ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 62, 2015-11-11 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ט בחשוון תשע"ו, 11 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מתחילים בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר, הלוא הוא חבר הכנסת אורי אריאל, לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 88 מאת חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הפסקת מימון לחיסוני כלבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, לאחרונה נודע שמשרד החקלאות יפסיק לממן את חיסוני הכלבת לחיות בר, תנים ושועלים.

תמר זנדברג: מיותר לציין שהחיסון הזה מתבצע זה 12 שנה בהצלחה מרובה, ומצליח למנוע כלבת שהיא מחלה מסוכנת, קטלנית וחשוכת מרפא.

תמר זנדברג: ברצוני לשאול: 1.

תמר זנדברג: האם נכון הדבר?

תמר זנדברג: כי זה נשמע בלתי סביר, בלתי מתקבל על הדעת.

תמר זנדברג: 2.

תמר זנדברג: אם כן – מדוע?

תמר זנדברג: 3.

תמר זנדברג: האם בשיקולים לביטול הסכום הזה, שהוא באמת סכום פעוט – פחות מ-5 מיליון שקלים – התחשבו בסכנה שאליה עלול הציבור להיחשף?

תמר זנדברג: 4.

תמר זנדברג: מה ייעשה להגנה על הציבור מפני מחלת הכלבת?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג על השאילתה הדחופה שהיא הגישה.

אורי אריאל: ברשותך, אני אתקן.

אורי אריאל: המחלה היא לא חשוכת מרפא, אבל היא קשה מאוד.

אורי אריאל: אני לא רוצה להמעיט – – –

תמר זנדברג: משלב מסוים היא – – –

אורי אריאל: אני לא רוצה להמעיט בבעייתיות, אבל אני רוצה לדייק.

אורי אריאל: אנחנו מסכימים שהיא ודאי מצריכה טיפול.

אורי אריאל: זה העניין.

אורי אריאל: מניעה וצמצום של מחלת הכלבת בישראל כוללת שני מרכיבים: הראשון, חיסון הכלבים על-ידי בעליהם, דבר שכמובן מפחית את הסכנה באופן כמעט טוטלי או טוטלי; הדבר השני – מניעה וצמצום היכולת להעביר את מחלת הכלבת גם באמצעות חיסונים אוראליים, קרי דרך הפה, של חיות – כלבים, שועלים ותנים – שהן לא בבתים, אלא הן חיות בר.

אורי אריאל: יש כאלה הרבה.

אורי אריאל: צריך לומר שהבעיה התעצמה בגבול עם סוריה עקב בריחת חיות בר רבות לכיוון ישראל עקב הלחימה; עוד אחת מהתוצאות הקשות של המלחמה שמתרחשת כרגע בסוריה בינם לבין עצמם.

אורי אריאל: דבר דומה, אם כי פחות קריטי, קורה בגבול לבנון.

אורי אריאל: גם שם יש נדידה של חיות שדה שעוברות את הגבול ומגיעות לשטח ישראל.

אורי אריאל: עוד מקום שיש בו בעיה רצינית מאוד הוא אזור הבדואים בדרום, מכיוון שלא מחסנים שם את הכלבים.

אורי אריאל: יש לנו שם בעיה יותר גדולה מבשאר חלקי הארץ בשליטה על הנושא.

אורי אריאל: במסגרת החלטות הממשלה התאגדו כמה משרדי ממשלה לתקצוב פרויקט החיסון האוראלי של חיות הבר, ואישרו תוכניות לחיסון אוראלי של חיות בר נגד מחלת הכלבת.

אורי אריאל: האיגום התקציבי של משרדי הממשלה השונים היה באחריות המשרדים הבאים: משרד החקלאות ופיתוח הכפר, משרד הבריאות והמשרד להגנת הסביבה.

אורי אריאל: כל משרד היה אמור, לפי החלטת הממשלה, להקצות 1.4 מיליון שקל.

אורי אריאל: סך הכול מדובר על כ-5 מיליון שקל.

אורי אריאל: התוכנית הקיפה את כל שטחי המדינה שבהם אובחנו התפרצויות של מחלת הכלבת, ועל-פיהן פוזרו הפיתיונות בשנים 2003–2014.

אורי אריאל: לצערנו, משרד הבריאות והמשרד להגנת הסביבה הפסיקו להשתתף בתקצוב הפרויקט.

אורי אריאל: ב-2014 משרד החקלאות לקח את מלוא הסכום על עצמו וביצע את זה.

אורי אריאל: לצערנו, טרם התקבלה החלטת ממשלה המעגנת את התקציבים כפי שהיה נהוג בשנים עברו.

אורי אריאל: בשל הקיצוץ הכבד בתקציב משרד החקלאות, בעשרות אחוזים, המשרד נותר עם בעיית תקצוב.

אורי אריאל: לכן איננו יכולים כמשרד החקלאות ופיתוח הכפר לממן את כל הסכום, ואנחנו פועלים כדי להביא לאיגום התקציבים.

אורי אריאל: המשרד בכל מקרה יעמיד סכום של 1.5 מיליון שקלים באופן מיידי, ופנינו לאוצר שיאשר לנו להעביר או מסעיף לסעיף בתוך משרד החקלאות – מה שמתאפשר, אבל לצערנו פוגע בדברים אחרים.

אורי אריאל: אבל עקב החשיבות תתקיים מחר ישיבה עם משרד האוצר על נושאים שונים, ובהם גם הנושא הזה.

אורי אריאל: אני מקווה ופועל כדי שמשרד האוצר אכן יאפשר לנו או להביא את זה או מתוך סעיפים במשרדנו או לעשות החלטת ממשלה שמאגמת את שלושת המשרדים, קרי את משרד הבריאות ואת המשרד להגנת הסביבה, וכך נגיע לתקציב שהיה בשנים עברו.

אורי אריאל: אנחנו כמובן ממשיכים את כל העבודה השוטפת בעניין החיסונים הביתיים ועושים מאמץ נוסף להקפיד ומספקים את החיסונים לרופאים הווטרינרים ברשויות או אחרים כדי שיוכלו לחסן את בעלי-החיים.

אורי אריאל: סך הכול אכן יש צורך בעבודה הזאת בעניין הזה, ואנחנו פועלים להשיג את התקציב בימים הקרובים, אני מקווה, כי הזמן לעשות את העבודה הוא עכשיו.

אורי אריאל: זה הזמן המיטבי לבצע את הפעולות.

אורי אריאל: אחרי זה האפקטיביות יורדת במידה מסוימת, אם כי עדיין ודאי ראוי לעשות את זה.

אורי אריאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: האם – שאלה נוספת לחברת הכנסת זנדברג?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת איציק שמולי ביקש להפנות לשר שאלה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: תודה, אדוני השר על התשובה; קודם כול על ההכרה בחשיבות הנושא, ודבר שני על הנכונות להקצות בכל זאת סכום מסוים באופן מיידי.

תמר זנדברג: אם כי אני חייבת להתריע בפניך שהסכום הזה הוא לא מספיק.

תמר זנדברג: הוא שליש מהסכום שהיה קודם.

אורי אריאל: הוא שליש.

אורי אריאל: כן.

תמר זנדברג: גם הסכום שהיה קודם הוא סכום מאוד קטן וצנוע – 5 מיליון שקלים מתוך למעלה ממיליארד שהוא תקציב המשרד כולו; בעוד הסכנה לעומת הסכום הפעוט הזה, לא רק שהיא גדולה מאוד, לא רק שיש סכנה גדולה לבריאות הציבור, מניעת הכלבת גם מוטלת על משרדך.

תמר זנדברג: העלות עצמה של התמודדות עם מחלת הכלבת כאשר תתפרץ – ונקווה שלא תתפרץ, אבל אם זה יקרה, וזה סיכון גדול מאוד אם לא נבצע את פעולות המניעה – תוטל על משרדך, והנושא יהיה באחריות משרדך – –

אורי אריאל: לא.

תמר זנדברג: – – גם התחום הציבורי וכמובן העלות הכספית.

תמר זנדברג: כך שמכל הסיבות שבעולם, ובראשן המוסרית, אחר כך בריאות הציבור ובסופן גם הכלכלית, נדמה לי שמה שעומד כאן על הפרק – אותם 5 מיליון שקלים לעומת הנזק העצום שאפשר למנוע וניתן למנוע, וזה בידינו.

תמר זנדברג: נכון ייעשה אם הסכום הפעוט הזה יוקצה במלואו לטובת המטרה.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואז השר ישיב.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אתמול בדיון בוועדת החינוך של הכנסת באותו נושא עלתה בעיה בעקבות התחקיר שהיה ב"ידיעות אחרונות" על שימוש מוגזם, פראי, לא אחראי ולא פרופורציונלי בכל מה שקשור בהמתה של כלבי בר, ובתוך כך – אומנם לא מתוך כוונת זדון, אבל זו התוצאה – גם כלבי בית, גם בשיטות של ירי וגם בשיטות של הנחת רעל.

איציק שמולי: הייתה ביקורת קשה מאוד, גם בתחקיר וגם אתמול בדיון, בעיקר על השימוש ברעל, על כך שהאישורים שניתנים הם לזמן ארוך מאוד; משאירים את הפיתיונות ללא השגחה.

איציק שמולי: אנחנו מבקשים ומצפים ממך לבחון מחדש את השימוש בכלי הזה שגורם למוות בייסורים קשים מאוד של בעל-החיים.

איציק שמולי: אנא התייחסותך.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר אורי אריאל.

אורי אריאל: תודה לשואלים.

אורי אריאל: ראשית, לשאילתה הנוספת של חברת הכנסת תמר זנדברג.

אורי אריאל: הסכום הוא לא פעוט אבל הוא לא גדול.

אורי אריאל: כל אחד עם המושגים שלו מה זה פעוט; זה עניין יחסי.

אורי אריאל: סליחה, ברשותכם, רק אני מבקש לברך את חיילי צה"ל שהצטרפו אלינו.

אורי אריאל: שלום לכם, חזקו ואמצו.

אורי אריאל: אנחנו לא מנופפים מפה בידיים, אבל שלוחים לכם ברכותינו ואיחולינו.

אורי אריאל: חזרה לעניין.

אורי אריאל: הסכום הוא לא פעוט.

אורי אריאל: אמרתי ואני חוזר ואומר, אנחנו עושים שתי פעולות במקביל: האחת, בקשה משני משרדי ממשלה, הבריאות והגנת הסביבה – מהבריאות קיבלנו תשובה שלילית; מהגנת הסביבה טרם קיבלנו אבל בוודאי נקבל בזמן הקרוב.

אורי אריאל: יחסי העבודה הם טובים.

אורי אריאל: אני רוצה להודות על כך לשר להגנת הסביבה אבי גבאי ולעובדיו.

אורי אריאל: אנחנו מתואמים ועובדים באמת ביחד, וטוב שכך.

אורי אריאל: הדבר השני, פנינו לאוצר – מתוך הכרת החשיבות, לאפשר לנו להעביר מסעיף לסעיף.

אורי אריאל: אין לנו היכולת החוקית לעשות את זה, לצערי הרב, כי כבר היו הצעות רבות שעד סכום מסוים המשרד יעשה את זה בעצמו.

אורי אריאל: כרגע זה המצב.

אורי אריאל: אנחנו מחר – זה לא בעוד שבועיים ולא בעוד חודשיים – יושבים עם האוצר.

אורי אריאל: זה סעיף חשוב מבחינת הדברים שיעלו שם, ואני מקווה שהישיבה אכן תתקיים, בעזרת השם, ונוכל להגיע לסיכום, גם אם זה יהיה מתוך סעיפים אחרים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר.

אורי אריאל: תיקון קטן: אם תפרוץ, חס וחלילה, מחלת הכלבת, מי שיישא בתוצאות הכספיות של העניין יהיה משרד האוצר, אבל זה לא בא לומר שזה לא נשאר באחריות שלנו, ולכן אנחנו פועלים כפי שאמרתי.

אורי אריאל: לגבי השאילתה הנוספת של חבר הכנסת שמולי: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

אורי אריאל: אני, לפני זמן מסוים – אני לא זוכר פשוט – הנחיתי לקחת את כל ההוראות שנוגעות בדבר, מהראשונה ועד האחרונה, ולהפוך כל אבן מתוך הנחה שיש מה לשפר שם ולהוריד את המתת כלבי הבר – וגם חיות אחרות, אבל בעיקר אותם – בצורה שהיא אכן קשה.

אורי אריאל: מאידך – עניתי פה כבר, אני חושב, על שאילתה של אחד מחברי הכנסת – בסוף צריך לדאוג שלא תהיה כלבת.

אורי אריאל: אבל זה גם נעשה על-ידי הפיתיונות האוראליים שאנחנו מקווים להתחיל בהם בזמן הקרוב ביותר וגם על-ידי המתה בצורות אחרות.

אורי אריאל: אבל זה לא אומר שצריך לעשות את זה דווקא בצורה שנעשית עכשיו.

אורי אריאל: יש צוות אצלי, שירותים וטרינריים ואחרים, שיושבים ובודקים כל סעיף מהתחלה כאילו עכשיו כותבים את זה, בסדר?

אורי אריאל: אין שום דבר מקודש בתקנות האלה.

אורי אריאל: נכון, הן נקנו מתוך ניסיון ועמל וידע, אבל ודאי שראוי לבדוק את זה.

אורי אריאל: אנחנו בוחנים את זה; בשבועות הקרובים ביותר נסכם את הדיון אחרי שנשמע גם את הרשויות – יש פה גורמים שונים בשטח: הגנת הסביבה, רשות שמורות הטבע והגנים, יש פה מכלול של גופים שאנחנו בהחלט רוצים לעבוד אתם ולתאם את זה אתם כדי שנצא פעם אחת, ככל שצריך, ככל שאפשר, עם השינויים ונהיה מתואמים כולם.

אורי אריאל: אני בהחלט מחשיב את העניין הזה ופועל כדי לשנותו.

אורי אריאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל וגם לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר לשירותי דת חבר הכנסת דוד אזולאי להשיב על שאילתה דחופה מס' 90 מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: אי-הרכבת מועצות דתיות ב-76% מהרשויות המקומיות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, שנתיים חלפו ממועד הבחירות לרשויות המקומיות ושנה מהמועד הקבוע בחוק להתכנסות המועצות הדתיות, ורק 24% מהמועצות הורכבו.

אלעזר שטרן: רצוני לשאול: 1.

אלעזר שטרן: מה נעשה כדי לתקן עיוות זה?

אלעזר שטרן: 2 כיצד מקבלים אזרחי ישראל שירותי דת ראויים בהיעדר מועצה דתית במרבית היישובים?

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי חבר הכנסת אלעזר שטרן, ראשית, אני מודה לך על השאילתה, כי מתהלכות הרבה שמועות בעניין הזה, וכדאי שפעם אחת ולתמיד תקבלו מידע מדויק ונתונים נכונים, ולא להשתמש בנתונים שאינם מדויקים.

דוד אזולאי: בראש דברי אקדים ואומר, אני רוצה להדגיש את עמדתי העקרונית, שמתיישבת גם עם לשון חוק שירותי הדת היהודיים ועם הפסיקה בעניין הזה, שיש לעשות כל מאמץ לחידוש הרכבי מועצות דתיות בכל הארץ ללא יוצא מן הכלל.

דוד אזולאי: ואכן, בהתאם לגישתי ולהצהרתי זו, פניתי לכלל הרשויות והרבנויות המקומיות בכתב מייד עם כניסתי לכהונת שר, בדרישה לשגר את נציגיהם להרכב המועצות הדתיות בכל הארץ.

דוד אזולאי: א.

דוד אזולאי: בניגוד לנתונים שנמסרו, כיום מכהנים הרכבים בכ-45 רשויות מקומיות מתוך כ-130 רשויות שבהן קיימת מועצה דתית.

דוד אזולאי: כלומר 35%, ולא כפי שאדוני כתב, 76%.

דוד אזולאי: אז אני מבקש, לפחות אני מצפה – – –

אלעזר שטרן: מה?

דוד אזולאי: אדוני מדבר על 76% ואני מדבר על 35%.

אלעזר שטרן: אמרת – – – במספרים אני חושב שהשר טועה.

דוד אזולאי: בוא, תעשה אחר כך את החשבון – – –

אלעזר שטרן: המספרים שאמרת – – –

דוד אזולאי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני מכיר אותך כאדם מאוד מאוד פעיל, ואני מציע לך שתכין שיעורי בית ותבדוק את הדברים.

אלעזר שטרן: הכנתי.

אלעזר שטרן: אבל המספרים שאתה אמרת, המספרים שאתה אמרת – – –

דוד אזולאי: חבר הכנסת שטרן, בוא ותן לי, יש לך הזדמנות לשאילתה שנייה ותוכל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטרן, קודם כול, בוא לא נפתח את זה כדיאלוג; ב.

יולי יואל אדלשטיין: כאיש צבא ותיק אתה יודע שהפקודה האחרונה קובעת, אז הנה השר כרגע אומר שזה המספר, אם אתה מסתמך על דבריו.

אלעזר שטרן: לא, אני מבקש שיחזור על המספרים.

דוד אזולאי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: ב.

דוד אזולאי: צריך לציין שאני נכנסתי לכהן כשר לשירותי דת רק בתאריך 17 במאי 2015, ובתקופה שממועד תחילת כהונתי ועד עתה חלה פגרת הקיץ וחופשת החגים; ג.

דוד אזולאי: יתרה מכך, ערב כניסתי לכהונה במשרד היה המשרד מנוע מלחדש הרכבי מועצות דתיות בשל הבחירות לכנסת, וזאת ממועד הודעת ראש הממשלה על הבחירות, בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה בינואר 2015 ובהתאם לפסיקת בית-המשפט העליון, בג"ץ לנדשטיין; ד.

דוד אזולאי: בתקופת כהונתי הקצרה הספקתי לחדש הרכבי מועצות דתיות בכשבע מועצות דתיות, ויש עשרה הרכבים נוספים בקנה, ואתה יודע שזאת משימה לא קלה שמחייבת תיאום עם כל הגורמים.

דוד אזולאי: אני אדגיש, אדוני היושב-ראש, כי הרכב מועצה דתית הוכר בפסיקת בית-המשפט כמלאכת מחשבת, באשר הנושא תלוי גם בעמדת הרשות המקומית, ובכלל זה האופוזיציה, והרבנות המקומית.

דוד אזולאי: במסגרת ההרכב ובהתאם להוראות התקנות של העניין, יש למנות מועמדים לראשות המועצה העומדים בתנאי הסף, כלומר ניסיון והשכלה, לניהול המועצה הדתית, וכן למנות נשים, ועוד דברים אחרים.

דוד אזולאי: ביחס לטענה כי אין מועצות דתיות ברוב היישובים בארץ, אני מבקש להבהיר את הדברים הבאים: ברוב הרשויות המקומיות קיימת מועצה דתית.

דוד אזולאי: רק בשלוש עיריות אין מועצות דתיות אלא מחלקות דת, ואלו הן: מודיעין, מודיעין-עילית ואלעד.

דוד אזולאי: אני אגלה לך, אין דעתי נוחה מכך, ואני עושה הכול כדי להכניס גם לשם את שירותי הדת כפי שנהוג בכל המקומות האחרים.

דוד אזולאי: כמו כן, בכמה מועצות מקומיות, כמו שוהם, הר-אדר, כפר-ורדים ובית-אריה, אין מועצה דתית.

דוד אזולאי: בנוסף, ביותר ממחצית מהמועצות האזוריות אין מועצות דתיות.

דוד אזולאי: ככל שכוונת השאילתה היא ביחס לניהול השוטף של המועצות הדתיות, הרי שבהיעדר הרכב מועצות דתיות מונו במהלך השנים ממונים מקצועיים למועצות הדתיות, בהתאם להוראות סעיף 6(ב2) לחוק.

דוד אזולאי: ויודגש – וכאן זה לא ג'ובים, אני מדגיש את הדברים האלה בכוונה – ויודגש כי הממונים על המועצות מתמנים לאחר בדיקת היועץ המשפטי של המשרד, באישור ועדה של גורמי מקצוע במשרד בראשות היועץ המשפטי של המשרד – מכל מקום, לממונים על המועצות יש סמכויות כשל ראשי מועצות במקום שבו קיים הרכב, וודאי שאין כל פגיעה במתן שירותי הדת באותן רשויות.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, אדוני היושב-ראש, מבלי לפגוע בכבודם של הממונים, הרי שכפי שהזכרתי לעיל, אני פועל באופן אינטנסיבי לחידוש הרכבי מועצות דתיות בכל רחבי הארץ ללא יוצא מן הכלל.

דוד אזולאי: ואם תרצה לקבל פירוט, אשמח גם לתת לך פירוט.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, חברת הכנסת עליזה לביא מבקשת להפנות לשר שאלה נוספת, ואז השר ישיב.

אלעזר שטרן: אדוני השר, קודם כול, השאלה, לפחות לפי הטונים – אם חשבת שהיא מופנית אליך באופן אישי, אז אני מתנצל.

דוד אזולאי: אני לא יודע.

אלעזר שטרן: סליחה, סליחה, תן לי.

דוד אזולאי: טוב, בבקשה.

אלעזר שטרן: אין לי בעיות עם דרך תפקודו של השר כשר הדתות, אלא רציתי להצביע כאן ולשאול על בעיה אמיתית.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, חושב שלפחות לפי מה שאני שמעתי, ובגלל זה ביקשתי שהשר יחזור, לא מדובר על 76% אלא על 30% וכמה שפועלים בניגוד ל-24.

אלעזר שטרן: אלה האחוזים שאני עשיתי מהר בראש, אולי טעיתי, ולא 70.

אלעזר שטרן: אני חושב שלא טעיתי, דרך אגב.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה ללכת באמת לתוך שאלת ההמשך.

אלעזר שטרן: השר הזכיר לדוגמה עיר כמו שוהם, שאין בה מועצה דתית.

אלעזר שטרן: אני מכיר את ירושלים; יש שם ממונה כבר בערך עשר שנים.

אלעזר שטרן: אנחנו מכירים את המגבלות שהוא שם על רב נבחר, מפני שהוא ממונה והוא נבחר.

אלעזר שטרן: אבל רק מחזק את הבעייתיות – יכולת המינוי, ואני לא הזכרתי את המילה ג'ובים.

אלעזר שטרן: אף שהשר אמר, אז אני אגיד, לא תמיד זה לא ג'וב בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: אנחנו מכירים את נתניה עם 17 שנים שיש שם ממונה ואין.

אלעזר שטרן: והשאלה – הנה, השר הזכיר את שוהם, שאין שם מועצה דתית, ואנחנו יודעים שהאנשים מאוד מרוצים משירותי הדת, הדתיים והלא-דתיים.

אלעזר שטרן: אז השאלה שלי, אם באמת כל כך קשה, וגם אחרי שהשר כל כך מתאמץ, א.

אלעזר שטרן: לא מגיעים לכל המקומות, וב.

אלעזר שטרן: לכל כך הרבה מקומות אין, אולי הגיע הזמן לעשות משהו קצת אחר.

אלעזר שטרן: אולי תהיה מחלקה בעירייה, כמו שיש מחלקת חינוך, שהם יהיו, ואז אף אחד לא יהיה חשוד בג'ובים ואף אחד לא יחשוב ששירותי הדת זה מקום לג'ובים, אלא יהיה סדר מסודר.

אלעזר שטרן: אזרחי ישראל, כמו שהם מקבלים שירותי חינוך, יקבלו את שירותי הדת.

אלעזר שטרן: אני חושב, בשורה התחתונה, שלכולנו, אלה שרוצים שמדינת ישראל תהיה יהודית, אלה שרוצים שאזרחי ישראל יקבלו שירותי דת אמינים, נקיים – זה לא שבמערכות אחרות אין בעיות, אבל אני חושב שההכפפה שלהם כחלק מתוך אחריות הרשות הייתה עוזרת לכולנו.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אדוני השר, בהמשך לדברים שכרגע גם חברי חבר הכנסת שטרן העלה, אתה יודע, אני מקבלת לא-מעט פניות בנושא של הפרת הנהלים במועצות הדתיות.

עליזה לביא: הרבה בגלל המציאות שנוצרה.

עליזה לביא: למשל, מינוי קרובי משפחה כמשגיחי כשרות, בניגוד לנהלים; למשל, עבודה כמשגיחי כשרות וכמפקחים בו-זמנית; רדיפת מי שמדווח על ליקויים.

עליזה לביא: אנחנו שומעים על משגיחי כשרות שלא מבקרים חודשים שלמים בבתי-העסק.

עליזה לביא: אני מקבלת הרבה מאוד תלונות בנושאים הללו – על תשלומים גבוהים שמבקשים מבעלי עסקים למשגיחים – שונה ממקום למקום, מעיר לעיר.

עליזה לביא: אדוני, כמי שאמון על אספקת שירותי הדת לאזרחי המדינה, מה המשרד שאתה עומד בראשו עושה כדי להתמודד עם המקרים הקשים הללו, ובטח נוכח המציאות שכרגע אדוני תיאר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני שוב הפעם אומר, כדאי שנשים את הדברים על השולחן.

דוד אזולאי: לפחות מה שכתוב בשאילתה, ואני קראתי אותה עכשיו, אתה מדבר על 75%, ובוא לא ניכנס למספרים.

דוד אזולאי: אם תרצה פירוט יתר בעניין הזה, אני אשמח מאוד לתת לך את כל הנתונים, ואתה יודע שאני שקוף, תרתי משמע.

דוד אזולאי: אז אני מוכן את זה לתת לך.

דוד אזולאי: לגבי ירושלים, אמרתי בפתיחת דברי, שמייד עם כניסתי, הדבר הראשון שעשיתי, הוצאתי מכתב לכל הרשויות המקומיות, ללא יוצא מן הכלל, מה שמחייב החוק.

דוד אזולאי: קראתי להם לתת את נציגיהם.

דוד אזולאי: ואתה יודע את ההרכב של המועצה הדתית, הרי הוא 45% הרשות, 45% השר ו-10% הרבנים.

דוד אזולאי: אז ביקשתי מכל הגורמים הנוגעים בדבר שכל אחד ייתן את השמות של האנשים שלו על מנת לתת הרכב.

דוד אזולאי: ואתה מכיר ויודע שברשויות המקומיות, מה לעשות, לצערי הרב, לא בכל מקום יש אידיליה.

דוד אזולאי: יש מקומות שיש גם אופוזיציה, ויש מקומות שיש גם מועצה לעומתית, ונורא נורא קשה שם לעשות, ואלו המקרים הקלאסיים שאנחנו באים וממנים, מקימים מועצה ממונה.

דוד אזולאי: אבל גם אז זה לא המשרד עושה את זה לבד, אלא בשיתוף פעולה עם הרשות המקומית.

דוד אזולאי: אז כשאדוני הזכיר את ירושלים – אז נכון, אני מסכים, ואנחנו גם אליו פנינו וביקשנו.

דוד אזולאי: והחוק גם אומר לי מה לעשות במקרה שלא הייתה תשובה.

דוד אזולאי: אנחנו נפעל.

דוד אזולאי: אז אני אומר לך, אתה מדבר אתי על שנתיים.

אלעזר שטרן: על עשר.

דוד אזולאי: על עשר שנים.

דוד אזולאי: בוא, תרשה לי, אני לא רוצה להגיב בשם קודמי, אבל אני רוצה לקוות שהפעם, במשמרת שלי, זה יקרה.

דוד אזולאי: פניתי, אני מקווה שאני אקבל היענות.

דוד אזולאי: אם לא תהיה היענות בעניין הזה, אני בהחלט בסופו של יום איאלץ לעבוד על-פי החוק.

דוד אזולאי: מה שהחוק מחייב אותי, את זה אני אעשה.

דוד אזולאי: לגבי הקמת מחלקות לשירותי דת ברשויות, אני בא מהשלטון המקומי, אני יודע מה זה שלטון מקומי, והשלטון המקומי עושה עבודה נפלאה, עבודה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: אבל יש מקומות שהנטייה היא: כשהספינה טובעת, בואו קודם כול נזרוק את התפילין והמזוזה.

דוד אזולאי: ופה אני אומר לך, אני לא רוצה להגיע למצב כזה שרשויות מקומיות ישימו את שירותי הדת בעדיפות האחרונה.

דוד אזולאי: ולכן אני מעדיף שהרשויות המקומיות ימשיכו לתת את שירותי החינוך, הרווחה, הבריאות.

דוד אזולאי: את שירותי הדת תיתן למועצה הדתית.

דוד אזולאי: ואם יש לך איזו הווה אמינא שבמשמרת שלי יוקמו מחלקות בתוך הרשויות המקומיות, אני אומר לך, זה לא יקרה במשמרת שלי.

דוד אזולאי: אני לא אוהב את זה, אני מכיר את המשמעות ואני יודע איזה השלכות יהיו.

דוד אזולאי: גם אתה כאדם דתי לא תיתן את ידך לכך ששירותי הדת יהיו ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: לא כל ראש רשות ייתן את השירות הנאות בשירותי הדת שהציבור דורש ממנו.

דוד אזולאי: לעניין נתניה, אני אענה לך אחד לאחד.

אלעזר שטרן: – – –

דוד אזולאי: בנתניה הייתה מועצה ממונה, ואנחנו הלכנו על הרכב.

דוד אזולאי: ומה לעשות שבסופו של דבר היה בג"ץ שם, ובגלל הבג"ץ אנחנו נאלצנו לעשות ממונים חדשים שם.

דוד אזולאי: כרגע יש בג"ץ שאומר שאנחנו הולכים על הרכב.

דוד אזולאי: התחלנו בהליך של הרכב.

עליזה לביא: אבל אין שירותי דת בנתניה.

אלעזר שטרן: למה אין שירותי דת בנתניה?

דוד אזולאי: מאיפה את יודעת?

עליזה לביא: אני יודעת.

דוד אזולאי: חברת הכנסת עליזה לביא, אני מציע לך שלפני שאת עולה למיקרופון ומציגה שאילתות, כדאי שתבואי עם נתונים ולא תזרקי ססמאות.

עליזה לביא: אדוני, אז אני אתן לך נתונים.

דוד אזולאי: אני כבר אמרתי לך את זה פעם אחת, ואני מציע לך עוד הפעם, כשיש לך תלונות על מקום מסוים בענייני מועצות דתיות, בעניין שירותי הדת, בענייני כשרות, אנא ממך, אל תשתמשי במיקרופון לכותרות.

דוד אזולאי: תגישי לי בכתב תלונות ממוקדות – –

עליזה לביא: אנחנו מדברים על בעיות חוזרות ונשנות.

דוד אזולאי: – – ואני מבטיח לך שזה יקבל את הטיפול הטוב ביותר שאני יודע לתת.

דוד אזולאי: ואני יודע לתת שירות, ואת מכירה את זה, ואני לא התעלמתי אף פעם מהפניות.

דוד אזולאי: לכן אני מציע לך שבעניין הזה תשמרי על סדר ותני לי להמשיך לכבד את עבודתך, כי אני חושב שמה שעשית עכשיו, שזרקת רפש מבלי לבדוק את הנתונים, לא מקובל עלי.

עליזה לביא: לא זרקתי רפש.

עליזה לביא: למשל, שעות קבלה במועצה הדתית בנתניה – אדוני יודע מה קורה שם?

דוד אזולאי: אני יודע.

דוד אזולאי: אני יודע שיש שעות שירותי דת; אני יודע שיש אדם מאוד מאוד אחראי שהוא יושב-ראש המועצה הדתית.

דוד אזולאי: הוא היה פעם שר לשירותי דת במדינת ישראל.

דוד אזולאי: זה היה מינוי שתואם עם מרים פיירברג, ראש העיר נתניה.

דוד אזולאי: את הכול עשינו בתיאום אתה, והיא מברכת על כך שקיבלה, מה שנקרא, ליגה לאומית, יושב-ראש מועצה דתית.

דוד אזולאי: אז אני מציע לך שתרימי טלפון לראש העיר ותשמעי ממנה את הדברים, ואל תזרקי רפש על אנשים שעושים עבודת קודש ומלאכה נאמנה.

עליזה לביא: – – –

דוד אזולאי: בכל אופן, אדוני – – –

מאיר כהן: אתה רק לא מעודכן, יש ליגה עילית.

חיים ילין: ליגת-על יש, ליגת-העל.

חיים ילין: לאומית זה היה פעם, זה היה שר הדתות.

יואב בן צור: – – – ליגת-העל.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מאיר כהן, אני מודה, בתחום הספורט אני חלש.

יולי יואל אדלשטיין: אני, מאז שנבחרנו שנינו לכנסת בשנת 1996, אני מכיר את כבוד השר, זה לא במקרה שהוא טועה בענייני ספורט, זה מחזק אותו בתוך מפלגתו.

חיים ילין: הוא מתכוון למדינה לאומית ולא לליגה הלאומית.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, היה כבר רב בעיר מסוימת בדרום, שאמרו לו: תברך את הקבוצה, היא עלתה לליגה ב', אז הוא אמר: בעזרת השם, שנה הבאה שתעלה לליגה ג'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת שטרן, לסיכום אני רוצה להגיד לך שבאמת מאז כניסתי אני עושה מאמצים.

דוד אזולאי: זה לא קל לבוא ולהרכיב מועצות דתיות, וכדי שתנוח דעתך גם הבאתי רשימה, שבתקופה הקצרה הזאת שאני נמצא במשרד הרכבנו מועצות דתיות לא ממונות, נבחרות, באופקים, במרום-הגליל, בכפר-שמריהו, בבאר-יעקב, בבית-שמש, בזיכרון-יעקב – אנחנו אמורים, ביום חמישי הקרוב, בזיכרון-יעקב – ובבקעת-הירדן, ואם תרצה רשימה של מועצות דתיות בצנרת, בימים הקרובים, יש לי פה עוד רשימה של 13 מועצות דתיות; ותאמין לי שיש צוות נפלא במשרד, אנשים מקצועיים, שעושים מלאכה נאמנה ועבודת קודש על מנת להגיע כמה שיותר להרכב מועצות ולא למועצות ממונות, ואני חושב שעל כך כולנו צריכים לברך.

דוד אזולאי: אני מודה לכם.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני מודה לך, השר לשירותי דת חבר הכנסת דוד אזולאי, ולשואלים ולשואלות בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שרת התרבות והספורט חברת הכנסת מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב תשיב על שאילתה דחופה מס' 89 מאת חבר הכנסת עודד פורר בנושא: היעדר תקציבים לצורך השתתפות ישראל באליפות אירופה בשחמט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פורר יקרא את נוסח השאילתה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, ב-12 בנובמבר 2015 תתקיים באיסלנד אליפות אירופה בשחמט.

עודד פורר: מכיוון שמשרד התרבות והספורט אינו מעביר לאיגוד השחמט את התשלומים המגיעים לו, נמנעת יציאת נבחרת ישראל לתחרות.

עודד פורר: כך יוצר המשרד בעצמו חרם על ישראל.

עודד פורר: רצוני לשאול: מדוע לא נמצא הפתרון שיוביל ליציאת המשלחת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מגיש ההצעה חבר הכנסת עודד פורר, כבוד השר, שר הדתות, נתבקשתי להשיב על השאילתה וזו התייחסותי: תחילה אבקש לציין כי החלטה על אי-שיגור ספורטאי השחמט לאליפות אירופה באיסלנד לא הובאה לידיעת המשרד על-ידי שום גורם מקצועי או אחר עד למועד הגשת השאילתה הזו.

מירי רגב: כיום מינהל הספורט והטוטו מכירים ותומכים ב-72 איגודים והתאחדויות, ובתוכם איגוד השחמט.

מירי רגב: התמיכה של המינהל באיגודים נעשית באמצעות מבחני תמיכה שוויוניים, ושל הטוטו – על-פי אמות מידה שנקבעו לאיגודים על-ידי המועצה הציבורית לחלוקת כספי התמיכה.

מירי רגב: אבקש לציין שמשרד הספורט אינו רשאי להתערב בניהול השוטף של איגודי הספורט, ובכלל זה בניהולם התקציבי או בהחלטות האיגוד על שיגור ספורטאים מטעמם לתחרויות בין-לאומיות.

מירי רגב: לעניין תמיכת המשרד באיגוד השחמט – יש שלושה מסלולי תמיכות: האחד, מסלול תמיכות רגיל; השני, מסלול תמיכות באירועים בין-לאומיים המתקיימים בארץ; והשלישי, מסלול רכש להכנות אולימפיות.

מירי רגב: לגבי המסלול הראשון, מסלול התמיכות הרגיל – במסלול זה משרד התרבות והספורט העביר לאיגוד השחמט את התקציב כולו עד השקל האחרון, 111,584 שקלים.

מירי רגב: יתרה מכך, לאיגוד נשארה יתרת חוב למשרד בשווי של כמעט 40,000 שקלים, שלא קוזזו להם.

מירי רגב: שנית, למסלול התמיכה באירועים בין-לאומיים שמתקיימים בארץ – לטובת ארגון אליפות השחמט שנערכה בישראל בשנה זו קיבל האיגוד כ-1.5 מיליון שקלים באמצעות עיריית ירושלים.

מירי רגב: לצערנו, לפי דברי יושב-ראש האיגוד, הסתיימה האליפות בגירעון של 300,000 שקל, שהוצאו מעבר למסגרת התקציב המאושרת.

מירי רגב: נוסף על כך, למשרד מבחן תמיכה ייעודי לאירועים בין-לאומיים בארץ עם אישור תקציב המדינה.

מירי רגב: אנחנו נשב ונקבל את ההחלטה, הגורמים המקצועיים, לגבי הגופים הזכאים לתמיכה.

מירי רגב: שלישית, למסלול הרכש להכנות האולימפיות – המשרד קבע כי איגוד השחמט זכאי ליהנות מתקציב ייחודי להכנות אולימפיות בסכום של 73,000 שקלים.

מירי רגב: בנוסף, האיגוד נתמך גם בסכום העומד על 666,000 שקלים מהטוטו.

מירי רגב: כפי שניתן לראות, איגוד השחמט מקבל ב-2015 תקציבים רבים למימון פעילותו, והיד עוד נטויה, אך אין כאמור באפשרות המשרד להתערב בניהול הכספים ובאופן הקצאתם.

מירי רגב: מן הראוי היה שהאיגוד יביא בחשבון וייערך מבעוד מועד לאליפות אירופה, כך שישתמש באופן מושכל בתקציבים שמועברים לו.

מירי רגב: אני מאמינה שאיגודי ספורט צריכים לדעת להיערך תקציבית, ולא יכול להיות שמשרד הספורט יממן ויכסה את התקציב שלהם כי הם לא יודעים להתנהל ראוי.

מירי רגב: למרות זאת, בעקבות השאילתה, הנחיתי את משרדי לבחון מול הטוטו להעביר להם מקדמה, אבל זאת לא השיטה.

מירי רגב: השיטה היא שמועברים לאיגוד תקציבים, והוא צריך לדעת להתנהל עם התקציבים האלה כראוי.

מירי רגב: אלה כספי ציבור, שמועברים באמצעות קריטריונים ואמות מידה, ועל כן באחריות יושב-ראש האיגוד להתאגד ולהתעסק כראוי בכספים.

מירי רגב: לכן על האיגוד מוטלת החובה לפעול כראוי גם באליפות עולם או באליפות אירופה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עודד פורר, ואחריו – שאלה נוספת לחבר הכנסת סמוטריץ.

עודד פורר: גברתי השרה, חשוב לי לומר, ראשית, שכנראה הטעו אותך קצת גורמי המשרד, כי האיגוד פנה כמה פעמים ואף קיבל הסברים מאנשי הכספים אצלך במשרד, שטענו שהתקציב שלא הועבר לאיגוד על שנת 2015 לא הועבר מכיוון שאין תקציב מדינה ועדיין לא הועברו תקציבי תמיכות.

מירי רגב: לא, 2015 התקציב כולו עבר.

עודד פורר: אני אומר לך מה הם דיווחו, והם טוענים שהם לא קיבלו את התקציב.

עודד פורר: יתרה מכך, קשה לי להאמין שהתקציב עבר, כי תקציב תמיכות לא יכול להיות מחולק כשעדיין אין תקציב מדינה.

עודד פורר: במצב כזה אמורים לתת מקדמה, ומן הראוי היה שהמשרד היה מעביר מקדמה לאיגוד השחמט לצורך האליפות הזו, כשעדיין המשרד לא העביר לאיגוד את הכספים שמגיעים לו על ארגון אותה אליפות אירופה בשחמט שהייתה בירושלים.

עודד פורר: גברתי השרה, אני מבקש לשאול: האם הייתה פנייה של המשרד לחשבת הכללית כדי שתאשר העברת מקדמה בעניינים האלה?

עודד פורר: אם לא, אבקש שתהיה פנייה כזו, ואני באמת חושב שבסכומים האלה, ואם את תתערבי בעניין, בהחלט אפשר יהיה למצוא את הסכום הדרוש כדי שהמשלחת תצא ביום ראשון לאליפות אירופה.

מירי רגב: ראשית, אני אתערב בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, גברתי, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לשבת, חבר הכנסת פורר, וחבר הכנסת סמוטריץ ישאל שאלה נוספת, ואז השרה תענה בוודאי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, בשבת הקודמת, י"ט בחשוון, ערך הווקף בהר-הבית עבודות עפר שכללו עקירת מרצפות.

בצלאל סמוטריץ': בנוסף, בימים האחרונים, כולל הבוקר – יש לי כאן תמונות – פועלים מפנים אבנים בערמות עפר במזרח הר-הבית או מעתיקים אותן ממקומן, וזאת בניגוד מוחלט לפסיקה מפורשת של בג"ץ שאוסרת כל פינוי במקום ללא נוכחות נציגי הוועד למניעת הרס עתיקות בהר-הבית.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לשאול את גברתי: האם ועדת השרים לענייני החפירות הארכיאולוגיות בראשותך התכנסה לדון בעניין?

בצלאל סמוטריץ': האם נתתם אישור לעבודות העפר הללו?

בצלאל סמוטריץ': האם נציגי רשות העתיקות נכחו בזמן פינוי או העתקת האבנים ממקומן?

בצלאל סמוטריץ': האם שוטרי ההר אישרו או עצרו את העבודות?

בצלאל סמוטריץ': כמו כן, האם הווקף הגיש לוועדת השרים בקשות לביצוע העבודות?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהשרה וחברי הכנסת יודעים, אם יש שאלה נוספת שלא קשורה לנושא השאילתה המקורית, את תוכלי לענות בכתב לחבר הכנסת סמוטריץ עם כל הנתונים.

מירי רגב: קודם כול, לגבי השאילתה של עודד, א.

מירי רגב: אני אתערב בסוגיה, ואני אנסה לבדוק אם אפשר להעביר מקדמה נוספת, למרות הגירעון שיש לאיגוד.

מירי רגב: עם זאת, אני אומרת לך שאיגוד צריך להתנהל נכון.

מירי רגב: אם איגודים יחשבו שבאמצעות שאילתות של חברי כנסת הם יצליחו לקבל כספי ציבור בצורה לא אחראית, זה לא יקרה.

מירי רגב: אני אבחן את העניין הזה, האיגוד קיבל הרבה מאוד כספים, ואני אבחן איך אפשר לעזור לו לצאת ביום ראשון לתחרות.

מירי רגב: בעניין הר-הבית וועדת השרים בסוגיה – קודם כול, היום אני עונה על שאילתה רחבה בעניין הזה, שאילתה בסוף היום, כך שתוכל לשמוע ממני תשובה מסודרת בעניין הזה, ואם יהיו לך שאלות נוספות אני אשמח לתת לך עליהן גם כן תשובה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: פעילות ארכיאולוגית באתרים דתיים – בסוף סדר-היום יש שאילתה של חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: שם אין שאלות נוספות, אבל תוכל לשמוע את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה וגם לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן להשיב על שאילתה שהופנתה לשר הביטחון על-ידי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, שמספרה 86.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הדחת צוער מקורס קצינים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות הזאת: אתמול במהלך הדיון, בעקבות הדיון הסוער בוועדת הפנים והגנת הסביבה, הבעתי את דעתי לגבי הזמנת גורמים מסוימים לדיון בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שיניתי את דעתי, אבל אם הבין מאן דהוא או השתמע בצורה כלשהי שחבר הכנסת סמוטריץ היה אחראי להזמנת אותם גורמים לא רצויים – הנושא נבדק על-ידי אנשי לשכתי וגורמים המצויים בכנסת, ולחבר הכנסת סמוטריץ לא הייתה כל מעורבות בהזמנת מאן דהוא לאותה ישיבה; הוא רק נתבקש לנהל את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אז כפי שאמרתי, אם מישהו או הבין או אם השתמע, אז טעות העניין.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, לפי החיוכים, לא נתבקשתי על-ידי חבר הכנסת סמוטריץ לומר את זה, אלא אני אומר את זה על דעת – – –

איציק שמולי: לא, החיוך זה כי הוא ניהל את הישיבה במקרה.

איציק שמולי: זה החיוך.

יולי יואל אדלשטיין: לא אמרתי "במקרה", אמרתי "נתבקש לנהל את הישיבה", וכפי שאמרתי, הוא לא היה מעורב בכל צורה בהזמנת גורמים שחבל שהוזמנו לאותה ישיבה ולכנסת בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ יקרא את השאילתה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני שר הביטחון – אופס, הוא לא פה, סליחה – סגן שר הביטחון, בשבוע שעבר פורסם כי צוער הודח מקורס קצינים – יהיה לערוץ הכנסת מה להראות.

בצלאל סמוטריץ': בשבוע שעבר פורסם כי צוער הודח – – –

מסעוד גנאים: זה בכוונה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, התוכנית "הצעת צחוק" סיכמה את זה מראש עם חבר הכנסת סמוטריץ.

חיים ילין: – – – זה – – – שנתקע לך.

בצלאל סמוטריץ': בשבוע שעבר פורסם – מישהו רוצה להקריא?

אלי בן-דהן: תקריא במקומו, נו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה שאני אקרא את השאילתה שלך, חבר הכנסת סמוטריץ?

אלי בן-דהן: היה פה שר בכנסת הקודמת שבמשך כמה דקות טובות התגלגל.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מקווה שזו לא דוגמה לסיים ככה את – – –

חיים ילין: – – – התשובה, והוא יודע את השאילתה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – ממש לא התכוונתי, אני מתפוצץ מצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכיוון שחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – מסיבות שמובנות לכל אלה שמבינים קצת פוליטיקה – לא מסוגל מרוב צחוק לקרוא את השאילתה שהוא מפנה לשר הביטחון, אבל עונה לו סגן שר הביטחון, אז השאילתה היא כדלקמן:

יולי יואל אדלשטיין: בשבוע שעבר פורסם כי – – –

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: כן?

שלי יחימוביץ': – – מה זה הנוהל הזה?

יולי יואל אדלשטיין: אין נוהל, את צודקת.

שלי יחימוביץ': מה, אני לא מכירה תופעה כזאת שחבר כנסת מתפוצץ מצחוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבין המשך הצחוק במליאה לבין זה שאני אקרא את השאילתה – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אני אקרא.

שלי יחימוביץ': ממתי?

שלי יחימוביץ': זה דבר חדש לחלוטין.

יולי יואל אדלשטיין: אתה זכאי לקרוא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שלי יחימוביץ': לא מקובל שיושב-ראש הכנסת קורא שאילתה במקום חבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: את יודעת מה, תלכי ותמשיכי לתת לי עצות ב"קול ישראל" איך להתנהג, לפחות לא במליאה.

שלי יחימוביץ': לא הבנתי את ההערה.

שלי יחימוביץ': מה זה, הנחה מיוחדת?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, בשבוע שעבר פורסם כי צוער הודח מקורס קצינים עקב דיון שניהל עם חבריו על תפקידו של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין באירועי "אלטלנה", כהמשך לטקס הזיכרון לראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ברצוני לשאול: 1.

בצלאל סמוטריץ': מדוע הודח הצוער?

בצלאל סמוטריץ': 2.

בצלאל סמוטריץ': האם קיים איסור הבעת דעה אישית של צוער בשיחה עם חבריו?

בצלאל סמוטריץ': תודה, וסליחה על הצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, סלחתי כדבריך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, להלן תשובתו של שר הביטחון: בתום טקס לציון יום הזיכרון הממלכתי לראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אמר החייל בפומבי ובקול רם את הדברים הבאים: איזו טעות לדבר על "אלטלנה" ביום רצח רבין, כי אם היה רגע שבו רבין היה צריך לאבד את חייו, זה הרגע שבו החזיק בתותח וירה ביהודים.

אלי בן-דהן: על רקע זה, בין השאר, התכנסה ועדת הערכה בעניינו של החייל, בראשות מפקד בית-הספר לקצינים בה"ד 1.

אלי בן-דהן: במסגרת הוועדה החייל הודה באמירת הדברים, חזר עליהם בפני מפקד בה"ד 1 וציין כי הם בגדר הבעת דעה שאין בה דבר פסול, היא מייצגת את דעותיו והוא עומד מאחוריה באופן מלא.

אלי בן-דהן: לצד דבריו החמורים, הציגו מפקדיו של החייל אירועים חריגים נוספים ממהלך הקורס המעידים כי אינו מתאים לתפקידי קצונה ופיקוד.

אלי בן-דהן: לנוכח האמור, החליט מפקד בה"ד 1, בהתאם לסמכות הנתונה לו בפקודת הצבא, להרחיק את החייל מקורס קצינים.

אלי בן-דהן: החלטת מפקד בה"ד 1 מבטאת את הערכים ונורמות ההתנהגות הנדרשים מכל מפקד בצה"ל.

אלי בן-דהן: כפי שציין לאחרונה הרמטכ"ל בנאום שנשא בכינוס לזכר יצחק רבין, זיכרונו לברכה, בצה"ל ובמדינת ישראל אין מקום לשיח המאפשר בסיס לרצח.

אלי בן-דהן: אנו מפקדים כיום על אזרחי המחר של מדינת ישראל, ועלינו מוטלת האחריות להנחיל להם את חשיבותו של שיח פורה, תרבותי וסובלני כדרך חיים.

אלי בן-דהן: דברים אלו מדברים בעד עצמם.

אלי בן-דהן: אין איסור על חיילים להביע את דעתם האישית בפני חבריהם, אולם דבריו של החייל בתום טקס הזיכרון בבית-הספר לקצינים אינם עולים בקנה אחד עם המצופה מקצין ומפקד בצה"ל ומעידים על חוסר התאמתו למלא תפקידי פיקוד או לחימה בצה"ל.

אלי בן-דהן: עד כאן תשובת שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סמוטריץ, וגם חבר הכנסת איציק שמולי ביקש להפנות לסגן השר שאלה נוספת.

אלעזר שטרן: גם אני רוצה.

שלי יחימוביץ': תשובה מצוינת של שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, גם כן שאלה נוספת, ואז סגן השר ישיב לכולם.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אדוני סגן השר, ברשותך, לא צריך להיות מומחה גדול לשפת גוף כדי לראות את האי-נוחות שבה אתה מדקלם את תשובתו של שר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אני, ברשותך, כן אעצום עיניים רגע ואדמיין שהשר כאן.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהתשובה היא תשובה חמורה.

בצלאל סמוטריץ': אני ביררתי את הדברים עם חבריו של החייל.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר את הדברים בתוך החדר ולא בפומבי בפני כל החברים.

בצלאל סמוטריץ': הוא ציין שאין שום סיבה בעולם שיכולה להצדיק, חלילה, רצח של ראש ממשלה, ורק הייתה לו ביקורת על האזכור של אירועי "אלטלנה".

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר הרבה מאוד מקרים שבהם הדיחו צוערים מקורס קצינים בגלל התבטאויות, בוודאי ובוודאי לא מהצד השני של המפה הפוליטית.

בצלאל סמוטריץ': אני בטח לא מכיר מקרים שהדיחו חייל מכל תפקידי לחימה – לא הדיחו אותו רק מקורס קצינים, אלא מכל תפקידי הלחימה.

בצלאל סמוטריץ': ומדובר בלוחם מוכשר, מוצלח; לא סתם הוא הגיע לקורס קצינים.

בצלאל סמוטריץ': הניסיון הנואל הזה עכשיו של שר הביטחון עוד להפיל כאילו יש עוד סיבות – מחפשים עכשיו איזה תירוצים כדי להצדיק את השרץ הזה – הוא חמור מאוד.

בצלאל סמוטריץ': ובכל זאת, אדוני סגן השר, מה לעשות, אתה כאן ולא שר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מאוד אשמח, אחרי שדקלמת את תשובתו של שר הביטחון – אתה הרי אדם רציני, בטוח גם לך יש דעה בעניין, ואני אשמח לשמוע את דעתך כסגן שר הביטחון במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אם כבר אתה מתבקש לחוות את דעתך בעניין, אז בהמשך להערתו הראשונית של יושב-ראש הכנסת בפתח הדיון בשאילתה – אתמול היה מחזה מבזה ושפל במיוחד בוועדת הפנים של הכנסת, שנתנה במה לארגון טרור שמסית וזורע פחד ברחובות ירושלים, שמוציא תעודות כשרות לבתי-עסק נקיים מערבים – ארגון להב"ה.

איציק שמולי: אני שמעתי את התבטאותו הברורה של שר הביטחון, שזה ארגון שיש אפשרות סבירה ביותר שיכול להיכלל בקטגוריה של ארגון טרור.

איציק שמולי: בדיון שהיה אתמול, נציגי משרד המשפטים אמרו שהעניין לא בסמכותם כי מי שצריך לקבוע זאת זה אך ורק משרד הביטחון.

איציק שמולי: שאלתי אליך היא כזו: איפה מצויה הבדיקה?

איציק שמולי: מי בדיוק בודק את העניין במשרד הביטחון?

איציק שמולי: ומהי עמדתך האישית בעניין?

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שאין לנו שום כוונה להפוך את המליאה בכנסת לוועדות הערכה של מפקדים בצה"ל ולתת חוות דעת על כל שיקול דעת, כפי שתיארת שנעשה פה.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, הייתי מאוד שמח אם יגאל עמיר היה אומר באיזה קורס בצה"ל דעות כאלה והיו מרחיקים אותו קודם – ולא נכנס תחת הכותרת שמותר להביע כל מיני דעות, גם דעות כאלה.

אלעזר שטרן: זה היה חסר לי.

אלעזר שטרן: אני חושב שהאמירות על שר ביטחון נואל, או שאמירה שלו נואלת – אני מקווה, אדוני סגן השר, שגם אתה מרגיש לא נוח, ואני התפלאתי שאתה לא הגבת; ונדמה לי שהשואל הוא מהמפלגה שלך.

אלעזר שטרן: אבל רציתי לשאול אותך משהו, אם אני אסתמך על השאלה שלו.

יצחק וקנין: זו מקדמה לשאלה?

אלעזר שטרן: עכשיו, עכשיו השאלה.

יצחק וקנין: נו, אז תשאל.

אלעזר שטרן: האם אתה באמת מדקלם, כמו שחבר הכנסת סמוטריץ מאשים אותך?

אלעזר שטרן: האם באמת שפת הגוף שלך, כמו שחבר הכנסת סמוטריץ אומר, אומרת שאתה לא מסכים עם תשובת שר הביטחון?

אלעזר שטרן: ואם שולחים אותך לדקלם תשובות שאתה לא מסכים אתן, אז אולי באמת אתה לא צריך להיות סגן שר הביטחון.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני על-פי התקנון לא יכול לאפשר.

יצחק וקנין: היא ביקשה שאלה נוספת.

יצחק וקנין: אדוני יסכים – אני אסכים, אף-על-פי שזה חריג.

אלי בן-דהן: אני מסכים.

יצחק וקנין: אוקיי, אז אני מאפשר.

בצלאל סמוטריץ': קודם שלי אמרה – – –

חיים ילין: בשם הצדק – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת סמוטריץ, אני – – –

בצלאל סמוטריץ': אני בעד, רק צריך לדעת שהתקנון הוא לשני הצדדים.

יצחק וקנין: אם אפשר לפתוח את המיקרופון.

יצחק וקנין: כן, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ממש במקרה בתי סיימה קורס קצינים באותו מחזור שבו הודח הצוער.

שלי יחימוביץ': בטקס הסיום דיבר ראש אמ"ן לפני הצוערים וציין את מלאות 20 שנה לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, ואף הדגיש שהנרטיב הוא, ומוטל עליהם כמנהיגי העתיד, למנוע רצח כזה בעצם התנהלותם.

שלי יחימוביץ': לכן, כיווץ הגבינים וההתנאות בעובדה שזה נעשה בתוך חדר סגור – מה זה חדר סגור בקורס קצינים?

שלי יחימוביץ': זה חדר עם צוערים נוספים שהולכים להיות מפקדים של חיילים.

שלי יחימוביץ': אין כאן חדר סגור, יש כאן עמדות מסוכנות, מסכנות את החברה הישראלית, מסכנות את צה"ל.

שלי יחימוביץ': לכן אני מבקשת לשבח את שר הביטחון על תשובתו הנכוחה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

אלי בן-דהן: נשאלתי מהי עמדתי האישית, ואני אומר אותה גם לחבר הכנסת שטרן וגם לחבר הכנסת סמוטריץ.

אלי בן-דהן: אחרי שעברו 20 שנה מהרצח הנורא של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אני חושב שחובתנו כחברה לדעת להכיל גם את אלו שלא הסכימו עם דרכו של רבין, זיכרונו לברכה, אבל גינו את הרצח שלו באותה נשימה.

אלי בן-דהן: יש להפריד בין ההתנגדות לדרכו המדינית של רבין, זיכרונו לברכה, ובין הסלידה מהרצח וגינויו.

אלי בן-דהן: אמירתו של החייל, שלהבנתי לא תמך ברצח, בוודאי לא הסית לרצח, נשארת בגדר הבעת דעה שנאמרה בין חברים בחדרו, והיה מקום לא למצות עמו את הדין בחומרה כה גדולה, בוודאי לא להדיחו, לא רק מקורס קצינים, אלא מתפקידו כלוחם בכלל.

אלי בן-דהן: במיוחד היום, כשברור מעל לכל ספק שהרוצח היה אדם בודד שלא נשען על מורי הוראה, ולא היווה חלק – – –

דב חנין: – – – לא ברור – – –

אלי בן-דהן: זה ברור מאוד, אדוני.

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': זה ברור לחלוטין, דב.

דב חנין: – – – לגמרי לא.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת דב חנין, ישבה ועדה ציבורית בראשותו של נשיא בית-המשפט העליון וחקרה – – – היא לא מצאה כלום – – –

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – – מי הוציא דין רודף?

דב חנין: מי הוציא דין רודף?

דב חנין: מה ברור?

דב חנין: מי הוציא דין רודף?

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, אתה לא במקום ועדת חקירה שעמד בראשה נשיא בית-המשפט העליון.

דב חנין: – – – מי הוציא דין רודף?

דב חנין: מי הוציא דין רודף?

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

יצחק וקנין: אז מה?

יצחק וקנין: הרי אמרת את זה פעם אחת, פעם שנייה, פעם שלישית, כמה פעמים אתה רוצה להפריע?

אלי בן-דהן: נשיא בית-המשפט העליון חקר את הדבר לעומק ואמר בבירור – – –

דב חנין: לא בדק את השאלה הזאת, לא בדק מי הוציא דין רודף.

דב חנין: לא בדק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אלי בן-דהן: אני ממליץ לך ולכל – – –

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: תקשיב טוב, תקשיב.

אלי בן-דהן: אי-אפשר ככה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר לא חייב להתייחס למה שהוא אומר עכשיו.

אלי בן-דהן: אני כן אומר משפט.

אלי בן-דהן: אני ממליץ לך, תקשיב היטב לפרוטוקולים שפורסמו עכשיו, לאחרונה, אחרי 20 שנה, לחקירה שעשתה גברת סיגל קוגוט מודעתנו.

אלי בן-דהן: היא חקרה באופן אישי ושוחחה עם יגאל עמיר.

אלי בן-דהן: את הפרוטוקולים היא מסרה לוועדת שמגר.

אלי בן-דהן: ועדת שמגר קיבלה אותם.

אלי בן-דהן: שם נאמר בצורה ברורה לחלוטין שהאדם היה בודד.

אלי בן-דהן: הוא לא היה חלק מהותי מהציונות הדתית.

אלי בן-דהן: ולכן, ההאשמה הבוטה של ציבור שלם בחברה הישראלית צריכה להיפסק.

אלי בן-דהן: ארגון להב"ה – אני לא מכיר את העניין, לא יודע מה מדובר.

דב חנין: לא שמעת.

אלי בן-דהן: אינני יודע מי בודק.

אלי בן-דהן: אם תרצה להפנות אלי שאלה, אני מוכן לברר ולבדוק.

איציק שמולי: מהי עמדתך האישית?

אלי בן-דהן: לא מכיר, לא יודע.

אלי בן-דהן: לא רוצה להגיד שום דבר.

יצחק וקנין: תודה.

אלעזר שטרן: סגן השר, אתה יכול לענות לי?

אלי בן-דהן: עניתי לך.

אלעזר שטרן: לא, אתה רק דקלמת.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן.

יצחק וקנין: תודה לכל השואלים.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1907/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון – הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק-דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תנמק.

יצחק וקנין: רבותי, ההצעה הזו בתמיכת הממשלה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, תודה, תיקון קטן:

טלי פלוסקוב: הצעת החוק – היוזמים הם חברי הכנסת אלי אלאלוף, זהבה גלאון ומרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: אני רק מציגה את החוק כיושבת-ראש ועדת המשנה למעמד הקשיש.

טלי פלוסקוב: ביולי 2014 אישרה מליאת הכנסת בקריאה שנייה ושלישית אחת מהצעות החוק החשובות בתחום יחסי המשפחה, הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו.

טלי פלוסקוב: חוק חלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג קובע הסדרים לחלוקת הזכויות הפנסיוניות בין בני-זוג שנפרדו.

טלי פלוסקוב: החידוש העיקרי בחוק מאפשר הענקת מעמד של שאיר לבן-הזוג לשעבר בתנאים מסוימים.

טלי פלוסקוב: חידוש חשוב נוסף הנוגע ישירות להצעת החוק העולה היום להצבעה בקריאה טרומית הוא שהחוק חל במקרים מסוימים גם רטרואקטיבית על זוגות שכבר נפרדו וניתן ביחס אליהם פסק-דין.

טלי פלוסקוב: החוק מבוסס על מסקנות הוועדה הציבורית לבחינת חלוקת זכויות פנסיה בין בני-זוג שנפרדו בראשות השופט שאול שוחט.

טלי פלוסקוב: המאבק הציבורי החל לאחר שהחוק והפסיקה בישראל הכירו במסגרת הלכות השיתוף בזכויות פנסיה שצבר אחד מבני-הזוג כנכס משותף של בני-זוג.

טלי פלוסקוב: למרות הלכה ברורה זו, דיני הפנסיה המשיכו להתייחס אל זכויות הפנסיה הנצברות כאל זכויות בלעדיות של עמית שעל שמו נצברו.

טלי פלוסקוב: מצב זה גרם לכך שלמרות פסיקות בתי-המשפט בדבר חלוקת זכויות הפנסיה, בפועל לא הייתה לבן-הזוג שאינו רשום כבעל זכויות הפנסיה האפשרות להגן על זכויותיו ואף לממשן.

טלי פלוסקוב: יתר על כן, העמית שהנו בעל השליטה המוחלטת בקרן יכול היה לגרום לפגיעה ולהקטנת הזכויות שנצברו ללא ידיעת בן-הזוג שאינו רשום, ואף למשוך שלא כדין כספים השייכים לבן-הזוג שאינו רשום.

טלי פלוסקוב: נוצר מצב שבו בן-הזוג שאינו רשום תלוי בחסדי בן-הזוג החבר בקרן ובחסדי קרן הפנסיה.

טלי פלוסקוב: החוק שעבר מאפשר חלוקה יותר שוויונית של זכויות פנסיה כחלק מפירוק השיתוף בין בני-הזוג.

טלי פלוסקוב: סעיף 30 לחוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו מאפשר להחיל את הוראות החוק גם לגבי פסק-דין לחלוקת חיסכון פנסיוני שניתן לפני יום תחילתו של החוק, פברואר 2015.

טלי פלוסקוב: עם זאת, החוק מתנה את החלת ההוראות המאפשרות לבן-הזוג לשעבר להיות זכאי לקצבת שאירים בהסדר פנסיה של צבירת זכויות בכמה תנאים מצטברים.

טלי פלוסקוב: בין השאר, דורש החוק כי אם חלפו שנתיים מהמועד שבו ניתן פסק-הדין לחלוקת חיסכון פנסיוני או מהמועד שבו החלה הזכאות של בעל הפנסיה לגמלה, לפי המאוחר, תוגש הבקשה לרישום פסק-הדין לא יאוחר מתום שנה מיום תחילתו של החוק, קרי עד 6 בפברואר 2016.

טלי פלוסקוב: הוראות מעבר אלה נועדו לתת מענה לבני-זוג לשעבר, אשר נפרדו לפני תחילת החוק, והסתמכו על גמלת הפרישה של העמית הרשום למחייתם, שלא ימצאו עצמם עם מותו ללא כל מקור הכנסה.

טלי פלוסקוב: לצערי, המציאות בשטח מלמדת כי קיים קושי אובייקטיבי בהטמעת החוק ויישומו בפרק זמן כה קצר.

טלי פלוסקוב: לפיכך, הצעת החוק העומדת בפניכם להצבעה היום מציעה שלא לחסום את דרכו של בן-זוג לשעבר שמתקיימים בו יתר התנאים לפי סעיף 30 לחוק ליהנות מהזכות לקצבת שאירים בהסדר של צבירת זכויות לאחר מות הגמלאי רק בשל איחור במועד הגשת הבקשה לרישום פסק-הדין.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק מציעה להאריך את התקופה לרישום פסק-דין לחלוקת חיסכון פנסיוני שניתן לפני יום התחילה עד לשלוש שנים מיום התחילה.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק זו נוסחה בסיוע ארגון "נעמת", ואני מבקשת את תמיכתם של חברי הכנסת בהצעת החוק הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, הממשלה תומכת.

יצחק וקנין: אני מבין שסגן שר האוצר איננו והממשלה תומכת.

יצחק וקנין: אם כן, נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: ברשותך, אדוני היושב-ראש, נתנו לי משפט קצר להגיד בשם הממשלה, בשם השר שצריך להשיב: ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ואחריה היא תוצמד להצעת חוק ממשלתית ותוכפף אליה.

יצחק וקנין: אם כן, ייצגת גם את הממשלה וגם את הכנסת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת וסגנית יושב-ראש הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: נעבור להצבעה, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון – הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק-דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ה–2015 – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון – הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק-דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 33 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1835/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – מענק לעצמאי בעד הכנסה מפוקחת), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: גם הצעה זו, רבותי, היא בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותך, גברתי, אני רוצה לברך את החיילים מחטיבה 35 שנמצאים ביציע.

מיקי לוי: ברוכים הבאים.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת.

מיקי לוי: היום אני זוכה לסגור מעגל נוסף שנפתח במהלך הקדנציה הקודמת שלי כסגן שר האוצר.

מיקי לוי: נפלה בחלקי הזכות להביא היום לכנסת הצעת חוק שתתקן אפליה מקוממת כנגד עובדים עצמאים בקבלת מענק העבודה המוכר בשם מס הכנסה שלילי.

מיקי לוי: כאשר כיהנתי בתפקידי כסגן שר אוצר ואחראי לרשות המסים – אם אתם לא תפסיקו, אני, במקום היושבת-ראש, אבקש שתצאו.

מיקי לוי: לא יכול להיות דבר כזה.

מיקי לוי: סליחה.

טלי פלוסקוב: כל הצוות של העוזרים, נא להירגע.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: מה זה?

מיקי לוי: בתפקידי הקודם כסגן שר האוצר הוטלה עלי האחריות לרשות המסים, וגיליתי להפתעתי, שכאשר עצמאים מגיעים לקבל מענק עבודה, לא רק שהם מקבלים אותו באיחור של ארבע שנים – בנוסף, מנכים להם 25% מגובה המענק או היתרה ממנו.

מיקי לוי: כשביקשתי לברר ברשות המסים מה הסיבה לאפליה כנגד עצמאים, הם בדקו והופתעו לגלות בעצמם שאין לכך כל סיבה.

מיקי לוי: טיפלנו בסוגיה והכנסנו את לתקציב המדינה, שעבר בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: לצערי, הממשלה נפלה, והרכבת נעצרה לפני שהגיעה לתחנה.

מיקי לוי: מייד עם היבחרי לכנסת העשרים הגשתי הצעת חוק שתפסיק את האפליה ותחזיר לעצמאים את הכסף ששייך להם ונלקח מהם שלא בצדק.

מיקי לוי: לשמחתי, מצאתי אוזן קשבת במשרד האוצר ואצל שר האוצר, שהיו נכונים לפתור את הסוגיה.

מיקי לוי: אני יודע שעלותה של הצעת החוק הנה כ-160 מיליון שקלים, וברורה לי היטב המשמעות התקציבית של סכום כזה.

מיקי לוי: יחד עם זאת, אנחנו חייבים לזכור שהכסף הזה שייך לעצמאים, ולא למדינה.

מיקי לוי: אין שום סיבה שעצמאי יופלה לרעה לעומת עמיתו השכיר כשהוא עומד בכל הקריטריונים לקבלת המענק; אין שום סיבה שהמדינה תכניס את היד לכיסו של העצמאי ותיקח לו 25% מהמענק שאיננה לוקחת מעמיתו השכיר.

מיקי לוי: הצעת החוק שאני מביא היום תשים קץ לאפליה המקוממת הזו.

מיקי לוי: על-פי ההצעה, לא ינוכה המס, והעצמאי יקבל את מלוא סכום מענק העבודה, בדומה לעמיתו השכיר, בתום השנה העוקבת.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אנחנו מחזירים היום ישירות לחשבון הבנק של העצמאים סכום לא מבוטל, שנע בין כמה מאות שקלים עד לסדר גודל של 1,500 שקלים ואף יותר מכך בשנה, וזאת בהתאם לזכאות ולגודל המענק, ואני גאה על כך מאוד.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק הזו היא חלק ממהלך שלם שקידמנו באוצר, והוא זכה כאמור לעבור בקריאה הראשונה לפני נפילת הממשלה.

מיקי לוי: ביקשנו לתמרץ ולעודד יציאה לעבודה באמצעות הגדלת מעגל הזכאים לקבלת מענק העבודה.

מיקי לוי: החלק השני של הצעת החוק שתאושר היום נוגע לאימהות חד-הוריות.

מיקי לוי: מדובר בקבוצה המוחלשת ביותר בחברה הישראלית, וזאת אף ש-80% מהן עובדות.

מיקי לוי: לאחר דין ודברים עם האוצר הגענו לסיכום על העלאת תקרת השכר כדי שיותר אימהות חד-הוריות יזכו לקבל את המענק.

מיקי לוי: מדובר בתהליך חשוב, שעלותו עשרות-מיליוני שקלים.

מיקי לוי: אני מתכוון להמשיך לפעול מול האוצר בניסיון להוריד את רצפת השכר אל מתחת ל-2,000 שקלים, כדי לאפשר לעוד אימהות חד-הוריות המרוויחות שכר נמוך לזכות למענק העבודה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אני מאמין שתפקידה של המדינה הוא לתמרץ, לעזור ולעודד את מי שעושים מאמץ ויוצאים לעבוד, ובמיוחד את אלו שמרוויחים שכר נמוך ועבורם כל שקל הוא משמעותי, כי בסופו של יום ככל שיותר אנשים יצאו למעגל העבודה, אחוז הצמיחה יגדל, והכנסות המדינה ממסים יגדלו גם הן.

מיקי לוי: המדינה חייבת להיות הקטר המוביל של הרכבת הזאת.

מיקי לוי: כך פעלנו באוצר וכך אנו פועלים גם היום, ומענק העבודה הוא אחד הכלים האפקטיביים לתמרץ יציאה לעבודה ולהניע את הרכבת.

מיקי לוי: אני מבקש להודות לחברי רן מלמד מעמותת "ידיד" שהעלה בפני את הסוגיה של אימהות חד-הוריות והיה ועודנו שותף מלא בקידום השינוי הכל-כך חשוב והמוסרי הזה.

מיקי לוי: אני מודה גם לוועדת השרים לחקיקה ולשר האוצר ולצוות שלו על שתמכו במהלך; זה לא דבר של מה בכך.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, עקב השתתפותו – זה בדיוק מה שקרה לך לפני, בחוק שלך – של סגן שר האוצר, ידידי חבר הכנסת איציק כהן, בהלוויה, התבקשתי לציין כי ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בקריאה הטרומית, כפי שאמרתי, ואחריה היא תוצמד להצעת חוק ממשלתית ותוכפף אליה.

מיקי לוי: אני מבקש מהכנסת לאשר את ההצעה החשובה הזאת בקריאה טרומית.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: כאמור, הצעת החוק הזאת היא בתמיכת הממשלה, ולכן אנחנו מייד נעבור להצבעה – ושמענו את התגובה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכם לחזור למקומותיכם, ואנחנו נצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה, ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – מענק לעצמאי בעד הכנסה מפוקחת), התשע"ה–2015, לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 31, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: השר אקוניס מבקש להוסיף בעד, השר אזולאי מבקש להוסיף בעד, חברת הכנסת מירב בן ארי, שרן השכל, נורית קורן, איתן ברושי – כל מי שנוסף הוא נוסף לפרוטוקול, התוצאה לא משתנה, לידיעת

טלי פלוסקוב: כם – וסגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – מענק לעצמאי בעד הכנסה מפוקחת), התשע"ה–2015, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1906/20; נספחות]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – אי-מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת ינון מגל וקבוצת חברי הכנסת.

דב חנין: כאן לא צריך להתנגד.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

דב חנין: זה בתמיכת הממשלה.

טלי פלוסקוב: שנייה, שנייה.

תמר זנדברג: – – –

טלי פלוסקוב: אני מסיימת.

טלי פלוסקוב: דב חנין – אחד מהמפלגה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, עשר דקות שלך.

ינון מגל: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, בדיוק לפני שעליתי ראיתי שיצאו ה"פושים" בטלפון שהאיחוד האירופי אישר סימון מוצרים מההתנחלויות.

ינון מגל: אז זאת כמובן בושה לאירופה, אבל אתה צריך לצפות למשהו ממישהו בשביל להתאכזב.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, סליחה.

אופיר אקוניס: מדובר – תסלח לי, אם – – – אם אפשר, אני כמובן אתך: זהו כתם מהדהד, כתם מוסרי מהדהד על מצחה של אירופה, שלא למדה דבר ממה שעשתה לפני 80 שנה.

אופיר אקוניס: זה הכול.

אופיר אקוניס: שערורייה.

ינון מגל: תודה רבה לשר אקוניס.

ינון מגל: אז אנחנו ממשיכים להיות מסומנים, ומוצרים של יהודים ימשיכו להיות מסומנים באירופה.

ינון מגל: זה לא דבר חדש.

ינון מגל: זה התחיל בשנות ה-30 המוקדמות, ועכשיו יסמנו מוצרים של יהודים מארץ-ישראל.

ינון מגל: לצערי, גם בתוך הבית יש חברי כנסת שחושבים שצריך לסמן מוצרים מההתנחלויות.

ינון מגל: אנחנו כמובן נשתדל לקנות מוצרים שמיוצרים ביהודה ושומרון.

ינון מגל: זה גם עוזר לפלסטינים, אבל זה לא מעניין אף אחד שייסגרו מפעלים שעובדים בהם פלסטינים – העיקר לפגוע ביהודים, העיקר לפגוע במתנחלים, העיקר לסמן את היהודים, העיקר לסמן את המתנחלים.

ינון מגל: זה קורה גם באירופה, ולצערי, זה קורה כאן בתוך הבית.

ינון מגל: אבל אני פה בשם אידיאולוגיה.

ינון מגל: ותפיסת העולם שלי אומרת שאני לא שותק על עוולות, ואני לא שותק מול צביעות, ואני אומר את דעתי, ואני משתדל גם כאן לחוקק חוקים שיפסיקו.

ינון מגל: ואנחנו לא נתכופף מול אנשים שחושבים שלא רק שהם ידברו ויסמנו אותנו – גם ייתנו לנו מכות, וחושבים שאנחנו נשתוק.

ינון מגל: אז לא, אנחנו לא נשתוק.

ינון מגל: הצעת החוק הזאת אומרת, שמי שקורא לחרם על מדינת ישראל לא ייכנס לפה.

ינון מגל: פשוט מאוד.

ינון מגל: יישאר בחוץ.

ינון מגל: לא יהיה יותר שאנשים קוראים לחרם על מדינת ישראל, נוחתים בבן-גוריון, לוקחים מונית לבלעין וזורקים אבנים על חיילים.

ינון מגל: זה לא יקרה יותר.

ינון מגל: די, נגמר הסיפור הזה.

ינון מגל: אנשים חושבים שהם יפגעו בנו, ילחמו נגדנו, ייתנו לנו מכות, ואנחנו כמו יהודי אלפיים שנה נתכופף ונגיד: סליחה.

ינון מגל: לא, זה נגמר.

ינון מגל: נגמר הסיפור הזה.

ינון מגל: שנים אמרו: אם היה לנו כוח; היהודים בגולה אמרו: אם היה כוח, אם היה לנו צבא, אם היו לנו מטוסים, אם היו לנו טנקים, אם היו לנו חיילים, אם הייתה לנו ממשלה, אם הייתה לנו כנסת.

ינון מגל: אז יש לנו, ואנחנו נשתמש בכוח הזה כדי להבהיר למי ששונא אותנו ולמי שרוצה לפגוע בנו שזה נגמר.

ינון מגל: ומי שקורא לחרם על מדינת ישראל יישאר בחוץ, לא ייכנס לפה.

ינון מגל: הוא יכול לנסוע לסוריה, הוא יכול לנסוע לעיראק, הוא יכול לקנות שם בדיוטי-פרי ממתקים וסיגריות ולצעוק מסוריה ומעיראק שאנחנו פאשיסטים, גזעניים, פושעי מלחמה, אבל את זה הוא יעשה מסוריה ומעיראק, לא מכאן.

ינון מגל: לא ייכנס לכאן מי שקורא להחרים את מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': ואם הוא יהיה יהודי?

עיסאווי פריג': מה תעשה לו?

ינון מגל: ואנחנו לא נשתוק מול מי שתוקף אותנו ולא ניתן לו פרס – לא אם זה הערבים ביהודה ושומרון שיוצאים לפיגועים; ולא נלך אתם לוויתורים כמו שעשה רבין אחרי האינתיפאדה הראשונה באוסלו, וכמו שעשה שרון אחרי האינתיפאדה השנייה – במקום "חומת מגן" בעזה יצאנו מרצועת-עזה.

ינון מגל: לא נעשה את זה.

ינון מגל: ולא נלך למהלכים חד-צדדיים, ובטח לא נזכיר את זה כשמדובר בגל אלימות.

ינון מגל: אנחנו לא ניכנע לאלימות ולא ניכנע לטרור, גם אם אלה אירופים וגם אם אלה ערבים כאן בארץ-ישראל.

ינון מגל: חתמו לי די הרבה חברי כנסת על ההצעה הזאת, ביניהם גם ממפלגת העבודה – –

אחמד טיבי: מי – – –

ינון מגל: – – סליחה, מהמחנה הציוני: איתן ברושי, חיליק בר, דני עטר; כולם חברים שלי, אנשים שאני מעריך, שתומכים בהתיישבות, ציוניים אמיתיים, אנשים ערכיים.

ינון מגל: אבל פתאום אני מקבל הודעה שהם מושכים את החתימות שלהם.

ינון מגל: למה?

ינון מגל: כי במחנה הציוני חושבים שאפשר להכניס את מי שקורא לחרם על מדינת ישראל, אנחנו צריכים להכניס אותו, לתת לו להיכנס לתוך מדינת ישראל.

ינון מגל: טוב, אם זה לא היה עצוב, היינו צוחקים.

ינון מגל: אבל היות שהיו לנו קצת תקופות של אובך בזמן האחרון, נראה שיש כאן מפלגה שנמצאת באובך תמידי.

ינון מגל: היא לא בדיוק הבינה איפה היא נמצאת: בימין, בשמאל, מחנה ציוני, לא ציוני; זה לא ברור.

נחמן שי: משעמם לך.

נחמן שי: עוד פעם משעמם לך?

מיכל בירן: ציוני ודמוקרטי – לא סותר.

ינון מגל: כשרודפים אחרי מחבל שדוקר אנשים בראשון-לציון, אז יש חברי כנסת שאומרים שזאת בושה וחרפה שהם לא מטפלים בפצועים.

ינון מגל: עכשיו, אני לא רוצה להיכנס לקטע שוביניסטי או קטע צבאי של מי היה איפה בצבא, למה וכמה, אבל מה לעשות, אני מכיר טיפה את המאטריה, יצא לי להיות בסיטואציות כאלה.

ינון מגל: ומי שאומר על סיטואציה שבן-אדם רץ כדי לנטרל מחבל – קורא לו שזאת בושה וחרפה שהוא לא מטפל בפצועה, רבותי, לא מבין כלום, כלום, כלום.

ינון מגל: לא מבין כלום.

ינון מגל: זה פופוליזם ריק מתוכן של "אנחנו הכי צדיקים בעולם", "אנחנו הכי מוסריים בעולם", של אליטה ששולטת באקדמיה, בתרבות ובאמנות, בתקשורת, בבתי-המשפט, עם הרב-תרבותיות שלהם והפוסט-מודרניזם שלהם, ששיגעו פה מדינה שלמה במשך עשרות שנים שאנחנו יותר צדיקים מהאפיפיור.

ינון מגל: וזה מגיע לזה – לאינסטינקט הכי בסיסי, לאינסטינקט שגיבור רץ לנטרל מחבל.

ינון מגל: אז אומרים לו שהוא טועה שהוא לא מטפל בזקנה שנפלה שם, שהמחבל דקר אותה.

ינון מגל: מי לא בסדר בסיפור?

ינון מגל: על מה מדברים כל היום?

ינון מגל: על הצעירים שרצו לחסל את המחבל – למה הם לא טיפלו בזקנה.

ינון מגל: אנחנו רעים.

ינון מגל: אנחנו לא בסדר.

ינון מגל: ומאותו מחנה ציוני אומרים לנו כמה זאת בושה וחרפה.

ינון מגל: השתגעו.

ינון מגל: השתגעו.

ינון מגל: טירוף, טירוף.

ינון מגל: אתם יודעים מה זה טירוף?

ינון מגל: שכבר לא יודעים: יש אויב, אין אויב, מול מי נלחמים, למה נלחמים.

ינון מגל: בא בן-אדם עם סכין, אז אומרת לי מנחת טלוויזיה: אבל בן-אדם עם סכין הוא האויב שלך?

רועי פולקמן: – – – יש טוהר הנשק.

ינון מגל: טוהר הנשק.

קריאה: – – –

רועי פולקמן: – – – האחרונה.

רועי פולקמן: – – – הורגים אותו.

רועי פולקמן: סליחה – – – אבל יש טוהר הנשק.

מיכל בירן: כל הכבוד, רועי.

ינון מגל: אז אני חושב שכמו שאמרתי, זו לא הפעם הראשונה שבאים אלינו ואומרים לנו שאנחנו לא בסדר.

ינון מגל: אני חושב שאנחנו צריכים לזקוף את קומתנו, ובכל הדוגמאות האלה שהבאתי אנחנו צריכים להגיד די.

ינון מגל: אני מתכוון להגיד לכם שאני אגיד: די, די, די לפופוליזם ודי להתייפייפות ודי לרשעות.

מרב מיכאלי: – – – אז מה תעשה בחיים?

ינון מגל: אנחנו תחת כיבוש של עשרות שנים של האליטות שלכם.

ינון מגל: אנחנו עשרות שנים תחת הכיבוש של האליטות שלכם, ואנחנו אומרים די.

נחמן שי: אז – – – למה אתה לא מורד?

ינון מגל: אנחנו אומרים די.

קריאות: – – –

נחמן שי: למה אתה לא מורד?

ינון מגל: לא נרקוד יותר לפי החליל שלכם.

נחמן שי: רגע, רגע – – –

ינון מגל: לא נרקוד יותר לפי החליל שלכם.

נחמן שי: יש קריאה לחרם.

ינון מגל: אנחנו נעשה מה שאנחנו מאמינים בו – –

נחמן שי: יש קריאה לחרם.

ינון מגל: – – ואנחנו נשמור על המדינה הזאת כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ינון מגל: יהודית ודמוקרטית.

נחמן שי: אתה בכיבוש עכשיו?

נחמן שי: אתה בכיבוש?

ינון מגל: ואנחנו נשמור על הצוואה, ונשמור על הקשר לארץ-ישראל, ונשמור על ההתיישבות – –

נחמן שי: מי כובש?

נחמן שי: מי כובש?

ינון מגל: – – ונתיישב בכל מקום בארץ.

ינון מגל: כל מקום.

מיכל בירן: הצעת החוק שלך תהפוך אותנו לפרסונה נון-גרטה.

ינון מגל: ואנחנו נפסיק את חזיונות התעתועים שלכם על מדינה פלסטינית ושאפשר לעשות מדינה פלסטינית.

קריאה: אתם לא – – – אתם – – –

ינון מגל: הבאתם את הרוצחים האלה.

ינון מגל: נתתם להם שטח ונשק.

ינון מגל: אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: – – – בעדך.

ינון מגל: נשק ושטח נתתם להם.

ינון מגל: בושה וחרפה.

מיקי לוי: רק פתחת את הפה – – –

ינון מגל: וזה נגמר.

ינון מגל: זה נכון יהיה למי שקורא את הדברים האלה כאן בתוך הארץ – –

נחמן שי: דרישת שלום מהאיחוד האירופי.

ינון מגל: – – ולמי שקורא את זה בחוץ.

נחמן שי: תראה מה קרה עכשיו באיחוד האירופי.

ינון מגל: לכן ההחלטה תהיה שמי שקורא לחרם על מדינת ישראל – –

מיקי לוי: רצינו להצביע בעדך עד שפתחת את הפה.

ינון מגל: – – לא ייכנס למדינת ישראל.

ינון מגל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ינון מגל.

טלי פלוסקוב: ישיב שר הפנים סילבן שלום.

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי כהן, חבר הכנסת רוברט אילטוב, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: גם מאחוריך – תבקש בבקשה, רועי.

טלי פלוסקוב: כבוד השר.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שמדובר בהצעה שהיא מרחיקת לכת, וההצעה הזאת, כאשר באים לדון בה, צריך לדון בה בשיקול דעת, וכמובן לאפשר סייגים וחריגים לעצם ההצעה עצמה.

סילבן שלום: לפי חוק הכניסה לישראל, שר הפנים מופקד על שערי המדינה ובסמכותו להכריע מי יבוא בשעריה.

סילבן שלום: סמכותו זו של שר הפנים היא חלק מן התנאים הבסיסיים לריבונותה של מדינת ישראל, שיכולה לקבוע אם היא חפצה בכניסתו של מאן דהוא, ובהתאם לכך שיקול הדעת המוקנה לשר הפנים בימים אלה הוא רחב מאוד.

סילבן שלום: הצעת חוק זו עולה נוכח טענות על כך שפעילות הקוראת לחרם על ישראל אינה מוגדרת כפעילות טרור ולכן לכאורה אין לשר הפנים סמכות למנוע כניסתם של זרים הקוראים לכך.

סילבן שלום: במצב זה, אף כי אין ספק ששר הפנים מוסמך כבר היום למנוע כניסה במצב זה, ברי כי יש בהצעת חוק זו כדי להבהיר באופן חד-משמעי כי זר, שהוא בעצמו או שהארגון שאותו הוא מייצג, קורא לחרם על ישראל, לא יוכל להיכנס לישראל, וכי לשר הפנים נתונה סמכות מפורשת למנוע כניסתו ארצה.

סילבן שלום: לכלל זה צריך שיהיו חריגים, ומבחינתנו צריך כמובן לדון בכך תוך כדי עיון בחוק.

סילבן שלום: עיון בחוק הכניסה לישראל, התשי"ב–1952, מלמד, כי הוא אינו כולל כל התייחסות מהותית לגבי המקרים שבהם שר הפנים ייתן אשרה ורישיון ישיבה בישראל, ואף לא התייחסות מהותית לגבי המקרים ששר הפנים יסרב ליתן אשרה ורישיון ישיבה בישראל.

סילבן שלום: בהתאם לכך קבעה הפסיקה כי לשר הפנים שיקול דעת רחב לקבוע מי יהיו הבאים בשערי המדינה וכי בתי-המשפט ימעיטו להתערב בסמכותו זו של שר הפנים; ראה לדוגמה עע"מ 471/12 מדינת ישראל נ' אנג'י בוטנג.

סילבן שלום: ודוק, גם נסיבות מובהקות לסירוב למתן אשרה ורישיון לישיבה בישראל, כמניעה פלילית או ביטחונית, אינן מפורטת בחוק, ומניעת הכניסה במקרים אלו נעשית במסגרת שיקול הדעת הרחב של שר הפנים.

סילבן שלום: לכלל זה שני חריגים.

סילבן שלום: חריג ראשון – במסגרת סעיף 3א לחוק הכניסה, מצא המחוקק לנכון להגביל את סמכותו של שר הפנים בכל הנוגע למתן רישיונות עבודה לזרים, וזאת נוכח תופעת ההשתקעות של עובדים זרים בישראל, והרגישות הידועה, בעיקר בתחום הסיעוד.

סילבן שלום: חריג שני – במסגרת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003, הוגבלה סמכותו של שר הפנים ליתן אשרות ורישיונות ישיבה לתושבי האזור או לנתיני המדינות המפורטות בתוספות לחוק זה.

סילבן שלום: אולם כאמור הדבר נעשה במסגרת הוראת שעה, נפרדת וזמנית, בשל הנסיבות הביטחוניות שהצדיקו קביעה חריגה זו.

סילבן שלום: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע בחוק מקרה יחידני השולל משר הפנים את הסמכות ליתן אשרה ורישיון ישיבה, למעט במקרים שייקבעו מראש בתקנות.

סילבן שלום: יובהר – גם כיום מוסמך שר הפנים, במסגרת שיקול הדעת הרחב שבידו, למנוע מתן אשרה ורישיון לישיבה למי שקורא לחרם על ישראל, או שהנו נציג של הארגון הקורא לכך.

סילבן שלום: אני רוצה לקרוא לך, חבר הכנסת ינון מגל: כמובן, התמיכה בהצעת החוק מותנית בכך שההתקדמות תהיה בהתאמה ובסיכום עם הממשלה, ואם אדוני מסכים לכך, אנחנו, כמובן, כפי שסוכם, נתמוך בהצעת החוק הזאת.

סילבן שלום: לכן אני מבקש מהכנסת לאשר הצעת חוק זו, כמובן תוך כדי הסכמה של המציע שההתקדמות בחוק והנוסח הסופי יתואמו עם הממשלה.

סילבן שלום: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר סילבן שלום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: נרשמו ארבעה חברי כנסת לנמק את התנגדותם.

טלי פלוסקוב: על-פי התקנון אני יכולה לתת רק לאחד, ולכן אני מזמינה את חבר הכנסת דב חנין לנמק את ההתנגדות.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, ממש קשה בשלוש דקות להסביר כמה החוק הזה בעייתי, כמה החוק הזה מסוכן וכמה החוק הזה גם מטומטם.

דב חנין: אני יודע שלהגיד על הצעת חוק בכנסת שהיא הצעת חוק מטומטמת זה בדרך כלל לא פרלמנטרי, אבל זה מה שצריך להגיד על הצעת החוק.

דב חנין: אז, אדוני שר הפנים, כדאי שתדע שהצעת החוק הזו היא קודם כול הצעת חוק של אי-אמון בך.

דב חנין: לא מאמינים בשיקול הדעת שלך, לא מאמינים שאתה תבצע את תפקידך, נותנים לך הוראות וקובעים לך מתי אתה תעשה ומתי אתה לא תעשה.

דב חנין: אי-אמון מצד הקואליציה בממשלה.

דב חנין: תראו איך הדברים עובדים.

דב חנין: כמובן, צודק חבר הכנסת ינון מגל שהצעת החוק הזו מבטאת את השקפת העולם שלכם.

דב חנין: אתם רואים את המדינה הזאת כמבצר סגור, מסוגר ומסתגר.

דב חנין: אף אחד לא ייכנס ולא יצא ולא יבוא.

דב חנין: אבל הנה, זו לא רק השקפת עולם בעייתית, זו לא רק השקפת עולם מסוכנת, זה גם מעשה מטומטם, כי הכותרת האמיתית של הצעת החוק שלך, חבר הכנסת מגל, היא: החוק לעידוד החרם על מדינת ישראל.

דב חנין: הנה היום מודיעה אירופה שהיא מסמנת מוצרים של התנחלויות.

דב חנין: כל אירופה תסמן את מוצרי ההתנחלויות.

דב חנין: לפי החוק שלך, כל מי שמשתתף בסימון מוצרים על ההתנחלויות לא יכול להיכנס לארץ.

דב חנין: אירופה – החוצה; העולם – נתעלם ממנו.

דב חנין: אנחנו לא צריכים את אירופה, אנחנו לא צריכים את העולם, אנחנו נחרים גם את אירופה וגם את העולם.

דב חנין: ואתה חושב שכשאנחנו נחרים את אירופה ואת העולם, אנחנו נהיה חזקים יותר?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בהצעת החוק הזו יש מעשה חמור ומסוכן.

דב חנין: בשביל להגן על ההתנחלויות ובשביל להגן על מוצרי ההתנחלויות, מוכנים לשלם כל מחיר.

דב חנין: מוכנים לשלם מחיר – בוודאי, של העמקת הדה-לגיטימציה, של פגיעה בתיירות, של איסור כניסה על אנשים מאירופה.

דב חנין: כן, בוודאי, באירופה כל אחד יסמן מוצרים של התנחלויות, שזה בדיוק הדבר האסור לפי הצעת החוק שלך.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בכנסת הזאת מהלכים פופוליסטיים ומסוכנים מקודמים כמעט בכל שבוע, אבל אני חושב שהצעת החוק הזו שוברת כל שיא, לא רק בהשקפת העולם הבעייתית שהיא מייצגת אלא ברמת האי-שכל שלה וברמת הפקרת האינטרסים הלאומיים האמיתיים של אזרחי ישראל, של האנשים שחיים בארץ הזאת, לטובת האינטרס העליון שלכם, הגנה והעדפה של ההתנחלויות, של מפעל ההתנחלויות, שהוא כל כך יקר ללבכם.

דב חנין: אני מציע לכנסת לדחות את הצעת החוק הזו.

דב חנין: אני מציע לממשלה לשקול שוב את תמיכתה בהצעת חוק שכל כך פוגעת באינטרס של כולנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ינון מגל, האם ברצונך לשכנע אותנו אחרת?

ינון מגל: לא.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: רבותי, על-פי בקשת הממשלה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו מתחילים הצבעה, נורא קשה לבצע הצבעה שמית כשיש רעש כזה באולם.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכולם לשבת, לחזור למקומכם, ואנחנו נתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד

טלי פלוסקוב: רגע.

טלי פלוסקוב: דקה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני לא מרגישה שיש פה תגובה לבקשתי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי כהן, אני מבקשת לשבת.

טלי פלוסקוב: השר יובל שטייניץ, אנחנו מבקשים שקט באולם, לכן אנחנו מבקשים לשבת.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון אינו נוכח אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – בעד עודד פורר –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לחזור על השמות של חברי הכנסת אשר לא נכחו באולם עד כה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת יואל חסון – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת רחל עזריה – בעד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סילבן שלום – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי או חברות כנסת אשר לא השתתפו בהצבעה עד כה?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לסכם את ההצבעה ולהציג בפנינו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: בעד הצעת החוק – 55, נגד – 31.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – אי-מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ה–2015, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: מה התוצאה?

טלי פלוסקוב: הקראתי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, בשבילך: בעד – 55, נגד – 31.

אחמד טיבי: זה לא עבר.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/928/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום לקשיש מעל גיל 80 שמשתלמת לו גמלה להבטחת הכנסה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אנחנו מזמינים אותך להציג לנו את הצעת החוק שלך.

טלי פלוסקוב: עשר דקות יש לך, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה שלא יהיה צורך בעשר דקות.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרים הנוכחים – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שקט.

טלי פלוסקוב: רבותי, שוב אנחנו מתקשים לתפקד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אתה יודע יותר מכולם עד כמה קשה כאן לנהל את האולם כשמדברים.

מירב בן ארי: הוא לא מדבר.

טלי פלוסקוב: אז אני מבקשת.

טלי פלוסקוב: ראיתי.

יואל חסון: שמעת או ראית?

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: – – הצעת החוק הזאת היא בצל המצב הקיים, והממשלה הנוכחית חורתת על דגלה, אומרת שצריך לשפר את המצב הסוציו-אקונומי: טיפול בעוני, מלחמה בעוני, לתת כבוד לקשישים; היה לנו יום קשישים.

עבדאללה אבו מערוף: וזה בא לבדוק ולדעת אם אנחנו באמת הולכים בכיוון הזה, הנכון, אכן לתת לאנשים הקשישים בישראל, שהם פחות מ-10% מתושבי ישראל, שיחיו כמה שאלוהים ייתן.

עבדאללה אבו מערוף: בארץ חיים 231,500 קשישים מעל גיל 80.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים שרוב הקשישים בישראל חיים בעוני.

עבדאללה אבו מערוף: זו עובדה, וזה לא רק לפי הדוחות – זה לפי נתוני המוסד לביטוח לאומי ולפי כל הנתונים; עובדה ש-22% מהקשישים חיים מתחת לקו העוני.

עבדאללה אבו מערוף: זאת אומרת, לא רק שכל הקשישים חיים בעוני, אלא גם 22% מהקשישים חיים מתחת לקו העוני.

עבדאללה אבו מערוף: ואנחנו יודעים מה מצב איכות החיים של בן-אדם קשיש שחי בעוני, שלא לדבר על המחלות שלו ועל איכות החיים שלו.

עבדאללה אבו מערוף: והוא משלם מס בריאות שהוא בסכום מזערי.

עבדאללה אבו מערוף: אם נדבר בקיצור על המצב הזה, חלק מהם, מה-231,500, מקבלים הבטחת הכנסה.

עבדאללה אבו מערוף: עצם העובדה שהם מקבלים הבטחת הכנסה – אז מצבם הכלכלי עוד יותר גרוע, ועוד הם חייבים וזקוקים להטבות וזקוקים לתשומת הלב של המדינה, של כל האזרחים, כדי שהם באמת יחיו בכבוד ובאיכות חיים טובה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן בא החוק הזה לתת עוד הטבה, עוד הקלה, לאנשים אלו, שיוכלו לפחות לקנות תרופה.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם אני יודע שיש להם הנחה; מניסיוני האישי – יש הרבה קשישים שלא יכולים לקנות תרופה שעולה 11 שקל.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם מס בריאות הם משלמים בסך הכול 103 שקל, אם נדבר על כסף – ולצערי הרב הכול הולך לכסף.

עבדאללה אבו מערוף: העניין כאן הוא לא עניין של כסף – הוא עניין מוסרי ממדרגה ראשונה: לתת כבוד, לתת הערכה לקשישים, שיחיו בצורה נכונה ומכובדת.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, הסכום הכללי שיכול להיות מהחוק הזה, אם יתקבל – אני מקווה שיתקבל; תמהני למה ועדת השרים לא אישרה את זה.

עבדאללה אבו מערוף: אם הממשלה אומרת שאנחנו רוצים להיאבק בעוני, לתת לקשישים לחיות טוב, והם חיים מתחת לקו העוני – סכום מזערי למדינה בשנה.

עבדאללה אבו מערוף: אם נעשה סכום קטן, מתמטיקה קטנה מאוד, שלא כל הקשישים מעל גיל 80 מקבלים הבטחת הכנסה, פחות משליש, אז זה מאוד קל; זה לא יעלה יותר – פחות מ-2.5 מיליון שקל בשנה.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שראוי שהמדינה תיתן לקשישים לחיות בכבוד, ותפטור אותם ממס בריאות, שהוא סך הכול 103 שקל בחודש.

עבדאללה אבו מערוף: אני בטוח שזה ייתן להם קצת איכות חיים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני פונה לכל חברי הכנסת מכל הסיעות – אכן זה חוק סוציאלי ממדרגה ראשונה – באמת לתמוך בו.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מיכל רוזין: יש לך סטטיסטיקה כמה – – –

טלי פלוסקוב: בואי נשמע את התשובה של השר, ואז נשאל שאלות.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אתה לא מעוניין לשמוע את תשובתו של השר?

טלי פלוסקוב: אז בבקשה שקט.

יעקב ליצמן: – – ההצעה שלפני

יעקב ליצמן: כם היא בעניין של מתן פטור מדמי ביטוח בריאות למבוטח שמלאו לו 80 שנה ושמשתלמת לו קצבת זיקנה בתוספת השלמת הכנסה.

יעקב ליצמן: הצעת החוק בעצם ראויה, צודקת, שכן אין חולק שמדובר באוכלוסייה חלשה שגביית המס גורעת מהכנסתה הפנויה, הנמוכה ממילא, ומקשה עליה להתמודד עם הוצאות המחיה המאמירות, ואולי לוותר על שירותים חיוניים, כגון בתחום הבריאות, דווקא בשלב שבו אלה נדרשים יותר מכול.

יעקב ליצמן: עם זאת, מדובר בהצעה בתחום המיסוי הפיסקלי, והיא חלק ממדיניות המיסוי והמדיניות החברתית הכוללת שעליה יש להשקיף ממבט רוחב, כולל החלטה היכן למקד השקעות תקציביות לצמצום הפערים בחברה והגנה מיטבית על קבוצות מוחלשות.

יעקב ליצמן: כמו כן, אין לה השפעה על עצם זכאות האוכלוסייה לשירותי בריאות, שכן אין תלות בין תשלום דמי ביטוח בריאות לקבלת שירותים על-פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, מה גם שהסכום מנוכה במישרין מקצבת הקשיש.

יעקב ליצמן: נוכח העובדה כי העלות המוערכת על-ידי האוצר היא 75 מיליון שקל, והפסד הכנסות זה לא תוקצב, ואנחנו נמצאים כרגע על סף אישורו של תקציב המדינה, החליטה ועדת השרים לחקיקה להתנגד להצעת החוק הנדונה.

יעקב ליצמן: בכל זאת, אדוני המציע, אני מציע שתסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום.

יעקב ליצמן: אני אשמח לדון על זה בוועדת העבודה והרווחה, ואם יתאפשר לי – אפילו להשתתף בנושא הזה.

יעקב ליצמן: אתה מסכים?

עבדאללה אבו מערוף: כן.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אז אם הוא מסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום, אני מסכים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: היות שהגיעו להסכמות להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום, ולהעביר את זה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, רבותי – אני מבקשת להצביע הצבעה אלקטרונית.

טלי פלוסקוב: נא לחזור למקומכם.

טלי פלוסקוב: נא לחזור למקומכם.

טלי פלוסקוב: ההצבעה – להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום, על-פי המלצתו של שר הבריאות.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 58 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום לקשיש מעל גיל 80 שמשתלמת לו גמלה להבטחת הכנסה), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: התוצאה היא: 58 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת חיים ילין מבקש להצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה, כהצעה לסדר-היום, לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1414/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישום סוג הדם ברישיון נהיגה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: אדוני, עשר דקות שלך.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אנחנו הגשנו את הצעת החוק הזו לקראת יום הבטיחות בדרכים שצוין בכנסת וציינו אותו פה במליאה ובוועדות השונות.

אוסאמה סעדי: אנחנו נרתמים למאבק הזה נגד הסרטן הזה בגוף החברה שגובה, לפי הסטטיסטיקות, כמעט הרוג אחד כל יום.

אוסאמה סעדי: אנחנו נתנו מספרים וסטטיסטיקה, שלמעשה מאז 1948 נהרגו בתאונות הדרכים יותר מ-32,000, כאשר בכל המלחמות ובכל הפיגועים שהיו, מספר הנפגעים לא עלה על 22,000.

אוסאמה סעדי: כאשר מדובר בתאונת דרכים קטלנית הדבר אולי בא לביטוי, גברתי היושבת-ראש, בעמוד הרביעי או בעמוד החמישי, אם בכלל, וכאשר יש פיגוע עם סכין, עם פגיעה קלה ביותר, זה בעמוד הראשון ומקבל את כל הכותרות.

אוסאמה סעדי: מובן שחיי אדם יקרים לנו ואנחנו מצווים לשמור על ערך האדם, אבל כאשר מדובר על הנגע הקטלני של תאונות הדרכים, המדינה והממשלה לא עושות מספיק בשביל להילחם ולהוריד את מספר הנפגעים, הרוגים ופצועים כאחד, בתאונות הדרכים.

אוסאמה סעדי: רק מתחילת השנה, גברתי היושבת-ראש, עד היום – יותר מ-300 הרוגים בתאונות דרכים.

אוסאמה סעדי: אנחנו ראינו לנכון להגיש את הצעת החוק הזו, ולפי הצעת החוק הזו אנחנו מבקשים לציין ברישיון הנהיגה, נוסף על הדברים שמצוינים כיום ברישיון הנהיגה, בתעודה שכל אחד מאתנו מקבל – מספר תעודת זהות, תאריך לידה, תאריך פקיעת התוקף של הרישיון, מספר הרישיון – ביקשנו לציין גם את סוג הדם של אותו בעל הרישיון.

אוסאמה סעדי: כמובן, המטרה מאחורי ההצעה הזו היא מטרה ידועה, ההיגיון ברור והרציונל ברור, שאנחנו רוצים שכאשר חס וחלילה קורית תאונת דרכים קשה עם נפגעים, ומגיעים צוותי ההצלה והטיפול והאמבולנס לזירת האירוע, ולפעמים צריך עירוי דם, אז חשבנו להקל על עבודתם ומלאכתם של הצוותים הרפואיים וצוותי העזרה הראשונה ולתת להם את האפשרות לדעת באופן ישיר ובלי כל עיכוב את סוג הדם, ואז, אם הוא צריך באמת עירוי, אם הוא צריך מנת דם, במקום לעשות בדיקות דם, כבר מהסתכלות ברישיון הנהיגה יודעים את סוג הדם ונותנים לו את הטיפול.

אוסאמה סעדי: אנחנו חושבים שהצעת החוק הזו היא הצעה שמצילה חיים.

אוסאמה סעדי: אנחנו באנו בדיון וליבון הדברים עם משרד התחבורה.

אוסאמה סעדי: בשלב הזה הם מתנגדים.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים להמשיך ולהידבר עם משרד התחבורה על מנת לנסות ולקדם את הצעת החוק הזו, ולכן אנחנו חושבים ומבקשים, מציעים להחליף ולהעביר את הצעת החוק הזו להצעה לסדר-היום, וכך אנחנו מבקשים מכבודכם להצביע.

אוסאמה סעדי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, שביקש בעצם להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: לכן נצטרך לשמוע בכל מקרה – ישיב לנו שר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ביחס להצעת החוק לרישום סוג הדם ברישיון הנהיגה, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי ואחרים, אני הכנתי תשובה ארוכה ומפורטת להצעת החוק, אלא שכפי שהבנתי, יש הסכמה להפוך את החוק, להמיר אותו להצעה לסדר-היום, וכמובן להעביר את זה לדיון, ובדיון עצמו יעלו כל הנימוקים.

ישראל כץ: ולכן אני מוצא שזה מיותר לפרט כרגע את כל התשובה שהייתה מוכנה ביחס להצעת החוק, ולאפשר – – –

אחמד טיבי: אדוני, אני אחד המציעים עם חבר הכנסת סעדי.

ישראל כץ: אני לא שומע.

ישראל כץ: מה השאלה?

אחמד טיבי: אתה יכול להסביר למה הממשלה התנגדה?

טלי פלוסקוב: למה הממשלה התנגדה?

ישראל כץ: אני חושב שהיתרון בלהפוך את זה להצעה לסדר-היום זה שאני לא חייב לבוא ולשלול ולתת כבר את הנימוקים הסופיים, אלא אני פתוח לדיון שיהיה בוועדות הכנסת.

ישראל כץ: אם אני צריך לתת עכשיו את תשובת הממשלה – מדוע היא התנגדה – אז אני נוקט כאן עמדה סופית והיתרון של להפוך את זה להצעה לסדר-היום כבר מצטמצם.

ישראל כץ: איך שתחליטו.

ישראל כץ: אני יכול לפרט.

איתן כבל: הוא מאפשר לך לפתוח דיון.

טלי פלוסקוב: תודה, כבוד השר, מוותרים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: כלומר, זה הופך להצעה לסדר-היום, ואני מסכים לדבר הזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: הבנו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה רוצה את שלוש הדקות שלך?

טלי פלוסקוב: סליחה, יש לך רק דקה.

טלי פלוסקוב: הוא אמר שזה רק משפט, אז אני מקווה שזה יהיה קצר.

טלי פלוסקוב: יש לך דקה, אדוני.

אחמד טיבי: פחות אפילו.

אחמד טיבי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: כפי שחבר הכנסת אוסאמה סעדי, חברי, הציג כאן, ההצעה, מטרתה להקל על צוותים רפואיים שבאים לטפל, עזרה ראשונה, בתאונות דרכים.

אחמד טיבי: אני מבין שיש אנשים, אולי גם במערכת הבריאות, שאומרים שהזלפת דם או מתן דם מחייבת בדיקת דם מראש וכדומה, אבל כאן אנחנו מדברים על מקרים חריגים של הצלת חיים, וזמן הוא גורם מכריע בהצלת חיים.

אחמד טיבי: אז חשבנו להחריג את זה.

אחמד טיבי: מה עוד שכאשר אתה קובע את הדם, אתה עושה בדיקות כאלה מראש ומטביע את זה על רישיון הנהיגה.

אחמד טיבי: אני חושב שזה יכול להיות מציל חיים, וחבל שהממשלה התנגדה, אבל אנחנו הסכמנו, כפי שאוסאמה אמר, לדון בזה בוועדה.

אחמד טיבי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: לאחר הגעה להבנה של היוזמים והמשיבים על כך שההצעה הזאת הופכת להצעה לסדר-היום, אנחנו צריכים, לאחר ההצבעה – ההצעה תעבור לוועדת הכלכלה לדיון.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לחזור למקומכם, אנחנו מתחילים את ההצבעה.

טלי פלוסקוב: ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישום סוג הדם ברישיון הנהיגה), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הופכת להצעה לסדר-היום ותעבור לדיון בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: 32 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה הופכת להצעה לסדר-היום ועוברת לדיון בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1278/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים ועוברים להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מאסר מינימום למי הפקיר אדם שנפגע בתאונה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת חמד עמאר, סופה לנדבר ורוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת רוברט אילטוב לנמק את ההצעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לך עשר דקות.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, בראשית דברי אני רוצה להתייחס לשתי סוגיות שהיו בימים האחרונים ועלו לכותרות לפני שאני אתייחס לחוק עצמו.

רוברט אילטוב: קודם כול, ההתייחסות של חברת הכנסת זועבי לכך שמה שקורה היום בישראל מזכיר לה את שנות ה-30 בגרמניה, ושעם ישראל שותק, היהודים שותקים על מה שקורה.

רוברט אילטוב: קודם כול, זה לא נכון.

רוברט אילטוב: עם ישראל לא שותק על שום דבר, ויש לנו פה באמת דמוקרטיה, ואני חושב שלא היו אנשים בשום מערכת, אם בימין או בשמאל, שלא התייחסו לפעולות טרור שלנו, של היהודים נגד הערבים, וגינו את פעולות הטרור.

רוברט אילטוב: מדינת ישראל לא מקבלת שום פעולת טרור, והשקר הזה הוא שקר גס.

רוברט אילטוב: אני רוצה להזכיר לחברת הכנסת זועבי שבשנות ה-30 דווקא אלה ששייכים למחנה שלה, הערבים-הפלסטינים, הם פתחו במרד הגדול וגרמו לכך שיהודים לא יכלו לעלות למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: הם לא רק שתקו – הם הרגו ומרדו במה שקרה פה, נגד המנדט, וגרמו לכך שיהודים לא יכלו לעלות לפה; הם לא רק לא שתקו – הם עשו הכול כדי שיהודים לא יעלו לפה.

רוברט אילטוב: ואת הדברים האלה היא שכחה להגיד.

רוברט אילטוב: היא מנסה לשכתב ולכתוב את ההיסטוריה מחדש.

רוברט אילטוב: אנחנו לא נאפשר לה לכתוב את ההיסטוריה מחדש.

רוברט אילטוב: אנחנו יודעים בדיוק מה עשה חאג' אמין אל-חוסייני, שאת דרכו היא ממשיכה.

רוברט אילטוב: אנחנו יודעים בדיוק מה היא מנסה לצייר בעולם כדי להכפיש את מדינת ישראל, שמשלמת לה את השכר, שמאפשרת לה לדבר חופשי.

רוברט אילטוב: מדינת ישראל היא המדינה היחידה במזרח התיכון שנותנת חופש ביטוי וחופש פולחן לכל העמים ולכל האנשים שרוצים להאמין באסלאם או ביהדות או בנצרות.

רוברט אילטוב: יש לנו חופש מוחלט.

רוברט אילטוב: לכן, השקר הזה חייב להיפסק, ואני חושב שהבית הזה צריך לעשות הכול כדי להעיף מפה את חנין זועבי, כי היא לא ראויה להיות חברת כנסת במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: סוגיה שנייה שהיא מאוד חשובה, ואנחנו רואים שהיא תופסת תאוצה, וראיתי היום פרסומים בעיתון – ואתמול גם הודעתי שאני הולך להגיש הצעת חוק שתאפשר לכלוא נערים מתחת לגיל 14 בכלא – אלה שמנסים להרוג, אלה שמנסים לעשות פעולות טרור.

רוברט אילטוב: אני חושב שהצעת החוק נחוצה.

רוברט אילטוב: אני מקווה מאוד שהממשלה גם תעשה חקיקה ממשלתית וגם תתמוך בהצעת החוק שלי ושל הסיעה שלי.

רוברט אילטוב: אני חושב שהצעת החוק היא ראויה.

רוברט אילטוב: גם בבריטניה, בהולנד ובצרפת ניתן היום לכלוא ילדים שהם מתחת לגיל 14 אם הם רצחו, ואין שום סיבה שילד בן 11, שההורים שלו, או מי שמקורב אליו, אם בית-ספר או קרובי משפחה, שולחים אותו להרוג אנשים – אין שום סיבה שהוא לא ישב בכלא.

רוברט אילטוב: לכן, אני רוצה באמת לפנות לשרים בממשלה, בוועדת השרים, כדי שיתמכו בהצעת החוק העתידית.

רוברט אילטוב: גברתי, אני לא שומע את עצמי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לשמור על השקט.

טלי פלוסקוב: אגב, מי שמפריע לנו יותר זה העוזרים שלנו, אז אני מבקשת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, עכשיו אני רוצה לדבר על הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה, שהיא הצעת חוק שאמורה להרתיע את הנהגים מלבצע עבירות פגע-וברח ולקבל עונשים מצחיקים.

רוברט אילטוב: אני לא מבין את ועדת השרים שלא תמכה ואת הקואליציה שלא תומכת בהצעת החוק, ואני פונה אליך, כבוד השר, שר התחבורה, שאני יודע שזה בנפשך לטפל בסוגיית תאונות הפגע-וברח.

רוברט אילטוב: אתה שר התחבורה, ואני יודע שכל סוגיה של תחבורה חשובה לך, כי זה גם בתחום האחריות שלך, ואתה גם מחפש להרתיע את הנהגים מלפגוע ולברוח.

רוברט אילטוב: אין פה שום הצעה תקציבית.

רוברט אילטוב: הדבר הזה בא להרתיע – עונש מינימום של שלוש שנות מאסר.

רוברט אילטוב: אנחנו רואים שאנשים יוצאים מבתי-משפט עם עונשים מצחיקים אחרי שהם עזבו את הפצועים וברחו.

רוברט אילטוב: לכן, אני מבקש ופונה אליך פעם נוספת:

רוברט אילטוב: הצעת החוק היא מאוד חשובה להרתעת הנהגים שלא יעזבו את הפצועים על הכביש.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה להתייחס כרגע לכל הסוגיה של כמה אנשים נפגעו; אתה יודע את הנתונים.

רוברט אילטוב: אנחנו חייבים להילחם בתופעה הזאת.

רוברט אילטוב: יש ענישה כבדה, אבל אנחנו לא מגיעים לענישה הזאת.

רוברט אילטוב: לצערנו, בתי-המשפט לא מגיעים לענישה הזאת.

רוברט אילטוב: לכן חייבים לקבוע רף מינימלי של ענישה של שלוש שנים.

רוברט אילטוב: בן-אדם שפגע וברח חייב לדעת שיש לו עונש מינימום; ולא שעם פלפול של עורך-דין כזה או אחר עם כוח שיש לו בידע משפטי הוא פתאום יכול להוציא אותו החוצה.

זאב בנימין בגין: ברשות היושבת-ראש, יש לי הערה.

רוברט אילטוב: לכן אני מבקש, כבוד השר, לא חייבים לקבל החלטה עכשיו.

רוברט אילטוב: אני יכול לקבל את ההחלטה על הצבעה במועד אחר, אבל אני חושב שזה חשוב לך, חשוב לממשלה.

רוברט אילטוב: אין פה עניין פוליטי, אין פה עניין של קואליציה–אופוזיציה.

רוברט אילטוב: אנחנו עדים לבתי-משפט היום שמוציאים אנשים עם עונשים מצחיקים אף שהם פגעו וברחו.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה להתייחס לסוגיות שהיו מקרים של ענישה מחמירה במקרה ספציפי כי זה היה בן של שופט.

רוברט אילטוב: אני אומר לך, כבוד השר, הסוגיה הזאת צריכה לקבל טיפול מיוחד.

רוברט אילטוב: אנחנו לא יכולים לאפשר לנהגים לעזוב את הפצועים על הכביש ולברוח.

רוברט אילטוב: לכן אני שוב ושוב פונה אליך.

רוברט אילטוב: אני יודע שהסוגיה הזאת מאוד חשובה לך.

רוברט אילטוב: אני בעצם סיימתי.

רוברט אילטוב: אם כבוד השר רוצה להתייחס, אני אשמח מאוד.

טלי פלוסקוב: בהחלט.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אתה מאשר לחבר הכנסת זאב בנימין בגין?

רוברט אילטוב: אין לי בעיה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: זה על זמן של רוברט אילטוב.

זאב בנימין בגין: – – – על הבמה.

זאב בנימין בגין: אני מבקש רק להזכיר, כפי שציינת כבר, הועלה רף הענישה לפני שנים אחדות.

זאב בנימין בגין: אבל אני מבקש להזכיר, וגם ליידע את החברים, שבשבוע שעבר הוגשו מסקנות הוועדה הציבורית לבחינת מדיניות הענישה לשרת המשפטים ולשר לביטחון הפנים.

זאב בנימין בגין: הן קובעות, אחרי דיון ארוך וממצה והשוואות עם מקומות אחרים, שאין אפקט של הרתעה בהחמרת הענישה, גם לא לענישת מינימום.

זאב בנימין בגין: פשוט אין אפקט כזה.

זאב בנימין בגין: אני מציע לחברים לקבוע את הדין-וחשבון – – –

רוברט אילטוב: ועדיין לא ייתכן שאדם שהפקיר פצוע יצא עם עבודות שירות.

זאב בנימין בגין: אתה עכשיו מדבר – – –

רוברט אילטוב: הפצוע יכול גם למות מזה.

טלי פלוסקוב: לא מתחילים בדיון, חברים.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות שבפלפולים משפטיים בן-אדם יצא כמעט ללא עונש.

רוברט אילטוב: לכן אני בא ושוב – הרתעה חייבת להיות.

רוברט אילטוב: אני לא יודע איך הם בדקו את זה.

רוברט אילטוב: הנתונים האלה לא הובאו ליוזמי החקיקה.

רוברט אילטוב: אנחנו נשמח לבחון את הדבר הזה.

רוברט אילטוב: אבל אני שוב פונה לכבוד השר: אנחנו חייבים להילחם בתופעה הזאת.

רוברט אילטוב: אי-אפשר לנטוש אנשים שנפגעו על הכביש ולברוח, ולא יכול להיות שאנשים יצאו אפילו ללא מאסר, אף שרף הענישה הוא מאוד גבוה.

רוברט אילטוב: בבקשה, אני אשמח מאוד לקבל את התשובה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: ישיב שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ביחס להצעת החוק שמציעה לקבוע עונשי מינימום במקרה של הפקרת אדם שנפגע בתאונה, מבחינה ערכית ודאי צריך למצות את הדין עם מי שפוגע ונוטש.

ישראל כץ: אכן גם הייתה החמרה בענישה.

ישראל כץ: בחקיקה לפני ארבע שנים תוקן נוסח סעיף האישום בעבירה הזאת וגם נקבע מדרג ענישה, והעונש המקסימלי הקבוע היום הוא עד 14 שנות מאסר.

ישראל כץ: הצעת החוק מבקשת להפוך את עונשי המקסימום שקבועים היום לעונשי מינימום, או להחיל עונשי מינימום בתוך מסגרת החוק עצמו.

ישראל כץ: ועדת השרים לחקיקה התכנסה והחליטה להתנגד להצעת החוק הזאת.

ישראל כץ: אני לא חושב שנכון להצביע במועד אחר.

ישראל כץ: אפשר להפוך את זה להצעה לסדר-היום, כמו את החוק הקודם, ולקיים דיון.

ישראל כץ: חבר הכנסת בגין גם העיר הערה תוך כדי הדיון.

ישראל כץ: בהחלט יש מקום להמשך דיון מעמיק.

ישראל כץ: אם המציעים יסכימו להפוך זאת להצעה לסדר-היום, אני לא אתנגד לכך שזה יעבור לוועדה לדיון.

ישראל כץ: אם תהיה הצבעה, אז עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

ישראל כץ: אני רק רוצה לציין, תוך כדי שמונחות כאן בפני הכנסת הצעות חוק להכבדת ענישה בצורה מאוד משמעותית, לפי סוג העבירות עצמן, והכנסת לא ממהרת לקדם את החקיקה בתחומים האלה – אני כן חושב שעונשים חמורים על סוג עבירות מסוים, ודאי כמו גם הפקרה ועבירות אחרות, יש להם משמעות במידה שהשיפוט הוא מהיר ובמידה שיש, כמובן, יישום של גזרי-הדין ופסקי-הדין במקרה הזה.

ישראל כץ: כמובן, המאבק על תודעת הנהג – אותה תודעה של הנהג על השניות האחרונות שלפני התאונה – מה מרתיע אותו, מה גורם לו לחדד את התודעה ולפעול בדרך שתמנע ותצמצם את התאונות – היא דבר מאוד מורכב.

ישראל כץ: אני רוצה להזכיר את היוזמה שאנחנו מובילים להטמיע מכשירים, חיישנים טכנולוגיים מאוד מתקדמים, שמתריעים בנסיבות ובמצבים של טרום תאונות – רכבים, רוכבי אופניים – ובאותן שלוש שניות קריטיות הם נותנים התרעה לנהג ומאפשרים לו להימנע בסבירות מאוד גבוהה מהתאונות.

ישראל כץ: אני חושב שזה דבר שצריך לקדם אותו בצורה נכונה כאמצעי לא פחות משמעותי כדי למנוע תאונות.

ישראל כץ: כאן במקרה הזה של ענישה אחרי שקורית תאונה או כתוצאה מעבירה חמורה או כתוצאה מנטישה, בהחלט יש מקום לעונשים חמורים, אבל הממשלה החליטה שלא בדרך של ענישת מינימום – שהיא דבר נדיר מאוד בחקיקה – אלא בדרך של החמרת הענישה כמו שהכנסת עצמה החליטה, וליישם.

ישראל כץ: אז אם המציע, חבר הכנסת אילטוב, יסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום, אני אתמוך.

ישראל כץ: במידה שלא, אז הממשלה מתנגדת

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות נוספות.

רוברט אילטוב: כבוד השר, התשובה שלך בטח לא מקובלת עלי.

רוברט אילטוב: אני הצעתי הצעה שתוך כדי אפשר לדון בה ולא להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

רוברט אילטוב: אנחנו יודעים מה זה לקדם הצעת חוק, וההצעה שלך להפוך אותה להצעה לסדר-היום זה בעצם למחוק את הצעת החוק בשלב זה ולא לדון בה.

רוברט אילטוב: כי אנחנו מבינים מה בסופו של דבר תהיה התשובה או התוצאה של ההצעה לסדר-היום – זה בעצם שום דבר.

רוברט אילטוב: כשאנחנו רוצים לנפנף משהו אנחנו שולחים את זה לוועדה; כשאנחנו רוצים לחוקק חוק אנחנו מחוקקים חוק.

רוברט אילטוב: לכן אני הצעתי אולי להצביע כדי לדון דיון פורה – לקבל תשובה והצבעה במועד אחר – אבל אתה לא מסכים לזה בדיוק בשביל הסוגיה הזאת, לדון בדבר הזה.

רוברט אילטוב: אני אתן לך דוגמה, כבוד השר.

רוברט אילטוב: מי שפגע בשחר גרינשפן קיבל קנס של 1,000 שקל ועבודות שירות.

רוברט אילטוב: למרות החקיקה הקשה, אף שהחמרנו בחקיקה, העונש הוא מצחיק, כבוד השר.

רוברט אילטוב: לכן אני פונה אליך שוב לשקול – עד שאני מסיים, נשארה עוד דקה וחצי – לתמוך בהצעה שלי.

רוברט אילטוב: אבל אם לא, אנחנו נצביע, כמובן, ונילחם את המלחמה שלנו בכל תאונות הפגע-וברח.

רוברט אילטוב: אני מקווה שנצליח בכך בלי הממשלה.

רוברט אילטוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: רבותי, על-פי בקשת הממשלה, הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – נמנעת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – נמנע יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו משתתף בהצבעה אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – נמנע שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – נמנע אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לחזור על שמות חברות וחברי הכנסת אשר עדיין לא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח עמר בר–לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת איתן כבל – אינו משתתף בהצבעה יצחק כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת יעקב ליצמן – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: האם נמצאים באולם חברות או חברי כנסת אשר לא הצביעו עד כה?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: אלה תוצאות ההצבעה: בעד – 17 חברי כנסת, נגד – 52, נמנעים – 4.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מאסר מינימום למי שהפקיר אדם שנפגע בתאונה) לא עברה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1453/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק דמי קיום הוגנים לחיילים בשירות סדיר, התשע"ה–2015, של חברי הכנסת יעקב פרי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב פרי, נא להציג לנו את ההצעה שלך, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני, עשר דקות, בבקשה.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי וחברות הכנסת, היום יותר מתמיד חובה עלינו לדאוג לחיילי צה"ל המשרתים במסירות את מדינת ישראל.

יעקב פרי: הצעת החוק שאני מעלה היום במליאת הכנסת מבקשת לתקן מצב שערורייתי וביזיוני שקיים, שבו על חלק נכבד מחיילי צבא ההגנה לישראל נגזר לחיות באמצעים מוגבלים ביותר, עם משכורת נמוכה, שבמקרה הטוב ביותר היא קצת יותר מ-1,000 שקלים מדי חודש.

יעקב פרי: כזו שאף לא מספיקה לדמי קיום בסיסיים ביותר.

יעקב פרי: מלבד העלאה זעומה, במשך שנים רבות לא עודכנו דמי הקיום של חיילי החובה, כך שלמרבה הצער הם אינם מספיקים להם ולו לקיום בסיסי.

יעקב פרי: במצב הקיים חיילים נאלצים להישען על הוריהם במקרה הטוב, או להתקיים בדוחק בלתי סביר במקרה הרע.

יעקב פרי: הצעת חוק זו שאני מעלה במליאת הכנסת היום, מציעה להעלות את דמי הקיום, העומדים היום על בין 539 שקלים ל-1,075 שקלים בחודש, בכ-700 שקלים חדשים בשלוש פעימות שוות, וזאת בצמוד להעלאה בשכר המינימום במשק.

יעקב פרי: העלאת דמי הקיום של החיילים תאפשר למשרתים קיום סביר, אומנם דחוק, אך הרבה יותר מכובד לאורך תקופת שירותם, וזאת בפחות הסתמכות על ההורים, על קבלת תרומות או כניסה לחובות.

יעקב פרי: הצעת החוק הזו חשובה דווקא בימים אלו שבהם חיילי צה"ל פרוסים בכל רחבי המדינה בגזרות השונות ומשמשים כמגן אנושי לעורף הישראלי, וזאת במטרה להגן על אזרחי ישראל עקב גל הטרור השוטף את ארצנו.

יעקב פרי: זוהי חובתה המוסרית של המדינה ושלנו, נציגי העם בכנסת, לדאוג לאותם חיילות וחיילים יקרים, שמגינים על ארצנו, כך שיוכלו להתקיים ביתר כבוד.

יעקב פרי: במיוחד בתקופה זו, כאשר היקפי ההשתמטות משירות סדיר הולכים וגדלים והגיעו לממדים נרחבים ביותר, יש לפעול למען אוכלוסיית המשרתים.

יעקב פרי: העלאת דמי הקיום תשמש כתגמול יותר הולם לאוכלוסייה שאינה משתמטת וממלאת חובתה במסירות רבה וללא בקשת תמורה.

יעקב פרי: ניסן, אם אתה יכול קצת להנמיך את הקול, אני אוכל לדבר.

יעקב פרי: אבל אין בעיה.

יעקב פרי: עם זאת, נראה לי כי שיקולים פוליטיים צרים של שרים בממשלה, הממשלה הזאת, מעכבים, אם לא מונעים, את השינוי הכל-כך מתבקש.

יעקב פרי: בעוד חברים בבית הזה נלחמים על כך ששכרם יעלה, שוב, פעם נוספת בתוך פחות משנתיים, ויוצמד למדדי השוק, חברי ועדת השרים לענייני חקיקה העזו להרים את ידיהם ולהצביע נגד ציבור המשרתים ונגד הצעת חוק המבקשת לדאוג לקיום קצת יותר סביר, קצת יותר מכובד, של חיילי וחיילות צה"ל.

יעקב פרי: כאשר חברי השרים החברים בוועדת השרים לחקיקה הצביעו נגד הצעת החוק, שאלתי את עצמי: איפה הערכים?

יעקב פרי: איפה המוסריות?

יעקב פרי: ואומנם הבנתי שאל לי להיות מופתע.

יעקב פרי: הרי זו אותה הממשלה שפועלת להחזיר את הגלגל לאחור, לבטל את חוקי השוויון בנטל על-ידי ריקון החוק מתוכנו ופועלת למען מגמות אנטי-שוויוניות נוספות המיטיבות עם ציבור סקטוריאלי בלבד.

יעקב פרי: עד מתי תימשך הפגיעה בציבור המשרתים?

מירב בן ארי: עד שבוע הבא, חבר הכנסת פרי.

יעקב פרי: עד מתי קברניטי המדינה יהיו מונעים – – –

מירב בן ארי: שבוע הבא תהיה – – – לכם – – –

יעקב פרי: שמעתי אותך.

מירב בן ארי: אז למה אתה – – –

יעקב פרי: שמעתי אותך וקראתי היטב גם את ההסכם הקואליציוני, ואני אתייחס אליו.

יואל חסון: למה לדחות?

יואל חסון: כי זו ההצעה של האופוזיציה?

יואל חסון: – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב פרי: עד מתי קברניטי המדינה יהיו מונעים – – –

מירב בן ארי: איפה הייתם כששר האוצר היה יאיר לפיד?

יעל גרמן: – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב פרי: חברת הכנסת – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב פרי: חברת הכנסת בן ארי – – –

מירב בן ארי: איפה הייתם כששר האוצר – – –

יעקב פרי: חברת הכנסת בן ארי – – –

מירב בן ארי: למזלם של החיילים, שר האוצר כחלון יעלה את השכר.

יעקב פרי: חברת הכנסת בן ארי, תרשי לי לסיים את דברי.

מירב בן ארי: – – –

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש – – –

חיים ילין: שיעשה שתי פעולות בו-זמנית – – –

מירב בן ארי: – – –

טלי פלוסקוב: מספיק, חברים, מספיק.

חיים ילין: – – –

מירב בן ארי: – – – יש הסכמה של שר האוצר – – –

טלי פלוסקוב: בואו ניתן לחבר הכנסת לסיים את דבריו.

טלי פלוסקוב: מספיק, חברים.

יעקב פרי: חברת הכנסת בן ארי, אם תיתני לי לסיים את דברי, אני אשתדל גם להתייחס לקריאת הביניים, או בשלב הראשון או אחרי תשובתו של סגן שר הביטחון.

יעקב פרי: קראתי את ההסכם הקואליציוני, ראיתי, ידעתי על ההסכם הקואליציוני כאשר הגשתי את הצעת החוק הזאת, ולכן תני לי את הקרדיט המועט שהדברים לפחות ידועים לי.

מירב בן ארי: – – –

יעקב פרי: תודה לך.

יעקב פרי: אני חוזר ושואל, עד מתי תימשך הפגיעה בציבור המשרתים?

יעקב פרי: עד מתי קברניטי המדינה יהיו מונעים משיקולים פוליטיים צרים ולא יפעלו למען ציבור בוחריהם?

יעקב פרי: הוויכוחים, גברתי חברת הכנסת בן ארי, בין שר האוצר לבין שר הביטחון בנושא העלאת דמי הקיום נודפים, לפחות לטעמי, ריח רע, שוב, על גבם של החיילים.

יעקב פרי: לאן נעלמה האחריות שלנו כלפי בנותינו ובנינו שמשרתים את המדינה בחירוף נפש?

יעקב פרי: מדוע אי-אפשר להגיע להסכמה רחבה, לא אופוזיציה ולא קואליציה, בנושא כל כך חשוב, מהותי וערכי?

מירב בן ארי: אבל יש הסכם – – –

יעקב פרי: שר האוצר, חבר הכנסת משה כחלון, אמר בעצמו כי הוא נחוש להעלות את שכר החיילים, והוסיף, ואני מצטט, כי יש צורך ממשי להקל על החיילים ועל בני משפחותיהם, שנושאים בנטל הכלכלי.

יעקב פרי: רק שבהסכם הקואליציוני הוחלט להקציב מיליארד או 1.3 מיליארד – – –

מירב בן ארי: סליחה, שר האוצר – – –

יעקב פרי: אני יודע שיושב-ראש המפלגה שלי מפריע לך לשמוע אותי, אבל אני רק אומר לך, ברשותך, גברתי היושבת-ראש, שהוסכם בהסכם הקואליציוני להקציב יותר ממיליארד שקל.

יעקב פרי: בינתיים זה ירד ל-600 מיליון שקל, בינתיים הוקמה ועדה שהתכנסה פעם אחת ומשרד הביטחון החרים אותה, ואנחנו עוד נראה לאן אותה הקצבה או אותו ויכוח, מאיפה לקחת את הכסף – האם מקרן השחרור, או לקחת מהתקציב – לאן הוא יגיע.

יעקב פרי: לטעמי, לא רק שלא עומדים בלוח הזמנים – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב פרי: – – אלא זה נודף ריח ששום דבר לא יקרה כתוצאה מן ההבטחה – אני מאמין שהכֵּנה, דרך אגב – של שר האוצר.

מירב בן ארי: אנחנו מסכימים – – –

יעקב פרי: הצעת החוק הזאת, חברת הכנסת בן ארי, הוגשה על-ידי עוד במושב הקודם של הכנסת, כחלק – אני מציע שתשמעי אותי, אני מציע שתשמעי אותו – כחלק ממימוש הבטחת הבחירות של מפלגת יש עתיד להביא להעלאת שכר החיילים.

יפעת שאשא ביטון: למה זה לא קרה?

יעקב פרי: השאלות האלה, למה זה לא קרה פעם, למה זה לא קרה בעבר, הן נדושות, הן לא נכונות, הן לא מדויקות, ואני מציע להתייחס עניינית להצעת החוק ולא לכל מיני דברים פופוליסטיים.

יעקב פרי: יצא כך שגם התזמון שבו הגיעה הצעת החוק למליאת הכנסת להצבעה הוא בהחלט תזמון הולם.

יעקב פרי: אין זמן מתאים יותר מעכשיו להראות לציבור המשרתים שהמדינה מעריכה ומוקירה את תרומתם ופועלת למען רווחתם.

יעקב פרי: בנושאים הללו, בייחוד בימים קשים כמו שאנחנו חווים כעת, שבהם העם כולו מגויס, אסור שיהיו קואליציה ואופוזיציה.

יעקב פרי: על כולנו להתאחד כדי להבטיח את קיומם בכבוד של חיילות וחיילי צה"ל.

יעקב פרי: ולכן אני קורא לכם, חברי וחברותי, הן בקואליציה והן באופוזיציה, הבה לא ננהל מאבקים פוליטיים על גבם של חיילי צה"ל, הממלאים את חובתם במסירות רבה למען ביטחון ישראל.

יעקב פרי: בן-גוריון כבר אמר כי "תדע כל אם עברייה שהפקידה גורל חיי בניה בידי מפקדים הראויים לכך", וכעת גם עלינו, חברי וחברות הכנסת, האחריות לחיי בנינו ובנותינו המשרתים בצה"ל.

יעקב פרי: חובתנו המוסרית היא לדאוג לרווחתם ולקיומם בכבוד.

יעקב פרי: אל לנו להיכשל במשימה החשובה הזאת.

יעקב פרי: על כן אני קורא לכם היום, חברות וחברי הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק ולאפשר לחיילי צה"ל המשרתים במסירות את המדינה לחיות בכבוד ובתנאים הוגנים.

יעקב פרי: אני מודה לך, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת ממפלגת יש עתיד, בטח אתם רוצים לשמוע את התגובה של משרד הביטחון, אז אני מבקשת קצת שקט.

מירב בן ארי: אנחנו – – –

טלי פלוסקוב: לא, אתם יושבים בשקט.

מירב בן ארי: לא, אבל אנחנו רוצים שהוא יגיב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מירב בן ארי: שהוא יגיב.

מירב בן ארי: אנחנו ויאיר לפיד מסכימים על איפה צריך להיות השכר של החיילים.

אלי בן-דהן: מירב – – –

מאיר כהן: מירב, תיגמר לך המכסה, תהיי אילמת.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

אלי בן-דהן: מאיר, רק בדרום הגננות אמרו ככה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – –

אלעזר שטרן: השר, אתה מדקלם, או אתה מאמין במה שאתה אומר עכשיו?

אלי בן-דהן: אני כל הזמן מאמין למה שאני אומר.

אלעזר שטרן: כי קודם דקלמת.

אלי בן-דהן: אני מאמין, ומדקלם את מה שאני מאמין.

מיקי לוי: לא, כי אנחנו יודעים ששר הביטחון אינו מסכים אתך – – –

טלי פלוסקוב: בואו נשמע את כבוד השר.

טלי פלוסקוב: עוד לא שמענו אותו.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, בבקשה.

אלי בן-דהן: – – הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת יעקב פרי ואחרים מבקשים לעגן בחקיקה חובת תשלום דמי קיום בסיסיים לחיילי צה"ל, וכי הסכום הבסיסי ישולם באפריל 2015, והוא מסכים להעלות סכום זה ב-700 שקלים בשלוש פעימות, בצמוד להעלאת שכר המינימום במשק.

אלי בן-דהן: הרצון להיטיב עם חיילי צה"ל הוא רצון משותף לממשלת ישראל ככלל, שר הביטחון, משרד הביטחון, ואני בטוח שלכל הבית הזה.

אלי בן-דהן: אני בעצמי אב לשני חיילים בשירות סדיר המשרתים היום.

אלי בן-דהן: ממשלת ישראל הקציבה למטרה זו 600 מיליון שקלים, שבאו בעקבות דרישות בהסכם הקואליציוני של הבית היהודי ומפלגת כולנו.

אלי בן-דהן: הממשלה הקימה באחרונה – – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: – – –

אלי בן-דהן: הממשלה הקימה באחרונה צוות מנכ"לים של משרדי הביטחון, המשפטים והאוצר, כדי להגיע למתווה מוסכם שדרכו תשולם התוספת לחיילים, אם דרך הגדלת הפיקדון או דרך הגדלת דמי הקיום.

יעל גרמן: אז אפשר היה להעביר את זה – – –

אלי בן-דהן: לעניין הצעת החוק שלהלן – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן – – –

אלי בן-דהן: תמתיני עד הסוף, אולי אני באמת אענה לך כבר.

יעל גרמן: אולי תפתיע אותנו לטובה בכך – – –

אלי בן-דהן: אולי אני אפתיע.

אלי בן-דהן: חכי עד הסוף, תשמעי.

יעל גרמן: כולנו במתח.

אלי בן-דהן: לעניין הצעת החוק שלהלן.

אלי בן-דהן: כיום מעוגנים דמי הקיום בפקודות הצבא ומסורים לשיקול דעתם של הגורמים המקצועיים האמונים על כך.

אלי בן-דהן: דמי הקיום אינם חליף שכר, והם משתלמים בהתאם לקריטריונים שנקבעו ובשים לב לשיקולים תקציביים.

אלי בן-דהן: אשר על כן, נושא זה אינו מתאים לחוק ראשי של הכנסת, אלא לעיגון תקציבי, ובשיקול דעת של צה"ל ושר הביטחון.

אלי בן-דהן: בנוסף, אני מבקש להזכיר כי בתקופה האחרונה עודכנו דמי הקיום פעמיים: פעם אחת, בהתאם להחלטת שר הביטחון, הועלו דמי הקיום בשיעור עדכון מדד המחירים לצרכן, מאז העדכון האחרון שהיה ב-2002; ופעם שנייה הועלו דמי הקיום והוצמדו למדד.

אלי בן-דהן: בשני המקרים לא נזקקו הממשלה ושר הביטחון לחוק לשם כך.

אלי בן-דהן: יתר על כן – – –

יואל חסון: תגיד, אתה חושב שהם מבינים את מה שאתה אומר?

אלי בן-דהן: יתר על כן, הצעת החוק מעגנת – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, נא לא להפריע.

יואל חסון: מה זה הדברים האלה?

אלי בן-דהן: – – בחקיקה את דמי הקיום ומצמידה אותם לשכר המינימום, משל שכר היו, ולא היא.

אלי בן-דהן: חיילים המשרתים בשירות חובה אינם עובדי שכר, אלא חיילים התורמים ומתנדבים למען המדינה.

אלי בן-דהן: המדינה מצדה מספקת להם דמי קיום, בחלוקה לשלושה רבדים: קיום בסיסי, צרכים אישיים, צורכי רווחה ופנאי, והכול בהתחשב בשיקולים תקציביים.

אלי בן-דהן: לפיכך, ולו מטעמים אלו בלבד, אני מבקש כי מליאת הכנסת תסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: יש לאחד אפשרות להגיב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב פרי, אתה או יושב-ראש המפלגה שלכם?

טלי פלוסקוב: תחליטו אתם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יאיר לפיד, יעקב פרי עולה עוד הפעם?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב פרי, בבקשה, שלוש דקות שלך.

קריאות: – – –

יאיר לפיד: סליחה, אני מתנצל.

יאיר לפיד: רגע, טלי, לא היה נאום טוב?

יאיר לפיד: לא היה נאום בסדר?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות שלך.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, תודה לך על תשובתך.

יעל גרמן: חבר הכנסת פרי, אולי תסביר לנו מה אמר השר, כי אני לא הבנתי, ואני חושבת שיש לי הבנה טובה.

יעקב פרי: אני לא לוקח על עצמי את המשימה הכל-כך כבדה להסביר את סגן שר הביטחון.

יעקב פרי: אני יכול רק – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: טוב, חברים, אני מבקשת שקט.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת מהליכוד, יואב קיש, בבקשה שקט.

יעקב פרי: אני קראתי, יש שתי נקודות בדברי תשובתך שמקובלות עלי – אני מאמין שיש רצון משותף, ואני מאמין ששר הביטחון ושר האוצר לא דואגים פחות לחיילי צה"ל מאשר אני או מפלגתי; אבל קראתי את ההסכם הקואליציוני, ובהסכם הקואליציוני, ואני מצטט: במקביל לתיקונים לחוק הגיוס, מתוך רצון לחזק את המשרתים בצה"ל ואת התמריצים לשירות, הממשלה תקצה סכום של 1–1.3 מיליארד.

יעקב פרי: הסכום הזה ירד לחצי, ירד קודם כול ל-600, נתחיל, נקודה אחת.

יעקב פרי: נקודה שנייה – –

אורן אסף חזן: 680.

יעקב פרי: 680?

יעקב פרי: או, חזן – – –

אורן אסף חזן: אז תצביע בעד התקציב.

אורן אסף חזן: תצביע בעד התקציב.

יעקב פרי: חזן, תירגע.

יעקב פרי: דבר שני, נקודה שנייה – – –

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, עד עכשיו התנהגת בסדר, תמשיך כך.

אורן אסף חזן: את מחלקת לי ציונים?

יעקב פרי: אני רוצה שתתחילי את הזמן.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

יעקב פרי: לשנה – אני רוצה להקריא סעיף, אדוני סגן שר הביטחון, לצורך הכפלת פיקדון שחרור.

אורן אסף חזן: – – –

יעקב פרי: חזן.

מירב בן ארי: הוא אומר – – –

אורן אסף חזן: – – –

יעקב פרי: הכפלת פיקדון שחרור.

טלי פלוסקוב: בבקשה תנו לחבר הכנסת להשלים את דבריו.

יעקב פרי: הכפלת פיקדון שחרור חיילים – – –

אורן אסף חזן: פרי, תצביע בעד התקציב.

יעקב פרי: אני לא מסוגל ככה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר, אני מבקשת שקט.

יעל גרמן: למה את לא רוצה?

טלי פלוסקוב: אני אחליט מתי לקרוא לו.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

קריאה: למה את לא רוצה?

יעקב פרי: אותם 680 מיליון שקל, כתוב:

יעקב פרי: לצורך הכפלת פיקדון שחרור חיילים משוחררים – –

אורן אסף חזן: – – –

יעקב פרי: – – או שיפור תנאי השכר לחיילי החובה בשנה השלישית – כלומר רק בשנה השלישית.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב פרי: אין לזה שום קשר להצעת החוק שלי, שמדברת על העלאה של 700 שקל בשלוש פעימות.

יעקב פרי: אלה שני דברים נפרדים.

יעקב פרי: והדבר השלישי, נאמר על-ידי סגן שר הביטחון שהוקמה ועדת מנכ"לים.

יעקב פרי: עד כמה שידיעתי מגעת, משרד הביטחון לא הגיע לאותה ועדה, כנראה מתוך ויכוחים על מקור – – –

משה יעלון: – – –

יעקב פרי: ואני לא רואה – והדבר האחרון, כתוב בהסכם הקואליציוני: לא יאוחר מחמישה חודשים מהקמת הממשלה.

יעקב פרי: על-פי חשבוני, הממשלה משרתת כבר שישה חודשים, ולכן ההסכם הקואליציוני, כולל מה שהוקצה – עושה רושם שגם אותה העלאה לא תצא לפועל, וחבל שהממשלה לא הצטרפה, שאני לא הצטרפתי עם הצעות החוק שלי להצעת הממשלה.

יעקב פרי: חבל, כי אנחנו שוב מביעים זלזול במשרתי כוחות הביטחון.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

טלי פלוסקוב: ושוב, על-פי בקשת הממשלה, תהיה הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט, אנחנו לא שומעים את ההצבעות, אז בבקשה להוריד את הקול ולתת לנו אפשרות לעבוד.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו רוצים להמשיך בהצבעה.

טלי פלוסקוב: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד

יעל גרמן: אורן חזן – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: גרמן, תצביעי בעד התקציב בשבוע הבא – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד

מיקי לוי: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: לא ייאמן – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

מיקי לוי: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

מיקי לוי: – – – אני לא מאמין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה שומע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא נגד חיילים, אני נגד הצעת חוק שלכם.

טלי פלוסקוב: מספיק עם הפופוליזם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא לחזור על שמות חברות או חברי הכנסת אשר לא השתתפו בהצבעה עד כה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יצחק כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – בעד חמד עמאר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברות או חברי כנסת אשר לא קראו בשמם והם רוצים להשתתף בהצבעה?

טלי פלוסקוב: אין, גברתי.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תמה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם ולהגיש לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: תוצאות ההצבעה הן: בעד – 38 חברי כנסת, נגד – 48.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין: נגד הצעת החוק של חבר הכנסת יעקב פרי, ולא נגד העלאת שכר לחיילים.

איציק שמולי: זו כבר פרשנות.

קריאות: – – –

מאיר כהן: – – –

טלי פלוסקוב: הצעת חוק דמי קיום הוגנים לחיילים בשירות סדיר, התשע"ה–2015, לא עברה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

קריאות: מה זה?

יעל גרמן: אין דבר כזה.

יואל חסון: סליחה, גברתי, אין דבר כזה.

יואל חסון: אין דבר כזה.

יואל חסון: מה שאת עשית – זה לא מקובל.

יואל חסון: אין דבר כזה.

יואל חסון: הצבעתם נגד הצעת חוק ספציפית, נגד שכר – – –

טלי פלוסקוב: זה מה שאמרתי, זה מה שאמרתי.

טלי פלוסקוב: אדוני, זה בדיוק מה שאמרתי.

יואל חסון: – – – שכר חיילים.

יואל חסון: איזה שטויות אלה?

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6) (האזנה לאיתור או מניעה של דליפת מידע ביטחוני), התשע"ו–2015; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 16), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [הצעת חוק פ/1516/20; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

נורית קורן: אנחנו ממשיכים – אני מבקשת מכולם לשבת.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים עם הצעת חוק פ/1453 – סליחה, אנחנו ממשיכים עם הצעת חוק פ/1516, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש ממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות).

נורית קורן: מוצע לקבוע – בבקשה, המציעה היא חברת הכנסת מרב מיכאלי – וקבוצת חברי הכנסת.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברות הכנסת, גברתי היושבת-ראש הקודמת שישבה כאן – לפרוטוקול אני רוצה להסתייג מאוד מהאמירה שלך, מצד אחד – האמירה שלא הצבעתם נגד שכר החיילים, אלא נגד הצעתו של חבר הכנסת יעקב פרי.

מרב מיכאלי: עולות ממנה שתי בעיות חריפות, מהאמירה הזאת.

מרב מיכאלי: האחת, את אומרת שהקואליציה לא מצביעה באופן ענייני כלל ועיקר; והשנייה, את פוסלת פסילה פרסונלית מטרידה.

מרב מיכאלי: אבל, כאמור, הסתייגות לפרוטוקול.

מרב מיכאלי: אני מארחת פה היום, חברותי וחברי, משלחת של חברות וחברי קונגרס מהקונגרס האמריקני, דמוקרטיה שנחשבת – – –

נורית קורן: חברי כנסת נכבדים, אני מבקשת, מי שרוצה לדבר – שיצא החוצה בבקשה.

נורית קורן: בבקשה.

מרב מיכאלי: – – – חברי וחברות קונגרס, בית המחוקקות והמחוקקים של הדמוקרטיה הגדולה בעולם היום, נחשבת מובילת העולם החופשי.

מרב מיכאלי: ואני רוצה לקרוא לכם רשימה של שמות נשיאים שכיהנו בה: דווייט אייזנהאואר, רונלד רייגן, ביל קלינטון, חבר, ג'ורג' בוש, ברק אובמה – ולשאול, מה המשותף לכולם?

מרב מיכאלי: כל אחד מהן כיהן שתי קדנציות.

מרב מיכאלי: טוב, רע, אהבתם, לא אהבתם – שתי קדנציות.

מרב מיכאלי: בשנת 1951, חברותי וחברי, חוקקה האומה האמריקנית את התיקון ה-22 לחוקה, מתוך הבנה ששתי קדנציות זה ממש מספיק.

מרב מיכאלי: אחרי הכול, דמוקרטיה בשנת 1951, התיקון ה-22 לחוקה האמריקנית: הגבלת כהונה לשתי קדנציות.

מרב מיכאלי: ואגב, לא שתי קדנציות רצופות.

מרב מיכאלי: שתי קדנציות למהלך חייו של כל אדם או אדמה.

מרב מיכאלי: העניין, פשוט, בדמוקרטיה, חברות וחברים, זה שאנחנו מחלקות ומחלקים את הכוח.

מרב מיכאלי: הרי מה היא הפוליטיקה?

מרב מיכאלי: הפוליטיקה היא הזירה שבה אנחנו מנהלות ומנהלים מאבק על משאבים, על זכויות, על כוח.

מרב מיכאלי: מאבק שהוא מאבק לא אלים.

מרב מיכאלי: זאת הפוליטיקה.

מרב מיכאלי: החברה, הציוויליזציה המערבית החליטה שזאת הדרך שלה למנוע שפיכות דמים; זאת הדרך שלה לגרום לכך שהחברה תהיה כמה שיותר קונסטרוקטיבית, כמה שיותר טובה, לטובת הכלל, ולכן הכוח צריך להתחלק.

מרב מיכאלי: בשביל זה עושות ועושים מדי פעם בחירות, בשביל שנחליף, כמו גרביים.

מרב מיכאלי: שלא יעלו פטריות, שלא יהיו דלקות.

מרב מיכאלי: שלא יסריח.

מרב מיכאלי: זה, האמת, די בסיסי.

מרב מיכאלי: האמת שזה גם מגובה במחקרים ובנתונים, חברותי וחברי.

מרב מיכאלי: מחקרים של גדולות וגדולי הפסיכולוגים החברתיים והקרימינולוגיות, וציבור שבודקת גם תאגידים וחברות מכל הסוגים, מגלים באופן עקבי וחד-משמעי שכוח ועוצמה גדולים שנמצאים בידיים של אדם, יש להם השפעה מאוד לא טובה על המוח של כל אחת ואחד מאתנו; לא משנה עם מה נולדנו, יותר מדי עוצמה משפיעה לנו לרעה מאוד מאוד על המוח.

מרב מיכאלי: כוח מביא לחוסר רגישות חברתית, אדישות כלפי האחרות והאחרים; חוסר מודעות לקיומם של אחרות ואחרים, לצרכים שלהם, לרצונות שלהם, לעצם קיומם.

מרב מיכאלי: זה גורם לאנשים, בעצם, להיות סוג של סגורים במין עולם פנימי שהם ממש מנותקות ומנותקים מהעולם החיצוני האמיתי ככל שהם יותר זמן בתפקיד.

מרב מיכאלי: ככל שהכוח שמרוכז בידיהם הולך וגדל, ככל שהמקום שלהם בהייררכיה הוא יותר גבוה, ככה יותר ויותר קשה להילחם בכוח הרע הזה שמופעל על המוח וגורם לכל הדברים הרעים האלה.

מרב מיכאלי: וכמו שאמרתי, גם כמה שיותר גבוה בהייררכיה וגם כמה שיותר זמן בתפקיד.

מרב מיכאלי: כך הולך האדם, שוודאי התחיל בתור אדם, אישה או גבר, טובה יותר או טובה פחות, אבל ככל שעובר הזמן הופכת להיות חשוף או חשופה יותר ויותר להשפעות המאוד-רעות של הכוח על המוח.

מרב מיכאלי: והנה לכן ולכם עוד סיבה מאוד טובה למה צריך להחליף.

מרב מיכאלי: הרי את מי שאנחנו שמות ושמים בראשנו – ותהיה הסכמה, אני חושבת, אצל כולנו שבמדינת ישראל ראש הממשלה הוא האינסטנציה הגבוהה ביותר, המקום הגבוה ביותר בהייררכיה שמרכז את הכוח הגדול ביותר בידיו.

מרב מיכאלי: ובמדינת ישראל, חברות וחברים, יש לראש ממשלה כוח עצום בידיים.

מרב מיכאלי: במדינת ישראל ראש ממשלה הוא באמת קצה הפירמידה.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות וצריכים – אנחנו כציבור, אנחנו כמחוקקות ומחוקקים, כנציגות הציבור – צריכות שמי שעומד בראש הפירמידה יהיה כמה שיותר פתוח, כמה שיותר מבין או מבינה את הציבור, כמה שיותר מקשיבה לרחשי הלב של הציבור, כמה שיותר מחובר או מחוברת לציבור; ולא מנותקת בגלל יותר מדי זמן עם יותר מדי כוח בידיים.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שאני מגישה לפניכן היום, חברות וחברים, באה לעשות את הדבר הבסיסי הזה: להגביל כהונת ראש ממשלה לשתי קדנציות.

נורית קורן: סליחה, חברי הכנסת, אני מבקשת קצת יותר שקט.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שלנו באה ועושה עוד דבר, על הדרך – היא מעודדת יציבות שלטונית בתוך שיטת הממשל שלנו.

מרב מיכאלי: וזה למה?

מרב מיכאלי: משום שמי שיגיע לעמדת ראש הממשלה, לתפקיד, לא תהיה לו בעצם מוטיבציה לפרק את הממשלה, לפזר את הכנסת וללכת לבחירות בשביל לחזק את מעמדו, משום שהוא ידע שמוקצבות לו שתי קדנציות.

מרב מיכאלי: ולכן, יש לו או לה אינטרס להשלים את הקדנציות כל כמה שהן אורכות.

מרב מיכאלי: ההצעה שלנו בעצם מונעת מצב שבו, אם ראש ממשלה מאוים מאיזו סיבה, נגיד יש הצעת חוק שמבקשת להגביל את כוחו של הביטאון שמייצג אותו, יוכל פשוט לפזר את הכנסת, לפרק את הממשלה וללכת לבחירות.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שאנחנו מניחות ומניחים פה לפניכם, חברות וחברים, מונעת מצב כזה.

מרב מיכאלי: מייצרת יציבות שלטונית במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אני רוצה להזכיר בצורה, באמת, המתבקשת ביותר – דמוקרטיה היא שלטון העם.

מרב מיכאלי: העם צריך לקבל הזדמנות להחליף את מי שמייצג ומייצגת אותו, גם את מי שעומד בראש הממשלה שלו.

מרב מיכאלי: ולכן, הגבלת כהונה לשתי קדנציות היא הדבר המידתי, הסביר, שעומד כאמור בקריטריונים של דמוקרטיות עם עבר, מורשת והיסטוריה עשירה ויציבה יותר משלנו.

מרב מיכאלי: צריך להגיד את המובן מאליו, חברות וחברים: דמוקרטיה היא לא קיסרות, לא מונרכיה.

מרב מיכאלי: אנחנו לא מושחות ומושחים מלכים ולא מאפשרות לקיסרים לשלוט עלינו מעכשיו ועד עולם.

מרב מיכאלי: כמו שאמרתי מאוד בפשטות: כמו גרביים, צריך להחליף.

מרב מיכאלי: אני קוראת לחברות וחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הכל-כך בסיסית הזאת.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר יריב לוין.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת קצת יותר שקט.

נורית קורן: לא שומעים את הדובר, זה מאוד מפריע.

יואל חסון: אדוני, זו לא הגבלה על כהונת שר, אתה לא חייב להגן על זה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אולי, חבר הכנסת חסון, הגבלה על כהונת שר, אולי אני אתמוך.

יריב לוין: לך תדע.

יואל חסון: לא, לא, אנחנו נעצור בזה.

יריב לוין: תראו, רבותי, איזה מזל היה לדוד בן-גוריון שלא נמצאו בקרב האבות המייסדים של תנועתנו, חברי הכנסת של חרות דאז, אנשים מספיק יצירתיים כמו חברת הכנסת מיכאלי, כדי להביא הצעת חוק מן הסוג הזה.

יריב לוין: באמת איזה מזל.

יריב לוין: תחשבו, חברת הכנסת מיכאלי, אם רק היית, את יודעת, מקדימה קצת את זמנך ויושבת בצד הזה, אבל במסגרת האופוזיציה של חרות, כל ההיסטוריה של מדינת ישראל הייתה משתנה.

מרב מיכאלי: לא בטוח שלרעה.

מרב מיכאלי: לא בטוח שלרעה, מה אתה יודע?

יריב לוין: אבל אני אגיד לך, חברת הכנסת מיכאלי, זה לא שלא הייתה להם יצירתיות, אלא היה כאן עניין אחר לחלוטין.

יריב לוין: כי מנחם בגין היה דמוקרט אמיתי.

יריב לוין: מנחם בגין האמין שהציבור יבחר את מנהיגיו, ומי שהציבור יבחר יכהן; ומי שהציבור לא ירצה אותו – לא יכהן.

יריב לוין: מנחם בגין לא העלה על דעתו ולא היה מביא הצעה כזאת – ונדמה לי שלאף אחד אין כאן ספק שהוא לא היה נותן יד למהלך שנועד, באמצעים פרוצדורליים, למנוע מהעם לקבל ולהכריע את ההכרעה הדמוקרטית כפי שהוא מוצא לנכון.

יואל חסון: אתה חושב שהוא היה מגן עליך כמו שאתה מגן עליו עכשיו?

יואל חסון: אני לא בטוח.

יריב לוין: וכשאתם הולכים לקלפי, חבר הכנסת חסון, כשאתם הולכים לקלפי – ואתם הלכתם לבחירות כאשר מיקדתם את כל הבחירות באדם אחד, בראש הממשלה בנימין נתניהו, ואמרתם לציבור: הבחירה היא לא בין מפלגות ולא בין מועמדים; הבחירה היא רק על דבר אחד: בנימין נתניהו כן או בנימין נתניהו לא.

יריב לוין: והציבור בחר בגדול ב"כן" ובחר בבנימין נתניהו.

יריב לוין: אז עכשיו מחפשים – איך אומרים?

יריב לוין: – כל מיני דרכים עקיפות.

יריב לוין: לא מצליחים לנצח אותו בקלפי?

יריב לוין: לא מצליחים לשכנע את הציבור?

יריב לוין: נעשה חוק.

יריב לוין: נמנע ממנו.

יריב לוין: נרחיק אותו מהזירה הציבורית.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי, אני גאה להיות שייך לתנועה שישבה הרבה שנים באופוזיציה ושהמנהיג שלה היה מחויב לדמוקרטיה גם במצבים הכי קשים.

יריב לוין: ואנחנו נמשיך להיות מחויבים לדמוקרטיה.

יריב לוין: ואנחנו, כמובן, נתנגד להצעת החוק.

יריב לוין: ואני יכול גם אולי לתת לכם איזו עצה קטנה, אם מותר לי.

יריב לוין: אתם רוצים להיות בשלטון?

יריב לוין: שנו את דרכיכם.

יריב לוין: שנו את המדיניות המומרצת שאתם בחרתם לאמץ.

יריב לוין: תחזרו למפלגת העבודה של פעם, מפלגה, חברי חבר הכנסת דני עטר, חבר הכנסת עטר, חבר הכנסת דני עטר – חבר הכנסת דני עטר, אני נזקק לעזרתך, כי אני הצעתי לחברת הכנסת מיכאלי, שבמקום כל מיני תרגילים אנטי-דמוקרטיים מן הסוג שהיא מנסה להביא לכאן עכשיו, תעשו דבר אחר: תחזרו לשורשים האמיתיים של מפלגת העבודה, לשורשים שאתה מכיר, של התיישבות, של היאחזות בארץ-ישראל.

רויטל סויד: אנחנו לא צריכים לחזור לזה.

רויטל סויד: אנחנו שם.

חיים ילין: מה הקשר, מה הקשר – – –

יריב לוין: ואז, תאמינו לי, ביום שתעשו את זה, יכול להיות שגם יהיה יותר קשב ציבורי לעמדות שלכם ותזכו ליותר תמיכה.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי, בואי נשמור על הדמוקרטיה.

דניאל עטר: – – –

יריב לוין: שלטון מחליפים בקלפי, לא בהצעות חוק מן הסוג הזה.

יריב לוין: אני, כמובן, מבקש מהכנסת לדחות את ההצעה.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, את רוצה להגיב?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: כמציעת החוק, לרשותך שלוש דקות.

מרב מיכאלי: אני צריכה להזדרז, אם כך.

נורית קורן: לא, לא, זה בסדר.

נורית קורן: מתחיל מתי שאת מדברת.

מרב מיכאלי: לא, לא.

מרב מיכאלי: אני מתכוונת בטקסט להזדרז.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת קצת שקט.

נורית קורן: שקט.

נורית קורן: אנחנו לא יכולות לנהל את הדיון כך.

נורית קורן: בבקשה, חברי הכנסת, בבקשה.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, קודם כול, אני שמחה להאיר את עיניו של חברי השר המקשר יריב לוין.

מרב מיכאלי: חבל שהוא מייעץ לנו להחליף את המדיניות שלנו ואת האידיאולוגיה שלנו, כשראש הממשלה שלו עומד באמריקה, ובאנגלית – מה שנקרא, מדבר בשתי שפות; זו מדיניות שאתם בדרך כלל ממהרים לגנות אותה – אבל באנגלית מאמץ את כל העקרונות שאנחנו כל השנים לוחמים למענם, מטיפים למענם.

מרב מיכאלי: גם שתי מדינות, גם היפרדות מהפלסטיניות ומהפלסטינים, ומעל הכול – מתרברב שהוא הוא האיש שבנה הכי פחות ביהודה ושומרון ובהתנחלויות.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, חבל שאדוני ממליץ לנו לשנות את המדיניות שלנו.

מרב מיכאלי: אני מבינה שאתה צריך שאנחנו נפתח מדיניות חדשה, שיהיה לראש הממשלה מה לאמץ בפעם הבאה, אבל בינתיים – איך להגיד?

מרב מיכאלי: חבל שהוא לא באמת מאמץ ומיישם את מה שהוא מדבר עליו, שהוא לוקח מאתנו.

מרב מיכאלי: אבל בואו נדבר רגע קונקרטית.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שלי ושל חברי הכנסת וחברות הכנסת הנוספות החתומות עליה היא לחלוטין לא פרסונלית, ולראיה – היא לא חלה על הכנסת הקרובה ועל הבחירות הקרובות.

מרב מיכאלי: היא מדברת רק החל מהכנסת העשרים-ושתיים; רק משם היא מתחילה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אדרבה ואדרבה, לבחירות הקרובות אין שום הגבלה עדיין – לא על אורך קדנציה, לא על היכולת להתמודד.

מרב מיכאלי: אין שום בעיה.

מרב מיכאלי: לקפוץ מייד ולהבין מתוך הדברים שרוצות לנצח ולא בקלפי?

מרב מיכאלי: לא ולא, אדוני השר יריב לוין.

מרב מיכאלי: רחוק מזה מאוד.

מרב מיכאלי: ועוד מילה לסיום: אני חוששת, אדוני מר לוין, שאתה חבר יקר ושיתפנו פעולה בדברים רבים בהיותך חבר כנסת – – –

נורית קורן: רגע, מרב, אני מפריעה לך עוד הפעם, בבקשה.

נורית קורן: את מוציאה את הגרון.

נורית קורן: חברי הכנסת, אני מבקשת, זה לא נאה ולא יאה.

נורית קורן: יותר מדי רעש באולם וחברת הכנסת מרב מיכאלי לא נשמעת.

נורית קורן: אני מבקשת.

נורית קורן: סליחה, חברים.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן חזן.

נורית קורן: אני מבקשת מכולם לשבת במקום.

נורית קורן: סליחה, חברים, אנחנו מתכוננים להצבעה.

נורית קורן: אם כולם ישבו במקום נוכל לעשות הצבעה אלקטרונית ולא הצבעה שמית.

נורית קורן: בואו נרחם גם על המזכירות.

נורית קורן: הממשלה ביקשה הצבעה שמית?

נורית קורן: אז אני רק מבקשת, כדי שחברת הכנסת מרב מיכאלי תוכל להשלים את דבריה, אני מבקשת מכולם לשבת.

נורית קורן: בבקשה.

מרב מיכאלי: מה מדהים?

מרב מיכאלי: שאנחנו מביאות ומביאים את ההצעה באמת הדמוקרטית ביותר, כי היא באה בדיוק לעסוק בגבולות הכוח, לשים מגבלות על הכוח ולאפשר חלוקה יותר הגיונית של הכוח, ואני מקבלת הטפות מפי גדול מגבילי הדמוקרטיה, מגבילי שלטון החוק, מגבילי בית-המשפט העליון.

מרב מיכאלי: באמת, יש דברים שבהם אפשר להסכים אתו, אבל שיעורים בדמוקרטיה, חברי השר לוין, בוודאי אי-אפשר לקבל ממך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

יואל חסון: איזה התגייסות של הקואליציה.

נורית קורן: סליחה, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: מזכירת הכנסת, הממשלה ביקשה.

נורית קורן: סליחה, חברים, אני מבקשת לשמור על השקט.

נורית קורן: אני מבקשת מחברי הכנסת לשבת, אני רוצה להתחיל את ההצבעה.

נורית קורן: שמית.

נורית קורן: הממשלה ביקשה שמית.

נורית קורן: אני מבקשת שקט, ובואו נעזור למזכירות לעשות את העבודה נאמנה.

נורית קורן: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד אלי בן-דהן – נגד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

נורית קורן: אבקש לקרוא שנית את הרשימה – למי שלא היה נוכח קודם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח

נורית קורן: האם יש מישהו באולם, נוכח או נוכחת, שלא קראו בשמו ורוצה להצביע?

נורית קורן: חברת הכנסת זנדברג.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) תמר זנדברג – בעד

נורית קורן: נא לסכם את התוצאות.

נורית קורן: יש עוד מישהו?

נורית קורן: תמה ההצבעה.

נורית קורן: נא לספור את הקולות.

זהבה גלאון: גברתי, גם אני פה.

נורית קורן: תמה.

נורית קורן: סגרתי את ההצבעה.

יואל חסון: זהבה, יש מצב שאת נתת לביבי עוד קדנציה.

זהבה גלאון: אתה יודע מה?

זהבה גלאון: לך על זה.

נורית קורן: תוצאות ההצבעה הן: 49 בעד, 52 נגד.

נורית קורן: הצעת החוק לא התקבלה.

נורית קורן: [הצעת חוק פ/1307/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים לחוק הבא, בבקשה.

נורית קורן: הצעת חוק פ/1307, הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פגיעה מתוך מניע של גזענות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת באסל גטאס.

נורית קורן: ישיב עליה השר יריב לוין, בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת באסל גטאס.

נורית קורן: להצעה זו מוצמדת הצעה של חבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מביא באה ממש בתזמון מתאים ביותר.

באסל גטאס: התקופה שבה אנחנו שרויים היום, תקופה קשה, והצעת החוק ממש מתבקשת; תקופה שבה השיח של השנאה, הגזענות, לקיחת החוק לידיים; תקופה שמבוצע בה לינץ' יותר מפעם אחת בחפים מפשע, אפילו בהשתתפות אנשים במדים; תקופה שבה אפילו הרשויות האמונות על שלטון החוק מפקירות את החוק.

באסל גטאס: רק אתמול התוודענו למה שעשה החוקר בתיק של חברת הפרלמנט הפלסטיני חאלידה ג'ראר – תשמעו אותי טוב, הוא עשה לעד המרכזי במשפט מסדר זיהוי – אתה שומע אותי, עמר בר-לב?

עמר בר-לב: שומע.

באסל גטאס: הוא עשה לעד מסדר זיהוי: שם שבע תמונות כדי שהעד יזהה אם חאלידה ג'ראר ביניהן, בין התמונות.

באסל גטאס: הוא שם שש תמונות של גברים ותמונה של אישה אחת, שלושה או ארבעה מבין הגברים עם שפם, ואמר לו: תזהה אם בתוך השבעה החשוד נמצא.

עאידה תומא סלימאן: החשודה.

באסל גטאס: החשודה נמצאת.

באסל גטאס: שישה גברים.

באסל גטאס: אפילו מה זה – אני קראתי לזה "הבנאליות של הרוע", אבל זה גם טיפשות, גם אי-התחשבות, גם – – –

ענת ברקו: – – –

באסל גטאס: תמנו.

באסל גטאס: איך דבר כזה מבוצע?

באסל גטאס: את מגינה על זה?

ענת ברקו: אין לך דוגמאות יותר טובות?

באסל גטאס: את מגינה על זה שמי שאמון על החקירה – –

ענת ברקו: אני לא מגינה על כלום.

ענת ברקו: אני רוצה שלא תיקח את זה – – –

באסל גטאס: – – שמי שמייצג את החוק – –

ענת ברקו: תעזבו את זה – – –

באסל גטאס: – – עושה מסדר זיהוי כזה?

ענת ברקו: תעזוב את – – –

באסל גטאס: גם החוקר שחקר את הילד – וראה העולם את סרט הווידיאו – חוקר שבהתבהמות צועק על ילד בצעקות כאלה.

באסל גטאס: ומה הצעת החוק, רבותי?

באסל גטאס: הצעת החוק באה לפתור סוגיה בעייתית שאפילו הממשלה לא יודעת איך להתמודד אתה, וזאת ההגדרה של "פעולות איבה".

באסל גטאס: החוק הקיים מגדיר מה הן פעולות איבה.

באסל גטאס: חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה מגדיר חמש קטגוריות של פעולות איבה: הקטגוריות הראשונות, פסקאות (1), (2) ו-(3), מדברות על נפגעי פעולות איבה בזמן מלחמה, כוחות צבאיים, צבאיים למחצה, פגיעות בשגגה מידי אדם או בנשק וכו'.

באסל גטאס: פסקה (4) מגדירה: "פגיעה ממעשה אלימות, שמטרתו העיקרית פגיעה באדם בשל השתייכות למוצא לאומי" – ודתי – "ובלבד שהוא נובע מהסכסוך הישראלי–ערבי".

באסל גטאס: פסקה (5) מדברת על "פגיעה ממעשה אלימות, שמטרתו העיקרית היא פגיעה באדם בשל השתייכות למוצא לאומי-אתני, אשר נעשה בידי ארגון טרוריסטי שעליו הכריזה הממשלה לפי סעיף 8 לפקודת מניעת הטרור".

באסל גטאס: כלומר, מי שנפגע מידי "תג מחיר", לדוגמה, או מידי ארגון להב"ה, הוא לא יזכה לתגמולים כנפגע פעולות איבה, כי הארגונים האלה לא הוכרזו על-ידי הממשלה כארגוני טרור.

באסל גטאס: אנחנו מציעים להוסיף פסקה בחוק, שתהיה פסקה נוספת, מס' (6): פגיעה מתוך מניע של גזענות כהגדרתה בסעיף 144א לחוק העונשין, או מתוך מניע של עוינות כלפי ציבור מחמת דת, קבוצה דתית, מוצא עדתי, נטייה מינית או היותם עובדים זרים.

באסל גטאס: בפסקה זו פגיעה היא פגיעה בגוף, בחירות, ברכוש, או פגיעה נפשית, לרבות איומים או סחיטה.

באסל גטאס: מה זה גזענות?

באסל גטאס: איך מוגדרת גזענות בסעיף 144א?

באסל גטאס: גזענות היא "רדיפה, השפלה, ביזוי, גילוי איבה, עוינות או אלימות, או גרימת מדנים כלפי ציבור או חלקים של האוכלוסייה, והכול בשל צבע או להשתייכות לגזע או למוצא לאומי-אתני".

באסל גטאס: רבותי, זה מתבקש.

באסל גטאס: אני מביא לכם דוגמאות רק מהתקופה האחרונה, שהממשלה, ואפילו נשיא המדינה נאלץ להתערב, כמו שרפה של הכנסייה בטבחה, שעל-פי ההגדרה הקיימת בחוק הם לא זכאים לתגמול כנפגעי פעולות איבה.

באסל גטאס: אם לא מוכח שהפגיעה היא על רקע סכסוך ערבי–יהודי או שהיא נעשתה על-ידי ארגון טרור שמוכרז על-ידי הממשלה כארגון טרור, אז הם לא זכאים.

באסל גטאס: לצערי הרב, כל המקרים של ההתנכלות, של ההשמדה של מטעי זיתים שנעשים בידי מתנחלים, גם כן לא זוכים להכרה כפעולות איבה מחמת הלקונה שנמצאת בחוק.

באסל גטאס: אז אני חושב שההרחבה של המושג "פעולות איבה", שתכלול בתוכה את כל הנפגעים מפעולות גזעניות על-פי הגדרתה, הגדרת הגזענות בחוק העונשין, היא מתבקשת כדי להביא לפתחה של המדינה את האחריות לכל הפעולות האלה, ולפצות.

באסל גטאס: אנחנו מכירים פועלים שהותקפו בתל-אביב בידי חבורות של חוליגנים ושנזקקו לטיפול רפואי ושישבו בבית חודשים או שבועות, היו זקוקים גם לטיפול, גם לפיצוי על היעדרות מעבודה, חלקם פוטרו מעבודתם עקב זה שהם היו קורבנות של פעולות גזעניות – החוק לא מכסה אותם.

באסל גטאס: יש כאלה שנזקקו לטיפול נפשי – החוק לא מפצה אותם.

באסל גטאס: אז זוהי הזדמנות למי שטוען ומדבר על דמוקרטיה, שיח גבוה-גבוה בפיו, במיוחד ביום שבו אירופה התחילה לסמן את המוצרים של ההתנחלויות והרימה כרטיס צהוב-אדום בפני ממשלת ישראל על זה שהעולם לא יקבל עוד את המשך הצורה של המשטר הקולוניאלי, המדכא, המתעלם מההחלטות של האו"ם.

באסל גטאס: אולי זה היום יצא מכאן שינוי כיוון לטובה, שהממשלה שולחת מסר שפעולות איבה כוללות את כל הפעולות הגזעניות.

באסל גטאס: זהו מסר חשוב מאוד נגד הגזענות ונגד הגזענים.

באסל גטאס: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: [הצעת חוק פ/2143/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין, הצעתך מוצמדת להצעתו של חבר הכנסת באסל גטאס.

נורית קורן: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פשעי שנאה), התשע"ו–2015, בבקשה.

נורית קורן: לרשותך שלוש דקות.

נורית קורן: בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת חוק שלי ושל חברי – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חבר הכנסת איימן עודה, חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין וחבר הכנסת ד"ר עבדאללה אבו מערוף.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, אין צודקת ונכונה ממנה.

דב חנין: אין צודקת ונכונה ממנה.

דב חנין: כל חבר כנסת שיש לו מצפון ויחשוב רגע על העניין הזה, אין לו ברירה אלא להצביע בעד ההצעה הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו, למרבה הצער, נמצאים במציאות חולה.

דב חנין: בני-אדם נפגעים בגלל השתייכות לאומית, בני-אדם נפגעים לפעמים אפילו בשל השקפה פוליטית, בני-אדם נפגעים בשל נטייה מינית, והמדינה לא יכולה לעמוד מן הצד במציאות כזאת שבני-אדם נפגעים – בלי קשר, אגב, לשום דבר שהם באופן אישי עשו או לא עשו; הם לגמרי חפים מפשע, אם זה יהודי שנפגע או אם זה ערבי שנפגע; אזרחים הולכים ברחוב והם מותקפים על-ידי אנשים אחרים.

דב חנין: המדינה חוקקה בזמנה חוק שמגן על נפגעי פעולות איבה, אבל איך ייתכן שחוק יגן על נפגע פעולות איבה אם הוא יהודי אבל הוא לא יגן על נפגע פעולות איבה אם הוא ערבי?

דב חנין: איך ייתכן הדבר הזה?

דב חנין: איך ייתכן שהחוק לא יגן על נפגעי פיגוע שנאה כמו שהיה ב"בר-נוער" כנגד בני ובנות קהילת הלהט"ב?

דב חנין: איך ייתכן?

דב חנין: איך אפשר להצדיק אפליה כזאת?

דב חנין: הגישה שאנחנו מציעים בהצעת החוק שלנו מאוד פשוטה ומאוד מתחייבת.

דב חנין: היא אומרת: פשע שנאה הוא פשע שנאה.

דב חנין: היא לא רק אומרת את זה – היא מכירה בכל נפגעי פשעי השנאה כנפגעי פעולות איבה שהמדינה נותנת להם זכויות, נותנת להם מעמד ונותנת להם הכרה.

דב חנין: איך ייתכן, חברי חברי הכנסת, שכל הפלסטינים הרבים שנפגעו מפיגועי שנאה וגזענות – ואני מדבר גם בשטחים – איך ייתכן שאף אחד מהם לא זוכה לשום מעמד, לשום הכרה ולשום טיפול?

דב חנין: בני משפחת דוואבשה – למה צריך פרוצדורה מיוחדת ומאבקים מסובכים?

דב חנין: למה לא בעיקרון פשוט, ברור וחסר פניות שאומר: מי שנפגע מפשע שנאה, המדינה תעמוד לצדו, תיתן לו זכויות, תיתן לו טיפול ותיתן לו מעמד, וזה יהיה חלק משלים למאבק בכל פשעי השנאה בישראל?

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני מבקשת מהשר יריב לוין להשיב בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

נורית קורן: בבקשה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, מטרת הפעילות של המוסד לביטוח לאומי היא מתן סיוע סוציאלי למי שנדרש לכך.

יריב לוין: צרכיו של המבוטח לעניין זה נבדקים ככלל על-פי מצבו, ולא על-פי הנסיבות שהובילו לאותו מצב.

יריב לוין: חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה הוא אחד מהחריגים לכלל הנ"ל, כיוון שהוא נגזר, בין היתר, מהאחריות שנטל הריבון על התרחשות האירוע או על אי-מניעתו.

מיכל רוזין: יותר בהטעמות, יותר בהטעמות.

יריב לוין: לפי ההגדרה של פעולת איבה, לעניין הזכאות לגמלה על-פי חוק – המדינה מפצה את מי שנפגע כתוצאה מפעילות עוינת אשר כוונה נגד האינטרסים של המדינה כריבון.

יריב לוין: הגדרה זו נועדה לעגן את תכליתו העיקרית של החוק.

יריב לוין: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע כי גם פגיעה מתוך מניע גזעני או מתוך עוינות כלפי ציבור מסוים בשל השתייכותו הדתית, העדתית, נטייתו המינית או בשל היותו עובד זר תוכר כפעולת איבה ותיכלל בהגדרה של פעולת איבה.

יריב לוין: בכך חורגת ההצעה מהתכלית המקורית שלשמה נחקק החוק מלכתחילה, שנועד בעיקרו לתת פיצוי וסיוע למי שנפגע כתוצאה מפעולת כוחות אויב – שוב, כאמור, חריג לכלל הרגיל שמופעל בדרך כלל בענייני הביטוח הלאומי.

יריב לוין: נוכח האמור לעיל, החליטה ועדת השרים להתנגד להצעת החוק, ואנו מבקשים, בשם הממשלה, שכך תעשה גם הכנסת.

יריב לוין: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו עוברים לשתי הצבעות נפרדות.

נורית קורן: אתם רוצים להשיב, המציעים, דב חנין ובאסל גטאס?

קריאה: הצבעה אלקטרונית?

נורית קורן: לא.

נורית קורן: שמית.

נורית קורן: אתה רוצה להשיב?

נורית קורן: אני לא שומעת.

נורית קורן: באסל?

נורית קורן: זו צריכה להיות תשובה משותפת.

נורית קורן: קודם באסל.

באסל גטאס: מובן שלא היו לנו אשליות גדולות שוועדת השרים תהיה עניינית בקריאת התיקון המוצע לחוק, שבסופו של דבר בא לשרת גם את האינטרס הכללי, שכביכול השר טוען שזו הייתה תכלית החוק במקורו.

באסל גטאס: כי כאשר קורבנות של גזענות, של שנאה, זוכים להכרה או לתמיכה או לפיצוי, כשאפילו כל פיצוי חומרי שיקבלו לא יפצה אותם באמת על אותה תחושה – תחושת עוול, תחושה אישית קשה, כשמישהו מותקף מאחת מהסיבות שאמרנו: השתייכות לאומית, דתית, נטייה עדתית או מינית וכו' – גם זה, הדבר הקטן של הפיצוי, תורם לאינטרס הכללי, כי כשהפרט זוכה לתמיכה של המדינה בזמן קשה כזה, זה בסופו של דבר אינטרס של כלל החברה.

באסל גטאס: אבל זוהי ממשלה, לצערי הרב, שעובדת אך על-פי אג'נדה מאוד קיצונית, מאוד סקטוריאלית, מאוד עם צרות אופק, שכפי שאמרתי בדברי, מביאה את העולם לאט-לאט להתחיל להשתמש בסנקציות ובצעדים חריפים.

באסל גטאס: כנראה זו הדרך היחידה שממשלות ישראל, במיוחד הממשלה הזאת, ידעו שערכים של דמוקרטיה ושל שוויון הם ערכים אוניברסליים, ומדינה ריבונית לא תוכל לדרוס אותם כראות עיניה בכל יום.

באסל גטאס: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה גם לך.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, תשובתך.

נורית קורן: לרשותך שלוש דקות.

נורית קורן: חברי הכנסת, אני מבקשת קצת שקט.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, ביני לבין השר לוין יש ויכוחים רבים, אני חושב, כמעט בכל תחומי הפעילות הפוליטית.

דב חנין: אבל לזכותו אני רוצה להגיד שכשהשר לוין, חבר הכנסת לוין, רוצה לתקוף איזה רעיון, הוא יודע איך לעשות את זה.

דב חנין: אני הקשבתי הפעם לתשובתו בקשב רב וניסיתי להבין את הטקסט.

דב חנין: נדמה לי שזה טקסט שאי-אפשר להבין אותו.

דב חנין: כיוון שחבר הכנסת לוין, השר לוין, הוא לא רק חבר כנסת מוכשר, אלא אני אגלה סוד שהוא בעברו הלא-רחוק היה גם עורך-דין מוכשר, הוא יודע להציג טיעונים.

דב חנין: אבל מה לעשות שיש לפעמים מצבים שבהם פשוט אין טיעונים, ולכן עומדים פה על הבמה ומקריאים בפנינו טקסט שפשוט, חברי חברי הכנסת, אין לו שום פשר ואין לו שום מובן.

דב חנין: התשובה חייבת להיות תשובה ערכית, וזו השאלה הערכית, עמיתי חברי הכנסת, שעומדת בפני כל אחד ואחת מאתנו:

דב חנין: האם אנחנו מוכנים להפלות בין נפגעי פעולות איבה לפי ההשתייכות הלאומית שלהם?

דב חנין: האם ערבי נפגע פעולות איבה שווה פחות?

דב חנין: האם נפגע פעולות איבה ששייך לקהילת הלהט"ב שווה פחות?

דב חנין: האם נפגע פעולות איבה שנפגע בגלל שהוא יוצא העדה האתיופית שווה פחות?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זו השאלה.

דב חנין: היא מאוד מאוד פשוטה, היא מאוד מאוד ברורה, וכל אחד ואחת מאתנו צריך לתת לה היום תשובה בהצבעה שלו.

דב חנין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אני מבקשת שכולם ישבו במקומם, וקצת יותר שקט כדי שנוכל לבצע את ההצבעה.

נורית קורן: אלקטרונית?

נורית קורן: הממשלה מבקשת אלקטרונית.

נורית קורן: לכן אני מבקשת מכולכם לשבת במקומכם.

נורית קורן: חברים, אנחנו רוצים להתחיל.

קריאות: – – –

נורית קורן: אנחנו רוצים לבצע הצבעה אלקטרונית, אז אני מבקשת מכולם לשבת במקום.

נורית קורן: קארין, אני ממתינה.

נורית קורן: אני ממתינה.

נורית קורן: חברים.

נורית קורן: קארין, הכול בסדר?

נורית קורן: אפשר להתחיל?

קארין אלהרר: – – –

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חברים, רק אני מבקשת שקט, אני רוצה להתחיל בהצבעה, הצבעה אלקטרונית.

נורית קורן: בבקשה, אנחנו מצביעים על החוק הראשון, של באסל גטאס, חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פגיעה מתוך מניע של גזענות), התשע"ה–2015.

נורית קורן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פגיעה מתוך מניע של גזענות), התשע"ה–2015, נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות: בעד – 31, נגד – 41, אין נמנעים.

קריאות: – – –

נורית קורן: לפרוטוקול, אני מבקשת להוסיף את חבר הכנסת ינון מגל וחבר הכנסת אלי אלאלוף.

נורית קורן: הצעת החוק לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: סליחה, היושבת-ראש, גם אותי.

נורית קורן: להוסיף את השר אופיר אקוניס לפרוטוקול, ואנחנו לא משנים את התוצאה, התוצאה נשארה כמו קודם, הצעת החוק לא התקבלה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה – – –

איוב קרא: – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה השנייה, על החוק שמוצמד לחוק של חבר הכנסת באסל גטאס, הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פשעי שנאה), התשע"ו–2015.

נורית קורן: בבקשה, רק שנייה, הצבעה.

קריאה: הצעה של דב חנין.

קריאה: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פשעי שנאה), התשע"ו–2015, נתקבלה.

דב חנין: פעמיים הצבעת על הצעת החוק של גטאס – – – צריך להצביע פעם נוספת – – –

נורית קורן: לא, סליחה.

נורית קורן: סליחה, דב חנין.

נורית קורן: סליחה.

נורית קורן: שלך, על שלך.

דב חנין: – – – פעמיים – – – אין בעיה.

דב חנין: הצעת החוק – – –

נורית קורן: התוצאות הן: 31 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

נורית קורן: הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין לא התקבלה.

דב חנין: אבל לא זה מה שנאמר לפרוטוקול – – – פעמיים הוצבע באסל גטאס – – –

קריאות: – – –

דב חנין: – – –

נורית קורן: ההצבעה, לפי הפלט, היא על ההצעה של דב חנין.

נורית קורן: אני אמרתי שאנחנו מצביעים על פשעי שנאה, אני אמרתי.

דב חנין: לא, אמרת "של באסל גטאס", שתי הצבעות.

דב חנין: אין בעיה, יש פרוטוקול – – –

נורית קורן: אז נעשה עוד הצבעה, אוקיי.

קריאה: – – –

נורית קורן: אלקטרונית, אנחנו נעשה אלקטרונית.

קריאה: תצלצלו חמש דקות.

דב חנין: – – – בפרוטוקול.

דב חנין: נראה על מה ההצבעה.

קריאות: – – –

קריאות: [הצעת חוק פ/1707/20; נספחות.

קריאות: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק מס' 1707, הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התשע"ה–2015.

קריאות: – – –

נורית קורן: אנחנו עוברים לחוק הבא.

נורית קורן: סליחה.

נורית קורן: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

נורית קורן: אני מבקשת מחבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה.

נורית קורן: ישיב השר יריב לוין בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

נורית קורן: בבקשה, לרשותך עשר דקות.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, ובמיוחד חברי הכנסת מסיעת כולנו, כי מן הסתם תרעד לכם היד כי שמעתי שאתם מתכוונים להתנגד.

מאיר כהן: הצעתי, הצעת החוק, היא לטפל בעומס הבלתי-מתקבל על הדעת, חסר התקדים, בעבודתם של העובדות והעובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: שמעתי אתכם מאז היותי שר הרווחה, ואני מאוד – גברתי היושבת-ראש, אי-אפשר כך – – –

נורית קורן: אני מבקשת, חברים, חברי הכנסת, בבקשה.

נורית קורן: שקט באולם.

נורית קורן: צריך לצעוק בתוך המליאה כדי לשמוע משהו.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת כהן.

מאיר כהן: ניהלנו – אני, אחרים, קודמינו – מאבק גדול מאוד על מספר התלמידים בכיתות, ובשעה טובה ומוצלחת החליט השר הנוכחי, השר לשעבר ושרים לפניהם, שיעשו הסדרה של כמה ילדים יהיו בכיתות א' וכמה ילדים יהיו בכיתה ב', והכול כדי שהמורים יוכלו באמת לעבוד כמו שצריך – עם קבוצות קטנות, עם קבוצות למידה.

מאיר כהן: סקטור אחד אנחנו שוכחים כל הזמן, והוא הסקטור של העובדים הסוציאליים, שכל אחד מאתנו פוגש אותם כל יום.

מאיר כהן: עובדת סוציאלית במדינת ישראל – תקשיבו טוב – מטפלת ב-200 תיקי משפחה, ב-200 תיקי משפחה.

מאיר כהן: היא צריכה לטפל במצב הפיזי של הבית שלהם וצריכה לטפל בילדים וצריכה לטפל ביחסים הבין-אישיים בתוך המשפחה; וצריכה, לדאבוני הרב, ל-122,000 משפחות במדינת ישראל כל יום חמישי לדאוג למזון.

מאיר כהן: ילדים להורים שנמצאים בתהליכי גירושין, מפני שאין להן זמן לכתוב תסקירים, הילדים רואים את ההורים שלהם במשך חודשים במרכזי קשר.

מאיר כהן: העובדות והעובדים האלה קורסים.

מאיר כהן: קורסים.

מאיר כהן: כשאנשי מכבי-האש כיבו את השרפה בכרמל, כל החברה הישראלית עמדה ומחאה כפיים להחלטה של ראש הממשלה לקרוא להם "לוחמי האש".

מאיר כהן: אתם יודעים מי לוחמי החזית החברתית של מדינת ישראל?

מאיר כהן: אלה העובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: הם אלה שעומדים בחזית החברתית, הם אלה שיום-יום נתקלים במצבים הקשים ביותר: הם אלה שמתעסקים עם נערים ונערות בזנות, הם אלה שמתעסקים עם משפחות קשות-יום, הם אלה שמתעסקים עם העניים, הם אלה שמתעסקים בתסקירי גירושין, הם אלה שמתעסקים באסירים משוחררים.

מאיר כהן: כל תחלואי החברה וכל הקשיים של החברה הישראלית על הכתפיים שלהם.

מאיר כהן: ומה אני מבקש בחוק הזה?

מאיר כהן: אני מבקש לעשות הסדרה; שתיקח שנתיים, שלוש שנים, אבל שנדע שיש אופק.

מאיר כהן: אני משער שהשר לוין יעלה לכאן וישאל אותי – אני מקווה שלא, כי אני סומך על הגינותו: ומה אתה עשית, היית שר הרווחה?

מאיר כהן: הוספתי 180 תקנים.

מאיר כהן: תבדקו את זה.

מאיר כהן: באתי לשר האוצר ולא מצמצתי, ולא לקח לי יותר מדקה לקבל את הסכמתו, והוספתי 180 תקנים.

מאיר כהן: אחת מההמלצות הראשונות, גברתי היושבת-ראש, בדוח ועדת אלאלוף, ולא אמרתי לו חלילה מה לכתוב, הייתה לעשות הסדרה שעובדת סוציאלית לא תטפל ביותר מאשר בין 50 ל-60 תיקים.

מאיר כהן: אין דבר יותר נכון וראוי.

מרב מיכאלי: נכון.

מאיר כהן: זה לא עולה כסף.

מאיר כהן: וכל מי שיטיל עליכם אימה ויגיד שזה עולה מיליארדים – זה לא מיליארדים.

מאיר כהן: גם בדוח הוועדה אנחנו תקצבנו, ויודעים כמה זה עולה.

מאיר כהן: ובתקציב 2014, שלא עבר, שאנחנו היינו שותפים לכתיבתו, היה סעיף שתקצב עוד 250 תקנים, כדי לאפשר לאנשים הטובים האלה, לאנשים האלה שעובדים כל כך קשה, סוף-סוף, אם לא מעלים את שכרם הדל ואם לא נותנים להם את מרחבי העבודה הראויים, שלפחות ניתן להם אפשרות לעשות טיפול הוליסטי, טיפול שורש, טיפול אמיתי; שהעובדות והעובדים האלה יוכלו לשבת ושיהיה להם רגע פנאי להתעסק עם המשפחות ולבקר בבתים שלהן ולטפל בתחלואים.

מאיר כהן: ובמקום זה אני נתקל בציניות, השר לוין, של ממשלת ישראל.

מאיר כהן: דבר כזה צריך להפיל בוועדת השרים?

מאיר כהן: מה, אין בושה?

מאיר כהן: מה ביקשנו, איזו הצעה זאת?

מאיר כהן: מה קרה לכם?

מאיר כהן: מה קרה לחברי הכנסת החרדים?

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: למה אתם, הנציגים שלכם, מצביעים נגד?

יעקב מרגי: – – – בקואליציה.

מאיר כהן: אז אם אתם מסכימים – תצביעו עכשיו, ותגידו לאנשים האלה: אנחנו אתכם, אנחנו בעדכם, נאפשר לכם לעבוד כמו שצריך.

קריאה: תהפוך את זה להצעה – – –

מאיר כהן: אני לא אהפוך את זה לשום הצעה.

מאיר כהן: תפסיקו עם השטויות האלה.

משולם נהרי: למה לא?

מאיר כהן: באמת, אל תגמגמו, או שאתם בעד או שאתם נגד.

מאיר כהן: תסתכלו לעובדים הסוציאליים בעיניים, אל תמכרו אף אחד.

מאיר כהן: ואל תספרו סיפורים: תשים את זה הצעה, תיקח את זה לעוד חודשיים – לא, עכשיו תצביעו.

מאיר כהן: ואם אתם מצביעים נגד, כל אחד מכם שיסתכל לעובדים הסוציאליים בעיניים.

מרב מיכאלי: ולמשפחות.

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: ולמשפחות ולעניים.

מאיר כהן: רק ביום ראשון העברתם 530 מיליון שקלים ככה, בהינף יד.

מאיר כהן: אין לכם לעובדים הסוציאליים?

מאיר כהן: אין לכם לעניים?

מאיר כהן: ביטחון תזונתי – הצבעתם נגד; חוק בשבילכם – הצבעתם נגד.

מאיר כהן: וכל מה שמעניין אתכם זה אופוזיציה וקואליציה.

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: מה קרה לחברה הישראלית?

מאיר כהן: הצבעתם נגד ילדים רעבים, עכשיו אתם מצביעים נגד עובדים סוציאליים?

משולם נהרי: שנה שלמה – – – הקואליציה.

מאיר כהן: תסלח לי, תפסיק לבלבל.

משולם נהרי: שכחת הכול.

מאיר כהן: תסלח לי, אדוני.

מאיר כהן: תסלח לי, תפסיק.

מאיר כהן: כשאין מה – – –

משולם נהרי: איפה היית?

מאיר כהן: אל תגיד איפה הייתי, תתבייש לך.

מאיר כהן: תתבייש לך.

מאיר כהן: כשאני הייתי הוספתי 180 תקנים.

מאיר כהן: תבדוק את זה, במקום לשבת ולקשקש.

מאיר כהן: לפחות תעשה שיעורי-בית.

מאיר כהן: מה אתם חושבים, שהכול מותר?

מאיר כהן: שאתם תשבו כאן ותצביעו נגד חוקים חברתיים?

מאיר כהן: טובלים ושרץ בידכם.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: השר חבר הכנסת יריב לוין ישיב בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת – חבר הכנסת כהן, בהצעת החוק אתה מציע לקבוע כי עובד סוציאלי לפי חוק שירותי הסעד לא ייתן טיפול סוציאלי ליותר מ-60 משפחות בעת ובעונה אחת, כחלק מתנאי שירותי הרווחה.

יריב לוין: ההצעה שלך מבוססת על מסקנות של הוועדה למלחמה בעוני, שמונתה על-ידך בעת כהונתך כשר הרווחה, ואין חולק שאחת ממסקנות הוועדה הזו הייתה שמספר התיקים המקסימלי לעובד סוציאלי לא יעלה על 60 תיקים.

יריב לוין: אין ספק, אף אחד לא חולק, העומס על העובדים הסוציאליים ידוע, דורש היערכות מתאימה.

יריב לוין: ואני יכול לומר לך באחריות, שכבר עם כניסתו לתפקיד של שר הרווחה, חברנו חבר הכנסת חיים כץ, הוא הודיע שבכוונתו לפעול לקידום פתרון מערכתי שמטרתו צמצום כמות התיקים והפחתת העומס על העובדים הסוציאליים, וכך הוא עושה, ואין לי ספק שגם ישלים את המלאכה הזאת.

סופה לנדבר: כמה הוא צמצם – – –

יריב לוין: יחד עם זאת, גם השר וגם גורמי המקצוע של המשרד, ונדמה לי שכל אחד גם מבין מדוע, סבורים שלא נכון לקבע דבר כזה בחקיקה.

יריב לוין: זה עניין פנימי של אופן העבודה, עניין של התקנים שהמשרד מצליח להשיג ולגייס, והדרך של חקיקה לא נועדה לדברים מהסוג הזה, וכך גם לא נעשה במקרים אחרים.

חיים ילין: למה חוקקנו כמות ילדים לכיתה בשבוע שעבר?

יריב לוין: ולכן, חבר הכנסת כהן, מתוך זה שאני מניח שגם אתה סומך על השר כץ שישלים את המהלך הזה, אני חושב שהיה נכון להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שחבר הכנסת אלאלוף יעקוב אחרי הנושא הזה ויטפל בזה.

יאיר לפיד: יריב, אתה לא סומך על השר – – –

יריב לוין: אני סומך עליו לחלוטין.

יאיר לפיד: מתי?

יריב לוין: תמיד.

יאיר לפיד: – – –

יריב לוין: אני סומך עליו תמיד.

יריב לוין: אני סומך עליו תמיד.

יריב לוין: זה נכון שלא תמיד אני מקבל ממנו קולות בפריימריז, אבל אני סומך על מקצועיותו ועל העבודה שלו בכנסת.

יריב לוין: ואני חושב שיש לאמירה שלי משנה תוקף דווקא משום שהמצב הוא שבדרך כלל בפריימריז אני צריך להסתדר לבד.

יריב לוין: אז אני מציע, חבר הכנסת כהן, וזו כמובן החלטה שלך, אני חושב שהיה נכון להפוך את זה להצעה לסדר-היום, לאפשר לחבר הכנסת אלאלוף לעקוב אחרי הנושא הזה בוועדה שלו.

יריב לוין: ואין לי ספק שהדבר הזה באמת יגיע לפתרונו.

יריב לוין: תבחר בכל זאת לקיים הצבעה על החוק כחוק – זו זכותך, אבל במצב הזה הממשלה תתנגד להצעה, וכך נבקש גם מהכנסת לעשות.

יריב לוין: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת כהן, אתה מעוניין לתת תשובה?

נורית קורן: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

נורית קורן: אחרי תשובתו של חבר הכנסת מאיר כהן אנחנו נצביע.

נורית קורן: אני מבקשת רק שקט.

נורית קורן: בבקשה.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, השר המשיב, חברות הכנסת וחברי הכנסת, אני לא מטיל ספק בכשרים, אין לי שום ספק שכל שר – גם לפני עשו עבודה טובה, ובוודאי גם אחרי יעשו עבודה טובה.

מאיר כהן: אבל אמרתי שראוי מאוד שכן נטפל בחקיקה.

מאיר כהן: אני לא מכיר שום גורמי מקצוע במשרד – הייתי שנה ושמונה חודשים שר הרווחה, והדרישה הזאת ישבה על שולחני יום-יום, שעה-שעה, מגורמי המקצוע של המשרד, ובצדק.

מאיר כהן: כי אם אנחנו יודעים לתחם כמה ילדים יהיו בכיתה, כמה ילדים יהיו בבית-ספר, מן הראוי שיהיה חוק שיבוא ויגיד: עובדת סוציאלית, עו"סית למשפחה, תתעסק עם 60 תיקים, 70 תיקים, 55 תיקים.

מאיר כהן: לכן אני מבקש להצביע על החוק הזה.

מאיר כהן: אם תפילו אותו, נמשיך להתעקש על החוק הזה, אבל אני רק רוצה ואני דורש מכם שמחר בבוקר, כשאתם תפגשו את העובדים הסוציאליים, אל תמכרו אותם.

מאיר כהן: תסתכלו להם בעיניים ותגידו להם, כשהם ישאלו אתכם, תגידו: אנחנו הצבענו נגדכם.

מאיר כהן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה.

קריאה: שמית.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה שמית, בבקשה.

נורית קורן: אני רק מבקשת מכל חברי הכנסת, כדי להקל על עבודת המזכירות, לשבת במקום ולענות בקול רם כדי שהם יוכלו לשמוע את התשובות.

נורית קורן: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נמנע קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

נורית קורן: אני מבקשת לעשות סיבוב שני של ההצבעה כדי לראות מי עדיין לא הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח

נורית קורן: יש עוד מישהו שקראו בשמו ולא הצביע ומעוניין להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) זאב אלקין – נגד.

נורית קורן: יש עוד מישהו?

נורית קורן: אני נועלת את ההצבעה.

נורית קורן: בבקשה לספור את הקולות.

נורית קורן: התוצאות הן 44 בעד, 42 נגד ואחד נמנע.

נורית קורן: ההצעה התקבלה.

נורית קורן: חברים, ההצעה התקבלה.

נורית קורן: חברים, ההצעה התקבלה.

נורית קורן: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו היא ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קריאות: – – –

נורית קורן: ההצעה תעבור לוועדת הכנסת.

נורית קורן: אני אקריא את החוק: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התשע"ה–2015, תעבור לוועדת הכנסת.

קריאות: – – –

נורית קורן: ההצעה תעבור לוועדת הכנסת.

נורית קורן: אני אקריא את שם החוק: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התשע"ה–2015, תעבור לוועדת הכנסת.

נורית קורן: [הצעת חוק פ/1924/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: הצעת חוק פ/1924, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת זכאות לקצבה בעד ילד החולה בסוכרת נעורים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב בן צור וקבוצת חברי הכנסת.

נורית קורן: ישיב עליה השר יריב לוין בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור, לרשותך עשר דקות.

נורית קורן: ההנמקה מהמקום.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – –

נורית קורן: דקה לרשותך.

יואב בן צור: – – אין אדם בבית הזה אשר איננו רגיש למצוקת ילד קטן.

יואב בן צור: הצעת חוק זו המובאת בפניכם היום מעידה כאלף עדים על הרגישות של כל חברי הבית הזה, כאשר קרוב ל-60 חברי כנסת הצטרפו ליוזמת הצעת החוק, המבקשת בסך הכול לעשות צדק עם ילדים רכים החולים במחלת סוכרת נעורים.

יואב בן צור: על-פי המצב החוקי הקיים היום, ההחלטה בדבר תשלום לילד נכה הסובל מסוכרת נעורים קבועה בתקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה).

יואב בן צור: ההגדרה כוללת את כל הילדים כולם עד גיל 18, אולם באופן חריג למדי ההחלטה בדבר תשלום לילדים חולים עד גיל עשר הנה נוהל שהשתרש בשל מאפייני ההגבלות הקבועות בתקנות.

יואב בן צור: הצעת החוק המובאת לפניכם היום, חברי חברי הכנסת, מבקשת לעשות צדק עם אוכלוסייה זו, המונה כ-3,000 ילדים החולים בסוכרת נעורים, אשר עם הגיעם לגיל עשר המחלה והנכות על כל תופעותיהן הרבות אינן נעלמות, אך לפתע פתאום תשלום קצבת הנכות נפסק, דבר אשר מצריך הוצאה ניכרת, וללא תמיכה של ההורים ובני המשפחה הקרובה בסיוע לרווחת הנער או הנערה החולים, אשר זקוקים לתמיכה מתמדת, קשה מאוד לראות כיצד יצלחו נערים אלה את תקופת התבגרותם, עם הצורך בשימוש יומיומי בתכשירים רפואיים כמזרקי אינסולין וכדומה.

יואב בן צור: ההכרה הממסדית במחלה זו עבור ילדים אלה עד הגיעם לגיל 18 הנה מתבקשת, והתועלת העצומה לחולים ובני משפחותיהם אל מול עלותה השולית אינה ניתנת לשיעור.

נורית קורן: אבקש לסיים.

יואב בן צור: אבקש בהזדמנות זו להודות לידידי ורעי, סגן שר האוצר חבר הכנסת הרב יצחק כהן, על מעורבותו והשתדלותו אל מול הפקידות הבכירה במשרד האוצר בהעברת החוק.

יואב בן צור: תחזקנה ידיך ויישר כוח.

יואב בן צור: אשר על כן, אבקש את תמיכת חברי הבית כולם למען חייהם של ילדים אלו.

יואב בן צור: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: ישיב השר יריב לוין בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, תנאי הזכאות לקצבת ילד נכה מעוגנים בתקנות הביטוח הלאומי.

יריב לוין: בתקנה 2 נקבעו שיעורי הגמלה מקצבת הנכות ליחיד בהתאם לתלות של הילד בהוריו והעומס הטיפולי הנדרש מההורים.

יריב לוין: מטרת הקצבה הנה, לפיכך, לסייע להורים במעמסה זו.

יריב לוין: אשר לילדים החולים במחלת הסוכרת, בהתאם לתקנות ולנוהלי המוסד לביטוח לאומי נקבע כי עד שמגיע הילד לגיל שש זכאים הוריו להשתתפות בשיעור 100% של גמלת היחיד.

יריב לוין: זאת, בשל העובדה שבגילים אלו ילדים החולים בסוכרת נדרשים לנוכחות קבועה של הוריהם.

יריב לוין: ילדים מגיל שש עד גיל 12, אשר אינם נדרשים לנוכחות קבועה של הוריהם, זכאים לגמלה בשיעור של 50%.

יריב לוין: זאת, לאור ההבנה שגם בגילים אלו לא כל הילדים מסוגלים לאזן בכוחות עצמם את רמות הסוכר בגופם ונדרש סיוע של ההורה.

יריב לוין: בגיל 12–18, ילד אשר אובחן לראשונה כסובל מסוכרת או שרמות הסוכר אינן מאוזנות אצלו, יהיה זכאי לגמלה בשיעור של 50%.

יריב לוין: מדובר בגילים שבהם עד תום שנה מהאבחנה, מרבית הילדים מאזנים את עצמם ואינם זקוקים לסיוע צמוד של הוריהם.

יריב לוין: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע כי הזכאות לקצבת ילד נכה לילדים הסובלים ממחלת סוכרת נעורים תימשך עד שיגיעו לגיל 18, וזאת ללא קשר למצבם הרפואי או לעומס הטיפולי הנדרש מהוריהם של אותם ילדים בשל הליקוי.

יריב לוין: כבר כיום זכאים ילדים החולים במחלת הסוכרת לגמלת ילד נכה עד הגיעם לגיל 12.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת להחיל את הזכאות על ילדים מגיל 12 עד גיל 18.

יריב לוין: ואולם, כפי שהובהר לעיל, גם בקבוצת הילדים בגיל 12–18 קיימת זכאות לגמלת ילד נכה, וזאת למי שמחלתם אינה מאוזנת או למי שמחלתם פרצה לראשונה בתקופה זו, והכול בהתאם למידת התלות של הילדים והסיוע הנדרש עקב אותם ליקויים.

יריב לוין: יצוין כי מאז שנת 2010, במסגרת שלושה תיקונים לתקנות ילד נכה, הוגדלה אוכלוסיית הילדים הזכאים בכ-60%, ושיעורי הקצבה הוגדלו אף הם.

יריב לוין: מנתוני אגף המחקר של המוסד לביטוח לאומי עולה כי מדובר בקבוצה של כ-100 ילדים.

יריב לוין: עלותה של ההצעה כ-12 מיליון שקלים.

יריב לוין: ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בלבד בשלב זה, תחת ההתחייבות של המציעים שההצעה תקודם רק בתיאום עם משרדי האוצר והבריאות.

יריב לוין: אני מניח, חבר הכנסת בן צור, שהסיכום הזה מקובל עליך, ומשכך, אנחנו מבקשים, תחת ההסכמה הזאת עם המציעים, לאשר את ההצעה.

יריב לוין: תודה.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: ההצבעה אלקטרונית.

נורית קורן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת זכאות לקצבה בעד ילד החולה בסוכרת נעורים), התשע"ה–2015.

נורית קורן: בבקשה להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת זכאות לקצבה בעד ילד החולה בסוכרת נעורים), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מירי רגב: הצבעתי פעם אחת – – –

נורית קורן: התוצאות: בעד – 56, אין נמנעים ואין מתנגדים.

נורית קורן: השרה מירי רגב מודיעה שהיא בטעות הצביעה גם ממקומה וגם מהמקום של איילת שקד.

נורית קורן: לצורך הפרוטוקול, אני צריכה לומר שהחוק התקבל, הצעת החוק התקבלה, והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נורית קורן: בהמשך לכך, אני רוצה להודיע שהתוצאה בעד היא 56, ולתקן שבעצם הוצבע "חברת הכנסת שקד" בשל תקלה אצל מירי רגב; אז צריך להחליף שהשרה מירי רגב הצביעה ולא השרה איילת שקד.

מירי רגב: שיהיה כתוב בפרוטוקול שאני הצבעתי פעמיים – – –

נורית קורן: לא צריך, מירי – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: רק רגע, תנו לי לתקן.

נורית קורן: רק שנייה.

נורית קורן: אנחנו בדקנו את זה.

נורית קורן: בדקנו, ולפי הפרוטוקול את לא הצבעת.

נורית קורן: בלוח שלך אין הצבעה, ואצל איילת שקד יש הצבעה.

מירי רגב: אבל – – –

נורית קורן: בסדר, אבל כאן זה לא מופיע ולכן לא צריך לתקן.

נורית קורן: בעד – 56.

נורית קורן: לפרוטוקול.

מירי רגב: ירדנה, תבדקי שלא הצבעתי פעמיים.

נורית קורן: בסדר, הנה.

נורית קורן: לא הייתה הצבעה פעמיים.

נורית קורן: פעם אחת, במקום שמירי רגב תצביע, הצביעה איילת שקד.

נורית קורן: בטעות הצבעת אצלה.

נורית קורן: [הצעת חוק פ/1499/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת רצח), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

נורית קורן: הנמקה מהמקום.

נורית קורן: תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

נורית קורן: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברי חברי הכנסת, בחוק הקיים היום יש עבירת רצח ועבירת הריגה.

ניסן סלומינסקי: זה זמן רב ששופטי בית-המשפט העליון מבקשים, והשופט חשין ז"ל בזמנו גם חזר על זה כמה פעמים: אני מוכרח משהו בין "רצח" ל"הריגה".

ניסן סלומינסקי: יש מעשים שהם לא ממש רצח, אבל אני חייב לתת עונש כרצח כי אין לי משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: ויש כאלה שהם רצח, אבל לא בהגדרה הקיימת, ואני חייב לתת להם "הריגה" וזה לא טוב.

ניסן סלומינסקי: לכן, ב-2007 הגשתי הצעת חוק שנותנת דרגת ביניים, מה שנקרא "רצח מדרגה שנייה".

ניסן סלומינסקי: הקימו ועדת מומחים בראשותו של פרופסור קרמניצר.

ניסן סלומינסקי: רק לאחר ארבע שנים הוא נתן את התשובה, ב-2011.

ניסן סלומינסקי: ב-2015 ממשלת ישראל החליטה לאמץ את זה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לאשר את זה בקריאה טרומית, את הצעת החוק המקורית שלי, כדי שאני אוכל להתלכד עם הצעת החוק הממשלתית.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, גברתי.

נורית קורן: אני מבקשת מהשרה איילת שקד לבוא ולהשיב.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת שוב שקט.

נורית קורן: אנחנו לא שומעים שום דבר.

נורית קורן: בבקשה.

איילת שקד: הצעת החוק של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי תוצמד להצעת חוק ממשלתית באותו נושא של מדרג עבירות המתה.

איילת שקד: אני רוצה לציין שחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, כשאני עוד תכננתי צ'יפים ב"טקסס אינסטרומנטס", הוביל להקמת ועדה שתדון בנושא הזה.

איילת שקד: זה היה ב-2007, אם אני לא טועה.

איילת שקד: הוועדה, כרגיל, כמה שנים אחר כך הביאה את מסקנותיה, ואני שמחה שבכנסת הזאת, בוועדה של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אפשר יהיה לעשות מדרג נכון יותר בנושא הזה.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: לכן אני מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: יש התנגדות.

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נורית קורן: אה, אחד, סליחה.

נורית קורן: אחד.

נורית קורן: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: יושבת-ראש נכבדה, חברי כנסת, את האמת, חשבתי שכדי לשנות את המדרג הזה ואת ההגדרות האלה, היה מן הראוי להקדיש לזה יותר מחשבה ויותר לבדוק לעומק איך אנחנו משנים הגדרות כאלה – שיהיו להן השלכות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהתקיימה ועדה ואני יודעת שהוועדה דנה בזה לאורך שנים, אבל לצערי אני לא רואה את כל מה שבא בתוך הוועדה – נלקח חלק ממה שנאמר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס לעניין של רצח מדרגה שנייה, ואז מכניסים לתוך זה את כל העניין של הגנת הקנטור.

עאידה תומא סלימאן: במחקר שעשיתי בעניין של רצח נשים, ובמיוחד רצח נשים באוכלוסייה הערבית, תמיד השתמשו הרוצחים, כדי להגן עצמם, בנושא של הגנת קנטור.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, השתמשו בעילה הזו כדי לבקש להוריד להם מהעונש.

עאידה תומא סלימאן: הם משתמשים בעילת הקנטור כעילה העיקרית שכאילו נותנת לגיטימציה או לפחות צריכה להקל את העונש שלהם.

עאידה תומא סלימאן: היו שם כל מיני פסקי-דין שמדברים בצורה הכי ברורה על כך שכל פעם שמשתמשים בזה צריך ללכת ולבדוק מה זה קנטור ומה זה קנטור לאדם מן היישוב, ואז להיכנס גם כן להגדרות מה זה "אדם מן היישוב" עם רקע תרבותי מסוים ומה קנטור יכול להיות בתרבות מסוימת ובתרבות אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדברים כאלה, אין להקל ראש בהם.

עאידה תומא סלימאן: צריך לדון בהם לעומק, במיוחד כשזה משליך על ענישה.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר, אנשים – זה משנה גם את ההגדרות של הריגה – – –

ניסן סלומינסקי: – – –

עאידה תומא סלימאן: אני מוזמנת, אני יודעת שאני מוזמנת, אבל היה מן הראוי, לפני ועדת השרים ולפני שהממשלה תתמוך, באמת לקיים דיון יותר לעומק במקום להביא את זה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, אני מאוד שמחה שיש יוזמה לחקיקה פרטית, אבל נושא כזה, שמשנה הגדרות, שמשבש את כל העניין של הענישה ובונה אותו מחדש, היה מן הראוי להשקיע בו יותר מחשבה מסתם לדחוף את זה כהצעה פרטית.

ניסן סלומינסקי: – – –

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אני מבקשת לשבת במקום.

נורית קורן: אנחנו מצביעים הצבעה אלקטרונית.

נורית קורן: נא לשבת במקום.

נורית קורן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת רצח), התשע"ה–2015.

נורית קורן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת רצח), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 49, נגד – 4, אין נמנעים.

נורית קורן: הצעת החוק התקבלה.

נורית קורן: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נורית קורן: [נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להודעות.

נורית קורן: החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015 – חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: בשם ועדת הכלכלה של הכנסת, החלטה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

רועי פולקמן: על-פי הצעת ועדת הכלכלה מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת הכלכלה לפצל את סעיפים 13 ו-14 מהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, כך שחלק אחד יכלול את הסעיפים האמורים וחלק אחר יכלול את יתר סעיפי הצעת החוק.

רועי פולקמן: דברי ההסבר: הצעת החוק שבנדון נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום י"ח באלול תשע"ה, 2 בספטמבר 2015, והועברה לוועדת הכנסת.

רועי פולקמן: ועדת הכנסת החליטה לחלק את רוב סעיפי הצעת החוק בין ועדות הכנסת.

רועי פולקמן: כמו כן הציעה ועדת הכנסת כי הכנסת תחליט לפצל חלק מסעיפי הצעת החוק, כדי שלא יידונו במסגרת הצעת החוק.

רועי פולקמן: הכנסת החליטה כאמור ביום כ"ג באלול התשע"ה, 7 בספטמבר 2015.

רועי פולקמן: סעיפים 13 ו-14 בהצעת החוק, שעניינם תיקון לחוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק), התשכ"ד–1963, ותיקון לחוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח–1988, המכונה "רפורמת הפטם", נדונו בוועדת הכלכלה כחלק מהצעת החוק.

רועי פולקמן: במהלך דיוני הוועדה הוסכם לנסות ולהביא לתוצאה רצויה ללא חקיקה ולבחון בעוד זמן-מה את הצורך בחקיקתם של סעיפים אלה.

רועי פולקמן: לפיכך, ביום כ"ו בחשוון התשע"ו, 8 בנובמבר 2015, החליטה ועדת הכלכלה על פיצול הסעיפים האמורים מיתר סעיפי הצעת החוק שבנדון, כדי לאפשר המשך הדיון בהם.

רועי פולקמן: הכנסת מתבקשת לאשר החלטה זו.

רועי פולקמן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת הכלכלה שהביא חבר הכנסת רועי פולקמן.

נורית קורן: אני מבקשת, חברי הכנסת, שבו במקום.

נורית קורן: מי בעד ומי נגד הודעת ועדת הכלכלה?

נורית קורן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה – 41 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות: בעד – 41, אין נמנעים, אין מתנגדים.

נורית קורן: החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, אושרה.

נורית קורן: [נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להחלטת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

נורית קורן: יציג אותה חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר פיצול, או בעצם שני פיצולים, מחוק ההתייעלות הכלכלית, שוועדת הכספים החליטה עליהם פה-אחד.

משה גפני: הראשון הוא הקק"ל.

משה גפני: היה פרק קק"ל בחוק ההתייעלות הכלכלית.

משה גפני: אמר לי השר להגנת הסביבה, שמופקד על החוק הזה, שהממשלה מגיעה להסכם בדבר העברת 1.2 מיליארד של קק"ל לאוצר המדינה, והוא מבקש שאני לא אביא את זה לאישור.

משה גפני: ואז העליתי את העניין בוועדה, ודעת כל החברים הייתה להשאיר את החוק על שולחן הוועדה, אם כדי לבחון שאכן הדברים האלה, כפי שהודיע לי השר, מתבצעים, וגם אם הם מתבצעים אנחנו מבקשים בוועדה שיבואו למסור דיווח לחברי הוועדה בדבר היישום של ההסכם שהממשלה קבעה אותו בדבר העניין של קק"ל.

משה גפני: הפתרון לעניין הזה, שגם לא לאשר את זה, גם לא לדחות את זה, אבל להשאיר את זה על שולחן הוועדה, זה פיצול.

משה גפני: ובפיצול, אם מליאת הכנסת תאשר, אנחנו לא מפילים את החוק, אנחנו משאירים אותו, ואנחנו נעקוב אחרי זה, ובכל מקרה יצטרכו לבוא לוועדה ולדווח, מכיוון שהחוק נמצא על שולחן הוועדה.

משה גפני: זאת הייתה העמדה של כל חברי הוועדה.

משה גפני: הדבר הנוסף שאני מבקש לפצל הוא חובת דיווח, שמופיעה בחוק ההתייעלות הכלכלית, לרשות המסים; חובת דיווח שמשמעותה שאדם חייב לדווח אם הוא מתייעץ עם מישהו לקבלת חוות דעת – הוא חייב לדווח על כך לרשות המסים.

משה גפני: אנחנו סברנו שצריך להזמין את כל הגופים שעוסקים בעניין הזה; זו יכולה להיות פגיעה קשה בהם.

משה גפני: אני ביקשתי לפצל את החוק הזה, ואמרתי שמייד אחרי אישור התקציב במליאת הכנסת אנחנו נביא את החוק הזה לדיון, ולדיון רציני, ואנחנו נעשה את זה בלי שהיות, אבל נעשה את זה באופן מקצועי; נזמין את כולם.

משה גפני: גם זה התקבל פה-אחד.

משה גפני: אני מבקש לאשר את הפיצול הזה, על מנת שאנחנו לא ניאלץ לאשר עכשיו את חובת הדיווח – אם מישהו מתייעץ עם עורך-דין ואז יהיה חייב לדווח לרשות המסים.

משה גפני: אם אנחנו מפצלים את זה, הבעיה הזאת נדחית, ומייד אחרי התקציב, הדיון יתקיים באופן יותר מקצועי.

נורית קורן: זו הצבעה אחת על שני הפיצולים?

משה גפני: הצבעה אחת על שני הפיצולים.

משה גפני: זה באותו חוק.

משה גפני: אבל אני מבקש לומר משהו.

משה גפני: לפני שעליתי לכאן הראו לי הודעה שהוציאה לשכת עורכי-הדין – אני לא אקריא לכם את הכול; אני רוצה להגיד לכם משהו בעניין הזה; בכל אופן, אני גם צריך לפרוק את מה שעל לבי בחוק ההסדרים: "במהלך הדיונים טענו בפני חברי הכנסת – יושב-ראש" – לא חשוב, מי שעשה את הפיצול הזה.

משה גפני: "בתום מאבק ארוך ומתיש בשבועות האחרונים" – שמישהו ניהל אותו, גוף שאני מאוד מכבד – "שוכנע יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני, שיש לפצל את הסעיף מחוק ההסדרים.

משה גפני: " אמרתי לצוות שלי: אני רואה שעל כל מה שהוועדה עשתה, כל אחד לוקח קרדיט מכל הכיוונים.

משה גפני: עכשיו זה לשכת עורכי-הדין, בסדר.

משה גפני: אמרתי לצוות שלי שאנחנו הצלחנו באמת בחוק ההסדרים, ואני גאה בזה שכולם לוקחים על זה קרדיט; אלה דברים טובים.

משה גפני: אם חס וחלילה היינו נכשלים, רק אני הייתי לבד.

נורית קורן: אנחנו היינו מגבים אותך, חבר הכנסת משה גפני.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני בדבר פיצול הצעת חוק – בדבר חוות הדעת וקק"ל.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

נורית קורן: אלקטרונית.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה – 37 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 37, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נורית קורן: החלטת ועדת הכספים על שני הפיצולים אושרה.

נורית קורן: רכישת חברת הסלולר "גולן טלקום" על-ידי חברת "סלקום" והשפעותיה על שוק הסלולר

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

נורית קורן: ההצעה הראשונה: רכישת חברת הסלולר "גולן טלקום" על-ידי חברת "סלקום" והשפעותיה על שוק הסלולר, מס' 1521, 1523, 1527, 1532, 1573 ו-1583.

נורית קורן: הדובר הראשון – חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

נורית קורן: ישיב אחר כך שר התקשורת, השר יריב לוין.

נורית קורן: בבקשה.

נחמן שי: מי שר התקשורת?

נורית קורן: כתוב לי "בשם שר התקשורת".

נחמן שי: אה, "בשם".

נחמן שי: חשבתי שיש לנו כבר שר תקשורת חדש.

נחמן שי: זה דווקא היה טוב.

נורית קורן: יש לנו שר תקשורת.

נחמן שי: יש לנו שר תקשורת ישן-ישן, לא ישן-חדש.

נחמן שי: ישן-ישן.

נורית קורן: שר תקשורת מצוין, לכל הדעות.

נחמן שי: וגם שר החוץ וגם שר הכלכלה.

נורית קורן: בבקשה, אדוני, נחמן שי, אתה רוצה להתחיל לדבר על "גולן" ו"סלקום"?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלה שמוכרת לנו חלומות של חברה פתוחה, של תחרות, של שוק משוכלל, בוגדת במצע שלה עצמה.

נחמן שי: היא מאפשרת במו-פיה ובמו-ידיה לקחת את שוק התקשורת בישראל, שוק הסלולר, שהוא כל כך חשוב בנוגע למיליוני ישראלים, ולהפוך אותו מחדש לשוק ריכוזי, להקטין את מספר השחקנים הפעילים מארבעה לשלושה ולהפקיר ולהפקיד את כיסינו ואת קופותינו האישיות בידי השחקנים הללו, הידועים כל כך, שכאשר הם ניהלו את השוק אנחנו יודעים שהעלויות של הטלפון הסלולרי של כל אחד מאתנו, על כל המרכיבים שלו, היו גבוהות פי כמה וכמה.

נחמן שי: זו ממשלה שדיבור יפה בפיה, אבל בפועל מעשיה מכוערים.

נחמן שי: הנה ידוע היה שחברת "גולן טלקום" נכנסת לשוק, ונתנו לה תנאים מצוינים ואפשרו לה להתחרות בשלושת הגדולים, וכתוצאה מהמעורבות שלה באמת התעריפים פחתו.

נחמן שי: ועכשיו מתברר שהחברה הזאת רוצה לצאת מהשוק.

נחמן שי: זה עניינה שלה, היא לכאורה הייתה פה, אבל למעשה היא גוזרת קופון נפלא והולכת הביתה.

נחמן שי: אבל אנחנו, כולנו, בלי יוצא מן הכלל, הולכים לשלם את המחיר על כך.

נחמן שי: אני באמת שואל את עצמי, איך זה יכול להיות, ומי יעצור את הקרקס הזה שמתחולל עכשיו בשדה התקשורת.

נחמן שי: איך זה יכול להיות, שכשעל ההחלטה הזאת אומר השר כחלון, שמאז כבר החליף כובע – הוא היה שר התקשורת, הפך לשר האוצר – הוא אומר: הפגיעה בשוק הסלולר תהיה בכייה לדורות, טעות חמורה, מחירי השיחות יאמירו; אומר אמיר לוי, הממונה על התקציבים באוצר: המדינה הקצתה ל"גולן" תדרים ונכסים, אין שום סיכוי שבעולם שנסכים שנכס מדינה ילך; אומר גלעד ארדן, שהיה שר התקשורת עד לא מזמן, לפני שראש הממשלה הזיז אותו בצורה מכוערת מתפקידו, הוא אומר:

נחמן שי: החברות החדשות שזכו בתדרים קיבלו תנאים חסרי תקדים לעומת החברות הוותיקות, איך זה יכול להיות שעכשיו היא פורשת?

נחמן שי: ואומר אפילו הממונה על ההגבלים, שהוא אחד מהגורמים שצריכים לבחון את העסקה, הוא אומר: נבחן את זה תוך בחינה של ההשלכות של המהלך על התחרותיות בשוק.

נחמן שי: אז אני אומר לכם, לא צריך להתלבט כל כך הרבה, את העסקה הזאת שבין "סלקום" לבין "גולן טלקום" צריך לפסול, צריך למנוע, ואם אומנם חברת "גולן טלקום" תצא – קודם כול, תשלם את כל מה שהיא קיבלה מידי המדינה, את כל הכסף, את כל ההטבות, שיעריכו אותן, היא תחזיר את זה לקופת המדינה, וב.

נחמן שי: המדינה מייד תשתמש בכספים האלה ובדרכים אחרות כדי להכניס תחרות לשוק הסלולר.

נחמן שי: לא יהיה יותר טריאופול בתחום הטלפון הסלולרי במדינת ישראל.

נחמן שי: את העידן הזה סיימנו, ואף אחד במדינת ישראל לא מוכן לחזור אליו מחר.

נחמן שי: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת אלי כהן – גם אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת עליזה לביא אינה נוכחת – לא, היא כאן, לא זיהיתי אותך.

נורית קורן: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, כאשר "גולן טלקום" נכנסה לשוק, במאי 2012, הססמה שלה, אני מזכירה לכם, הייתה: מספיק להיות פראיירים.

עליזה לביא: עכשיו הם הופכים את כל הציבור לפראיירים.

עליזה לביא: כולנו זוכרים את החשבוניות המנופחות שהיינו מקבלים מדי חודש מחברות הסלולר, את התעריפים המוגזמים לדקת שיחה ואת החבילות הלא-אטרקטיביות שהציעו אז, ואנחנו כמו פראיירים שילמנו ושילמנו ושילמנו.

עליזה לביא: חברת "גולן טלקום" באה עם בשורה, וכולנו חיבקנו וביקשנו והקלנו איפה שהיה צריך להקל, כדי באמת לעודד את התחרות, את הילד השובב שנכנס פתאום והביא אתו הקלות ומחירים מוזלים.

עליזה לביא: אבל אם תאושר העסקה האומללה הזאת, אנחנו כולנו, כולנו, נרגיש בתוך זמן קצר את העלייה במחירים.

עליזה לביא: מיכאל גולן ירוויח מאות מיליונים, והציבור בישראל יפסיד עשרות שקלים מדי חודש.

עליזה לביא: "סלקום" כבר היום היא חברת הסלולר הגדולה בשוק, עם 2.8 מיליון מנויים; הרכישה של "גולן" תקרב אותה ל-3.9 מיליון מנויים.

עליזה לביא: העסקה הזאת תהרוס את שוק התקשורת בישראל ותחזיר אותנו למצב של חלוקת שוק, שבו מתקיימת הסכמה שבשתיקה של אי-תחרות ושמירה על רמת מחירים מאוד נוחה.

עליזה לביא: והאי-תחרות הזאת מאפיינת את מה שקורה כאן במדינת ישראל.

עליזה לביא: אני מזכירה לכם את מה שקורה עם "בזק" – אין סדר ואין הבטחה, אף שאמרו פה כבר שרים קודמים, וגם ראש הממשלה אמר: אני בעד רגולציה, ואני בעד הפרדה.

עליזה לביא: ואנחנו רואים שאין פה שום עידוד של תחרות.

עליזה לביא: כולם פה מדברים על תחרות, אבל אין במדינת ישראל תחרות.

עליזה לביא: אין שר תקשורת ואין ממונה על ההגבלים, וגם אם הוא ימונה בקרוב, הוא ימונה בדמותו ובצלמו של ראש הממשלה, והוא לא יפתור את היעדר התחרות במשק, כי אנחנו רואים מה מוביל – זה ראש הממשלה כשר תקשורת.

עליזה לביא: יש לנו פגיעה גם בתחרות בשוק הגז, בתחרות בשוק התקשורת הקווית והאינטרנט.

עליזה לביא: הציבור במדינת ישראל חייב להתעורר.

עליזה לביא: הממשלה הזו מוכרת אותנו פעם אחר פעם.

עליזה לביא: צריך לעודד את התחרות בענף התקשורת.

עליזה לביא: כן, הגשתי הצעת חוק שהמטרה שלה לשים קץ למונופול של חברת "בזק" בשוק התקשורת ולעודד תחרות.

עליזה לביא: אנחנו רואים פה את הדפוסים חוזרים ועולים.

עליזה לביא: ועוד שאלה, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לשאול שאלה שכל אדם במדינה שואל, כל אדם שקורא עיתונים.

עליזה לביא: זו אותה שאלה שאפילו העיתונים עצמם ועיתונאים שאלו, והשאלה הזאת מופנית אליכם, אדוני השר לוין, שאני מניחה שאתה שוב תענה לי בענייני תקשורת, כי זה מה שקורה, הריטואל – אני מעלה נושאים ואתה זה שעונה.

עליזה לביא: הכותרות צועקות ש"סלקום" עומדת לרכוש את "גולן טלקום" ב-1.17 מיליארד שקלים.

עליזה לביא: אדוני השר, זה הרבה מאוד כסף, אבל השאלה, למה הם מוכנים לשלם כל כך הרבה כסף בשביל "גולן טלקום"?

נורית קורן: נא לסיים.

עליזה לביא: חברת "גולן" מרוויחה סכומים כאלה, ואם "סלקום" מוכנה לשלם כזה סכום מופרז, אז למה מניות חברת הסלולר מזנקות?

עליזה לביא: אז איך "סלקום" הולכת להחזיר לעצמה את הסכום הזה?

עליזה לביא: ואיך – אם אף אחד מכם, מחברי הממשלה, לא מתכוון לשלם ל"סלקום", וגם הלקוחות של "גולן" לא ישלמו כזה סכום – אז מאיפה, אדוני השר, יגיע הכסף?

עליזה לביא: תפסו את העניינים בידיים.

עליזה לביא: צריך כמובן תחרות במדינת ישראל, הרגולטור פה לא מתפקד, והדפוסים שחוזרים על עצמם בהליכה לאחור בכל מה שקשור לחוסר תחרות בשדה התקשורת במדינת ישראל לוקחים אותנו להיות מדינת עולם שלישי.

עליזה לביא: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת לביא.

יואל חסון: חבר הכנסת מרגי – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת מוזס – גם הוא לא נמצא.

יואל חסון: ולכן יענה בשם שר התקשורת השר יריב לוין.

יואל חסון: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת לביא, אני שוב אומר, "רגולטור לא מתפקד" וכל מיני אמירות כאלה, שהן באמת בעלמא – האמת היא פשוטה: משרד התקשורת מחויב כמובן לשמירה על המשך תחרות בשוק הסלולר ולשמירה על המחירים הנמוכים שהתהוו במהלך הרפורמה שבוצעה בארבע השנים האחרונות תחת מישהו שכולנו מכירים, שעמד בראשות הממשלה בתקופה הזו, ושמו בנימין נתניהו.

יריב לוין: כל הפרטים הידועים למשרד התקשורת כרגע בעניין רכישת "גולן" בידי חברת "סלקום" נגזרים מההודעות לציבור שפורסמו מטעם החברות.

יריב לוין: משרד התקשורת טרם קיבל לידיו את מסמכי העסקה.

יריב לוין: מטבע הדברים, הוא כמובן לא יכול היה ללמוד את משמעותה, ואני מניח שאף אחד כאן לא מצפה שבמצב הזה אני אבוא ואביע עמדה כלשהי ביחס לעסקה שמסמכיה אפילו עוד לא הוגשו למשרד התקשורת, וברור לגמרי שכאשר יוגשו, אם וכאשר יוגשו, גם ייבחנו, לרבות כל המשמעויות שלהם, וההחלטה תהיה בהתאם.

יריב לוין: משרד התקשורת נקט בשנים האחרונות צעדים רגולטוריים הנוגעים להסרת חסמים לעניין מעבר של מנויים בין מפעילים, לעניין הסרת חסמי כניסה למפעילים חדשים בשוק, והדבר הזה גרם, לשמחתנו, לתחרות בענף הסלולר, התחרות הזו שממנה נהנים השחקנים כולם.

יריב לוין: הרפורמות העבירו את הכוח מהחברות ללקוח, והן נעשו על מנת להישאר ולא על מנת לסגת מהן.

יריב לוין: הדבר נכון גם ביחס לכך שהציבור התרגל לצרוך שירותי סלולר בשיטת "הכול כלול", ואין ולא תהיה דרך חזרה לתשלום משתמש שאינו שקוף לצרכנים.

יריב לוין: כאשר יגיעו מסמכי העסקה שאמורים – אם אכן החברות תעשינה כך ותעמודנה על קיום העסקה – להגיע לשולחנו של משרד התקשורת במהלך השבוע הבא, או אז הם ייבחנו לעומק, ולאור הבחינה ומה שכתוב באותם מסמכים גם יקבע המשרד את עמדתו ויפעל בהתאם.

יריב לוין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני השר.

יואל חסון: מה מציע השר, אדוני?

יריב לוין: מה שירצו המציעים.

עליזה לביא: מה קורה?

עליזה לביא: מתי יהיה שר תקשורת בישראל?

יואל חסון: הם רוצים דיון נוסף במליאה.

יואל חסון: אתה רוצה את זה?

נחמן שי: לא, אני חושב שיותר טוב לוועדה – – –

יריב לוין: מה שהם ירצו, אני מסכים.

נחמן שי: אבל החברות לא באו, זה הכי חשוב, היו כולם חוץ – – –

יואל חסון: חברים, אני אשאל את המציעים.

יואל חסון: חברת הכנסת עליזה לביא, מה את מבקשת?

עליזה לביא: תראה, אדוני, אתמול קיימנו דיון, אבל גם מנכ"ל "סלקום" וגם מנכ"ל "גולן" לא הגיעו לוועדה; הם עושים צחוק מאתנו.

אורן אסף חזן: נקיים עוד דיון ונכריח אותם – – –

עליזה לביא: אין שר תקשורת – – –

יואל חסון: אז אולי נקיים דיון נוסף.

עליזה לביא: אין שר תקשורת, אין ממונה על ההגבלים – – –

יואל חסון: בסדר, אני לא צריך את הנאום הזה, הבנתי.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה, יש לך הצעה לוועדת הכלכלה.

עליזה לביא: ועדת כלכלה.

יואל חסון: ועדת כלכלה, אוקיי.

יוסי יונה: ממה הם חיים, אם לא מהכסף שלנו?

נחמן שי: כלכלה.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, יש לך דעה נוספת, דקה.

עליזה לביא: אורן, אתה אתנו, לא?

אורן אסף חזן: ודאי שאני אתכם.

יואל חסון: דעה נוספת, דקה לחבר הכנסת חזן מהמיקרופון, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי להביע עמדה נוספת כדי – קודם כול לחזק את ידיכם, חברתי היקרה, חברת הכנסת עליזה לביא, חברי חבר הכנסת נחמן שי.

אורן אסף חזן: אני חושב שהמציאות הזאת שבה, עד שסוף-סוף שר חברתי – היום הוא שר האוצר החברתי שלנו כחלון, ובשעתו היה שר בשם הליכוד, בשם ראש הממשלה – מצליח להביא הישג של ממש, שכולנו חיים ממנו ביום-יום, אנחנו לא יכולים להרשות שהקערה תתהפך על פיה.

אורן אסף חזן: זרק לי פה ידידי השר יריב לוין שאנחנו לא יכולים להכריח את המנכ"לים לבוא.

אורן אסף חזן: נכון, בחוק אנחנו לא יכולים להכריח אותם – –

נחמן שי: יכולים.

אורן אסף חזן: – – אבל מי כמוני יודע מה כוחה של התקשורת?

אורן אסף חזן: היא יכולה להרוס, והיא יכולה גם לבנות.

נחמן שי: אתה גאון.

אורן אסף חזן: אל תביך אותי, אני ילד.

אורן אסף חזן: מה אמרו לי? ינוקא.

אורן אסף חזן: ינוקא.

אורן אסף חזן: עזוב.

נחמן שי: גם זה נכון.

נחמן שי: מי כמונו יודע – – –

אורן אסף חזן: אנחנו נכריח אותם לבוא ולתת את הדין, ואנחנו לא נאפשר בשום צורה שהיא את המיזוג הזה, את האיחוד הזה, את הרכישה הזאת, כדי שלא יהיה איזשהו פתח לימים הבאים לבוא, וששוק הסלולר, שהיום הוא באמת נגיש לכולם, יחזור אחורה.

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: אנחנו צועדים קדימה, ונדאג גם לשוק הסלולר.

אורן אסף חזן: שוב, תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חברי הכנסת, ההצעה על השולחן – – –

עליזה לביא: איזה מזל שיש לנו – – –

יואל חסון: גברתי, ההצעה שנמצאת על השולחן – – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת רזבודוב – – –

יואל רזבוזוב: רזבוזוב.

יואל חסון: רבזוב – – –

יואל רזבוזוב: רזבוזוב.

יואל חסון: גדולים ממני לא הצליחו.

יואל חסון: גדולים ממני לא הצליחו, מה אני אעשה?

יואל חסון: ההצעה שעומדת, שמציעים פה, היא ועדת הכלכלה.

יואל חסון: מי שבעד ועדת הכלכלה יודע גם להגיד את שם משפחתו של יואל, אז יצביע.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: מי שבעד – בעד ועדת הכלכלה; מי שנגד – – –

אורן אסף חזן: אנחנו בעד הכלכלה בכל מקרה.

יואל חסון: בבקשה להצביע.

יואל חסון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: 14 בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: גם חבר הכנסת רזבוזוב – רזבוזוב – הצביע בעד.

יואל חסון: טוב מאוד.

יואל חסון: לכן ההצעה תועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

יואל חסון: פגיעה בזכויות העולים למידע ולעיתונות חופשית עקב מחסור בתקני עובדים ברדיו רק"ע

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: פגיעה בזכויות העולים למידע ולעיתונות חופשית עקב מחסור בתקני עובדים ברדיו רק"ע, הצעות לסדר-היום מס' 1509, 1519 ו-1600.

יואל חסון: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

סופה לנדבר: למדת לבטא, אה?

יואל חסון: את רואה, אני מתפתח פה.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, ביקשתי הצעה דחופה לסדר-היום בנושא פגיעה בזכויות העולים למידע ולעיתונות חופשית עקב מחסור בעובדים ברדיו רק"ע.

יואל רזבוזוב: למה אני וחברי ביקשנו את זה כאן במליאה?

יואל רזבוזוב: כי בדיונים בוועדה תמיד בסוף איכשהו מגיעים שניים-שלושה חברי כנסת דוברי השפה הרוסית, ובזה זה נגמר.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים האחד לשני, ואנחנו כולנו יודעים – גם חברת הכנסת טלי פלוסקוב, גם חברת הכנסת סופה לנדבר – אנחנו מבינים את המשמעות של הרדיו, אנחנו מבינים שהרדיו הזה – אה, ישנו כאן חבר הכנסת מערוף, שגם הוא דובר רוסית, הוא מצביע – אנחנו יודעים עד כמה הרדיו חיוני.

יואל רזבוזוב: קודם כול, הרדיו הזה פונה לקהל של בערך מיליון איש.

יואל רזבוזוב: יש אנשים בקהל הזה שלא שולטים בשפה העברית היטב והם חייבים את הרדיו.

יואל רזבוזוב: ואנחנו נקלענו לא פעם למצב של מלחמה, וזה היה הכלי היחיד שלהם לשמוע אם יש אזעקה או אין אזעקה.

יואל רזבוזוב: כמה פניות ציבור קיבלנו דרך הרדיו.

יואל רזבוזוב: זה כלי חיוני, הם לא יכולים להתקיים בלי הכלי הזה, ואני אומר ממש, במילה הזאת.

יואל רזבוזוב: אבל מה קורה?

יואל רזבוזוב: עם כל הרפורמות, מי תמיד נפגע?

יואל רזבוזוב: הדבר הקטן ביותר.

יואל רזבוזוב: הקטן ביותר היום זה רדיו רק"ע.

יואל רזבוזוב: אתם יודעים כמה תקנים יש ברדיו רק"ע, שמשמיע את תוכניותיו לכמיליון איש?

יואל רזבוזוב: 17 תקנים, 17 עובדים, שחמישה מהם יושבים על אקטואליה, חדשות.

יואל רזבוזוב: אני מדבר עם העובדים, והם פשוט מזיעים, לא מספיקים, לא מצליחים לאסוף את האינפורמציה, ותוכניות נסגרות כל יום.

יואל רזבוזוב: המצב הוא אבסורדי.

יואל רזבוזוב: סתם תדעו, לדוגמה, שהרדיו שמשמיע למגזר הערבי, לדוברי הערבית, גם פלוס-מינוס לאותם מספרים, וכמה תקנים יש שם?

יואל רזבוזוב: יש 90 תקנים; פה יש לנו 17 תקנים ופה יש 90.

יואל רזבוזוב: איפה הפרופורציה?

יואל רזבוזוב: אני לא בא עכשיו להתנגח, יותר או פחות, אבל איפה הפרופורציה?

יואל רזבוזוב: אנחנו מבינים שזה לא באג'נדה של הממשלה.

יואל רזבוזוב: הציבור דובר הרוסית לא באג'נדה של הממשלה הזאת.

יואל רזבוזוב: אבל, חבר'ה, דוברי הרוסית לא משלמים מסים?

יואל רזבוזוב: לא עובדים?

יואל רזבוזוב: אנחנו מרגישים שפשוט לא מעריכים אותם, וזה מה שקורה.

יואל רזבוזוב: והצמצום והפגיעה ברדיו, שזה באמת הכלי הכי חיוני היום – זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

יואל רזבוזוב: ואני חושב שדווקא כאן זה לא ועדת העלייה והקליטה, שאנחנו מגיעים שניים, שלושה חברי כנסת דוברי רוסית ומגינים על הרדיו; כאן יש לנו כ-15 חברי כנסת שיכולים לבוא ולעזור לנו במאבק הזה.

יואל רזבוזוב: זה מאבק עבור נתח גדול מהאוכלוסייה הישראלית.

יואל רזבוזוב: יש כאן כמיליון אנשים שמאזינים לרדיו יום-יום.

יואל רזבוזוב: התוכניות נסגרות, העובדים מתפטרים; הם פשוט לא מצליחים לשאת בנטל.

יואל רזבוזוב: ביקשנו שוויון בנטל, אז גם שוויון ברדיו, שוויון בתקנים.

יואל רזבוזוב: 90 מול 17 – ואני כבר לא מדבר על תחנות אחרות, שיש בהן מאות עובדים.

יואל רזבוזוב: אנחנו בעד הרפורמה, אנחנו מבינים שצריך רפורמה וצריך לייעל את כל השידור הציבורי, אבל מי נפגע בסוף?

יואל רזבוזוב: נפגע דווקא הרדיו הקטן ביותר, שנותן שירות גדול ביותר – –

יואל חסון: תודה.

יואל רזבוזוב: – – לאנשים שפשוט אין להם השפה.

יואל רזבוזוב: אז אני מבקש שאנחנו נמשיך את הדיון בוועדת העלייה והקליטה – –

יואל חסון: תודה.

יואל רזבוזוב: – – כדי שנציגי הממשלה יבואו וייתנו תשובות ראויות.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל חסון: חבר הכנסת אברהם נגוסה – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת טלי פלסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: פלוסקוב.

יואל חסון: למה אין וי"ו שם?

יואל חסון: צריכה להיות וי"ו?

טלי פלוסקוב: כן.

יואל חסון: אז ברישומי הכנסת חשוב להוסיף וי"ו.

יואל חסון: פלוסקוב.

יואל חסון: אני חשבתי שזה פלוסקוב, והסתכלתי וראיתי שזה בלי וי"ו.

טלי פלוסקוב: אה, באמת?

יואל חסון: כן, הנה, תסתכלי, את רואה?

יואל חסון: אין וי"ו.

טלי פלוסקוב: טוב, עכשיו אתה תדע.

טלי פלוסקוב: אז אני אבקש ממזכירות הכנסת – – –

יואל חסון: ברישומי הכנסת להוסיף את זה.

יואל חסון: יטופל.

יואל חסון: חברת הכנסת פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שאנחנו העלינו היום דיון בנושא שמדבר להמון אנשים.

טלי פלוסקוב: אגב, זה לא רק דוברי רוסית; יש גם דוברי אמהרית ששומעים רדיו רק"ע.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על אנשים שהגיעו למדינה הזאת ולא הצליחו להסתדר עם השפה העברית, והרדיו הזה הוא המקור היחיד שלהם למידע על מה שקורה במדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: ברור לנו שרוב האנשים האלה הם אנשים מבוגרים, אבל לא רק.

טלי פלוסקוב: יש גם אנשים יותר צעירים שמאזינים לרדיו הזה ומקבלים משם את המידע הכי רלוונטי, נכון לרגע זה.

טלי פלוסקוב: אני אספר לכם רק דוגמה אחת, שקרתה לפני יומיים.

טלי פלוסקוב: התקשרו אלי ממשרד האוצר ואמרו לי שמישהו ברדיו אמר לניצולי שואה שכדי לקבל מענק של 3,600 שקל צריך לרוץ למשרד האוצר, למלא טפסים וכן הלאה; ואז אנשים התחילו להתקשר למשרד האוצר.

טלי פלוסקוב: התקשרו אלי ואמרו: הטלפון שלנו רותח, את יכולה לעזור לנו לעצור את זה?

טלי פלוסקוב: רבותי, באותו רגע הרמתי טלפון לרדיו רק"ע, ביקשתי שתי דקות בשידור – כמובן, קיבלתי אותן – כדי להסביר לאנשים מה צריך לעשות כדי לקבל את אותם 3,600 שקל.

טלי פלוסקוב: זאת דוגמה.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאני מנסה להסביר, מה עושה רדיו רק"ע בקרב ציבור שאינו דובר עברית טובה.

טלי פלוסקוב: הם צריכים לשמוע בשפה שהם מבינים, כי ככה הם יבינו יותר, ככה הם ירגישו יותר, ככה הם יהיו יותר גאים במדינה שלהם, כי יש לנו מה לספר להם והם צריכים לדעת על כל מה שקורה במדינה הזאת, וזה המקור.

טלי פלוסקוב: ולא יכול להיות, כפי שאמר חבר הכנסת יואל רזבוזוב, שהיום עובדים ברדיו רק"ע 17 איש.

טלי פלוסקוב: ברור לכולם שיש פה פגיעה מאוד קשה באיכות השידור ובאיכות החומר, כי אנשים פשוט לא מספיקים לעשות את זה בצורה המקצועית ביותר שהם רגילים לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: ויותר אני אגיד לכם: אני שומעת גם מאנשים שהתחושה שלהם היא שמפעילים עליהם לחץ כדי שהם יישברו וילכו הביתה.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים איזה אנשים עובדים שם?

טלי פלוסקוב: אנשים מקצועיים ברמות שהמדינה שלנו צריכה להיות גאה בהם.

מאיר כהן: מי מפעיל עליהם לחץ?

טלי פלוסקוב: זאת התחושה שלהם – עצם העובדה שמפטרים אנשים.

טלי פלוסקוב: הציעו לכמה אנשים תנאים טובים שהם לא יכלו לעמוד בזה, והם התפטרו.

טלי פלוסקוב: האנשים שנשארים הם מעטים; תבין, בתנאים האלה לא כל אחד מחזיק מעמד, ואז בעצם מתבקש הצעד הבא, שזה ללכת הביתה.

טלי פלוסקוב: האם זה מה שאנחנו רוצים?

טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת שוב: אסור לנו להתפשר.

טלי פלוסקוב: ואני שמעתי בוועדה והייתי בוועדות, גם בוועדת הכלכלה כשהיה דיון, ושמעתי מהשר אקוניס בזמנו שאין כוונה לסגור את רדיו רק"ע; להפך, יש כוונה להגדיל את מספר השעות וכן הלאה.

יואל חסון: תודה.

טלי פלוסקוב: אבל עד שזה יקרה, רבותי – –

יואל חסון: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: – – לא נתפשר על האיכות של רדיו רק"ע.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת פלוסקוב.

יואל חסון: ישיב בשם שר התקשורת השר יריב לוין; בבקשה, אדוני.

יואל חסון: לאחר מכן יש דעה נוספת של חברי כנסת נוספים.

יואל חסון: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, חבל שלא משלמים שכר כאן על-פי שעון דוכן.

יריב לוין: אני חושב שזה היה משפר את מצבי.

יואל חסון: כן, ועוד אומרים שאנחנו לא עובדים קשה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: יש לי, אגב, גם איזו תחושה שאם זה היה המצב כבר הייתי נאלץ לעמוד פה פחות.

יריב לוין: אבל זה כבר עניין אחר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני מודה לחברי הכנסת רזבוזוב ופלוסקוב על הגשת ההצעה הזו בעניין שהוא באמת חשוב.

יריב לוין: אני מבקש לציין שראש הממשלה ושר התקשורת בנימין נתניהו הדגיש בפני שהוא מייחס חשיבות רבה לפעילותו של רדיו רק"ע שמספק תכנים בשפות שונות לקהילת העולים החדשים.

יריב לוין: אין חולק כמובן על תרומתו של רדיו רק"ע לציבור העולים במדינת ישראל, ובאופן חד-משמעי הכוונה היא להמשיך את פעילותו.

יריב לוין: אין כאן בכלל שאלה.

יריב לוין: חובתו של תאגיד השידור הציבורי החדש שיוקם לקיים שידורים בשפות השונות אף מעוגנת בחוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014.

יריב לוין: סעיף 63(ג)(1) לחוק קובע כי שידורי הרדיו יכללו שידורי חדשות ותוכניות בענייני היום, מוזיקה, שידורים בנושא מורשת ישראל, שידורים לילדים ונוער ושידורים בשפה הערבית ובשפות הרווחות בציבור בישראל, ובכלל זה בשפות הרוסית והאמהרית.

יריב לוין: בבירור שערך משרד התקשורת מול גורמי המקצוע ברשות השידור נמסרו הפרטים הבאים: שידורי "קול ישראל" ברשת קליטת עלייה, רדיו רק"ע, משודרים ב-13 שפות.

יריב לוין: השידורים בשפה הרוסית משודרים במשך 11.5 שעות לאורך כל שעות היממה.

סופה לנדבר: אנחנו לא מדברים על שעות, אנחנו מדברים על כך שכוח העבודה שנשאר שם, כוח העבודה המקצועי, לא מספיק כדי להחזיק את השעות האלה.

יריב לוין: חברת הכנסת לנדבר, אני נראיתי כמי שיורד מהדוכן?

יריב לוין: אני באמצע התשובה.

יריב לוין: קצת סבלנות.

סופה לנדבר: כי אתה מדבר סחור-סחור ואנחנו רוצים תשובה נורמלית.

יריב לוין: חברת הכנסת לנדבר, לא רק שאני לא מדבר סחור-סחור, אני מדבר ומפרט את הדברים בדיוק כהווייתם ובצורה מסודרת כפי שמתחייב.

יריב לוין: אני לפחות מנסה להתייחס ברצינות להצעות החשובות האלה.

יריב לוין: בדיון בוועדת העלייה והקליטה של הכנסת שהתקיים בתאריך 20 ביולי 2015 ציין מנהל הרדיו, מר שמעון אלקבץ, כי בכוונת "קול ישראל" – חברת הכנסת לנדבר, חשוב שתשמעי – כי בכוונת "קול ישראל" להרחיב את השידורים בשפה הרוסית לרשת עצמאית שתשדר 24 שעות ביממה במשך שבעה ימים בשבוע, ולא כפי שמשודר היום, רק 11.5 שעות.

יריב לוין: יש להדגיש שלשידורים בשפה הרוסית יש למעלה מ-400,000 מאזינים, על-פי נתוני "שירותי פרסומת מאוחדים".

יריב לוין: במחלקת השידורים בשפה הרוסית מועסקים 18 עובדים.

יריב לוין: מאז חודש אוגוסט 2015 פרשו ארבעה עיתונאים ושתי עוזרות הפקה.

יריב לוין: במקביל נקלטו שתי עובדות לתחום החדשות בשפה הרוסית, המועסקות ברשות כפרילנסריות.

יריב לוין: פרישת העובדים אינה ייחודית אך ורק לשידורים בשפה הרוסית, ובמסגרת הליך עידוד פרישה, שכולם מכירים אותו כאן כי את החוק הזה העברנו – אגב, כולנו ביחד – בקדנציה הקודמת, כאשר גם אתם וגם אתם הייתם שותפים לממשלה.

יריב לוין: פרישת העובדים אינה ייחודית אך ורק בשידורים בשפה הרוסית, ובמסגרת תהליך עידוד הפרישה סיימו את עבודתם למעלה מ-90 עובדים מכלל תחנת "קול ישראל", כולל רשת ב'.

יריב לוין: רשות השידור מציינת כי על אף הקשיים הנובעים מחוסר אמצעים ומחוסר כוח-אדם, "קול ישראל" יעמוד באתגרים וימשיך וישדר בצורה עצמאית מבלי לפגוע בחופש העיתונות, בחופש היצירה ובתכנים המשודרים למאזינים.

יריב לוין: בעניין הזה בוודאי אין חולק שכך המצב.

יריב לוין: בכוונת "קול ישראל", כפי שצוין בפתח הדברים, להגדיל את היקף השידורים בשפה הרוסית ולהפוך את השידורים החלקיים לשידורים מלאים.

יואל רזבוזוב: – – – אבל בפועל זה הפוך.

יואל רזבוזוב: בפועל זה מצטמצם, סוגרים תוכניות.

סופה לנדבר: לא – – –

יואל חסון: חברת הכנסת, יש לך דקה נוספת.

סופה לנדבר: לא, אבל הוא אומר דבר לא נכון.

יריב לוין: אני משוכנע שכאשר יצא לדרך גוף השידור הציבורי החדש – להפך, איכות השירות תשתפר, ואיכות השידור תשתפר, וכך אנחנו מקווים שיהיה.

יריב לוין: ואני מזכיר לכולם שזה מה שעמד לנגד עינינו כאשר אנחנו – גם את, חברת הכנסת לנדבר, הן בשבתך בממשלה וכחברת ועדת שרים לחקיקה אז, ואחר כך בכנסת, והן חברי חבר הכנסת רזבוזוב, כולם – כולנו תמכנו בעניין הזה.

יריב לוין: וחברת הכנסת פלוסקוב, שלא הייתה אז, יושבת היום בממשלה שאחראית להשלים את המהלך הזה, ואני בטוח – יושבת היום בקואליציה שתומכת בממשלה שאחראית להשלים את המהלך הזה – ואנחנו כך אכן נעשה ונשפר את השידורים.

יואל חסון: מה אתה מציע, אדוני השר?

יריב לוין: אני מוכן לכל הצעה שיציעו המציעים.

סופה לנדבר: – – –

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אז הנה, חברת הכנסת לנדבר מהמיקרופון, דעה נוספת, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אני לא – – –?

יואל חסון: אתה לא יכול מפני שאתה ג'יימס בונד, ג'יימס בונד בתחפושת.

אורן אסף חזן: אתה יודע איזה קטע?

אורן אסף חזן: אמרו לג'יימס בונד "מפני שאתה יואל רזבוזוב".

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זה שממשלת ישראל, צעד אחרי צעד, עושה דברים לא תקינים או הורסת את היחסים עם 1.5 מיליון איש, זה מובן.

סופה לנדבר: לא מובן, אבל ככה עושה ממשלת ישראל כלפי הפנסיות, כלפי הרנטה מגרמניה שהפכה להכנסה, כלפי סגירת שידורים ברדיו רק"ע, סגירת שגרירות רוסיה הלבנה, ועוד ועוד ועוד.

סופה לנדבר: אבל, אדוני השר, וכדאי שאתה תקשיב, מה שהובטח לנו – שאתם לא תיגעו ברדיו רק"ע, ושכוח-האדם שנמצא שם יישאר.

סופה לנדבר: נכון, פרשו לפנסיה כמה אנשים מפני שיחסי מעביד–עובד לא תקינים.

סופה לנדבר: עכשיו יש שם מנהלת חטיבת שידור לחו"ל ולעולים, חיה בראל – מאיימת, מאיימת, מתעללת ומפחידה את העובדים, ומפחידה את העובדים.

סופה לנדבר: אדוני השר, תסתכל עלי.

סופה לנדבר: אתה יכול לענות לי ולא לו.

יריב לוין: – – –

סופה לנדבר: אני עומדת מאחורי מה שאמרתי.

יואל חסון: חברת הכנסת לנדבר – זכותה לומר מה שהיא רוצה.

יואל חסון: בשביל זה יש לה גם חסינות.

סופה לנדבר: לא, אדוני.

סופה לנדבר: אני עומדת מאחורי מה שאמרתי.

סופה לנדבר: מתעללת באנשים, מפחידה אותם.

סופה לנדבר: אומרת: אני אעשה לכם תנאים שאתם תתפטרו ואני אמצא כוח-אדם זול.

יואל חסון: תודה, גברתי.

יואל חסון: נא לסיים.

סופה לנדבר: תן לי.

יואל חסון: לא, דקה עברה מזמן.

יואל חסון: גברתי, תודה רבה.

סופה לנדבר: אבל אתם נכנסתם – – –

יואל חסון: לא, לא, לא.

יואל חסון: עברה דקה עוד אחרי.

יואל חסון: משפט אחרון.

סופה לנדבר: ואז יש לי הצעה אחרת.

יואל חסון: בבקשה.

סופה לנדבר: אני חושבת שמנהלת חטיבת השידורים – המשכורת שמנה; צריכים לפטר אותה, ועם הכסף הזה למצוא כוח-אדם מקצועי בשפה הרוסית כדי שימשיכו לעבוד ולשדר בשפה הזו.

יואל חסון: תודה רבה, גברתי.

יואל חסון: חברת הכנסת לנדבר, תודה רבה.

יואל חסון: דעה נוספת של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יואל חסון: בבקשה, דקה.

יואל חסון: נא לעמוד בזמנים, חברי חברי הכנסת.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני שמעתי הרבה מילים יפות ולא שמעתי שום דבר על מה שקורה עכשיו ברדיו רק"ע, שזו הפקרות; גם הפקרות והפקרה של מאות-אלפי מאזינים ברדיו הזה שזקוקים לשירות חיוני, שזקוקים להתחבר למציאות הישראלית, וזה הכלי היחיד שמדינת ישראל העמידה לרשותם.

קסניה סבטלובה: אז, השר לוין, אתה דיברת עכשיו על מה שיקרה בתאגיד השידור החדש.

קסניה סבטלובה: אני במקרה יודעת איך הדברים מתנהלים כרגע, ולא נראה שזה עומד לצאת לפועל עכשיו.

קסניה סבטלובה: עכשיו יש מציאות של עכשיו ויש של מתישהו.

קסניה סבטלובה: עכשיו, ברגע זה, אין מספיק אנשים כדי למלא את המכסה של השידורים, לא בשפה הרוסית, לא בשפה באנגלית, ושמעתי שיש גם בעיות באמהרית.

קסניה סבטלובה: אני מציעה שתטפלו בעניין הזה עכשיו, תציעו.

קסניה סבטלובה: אני רוצה לשמוע עכשיו, בשם כל המאזינים של רדיו רק"ע, מה אתם מציעים כדי לפתור כרגע את המשבר הזה.

קסניה סבטלובה: אני גם מציעה להעביר את הדיון בנושא הזה לוועדת הכלכלה, שהיא תהיה המוסמכת לדון בכל השאלות האלה, ולחשוב ולעבוד על הפתרון הזה ביחד, שיהיה ישים כרגע ולא אחרי חצי שנה ולא אחרי שנה.

קסניה סבטלובה: ולחברי יואל רזבוזוב, שהוא בין המציעים של ההצעה הזו, אני רק רוצה להזכיר שמפלגתך היא זו שתמכה בעצם והובילה את המהלך הזה שבסופו של דבר, מה לעשות, אולי הוא היה חיוני, היה ככה נדמה לכם.

קסניה סבטלובה: אבל כרגע הוא רומס תחת גלגליו, הוא רומס תחת גלגליו את רדיו רק"ע, וגם רדיו של "קול ישראל" בשפה האנגלית, שזה שירות חיוני.

קסניה סבטלובה: זו הסברה ישראלית בשפה האנגלית, וזה הדבר הכי נחוץ למדינת ישראל כיום, ואתם הורגים את זה.

קסניה סבטלובה: אתם הורגים את זה גם באנגלית וגם ברוסית וגם בשפות נוספות.

קריאה: – – –

יואל חסון: תודה.

סופה לנדבר: – – – לעשות את זה בוועדת הכלכלה.

קסניה סבטלובה: הנה, אני מציעה שאנחנו נעשה את זה בוועדת הכלכלה, ונחשוב על פתרון עכשיו, כי זה מה שהמאזינים של רדיו רק"ע זקוקים לו עכשיו, ברגע זה.

יואל חסון: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יואל חסון: האם המציעים מוכנים להצעה להעביר את זה לוועדת הכלכלה?

קריאות: כן.

יואל חסון: מוכנים כולם.

יואל חסון: אז אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד ועדת הכלכלה הוא בעד, מי שנגד הוא נגד ההצעה ובעד להסיר.

יואל חסון: כלכלה זה בעד.

יואל חסון: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא פגיעה בזכויות העולים למידע ולעיתונות חופשית עקב מחסור בתקני עובדים ברדיו רק"ע תועבר להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

יואל חסון: החייל אריק מרטויאן מעוכב יציאה בארמניה ונדרש להתגייס לצבא הארמני

יואל חסון: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: החייל אריק מרטויאן מעוכב יציאה בארמניה ונדרש להתגייס לצבא הארמני, מס' 1194, 1197, 1206 ו-1242.

יואל חסון: תשיב סגנית השר חוטובלי, אבל ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יואל חסון: בבקשה, שלוש דקות.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגנית השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, ראשית, נתחיל בבשורות.

אורן אסף חזן: אריק בבית בריא ושלם, שוב בארץ-ישראל, חזר לצבא, ליחידה שבה הוא משרת, בחיל האוויר.

אורן אסף חזן: ברוך השם, הכול בסדר.

אורן אסף חזן: יש רבים שמגיעה להם תודה על כך, ובהם ידידי עורך-דין אייל פלטק, שעבד ועמל בהתנדבות שעות רבות כדי לבצע את חזרתו בצורה ברורה, ישירה, מוסדרת ומסודרת של אריק; חברתי טלי פלוסקוב, סגנית יושב-ראש הכנסת, שעזרה; חברים רבים נוספים, סמיון, שהציף את הנושא ברשתות החברתיות, והתודות עוד רבות.

אורן אסף חזן: אבל התודות והשמחה המרובה מלוות גם בבעיה, שבעיני היא עצב עמוק.

אורן אסף חזן: משפחתו של אריק הייתה צריכה להתמודד עם מציאות שבה בנה – למי שלא יודע, המשפחה עלתה לארץ, אריק עלה לארץ-ישראל בגיל חמש, בגיל 18 התגייס לצבא, ובגיל 20 וקצת, בעודו חייל שמשרת בצבא ההגנה לישראל, לובש מדים, קיבל אישור מהשלטונות, קיבל אישור מהצבא והרשויות לטוס לביקור שורשים.

אורן אסף חזן: שם התברר שהוא נדרש לשרת גם בצבא הארמני, ולכן הוא היה מעוכב יציאה, והיו ניסיונות רבים גם לגייס אותו.

אורן אסף חזן: כאשר המשפחה, שלא באמת ידעה מה לעשות – הרי לא כל יום מעכבים את הילד שלך כי רוצים לגייס אותו לצבא זר.

אורן אסף חזן: אגב, ארמניה, למי שלא מכיר, גם גובלת באיראן.

אורן אסף חזן: רבים האיראנים שמסתובבים במדינה.

אורן אסף חזן: הסיפור היה שם ברשתות, הסיפור היה שם בתקשורת, ואריק עבר ימים לא קלים.

אורן אסף חזן: בהזדמנות נארח אותו כאן בכנסת, ואני אשמח אם גם אתם תשמעו את הסיפור.

אורן אסף חזן: הבעיה החמורה בעיני היא שכאשר המשפחה פנתה למשרד החוץ, התגובה שהתקבלה הייתה: אנחנו מתנצלים, קחו לכם עורך-דין, ושהוא יטפל בבעיה.

אורן אסף חזן: שאלו אותי היום: מה פתאום אתה מבקש עדיין להעלות את הנושא על סדר-היום?

אורן אסף חזן: הרי אריק בבית והכול בסדר.

אורן אסף חזן: אז אני מבקש להעלות את הנושא על סדר-היום – – –

קריאה: הוא חזר?

אורן אסף חזן: כן.

אורן אסף חזן: הוא חזר לארץ, הוא פה, הכול בסדר.

אורן אסף חזן: בריא ושלם.

אורן אסף חזן: אני מבקש להעלות את הנושא על סדר-היום מסיבה אחת עיקרית: אריק הוא לא החייל היחיד שעלה לארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: בשורות הצבא יש עוד עשרות, אם לא מאות, אם לא אלפים של חיילים עולים חדשים, וכל אחד מהם יכול למצוא את עצמו מחר בבוקר תקוע במדינה זרה בתואנה שהם צריכים להתגייס לצבא הזר.

אורן אסף חזן: ובמשרד החוץ אין שום נוהל או נוהג או דרך היתכנות שמלווה את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: אנחנו כאן לא כדי לתקוף; אנחנו כאן כדי לבקש, להציף את הנושא הזה, ולמצוא את הדרך, לייצר נוהל ברור, שבו משפחות ששלחו את יקיריהן לצבא ההגנה לישראל – חיילים, הילדים של כולנו – לא ימצאו את עצמן מול חומה בצורה של משרד החוץ.

אורן אסף חזן: צריך גם לדעת להגיד מילה טובה.

אורן אסף חזן: משרד החוץ בימים אלה מתמודד עם עניין סימון המוצרים, האנטישמיות שעולה וגואה, וכולנו גילינו היום שיש מי שמקדם את התעמולה הנאצית גם בשנת 2015 באירופה.

אורן אסף חזן: אני כבר אמרתי: תתביישי לך, אירופה, ומי שמסמן היום מוצרים, מחר יסמן בני-אדם.

אורן אסף חזן: אבל לא זה הנושא.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: חרגת.

אורן אסף חזן: אסכם במשפט אחד אחרון, ברשותך.

אורן אסף חזן: איך אתה תמיד אומר?

אורן אסף חזן: זו פריבילגיה של סגן יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: משפט אחד אחרון, ברשותך: אם בחיילים עסקינן, אני רוצה גם להגיד תודה לשר האוצר החברתי שלנו, השר משה כחלון, שתחת שיקול דעת ותחת התחייבות למה שהוא הבטיח לציבור, קיבל את ההחלטה האמיצה, למרות התנגדות של משרד הביטחון, להעלות את תקציב השכר לחיילים – 680 מיליון שקלים, שיועברו החל מהתקציב הזה, ויחולקו שווה בשווה בין חיילי החובה.

אורן אסף חזן: חברים, שאפו.

אורן אסף חזן: לא למהר לרוץ לקניות, אבל דעו לכם שיש לכם בכנסת ישראל על מי לסמוך.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל כמובן כמובן מהמשפט שהחייל בבית, וזה מה שנאמר, וביקרנו אותו בבית, והמשפחה נהדרת ונפלאה.

טלי פלוסקוב: אבל הדרך הייתה ארוכה, ואני דווקא חושבת – ואני הייתי כל הזמן בקשר עם נציגי משרד החוץ, כי מתוקף תפקידי כיושבת-ראש קבוצת הידידות ישראל-ארמניה, אמרתי שאנחנו לא יכולים להישאר פה אדישים למה שקורה, והפעלתי אפילו קצת לחץ.

טלי פלוסקוב: הארמנים לא כל כך אהבו את זה, אבל אמרתי שלא אפעיל את קבוצת הידידות עד שהחייל לא ייכנס הביתה, והייתה תגובה בעיני מאוד מהירה, ובכל אופן עשו הכול כדי לשחרר אותו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שהייתי בקשר יומיומי עם שגריר ישראל בארמניה, מר שמואל מרום, ופה, גברתי סגנית שר החוץ, המקום להגיד שיש לך שם אדם מאוד מקצועי.

טלי פלוסקוב: נכון שאמרו לפנות לעורך-דין, אבל מי שלא מכיר את המנטליות של המדינה הזאת, זכותו כך להגיד.

טלי פלוסקוב: אבל אחר כך, כשהסברתי גם לגברתי סגנית השר שבמדינה הזאת אף עורך-דין לא ילך להגן על האזרח כנגד המדינה שלו, היה ברור מאוד שדרך עורך-דין אנחנו לא נצליח לעשות שום דבר.

טלי פלוסקוב: מה שבעצם אני רוצה להגיד מכאן – גם תודה לסגן שר החוץ הארמני, ששוחחתי אתו לא מעט, ומגיעה תודה היום גם למקביל שלי, יושב-ראש קבוצת הידידות ארמניה-ישראל, מהצד הארמני.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שבאמת נעשו לא מעט מאמצים לשחרר את החייל.

טלי פלוסקוב: כן, הם חשבו שהוא אזרח ארמני, והם חשבו שכך הם צריכים לפעול.

טלי פלוסקוב: אגב, בבדיקות שלי – בדקתי והבנתי שגם מדינת ישראל הייתה פועלת באותה הדרך.

טלי פלוסקוב: הסיבה לכך שלא הסכמתי לבטל את ההצעה – ההצעה הזאת הייתה צריכה לעלות בשבוע שהחייל חזר, אבל מכיוון שידענו שאו-טו-טו זה קורה, ביקשנו לדחות – הסיבה לכך שאני כן ביקשתי לדבר היום היא שבזמן הטיפול בבעיה הזאת גיליתי – כך בכל מקרה סיפרו לי במשרד החוץ – שיש עוד לא-מעט חיילים ואנשים שלנו בכל העולם שנמצאים בסיטואציה דומה.

טלי פלוסקוב: מה שכן, לא היה אותו סמיון שהעלה את הנושא הזה לפייסבוק, וזה הגיע איכשהו דרך התקשורת אלינו.

יואל חסון: אני רוצה להבין, אמרו לך ממשרד החוץ שיש היום חיילי צה"ל שפזורים בעולם ותקועים?

יואל חסון: חיילי צה"ל?

טלי פלוסקוב: זה מה שנאמר לי.

יואל חסון: סגנית השר תצטרך לענות על זה.

טלי פלוסקוב: לכן, מה שאני אומרת זה דבר אחד: אסור לנו לשכוח שאנחנו מדינה קולטת עלייה, ואנשים שעולים, מה שהם היו צריכים לעשות בעצם זה לוותר על האזרחות הקודמת שלהם.

טלי פלוסקוב: המשפחה חשבה שהם כן ויתרו, ובסוף התברר שלא.

טלי פלוסקוב: אז מה שאני מציעה זה ללכת ולעשות בדיקות, ואולי לעשות הסכמים עם מדינות שיש לנו הרבה אנשים שעולים מהן, ושבהסכמים האלה אנחנו נדרוש שלא תהיה כפילות של שירות בצבא.

טלי פלוסקוב: זאת ההצעה שלי.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שסגנית השר תיתן לנו תשובה, כדי שלא נמשיך בדיונים, כי מה שהכי חשוב – שהחייל כאן, ומכאן גם נגיד תודה לעורך-דין שטיפל בנושא הזה בצורה מאוד מקצועית.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יואל חסון: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

חיים ילין: זה שינוי חוק.

טלי פלוסקוב: לא, עושים הסכמים.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אני מבקש.

יואל חסון: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך כמובן על שחרור החייל.

קסניה סבטלובה: זו בשורה מבורכת, ואנחנו כולנו שמחים שהוא אתנו בארץ.

קסניה סבטלובה: רק חבל שעבר כל כך הרבה זמן בין המועד שבו התחילה הבעיה ועד מועד השחרור שלו.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא צריכים להרשות שאנשים, על לא עוול בכפם, נאסרים בחו"ל ומבלים בכלא בתנאים-לא-תנאים, עד שהם משוחררים למדינה שלהם.

קסניה סבטלובה: בואו תראו מה קורה, בארמניה אין שגרירות של ישראל.

קסניה סבטלובה: גם אין לה נציגות.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שזה שאנחנו כרגע – המצב שאנחנו עומדים בו היום הוא מצב טוב.

קסניה סבטלובה: בעוד כחצי שנה אנחנו נמצא את עצמנו בלי עוד שש נציגויות של ישראל בחוץ-לארץ.

קסניה סבטלובה: אחת מהן היא בלרוס.

קסניה סבטלובה: יש הרבה מאוד אזרחים ישראלים שנוסעים למדינה הזאת, חוזרים אליה; יש גם עלייה מהמקום הזה.

קסניה סבטלובה: המדינה השנייה היא לטביה, מדינה אירופית.

קסניה סבטלובה: מדינה חשובה, מדינה שהיא אומנם קטנה, אבל יש לה קול במועצת אירופה בדיוק כמו לכל מדינה אירופית אחרת.

קסניה סבטלובה: אז, רבותי, אני לא רואה כיצד סגירה של שגרירויות שלנו, כיצד הדבר הזה יעזור גם לקליטת עלייה, כיצד זה יעזור למעמד הדיפלומטי שלנו בעולם, כיצד זה יעזור לישראלים במצוקה שכן נוסעים למדינות האלה ועושים שם עסקים, או נוסעים לבקר את קרובי המשפחה שלהם; כיצד הם יצאו מכל מיני מצבים קשים, שאולי היו מתפתחים אחרת לגמרי אם הייתה להם עזרה, אם היה להם נציג שם, אם היה להם שגריר שם, שאפשר לדבר אתו ואפשר להפעיל דרכו את הקשרים בארץ ולא לחכות לכך חודש וחצי.

קסניה סבטלובה: ההסברה שלנו נפגעת.

קסניה סבטלובה: ההסברה שלנו, המעמד שלנו בעולם נפגע.

קסניה סבטלובה: אנחנו סוגרים שגרירויות, ורבותי, הרפובליקה האסלאמית של איראן פותחת שגרירויות, בדיוק באותו פרק זמן שאנחנו סוגרים ומצטמצמים, ומשאירים את מלאכת ההסברה לכל מיני ארגונים.

קסניה סבטלובה: כל הכבוד להם שהם לוקחים את זה על עצמם, אבל איפה מדינת ישראל הרשמית?

יואל חסון: תודה.

קסניה סבטלובה: אז אני קוראת למשרד החוץ ואני קוראת לממשלת ישראל ואני קוראת לך, ציפי חוטובלי, לפעול נגד סגירה של שגרירויות ושל נציגויות ישראל בעולם.

קסניה סבטלובה: בואו, אנחנו נפתח, בואו נמשיך לפתוח בכל מדינה שהיא ידידותית לנו.

קסניה סבטלובה: בכל מדינה שיש לנו אתה קשרים נפתח נציגות ישראלית, שגרירות ישראל, ונוכל דרכה לעבוד עם מדינות העולם.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: תשיב סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי.

ציפי חוטובלי: בפתח הדברים אני רוצה לומר שהחייל אריק מרטויאן נמצא היום בארץ בבית, וזה הרבה הודות לפעולות משרד החוץ.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לשבח את מחלקת הישראלים של משרד החוץ, שהיא מחלקה שפשוט עושה ימים ולילות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה כאן להתחיל ממקום נורא אישי, לא רק לפתוח בדברים שהמשרד כתב.

ציפי חוטובלי: צריך להבין שגם מדינת ישראל – באמת אני חושבת שחבר הכנסת ילין אמר את הדברים בצורה הכי ברורה – גם מדינת ישראל הגדולה, עם קשריה הענפים הדיפלומטיים, לא יכולה להתערב כשמדובר בהחלטות משפטיות של מדינות.

ציפי חוטובלי: כמו שאנחנו לא היינו רוצים שיתערבו בריבונות המשפטית שלנו.

ציפי חוטובלי: יותר מזה, צבא ההגנה לישראל, אם מגיע לכאן חייל – ואני מטפלת גם במקרה כזה מצבא ההגנה לישראל – שהוא חב חובת שירות לצבא ההגנה לישראל, אין מציאות בעולם שצבא ההגנה לישראל ישחרר אותו.

ציפי חוטובלי: תחשבו על זה מהזווית של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: יש חובת שירות במדינה, אתה מחזיק אזרחות – מרגע שחלים עליך כללי הריבונות של אותה מדינה שאתה דורך על אדמתה, אתה חייב להבין שאתה מחויב לאותה מערכת מדינית שנכנסת אליה.

ציפי חוטובלי: אני חייבת להגיד שגם בפעילות הנמרצת של חברי הכנסת – אני מאוד הבנתי את האמפתיה שהייתה כלפי החייל.

ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שמדינת ישראל התגייסה כאן, על כל כוחותיה הפרלמנטריים, הכוח של משרד החוץ, אבל בסוף יש גם עניין של סדרי עבודה בין מדינות.

ציפי חוטובלי: ובהקשר הזה אני באמת יכולה לומר לכם, שמעבר להתערבות האישית שלי, שפניתי במכתב רשמי שלי לשר החוץ שיפעל באמצעים, מה שנקרא, של סיוע הומניטרי וישחרר את החייל, והתגובה האפקטיבית המאוד-מהירה, שכבר למחרת קיבלנו תשובה חיובית, החייל פשוט עבר הביתה, וכולנו שמחים מאוד שהאירוע הזה הסתיים ככה.

אורן אסף חזן: זה לא מדויק, הדברים, בלשון המעטה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שיש כאן שורה של פעולות שאתם צריכים להכיר, שהמשרד עושה ופועל יומם ולילה.

ציפי חוטובלי: באמת.

ציפי חוטובלי: אנחנו מטפלים בכל כך הרבה אזרחים ישראלים שיש להם בעיות משפטיות, אזרחים ישראלים שנמצאים במצוקה.

ציפי חוטובלי: אנחנו אף פעם לא בודקים, אגב, אם הישראלי צודק או טועה.

ציפי חוטובלי: עצם העובדה שהישראלי נמצא במצוקה – משרד החוץ מושיט לו עזרה.

ציפי חוטובלי: הרבה פעמים העזרה היא בייעוץ.

ציפי חוטובלי: וגם להגיד לאדם "תשכור שירותי עורך-דין מקומי" זה ייעוץ מבורך, כשזאת הדרך היחידה להתמודד עם מערכת משפט זרה.

אורן אסף חזן: אפשר שאלה, סגנית השר?

יואל חסון: לא, לא, לא, זו לא שעת שאלות פה עכשיו.

ציפי חוטובלי: לא, זה לא שאילתות.

יואל חסון: אי-אפשר.

אורן אסף חזן: רק כדי להבין.

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: אז תבין אחר כך.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לחזור על העובדות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לענות על זה גם ברמה הפרטנית ואני גם רוצה לענות ברמת העבודה העקרונית במשרד וגם לגבי תהליך הסקת המסקנות שנעשה במשרד בעקבות הפרשה הזאת.

ציפי חוטובלי: נתחיל מהעובדות.

ציפי חוטובלי: החייל עלה לארץ ב-2001, כאשר היה בן חמש.

ציפי חוטובלי: הוא מעולם לא ויתר על אזרחותו הארמנית, ולכן, על-פי מערכת משרד הפנים הישראלית, הוא אדם שמחזיק בשתי אזרחויות שונות:

ציפי חוטובלי: ארמנית – היה לו דרכון ארמני בתוקף – – –

טלי פלוסקוב: ההורים שלו חשבו שזה – – –

ציפי חוטובלי: לא, לא.

ציפי חוטובלי: זה לא מתנהל ככה, אדוני היושב-ראש.

ציפי חוטובלי: חברי הכנסת קיבלו את רשות הדיבור שלהם.

יואל חסון: טוב, נראה לי שאת יכולה להתמודד עם איזו שאלה מהקהל.

ציפי חוטובלי: לא, לא, לא.

ציפי חוטובלי: אני אסיים את דברי.

אורן אסף חזן: אנחנו רק מחזירים אותך למציאות.

יואל חסון: סגנית השר פחות סובלנית לכנסת היום, אז אני מבקש, תהיו בשקט ותנו לה לומר את דבריה.

אורן אסף חזן: רק היום?

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהייתה ציפייה של משרד החוץ שיעלו לכאן חברי כנסת, האחד אחרי השני, ויגידו תודה על העבודה המסורה של משרד החוץ, בהקשר של חילוץ החייל מסיטואציה משפטית מאוד מאוד קשה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אני מבקש – –

אורן אסף חזן: על מה נגיד להם תודה?

יואל חסון: – – אתה לא ברשות דיבור.

יואל חסון: תודה רבה לכם.

ציפי חוטובלי: נאמר לחייל, עם הגעתו לשדה התעופה הארמני, שבהתאם לחוק הארמני, מכיוון שהוא אזרח ארמני ובגיל המתאים לשירות בצבא, הוא חייב להסדיר את מעמדו בתוך 24 שעות או לצאת מארמניה.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה נאמר לו בעת שהוא הגיע.

ציפי חוטובלי: למרות מה שנאמר לו, נשאר החייל בארמניה מעבר לזמן שהוקצב לו, וגם לא טרח להסדיר את מעמדו.

אורן אסף חזן: – – –

ציפי חוטובלי: כאשר ביקש לצאת מארמניה נמסר לו שוב כי חלה עליו חובת גיוס וכי לא יוכל לצאת את המדינה.

ציפי חוטובלי: בתקופת שהותו בארמניה – וכאן אני רוצה שוב לציין את מאמצי משרד החוץ – החייל בשום שלב לא נקרא למשרד הגיוס שם.

ציפי חוטובלי: הוא שהה בביתו כל עוד המאמצים הדיפלומטיים נמשכו – כדי לשחרר אותו ולהביא אותו לארץ.

ציפי חוטובלי: כלומר, הוא שהה לבטח בבית משפחתו, לא נשקפה שום סכנה לחייו.

ציפי חוטובלי: כל הציורים הדרמטיים שצוירו בארץ, כאילו מדובר באדם שהוא בסכנת חיים, אלה דברים באמת דרמטיים, מופרכים ונטולי קשר למציאות.

אורן אסף חזן: את יודעת אם הוא היה בסכנה או לא?

ציפי חוטובלי: צריך להבין שמדובר בבעיה אמיתית.

ציפי חוטובלי: משרד החוץ מכיר בכך שקיימת בעיה אמיתית עם מעמדו של החייל כמי שנושא אזרחות כפולה, ישראלית וארמנית.

ציפי חוטובלי: למדינת ישראל אין הסכם של מניעת כפל שירות מול ארמניה.

ציפי חוטובלי: יש מקומות שיש לנו הסכם מניעת כפל שירות; מול ארמניה זה לא מצב היחסים.

ציפי חוטובלי: לכן פעלנו בכל הצינורות הדיפלומטיים, ונתבקשנו על-ידי השלטונות הארמניים לא לייצר תהודה תקשורתית שמאשימה את הארמנים.

ציפי חוטובלי: כי הם, מבחינתם, וחשוב לומר את זה, נהגו על-פי חוק הגיוס המקובל אצלם.

ציפי חוטובלי: אף שמדובר באזרח זר, בסוף הוא היה גם אזרח ארמניה בעת שהדבר קרה.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לומר שמייד עם הפנייה של המשפחה, בשיתוף פעולה עם מפקדיו של החייל ומחלקת קשרי חוץ של צה"ל, הועבר מכתב לשגרירות ארמניה המציין כי החייל הנ"ל הנו חייל בשירות חובה ועליו לשוב ארצה לסיים את שירותו הצבאי בישראל.

אורן אסף חזן: כמה זמן אחרי שהוא נתקע בארמניה נשלח המכתב?

ציפי חוטובלי: במקביל פנה השגריר לסגן שר החוץ הארמני, שהבטיח להעלות את הנושא מול שר החוץ.

אורן אסף חזן: אחרי כמה זמן?

אורן אסף חזן: אחרי כמה זמן נשלח המכתב?

ציפי חוטובלי: במקביל נשלח מכתב רשמי שלי לשר החוץ הארמני, שכפי שאמרתי נענה בחיוב ונענה בשחרור החייל ארצה.

ציפי חוטובלי: לאורך כל הדרך עמד משרד החוץ בקשר הדוק עם בני המשפחה – נתן לו את שירותיו בכל מה שנוגע לייעוץ ועדכן אותו במגעים הדיפלומטיים הנמשכים.

אורן אסף חזן: סגנית השר, אני לא יודע מה המשרד סיפר לך.

אורן אסף חזן: הדברים פשוט לא נכונים.

אורן אסף חזן: זה ממש מקומם, מה שאת עושה.

ציפי חוטובלי: בסופו של יום, כל גורמי משרד החוץ אשר טיפלו – – –

אורן אסף חזן: להקריא הודעה בלי להכיר את המציאות – זה פשוט מקומם.

אורן אסף חזן: סליחה.

ציפי חוטובלי: אדוני, קריאות ביניים.

יואל חסון: הן מותרות בכנסת וגם מופסקות כרגע.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: בסופו של יום, חשוב לומר כי כל גורמי משרד החוץ אשר טיפלו בסוגיה, כולל המחלקה לישראלים בחו"ל, האגף המרחבי, השגריר שלנו בארמניה, עמדו בקשר רציף – – –

אורן אסף חזן: אין שגריר בארמניה.

יואל חסון: טוב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: אבל אין שגריר בארמניה.

יואל חסון: פעם שנייה.

ציפי חוטובלי: יש שגריר שאינו תושב.

ציפי חוטובלי: הוא שגריר לכל דבר ועניין.

יואל חסון: חבל שלא תשמע את התשובה של השרה, זה חבל.

אורן אסף חזן: אין לנו שגרירים – – –

ציפי חוטובלי: – – – ולכן חשוב לומר שמשרד החוץ פעל בכל דרך מקובלת, כנהוג במצב שבו ישראלי נקלע לסוגיה שהיא באמת בעיה במדינת המקור שבה הוא נקלע לאותה סוגיה.

ציפי חוטובלי: בסופו של יום, וזה הדבר החשוב ביותר, הסקת המסקנות: המסקנה הברורה ביותר היא שיש אנשים שחסר להם המידע, ובהקשר הזה אנחנו פועלים בשילוב עם משרד הביטחון.

ציפי חוטובלי: גם משרד הביטחון הבין אחרי האירוע הזה שהוא חייב ליידע חיילים שלו שמחזיקים באזרחות כפולה שהם לא יכולים לצאת למדינות שחלה בהן חובת גיוס, בלי למעשה להסדיר את כל נושא כפל השירות.

ציפי חוטובלי: לכן המחלקה לישראלים בחו"ל למדה את המקרה הזה, הפיקה את הלקחים, ובתוך כך פרסם המשרד באתר משרד החוץ וגם באפליקציית אזהרות המסע אזהרה בזו הלשון: אזרח ישראלי אשר לו אזרחות כפולה, דרכון זר או זיקה למדינה שנייה, חייב טרם צאתו את המדינה לברר את מעמדו מבחינת שירותו הצבאי במדינה השנייה.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לומר שהאזהרה הזאת, בגלל התהודה התקשורתית הגדולה של הסיפור הזה של אותו חייל, הגיעה בסופו של יום לכל אזרחי המדינה שלנו.

ציפי חוטובלי: כולם הבינו את המסקנות.

ציפי חוטובלי: כולם הבינו מה צריך לעשות.

ציפי חוטובלי: בסופו של יום שלום לחייל, שלום לשירותו הצבאי, שלום למשפחתו.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שיש כאן באמת מקרה שאפשר לומר בו "סוף טוב הכול טוב", ואני באמת – – –

יואל חסון: מה עם הטענה – – –

ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת – זה לא זמן לשאילתות, אני עונה את התשובה.

יואל חסון: אבל אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יואל חסון: מה עם הטענה שעלתה כאן שיש חיילים – שנאמר במשרד החוץ שיש חיילים כאלה באותו מצב בעולם היום.

ציפי חוטובלי: אין שחר.

ציפי חוטובלי: אין שחר לטענה הזאת.

יואל חסון: זה נאמר לחברת הכנסת.

טלי פלוסקוב: לי נאמר שיש.

ציפי חוטובלי: אין שחר לטענה הזאת.

ציפי חוטובלי: יש ישראלים שנמצאים בכל מיני פרובלמות משפטיות, למעלה מ-500 ישראלים.

יואל חסון: חיילים?

ציפי חוטובלי: לא.

ציפי חוטובלי: זה פשוט לא נכון.

ציפי חוטובלי: זה פשוט לא נכון.

ציפי חוטובלי: סליחה, אני בדקתי את הנתונים האלה במשרד.

אורן אסף חזן: – – –

ציפי חוטובלי: לכן, אני חוזרת – – –

אורן אסף חזן: סגנית היושב-ראש – – –

יואל חסון: זו נקודה מעניינת לברר, כי חברת כנסת אומרת – –

ציפי חוטובלי: יש למעלה – – –

יואל חסון: – – שאנשי משרד החוץ אמרו לה.

קריאות: – – –

יואל חסון: רגע, אעשה סדר.

יואל חסון: אני אאפשר לך דעה נוספת להדגיש את הנושא הזה שוב הפעם, וגם לחבר הכנסת חזן שביקש – וסגנית השר טוענת שאין.

מיקי לוי: – – –

ציפי חוטובלי: אין חיילים.

ציפי חוטובלי: יש למעלה מ-500 אזרחים – –

יואל חסון: אזרחים זה ברור.

ציפי חוטובלי: – – ישראלים שנמצאים בפרוצדורה משפטית.

יואל חסון: אבל חיילים את אומרת שאין.

יואל חסון: חיילים?

ציפי חוטובלי: אין.

ציפי חוטובלי: לא.

יואל חסון: אין.

ציפי חוטובלי: בוא נסכם.

ציפי חוטובלי: גם אני רוצה להזכיר – – –

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, גם דעה נוספת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להזכיר שמי שאמון על שלומם של חיילי צבא ההגנה לישראל הוא משרד הביטחון, במובן הזה שכל חייל שנעדר משירותו הצבאי בסופו של יום מקבל את מעטפת ההגנה של משרד הביטחון הישראלי, וגם משרד הביטחון פעל בנוגע לחייל הזה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה שוב לומר, אני מבינה לחלוטין את האמפתיה הישראלית, ואולי זה חלק מהיופי שלנו כעם, הערבות ההדדית האדירה הזאת, ובאמת, משרד החוץ הוא חוד החנית של הערבות ההדדית בעם ישראל.

ציפי חוטובלי: מי שראה משלחות חילוץ של משרד החוץ, מי שראה את הדאגה האין-סופית, בשילוב עם כוחות ההצלה של צה"ל – –

קסניה סבטלובה: אז למה אתם מקצצים בתקציב של משרד החוץ?

ציפי חוטובלי: – – סביב כל אזרח ישראלי שנמצא בחו"ל – אני חושבת שאין לנו תמונה יותר טובה מזה של ישראל היפה כשאנחנו מדברים על – –

יואל חסון: תודה.

ציפי חוטובלי: – – ערבות הדדית בין אזרחים.

ציפי חוטובלי: והמסירות, מסירות אין-קץ של משרד החוץ הישראלי סביב כל סוגיה עד – הייתי קוראת לזה גבולות הקצה של היכולות הדיפלומטיות של מדינת ישראל.

יואל חסון: תודה.

קסניה סבטלובה: אין ספק, אבל למה – – –

ציפי חוטובלי: לכן, אני חושבת שבסופו של יום יש לשבח את עבודת משרד החוץ בהקשר הזה.

ציפי חוטובלי: אני בהחלט משבחת גם את חברי הכנסת על האכפתיות; אכפתיות אזרחית היא בוודאי חובתנו הציבורית.

ציפי חוטובלי: ואני מזמינה אתכם לבקר במשרד החוץ באותה מחלקה שעוסקת ימים כלילות – שילוב של מחלקת משפט עם המחלקה לישראלים בחו"ל – שבאמת עובדת ימים כלילות, מאחורי הרדאר הציבורי והתקשורתי, ופועלת למען כל אזרח ישראלי שנמצא באיזו צרה במדינה אחרת.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: מה את מציעה לעשות עם – – –

ציפי חוטובלי: אני חושבת שאפשר להסתפק בדברי.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהדברים ברורים, הבעיה נפתרה.

אורן אסף חזן: אבל אני לא – – –

ציפי חוטובלי: המשרד גם יצא עם מסקנות.

יואל חסון: בסדר, תכף נשמע אותך.

יואל חסון: חברים, הבנתי.

יואל חסון: תודה, סגנית השר.

יואל חסון: סגנית השר מבקשת להסתפק בהודעתה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

יואל חסון: נעשה על זה הצבעה עוד מעט.

יואל חסון: אני מבקש, חבר הכנסת חזן, אתה הראשון לדעה נוספת.

אורן אסף חזן: יש כאלה גם – – –

יואל חסון: דעה נוספת.

יואל חסון: למה אתה צריך בדרך לעשות קריאת ביניים?

יואל חסון: זה לא היה בכנסת עוד, קריאת ביניים בדרך לדעה נוספת.

קסניה סבטלובה: יש מסגרות – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אעשה את זה קצר, כי לכולנו יש ועדת הכספים.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: דקה, תודה.

אורן אסף חזן: מבלי לפגוע בכבודה של סגנית השר, מרבית הדברים שנאמרו פה פשוט לא קשורים למציאות ולמקרה.

אורן אסף חזן: משרד החוץ סגר את הדלת בפני המשפחה, נקודה.

אורן אסף חזן: ייתכן שהפקידים מספרים לסגנית השר איזה סיפור, בדיוק כמו שמסתבר שסיפרו גם לסגנית יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: לא הגיוני מצב שבו משפחה בוכה בכי תמרורים על כך שכל הדלתות נטרקו בפניה, ועומדת פה סגנית השר, מייצגת את המשרד ומציירת מציאות הפוכה לחלוטין.

אורן אסף חזן: החייל חזר בעזרת הסיוע של האזרחים שעזרו לו לחזור וחברי הכנסת שליוו, ומי שעזר להציף את זה במישור הציבורי.

אורן אסף חזן: ביקשנו להמתין עם הנושא באמת לבקשתה של סגנית השר, כדי שלא לעשות בעיה עם הארמנים.

אורן אסף חזן: יש רק דבר אחד שלי חשוב להדגיש: מדובר בחייל בצבא ההגנה לישראל.

אורן אסף חזן: אזרחים, כבודם במקומם מונח.

אורן אסף חזן: מדובר בחייל.

אורן אסף חזן: ובמילה אחת אחרונה, נראה שאם סגנית השר אמרה "ימים כלילות" זה משקף הכול, כנראה ישנים שם במשרד החוץ במהלך העבודה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת פלוסקוב, דעה נוספת.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: קודם כול אני חוזרת על דברי, לי אישית נאמר שיש עוד חיילים במצב כזה, לכן כדאי לבדוק.

יואל חסון: אולי באמת – – –

טלי פלוסקוב: אשמח מאוד אם זה לא נכון, אגב.

טלי פלוסקוב: והדבר השני, הסוגיה שאמרתי, איך אנחנו עושים עם כמה שיותר מדינות הסכמים למניעת כפילות שירות?

טלי פלוסקוב: פה לא קיבלתי תשובה מסגנית השר.

טלי פלוסקוב: ואני חושבת שאנחנו צריכים במאמצים פרלמנטריים להביא למצב – בכל מקרה, עם כל המדינות שאנחנו מקבלים מהן עולים חדשים לכאן, כי אני מאמינה שיש עוד הרבה מקרים כאלה, ועוד הרבה בדרך.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לעשות כאלה הסכמים, וזה יפתור את הבעיה ויחסוך לנו מאמצים בעתיד.

טלי פלוסקוב: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר כנסת ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, אני רק רוצה – סגנית השר ציפי, אין לי שום אפשרות להתחבר פוליטית-מדינית לדעותייך, אבל אני כן רוצה לדבר על הצד המקצועי של משרד החוץ.

חיים ילין: אני חושב שחלק גדול מאוד מהדברים שאמרת הם נכונים.

חיים ילין: באמת ערבות הדדית היא מעל ומעבר, יש דברים שיודעים ויש דברים שלא יודעים.

חיים ילין: אני באופן אישי, כראש רשות, כשהייתי צריך לטפל מול אסונות שהיו בחו"ל, המוקד שיתף פעולה, ואני לא רוצה לפרט יותר מזה, כי כל מי שנלחם על חייו של אזרח שלו שנמצא בחו"ל יודע בדיוק מה המשמעות.

חיים ילין: אבל צריך להבהיר דבר אחד: יש גם אחריות לאזרחים במדינת ישראל.

חיים ילין: אני כחייל, כשהגעתי לארץ הייתי עריק בארגנטינה במשך עשר שנים.

חיים ילין: המשמעות הייתה שאם אני נכנס למדינה שנולדתי בה, לארגנטינה, מייד היו מגייסים אותי, ואז – – –

טלי פלוסקוב: – – –

חיים ילין: – – – ואז כולכם הייתם עוזרים לי להשתחרר.

חיים ילין: לא חשוב אתם, מישהו אחר.

חיים ילין: יש גם אחריות למי שעושה את הצעד הזה.

חיים ילין: גם אם אני הייתי הולך, במשך עשר שנים הייתי עריק עד שבעצם הסדירו את המעמד הזה, ורק ב-1986 הצלחתי ללכת לבקר את ההורים שלי.

חיים ילין: בפעם הראשונה אחרי 11-10 שנה.

חיים ילין: אני לא מטיל ספק בכל מה שאמרתם, חברים, אבל יש גם אחריות.

חיים ילין: ואת המשמעות שאת אומרת על כפילות והדברים האלה, מאוד קשה לעשות את זה, כי כצבא אנחנו לא מוכנים – אנחנו, תחשבו עלינו כצבא ההגנה לישראל, אנחנו מוכנים להגיד: מי שעשה צבא בארמניה לא צריך לעשות צבא במדינת ישראל?

חיים ילין: לא יעלה על הדעת אף פעם.

חיים ילין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

טלי פלוסקוב: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אתה בשתי קריאות.

יואל חסון: השר גלנט ביקש רשות דיבור.

יואל חסון: בבקשה, יש לך חמש דקות במקרה הזה.

יואב גלנט: – – –

יואל חסון: מהדוכן.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: עומדות לרשותך חמש דקות, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, סגנית השר, חברי הכנסת, לא תכננתי לדבר, אבל לאחר ששמעתי את הדיון אני מוצא לנכון לשים לפני העיניים של כולנו את תמונת המצב האמיתית בהקשר למאמציה רבי-השנים של מדינת ישראל לסייע לישראלים באשר הם.

יואב גלנט: זה לא שייך לממשלה א' או לממשלה ב', זה לא התחיל היום, זה עתיק יותר מקום המדינה.

יואב גלנט: אז בואו נסתכל גם על הדברים הטובים.

יואב גלנט: מדינת ישראל יודעת להגיע למטייל בודד בהרי ההימלאיה; מדינת ישראל יודעת לחלץ חייל מיהודה ושומרון ומעזה, ואזרחים מאנטבה; מדינת ישראל היא הדוגמה הטובה ביותר לערבות הדדית.

יואב גלנט: ואני אומר לכם את זה על-סמך ניסיון רב-שנים בפגישות עם מקבילים צבאיים שהיו תמהים לדעת מדוע אדם בודד, חייל בודד, איש בודד, חטוף, אזרח, חייל, מדוע זה חשוב לנו כל כך.

יואב גלנט: זה טבוע בגנטיקה שלנו.

יואב גלנט: בואו לא נהפוך את הדיון הקטן על נושאים שוליים לתהליך שמביא לפירוד במקום להביא לאיחוד.

יואב גלנט: בואו נשמר את הנכס הזה, שהיסוד שלו הוא בתורת ישראל, בערבות ההדדית.

יואב גלנט: ואנחנו, יש לנו משהו מיוחד בנושא הזה.

יואב גלנט: זה כואב לכל אחד, לכל ישראלי, כשהוא רואה ישראלי אחר נמצא תחת מצוקה, תחת לחץ, תחת בעיה.

יואב גלנט: וכולכם יודעים, כל אחד בתחום שלו, שתמיד פנו אליכם על מנת שתסייעו, תמיד עזרתם, כי זה היה חלק מהתהליך, וזה נכון לגבי כולנו.

יואב גלנט: ולכן, בואו נכיר תודה למשרד החוץ, לצד המקצועי שלו, שעושה עבודה בלתי רגילה בנושאים מסוימים.

יואב גלנט: יכול להיות שנופלים פגמים.

יואב גלנט: אני לא בא לכאן בשביל לדבר על דברים ספציפיים, אבל אני אומר, ככלל – – –

קסניה סבטלובה: – – – את משרד החוץ.

יואב גלנט: – – – ככלל – – –

קסניה סבטלובה: – – – משרד החוץ, ולא לסגור שגרירויות בחו"ל.

יואב גלנט: אני דן על דבר מאוד ספציפי.

אורן אסף חזן: – – –

יואב גלנט: בדיוק לא על זה.

קסניה סבטלובה: אם אין שגרירות יותר קשה לטפל בישראלים במצוקה.

יואב גלנט: אנחנו יודעים שכאשר עובדי משרד החוץ – במשאבים המוקצים להם, בסמכויות הניתנות להם – נקראים לטפל בנושא, כמו, דרך אגב, אנשי משרד הביטחון ואנשי צה"ל וארגונים אזרחיים, ואזרחים פרטיים – כל האנשים האלה נרתמים, לפעמים ביחד לפעמים לחוד.

יואב גלנט: דרך אגב, אנחנו מגדילים לעשות, אנחנו עוזרים לאוכלוסיות אחרות שנמצאות במצוקה בכל מיני מקומות, אנחנו שולחים לשם משלחות.

יואב גלנט: אז בואו לא נשפוך את התינוק עם המים.

יואב גלנט: נודה למי שצריך, נטפל בפגמים ונשמור על הנכס הזה.

יואב גלנט: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, השר גלנט.

יואל חסון: יש כאן שתי הצעות:

יואל חסון: הצעת סגנית השר – להוריד מסדר-היום ולהסתפק בדיון במליאה, והצעה של חבר הכנסת חזן – לוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: גם את, לוועדה לביקורת המדינה?

טלי פלוסקוב: מקבלת את ההצעה של השר.

יואל חסון: ההצעה של השר.

יעל גרמן: קסניה – מה היא אומרת?

יואל חסון: קסניה?

קסניה סבטלובה: ביקורת המדינה.

יואל חסון: ביקורת המדינה.

יואל חסון: הוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: שני מציעים מבקשים לוועדה לביקורת המדינה.

טלי פלוסקוב: למה לא לוועדת חוץ וביטחון?

חיים ילין: לא.

חיים ילין: טלי, לא.

חיים ילין: לא יהיה לך דיון.

יואל חסון: לא יהיה לך דיון אף פעם.

חיים ילין: בוועדה לביקורת המדינה יהיה לך דיון אמיתי.

יואל חסון: אנחנו נצביע.

יואל חסון: קסניה, צריכים להצביע.

יואל חסון: את צריכה להצביע.

יואל חסון: חבר'ה, מי שמצביע בעד הוא בעד העברת הנושא לוועדה.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: אין הסכמה על הוועדה?

יואל חסון: בגלל זה?

חיים ילין: יש, יש.

יואל חסון: יש הסכמה על ביקורת המדינה?

אורן אסף חזן: ביקורת המדינה.

אורן אסף חזן: תאמיני לי שזה נכון.

אורן אסף חזן: אני – – – יש הסכמה.

יואל חסון: יש הסכמה.

יואל חסון: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אני לטובת העניין.

טלי פלוסקוב: אם אני יודעת – – – לא חשוב לי איפה.

אורן אסף חזן: ביקורת המדינה.

יואל חסון: אז אנחנו מצביעים.

יואל חסון: מי שבעד ועדה – יצביע בעד, ומי שנגד – זה בעד להסיר.

יואל חסון: מי שבעד – זה ועדה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: כל אחד יצביע על-פי רצונו.

יואל חסון: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

אורן אסף חזן: קסניה, תודה.

אורן אסף חזן: יעל וחיים, תודה גם לכם.

יואל חסון: ובכן, התקבלה הצעת המציעים.

יואל חסון: עשרה הצביעו בעד להעביר לדיון בוועדה לביקורת המדינה, ואחד התנגד.

יואל חסון: אולי יבדקו באמת את תפקוד משרד החוץ כולו.

יואל חסון: אולי זו הזדמנות.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: ההצעות לסדר-היום בעניין החייל אריק מרטויאן תועברנה להמשך דיון בוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: הצורך בפיקוח על מחירי מזון ושתייה בבתי-חולים

יואל חסון: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הצורך בפיקוח על מחירי מזון ושתייה בבתי-חולים, הצעות לסדר-היום מס' 1400, 1409, 1440, 1456, 1464 ו-1470.

יואל חסון: ראשונת המציעים, יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יואל חסון: זו סוגיה כל כך מעצבנת של שנים – –

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יואל חסון: – – שהכנסת לא מצליחה לטפל בה, ולא משרדי הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: אולי עכשיו.

אורן אסף חזן: – – –

חיים ילין: יש הצעה על שדות-התעופה – – –

יפעת שאשא ביטון: נכון, על שדות-התעופה ועל הפסטיבלים שמתחילים או-טו-טו.

יעל גרמן: בוא לא נשווה את האנשים שטסים – – –

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן זו תופעה מאוד מקוממת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מרבים לדבר על יוקר המחיה ומטפלים בסוגיה ברבדים שונים, אבל דווקא בבתי-החולים, שאותם פוקדים מדי יום מאות אם לא אלפים של אנשים, מבקרים, מאושפזים ומטופלים, המחירים כל כך גבוהים ובלתי סבירים.

יפעת שאשא ביטון: מן הסתם, בשהות ממושכת, במיוחד של אלה שמגיעים באופן מאולץ ובהפתעה, וגם של אלה שסועדים את יקיריהם, הם נדרשים לשירותי ההסעדה, ואז בעצם הם נפגשים באיזו תופעה של מחירים באמת מופקעים, כאילו מנצלים את העובדה שהם לקוחות שבויים בתוך המקום.

יפעת שאשא ביטון: לפני כשנה נחשף ב"כלכליסט" כי בתי-החולים בוחרים את מפעילי העמדות לפי גובה התשלום שהם מעבירים לבית-החולים.

יפעת שאשא ביטון: תתפלאו, בדרך כלל, ההסכמים הם בממוצע כמחצית מההכנסות של המפעילים.

יפעת שאשא ביטון: ואז בעצם יש להם סיבה לבוא ולטעון שהם מוגבלים בהורדת המחירים לצרכן.

יפעת שאשא ביטון: מה שקורה בפועל זה שההסכמים בין בתי-החולים לבין מפעילי המזון מבטיחים את ההכנסה של בתי-החולים, ורק שוכחים פרט אחד קטן, וזה לדאוג למחירים לצרכן.

יפעת שאשא ביטון: אז מצד אחד, בתי-החולים מגלגלים את האחריות לאותם ספקים עצמאים, אך הספקים מצדם טוענים שבתי-החולים צריכים להוזיל בעצמם את התשלום שלו הם נדרשים.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים, בהיעדר פיקוח על המחירים, בהיעדר תחרות, אנחנו נמצאים במציאות שבה האנשים שפוקדים את בתי-החולים קונים את המזון ואת השתייה שלהם במחירים בלתי סבירים.

יפעת שאשא ביטון: נוסיף על זה, כמו שאמרת, חבר הכנסת חיים ילין, את הנושא של שדה-התעופה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עומדים בפתח חג החנוכה וכל הפסטיבלים והפסטיגלים למיניהם.

יעל גרמן: – – –

יפעת שאשא ביטון: איך?

חיים ילין: אני מכבד את מה שיעל אמרה, כי אלה שתי אוכלוסיות שונות.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה – – –

יעל גרמן: בן-אדם שנוסע לחוץ-לארץ ובן-אדם – – –

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה, יעל, אבל אני רוצה להעלות פה איזו נקודה.

יפעת שאשא ביטון: נכון שאנחנו מתמקדים בבתי-החולים – –

יעל גרמן: תתמקדי בבתי-החולים.

יפעת שאשא ביטון: – – ובתי-החולים זה חשוב, אבל אני אומרת שיש איזו תופעה שבמקום שאנחנו מזהים שיש קהל שבוי, שאין הרבה אפשרויות ללקוחות, אז אנחנו מרשים לעצמנו להפקיע מחירים, כי אנחנו יודעים שאין ברירה.

יפעת שאשא ביטון: או-טו-טו, מבחינתי, הילדים, שגם הם דבר שהוא מאוד מאוד יקר, יפקדו את הפסטיבלים, וגם שם נוהגים באותו אופן.

יפעת שאשא ביטון: לכן בעצם אני מעלה את ההצעה הזאת לסדר-היום, ומבקשת ליצור מנגנון פיקוח על המחירים בבתי-החולים, ליצור תחרות של כמה נותני שירות, שבחוזה עם הקמעונאים יהיו מחירי גג.

יפעת שאשא ביטון: לפני שנה, כשפורסמה הכתבה ב"כלכליסט", משרד הבריאות הבטיח שהוא יבדוק את הנושא ויפעל כדי לתקן את המציאות הזו.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת היכן הדבר עומד.

יואל חסון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: הערה נוספת – אני מצפה, ומכאן אני קוראת לבתי-החולים, שינהגו באופן ערכי וממלכתי, שמקל על אלה שבאים בשעריהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת שאשא ביטון.

יואל חסון: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואל חסון: עומדות לרשותך שלוש דקות.

יואל חסון: יש פה לוח-זמנים עמוס.

יואל חסון: נעמוד בזמנים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי, עם הישמע הבשורה הקשה על הסתלקותו של הגאון רבי דב צבי קרלנשטיין זצ"ל, ראש ישיבת גרודנה באשדוד, שהעמיד תלמידים הרבה, אבקש כאמור להעלות את זכרו, כדברי חז"ל, זכר צדיק לברכה.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות על סדר-יומה של הכנסת הצעה זו לסדר-היום, יחד עם חברי כנסת נוספים, בנושא סוגיית עלויות המזון הגבוהות של מזון ושתייה בבתי-חולים, כמו גם מחירי החניונים בהם.

יואב בן צור: אני רוצה לומר שדיברו פה לפני כן על נושא הפסטיגלים או מקומות אחרים.

יואב בן צור: זה אינו דומה כלל וכלל.

יואב בן צור: אף אדם לא נהנה להגיע לבית-החולים, להבדיל מבחירה של אדם שרוצה ללכת למופע מסוים.

יואב בן צור: נכון שגם שם המחירים לא צריכים להיות גבוהים, אבל עדיין הוא עושה זאת מתוך בחירה, ולעומת זה שכשאדם הולך לבית-החולים הוא לא עושה זאת מתוך בחירה.

יואב בן צור: אף אחד לא נהנה לבקר בבית-חולים, בטח לא כחולה, אבל בטוח שגם לא כמבקר.

יואב בן צור: נכון שביקור חולים הוא מצווה גדולה, אבל בביקור בבית-חולים, בעצם כמו שאמרה חברתי, האנשים שבויים.

יואב בן צור: אנחנו צריכים לבחון יחד, חברים מהקואליציה ומהאופוזיציה כאחד, איך ייתכן לאפשר מצב שבו מי שנאלץ לבקר קרוב משפחה או חבר בבית-חולים, והוא מגיע בנסיבות לרוב מצערות, ובעצם הוא לקוח שבוי שעומד מול תמחור גבוה של שירותים בסיסיים בבית-חולים, כמו מזון, שתייה וחניה.

יואב בן צור: יתרה מכך, בתי-החולים המציאו דבר חדש – הכניסה לבתי-חולים, ברוב המקומות, נעשית דרך קניונים.

יואב בן צור: כדי להיכנס לבית-החולים אתה חייב לעבור דרך הקניון, ובקניון יש פיתויים גדולים.

יואב בן צור: נגיד שנעזוב רגע את נושא הקניות בקניונים – המזון, האוכל, השתייה והחניה הם דבר בסיסי שאדם שנמצא בדרך כלל הרבה שעות בבית-חולים נאלץ להשתמש באותם שירותים בבית-החולים ומשלם מחירים גבוהים מאוד.

יואב בן צור: ההתנהלות הזאת נתפסת, ובצדק, כניצול לא הוגן.

יואב בן צור: אנחנו צריכים לבדוק לעומק לא רק את אותם בעלי עסקים באותם מקומות, אלא, כמו שהזכירה חברתי, את חוזי התפעול וההשכרה שנחתמים מולם על-ידי בתי-חולים, אשר ייתכן כי הם גורמים עקיפים למחירים אלה.

יואב בן צור: הצעה לסדר-יום זו באה לתקן מצב בלתי נסבל, שבו מאלצים את הלקוחות לשלם מחירים שאינם הגיוניים ביחס לשירות הניתן.

יואב בן צור: מוצע כי במקביל לבחינת הגבלת המחירים תיבחן אף אחריות המקומות הציבוריים עצמם אם אין בחוזי השכירות וההפעלה כדי להביא למצב הבלתי-נסבל שבו אנחנו נמצאים.

יואב בן צור: אני סמוך ובטוח ששר הבריאות הנוכחי, שידיו רב לו בשינויים, יצליח באמת אחת ולתמיד ליצור מצב כדי שבסופו של הליך נקבל מחירים סבירים והוגנים בבתי-החולים שאליהם אנחנו מגיעים; ושנמעיט לבקר באותם מקומות.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת בן צור.

יואל חסון: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, כבוד השר יריב, חברי כנסת נכבדים, אנחנו לא מעלים את הנושא הזה בגלל פופוליזם או משהו, ככה בשביל להראות שאנחנו מגינים על הצרכן ורוצים.

עבדאללה אבו מערוף: זה דבר ערכי, מוסרי מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: הבעיה ידועה הרבה זמן, הרבה שנים, ואני בטוח שכל אזרח כמעט – ואני הייתי מקווה שלא כל אזרח יהיה שם ויקנה, למה?

עבדאללה אבו מערוף: מבקרים שם בגלל שהם חולים, מבקרים קרובי משפחה.

עבדאללה אבו מערוף: הנושא באמת כאוב מאוד, בגלל שבאמת זה משקף חברה לא מוסרית.

עבדאללה אבו מערוף: ודרך אגב, בתי-החולים, לא כולם עם חוזים.

עבדאללה אבו מערוף: מה שנאמר כאן, למשל בתי-חולים של קופת-חולים – שאני מכיר אישית, ללא שום קשר – הם שייכים לקופת-החולים עצמה, יע"ל וכל מיני דברים, אז לחנויות אין שם שכירות, וגם המחירים גבוהים מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם קצת פחות – זה טוב – אבל פחות חצי שקל, שקל.

עבדאללה אבו מערוף: אני אתן כמה דוגמאות כדי שהעניין יהיה ככה יותר פרקטי.

עבדאללה אבו מערוף: מה שעמיתי דיברו זה המצב, ואני לא אוסיף שם הרבה.

עבדאללה אבו מערוף: פחית קולה – 10 שקל; בקבוק "נסטי" – 12 שקל; שקית "ביסלי" – 12 שקל; כריך חביתה – אני לא יודע אם מישהו יכול לאכול, עם כל הכבוד, אני הייתי שם כמה פעמים – שזה הזול ביותר, 29 שקלים; קפה, נס קפה או הפוך – בין 10 שקלים ל-18 שקלים.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא סתם דברים, יש קבלות, יש חשבוניות והכול מוכח.

קריאה: זה עוד זול.

עבדאללה אבו מערוף: כוס גזר – גזר סחוט, כשיש עונת גזר – 18 שקלים כוס גזר של – – –

יואל חסון: אדוני, זה מזכיר יותר את עונת המלפפונים, פחות את עונת הגזר.

עבדאללה אבו מערוף: זה דברים כאלה, ואנחנו – בסדר, אנחנו כרגולטור, כחברי כנסת, כממשלה, לא יודע, כמשרד הבריאות – – –

יואב בן צור: – – –

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר עכשיו על החניון, למשל, בבית-החולים, במרכז הרפואי ויצמן – החניון שם זה עניין אחר לגמרי, אבל יגיע הזמן שנטפל גם בחניון הזה, וצריך גם לטפל בחניון של מרכז ויצמן.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, באמת הדברים יצאו מגדר הנורמה, מגדר הקו האדום, ובאמת יש צורך חיוני לטפל בעניינים האלה – –

יואל חסון: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: – – ואני מציע שנעביר את הטיפול בעניין הזה לוועדת הכלכלה – – –

יעל גרמן: עבודה ורווחה.

יפעת שאשא ביטון: עבודה ורווחה.

טלי פלוסקוב: עבודה ורווחה.

יואל חסון: תכף, שנייה.

יואל חסון: חבר'ה, לאט-לאט.

יואל חסון: הכול בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: אז נסכים לעבודה, רווחה ובריאות, ונטפל בעניין בצורה נכונה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת גפני גם רשום ואינו נמצא.

יואל חסון: תראו, חברי חברי הכנסת, אין לנו תשובת שר.

יואל חסון: אין לנו תשובת שר.

יואל חסון: זה מצער מאוד, אף שזה אפשרי על-פי התקנון – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: – – – אבל זה מצער מאוד.

יואל חסון: זה מצער מאוד שאין במקרה כזה חשוב הודעת ממשלה – –

קריאות: – – –

יואל חסון: – – והתייחסות.

חיים ילין: אבל יש לנו מולטי-סיסטם – – –

יואל חסון: חברים, יש שר שהודיע שאין לו תשובה בעניין, ואני מעריך אותו על זה – –

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל למען ההגינות – – –

יואל חסון: – – שהוא לא עלה לקשקש את עצמו לדעת על משהו שהוא לא מכיר, כי הוא בן-אדם רציני.

יפעת שאשא ביטון: למען ההגינות, אבל, צריך לומר, שזו הצעה שנדחתה משבוע שעבר לשבוע זה – –

חיים ילין: אין דבר כזה שיריב לא מכיר.

יפעת שאשא ביטון: – – אז גם צריך להיות הוגנים – – –

יואל חסון: אנחנו הוגנים, אבל עדיין ממשלה עם כל שריה יכלה למצוא את השר שישיב, בוודאי את שר הבריאות עצמו – –

אורן אסף חזן: או את סגנית השר.

יואל חסון: – – גם סוף-סוף יש לנו – לא סגן שר הבריאות אלא שר בריאות, אז הוא יכול לבוא כשר הבריאות – –

יואב בן צור: אבל הוא הבטיח שהוא יטפל בזה.

יואל חסון: – – ואתם יודעים מה, אני גם אוסיף ואגיד – – –

טלי פלוסקוב: הוא הבטיח שהוא יטפל בזה – – –

יואל חסון: אני אוסיף וגם אגיד שמילא, גם לוקחים ממך מחירי חניה מאוד יקרים, הרבה פעמים כשאתה נכנס אין גם חניה.

יואל חסון: זאת אומרת, כבר נכנסת פנימה, שילמת, וגם אין איפה להחנות.

יואל חסון: אז באמת המציאות הזאת, הגיע הזמן שתיפתר.

יואל חסון: דעה נוספת ראשונה של חבר הכנסת חזן, לאחר מכן – חברת הכנסת גרמן – –

אורן אסף חזן: חזן, חזן.

אורן אסף חזן: לא חזן.

יואל חסון: – – לאחר מכן – חבר הכנסת חנין.

אורן אסף חזן: חזן.

אורן אסף חזן: לא חזן.

אורן אסף חזן: חזן.

יואל חסון: אתה אצלי חזן.

יואל חסון: כל מילה אצלך זה כמו חזן בבית-כנסת, זה מרגש ממש.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני רוצה לשתף אתכם בעניין אישי שלי.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר על ההצעה לסדר-היום שהעליתם, לא מהמקום של המבקרים אלא מהמקום של מי שזוכה לביקורים.

אורן אסף חזן: מרבית חיי שכבתי בבתי-חולים: עד גיל שלוש בתל השומר – השתחררתי בגיל שלוש; עד גיל עשר בתל-השומר; אחרי זה בשניידר.

אורן אסף חזן: גם בתקופת הצבא עוד טופלתי בבית-החולים לילדים שניידר, בבית-החולים בילינסון – מטייל, מתאשפז פעמים רבות.

אורן אסף חזן: אני חושב שמרבית הכסף שבזבזתי בחיי – – –

יואל חסון: לנו אתה נראה מאוד בריא ופעיל, חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: אם אתה ככה כשאתה חולה, אז מה היה אם היית בריא.

יעל גרמן: אבל השאלה אם הוא התבגר.

טלי פלוסקוב: – – –

יואל חסון: המורה גרמן שאלה אם זה כולל התבגרות.

אורן אסף חזן: המורה, אני רוצה להגיד לך קודם כול שאני אוהב אותך – –

יואל חסון: אוי.

אורן אסף חזן: – – כל השאר – – –

יעל גרמן: עם אוהבים כאלה, אוי לי.

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: אני רציתי לשמור את זה בסוד – – –

יואל חסון: אפילו אהבה את לא יודעת לקבל, חברת הכנסת גרמן.

אורן אסף חזן: רגע, רגע, רגע, רגע.

אורן אסף חזן: סליחה, סליחה.

אורן אסף חזן: קודם כול, אני שופך פה את הלב, ואתם – אבל, את אמרת לי גם שאת אוהבת אותי.

יואל חסון: לא, אני לא מאמין.

יואל חסון: חברים.

אורן אסף חזן: חברים, בואו נחזור לרצינות רגע.

אורן אסף חזן: ברשותך, תן לי כמה מילים, כי הנושא באמת קרוב ללבי.

יואל חסון: בבקשה, קיבלת.

אורן אסף חזן: כמו שהתחלתי לספר לכם, מרבית חיי באמת הייתי בבתי-חולים, לא ניכנס למה, מי שירצה מוזמן לשמוע אחר כך.

אורן אסף חזן: אבל, אני יכול לספר לכם שאם אני מסתכל על החיים שלי ועל הבזבוזים, אין ספק שאת רוב הכסף הוצאתי על ה"במבה" היקרה, על ה"ביסלי", על ארוחות ה"מקדונלד'ס", על האורחים שבאו, אז רציתי גם לקנות להם איזה משהו טעים, או הם שרצו לקנות לי מתנה, היו צריכים לבוא עם פנקס צ'קים ומשכנתה, או כרטיס אשראי לתשלומים מרובים.

אורן אסף חזן: הסיפור הזה של מחירי המזון, החניה והשירות בבתי-החולים צריך להיעצר, לא היום, אתמול.

אורן אסף חזן: אני מקווה שאנחנו נמצא את הדרך, בעזרת השר, שלפי מה שאני מבין תומך ורוצה לפתור את הבעיה.

אורן אסף חזן: אני מודיע לכם, אפשר לפתור את זה ברגע עם בתי-החולים – ואני אסיים, ברשותך, אדוני היושב-ראש – אפשר לפתור את זה ברגע.

אורן אסף חזן: הרי הטענה העיקרית למה הכול כל כך יקר, הם אומרים: מכריחים אותנו בהסכם, בחוזה, לשלם סכומי עתק.

יואל חסון: אבל חוזים משתנים.

יואל חסון: מה, זה לא – – –

אורן אסף חזן: ולכן, מפה אני פונה, ראשית, בביקורת אלינו.

אורן אסף חזן: נתחיל מבתי-החולים הממשלתיים, נוזיל את העלויות, כדי שקודם כול להם לא יהיה תירוץ.

אורן אסף חזן: ובשלב הבא, אחרי שייגמרו התירוצים – –

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: – – אנחנו גם נכפה עליהם להוריד את המחירים.

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם ולומר שאני באמת מודה לכם.

אורן אסף חזן: אני רציתי להיות שותף להצעה הזאת, אבל מגבלות הכנסת, כמו שאתם רואים – אבל כיף לי – – –

יואל חסון: אבל הנה דיברת והצגת.

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: אבל כיף לי לדעת שיש חברי כנסת מקסימים ונפלאים כמוכם – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – שמעלים דברים חשובים כאלה על סדר-היום.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יואל חסון: דקה לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש – –

יואל חסון: שרת הבריאות לשעבר.

יעל גרמן: – – חברותי וחברי חברי הכנסת, כן, אכן יש בעיה, ובמקרה הזה אני באמת מצטרפת לאורן חזן, אני חושבת שאנחנו צריכים להתחיל בדוגמה אישית בבתי-החולים הממשלתיים.

יעל גרמן: רק כדי שנבין, יש לנו בתי-חולים ממשלתיים, יש בתי-חולים של קופת-חולים, יש בתי-חולים ציבוריים כמו "הדסה", "מעייני הישועה", "שערי צדק" ועוד, ויש גם בתי-חולים פרטיים.

יעל גרמן: לדעתי, בכולם צריכה להיות הגבלה על המחיר.

יעל גרמן: אני לא רואה פיקוח על המחירים כריאלי, אני לא מאמינה שמישהו יהיה מוכן לעשות פיקוח על המחירים, אבל בהחלט ניתן לדבר עם מנהלי בתי-החולים ולדאוג לכך שבמכרזים שהם יוציאו יהיו מחירי מקסימום.

יעל גרמן: אני עשיתי את זה כראש עירייה בבתי-הספר, ועל-ידי כך הורדנו בצורה דרסטית את המחירים של מוצרי המזון בבתי-הספר.

יעל גרמן: אגב , אני לא יודעת אם יש פיקוח על המזון בבתי-הספר – אם מישהו פה יודע, אז זה סתם מעניין אותי – – –

יפעת שאשא ביטון: – – – בבתי-הספר – – –

יעל גרמן: אני לא בטוחה שיש פיקוח, אבל יש כן אפשרות להוציא, מה שנקרא, מכרזים עם מחיר מקסימום, ובהחלט צריך לעשות את זה, ואני מציעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואל חסון: גברתי חברת הכנסת גרמן, יש לי שאלה אלייך כי את היית שרת הבריאות.

יואל חסון: האם בכלל למשרד הבריאות יש סמכות לכפות דבר כזה, או שזה, נגיד, צריך להיות רק דרך חקיקה ראשית?

יואב בן צור: שייתנו – – – לפתוח שם – – –

יעל גרמן: אני לא מאמינה שיש דרך לכפות, אבל לפני שכופים דברים, יש גם דבר כזה שנקרא דיבור.

יעל גרמן: אז אפשר בהחלט לדבר עם מנהלי בתי-החולים, להסביר להם שזה עלה בכנסת, שיש דרישה, להביא אותם לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – את כל מנהלי בתי-החולים או לפחות את האיגוד של מנהלי בתי-החולים – כדי שייתנו תשובה, וכמובן גם השר צריך יהיה להיות שם והמנכ"ל, וניתן בהחלט להגיע לכך בלי חוק.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת חנין, דקה מהדוכן.

אורן אסף חזן: חברת הכנסת גרמן, אנחנו נראה להם את הדרך.

יעל גרמן: נבקש יפה והם ייענו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מברך את חברי הכנסת שיזמו את הדיון החשוב הזה.

דב חנין: אכן, הסוגיה של מה שקורה במזנונים בבתי-החולים היא בלתי אפשרית.

דב חנין: אנחנו מדברים, חבר הכנסת חזן, לא רק על החולים, אנחנו מדברים על אורחים, על מבקרים, אנחנו מדברים לעתים על אנשים שצריכים להגיע כדי לטפל, לסעוד מישהו, והם מגיעים יום-יום והם אוכלים שם כי אין להם – הם צריכים בכל זאת לשרוד.

דב חנין: זו מציאות בלתי אפשרית.

דב חנין: אני בכל הכאב אומר:

דב חנין: אני חושב – – –

אורן אסף חזן: התכוונתי שראיתי את זה, מהמקום הזה, ראיתי – – –

דב חנין: לא לא, בוודאי, בוודאי, בוודאי.

אורן אסף חזן: – – –

דב חנין: בוודאי, בוודאי.

דב חנין: אני אומר: בסיטואציה שבה אנחנו נמצאים, אני חושב שאין מנוס מלהודיע שהמדינה, אם לא יחול שינוי בתוך, נניח, שלושת החודשים הקרובים, המדינה אכן תטיל פיקוח על שורה של מוצרים.

דב חנין: אולי לא באופן גורף על כל הדברים, אבל חלק מהמוצרים במזנונים חייבים להיות מפוקחים: כריכים בסיסיים, משקאות בסיסיים.

דב חנין: בואו נתחיל.

דב חנין: כי אם אנחנו לא נטיל פיקוח, אני חושב שנישאר עם האנרכיה הזאת – –

יואל חסון: תודה.

דב חנין: – – הבלתי-נסבלת.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: אז מה מציעים המציעים?

יואל חסון: חברת הכנסת שאשא ביטון?

יפעת שאשא ביטון: העבודה והרווחה.

יואב בן צור: עבודה ורווחה.

יואל חסון: אוקיי.

יואל חסון: חבר הכנסת בן צור גם.

יואל חסון: אבו מערוף?

יואל חסון: חבר הכנסת אבו מערוף?

עבדאללה אבו מערוף: גם.

יואל חסון: אז אנחנו נצביע.

יואל חסון: מי שבעד הוא בעד עבודה ורווחה, מי שנגד הוא בעד להסיר.

יואל חסון: אז קדימה, הצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורן אסף חזן: שקט במליאה.

יואל חסון: זה לא כזה רע.

אורן אסף חזן: אבל זה מפתיע.

יואל חסון: כשאתה פה, זה מפתיע.

אורן אסף חזן: לא, אבל זה כיף לראות שיש הסכמה על נושאים חברתיים.

אורן אסף חזן: ואתה יודע מה?

יואל חסון: יפה.

יואל חסון: הנה, עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום: הצורך בפיקוח על מחירי מזון ושתייה בבתי-החולים, תועבר להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורן אסף חזן: הייתי שמח אם התקשורת הייתה גם מראה את זה, את האחדות שיש פה בין אופוזיציה לקואליציה בדאגה באמת לפרט ולחברה.

אורן אסף חזן: אי-יישום החלטת הממשלה 2017 – תוכנית אסטרטגית רב-שנתית לפיתוח שדרות ויישובי עוטף-עזה

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא: אי-יישום החלטת הממשלה 2017 – תוכנית אסטרטגית רב-שנתית לפיתוח שדרות ויישובי עוטף-עזה, הצעות לסדר-היום מס' 1517 ו-1538.

יואל חסון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש – –

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות לרשותך.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: – – כבוד השר, תראו, דווקא אספר משהו שלא כולם מכירים: החלטת הממשלה הזאת נעשתה תוך כדי לחימה.

חיים ילין: קשה לתפוס את זה.

חיים ילין: פשוט קשה לתפוס את זה, איך היינו נפגשים במקלטים בעוטף-עזה, מקסימום היינו מעבירים לבאר-שבע.

חיים ילין: מנכ"ל משרד ראש הממשלה לוקר, שעשה עבודה בלתי רגילה, יחד עם כל המנכ"לים והשרים, הצליחו אפילו להגיע באחד מימי הלחימה הקשים ביותר לבית-הספר "נופי הבשור" של מועצה אזורית אשכול.

חיים ילין: שם, במקום הזה, הממוגן, התקבלו ההחלטות של כל המשרדים.

חיים ילין: ועכשיו, אני לא מדבר – איזה ממשלה יש עכשיו ואיזו הייתה.

חיים ילין: אני קודם כול מברך על זה שללא דעות באים לתמוך באוכלוסייה שלמה, ואני חושב שזה שאפּוֹ למדינת ישראל, בקטעים האלה.

חיים ילין: אבל מה לעשות, ההחלטה הזאת נכתבה ואושרה ב-21 בספטמבר 2014.

חיים ילין: ההחלטה – מספרה 2017, ויש כמה סעיפים, שהם כולם נמצאים בקנה, אבל חלקם לא טופלו, מהמון סיבות; הסיבה העיקרית היא שהממשלה בעצם התפרקה, וכשמתחלפים מנכ"לים והכול, יש דברים הרבה יותר חשובים.

חיים ילין: התפקיד שלנו, לפחות, של ראשי המועצות שפנו אלי ושלי, זה לנסות להבין איפה הדברים תקועים ולנסות לעורר אותם.

חיים ילין: אני רוצה להקריא חמישה סעיפים שתקועים, שעד עכשיו לא בוצעו, והם מאוד חשובים, וגם כולכם תבינו למה.

חיים ילין: יש סעיף 21: קידום אזורי תעשייה שהם מרכזים מסחריים.

חיים ילין: בדרך כלל האזור שלנו, אין בו מסחר, אבל בשביל לעודד את המסחר משרד הכלכלה נתן הטבות, אבל זה לא זז.

חיים ילין: עכשיו גם אין לי שר כלכלה, אז אני כבר לא יודע למי לפנות, אבל זה תקוע.

דב חנין: למה אתה מעליב את ראש הממשלה, את שר התקשורת, את שר החוץ?

דב חנין: את כולם אתה מעליב.

יעל גרמן: שר לפיתוח – – –

דב חנין: – – – יש שר כלכלה, הוא גם ראש ממשלה – – –

חיים ילין: לא, בסדר, אני – – –

יואל חסון: שר כלכלה רב-עוצמה, רב-עוצמה.

דב חנין: יש לו הרבה סמכויות, להפך.

חיים ילין: דב, אני רוצה להגיד לך – – –

יואל חסון: אבל אתה מפריע לו.

יואל חסון: אתה מפריע, חבל.

חיים ילין: אני רוצה להגיד לך: אני לא בא בכעס, כי אני אומר שהדברים האלה אושרו, ומתוך ניסיון, בדרך כלל ממשלה – שבע שנים וחצי, כל דבר שהממשלה אישרה לגבי עוטף-עזה, בוצע ב-100%.

חיים ילין: לא בזמן תמיד, אבל בוצע.

חיים ילין: לא היו עוררין על זה.

חיים ילין: ולכן אני לא בא בכעס.

חיים ילין: אני אומר: חברים, אין שר כלכלה, אז מישהו צריך לטפל בזה, לפחות המנכ"ל, מישהו צריך לתת את ההוראה.

חיים ילין: הסעיף השני, שהוא בעצם גם אחד הסעיפים המרכזיים, עוסק בפחת מואץ.

חיים ילין: הוא מטיל על שר האוצר לבחון בתוך 90 יום, שכבר עברו מזמן, מתן הטבת מס בדמות ניכוי פחת מואץ לנישומים באזור עוטף-עזה.

חיים ילין: אני אתרגם את זה למילים פשוטות: לגבי השקעות שיבוצעו ב-15'-16' – אז 15', כבר הסתיימה השנה, ויכול להיות שהממשלה צריכה לקבוע שעכשיו זה גם 17', שתהיה עוד שנה, נוספת.

חיים ילין: והמטרה הייתה מאוד ברורה, שאם משקיעים השקעות מאוד גדולות, שמביאות גם מקומות עבודה לתוך עוטף-עזה, אז הפחת לא יהיה פחת רגיל, אלא יהיה פחת מואץ, כך שמגן המס יהיה יותר גדול ותזרים המזומנים בעצם – – –

יואל חסון: תודה.

חיים ילין: שנייה.

חיים ילין: סגן השר שצריך לענות עוד לא נמצא פה.

יואל חסון: לא לא, אבל יש עוד מציע.

יואל חסון: זו הצעה לסדר-היום.

חיים ילין: שנייה, בסדר.

חיים ילין: הנושא השלישי הוא אחד הנושאים הקשים ביותר שיש היום, הנחות מס הכנסה.

חיים ילין: ממשלת ישראל קיבלה החלטה שמועצה אזורית כמו שדות-נגב – ובמיוחד היה מדובר על שדות-נגב, ש-50% מהיישובים שלה בתוך עוטף-עזה ו-50% מחוץ לעוטף-עזה – תקבל גם הנחת מס, ללא קשר למפת המס שהיום דנים בה.

חיים ילין: וההחלטה הזאת היא מהותית, כי בעצם היום מפלים תושבים בגלל 100–200 מטר בין לבין.

יואל חסון: תודה.

חיים ילין: הממשלה ראתה את זה – הסעיף האחרון, כבודו.

יואל חסון: אחרון.

חיים ילין: אתם יודעים מה?

חיים ילין: אני מסתפק בשלושת הסעיפים האלה.

יואל חסון: כן, אם תציג את השלושה – – –

חיים ילין: אני רק מבקש – לדיון, שבסופו של דבר לאחר מכן הדיון המקצועי יתקיים בוועדת הכספים, זאת הוועדה היחידה שיכולה בעצם להניע את התהליכים.

חיים ילין: כביש 232 שמופיע בהחלטה, רציתי להעלות אותו, אבל אגיד סקופ אחד גדול: נשיא המדינה התקשר אלי לפני שעתיים והודיע לי שמשרד התחבורה הבטיח לו, באשר להרחבת הכביש שהיום מוביל 850 משאיות לתוך רצועת-עזה, שבמרס 2016 הוא יורחב, והביצוע יתחיל במרס 2016.

חיים ילין: אני מברך על זה, ולכן לא צריך לענות – –

יואל חסון: תודה.

חיים ילין: – – התשובה על זה נמצאת בגוף השאלה.

חיים ילין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת ילין.

יואל חסון: חבר הכנסת יונה – פרופסור יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, שמחתי להצטרף להצעה לסדר-היום שביקש להעלות חברי חבר הכנסת חיים ילין, והוא היה מאוד – אולי באופן תמוה משהו, כי הוא בדרך כלל אדם נסער ואמוציונלי – –

יעל גרמן: – – –

יוסי יונה: – – נכון?

יוסי יונה: והוא ממש היה עדין נפש באופן שהפציר בממשלה לקיים את ההחלטות שקיבלה.

יוסי יונה: באמת מדובר בלא-פחות מפארסה; כמה אנחנו אוהבים לדבר על הפריפריה, וכמה אנחנו דואגים לפריפריה, וכמה אנחנו מחויבים לפריפריה, ובמיוחד בעתות שהיא ניצבת בפני אתגרים לא רק פנימיים, אלא אתגרים חיצוניים.

יוסי יונה: והנה, כמעט לא קורה כלום לאחר שמתקבלות החלטות ממשלה, והייתי אומר: לא קורה כלום – סגן השר יצחק כהן והשר יריב לוין, להזכירם, באמת צוין כאן, חיים ציין את ההחלטה מיום 21 בספטמבר 2014, שבאה להקצות משאבים ליישובי עוטף-עזה ושדרות לאחר מבצע "צוק איתן".

יוסי יונה: בהחלטה נאמר שהמשאבים יבואו ממשרדי ממשלה שונים, בחלוקה לארבע שנים.

יוסי יונה: והנה, בימים האלה מגיעה לאישור הכנסת הצעת חוק התקציב לשנים 2015–2016, וראו איזו הפתעה, ואולי אין שום הפתעה, הכספים שהיו אמורים לעבור – מה לדעתך קרה, אדוני היושב-ראש?

יואל חסון: לא עברו.

יוסי יונה: לא עברו.

יואל חסון: מפתיע מאוד.

יואל חסון: יא אללה.

יוסי יונה: הנה כמה דוגמאות: הקמת אזור תעשייה.

יואל חסון: תדע לך שזה נדיר.

יוסי יונה: נדיר שהם לא עוברים?

יואל חסון: נדיר שלא עוברים כספים למטרות.

יוסי יונה: אתה עכשיו צריך להיות אובייקטיבי, ללא משוא פנים – –

יואל חסון: אני לא – אני מציין עובדה.

יוסי יונה: – – נכון?

יואל חסון: אני מציין עובדה.

יצחק כהן: הגזמת – אובייקטיבי, ללא משוא פנים – – –

יואל חסון: תגיד, אדוני סגן שר האוצר, יש מישהו אובייקטיבי בבית הזה?

יואל חסון: הרי אם אתה אובייקטיבי אתה לא בא לבית הזה בכלל.

יצחק כהן: היושב-ראש חייב להיות אובייקטיבי.

יואל חסון: אז בוא – גם היושב-ראש הנבחר של הכנסת הוא לא אובייקטיבי, והכול בסדר.

קריאה: יש, אגב, עוד בית שאין בו אנשים אובייקטיביים.

יואל חסון: והוא?

קריאה: – – –

יואל חסון: הבנתי אותך.

יוסי יונה: בכל אופן, הוחלט אז על הקמת אזור תעשייה לעיר שדרות, ובמסגרת זו יועדו 150 דונם בשטח העיר לשימוש תעשייתי.

יוסי יונה: מה אתם חושבים קרה עם הכסף שהוקצה?

יוסי יונה: לא הוקצה, או לא עבר.

יוסי יונה: עצמאות כלכלית לעיר שדרות – נאמר שמשרד הפנים יקצה 45 מיליון שקל כמענק מיוחד לעיר שדרות.

יוסי יונה: האם הוקצה?

יוסי יונה: לא הוקצה.

יוסי יונה: סיוע בשכר-דירה – נאמר שבהמשך לפעילות הממשלה לעידוד מגורי סטודנטים בשדרות – ושוב, על-פי החלטה 1964 – יורו למשרד לפיתוח הנגב והגליל לגבש נוהל פומבי ושוויוני להשתתפות בשכר-דירה בשנים 2015–2016, כדי לעודד הגירה חיובית לשדרות, שזה כולל סיוע בשכר-דירה לכ-320 סטודנטים.

יוסי יונה: זה לא קרה.

יוסי יונה: סיוע בשכר-דירה למשפחות – זה לא קרה.

יוסי יונה: אורן חזן, אתה מקשיב?

אורן אסף חזן: כל משפט.

יוסי יונה: כי אני יודע גם שבאמת באמת באמת אכפת לך מהפריפריה ומשדרות.

אורן אסף חזן: תאמין לי שלא הייתי יושב פה אם לא היה אכפת לי.

יוסי יונה: אני יודע, ולכן רציתי את התגובות שלך, אתה יודע, המחזקות את הדברים שאני אומר כאן בכנות לממשלת ישראל, כדי לעשות את הדברים הללו, וגם שוב – המשאבים שהובטחו לא הוקצו, וזה כולל גם סבסוד עלויות פיתוח בשדרות, ועוד ועוד ועוד, והדברים האלה לא הוקצו.

יוסי יונה: לכן, אתם הבנתם בעצם – השר יריב לוין, אתה יושב, מחייך, ומתופף בידך על המושב לפניך, אני אשמח מאוד לשמוע את המענה שיש לך לספק לנו על כישלונה של הממשלה לעמוד בהבטחות שלה לסייע לעוטף-עזה, ליישובים בכלל ולשדרות.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת פרופסור יונה.

יואל חסון: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

יואל חסון: ידידי, יקירי, והאיש ששבר את השיא במספר הכהונות כסגן שר האוצר.

יואל חסון: כמה פעמים היית סגן שר האוצר, אדוני?

יצחק כהן: אני נקרא לדגל, וכשקוראים לי לדגל אני מתייצב.

יואל חסון: אבל כמה פעמים זה קרה שנקראת לדגל?

יצחק כהן: שלוש פעמים.

יצחק כהן: זו קדנציה שלישית.

יואל חסון: אדוני, זה נראה נצח כבר.

יצחק כהן: שלוש פעמים זה כבר חזקה.

יצחק כהן: פעם שלישית זה חזקה.

יואל חסון: אין ספק.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: כבוד השר, אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לברך אותך, אדוני, כבוד השר, אותך ואת שר האוצר, על התוכנית הנפלאה של עידוד התיירות.

יצחק כהן: בשעת משבר כזו אתם עושים דבר – באמת מגיע לכם יישר כוח.

יצחק כהן: ולגבי ההצעות הדחופות של ידידי רבי חיים ילין ופרופסור יונה.

חיים ילין: אני אתך, אני רואה אותך, אני יודע שאתה צריך לענות, אני לא יכול לפספס.

יואל חסון: חברת הכנסת גרמן.

יצחק כהן: שרת הבריאות לשעבר, פרופסור יונה, הכנו פה תשובה אחלה.

יעל גרמן: מתנצלת.

יוסי יונה: אני מאזין ומקשיב, אוזני כרויות לך, סגן השר.

יצחק כהן: הצעות דחופות לסדר-היום בעניין אי-יישום החלטת הממשלה 2017 – תוכנית אסטרטגית רב-שנתית לפיתוח שדרות ויישובי עוטף-עזה.

יצחק כהן: אז, במטרה לעודד צמיחה כלכלית ולחזק את ההתיישבות ביישובי עוטף-עזה החליטה הממשלה ב-21 בספטמבר 2014 – זה דווקא תאריך שצריך לזכור – החלטה מס' 2017, לאשר תוכנית להעמקת ההשקעות והסיוע הממשלתי לאזור שדרות ועוטף-עזה.

יצחק כהן: החלטה זו נוספה על החלטה 1846, מיום 13 ביולי 2014 – תוכנית לחיזוק החוסן האזרחי בשדרות וביישובי עוטף-עזה לשנים 2015–2016, אשר נועדה להמשיך את הסיוע הניתן באופן שוטף לרשויות בעוטף-עזה.

יצחק כהן: במסגרת החלטה 2017 הוקצה תקציב בסכום של 1.3 מיליארד ש"ח לטובת יישובי עוטף-עזה, אשר נועד לתוכניות וסיוע בתחומים שונים, ובהם עידוד הגירה חיובית ומשיכת אוכלוסייה על-ידי סיוע בשכר-דירה למשפחות וסטודנטים; הרחבת תוכניות למרכזי צעירים; הקמת בתי-אגודה – בתי-דירות שיושכרו בשכר-דירה מפוקח לתקופה קצובה שאחריה יוכלו הדיירים לרכוש את הדירות תוך קבלת זיכוי בגין התשלומים ששולמו כשכר-דירה.

יצחק כהן: אגב, זה רעיון מצוין, אנחנו רוצים ליישם אותו בכל הארץ.

יצחק כהן: קוראים לזה שכירות רוכשת.

חיים ילין: כל התוכנית הזאת, אם אפשר להביא אותה לצפון, אני אומר לך את זה עכשיו – – –

יצחק כהן: אנחנו קוראים לזה באוצר – מר כחלון קורא לזה שכירות רוכשת.

יצחק כהן: אחלה תוכנית.

יצחק כהן: בעזרת השם.

יוסי יונה: כבוד השר, אנחנו רוצים, או אנחנו מיישמים?

יצחק כהן: מיישמים, בעזרת השם.

יצחק כהן: מן הכוח אל הפועל.

יצחק כהן: העמקת סבסוד הוצאות פיתוח לבניית בתי קבע; הקמת שכונות מגורים זמניות לקליטת תושבים חדשים עד להקמת בתי הקבע; שיפוץ דירות קיימות, לרבות השלמה של מרכיבי מיגון תקניים לטובת מתיישבים חדשים; תוכנית העצמה קהילתית וחברתית; השקעות, כבוד השר – אתה בטח גאה בממשלה שלך – בתשתיות ביוב ומים; תגבור פעילות בתחומי רווחה וחינוך בלתי פורמלי; סיוע לרשויות המקומיות, הן בתקציבים השוטפים והן בתקציבי פיתוח; סיוע וקידום עסקים ותיירות; עדכון התוספת השנייה לחוק לעידוד השקעות הון כך שיינתנו מענקים למפעלים ששטחם פחות מ-100 דונם; מענקי הקמה להשקעות בתחום התיירות; הפעלת חממות תיירות לייעוץ מקצועי ממומחים; סיוע בתחומי השמה מקצועית; מערכי ייעוץ והכוון מקצועי; החזר הוצאות נסיעה ושוברי תשלום לקורסים; עידוד יזמות וקידום עסקים קטנים ובינוניים; מענקי מחקר ופיתוח בתעשייה; עידוד וסיוע בתחום החקלאות; עידוד השקעות הון בענפי החקלאות, במפעלי תמך, בעיבוד תוצרת חקלאית; תמיכה בבתי-אריזה שאינם משפחתיים; גיבוש תוכניות לשדרוג תשתיות בחקלאות; חיזוק מו"פ דרום לשם פיתוח חממות מתקדמות והקמת מעבדות לפיתוח.

יצחק כהן: מרבית התוכניות האלה כבר תוקצבו לשנת 2015 על-ידי משרד האוצר, מתוך שאיפה לקדם תוכניות אלה בהקדם ולהסיר חסמים תקציביים, לעידוד הצמיחה, חיזוק וקידום שדרות ויישובי-עוטף עזה.

יצחק כהן: לגבי סעיף 22 בהחלטת הממשלה, העוסק בפחת מואץ בעוטף-עזה, בכוונתי לבחון את הנושא עם הגורם המתאים במשרד האוצר.

יצחק כהן: לבקשת החברים, אנחנו נעביר את ההצעה לוועדת הכספים, ושם נמשיך בדיון.

יצחק כהן: אבל כזו רשימה, הלוואי על כל חבל ארץ.

יצחק כהן: אתה מסכים אתי, כבוד השר?

חיים ילין: קודם כול, אני אומר את זה, שזאת אחת ההחלטות המשמעותיות ביותר שנעשו אי-פעם לאזור כל כך קטן, כל כך מצומצם, אבל שהוא כל כך איכותי מבחינת המדינה והחוסן של מדינת ישראל.

חיים ילין: אני אומר את זה בגלוי, אבל גם צריך לתת קרדיט – זאת הייתה הממשלה הקודמת.

חיים ילין: הם דאגו בוועדת חריגים להעביר את כל הכספים האלה.

יצחק כהן: 2015–2016 – זה הממשלה הזאת, אבל מה משנה, העיקר התושבים, זה מה שחשוב.

יצחק כהן: חבר'ה – ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

חיים ילין: – – – הסעיפים האלה – – –

יואל חסון: זו לא שעת שאלות פה.

יואל חסון: תודה רבה.

חיים ילין: מתי אני פוגש אותו?

יואל חסון: אתה אמרת שאתה ממהר, לא?

יואל חסון: מתי אתה פוגש אותו?

יואל חסון: הנה, עכשיו, עוד שנייה אתה פוגש אותו.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: דעות נוספות, חברים.

יואל חסון: חבר הכנסת דב חנין, דעה נוספת, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: ידידי חבר הכנסת חיים ילין הוא אדם אופטימי, ויש לאנשים אופטימיים יכולת לראות את החצי המלא של הכוס – ויש חצי מלא של הכוס, אני שמח, אבל אני רוצה בכל זאת לייצג את החצי האחר.

יריב לוין: כי אתה אוהד "הפועל".

דב חנין: אני אוהד "הפועל", כן.

יוסי יונה: אבל ההצעה לסדר-היום לא הייתה על מחצית הכוס המלאה.

דב חנין: אז אני רוצה, בכל זאת, לחדד את מחצית הכוס הלא-מלאה, וכן לדבר, אדוני, אדוני היושב-ראש, על שאלות בסיסיות, כמו שאלת הגישה של תושבי עוטף-עזה למרכז הארץ.

דב חנין: הכבישים, אגב, זה לא רק הכביש הזה; אנחנו מדברים על מערכת כבישים שכאילו שייכת לפלנטה אחרת.

דב חנין: כשאני מגיע לאזור הזה, אני באמת מגיע לכבישים חד-מסלוליים.

דב חנין: אם במקרה משאית נוסעת לפני, אז – שלום, אני יכול לחכות שעות בדרך.

דב חנין: ואלה נסיעות ארוכות.

דב חנין: אמצעי התחבורה הציבורית שם מצומצמים מדי, שירותי התחבורה הציבורית מצומצמים מדי, יש הרבה מאוד מה לעשות.

דב חנין: למרבה הצער, נזכרים בזה רק כאשר פורצת מלחמה או כשיש איזה מבצע צבאי.

דב חנין: אני רק רוצה לציין אותך לחיוב, חבר הכנסת ילין.

דב חנין: עוד כשהיית ראש מועצה שיתפנו פעולה בעניין הזה של עזרה לתושבי עוטף-עזה, ואתה כמובן מחויב לנושא הזה גם היום, אבל אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת – –

חיים ילין: – – – בנושא – – – בצורה בלתי רגילה.

דב חנין: – – אם אנחנו לא נשדרג את ההתייחסות שלנו לאזורים כמו אזור עוטף-עזה, בכל המישורים, ולא רק בתקופה של מבצעים ומלחמות, אנחנו לא נבצע את חובתנו.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן חזן – דעה נוספת.

יואל חסון: אם יש עוד מישהו שרוצה דעה נוספת – – –

אורן אסף חזן: פרופסור יונה, אני באתי לדבר בשבילך.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, השר, סגן השר, כנסת נכבדה, להתחיל להתעסק היום בעבר במקום לפעול יחד למען העתיד, זו הטעות הראשונה שלכם, חברים.

אורן אסף חזן: כשאני, בתור חבר ועדת הכספים, בימים האחרונים, בכלל, בחודשים האחרונים, מסתכל על התקציב שמוצע, שמונח, אני אומר לכם שהוא מביא בשורה – מביא בשורה אמיתית לפריפריה, מביא בשורה אמיתית לחלשים.

אורן אסף חזן: צריך גם לדעת לפרגן.

יוסי יונה: כשצריך פרגנו.

אורן אסף חזן: לא, בוודאי, לגיטימי.

אורן אסף חזן: אני אומר לך, אני הייתי שמח אם אתה היית בא אתי יד ביד, הלילה, כל הלילה, היינו יושבים ומסתכלים על התקציב – אני בטוח שאני אצליח לשכנע אותך אפילו להצביע בעד.

אורן אסף חזן: ענייני.

אורן אסף חזן: אני מדבר ברצינות.

אורן אסף חזן: יש לנו – אם לא תרצה הלילה – אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: יושבים חברים צעירים ביציע ומסתכלים עלינו, ואני אומר להם: אני יכול יחד אתך לשבת מהלילה על התקציב, ולמצוא את הדרך לשכנע גם אותך להצביע בעד תקציב המדינה.

אורן אסף חזן: ולמה?

אורן אסף חזן: כי כשאני רואה שבכל מקום שניסו לפגוע, מצאו את הדרך, אם בהגדלת הקצבאות לילדים, אם בהגדלת הקצבאות לפריפריה, אם בהגדלה של 75 מיליון לרופאים ורפואה – יש דרך.

אורן אסף חזן: יש מציאות – רק היום התבשרנו על 680 מיליון שהולכים לחיילים.

אורן אסף חזן: צריך למצוא פשוט את הדרך המאוזנת, שתביא – – –

יוסי יונה: לא התנגדתם להחלטה?

יוסי יונה: אני לא הייתי פה.

אורן אסף חזן: לא, אני הצבעתי בעד עמדת האוצר.

אורן אסף חזן: על תקציב הביטחון אני אמרתי: משרד הביטחון צריך להתייעל, וצריך לעשות הפרדה בין תקציב משרד הביטחון לצה"ל; לעניינים ביטחוניים לעולם לא נתנגד, אבל חגיגות – זה לא ניתן.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר: בסופו של דבר, כשאנחנו מסתכלים דה-פקטו, בפועל, על מה שקורה כאן – אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: שר האוצר החברתי וראש הממשלה שלנו, שגם לו מגיע כל הכבוד; בסך הכול, אתם יודעים, הוא ראש הממשלה – אי-אפשר, רק כשקורים דברים לא טובים להגיד: זה הוא, וכשקורים דברים טובים – כן.

אורן אסף חזן: ומעבר לכל זה, אני רוצה גם להגיד תודה למפלגות החרדיות, שאם חברים ומפלגות באופוזיציה, וגם חלק מהמפלגות בקואליציה, היו עושים כמותם למען החלשים, למען הפריפריה, למען הצעירים והסטודנטים – אני מבטיח לך שהחיים של אזרחי מדינת ישראל היו נראים הרבה יותר טוב.

אורן אסף חזן: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: סגן השר הסכים להעביר את זה לדיון בוועדת הכספים.

יואל חסון: המציעים מקבלים את הצעת סגן השר?

יוסי יונה: כן.

יואל חסון: מקבלים.

יואל חסון: אז מי שבעד העברה לדיון בוועדת הכספים יצביע בעד; מי שנגד הוא בעד הסרה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יואל חסון: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: ההצעה לסדר-היום תועבר להמשך דיון בוועדת הכספים.

יואל חסון: החרמת עדר של משפחה יהודית מכוכב-השחר תוך כדי זילות ופגיעה בבעלי-חיים ובשעה שבעדרי הבדואים לא נוגעים

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: החרמת עדר של משפחה יהודית מכוכב-השחר תוך כדי זילות ופגיעה בבעלי-חיים ובשעה שבעדרי הבדואים לא נוגעים, הצעות לסדר-היום מס' 1541, 1567 ו-1599.

יואל חסון: אה, אנחנו לא דואגים לזכויות בעלי-החיים אם מדובר בבדואים?

יואל חסון: בוא תסביר.

יואל חסון: תורך הגיע, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

יואל חסון: אתה הראשון.

יואל חסון: חבר הכנסת סמוטריץ, חיפשו אותך היום.

יואל חסון: לא יודע, באחת ההצבעות.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואל חסון: אני דווקא חשבתי שזה היה אחד מהרגעים המכוננים שלך פה.

יריב לוין: על זה נאמר:

יריב לוין: פעם יושב-ראש קואליציה תמיד יושב-ראש קואליציה.

יואל חסון: אני חשתי את זה בא גם.

יואל חסון: אני ידעתי שזה הולך להגיע.

יואל חסון: כן, חבר הכנסת חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: רק שאלה לסגן השר: להתחיל מהכעס או מהברכות?

יואל חסון: תתחיל ממה שלא יהיה יותר משלוש דקות, אדוני.

אורן אסף חזן: ושוב ידידי, אדוני יושב-ראש – – –

יואל חסון: סגן יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הישיבה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – אולי זו הייתה משאלת לב.

אורן אסף חזן: מההתחלה.

אורן אסף חזן: נתחיל מחדש, שלא יהיו טעויות.

אורן אסף חזן: שלוש דקות.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר, כנסת נכבדה, אני רק רוצה לעשות סדר בדברים: משפחה מהיישוב כוכב-השחר מגדלת בשנים האחרונות עדר של כבשים למחייתה, סמוך ליישוב.

אורן אסף חזן: אחרי 17 שנה שהמקום היה שטח אש מיותם החליטו לפתע שהוא שטח אש פעיל, ובאו בשבוע שעבר והחרימו ללא שום הודעה מוקדמת, ללא שום מענה, ללא שום פתרון אמיתי, את העדר של המשפחה.

אורן אסף חזן: עכשיו, לא זו בלבד שהחרימו את העדר, ועל זה הוויכוח, שכן באותם שטחי אש יש בדואים רבים שמקיימים ומגדלים עדרים, אבל לא פחות חמור, אם לא הרבה יותר חמור, מקימים מבנים של קבע.

אורן אסף חזן: חיים דה-פקטו, בפועל.

אורן אסף חזן: בעברית קוראים לזה אפרטהייד.

אורן אסף חזן: עכשיו, לעניין בעלי-החיים, אני אסביר: זה שמקיימים אפרטהייד ליהודים בארץ-ישראל בשנת 2015, זה דבר אחד חמור שצריך לתת עליו מענה, שלא לומר את הדין.

אורן אסף חזן: אבל זה שכבר החרמת, ואתה עושה את זה בצורה כזאת שארבע כבשים מתו, לא מעט נפצעו, בלא שום דרך ארץ גם לבעלי-החיים, זה לא פחות חמור.

אורן אסף חזן: הצלחנו להתערב, הפעלנו את הלחץ שצריך, ויש לומר ששחררו את העדר למשפחה.

אורן אסף חזן: כמובן, כמו שאמרתי, ארבע כבשים מתו בתהליך.

אורן אסף חזן: מתקנים אותי – שלוש.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: אללה ירחמם, השלוש, אבל גם על השלוש האלה צריך לתת את הפתרון לאותה משפחה, שבסך הכול זו פרנסתה.

אורן אסף חזן: אבל הנושא שאני ביקשתי לדון בו הוא חומרת המצב, שבשטחי אש ביהודה ושומרון מונעים מיהודים – אני לא רוצה לומר לבנות בתים, זה בסדר – להרחיב יישובים – זה בסדר.

אורן אסף חזן: לא באמת, אתם יודעים.

אורן אסף חזן: הרי מדיניות ההקפאה הזאת של השר יעלון צריכה להיעצר.

אורן אסף חזן: הוא הרי מייצר מדיניות אלטרנטיבית לראש הממשלה בשעה שראש הממשלה נמצא בשליחות חשובה בארצות-הברית.

אורן אסף חזן: דה-פקטו, בפועל, השר יעלון מנסה לעשות הפיכת חצר.

אורן אסף חזן: אבל כשאנחנו נותנים לבדואים לבנות ולהיבנות, להרחיב על קרקעות מדינה, שחלקן גם שטחי אש, זה דבר שיהיה בעוכרינו בשנים הבאות.

אורן אסף חזן: ויסלחו לי כולם שאני פונה לידידי היקר הרב אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון, שעושה עבודה טובה, ותכף נדבר עליה, אבל אתה צריך להיות הקול שלנו, כשם שאני וחברי סמוטריץ נמצאים כאן כקול העם בשם אותם מתיישבים בגליל ובנגב וביהודה ושומרון.

אורן אסף חזן: אתה צריך להיות המענה שלנו במשרד הביטחון, כי כאשר יש לך שר – אני לא מדבר בכלל על חוסר הביטחון – שהלכה למעשה לא מיישם את המדיניות שלנו, ממשלת הימין, מי ייתן לנו את המענה?

אורן אסף חזן: די לאפרטהייד ליהודים.

אורן אסף חזן: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: הגשתי גם שאילתה בעניין היישוב קידר ומה שקורה בשטחי האש שם.

אורן אסף חזן: ההתרחבות וההתיישבות של הבדואים, שדה-פקטו יוצרת בפועל רצף טריטוריאלי של הרשות הפלסטינית, שאותו צריך לעצור.

אורן אסף חזן: אני מסכם ואומר, ברשותך, אני רוצה גם להגיד לך תודה.

אורן אסף חזן: אם יש מישהו במשרד הביטחון שפעל ועמל להגדלת שכר חיילי החובה, זה אתה, ידידי סגן שר הביטחון.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לך תודה בשם החיילים.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לך תודה שהיית לעזר לי, ועזרת ונתת לשר האוצר את הביטחון הנכון לקיים את מה שהובטח, ומה שהיה גם חלק, בצורה כזו או אחרת, בהסכמים הקואליציוניים.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אנחנו אוהבים אותך, אבל בעניינים האחרים אנחנו רוצים לסמוך עליך שתדע לתת לנו מענה.

אורן אסף חזן: די לאפרטהייד ליהודים בארץ-ישראל.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: הדובר הבא, חבר הכנסת בצלאל יואל סמוטריץ, בבקשה.

יואל חסון: בכלל, יש פה רוב של סגני יושבי-ראש באולם.

יואל חסון: זה מוכיח שסגני היושב-ראש הם חרוצים.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אחרי שנתתי לך אתמול לדבר בוועדה כל כך יפה.

יואל חסון: יש לי ויכוח אתך על זה, אבל ביום אחר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, שוב, סגן השר, באמת כבר לא נעים לי לראות אותך מתפתל בגללי על הדוכן פה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, שלטון החוק הוא דבר חשוב, ועל זה אין ויכוח.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה מתחילה כשיש מי שנושא את שמו של שלטון החוק לשווא, ובעצם משתמש בו כקרדום לחפור בו, כדי להשיג הישגים פוליטיים.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה מתחילה כשמשת

בצלאל סמוטריץ': משים בשלטון החוק כאמצעי ענישה.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, הורסים, נניח, בית לא חוקי, כי רוצים לפגוע באותו אדם ולהעניש אותו על דבר אחר; אין לי איך להעניש אותו על הדבר האחר, אז אני מחפש מהבוידם איזה משהו לא חוקי אצלו בבית ואז אני הורס לו.

בצלאל סמוטריץ': ולמרבה הצער, אדוני סגן השר, השר הממונה עליך עשה לעצמו מנהג של קבע: לשאת את שמו של שלטון החוק לשווא, ובציניות שאין למעלה ממנה, להשתמש בו כדי לקדם דברים אחרים, שאפשר להתווכח, אגב, אם הם נכונים או לא נכונים, ודאי שהם זרים לחלוטין לתכליתה של אכיפת שלטון החוק.

בצלאל סמוטריץ': זה קרה לנו לפני שנה ומשהו בגבעת-תקומה ביצהר – כשהיו אירועים ביצהר, שתקפו בהם חיילי צה"ל, שזה כמובן דבר חמור מאוד, שר הביטחון החליט להעניש את תושבי הגבעות ומימש כמה צווי הריסה שהיו תלויים ועומדים, שנמצאים בתחתית של התחתית של סולם העדיפויות של רשויות האכיפה.

בצלאל סמוטריץ': אני אינני יודע, אדוני סגן השר, כמה החרמות של עדרים נעשו לאחרונה ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע גם יודע שיש אלפי בעלי-חיים שרועים באופן לא חוקי באדמות מדינה ובשטחי אש ביהודה ושומרון בשנים האחרונות.

בצלאל סמוטריץ': אני גם יודע על אלפים ועל עשרות-אלפי מבנים לא חוקיים שנבנים על-ידי פלסטינים יום-יום, ואיכשהו שלטון החוק נאלם דום; אין אכיפה, אדוני סגן השר – אדוני יודע, אני בא מתנועת "רגבים", התפרנסתי מזה, מללמוד את הסוגיה הזאת – אפס אכיפה נגד בנייה לא חוקית של פלסטינים ונגד מרעה לא חוקי של פלסטינים בשטחי אש ובאדמות מדינה ואיפה שאנחנו לא רוצים.

בצלאל סמוטריץ': ואז באים פתאום לקבוצה של יהודים ומוציאים מהבוידם, אדוני היושב-ראש, איזה שטח אש שנחתם לפני 30 שנה בערך, בלי הודעה מוקדמת – מה הבעיה להרים טלפון, לשלוח צו יום קודם, שלוש שעות קודם, לבעלים, להגיד לו: אדוני, אתה שוהה בשטח אש, זה לא חוקי, תפנה את העדר שלך בצורה מסודרת ותרבותית למקום חוקי.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: הוא יהודי, אין דבר כזה – – –

בצלאל סמוטריץ': באים בלי שום הודעה מוקדמת, באכזריות לא אנושית, לא הגיונית, ואדוני היושב-ראש, גם לא חוקית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חיים במדינת חוק, ומי שאמור לאכוף את החוק הוא לא מעל החוק, וחלק מהחוק זה גם עקרונות הצדק הטבעי והאמירה שאתה לא בא לאדם בלי שאתה נותן לו התראה.

בצלאל סמוטריץ': אין בן-אדם במדינת ישראל, יהודי או ערבי, שבאים להרוס לו את הבית ולא נותנים לו התראה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, משטרת ישראל, אדוני סגן השר – אולי תלמדו ממנה – בצפון, יש לה נוהל: היא מודיעה שבעה ימים מראש.

בצלאל סמוטריץ': היא לא הורסת בצפון – בשנתיים האחרונות הרסו מבנה אחד לא חוקי בכל מחוז הצפון במשרד הפנים, כמובן אצל אלה שאינם יהודים.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשכבר באים להרוס, יש כבר נוהל קבוע: מודיעים שבעה ימים קודם.

בצלאל סמוטריץ': ופה באים לאדם, הורסים לו את הבית ואת הדיר – –

יואל חסון: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – ברגע אחד, בלי לתת לו שום התראה, ועוד אחר כך דופקים עם האגרוף על השולחן ואומרים: אה, שלטון החוק.

בצלאל סמוטריץ': ואז, אדוני היושב-ראש – אני מסיים – 400 מתפללי בית-הכנסת, הקהילה הגדולה והנפלאה של גבעת-זאב, הם חבורת בריונים שהשתלטה על איזה שטח פרטי.

בצלאל סמוטריץ': חבורה של בריונים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, פה הממונה עליך, סגן השר, נפל, כי כשהוא היה אומר את זה על חברי ועלי, אז בסדר, יש כאלה שמאמינים.

בצלאל סמוטריץ': להגיד את זה על קהילה מאורגנת של אנשים מהיישוב?

בצלאל סמוטריץ': אנשים מבוגרים, לא מתנחלים, נערי גבעות כאלה עם פאות גדולות שאפשר לעשות להם דמוניזציה כמו שהבוס שלך אוהב מאוד לעשות.

בצלאל סמוטריץ': זה חמור מאוד, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת סמוטריץ.

יואל חסון: ישיב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

אורן אסף חזן: – – – היה להרוס את בית-הכנסת מזמן.

אורן אסף חזן: היה צריך להרוס להם את בית-הכנסת מזמן.

אורן אסף חזן: רציתי לשאול אותו: תגיד לי, אדוני השר יעלון, יש לך את זה ביותר אנטישמי?

יואל חסון: טוב.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, עד שהוא יעלה – תודה שלפחות עם כל השקט עשיתי לך עניין.

יואל חסון: אני באמת רוצה לציין שוב, אדוני סגן השר, את החריצות יוצאת הדופן של סגני יושב-ראש הכנסת.

יואל חסון: שים לב.

אורן אסף חזן: זה קבוע אצלי, אתה יודע.

אלי בן-דהן: רק אתם ודב חנין.

יואל חסון: דב חנין חרוץ תמיד.

יואל חסון: זה חריצות של שנים כבר.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי, סגני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אקריא את תשובת מערכת הביטחון: אכן – –

אורן אסף חזן: כואב לי הלב עליך, תאמין לי.

אלי בן-דהן: – – ביום – – –

יואל חסון: טוב, חברים.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: מה, עוד פעם זה?

יואל חסון: זה סשן שני הולך להיות, העניין הזה.

אורן אסף חזן: אני מניח שזה לא הקריין, זה השכפ"ץ – – –

יואל חסון: טוב, אנחנו צריכים פה כדורים אנטי-צחוק.

יואל חסון: חבר הכנסת סמוטריץ, אתה רוצה לצאת להירגע?

אורן אסף חזן: תאמין לי, אם לא הייתה פה אהבה – –

יואל חסון: זה לא עובד האחד עם השני.

יואל חסון: מה קורה?

אורן אסף חזן: – – הכול היה נראה – – –

יואל חסון: אבל תדעו לכם, אדוני סגן השר, תדעו לכם שזה נדיר מאוד לראות כזאת אהבה בין חברי כנסת מאותה מפלגה, אז זה באמת ראוי להערכה.

אורן אסף חזן: – – – זה ליד.

יואל חסון: די.

אלי בן-דהן: אני אומר לך שזו זכות – – –

יואל חסון: לפחות כמו שאתה אוהב את חוטובלי.

אורן אסף חזן: – – – היא לא – אין לי מספיק מקום בידיים בשביל הלב להראות לך – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורן אסף חזן: – – – בורא עולם – – – תודה לבורא עולם שנתן לנו הזדמנות נדירה.

אורן אסף חזן: אשריך, בורא עולם, שהכנסת אותה – – –

יואל חסון: אורן, תרחם עלינו.

יואל חסון: אורן, תרחם עלינו.

יואל חסון: רחמים.

יואל חסון: בבקשה, די.

אורן אסף חזן: בבקשה, ידידי – – – סגן השר – – –

יואל חסון: תודה רבה.

אלי בן-דהן: סוף היום, באמת – – –

אורן אסף חזן: – – – התחלנו – – –

יואל חסון: תן לסגן השר להתרכז בעבודתו – –

אורן אסף חזן: שים לו כוס קולה.

יואל חסון: – – לקרוא את עמדת מערכת הביטחון.

אורן אסף חזן: – – – זה לא יפה.

אורן אסף חזן: זה תפקידי להגיד את זה – – –

יואל חסון: לא ידעתי שנהיו פה קריינים – – –

יואב בן צור: בסוף הוא יעשה ניתוח לקיצור קיבה.

יואל חסון: סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: ביום 1 בנובמבר 2015 אכן ננקטו הליכי אכיפה על-ידי הרשויות המוסמכות בשטח אש הסגור בצו סגירה צבאי, צו אשר נחתם בשנת 1999 על-ידי המפקד הצבאי של האזור, שעומד בתוקף גם היום.

אורן אסף חזן: 1990 וכמה?

אלי בן-דהן: 99.

אורן אסף חזן: היה נדמה לי ששמעתי 1900.

אלי בן-דהן: למיטב ידיעתי, אם אני זוכר טוב, אלוף הפיקוד או מפקד האוגדה היה אז – –

יואל חסון: היה נפוליאון.

אלי בן-דהן: – – בוגי יעלון.

יואל חסון: חשבתי נפוליאון.

יואל חסון: הכול מתחיל בנושא של הצעה לסדר-היום, שאני לא מבין מי אישר אותה בכלל.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: אני לא הייתי שם.

יואל חסון: כן בבקשה, נפו – – – אדוני סגן השר.

אורן אסף חזן: תראה, בצלאל צוחק בשקט מתחת לזקן.

בצלאל סמוטריץ': די, די, זה לא מכובד.

אלי בן-דהן: תפיסת בעלי-החיים והרכוש התבצעה לאור כניסה ושהות חוזרת בשטח אש ולאור חשד מבוסס כי הטובין עתידים להפוך לבינוי, והמחזיקים בהם אף עתידים, לפי החשד, לעבור עבירה של הקמת בינוי בלא רישיון ועבירה של שימוש בבינוי זה.

אלי בן-דהן: נוסף על זה, בני המשפחה נכנסו אף הם לשטח הסגור האמור.

אלי בן-דהן: תפיסת הרכוש ובעלי-החיים היא אחד ההליכים הננקטים כעניין שבשגרה על-ידי המינהל האזרחי, הן במגזר הישראלי והן במגזר הפלסטיני.

אלי בן-דהן: ההליך בוצע כדין בהתאם לנוהל והצגת הצווים כנדרש.

אורן אסף חזן: מתי תפסו – באמת, שאלה אמיתית – מתי תפסו עדר של פלסטינים?

אורן אסף חזן: כי לעניות דעתי, אם אני מבין נכון – – –

אלי בן-דהן: אני משיב מה שנאמר לי – –

אורן אסף חזן: – – – אם אני מבין נכון, בפעם האחרונה שהיה שימוש בשטח האש הזה השתמשו בחניתות, זה היה – – –

אלי בן-דהן: – – ולפי מה שנאמר לי, גם בחודשים האחרונים היו תפיסות עדרים של פלסטינים.

אלי בן-דהן: חברי הכנסת מציינים כי הכבשים נגררו באופן בלתי הולם, ועל כך נוכל לציין כי לאחר השלמת ההליכים הנדרשים שוחררו בעלי-החיים אשר שהו בתחנת ההסגר שבה טופלו.

אלי בן-דהן: עוד נציין כי ביחס לטובין האחרים – הכבשים עצמן, כפי שאמרתי, הוחזרו לבעליהן – שאר הדברים יושבו לחזקתם על-ידי פנייה למנהל יחידת הפיקוח לצורך קביעת שחרורם על-פי הדין.

אלי בן-דהן: נבקש להוסיף – – –

אורן אסף חזן: מישהו מפצה אותם על הנזק, אגב?

אלי בן-דהן: רגע, רגע, אני אענה על זה עוד רגע.

אלי בן-דהן: אני רוצה רק להוסיף כי לפני כמה חודשים בוצעה פעולת אכיפה דומה באותו מקום.

אלי בן-דהן: לגבי פיצוי על הנזק, אני מאמין שאם תהיה פנייה מסודרת למינהל – אני חושב שהפנייה תידון בכובד הראש הראוי לה.

אורן אסף חזן: יש מצב שבזמן שאתה משיב לי משנים את התשובה?

אורן אסף חזן: כי זו שאלה אמיתית.

אלי בן-דהן: יכול להיות, אני לא יודע.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר, כפי שאמרתי לך – אני חושב שפנייה שתוגש למינהל על הנזק שנעשה, אני חושב שיש מקום לבדוק אותה.

אלי בן-דהן: ואם לא, כידוע במדינת ישראל, אזרח שניזוק על-ידי הרשויות צריך להגיש תביעה.

אלי בן-דהן: אם בקשתו לא תיענה, יגיש תביעה – יוכל לתבוע ולקבל את מה שניזוק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, אני מוכרח לומר שהעובדה שאפילו לא פינו את כל העדר משם, אלא רק חצי, כי זה המקום שהיה במשאית – הכול מראה שזה רק מצד של נקמה.

בצלאל סמוטריץ': כלומר, אם באמת רוצים לפנות את העדר אז מפנים את כל העדר.

יואל חסון: אם תרצה, נעביר את זה לוועדה ונדון בוועדה על זה.

אלי בן-דהן: אני בהחלט מסכים – – –

אורן אסף חזן: טרומפלדור יגיע לוועדה?

יואל חסון: נפוליאון יגיע.

יואל חסון: נפוליאון יגיע.

אלי בן-דהן: אני בהחלט מקבל את ההצעה של היושב-ראש שיקוים דיון, אולי בוועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': לא חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים ועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': חוץ וביטחון לא מקיימת – – – יש החלטה מהקדנציה הקודמת שבנושאים אזרחיים ביהודה ושומרון אפשר לדון גם בוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': הם אזרחים שווי זכויות.

אלי בן-דהן: בבקשה, אין שום בעיה.

יואל חסון: אין בעיה.

יואל חסון: ועדת הפנים.

יואל חסון: סגן השר מסכים?

יואל חסון: תודה רבה לך, סגן השר.

אורן אסף חזן: אני – ועדת הפנים.

יואל חסון: אתה – תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, סגן השר.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: אני באמת לרגע תוהה למה הנושא הזה הגיע לפה, אבל נו, מילא, בסדר.

אורן אסף חזן: לא, יש פה שני דברים חשובים.

יואל חסון: אני לא הייתי בנשיאות.

יואל חסון: אם אני הייתי בנשיאות באותו רגע, זה לא היה קורה.

אורן אסף חזן: אני רוצה להסביר.

יואל חסון: אל תסביר, אין לנו זמן.

אורן אסף חזן: אני רוצה רגע לעלות ולהסביר.

יואל חסון: אני עובר להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד להעביר את זה לוועדת הפנים יצביע בעד, מי שנגד – נגד.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: ואז זה אומר שהוא בעד להסיר.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אפשר להצביע גם על מי מנהל את הישיבה באותו דיון?

יואל חסון: נראה לי שאתה איכשהו תנהל את הישיבה הזאת גם.

יואל חסון: מעניין למה.

יואל חסון: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: הנושא הועבר לוועדת הפנים להמשך דיון.

יואל חסון: תחבורה ציבורית בשבת בהיקף נרחב נוכח המעבר לשעון חורף וכפיית נהגים לנסוע בשבת

יואל חסון: חבר הכנסת בן צור מדדה כדי לדבר על הצעה לסדר-היום מס' 1557:

יואל חסון: תחבורה ציבורית בשבת בהיקף נרחב נוכח המעבר לשעון חורף וכפיית נהגים לנסוע בשבת.

יואל חסון: יש לו עשר דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לאחרונה נחשף בעיתונות כי משרד התחבורה מפר נוהל פנימי ומתיר לקווי תחבורה ציבורית לגלוש לתוך השבת, אולם במקום לתקן את המעוות הלבינה הרשות הארצית את החריגות ושינתה במחטף את הנוהל הקיים.

יואב בן צור: מדובר בדריסת רגל גסה של הסטטוס-קוו שנועד להסדיר יחסי דתיים–חילונים במדינה.

יואב בן צור: המחטף מאפשר לקווים שאינם מורשים לנוע בשבת לנסוע גם בשבת.

יואב בן צור: על-פי הנוהל הקודם היו חייבים קווי התחבורה הציבורית להגיע לתחנה האחרונה כחצי שעה לפני כניסת השבת, ולהוציא את הנסיעה הראשונה כחצי שעה אחרי צאת השבת.

יואב בן צור: לעומת זאת, הנוהל המתוקן קובע כי מועד יציאת הנסיעה האחרונה ייקבע כך שהנסיעה תגיע לתחנת היעד לפני כניסת השבת, ומועד יציאת הנסיעה הראשונה ייקבע לאחר צאת השבת, על-פי מועדי יציאת השבת.

יואב בן צור: משמעות הדברים היא שהפעלת תחבורה ציבורית בימי שישי ובמוצאי-שבת תהיה כרוכה מעתה בחילול שבת, משום שהיא מבטלת את זמן ההיערכות להפעלת השירות במוצאי-שבת, או לסיומו בערב שבת.

יואב בן צור: לפי הנוהל החדש, אפשר לתכנן את זמני הנסיעות כך שאוטובוסים אמורים להגיע לתחנה הסופית דקה לפני כניסת השבת ולצאת לדרך במוצאי-שבת מייד בצאת השבת.

יואב בן צור: מובן שביטול המגבלה של כ-30 דקות לפני שבת וכ-30 דקות אחרי צאת השבת יגרום לחילולי שבת אלה: נהגים יוסעו לבתיהם בימי שישי או למקום עבודתם במוצאי-שבת בחילול שבת, דבר שעלול גם להשפיע על העסקת נהגים שומרי שבת.

יואב בן צור: אוטובוסים ישונעו לחניונים או לתחנות המוצא בשבת עצמה, במסגרת נסיעות מינהלתיות.

יואב בן צור: בשל גודש התנועה בימי שישי בעונת החורף, שבה שבת נכנסת מוקדם, יגלשו קווים לתוך השבת.

יואב בן צור: בחורף האחרון היינו עדים לגלישות כאלה בכל רחבי הארץ: באר-שבע, ערד, אופקים, נתיבות, פרדס-חנה, נתניה, בית-שאן, תל-אביב, חולון, עכו ומקומות רבים נוספים, ואפילו ירושלים.

יואב בן צור: שינוי הנוהל נעשה בטענה כוזבת של אי-בהירות, כביכול, בנוהל הישן.

יואב בן צור: בניגוד לטענת משרד התחבורה, הנוהל הישן ברור כשמש ואינו מותיר מקום לספקות.

יואב בן צור: השינוי נעשה לאחר שלמשרד התחבורה התברר, מתלונה שהגיש הארגון המשפטי "התנועה למדינה יהודית", כי המשרד מפר את הנוהל.

יואב בן צור: הארגון אף הזהיר ממחטף שישנה את הנוהל, אבל משרד התחבורה לא שעה לאזהרה ושינה.

יואב בן צור: בשל חשיבות הנושא והיעדר השר, בפרט לנוכח המעבר לשעון חורף, אני מבקש לקיים דיון דחוף בוועדת הכלכלה של הכנסת, כדי למנוע כמה שיותר חילולי שבת ולשמור על הסטטוס-קוו שנשמר במשך שנים רבות – להמשיך לשמור אותו, גם כדי למנוע מתיחות ביחסי דתיים–חילונים.

יואב בן צור: אין לנו רצון לשנות מצב קיים, אנחנו רוצים רק לשמור על המצב שהיה קיים שנים רבות.

יואב בן צור: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: באמת דיברת בתמצות.

יואל חסון: חברת הכנסת יעל גרמן, דעה נוספת.

יואל חסון: אחר כך – חבר הכנסת חזן, אחר כך – חבר הכנסת חנין.

יואל חסון: אה, סליחה, חבר הכנסת חנין, אני לא יכול לאפשר.

יואל חסון: רק שניים אפשר, אז אני מתנצל.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי חבר הכנסת, חברי חבר הכנסת יואב בן צור, אני יודעת, מכירה ומוקירה את הערך של השבת בעיניך ובעיני הציבור שאתה מייצג.

יעל גרמן: אבל הרשה לי להציג בפניך ערך נוסף, ערך של עבודה, ערך של תנועה וחופש תנועה, ערך של חופש בכלל.

יעל גרמן: תראה, אתה ציינת בתוך היישובים שכביכול עלולים להפר את השבת, או לחלל אותה, את נתיבות, את בית-שאן ואת באר-שבע.

יעל גרמן: אני בטוחה שגם אתה יודע שאם יש שם אנשים שמגיעים דקה לפני השבת, ואולי אפילו דקה אחרי כניסת השבת, הם לא מגיעים מפני שהם חוזרים מחו"ל, הם מגיעים מפני שהם חוזרים מהעבודה, הם חוזרים אולי מקניות, הם עושים את הדברים הבסיסיים שאנשים עושים ביום שישי, והם עושים את זה בתחבורה ציבורית, כי אין להם אפשרות לעשות זאת ברכב פרטי, כי אין להם רכב פרטי.

יעל גרמן: הנסיעה בערב שבת, וגם בשבת, היא נושא חברתי, לא נושא דתי, ואני חושבת שכמי שהנושא החברתי כן נוגע ללבו, אני חושבת שאתה צריך לרדת מן הנושא – לרדת מן הנושא, מפני שדקה אחת של שבת שווה הרבה פחות מחיים של מצוקה, מאנשים שלא יכולים להרשות לעצמם הרבה דברים, לקנות לביתם וגם לנסוע ברכב פרטי.

יואל חסון: תודה.

יעל גרמן: אני חושבת שאתה צריך להבין שבמקרה הזה צריך להתעלם וללכת לקראת הנושא החברתי.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, דעה נוספת, או שאתה מוותר?

אורן אסף חזן: לא מוותר.

יואל חסון: חשבתי שתוותר לחבר הכנסת חנין, כי הוא לא דיבר היום, ודווקא אתה יכול לוותר לו.

אורן אסף חזן: ראשית, הוא דיבר, והוא – – –

מירי רגב: אבל הוא הולך לדבר עכשיו.

אורן אסף חזן: אבל מה שיפה – ולפני שאתה מפעיל לי את השעון – זה שאני חושב שיותר חשוב – ובלי לפגוע בך, חנין – שהציבור ישמע דווקא עמדה של בחור צעיר, שאינו שומר מסורת, שמדבר על תחבורה ציבורית בשבת.

אורן אסף חזן: אז בגלל זה אני כן אנצל את הזכות שלי.

אורן אסף חזן: חברתי השרה, אדוני היושב-ראש, חברתי, חברי חברי הכנסת, תראו, חברים, יש מין תחושה היום בציבור הישראלי שמדינת ישראל היא – אין שום ערך לעובדה שהיא מדינה יהודית.

אורן אסף חזן: אם אנחנו נמשיך בדרך הזאת, שהמדינה אט-אט תבטל, כמדינה, את כל מה שמקשר אותנו למורשת ולהיסטוריה ולמה שמאחד את כולנו – שלא עברו רק 70 שנה ממה שעברנו בעבר הקרוב ואלפי שנים בכל דור ודור אנחנו נתקלים בזה, וזה יכול לקרות גם בעתיד, הרי רק היום סימנו מוצרים של יהודים.

יעל גרמן: מדובר על דקה, אורן, על דקה של אנשים.

אורן אסף חזן: ברשותך, אני מדבר על העניין הכללי שאני בתפיסה – – –

יעל גרמן: הוא מדבר על דבר ספציפי, שבגלל שעון החורף היום יש אנשים שלא מצליחים להגיע הביתה – באוטובוס, לא ברכב פרטי.

אורן אסף חזן: אני אסיים את המשפט שלי, ואני גם אתייחס למה שהוא אמר.

אורן אסף חזן: בסופו של דבר, למדינה יש אחריות גם להיותנו מדינה יהודית, והתיישנות הדורות קורית, אבל היא קורית פרטנית, ואסור לנו לאפשר שזה יקרה; הרי במשך אלפיים שנה חיכינו לרגע הזה.

אורן אסף חזן: וכשאנחנו נוגעים בעניין הפרטני, הנקודתי הזה – נכון שצריך למצוא פתרון לאותם אלה שרוצים להגיע בשבת – כי השעון הצטמצם – –

יעל גרמן: – – –

אורן אסף חזן: – – אבל זה לא יכול להיות תוך כפייה על אלה שרוצים לשמור על השבת.

אורן אסף חזן: חברים, שמור את יום השבת לקדשו זה לא סתם ביטוי, זה משהו שעלינו כמדינה להחיל יום-יום, שעה-שעה, שבוע-שבוע.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: אין לנו תשובת ממשלה בעניין, צר לי על כך, אבל אנחנו רוצים – המציעים – לעשות עם זה – מה?

יואב בן צור: ועדת הכלכלה לדיון דחוף.

יואל חסון: ועדת הכלכלה לדיון – אז מי שבעד הוועדה יצביע בעד, מי שמבקש להסיר מסדר-היום יצביע נגד.

יואל חסון: בבקשה.

יעל גרמן: צריך לוותר על זה – – – ולא על כל דבר צריך לדון, יותר לחשוב על האנשים שלא יכולים להגיע בזמן באוטובוס.

אורן אסף חזן: אבל בגלל זה צריך לדון, כדי למצוא פתרון גם לאלה וגם לאלה.

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: שישה בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא התחבורה הציבורית בשבת בהיקף נרחב נוכח המעבר לשעון שבת וכפיית נהגים לנסוע בשבת תועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

יואב בן צור: לפרוטוקול תודיע שזה היה בהסכמה שהשר לא יענה.

יואל חסון: אני לא יודע הסכמה עם מי, אני לא מכיר את ההסכמה הזאת, אדוני.

יואל חסון: אתה אומר את זה, בבקשה, אין בעיה.

יואל חסון: אני לא מכיר, לא הובאה לידיעתי הסכמה מהסוג הזה, אבל בסדר גמור.

יואל חסון: אנחנו עוברים לשאילתה לשרת התרבות והספורט.

יואל חסון: גברתי השרה, בבקשה.

יואל חסון: ובכן, שאילתה בנושא: פעילות ארכיאולוגית באתרים דתיים, של חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: גברתי השרה תעלה לדוכן.

מירי רגב: הוא יציג אותה?

יואל חסון: הוא יציג אותה, בוודאי.

יואל חסון: וכרגע השר חנין – השר אני אומר, חבר הכנסת חנין – – –

אורן אסף חזן: אני רק אגיד השרה רגב – – – הרבה, ואני שמח שאת שרת התרבות והספורט; היא אהבה גדולה לכל עם ישראל, אוהבים אותך.

מירי רגב: איזה אורן זה.

מירי רגב: מה נעשה עם אורן, מה נעשה עם חבר הכנסת חזן?

יואל חסון: דב חנין, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, חוק העתיקות קובע כי אישור חפירות ארכיאולוגיות באתר שהוא גם מקום דתי מחייב הקמת ועדת שרים מיוחדת.

דב חנין: רשות העתיקות חופרת בעיר העתיקה בירושלים, ובכלל זה גם ברובע המוסלמי.

דב חנין: שאלותי: 1.

דב חנין: האם הוקמה ועדת שרים?

דב חנין: 2.

דב חנין: אם כן – מה הוא הרכבה ומי הם חבריה?

דב חנין: 3.

דב חנין: אם הוועדה התכנסה, באילו אתרים היא דנה ומה הן החלטותיה?

יואל חסון: תודה רבה לך, דב חנין.

מירי רגב: תודה רבה לך, חבר הכנסת חנין.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ועדת השרים מוקמת מכוח החוק ובאופן אוטומטי, ואין צורך להקימה בכל פעם מחדש, אלא לכנס אותה בהתאם לדרישת רשות העתיקות.

מירי רגב: סעיף 29(ג) לחוק קובע כי במקרים שבהם מדובר באתר עתיקות המשמש לצורך דתי או מקודש לתכלית דתית, לא ייתן המנהל אישור לכל פעולה שהיא, כגון בנייה, סלילה, הקמת מתקן, חציבה, כרייה, קידוח, חפירה וכדומה, אלא באישור ועדת שרים המורכבת משרת התרבות והספורט, שר הדתות ושרת המשפטים.

מירי רגב: כלומר, לצורך חפירה ארכיאולוגית באתר שהוא גם מקום דתי נדרש אישור של ועדת השרים.

מירי רגב: הוועדה טרם התכנסה בתקופת כהונתה של הממשלה הנוכחית, אך היא התכנסה כמה פעמים בתקופת כהונתה של הממשלה הקודמת, בהתאם לבקשות שהצריכו זאת.

מירי רגב: בשל הרגישות הרבה שבתחום זה, הוועדה מקבלת את החלטותיה בהסתמך על חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, מנהל רשות העתיקות, גורמי התכנון בעיריית ירושלים ומשטרת ישראל.

מירי רגב: בעניין העיר העתיקה בירושלים והרובע המוסלמי, העמדה המקצועית של רשות העתיקות היא שהם אינם עונים על ההגדרה של מקום דתי או מקודש לתכלית דתית, בשונה מאזור מתחם הר-הבית, שמוגדר אזור דתי ומוקדש לתכלית דתית ומצוי בתחום אתר עתיקות, ועל כן מתחייב כינוס ועדת השרים לפני ביצוע העבודות, הפיתוח או החפירות באזור זה.

מירי רגב: החפירות המתבצעות כיום בעיר העתיקה הן באזור שמיועד לפיתוח, הרחבת בנייה או הנחת תשתית, ולכן לא נדרש כינוס ועדת השרים ולא נדרש אישורה לפני שהמנהל ייתן אישור לחפירה.

מירי רגב: ביצוע העבודות המבוקשות נעשה בהתאם להגבלות הנדרשות מטעם רשות העתיקות ובפיקוח של רשות העתיקות.

יואל חסון: שאלה נוספת לחבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, גברתי השרה, על תשובתך.

דב חנין: יש לי שורה של שאלות, שהן ממש משתמעות מתשובתך.

דב חנין: מכיוון שהוועדה כרגע לא התכנסה, איזה מנגנון בעצם קובע אילו חפירות יבוצעו?

דב חנין: האם המערכת הפרוצה הזאת לא מאפשרת לגופים בעלי אינטרסים זרים ולארגונים כמו עמותת אלע"ד להכתיב היכן וכיצד יבוצעו חפירות?

דב חנין: באופן מאוד קונקרטי – מתקיימת, למשל, חפירה ארכיאולוגית בכפר סילואן, בשטח המעיין המכונה מעיין הגיחון.

דב חנין: זה, אגב, מקום מקודש גם לנוצרים, גם למוסלמים, גם ליהודים.

דב חנין: הנוצרים קוראים לו מעיין מרים.

דב חנין: האם הוועדה התכנסה לאשר את החפירות הארכיאולוגיות במעיין הזה?

דב חנין: או – מתקיימת חפירת הצלה ברחבת הכותל לצורך בניית בית-הליבה, שהוא מבנה שעדיין לא נבנה, ומתקיימות גם חפירות מתחת לשער המוגרבים, ביסודות של גשר המוגרבים.

דב חנין: רחבת הכותל, אין מחלוקת שהיא מקום קדוש, האם הוועדה התכנסה לאשר זאת?

דב חנין: מתקיימות חפירות ארכיאולוגיות במנהרות הכותל המערבי; בימים אלה רשות העתיקות חופרת מנהרה בצמוד לכותל המערבי, בצפון, בכוחות עצמה, ובפינה הדרום-מערבית של הכותל באמצעות עמותת אלע"ד.

דב חנין: האם הוועדה התכנסה לדון בכך?

דב חנין: הקרן למורשת הכותל המערבי בנתה כמה בתי-כנסת בתוך מנהרות הכותל.

דב חנין: למשל, הוקם במנהרות מתחם תפילה לנשים בשנת 2006.

דב חנין: האם הוועדה התכנסה לצורך אישור הבנייה הזאת?

דב חנין: להבנתי, גברתי השרה, המנהרות מזוהות כמקום קדוש, כיוון שהן חלק ממתחם הכותל המערבי.

דב חנין: בתקנות שמירה על מקומות קדושים ליהודים מ-1981 נקבע כי מקומות קדושים כוללים – אני מצטט – את הכותל המערבי ורחבתו, לרבות כל מבנה וכל מעבר עילי או תת-קרקעי שהכניסה אליהם היא מתוך הרחבה; כך שלפי ההגדרה הזאת בחוק הישראלי המנהרות נחשבות מקום קדוש.

יואל חסון: תודה, אדוני.

יואל חסון: זו צריכה להיות שאלה, לא נאום.

דב חנין: אני מסיים ומגיע לשאלה.

דב חנין: זאת אומרת, המשמעות היא שישראל מקדשת שטחים עצומים מתחת לאדמה ברובע המוסלמי.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

דב חנין: עכשיו, המסקנה – – –

יואל חסון: לא לא, אתה נואם.

יואל חסון: סליחה, אדוני, זאת לא שעת נאומים עכשיו.

דב חנין: מאה אחוז, מסקנה.

דב חנין: במשפט.

יואל חסון: לא מסקנה, השאלה.

דב חנין: כיוון שכל הדברים הם מאוד מאוד רגישים, והפלסטינים מרגישים, שומעים ורואים שחופרים מתחת לפני האדמה, מתחת לבתיהם – –

יואל חסון: אז מה יקרה?

דב חנין: – – האם אתם, כאשר אתם לא מכנסים את הוועדה, ואתם מאפשרים למערכת להתנהל בצורה כזו, לא מתנהלים בצורה שיש בה חוסר אחריות מאוד מאוד גדול דווקא במצבים ובנושאים הכי רגישים?

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: גברתי השרה.

מירי רגב: חבר הכנסת חנין, כפי שאמרתי, הוועדה מתכנסת לאור בקשתו של יושב-ראש רשות העתיקות, אתה מכיר אותו, חבר הכנסת יואל – ישראל חסון, לא יואל חסון.

מירי רגב: ישראל חסון, שעד לאחרונה היה כאן חבר כנסת.

מירי רגב: מרגע שהתמניתי לתפקידי, הוועדה לא התבקשה להתכנס, ועל כן אני מאמינה שלא נעשו חפירות במקומות קדושים.

מירי רגב: כל חפירה במקום אחר, שאינו קדוש, אינה נדרשת לאישור ועדת השרים, ועל כן היא נעשית על-פי הנהלים הקיימים באזורים של חפירות, כפי שנעשה בכל הארץ, כשחופרים.

יואל חסון: תודה לך, השרה.

יואל חסון: ובכן, חברי חברי הכנסת – כבוד השרה, אני אאפשר לך לרדת, תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

יואל חסון: ובכן, תם סדר-היום.

יואל חסון: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ד' בכסלו התשע"ה, 16 בנובמבר 2015, בשעה 10:00.

יואל חסון: ישיבה זו נעולה.