ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 60, 2015-11-09 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ז בחשוון התשע"ו, 9 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/2189/20 וכלה בהצעת חוק פ/2210/20 – הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – שיעור הריבית בהלוואה לדיור), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אלי כהן, משה גפני ואברהם נגוסה; הצעת חוק מועצת הצמחים (תיקון – ביטול), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שרן השכל, נורית קורן, אברהם נגוסה, אבי דיכטר, מכלוף מיקי זוהר ואלי כהן; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – רשם פניות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, משה גפני, אורי מקלב, יצחק הרצוג, דניאל עטר, מיקי לוי, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, חיים ילין, באסל גטאס, יחיאל חיליק בר, איימן עודה, עמר בר-לב וקסניה סבטלובה; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת רבני עיר וכהונתם), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, רחל עזריה, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, יואב קיש, שלי יחימוביץ, איציק שמולי, איתן כבל, יואל חסון, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, נורית קורן, אורן אסף חזן, נאוה בוקר וסופה לנדבר; הצעת חוק קידום השמעת זמר ישראלי במרחב הציבורי, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, עפר שלח, מאיר כהן, חיים ילין, קארין אלהרר, אילן גילאון, מיכל רוזין, אלי כהן, דניאל עטר, רויטל סויד ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שלילת השתתפות בתקציב עקב הפליה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, יעקב מרגי, איציק שמולי, מירב בן ארי, רועי פולקמן, יואב קיש, שרן השכל, אורן אסף חזן, אברהם נגוסה, דוד ביטן, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, איל בן ראובן ומיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (התאגדות שוטרים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נאוה בוקר, אראל מרגלית ומירב בן ארי; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן שירותים במרפאה ביישוב קטן לחברי קופה אחרת), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי, אלי אלאלוף, זוהיר בהלול, אילן גילאון, זהבה גלאון, קארין אלהרר, ישראל אייכלר וענת ברקו; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לכפל גמלאות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, דב חנין, מרב מיכאלי, זהבה גלאון, אלי אלאלוף, עבדאללה אבו מערוף, יואל חסון ואיציק שמולי; הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון – שינוי ייעוד לצורך הקמת תחנת דלק) (הוראת שעה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, מכלוף מיקי זוהר, מיקי לוי, ניסן סלומינסקי, מרדכי יוגב ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, דב חנין, איל בן ראובן, מיקי לוי, איציק שמולי ואלי אלאלוף; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הורה שכול), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, ינון מגל, איתן כבל, מכלוף מיקי זוהר, דב חנין, רחל עזריה, נורית קורן, יצחק וקנין, רוברט אילטוב, מירב בן ארי, יואב בן צור, נחמן שי, יעקב מרגי, יוסי יונה, יואל חסון, מיקי לוי, אורן אסף חזן, אראל מרגלית ומיכל רוזין; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – איסור הפצת דבר תעמולה באמצעי דיוור ישיר סמוך למועד הבחירות לכנסת), התשע"ו–2015, מאת חברות הכנסת איילת נחמיאס ורבין וקסניה סבטלובה; הצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות (תיקון – קביעת תאגיד שאינו מדווח או שותפות כחברת שכבה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, יצחק וקנין, דב חנין, מרב מיכאלי, זהבה גלאון, אלי אלאלוף, עבדאללה אבו מערוף ויואל חסון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת מתן פיצוי לצרכן במקרה של הטעיה בנוגע לתכולת האריזה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין; הצעת חוק הנוער (שפיטה,

ירדנה מלר-הורוביץ: ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – קטין שביצע מעשה טרור), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק הענקת אזרחות כבוד לחללי מלחמת הקוממיות (תיקון – הענקת אזרחות ישראלית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, רועי פולקמן, איתן כבל, מרב מיכאלי, ניסן סלומינסקי, שרן השכל, משה גפני, יוסי יונה, אברהם נגוסה, יואב קיש, דוד אמסלם, יואב בן צור, אורן אסף חזן, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן, קארין אלהרר, איל בן ראובן, מיכל רוזין, עליזה לביא, יואל רזבוזוב, יעקב מרגי, ענת ברקו, חיים ילין, אבי דיכטר, נורית קורן, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, טלי פלוסקוב, שולי מועלם-רפאלי, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, יצחק הרצוג, עמיר פרץ, אילן גילאון, תמר זנדברג, סתיו שפיר, יאיר לפיד, אורלי לוי אבקסיס, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, זאב בנימין בגין, אלי כהן, נחמן שי, יחיאל חיליק בר, יואל חסון, עמר בר-לב, יעקב פרי, שלי יחימוביץ, מאיר כהן, עפר שלח, מנואל טרכטנברג, רוברט אילטוב, מיכל בירן, איתן ברושי, עודד פורר, אלי אלאלוף, מירב בן ארי, ציפי לבני, יפעת שאשא ביטון, מיקי לוי, יעל גרמן, חמד עמאר, רחל עזריה, זהבה גלאון, ינון מגל, יצחק וקנין, אורי מקלב, מיכאל אורן, סופה לנדבר ואראל מרגלית; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת התקנת אמצעי הצללה בגני-שעשועים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, יפעת שאשא ביטון, קסניה סבטלובה, איל בן ראובן, דניאל עטר, מירב בן ארי, יחיאל חיליק בר, איתן ברושי, משה גפני, מיקי לוי וטלי פלוסקוב; הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקויות למידה בחינוך הרגיל, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, אלי אלאלוף, איילת נחמיאס ורבין, קארין אלהרר, איציק שמולי, אילן גילאון, זהבה גלאון, זוהיר בהלול ודב חנין.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי מבקשת לחזור ולהיות מציעה של הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ו–2014, שמספרה פ/2042/19, ולא כפי שנמסר בהודעתי ביום שני, כ' בחשוון התשע"ו, 2 בנובמבר 2015, ולפיה חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי מבקשת להסיר את שמה מהצעת חוק זו.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אין היום הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה נמצא בביקור ממלכתי בחוץ-לארץ, ולכן, כנהוג, כל הסיעות באופוזיציה הסירו את הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, כמצוות התקנון, אנחנו נפתח בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להשתתף, כמקובל, יצביע.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע, מי שמעוניין להשתתף בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני בינתיים אזמין את חברת הכנסת נורית קורן לפתוח את פרק הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, את יכולה לגשת למיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי, השתתפתי הבוקר באזכרה הממלכתית לנופלים במבצע "קדש", כממלאת-מקום יושב-ראש הכנסת.

נורית קורן: פגשתי את המשפחות, יתומים ואלמנות, אחים ואחיות, שהביעו את כאבם העצום על האבדות הקשות, ובעיקר על כך שהיום, 59 שנים אחרי, איננו זוכרים ומזכירים את המלחמה שגבתה 177 מחיילינו, נוסף על מאות שנפגעו.

נורית קורן: כל אחד מן הנופלים במלחמה הוא עולם ומלואו, חיים שלא הגיעו לידי מיצוי, כישרונות שלא באו במלואם לידי ביטוי, וגעגוע אין-סופי שגם מרחק השנים לא מצליח להקהות.

נורית קורן: לעתים, דומה שההפך הוא הנכון.

נורית קורן: הכאב על החסר שלא יתמלא לעולם דווקא הולך ומתעצם.

נורית קורן: אני שולחת תנחומים לבני משפחות הנופלים במערכה.

נורית קורן: יהי זכרם ברוך וצרוּר עמנו לעד.

נורית קורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: – – – נאומי דקה עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: לא רצית?

יולי יואל אדלשטיין: לא הצבעת?

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אה, סליחה, סליחה, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט לא הסתכלתי אם הצבעת או לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אתה, ואחריך – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ביום חמישי פורסמה כתבה בערוץ 2 על כך שמשרד הבריאות העביר הנחיה חד-משמעית המבטלת את המענקים לרופאים בפריפריה.

טלב אבו עראר: המענקים שניתנו משנת 2011 שיפרו משמעותית את רמת הרפואה הציבורית בפריפריה.

טלב אבו עראר: המענקים ניתנו לרופאים הרוצים להתמחות בפריפריה או לרופאים שבוחרים במקצועות במצוקה – מרדימים, מומחים וכדומה.

טלב אבו עראר: במסמך שהוצג בכתבה, משרד הבריאות ציין שיש למחוק את המילה "פריפריה", והמענק יינתן לרופאים שבוחרים במקצועות במצוקה, ולא לרופאים שבוחרים לעבוד בפריפריה.

טלב אבו עראר: מדברי יושב-ראש ההסתדרות הרפואית – הוא אומר שביטול המענקים בפריפריה עלול לפגוע במטופלים ובבתי-החולים בפריפריה.

טלב אבו עראר: תושבי הפריפריה ראויים לבריאות הוגנת כמו כל אזרחי מדינת ישראל.

טלב אבו עראר: ידוע כי קיימים פערים בשירותי הבריאות הציבורית בין הפריפריה למרכז, וביטול המענקים לרופאים רק יעצימם.

טלב אבו עראר: ולכן אני פונה שוב ומבקש להשאיר את המצב כמו שהוא.

טלב אבו עראר: המענק שניתן לכל רופא ורופא בגובה 300,000 שקל, אני מבקש שימשיכו הרופאים לקבל את זה כדי לחזק את יישובי ותושבי הפריפריה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: היום דנו בנשיאות בכמה הצעות – – –

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אתה מעלה נושא חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: דנו בנשיאות – היו כמה חברי כנסת שביקשו הצעה לסדר-יום או דיון מהיר.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו בשורה משמחת שהתקציב הזה הוחזר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן יישר כוח לכל אלה שעמלו, וטרחו, והעלו את הנושא ולחצו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת אורן חזן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, היו פה היום טרקטורים באזור בית-המשפט העליון, אבל לצערי הרב, הם לא מקבלים את אותה תשומת לב כשמחברים אותם לבית-המשפט העליון.

יולי יואל אדלשטיין: כמו בולדוזרים, אתה אומר.

יולי יואל אדלשטיין: D-9.

אלעזר שטרן: אמרתי טרקטורים.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר שאותי תיזזו היום בין ועדות שונות, בעיקר לוועדת הכנסת, כדי לוודא שיצליחו להעביר לפני התקציב את סירוסו של הגיוס, או אם להגביר את הפירוד בעם, וגם על החטיבה להתיישבות.

אלעזר שטרן: אבל אף אחד לא הריץ אותי – איך אנחנו מצילים את ההתיישבות האמיתית בארץ, וזו החקלאות.

אלעזר שטרן: אני מקווה שתשומת הלב שנמצאת כאן מעבר לגדר, גם אם היא לא יודעת לעשות כותרות כמו הבולדוזרים, אדוני, שאתה אמרת, או בלי לאיים על בית-המשפט העליון ש-100 טרקטורים ייכנסו לשם, נדע אנחנו בבית הזה להתייחס יותר גם לאתגר הזה.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן חזן, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל כך הרבה נושאים דחופים על סדר-היום, במיוחד בימים של תקציב.

אורן אסף חזן: אבל אני רוצה להתייחס לדבריה של המחבלת חנין זועבי, המחבלת בתהליך השלום, שאתמול בחרה לעשות השוואה ולהגיד כאילו יש קשר ישיר בין גרמניה הנאצית לישראל של היום.

אורן אסף חזן: אז כנראה היא, באמסטרדם, עלתה על טריפ רע, כי הקשר הישיר שאכן קיים בין גרמניה נאצית לישראל של זמננו הוא אחד: אז שחטו יהודים מכיוון שהם יהודים – –

מאיר כהן: – – – בשביל מה אתה – – –

אורן אסף חזן: – – והיום חבריה ממשיכים לשחוט יהודים ברחובות.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שחברים מכל קצוות הקשת הפוליטית בבית הזה יתאחדו – יד אחת – כדי להוקיע ולהוציא משורות הבית הזה את האישה הזו שמחבלת בצורה ברורה, יום-יום, שעה-שעה, לא רק בתהליך שלום, אלא מובילה להסתה ולרצח של יהודים בכל מקום שהוא, מבזה את מדינת ישראל, מבזה את הלגיטימיות שלנו כאן ואת זכותנו על הארץ.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנגיד: די להסתה, ונגרש את חנין זועבי מכנסת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבין שיש היום איזה ידיעה סוערת ומסעירה, מדווחים לנו על שינוי המשרד מ"הנגב והגליל" ל"פיתוח הפריפריה, הנגב והגליל".

איתן ברושי: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, מה ההבדל בין הנגב והגליל לפריפריה?

איתן ברושי: בעיני, גבולות הפריפריה הם הנגב והגליל.

אורי אריאל: זה כולל את הפריפריה החברתית גם.

איתן ברושי: אני חושב שיש פה ערבוב; הפריפריה במונחים שלנו זה אזורים של בעיה גיאוגרפית.

איתן ברושי: יש גם שכונות בנתניה ובתל-אביב, אבל גם השאלות שהועלו פה על-ידי שטרן – שאלת הפגנת החקלאים, ושאלת הטבות המס, והשאלות של תקציב המדינה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך למנוע את הבושה הזאת.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני מציע למנוע את הבושה.

איתן ברושי: אני לא חושב שמישהו השקיע מחשבה – מה זה נקרא שינוי – אני לא מדבר עכשיו על כסף, אני מדבר על השם.

איתן ברושי: גם שם הוא חשוב – מה זה נקרא שינוי מ"הנגב והגליל" ל"פריפריה, הנגב והגליל".

איתן ברושי: זה לא רק משחק מילים, זאת שגיאה.

איתן ברושי: ובעיני, הפריפריה והנגב והגליל הם אותו דבר.

איתן ברושי: אני משתמש בדרך כלל במילים "נגב-גליל", כדי שלא תהיה הטעות של השר אורי אריאל, משום ששאלת הפריפריה החברתית היא שאלה אחרת, והיא מורכבת, ויש לה היבטים אחרים ורחבים.

איתן ברושי: אבל שאלת הנגב והגליל או הפריפריה של ישראל זאת שאלת העדיפות הלאומית ושאלת היעדים, שלפי דעתי הם גם מוסכמים.

איתן ברושי: לכן אני מציע לעצור את התקלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: רק למען הסר ספק, אנחנו מקבלים את הבקשה הזאת מן הממשלה בצורה שהיא כתובה, והכנסת מביעה את עמדתה בהצבעה, מי בעד ומי נגד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה מפה לשלוח מסר לשר האוצר, מאחר שהיום, וגם הימים שעברו, וגם הימים שיבואו, הם ימי התקציב, אווירת התקציב, והיום היה כנס על תקציב המדינה וחלקם של הערבים, האוכלוסייה הערבית, בתקציב הזה.

מסעוד גנאים: אני רוצה להגיד לו: 1.

מסעוד גנאים: תקציב טוב הוא תקציב צודק.

מסעוד גנאים: והוא צודק כאשר הוא עושה צדק עם אלה שתקציבים אחרים נהגו בהם באי-צדק ואי-שוויון והפלו אותם.

מסעוד גנאים: לכן, התקציב יהיה טוב ומצליח כאשר ייטיב ויעשה צדק עם השכבות החלשות ועם המגזרים החלשים, אם בפריפריה אם בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: בידיך, שר האוצר, להיות המהפכן והחלוץ, מאחר שכאשר התייצבת פה על הדוכן, כאשר היה דיון על התקציב בקריאה טרומית, קריאה ראשונה, אמרת: תקציב זה ערכים, השקפת עולם.

מסעוד גנאים: הערך הראשון והחשוב הוא צדק ושוויון.

מסעוד גנאים: אתה יכול להיות שר אוצר טוב עם תקציב טוב, ואם תרצה, אין זו אגדה.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: ציטוט מקורות ציוניים זה גם צעד חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רק רוצה להגיד לאורן חזן: אורן, יקירי, אל תפרנסו האחד את השני – לא כל מה שחנין זועבי אומרת באיזה מקום, אנחנו צריכים לתת לה follow-up כאן.

מאיר כהן: באמת.

אורן אסף חזן: אדוני, אתה מבין את הבעיה, אבל?

אורן אסף חזן: את מה שקרה?

מאיר כהן: עזוב, עזוב.

אורן אסף חזן: לא, זה לא נכון.

מאיר כהן: זה בדיוק מה שהיא מחפשת.

מאיר כהן: תודה.

אורן אסף חזן: עצימת עיניים לא תעלים את הבעיה.

מאיר כהן: אף אחד לא עוצם עיניים.

אורן אסף חזן: במקום להטיף לי מוסר, תצטרף אלי.

מאיר כהן: אורן, אני לא מטיף לך; אורן, אני לא מטיף לך מוסר.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, אדוני, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: כן, אתה צודק.

מאיר כהן: לצערי הגדול, אתמול הממשלה הפילה הצעת חוק בדבר הגדרה של מספר התיקים שאתם עובדים סוציאליים יצטרכו להתמודד.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש מהמאזינים כאן – ולא משנה אם אתה בקואליציה או באופוזיציה – זאת הצעה מאוד חשובה, שעושה צדק עם האנשים האלה.

מאיר כהן: אנא מכם, עד יום רביעי, יעשה כל אחד את חשבון הנפש שלו.

מאיר כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בשבוע שעבר הגשתי שאילתה ישירה פה – בנושא האוכל הרקוב שהגיע לתלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתה דחופה אפילו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתה שאילתה דחופה, סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וענה לי סגן שר החינוך, והוא אפילו התחמק מהתשובה איפה עשו את הבדיקה של האוכל, אם במעבדה, מאיפה המעבדה לקחה את הדגימות, אם במקום שהכינו את האוכל או במקום שהוא הגיע אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז היום עוד הפעם, כשהגיע לחם רקוב, שאתה לא צריך מעבדה, אתה יכול לראות את זה ויזואלית, וגם את הצילומים של האוכל הקודם ושל הלחם של היום, העברנו לסגן שר החינוך, ואני מקווה שיוכלו לטפל בזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מוסיף עוד משהו, בקשר לתקציב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אתה אומר שאני לא יודע, שאתה מתעלם, שאתה אומר: לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כשממשלה מגיעה למצב שהיא עושה את הבדיקות שלה ואומרת: כן, יש אפליה ויש מקום לתקן – ממשלת ישראל הקימה את "צוות 120 הימים" לבדוק את מצב הדיור במגזר הערבי; קיבלה את ההמלצות של "צוות 120 הימים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היא קיבלה את ההמלצות היא צריכה לתקצב אותן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא ממשיכה עם אותה אפליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא מכירה בזה שיש אפליה, מכירה בזה שצריך לתקן, מקימה צוות – ולא מממנת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דבר אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בג"ץ קבע שצריך לתקן את מענקי האיזון למגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם באו, תיקנו נוסחה של מענקי איזון לרשויות מקומיות, והוסיפו שם עוד פרמטרים, כדי לגזול מהיישובים הערביים מאות מיליונים, שבגללם המצב ברשויות המקומיות במגזר הערבי נראה איך שהוא נראה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היא לא רוצה לתקן, לפחות יש לאפשר לרשויות המקומיות להקים אזורי תעשייה ומסחר, שיוכלו להתקיים ללא מענק איזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני.

תמר זנדברג: בימים אלה הכנסת כולה – כל הוועדות, ובשבוע הבא גם המליאה, מכינים את חוק התקציב, חוקי התקציב וחוקי ההסדרים.

תמר זנדברג: אני רוצה להפנות את תשומת לב חברי הכנסת לדבר אחד שעבר, ככה, אתמול בלילה, בשעת לילה מאוחרת, בוועדת הכספים, שאני חייבת להגיד באופן אמיתי, מדיר שינה מעיני.

תמר זנדברג: מדובר בהפחתת התקרה לפטור ממס על החיסכון לפנסיה.

תמר זנדברג: זה נשמע – איך אמר ג'ון אוליבר?

תמר זנדברג: אם אתה רוצה לעשות משהו רע, תחביא אותו בתוך משהו משעמם – זה נשמע משעמם.

תמר זנדברג: זה פנסיה, זה בעתיד, לאף אחד לא אכפת.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך בשם הדור שלי – אני אהיה בת 40 בשנה הבאה – והדורות שבאים אחרי, הצעירים ממני: אנחנו בשעת פרישה נעמוד בפני שוקת שבורה.

תמר זנדברג: אנחנו מגדלים פה דור של קשישים עניים.

תמר זנדברג: אם היום מדברים על שיעור גבוה של קשישים עניים, בעוד 20 שנה אנחנו נעמוד מול דור שלם שההכנסה שלו תצנח, שיעמוד מול עוני מחפיר.

תמר זנדברג: הפנסיה, מכרסמים אותה מכל כיוון.

תמר זנדברג: כבר עכשיו, המכפיל, בגלל משברים גלובליים ואוניברסליים שחלקם – אין לנו מה לעשות, החיסכון – התשלום לפנסיה נשחק.

תמר זנדברג: תוסיף לזה את החיסכון שנשחק ואת הפטור הזה ממס, שנוגע, כמובן, לכל אחד ואחד שיושב כאן – לחברים שלנו, להורים שלנו, לילדים שלנו.

תמר זנדברג: אנחנו שוחקים את העתיד, ואנחנו נגיע לדור שלם שפשוט יפרוש בעוני מחפיר, והעולם כולו – ומדינת ישראל כולה תעמוד מול שוקת שבורה.

תמר זנדברג: כרגע זה לא מרים קול צעקה, כי כרגע זה לא פוגע בכיס של אף אחד, כי מדובר בעתיד הפנסיוני.

תמר זנדברג: מדובר כאן בהחלטה חמורה ביותר, שמצטרפת להחלטות נוספות בנושא הפנסיה שפשוט מסכנות מאוד את העתיד שלנו.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, בעוד כמה דקות אנחנו נשמע את הודעת הממשלה על מילוי מקומו של שר הכלכלה בידי ראש הממשלה.

דב חנין: ולפי הפרוצדורה הנוהגת אנחנו נשמע הודעה, לא נקיים עליה דיון, ולכן מצאתי לנכון להביא בפני הכנסת את הסוגיה הבאה, שיש לה חשיבות גדולה.

דב חנין: ראש הממשלה, כפי שידוע לנו, כמה שנים עזב את החיים הפוליטיים כדי לעשות לביתו, או במקרה הזה, כדי לעשות לבתיו.

דב חנין: בשנים האלה הוא שימש כמקדם עסקים עבור חברות עסקיות שונות, הרוויח סכומים נאים, אגב – אני קורא פה: 120,000 דולר על קיום פגישות כאלו או אחרות.

דב חנין: בין יתר הגורמים שאתם הוא נפגש כדי לקדם עסקים היה גם מר עידן עופר, הבעלים של כי"ל.

דב חנין: רשימת הנפגשים כוללת עוד כל מיני גורמים עסקיים שונים ומגוונים.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, עומדת שאלה באופן ברור בפני שר הכלכלה החדש, של חובתו להימנע מניגוד עניינים.

דב חנין: עכשיו, אני יודע שהיועץ המשפטי לממשלה, לקח לו הרבה זמן לייצר הסדר ניגוד עניינים ביחס לעורכי-דינו של ראש הממשלה בכל הקשור לעסקי התקשורת, אבל כדי להסיר מכשול בפני עיוור, חשוב להגיד את הדברים בצורה ברורה; החובה להימנע מניגוד עניינים לא צריכה להמתין להסדר ניגוד עניינים.

דב חנין: החובה להימנע מניגוד עניינים עומדת בתוקפה וחלה על ראש הממשלה גם אם אין הסדר.

דב חנין: ולכן אני מבקש כאן, דרכך, אדוני היושב-ראש, דרך היועץ המשפטי לכנסת ודרך היועץ המשפטי לממשלה, להעמיד את ראש הממשלה על חובת הזהירות שלו להימנע מניגוד עניינים, כדי שלא נצטרך כולנו להיות במבוכה מיותרת, בוודאי לא ראש הממשלה, אבל קודם כול מבוכה למדינה כולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, וזה הסיפור: הסיפור הוא של אישה יקרה שגרה בעוטף-עזה.

חיים ילין: הלכה וקנתה רהיטים, ביקשה שיביאו לה את הרהיטים הביתה, ואין – אנחנו לא מביאים את הרהיטים שלך, כי מתפוצצים טילים ליד הבית שלך.

חיים ילין: זה הזוי; אנחנו יכולים לגדל את ילדינו שם, אנחנו יכולים להמשיך לפרוח מול הטילים, אבל החברה הפרטית שנקראת "איקאה" – שדרך אגב, אותה מדינה גם לא רוצה לקנות חלק מהתוצרת של מדינת ישראל – אותה חברה לא מובילה רהיטים לעוטף-עזה, נקודה.

חיים ילין: ואם כבר מובילים, אז פי-שניים, פי-שלושה במחיר.

חיים ילין: אני מאוד מצטער, כבוד היושב-ראש, אני חושב שכנסת ישראל, כל מי שנמצא פה, לא יכול לסבול שחברה פרטית, כל חברה במדינת ישראל, לא תוביל רהיטים או כל מוצר לתוך עוטף-עזה.

חיים ילין: במקום שיש חיים במדינת ישראל, יש קונסנזוס מלא לגבי עוטף-עזה, לא יכול להיות שיש חברות פרטיות ששמות טלאי צהוב על אותם מקומות.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים למועדון, מה אני אגיד לך.

יולי יואל אדלשטיין: אילו הכנסת הייתה נוקטת – –

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – מאמצים וצעדים כשעבדך הנאמן ועוד עשרות חברי כנסת העלו את הנושא הזה מעל במת הכנסת, אולי לא היית מגיע למצב המביך הזה היום בעוטף-עזה.

חיים ילין: אם ראש הממשלה לא היה מפרק את משרד החוץ לשישה שרים, גם היינו נראים אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: נכון מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: זכור לי כמה פעמים לא הגיעו אלי משלוחים מאז שנת 1987.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל, כבוד היושב-ראש וחברי הכנסת, בדרך כלל אני מנצלת את הדקה הזאת – וכולנו ככה – לדבר על בעיות שלא הצלחנו להעלות לסדר-היום.

עאידה תומא סלימאן: היום אני לא רוצה לדבר על בעיה, אני רוצה לדבר על משהו דווקא טוב, משהו שנתן לי תקווה, משהו ששימח אותי כל היום, או בעצם מישהי.

עאידה תומא סלימאן: היום אירחתי את הבחורה המקסימה שיושבת ביציע, אביה גבר – היציע הזה – עם אימא שלה.

עאידה תומא סלימאן: אביה, השנה יש לה בת-מצווה, והיא קיבלה פרויקט מההורים, שהיא כל חודש נפגשת עם אישה, ומבלה אתה יום כדי לשמש לה השראה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מקסים שהורים חושבים בצורה כזו וחושבים שצריך לחשוף את הילדים שלהם למגוון האוכלוסיות הקיימות ולמגוון הדעות הקיימות, וצריך להדגיש – הם לא בוחרים של הרשימה המשותפת, כך שהבחירה שלהם נעשתה בצורה מושכלת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהם נותנים לי הרבה תקווה שאפשר באמת לעלות על הדרך הנכונה, ולחיות יחד, ולכבד אחד את השני ולכבד את השוני שיש בינינו, ומזל טוב לאביה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואכן מזל טוב מכולנו לרגל הבת-מצווה והפרויקט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בוושינגטון מתכנס בימים האלה ארגון איחוד הקהילות היהודיות של צפון-אמריקה לכינוס השנתי שלו.

נחמן שי: זו אחת הסיבות לנסיעה של ראש הממשלה לוושינגטון.

נחמן שי: אני לא יודע מה קדם למה, ההשתתפות בכינוס או המפגש עם הנשיא, אבל שני הדברים האלה קורים.

נחמן שי: זאת הזדמנות בשבילנו לומר כמה דברים על יהדות ארצות-הברית.

נחמן שי: קודם כול, להביע הערכה על התרומה שלה, החשובה מאוד למדינת ישראל.

נחמן שי: שנית, להביע תקווה שהביקור הזה של ראש הממשלה לא רק יישר את ההדורים בינו לבין נשיא ארצות-הברית – אני מקווה שזה, לטובת כולנו, אכן יקרה – אלא גם ישחרר במידה מרובה את יהדות ארצות-הברית מן הדילמה הקשה שהיא נקלעה אליה בחודשים האחרונים, כאשר ישראל ניהלה את המאבק הפומבי שלה נגד העסקה עם איראן, אשר בתוכו נקלעה גם יהדות ארצות-הברית לדילמה מאוד מאוד עמוקה בין הנאמנות שלה, הטבעית והמובנת מאליה, לארצות-הברית ולנשיא ארצות-הברית לבין הזיקה העמוקה, האישית, הרגשית, שלה למדינת ישראל ולעם ישראל.

נחמן שי: זו דילמה שתמיד יהודי ארצות-הברית ניסו להימנע ממנה, ואולי זו אחת הסיבות לקשר ההדוק בין שתי הארצות.

נחמן שי: יחד עם זאת, נראה שזה היה קשה מאוד, וכל אחד מאתנו שהזדמן לו לפגוש נציגים מאותה יהדות למד עד כמה התקופה הזאת הייתה קשה להם.

נחמן שי: צריך לקוות שגם הפרק הזה, החודשים האלה, הקשים ליהדות ארצות-הברית, יסתיימו עם הביקור הזה של ראש הממשלה ועם הפגישה עם נשיא ארצות-הברית.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרונת הדוברים היא חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, מאז קום המדינה ועד היום יש לנו התובע מספר אחת במדינת ישראל, היועץ המשפטי לממשלה.

רויטל סויד: היועץ המשפטי לממשלה הוא אחד התפקידים הבכירים ביותר במערכת המשפט, וודאי וודאי יש לו כוח רב וסמכויות רבות.

רויטל סויד: אלא שעל אף עשרות השנים, מעולם עד היום לא מונתה אישה ליועצת משפטית לממשלה, אף שאני חייבת לומר שמערכת המשפט היא מערכת שבה האיזון בין גברים לנשים הוא איזון מוחלט, ובהחלט אפשר לראות אותם כשווים.

רויטל סויד: ועדת האיתור, שבין היתר נמצאים בה גם חברי כנסת, וכמובן גם השרה, אמורה להחליט בקרוב מאוד על שלושה מועמדים משמונת המועמדים הראויים שיש בוועדה, על מי הם ממליצים לשרה ולראש הממשלה – ואחר כך יגיעו לאישור הכנסת – שיתמנה ליועץ.

רויטל סויד: ואני קוראת לוועדת האיתור, שעמה נמנית גם חברתי חברת הכנסת ברקו שנמצאת פה, וגם השרה איילת שקד, וגם חברים נוספים, לבחור לראשונה, לעשות תקדים היסטורי, להמליץ על אישה – ויש לנו שתי מועמדות ראויות מאוד, גם השופטת בדימוס הילה גרסטל, נציבת הביקורת על הפרקליטות, וגם פרופסור סוזי שלו, שהיא פרופסור ידועה מאוד – – –

ענת ברקו: סוזי נבות.

רויטל סויד: סוזי נבות, סליחה.

רויטל סויד: – – – סוזי נבות, שהיא ידועה מאוד באקדמיה.

רויטל סויד: ואני ממליצה מאוד לחברי הוועדה – ואני שמחה שאת פה, חברת הכנסת ברקו – לבחור ולהמליץ על שתי הנשים משלושת המועמדים, כדי שבוודאות תהיה לנו אישה, לראשונה, יועצת משפטית לממשלה.

רויטל סויד: לא משום שהיא אישה, אלא שכאשר יש – –

ענת ברקו: הערה חשובה.

רויטל סויד: – – הרבה מאוד מועמדים ראויים, הגיעה העת לתת הזדמנות גם לאחת מהנשים המאוד-ראויות האלה.

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מתעלמת מאזרחיה הערבים בתקציב המוצע

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה שבמקור הייתה הצעת אי-אמון אבל שונתה להצעה לסדר-היום, בנושא: הממשלה מתעלמת מאזרחיה הערבים בתקציב המוצע, מס' 1555.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני – ותשיב לו השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה וכבוד השר, חברי וחברי הכנסת הנכבדים, המדיניות והשיטה המעוותת שמובילה הממשלה מאז תחילת כהונתה, להמשך הישרדותה, אשר נשענת על חודו של קול אחד, חצתה את כל הנורמות הדמוקרטיות ואת ההיגיון האנושי.

עבדאללה אבו מערוף: יותר מפעם אחת אמרנו, ונאמר כאן, שאנחנו חיים בקרקס ממושך, מצחיק ומכאיב מאז תחילת כהונתה של ממשלה זו.

עבדאללה אבו מערוף: מדיניות הממשלה ללא אופק כלכלי-חברתי, וכמובן ללא אופק מדיני, וללא בשורה של צדק חברתי; ללא תכנון לטווח הקצר, ללא תכנון לטווח הארוך, וכמובן, ללא תכנון לטווח הארוך ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: אם זה הקו הכללי המנחה של הממשלה, וכבר שבעה חודשים – מנוהל ללא תקציב לכל האזרחים בכלל, אין פלא שזו התנהלותה הגזענית והאי-שוויונית של הממשלה כלפי אזרחיה הערבים, שהם 20% מהאזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: התנהלות זו קיימת מאז ומתמיד.

עבדאללה אבו מערוף: ואם כבר העסקים כרגיל, ללא תקציב, אז למה לנו להתווכח לילות רבים – כמו אתמול ולפני זה – ועדיין מתווכחים בעניין התקציב וחוק ההסדרים?

עבדאללה אבו מערוף: הרי העניינים הולכים טוב ורגיל והמדינה מנוהלת כבר מאז הבחירות ללא תקציב.

עבדאללה אבו מערוף: התקציב שאמור להיוולד – ואני מקווה שלא ייוולד – לא נותן מענה לאף מ"ם מחמשת המ"מים המפורסמים, ואם יש בו מענה קטנטן לצורכי האזרחים היהודים אז הוא עונה באפס מאופס לגבי מה שמגיע לאזרחים הערבים במדינה.

עבדאללה אבו מערוף: כבר שלושה חודשים מתנהלות שיחות מרתוניות עם נציגי האוצר ומשרדי הממשלה כדי שהתקציב המוצע יתייחס לאזרחים הערבים במדינה, ועדיין אין מענה.

עבדאללה אבו מערוף: ולא במקרה היום, ובצל הדיונים על התקציב, נערך כנס חשוב מאוד, ביוזמתם של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, ד"ר באסל גטאס וד"ר אחמד טיבי.

עבדאללה אבו מערוף: הייתה השתתפות של נציגים חברתיים מקצועיים, ראשי רשויות מקומיות ועוד גופים אחרים, כולל "מוסאוא" ו"סיכוי".

עבדאללה אבו מערוף: בכנס הוצגו כל הנתונים שמבקשים לכלול בתקציב, שהם בעצם בקושי סוגרים פערים שנמשכים שנים באוכלוסייה הערבית.

עבדאללה אבו מערוף: ההמלצות הן: הקצבת 41 מיליארד שקל כתוכנית חומש לחמש שנים לצמצום פערים בכל התחומים של האוכלוסייה הערבית, אך התשובה של האוצר היא שהם יקבלו רק 6.5 מיליארד שקל למשך חמש שנים; 41 מיליארד – וזה סכום שעדיין לא כולל את כל משרדי הממשלה; זה מה שהגיעו אליו במשא-ומתן, והתשובה של האוצר – 6.5 מיליארד שקל.

עבדאללה אבו מערוף: כאן אני חייב להגיב בשקט.

עבדאללה אבו מערוף: בחמש השנים האחרונות לא הועבר שקל אחד ממשרד השיכון לרשויות המקומיות הערביות.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב ומקווה שלשר הנוכחי, יואב גלנט, תהיה דעה אחרת והוא יאשר העברת תקציבים, כולל סבסוד הפיתוח לזוגות צעירים, כולל הכספים לתכנון ובנייה לפי ההמלצות הנכונות והטובות, שאנחנו מקבלים אותן, של "צוות 120 הימים" בעניין התכנון והבנייה.

עבדאללה אבו מערוף: ללא תקצוב התוכנית הזאת לא תצא לפועל, ועדיין אין תקציב בסעיף בעניין זה, ולכן אני בספק אם התוכנית תצא לפועל, והיא תישאר בטח במגירות.

עבדאללה אבו מערוף: יש לציין ששנים רבות לא הועבר אף שקל ממענקי האיזון ליישובים הערביים.

עבדאללה אבו מערוף: התוכנית שמתנהל סביבה משא-ומתן מפורטת על-פי נתונים נכונים לכל משרדי הממשלה, ובשל חוסר הזמן אני אתן רק דוגמאות מעטות מהתוכנית הזאת: משרד התיירות – אפס; משרד החקלאות – אפס; מענקי פיתוח ומשרד הפנים – מזעריים; חינוך, כולל השכלה גבוהה, כולל כיתות לימוד – כמעט אפס.

עבדאללה אבו מערוף: כל המספרים האלה הם מספרים שלא באו מהשמים, הם מפורטים ומתועדים אחרי עבודה ממושכת של צוות כלכלנים מומחה, שאכן בדק מה שחסר ומה שצריך כדי לצמצם פערים קטנים באוכלוסייה הערבית, והדוגמאות הן רבות רבות.

עבדאללה אבו מערוף: הממשלה וכל השרים מודים ומודעים ויודעים שיש פערים עצומים, אי-שוויון וקיפוח ואפליה מתמשכים כלפי האזרחים הערבים במדינה, אך אין לאף אחד אומץ להגיד שהמלך עירום.

עבדאללה אבו מערוף: הבעת רצון כאילו בתקציב המוצע יש התייחסות לאזרחי המדינה הערבים כדי להגיש דוח ל-OECD – זה משחק מכור כל עוד המדיניות מתכחשת במכוון ל-20% מאזרחיה, הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: דוגמה לכך, לאחרונה, שיש לחישות מאחורי הקלעים שמתווה הקלות המס שמציע יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני מוקפא ואף יבוטל על-ידי ראש הממשלה, היות שיישובים רבים שנכללים במתווה הם יישובים ערביים.

עבדאללה אבו מערוף: היום יש שביתה של 200 מועצות ועיריות בכלל במדינה כמחאה על החלטתו של ראש הממשלה נתניהו שהמתווה הזה לא יאושר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מפרט יותר, הנושא הועלה בוועדת הכספים, הנושא ידוע לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: אז – פי כמה יסבלו התושבים ביישובים הערביים שמגיעה להם הנחה מזערית, שתצטמצם ממש בכמה מאות שקלים בחודש למשפחה ענייה בכפרים האלו.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשמדברים על תקציב, זה משקף מדיניות של הממשלה, וידוע שכסף לא חסר וכל התירוצים שמנסים להמציא הם סרק, ריקים מכל תוכן.

עבדאללה אבו מערוף: שאלתו של כל אזרח במדינה: למה יש תקציב למלחמה והתנחלויות ואין כסף לבריאות?

עבדאללה אבו מערוף: למה יש כסף למלחמה ואין כסף לחינוך, לתרבות, לתשתיות למגורים?

עבדאללה אבו מערוף: אין חילוקי דעות שהשוויון לאזרחים הערבים במדינה טוב למשק; אפילו לפי הנתונים הכלכליים של משרד האוצר ורוב הכלכלנים במדינה, במשק יהיה טוב אם לאזרחים הערבים יהיה שוויון.

עבדאללה אבו מערוף: האם השלום לא טוב לכלכלה?

עבדאללה אבו מערוף: השלום עוד יותר טוב לכלכלה.

עבדאללה אבו מערוף: רוב הכסף הולך, אנחנו יודעים, להתנחלויות ולמלחמה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל ראש הממשלה, כדי להעלים את האמת הזו, תמיד העלה באופן דמגוגי את תירוץ סכנת האיום הגרעיני האיראני וכעת ממשיך בשיחו הידוע, שמעדיף מלחמות על שלום וניהול הסכסוך ולשמור על המצב הקיים.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה אנחנו דוגלים בשלום ושוויון; הדרך הזו היא באמת שתביא טובה לכל המשק הישראלי.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק טוב לכל האזרחים הערבים, אלא גם טוב לכל האזרחים, ואז אולי יתחילו להתיישם חמשת המ"מים המפורסמים שאני דוגל בהם בצורה אדוקה ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: ראש הממשלה מתכחש לכך שהגז הוא אוצר טבעי של כל האזרחים והלאמתו אכן תאפשר איזשהו שגשוג חברתי-כלכלי.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מתעקש וממשיך להתעקש.

עבדאללה אבו מערוף: היות שאנחנו מדברים על מדיניות של קיפוח ואפליה, יש לנו עכשיו דוגמה טובה מאוד להמשך המדיניות הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: יש שכונה שקיימת יותר מ-200 שנה, קוראים לה שכונת ראמיה.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, בשבוע שעבר הייתה אמורה לעלות כאן הצעה לסדר-היום, ומשום מה, מסיבה טכנית, לא העלינו את זה.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת, בהקשר הזה – לשכונה הזאת, שחיים בה תושבים יותר מ-200 שנה, באו המתכננים בעיריית כרמיאל ורצו לסלק, לגרש, להוציא את כל התושבים משם ולתת להם איזשהו פיצוי קטנטן.

עבדאללה אבו מערוף: אם אתם מתכננים, אנשים חיים שם.

עבדאללה אבו מערוף: רוצים לבנות שם שכונה של אליטה – אז בבקשה, מגיע להם תכנון.

עבדאללה אבו מערוף: יש אדמות שלהם בטאבו, 600 דונם, והם חיים שם מאות שנים.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תתכננו, והאנשים מסכימים שהם יגורו שם וימשיכו לגור שם.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לעקור אותם מאדמותיהם ללא שום סיבה בכלל ולהגיד להם שאין לכם פיצוי ואין לכם במקום השכונה הזאת, במקום האדמות האלה, פיצוי?

עבדאללה אבו מערוף: נתנו להם חלקות שלא נותנות מענה על מה שיש עכשיו, ואפילו בית-המשפט העליון קבע שאכן המינהל ועיריית כרמיאל לא קיימו את ההסכמים.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו זו צעקה שצועקת לשמים, שאכן התושבים מאוימים בגירושים משכונת ראמיה.

עבדאללה אבו מערוף: אני כאן תובע ומבקש שהמשבר הזה בכרמיאל, בראמיה, ייפתר לאלתר והמינהל ועיריית כרמיאל ייענו לבקשותיהם.

עבדאללה אבו מערוף: הם אפילו מסכימים לפיצוי-בינוי כרגיל כפי החוק וכפי ההלכה, אבל עדיין מתעקש המינהל ומתעקשת עיריית כרמיאל.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, לא עניין של מאיימים – הם מתכננים לעשות הפגנות.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו תומכים בהם ואנחנו דורשים, באמת, את המשבר הזה לפתור לאלתר.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השרה לשוויון חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל להשיב על ההצעה לסדר-היום.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בראשית דברי אני חייבת לציין כי החברה הערבית, אזרחי ואזרחיות ישראל, הם חלק אינטגרלי של החברה הישראלית.

גילה גמליאל: כשטוב לכם, האזרחים והאזרחיות הערבים, טוב לנו, כשרע לכם, רע לנו.

גילה גמליאל: כשילד רעב או עני בבאקה-אל-ע'רביה, זה מקרין בחדרה השכנה.

גילה גמליאל: כשיש אלימות שם, יש סכנה בפרדס-חנה.

גילה גמליאל: צריך לצמצם את הפערים הקיימים בחברה הערבית.

גילה גמליאל: אני שמחה שניתנה לי הזכות, כבוד היושב-ראש, לקחת על עצמי בעת הזו את האתגר הזה.

גילה גמליאל: הפנייה של חבר הכנסת אבו מערוף מציגה מצוקה אמיתית שזועקת לשמים מצד החברה הערבית ורצון אמיתי לשנות את תמונת המצב.

גילה גמליאל: אני מקדמת, ביחד עם חברי וחברות הכנסת הערבים מכל סיעות הבית – אנחנו מקדמים תוכנית חומש גם לחברה הבדואית בצפון וגם לחברה הערבית בכלל, על מנת לנסות ולתת תקווה לשינוי אמיתי שיקרה בחברה שלנו.

גילה גמליאל: אז נכון, כפי שהציגו בפני פה הנציגים המקצועיים במשרדים השונים, שעברו המון משאבים במהלך השנים.

גילה גמליאל: אבל התשובה היא חד-משמעית: לא מספיק.

גילה גמליאל: ועל כן, כבוד היושב-ראש, אנחנו מנסים לגבש תוכנית שמצד אחד תיתן את המענה האמיתי על כל העניין של הקצאת המשאבים ותיקוני עיוותים שהיו לאורך השנים בהקצאה הזו.

גילה גמליאל: אנחנו רוצים ליצוק תוכן שיוביל לפיתוח כלכלי וחברתי בחברה עצמה, וכמובן, יסייע בכל נושא התשתיות, על מנת שיהיה ניתן להוביל את האפשרות להשתנע בחברה ולחיות באיכות חיים טובה.

גילה גמליאל: אין ספק שאנחנו, ביחד עם ועד ראשי הרשויות הערביות, מנסים לקדם כאן את ההבנה והתובנה.

גילה גמליאל: ואני חייבת לציין שזו הפעם הראשונה שיש כאן השילוב ושיתוף הפעולה הפורה מצד כל הסיעות בעניין הזה, לבוא וכן לתת כאן אופק, וכן לבוא וליצור כאן מצב שונה של כלל האוכלוסייה, אם שילוב של נשים ערביות במקומות התעסוקה ובהשכלה הגבוהה; אם לרדת לדקויות של פעילות, כמו – לדוגמה, אנחנו רואים, כבוד היושב-ראש, שאפילו שנשים ערביות כבר יצאו ללימודים ומרביתן למדו, נניח, את תחום ההוראה, אלפי נשים אין להן תעסוקה בהוראה כי המכסה מלאה.

גילה גמליאל: וגם אנחנו רואים שההשתלבות שלהן בבתי-הספר היהודיים לא מקבלת ביטוי.

גילה גמליאל: וצריך לבחון גם כן, בין יתר הדברים, את ההסבה המקצועית למקצועות מבוקשים בתחום.

גילה גמליאל: נרד לפרטים, נדאג למשאבים, ונוביל כאן חברה אחרת.

גילה גמליאל: אני יודעת שצריך לכך הרבה סבלנות.

גילה גמליאל: זה גם לא יקרה ביום, זה יקרה בתהליך, שבסופו, אני מאמינה, נוביל את עצמנו כאן לחברה שוויונית יותר, ראויה יותר ונכונה יותר.

גילה גמליאל: על הערכים האלה אני גדלתי בתנועתי, תנועת הליכוד, אלה הדברים שאני מאמינה בהם ואני הולכת אתם לאורך כל השנים.

גילה גמליאל: וכבוד היושב-ראש, אני יודעת שכאן עדיין יש התחושה של האי-אמון במובן הזה ששומעים הרבה דיבורים, הרבה כלאם פאד'י.

גילה גמליאל: אבל בשורה הזו אני אומרת לכם:

גילה גמליאל: כל עוד זה תלוי בי, אנחנו כאן מתחילים מהפכה חדשה בתחום.

גילה גמליאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: מה את מציעה מבחינת הפרוצדורה, גברתי?

גילה גמליאל: אני מציעה מה שהם רוצים: דיון במליאה, דיון בוועדה – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יכולים לבקש רק דיון במליאה.

גילה גמליאל: – – להסתפק בדברים; מה שהם רוצים.

גילה גמליאל: מכאן אנחנו הולכים לשבת שוב להמשך גיבוש התוכנית.

עבדאללה אבו מערוף: אני דיברתי על שני דברים: באמת בכלל – דיון במליאה בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל את העניין של ראמיה אני מבקש להעביר לוועדת הפנים.

גילה גמליאל: אני מוכנה שיהיה דיון בוועדת הפנים בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מבקש להעביר את הנושא לוועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: עמדה נוספת – חבר הכנסת חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, אקצר בדברי.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה להביא לתשומת לבם של החברים, של המציע: אתם לא יכולים תמיד להתעלם ממה שכן עושים.

אורן אסף חזן: אתם לא יכולים להתעלם מהעובדה שאם ניקח למשל את הטבות המס לפריפריה, השינוי הגדול שנעשה הוא בשביל להכניס כפרים רבים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

אורן אסף חזן: אנחנו פועלים להעביר את המתווה והוא יעבור.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה להציע לכם הצעה קטנה.

אורן אסף חזן: אולי הגיע הזמן שבמקום שתשבו כאן ומחוץ לבית הזה ותתעסקו בפלסטינים ובהסתה, תתחילו לעסוק בקידום ערבים בעלי אזרחות ישראלית, ערביי ישראל.

אורן אסף חזן: אני בטוח שאז יהיה לכם הרבה יותר קל לבוא עם תשובות ומענים לאנשים שבחרו אתכם.

אורן אסף חזן: ואני רוצה להגיד גם מילה טובה לשרה גמליאל, שניתן לראות יום-יום שעה-שעה את השינוי הענייני גם בנושא הספציפי הזה ובכל הנושאים שקשורים למשרדה.

אורן אסף חזן: אנחנו שמחים כולנו שאת נמצאת במקום הזה בזמן הנכון, באמת למען הציבור כולו.

אורן אסף חזן: תודה.

מיכל בירן: וואי, אורן, הסכמתי אתך על משהו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – להעביר לוועדה, נגד – להסיר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הפעלתי את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – דיון בוועדה, נגד – להסיר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 25 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד דיון בוועדה – 25, יש מתנגד – – –

דניאל עטר: סליחה, אני מבקש תיקון.

דניאל עטר: הצבעתי נגד בטעות.

דניאל עטר: הרגלתם אותי להצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו לא יכול לשאול איפה הראש שלך, כי אני יודע איפה הראש שלך.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל עטר מודיע שהוא הצביע בטעות נגד כשהתכוון להצביע בעד הדיון בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אין, אם כן, מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נקיים את הדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, אני לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו את הודעתו של חבר הכנסת דניאל עטר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הודעת הממשלה על החלטתה לשנות את שמו של המשרד לפיתוח הנגב והגליל למשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לפקודת פקידי הממשלה (שינוי תארים), 1940, תפורסם הודעה ברשומות ולפיה ישונה תוארו של השר לפיתוח הנגב והגליל לשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

יולי יואל אדלשטיין: מי שימסור את ההודעה הוא השר אורי אריאל בשם השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה לשנות את שמו של המשרד לפיתוח הנגב והגליל למשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

אורי אריאל: בהתאם לפקודת פקידי הממשלה (שינוי תארים), 1940, תפורסם הודעה ברשומות ולפיה ישונה תוארו של השר לפיתוח הנגב והגליל לשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

אורי אריאל: בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי ראש הממשלה ימלא, החל ביום 3 בנובמבר 2015, את מקומו של שר הכלכלה, וזאת לאחר שהשר אריה מכלוף דרעי התפטר מתפקידו כשר הכלכלה.

אורי אריאל: מילוי המקום של תפקיד שר הכלכלה בידי ראש הממשלה הוא בהתאם לסעיפים 24(ב) ו-(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, לתקופה של עד שלושה חודשים.

אורי אריאל: השר אריה מכלוף דרעי ממשיך לכהן בממשלה בתפקיד השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, לפרוטוקול אני אגיד שפרט להודעה שנקבתי כבר בשמה, השר מסר באותה הזדמנות, לפי רצף הסעיפים כפי שפורסם, גם הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, שעל-פיה ימלא ראש הממשלה, מיום 3 בנובמבר 2015, את מקומו של שר הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

יולי יואל אדלשטיין: כאן אין צורך בהצבעות, כי אלה הודעות בלבד – אני דיברתי על הודעתו של השר אריאל, שאין צורך להצביע עליה ולכן גם זה מייתר את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק מ/801; "דברי הכנסת", חוברת א', עמ' 4713.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2013, כאן ההודעה נמסרה כנדרש, לפני יותר משבועיים; הוגשו אומנם ערעורים – חבר הכנסת דב חנין, אתה תנמק את הערעור של הרשימה המשותפת?

דב חנין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אנחנו עוסקים בהצעת החלת דין רציפות על הצעת חוק שכוללת תיקונים שנדרשים לחוק ההגבלים העסקיים, ועמיתי חברי הכנסת, אנחנו דנים בנושא הזה בשבוע שבו הממשלה מקדמת מהלך כוחני, מסוכן וחסר תקדים לחיסול ולפגיעה במנגנון הבסיסי של חוק ההגבלים העסקיים, שהוא החלטות הממונה על ההגבלים העסקיים.

דב חנין: ההודעה שאנחנו שמענו זה עכשיו בכנסת, על כך שהשר דרעי סיים את תפקידו כשר הכלכלה וראש הממשלה נתניהו נכנס לתפקיד הזה, המהלך הזה, עמיתי חברי הכנסת, נועד להכשיר עקיפה חסרת תקדים של החלטת הממונה על ההגבלים העסקיים נגד מונופול הגז.

דב חנין: יש לנו שומר סף שנועד להגן עלינו מפני כוחו המופרז של המונופול.

דב חנין: שומר הסף קיבל החלטות, וראש הממשלה דורס את ההחלטות האלה כאשר הוא מוביל מהלך חסר תקדים של עקיפה של החלטת הממונה על ההגבלים העסקיים כדי להכשיר את הדרך למונופול בתחום הגז.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, במוצאי-שבת הפגינו ברחבי ישראל אלפים רבים של אזרחים נגד המהלך המסוכן הזה; אלפים הפגינו בתל-אביב, מאות היו בחיפה, בראש-פינה, בירושלים, בבאר-שבע.

דב חנין: הציבור הזה, עמיתי חברי הכנסת, מגן לא רק על עצמו, אלא על אינטרס ציבורי כללי.

דב חנין: מונופול בתחום הגז, יש לו משמעות דרמטית וישירה על יוקר המחיה; המשמעות של מונופול היא מחירי גז גבוהים – מחירי גז גבוהים, ואתם עלויות גדולות לתעשייה הישראלית, למשק החשמל הישראלי, מחירים גבוהים, עלויות גדולות לצרכן בישראל.

דב חנין: מונופול הגז מסוכן כלכלית ובעייתי חברתית.

דב חנין: אבל הוא לא רק מסוכן חברתית ובעייתי חברתית, מונופול מסוכן לדמוקרטיה.

דב חנין: כתב בזמנו השופט האמריקני ברנדייס, בתחילת המאה ה-20, אדוני היושב-ראש, שאתה יכול שתהיה לך שיטה שבה הכסף יהיה מרוכז בידיים מעטות, ואתה יכול שתהיה לך דמוקרטיה פוליטית, אבל אתה לא יכול שיהיו שני הדברים יחד.

דב חנין: וכשאנחנו רואים את פרשת ההתנהלות של מונופול הגז, אנחנו רואים בדיוק איך זה נראה; אנחנו רואים את האיום על הדמוקרטיה שבקיומו של המונופול הזה, עוד לפני שהוא הוכשר, כפי שמנסים להכשיר אותו במהלך הכוחני שראש הממשלה נתניהו כרגע מקדם.

דב חנין: בדיוק הדברים האלה.

דב חנין: כששומר הסף אומר לא – עוקפים אותו – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

דב חנין: בזה אני מסיים.

דב חנין: – – כששומרת הסף, יושבת-ראש רשות החשמל, אומרת לא – מפטרים אותה; כששר הכלכלה לא רוצה לחתום – עוקפים גם אותו.

דב חנין: ראש הממשלה, שר התקשורת, שר החוץ, נעשה גם שר הכלכלה, ואין בעולם ואין בממשלה בלתו.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת איתן ברושי לנמק את הערעור של המחנה הציוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי, אנחנו תומכים בהצעה במסגרת ההבנות, אבל בכל זאת אומר כמה מילים על ההערות, ואולי אחבר את זה עם הסעיף הקודם שהשר אריאל הציג, למרות הערתי שפריפריה ונגב וגליל זה אותו דבר כי הפריפריה – כפי שכתוב גם במילון, ותודה לשטרן – זה המרחק מהמרכז, וזה לא מצב סוציו-אקונומי.

אלי אלאלוף: המרכז זה באר-שבע.

איתן ברושי: לא, פריפריה והנגב והגליל זה אותו דבר, ושאלת הסוציו-אקונומי או הפערים החברתיים היא בדיוק השאלה שאפשר להתייחס אליה בהקשר של ההגבלים.

איתן ברושי: תראו, ישראל היא מדינה בהקמה, עדיין.

איתן ברושי: בהרבה מאוד תחומים, אף שאנחנו שנים רבות מדינה עצמאית, עוד לא לגמרי השלמנו את מהלך הקמתה של המדינה, ואת שאלת סדר העדיפויות והמגמות של המדינה, כפי שהן באות לידי ביטוי בהחלטות הממשלה – לא תמיד אפשר למצוא את הפתרונות בנוסחאות, גם אם הן החלטות כנסת.

איתן ברושי: אני חושב שראינו היום את הוויכוח על מפת ההטבות, ורבים מראשי הרשויות עברו בין הסיעות כאן בכנסת.

איתן ברושי: גם אנחנו, המחנה הציוני, הקדשנו לכך זמן, וגם אני, בוועדת הכספים, וכאן, לא רחוק, אנחנו ראינו היום מפגן גדול של מחאה, וכעוצמת ההפגנה כן עוצמת הכאב של חקלאי ישראל.

איתן ברושי: יש חיבור מסוים בין הפריפריה, החקלאות, ההתיישבות ושאלת הטבות המס.

איתן ברושי: השאלה היא האם במדינה שעדיין לא השלימה את כל מה שהיא חושבת שהוא תנאי לקיומה, מדינה בהקמה, ויש יעדים לאומיים, האם רק הנוסחאות של פקידי האוצר או המשפטנים הן התנאי למדיניות נכונה שכוללת גם פיזור אוכלוסייה ומתן עדיפות לאזורים שיש לנו עניין בהם?

איתן ברושי: למשל, זה לא סוד שבמשרד הביטחון, ואולי לא רק שם, יש הטבות במכרזים, וגם אם מכרז זה דבר חשוב, יש עדיפות ל-15% יותר מהעלות המקובלת לאזורי עימות; וזה לא הדבר היחידי, כשמעדיפים גם תוצרת הארץ וגם פיתוח אזורים מסוימים.

איתן ברושי: ראינו היום את הפגנת החקלאים.

איתן ברושי: תראו, האוצר רצה להביא דגים מסין כדי לדפוק את הענפים בעמק-המעיינות; האוצר רוצה לפתוח את השוק של הצאן, כאילו זה משפיע על חקלאות ישראל, אבל כל כוונתו לשבש את ענף הרפת, שהוא ענף כלכלי והתיישבותי ממדרגה ראשונה.

איתן ברושי: האוצר נאלץ לוותר על הרפורמה בפטם; פתאום חברו להם יחדיו גם "צער בעלי-חיים" וגם החקלאים, כאשר הוא יודע שהמוצר הזה אין לו חיי מדף, ואין לו עוף קפוא, ואין לו יבוא.

איתן ברושי: ולמרות זה, יש צורך – בחקלאות ישראל, גם במעורבות ממשלתית וגם בתכנון, גם כשאין מכסות.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לנחמיה שטרסלר, שהוא באמת מורה נבוכים של האוצר, לפעמים, חקלאות זה לא חולצות, וביצים זה לא מוצרי צריכה רגילים או בשר.

איתן ברושי: לכן, מה שנדרשת הממשלה ומה שנדרשים חברי הכנסת – ולא תמיד אתה מוצא את זה – זה מינון.

איתן ברושי: שאלת המינון היא שאלה מרכזית, וכשיש עדיפות, וכשרוצים לעסוק במשימות לאומיות, וכשרוצים לעודד התיישבות באזורים מרוחקים, כמו גם לסגור פערים חברתיים, השאלה היא לא רק הפטור אלא מה הוא הרעיון ומה הם הכלים הנכונים להשגת היעדים הלאומיים, ולא תמיד ייקוב הדין את ההר – זה דבר שנכון לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן ברושי: לכן מה שנחוץ לנו היום – כבר אני מסיים – זה גם לראות את המטרה ולא לאבד קשר עין אתה; גם לשמור על הכללים.

איתן ברושי: אבל בסוף צריך שיצא פה משהו.

איתן ברושי: המציאות הזאת, שמרוב כללים לא קורה שום דבר, זה לא משהו שמקדם אותנו.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ערעור מטעם סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשות גברתי.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אנחנו מתבקשים להצביע היום על החלת דין רציפות על כמה תיקונים לחוק ההגבלים העסקיים.

תמר זנדברג: מכיוון שממונה על ההגבלים העסקיים, בעצם, בפועל, לא מכהן כרגע, ומדינת ישראל עומדת בפני מינוי ממונה חדש על ההגבלים העסקיים, שיובאו לפתחו כמה סוגיות די כבדות משקל, אני רוצה להציע לשר הכלכלה הישן-חדש בנימין נתניהו לנסח ביחד את מודעת הדרושים לאותו ממונה על ההגבלים העסקיים, ובואו נראה מה הן דרישות התפקיד: כדאי מאוד שהוא יהיה בעל עמדה עצמאית עד שהוא שומע אחרת מהממונה עליו; שיהיה בעל חזון ומעוף, לפחות עד לתפקיד הבא שיוצע לו בשוק הפרטי; מישהו שיהיה לא-עקשן, זורם, ספונטני, נתון למרות, קשוב למצבי הרוח של הממונים עליו; אחד שאוהב תחרות, אבל רק אם זה באולימפיאדה; תחרות אל מול שווקים פרטיים, אל מול מונופולים פרטיים – זה לא מומלץ; מישהו שהמשחק האהוב עליו זה "מונופול", והוא יכול למכור בתים בערים השונות במשחק לתשובה – עדיף בעצם קרוב משפחה של תשובה, זה ייתן עדיפות ויתרון בתפקיד לבעל מניות בחברת "דלק" או ב"נובל אנרג'י"; מישהו שעבד בעברו בתיאטרון בובות, אולי מריונטות – יכול להוות יתרון; ובכלל, אדם נוח לבריות.

תמר זנדברג: אדם פשוט.

תמר זנדברג: לא עומד על שלו יותר מדי.

תמר זנדברג: כל אלה הם דרישות סף, הייתי אומרת, לממונה הבא על ההגבלים העסקיים.

תמר זנדברג: נדמה לי שלא כל כך משנה מה, איזה תוכן ניצוק לחוק הזה וכמה ננסה לחזק אותו היום.

תמר זנדברג: כל עוד אלה יהיו דרישות התפקיד של הממונה הבא על ההגבלים העסקיים, אנחנו נוכל להבטיח שמונופול הגז ימשיך ויתקדם בדרכו, אלא אם יהיו כאן בכנסת ובציבור ובבג"ץ אנשים מספיק אמיצים שרואים מספיק טוב את המציאות נכוחה ויעצרו את הפארסה הזו מלהמשיך להתקדם.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצבעה, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2013.

יצחק וקנין: הנמקת הערעורים – נימקה אותם חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו מצביעים בעד החלת רציפות.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד הודעת הממשלה – 20 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2013, נתקבלה.

יצחק וקנין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הודעת הממשלה לגבי החלת דין הרציפות נתקבלה.

יצחק וקנין: לגבי הצעת חוק ההגבלים העסקיים – היא תחזור לוועדה שבה נדונה.

יצחק וקנין: זה לפי תקנון הכנסת; חוזרת לאותה ועדה.

יצחק וקנין: אנחנו נזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת להודעה.

יצחק וקנין: הודעה זו ללא הצבעה, רבותי.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה וועדת החינוך, התרבות והספורט לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

): הוועדה המשותפת תהיה בת 16 חברים, שמונה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת הכלכלה – חברי הכנסת איתן כבל, דוד ביטן, נורית קורן, יצחק וקנין, רועי פולקמן, יעקב פרי, דב חנין, עיסאווי פריג'; מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט – חברי הכנסת יעקב מרגי, מנחם אליעזר מוזס, מרדכי יוגב, מירב בן ארי, מכלוף מיקי זוהר, עודד פורר, איציק שמולי ומסעוד גנאים.

): יושב-ראש הוועדה יהיה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

): תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: [הצעת חוק כ/593; "דברי הכנסת" ה-19, מושב שלישי, חוב' ז', עמ' 14941.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברת הכנסת שאשא ביטון תמסור הודעה מטעם הוועדה לזכויות הילד על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014.

יצחק וקנין: הודעה בלבד, רבותי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוועדה לזכויות הילד החליטה להודיע לכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014, שהגישו בכנסת היוצאת חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב וקבוצת חברי הכנסת, ביניהם חברת הכנסת קארין אלהרר, אשר פועלת לקידומה של הצעת חוק זו בכנסת הנוכחית.

יפעת שאשא ביטון: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי לא תידרש הסכמתו של הורה שהוגש נגדו כתב-אישום בחשד לביצוע עבירת מין או אלימות כלפי ילדו, לטיפול רפואי באותו ילד, ככל שהטיפול הרפואי קשור לפגיעה הנטענת כנגד ההורה בכתב-האישום.

יפעת שאשא ביטון: עוד מוצע לקבוע כי לא יימסר לאותו הורה מידע הנוגע בטיפול כאמור, אלא אם כן הוא זוכה מאישום.

יפעת שאשא ביטון: עם זאת, מוצע לאפשר להורה הנאשם בפגיעה בילדו לפנות לבית-המשפט בבקשה לחרוג מהוראות ההסדר המוצע, ואולם פנייה כאמור לא תעכב את מתן הטיפול הנדרש ולא תאפשר את מסירת המידע לאותו הורה, אלא אם כן הורה בית-המשפט כאמור.

יפעת שאשא ביטון: ההסדר המוצע נועד להתמודד עם הבעיה שהורים אשר פגעו בילדיהם או אשר נאשמים בפגיעה בילדיהם, מסרבים לתת את הסכמתם לטיפול רפואי בילד כאשר הטיפול קשור לפגיעה הנטענת בכתב-האישום.

יפעת שאשא ביטון: עיקר הבעיה קיימת לגבי טיפולים נפשיים שלהם הילד נזקק בעקבות הפגיעה בו.

יפעת שאשא ביטון: לעתים הסירוב נובע מהחשש מהדברים שהילד יחשוף במהלך הטיפול, ולעתים ההורה הפוגע חש שעצם הסכמתו לטיפול ועצם הצורך של הילד בטיפול הם מעין הודאה בכך שהילד עבר פגיעה.

יפעת שאשא ביטון: תופעה נוספת שהצעת חוק זו מבקשת להתמודד עמה היא התקוממות וכעס של הילדים שנפגעו מינית מהוריהם על עצם הצורך לבקש מההורה הפוגע את הסכמתו לטיפול שאליו הם נזקקים בשל הפגיעה שעברו ועל העברת המידע מהמטפלים להורה הפוגע לגבי הטיפול בהם.

יפעת שאשא ביטון: אני סבורה כי מדובר בהצעת חוק חשובה, ואני קוראת לחברי חברי הכנסת לאשר החלת דין רציפות על הצעת חוק זו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יצחק וקנין: [הצעת חוק מ/883; "דברי הכנסת", חוברת א', עמ' 4713.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014.

יצחק וקנין: הנמקת הערעורים, רבותי.

יצחק וקנין: ההודעה על בקשת הממשלה על רצונה להחיל את דין הרציפות הייתה לפני כשבועיים.

יצחק וקנין: כרגע נקיים את הדיון.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מהמחנה הציוני, מרב מיכאלי, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, אני רוצה להגיד שהערעור שלי הוא חלקי.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, באופן כללי אני מאוד מאוד – אני וכמובן סיעת המחנה הציוני – מאוד תומכות ותומכים בהצעת החוק.

מרב מיכאלי: בכיוון הכללי, בעיקרון, במטרה, של הצעת החוק הזאת, הערעור שיש לנו הוא על זה שהיא ממש לא מספיקה.

מרב מיכאלי: ואני אסביר: עניינה של הצעת החוק הזאת הוא לנסות ולשים קו כלשהו, לנסות לעצור את הטירוף המשתולל כבר כמה וכמה וכמה שנים בתחום מה שמכונה משכורות של בכירים.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, מנהלים – בדרך כלל מנהלים; מעט מאוד, אם בכלל, מנהלות – צריך להגיד גם את הדבר הזה – מנהלים במשק של חברות שמשכורותיהם הן משכורות עתק.

מרב מיכאלי: מה שהצעת החוק הזאת מגבילה לנו זה הכרה בהוצאה ליותר מ-3.5 מיליון שקלים בשנה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, כאילו, מה שהצעת החוק הזאת אומרת זה שעד 3.5 מיליון שקלים לשנה – זה הגיוני לשלם שכר למנהל.

מרב מיכאלי: ומה שיפה בשכר הזה, שאנחנו רואות ורואים את זה לאורך כל הדרך, זה שאין שום קשר, אדוני היושב-ראש, בין הביצועים שהמנהל המדובר מביא לחברה לבין המשכורת שהוא לוקח לעצמו, שהחברה נותנת לעצמה.

מרב מיכאלי: פשוט אין שום קשר.

מרב מיכאלי: החברה יכולה להפסיד, ערך המניות שלה יכול לקרוס, אבל משכורתו של המנהל עולה כפורחת, גדלה ותופחת.

מרב מיכאלי: זה פוגע בבעלי ובעלות המניות.

מרב מיכאלי: זה פוגע בציבור הרחב שמושקע במניות האלה דרך כל מיני – בוודאי דרך הפנסיה שלה ושלו.

מרב מיכאלי: והדבר אולי המשמעותי ביותר – זה יוצר שכבה קטנה של "מיני-עשירים", צריך להגיד – האמת, הם לא כל כך "מיני", אבל יחסית לטייקונים הגדולים הם "מיני-עשירים" – שלא זו בלבד שהשכר שלהם מקצין את פערי השכר במשק, אלא שהשכר שלהם מטה לרעה את השכר הממוצע.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, השכר הממוצע במשק היום, אדוני, שהוא מסביב ל-9,000 שקלים, הוא לא באמת השכר הממוצע.

מרב מיכאלי: הוא כזה משום שיש לנו שכבה קטנה של כאלה שמרוויחים מיליונים בלי קשר לביצועים שלהם.

מרב מיכאלי: זה הופך את השכר הממוצע להיות מצג שווא, שממנו אפשר להתרשם ולחשוב שמעמד הביניים משתכר 9,000 שקלים, שגם זה, אגב, צריך להגיד, שכר שהערך הריאלי שלו לא עלה כבר 15 שנה והוא נמוך מדי, נמוך מדי בשביל להתקיים במדינת ישראל, אבל הוא גם שכר לא אמיתי.

מרב מיכאלי: אדוני, אני רוצה להגיד עוד דבר, ברשותך, ובזאת אני אסיים: האנשים האלה, שמקבלים את הון העתק הזה בלי קשר לביצועים שלהם, מסוכנים מעוד בחינה – משום שהאופן שבו בעלי-הבית שלהם קונים אותם בשכר הזה, והם קונים אותם, הם בעצם קונים מנהלים צייתנים, שעושים פעולות בחברה לא בהכרח לטובת החברה, לא בהכרח לטובת הרוב הגדול של בעלי ובעלות המניות שלה, ודאי לא לטובת הציבור, גם כשמדובר בחברות ציבוריות, אלא לטובת אותו בעל-בית, שהוא בדרך כלל טייקון גדול, שמשלם להם את המשכורת הזאת והופך אותם להיות בובות שלו על חוט.

מרב מיכאלי: בדמוקרטיה, אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אנחנו מתנגדות ומתנגדים לפערים כאלה.

מרב מיכאלי: אנחנו מתנגדות ומתנגדים לבובות על חוט מכל סוג, בכל מגזר, ואנחנו בטח ובטח, כמחוקקות ומחוקקים, חייבות לשים את הגבולות איפה שהם צריכים להיות.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת עושה צעד ראשון בכיוון.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד מקווה שכשאנחנו נחליף את הממשלה הלא-כל-כך טובה הזאת – –

יצחק וקנין: או אם תצטרפי לממשלה.

מרב מיכאלי: – – אנחנו נשים אותם במקום הנכון.

מרב מיכאלי: אדוני, אל תאחל לי דברים לא טובים.

מרב מיכאלי: תודה רבה, מר וקנין.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לדבר חמור שקרה, ואסור שאנחנו, בכנסת, נעבור עליו לסדר-היום.

דב חנין: מסתבר שבעקבות פרסום בערוץ 10, שתיאר את מערכת האיומים של חברת כי"ל על מדינת ישראל, בין היתר איומים בפיטורים של מאות עובדים, בין היתר איומים בעצירה מוחלטת של השקעות החברה – בעקבות הפרסום הזה, שנעשה בערוץ 10, פרסום חשוב, בכתבה של הכתב המצוין מתן חודורוב, הודיעה חברת כי"ל לערוץ 10 על הפסקת הפרסומים אצלו.

דב חנין: זה מהלך בעייתי, זה מהלך מסוכן, זה מהלך בריוני.

דב חנין: ומר ורשבסקי, כנציג ערוץ 10, פנה במכתב לניר גלעד, יושב-ראש כי"ל, מחה על הדבר הזה ואמר שהערוץ איננו מתכוון להיכנע לאיומים וללחצים.

דב חנין: ואז התחיל מסע התירוצים.

דב חנין: קודם כול הסבירו שבעצם הקמפיין נגמר.

דב חנין: הקמפיין נגמר, אבל בערוץ 2 הוא נמשך, אז הוא לא באמת נגמר.

דב חנין: הוא גם נגמר וגם נמשך.

דב חנין: אחר כך, התחילו להגיד: זה לא בעיה שהקמפיין נגמר, פשוט יחסי ההמרה הם לא מספיק טובים בפרסום.

דב חנין: בודקים את הנתונים – יחסי ההמרה בין ערוץ 2 וערוץ 10 לא באמת כל כך שונים.

דב חנין: חברות וחברים, התמונה שמתגלה לנגד עינינו היא תמונה כוחנית של גורם שמשתמש בכוח גם כאן, בכנסת, וגם מול התקשורת.

דב חנין: בכלל, כל מסע הפרסומים הזה של כי"ל הרי לא נועד להסביר לציבור כמה כי"ל היא באמת חברה שתורמת.

דב חנין: המסע הזה נועד לקמפן ולקדם אינטרסים כלכליים של חברת כי"ל מול מסקנות ועדת ששינסקי, ועדת ששינסקי 2, שאגב, אדוני היושב-ראש, מסקנות שעושות חסד עם חברת כי"ל – עושות חסד עם חברת כי"ל, כי אומנם מטילים מס על רווחי היתר, אבל במקביל מורידים את התגמולים.

דב חנין: מורידים את התגמולים מ-10% ל-5%.

דב חנין: מטילים מס על רווחי יתר, שבעינינו, עמיתי חברי הכנסת, כל רואה-חשבון מתחיל יודע איך אפשר להתחמק מזה, אבל אותם גורמים כלכליים רבי-עוצמה החיים להם בלונדון ומנסים לנהל משם את כלכלת ישראל לא מסתפקים בנחמדות של ועדת ששינסקי 2.

דב חנין: הם מזילים דמעות תנין, הם מאיימים בפיטורי עובדים, הם מגיעים לכנסת ומספרים לנו שאם רק יעזו להטיל עליהם קצת יותר ממה שהם משלמים היום, הנגב ימצא את עצמו ללא פרנסה וללא תעסוקה, והדברים האלה אינם נתקלים בתגובה נחרצת – והם צריכים להיתקל בתגובה נחרצת.

דב חנין: המסר מכאן לחברת כי"ל חייב להיות: אל תאיימו עלינו, אל תפחידו אותנו.

דב חנין: אין לחברת כי"ל שום אמצעי אמיתי ללחץ על המדינה.

דב חנין: הם רוצים לאיים עלינו?

דב חנין: נו, באמת, ייקחו את ים-המלח אתם במחלקה ראשונה במטוס ללונדון?

דב חנין: צריך לומר לכי"ל: לא נאה לכם?

דב חנין: לא רוצים להמשיך לעבוד פה?

דב חנין: גם לנו לא נעים.

דב חנין: אל תמשיכו, תעזבו אותנו לנפשנו, תחזירו את הזיכיון למדינה, תחזירו את ים-המלח למדינת ישראל, היא תדע לעשות בו דברים נפלאים – –

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: – – גם להפיק משאבי טבע וגם להגן על אוצר הטבע הזה.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיקי לוי.

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: מי מהחברים?

יצחק וקנין: רשום, אבל לא רשום לי שם.

יצחק וקנין: אתם רוצים שאני אנחש את השמות?

יצחק וקנין: אני אבחר – – – אז תמר זנדברג.

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: לא, אני מנסה לעזור לחברים הטובים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח לעמוד פה היום ולסגור מעגל: לפני כשנה עמדתי מעל הדוכן הזה כסגן שר האוצר והבאתי לאישור בקריאה ראשונה את הצעת החוק הצודקת והחשובה הזאת; אני מברך את שר האוצר ואת הממשלה – ולא פשוט לי לברך אותם, אבל מה שנכון נכון – שהחליטו לקדם את ההצעה ולהחיל עליה דין רציפות.

מיקי לוי: חשוב שהציבור יראה אותנו עומדים מאוחדים בדאגה לאינטרסים הכי פשוטים וברורים של הציבור.

מיקי לוי: כך היה גם אתמול בוועדת הכספים, כשהצבענו פה-אחד על אישור מסקנות ועדת ששינסקי.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, לאחר שנים של דיון ציבורי נוקב על השכר הראוי לבכירים בגופים הפיננסיים, החלטנו שיש מקום להתערב ולהגביל את גובה השכר והפטור ממס.

מיקי לוי: עשינו זאת לאחר שהיה ברור שהשכר חורג באופן בלתי מתקבל על הדעת מכל נורמה חברתית וכלכלית במדינת ישראל.

מיקי לוי: בזמן שהשכר הממוצע במשק תקוע בעשור האחרון, ועלה באחוזים בודדים, שכר הבכירים, לעומתו, זינק באופן משמעותי והגיע לממדים מפלצתיים, שאינם מגלמים בתוכם כלל את תרומתו של המנהל ועבודתו בחברה.

מיקי לוי: לעתים אף נחשפנו לנתונים מקוממים שלפיהם בכירים קיבלו שכר ודיבידנדים חזיריים בזמן שהחברה שניהלו הייתה בהפסדים.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני מאמין בשוק חופשי ובתחרות אמיתית, ואני בעד תגמול הולם ושכר גבוה ומכובד למנהלים, אבל מה שקרה כאן בשנים האחרונות כבר לא קשור לשכר או לשוק החופשי.

מיקי לוי: כשמנהל מרוויח לעתים פי-100 מהשכר הממוצע במשק, זה כבר קשור לחזירות של "חטוף כפי יכולתך".

מיקי לוי: אני שמח שהיום אנחנו שמים קץ לחזירות הזאת סוף-סוף ומקדמים את הצעת החוק הצודקת הזאת.

מיקי לוי: המנהלים הבכירים של גופים פיננסיים חייבים להפנים שהם מנהלים כסף ציבורי בהיקפים של 2 טריליון שקלים, ולא יכול להיות שלא יהיו עליהם מנגנונים של פיקוח ובקרה על תהליכי קבלת ההחלטות, בין היתר באמצעות פיקוח על שכרם.

מיקי לוי: מנגנונים, בין היתר, ימנעו תמריצים הרסניים שיעמידו בסכנה את כספו של הציבור.

מיקי לוי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שהצעד הזה יקבע נורמה ברורה וישליך גם על שכרם של בכירים בגופים נוספים, ישמש להם תמרור, ולעתים אף תמרור אזהרה, ירסן את השכר ויצמצם את הפערים הבלתי-נסבלים במשק הישראלי.

מיקי לוי: חשוב לי להבהיר, כשדנו בעניין באוצר, אנחנו מצדנו לא ששנו להתערב בשיקול הדעת של בעלי המניות בחברות ציבוריות בכל הקשור לתגמול שהם בוחרים לתת למנהליהן.

מיקי לוי: עם זאת, אני חושב שהממשלה תהיה חייבת לנקוט צעדים נוספים אם ההתנהלות הלא-מוסרית הזאת, החזירית הזאת, תימשך.

מיקי לוי: אין לי ספק שהכנסת תאשר ברוב קולות את הצעת החוק המוסרית הזאת.

מיקי לוי: מילה וחצי לכי"ל.

מיקי לוי: ישבתי עם חברי מהאופוזיציה ומהקואליציה בדיונים יחד אתך, אדוני היושב-ראש, בדיונים שארכו שעות, ונחשפנו לחזירות הבלתי-רגילה של חברת כי"ל, שאין לתיאבון שלה שום שובע, ותפוס ואכול כפי יכולתך.

מיקי לוי: כפי שאמרתי כבר לפני שנה, כשהסאגה הזאת התחילה, מנהלי כי"ל, אתם מוזמנים להשאיר את המפתחות, להחזיר את המנדט למדינת ישראל – יש מי שעומד בתור לנהל את "מפעלי ים-המלח".

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: תנמק מטעם סיעת מרצ חברת הכנסת תמר זנדברג, אחרונת המנמקים.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן תתקיים הצבעה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה לשתף אתכם באיזה דבר – אני הייתי אומרת – מוזר, אם לא שכבר שום דבר לא נראה פה מוזר – שקרה היום בנשיאות הכנסת.

תמר זנדברג: אנחנו הגשנו, קבוצה של חברות וחברי כנסת, אני חייבת להגיד, מכל סיעות הבית: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, שהוא חבר הנשיאות, חברת הכנסת קסניה סבטלובה מהמחנה הציוני, אנוכי וחברי כנסת אחרים – הגשנו הצעה לסדר-היום, הצעה דחופה לסדר-היום בנושא אולי המרכזי ביותר שמטריד את הציבור הישראלי השבוע: ביקור ראש הממשלה בארצות-הברית.

תמר זנדברג: אני לא אתאר את כל ההשלכות, התקשורת, הציבור – עוסקים בזה באופן אינטנסיבי כל השבוע – על ההשלכות על היחסים עם ארצות-הברית, שהם בסכנה; על השאלה אם פתרון שתי המדינות עדיין על השולחן או לא והאופן שבו הממשל האמריקני מתייחס לזה; חבילת ההטבות – כן או לא, לאחר הסכם הגרעין שנחתם עם איראן, ובאמת, שלל היבטים לביקור הזה.

תמר זנדברג: כל חבר וחברת כנסת שהגישו את ההצעה הזאת לסדר-היום מן הסתם היו מתייחסים מנקודת המבט הפוליטית, הרי לשם כך אנחנו מתכנסים ולכך נועד המוסד של הצעה לסדר-היום.

תמר זנדברג: אלא מאי?

תמר זנדברג: הנשיאות דחתה את ההצעה הזאת.

תמר זנדברג: ואני רוצה לשאול – האם נשיאות הכנסת הפכה לשכפ"ץ של ראש הממשלה מפני דיונים מדיניים שלא נוחים לו?

תמר זנדברג: האם יעלה על הדעת שכל הציבור יקיים דיון ציבורי בנושא הזה, והמקום – – –

טלי פלוסקוב: תגישי ערעור.

תמר זנדברג: אני מערערת, ומחר יתקיים ערעור בוועדת הכנסת.

תמר זנדברג: מזמינה אותך, אם את חברת נשיאות, מזמינה אותך לתמוך.

תמר זנדברג: זה לא נראה לי הגיוני, וחברת הכנסת טלי פלוסקוב, כחברת הנשיאות, האם נראה לך סביר שכל הציבור יקיים דיון ציבורי ער בכל היבט מהיבטי הביקור הזה ורק הכנסת, המקום שבו הדיון הפוליטי והמדיני נפגש – מכל הגישות, מכל העמדות – כאן בכנסת תהיה סתימת פיות בנושא הזה?

תמר זנדברג: אני רוצה להתריע – – –

יצחק וקנין: למה את חושבת שזה סתימת פיות?

תמר זנדברג: יש לך – – –

יצחק וקנין: אני יושב בנשיאות.

תמר זנדברג: יש לך השערה אחרת?

יצחק וקנין: אני לא חושב – אין פה שום עניין של סתימת – – –

טלי פלוסקוב: – – – נשיאות.

תמר זנדברג: כן?

תמר זנדברג: באמת?

יצחק וקנין: תאמיני לי, כל שבוע מביאים – – –

טלי פלוסקוב: – – –

תמר זנדברג: גנבה של כבשה – – –

יצחק וקנין: את יודעת מה, כל אחד יכול לעלות לדוכן ולומר את מה שאת אומרת – –

תמר זנדברג: אז הנה אני אומרת – –

יצחק וקנין: – – על אותו מטבע.

תמר זנדברג: – – ואני רוצה – – –

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: מכיוון שכל שבוע מוגשות עשרות הצעות.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לקבוע – אני באמת, אני חושבת שאפשר להסכים שאין נושא שמתאים יותר השבוע להצעה לסדר-היום מאשר ביקור ראש הממשלה בארצות-הברית.

תמר זנדברג: מה, יש דבר יותר חשוב מזה?

תמר זנדברג: סליחה, אדוני היושב-ראש, אתם אישרתם נושא על גנבה של כבשה מעדר כבשים.

תמר זנדברג: על מה אתם מדברים אתי?

תמר זנדברג: זה נושא שיש בסדר-היום.

יצחק וקנין: למה?

תמר זנדברג: בחייכם.

יצחק וקנין: למה את מזלזלת – – –

תמר זנדברג: אני לא מזלזלת.

תמר זנדברג: אני אחת השותפות החשובות ביותר להגנת זכויות בעלי-חיים בבית הזה, ועם כל הכבוד, אין נושא יותר חשוב השבוע, ויותר דחוף, מאשר ביקור ראש הממשלה בארצות-הברית.

תמר זנדברג: אגיד לך, יתרה מזה, בעבר – אני הייתי עוזרת פרלמנטרית חמש שנים – לא היה שבוע שנושא מדיני לא היה נדון במסגרת הצעות דחופות לסדר-היום.

יצחק וקנין: אני חייב להגיד לך משהו – –

תמר זנדברג: לא היה דבר כזה.

יצחק וקנין: – – מאחר שבנשיאות יושבים גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, כמעט בשוויון מלא, אני לא חושב שזו הייתה איזו – לא ראיתי שמישהו יצא מגדרו לגבי ההצעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: – – – גם חבר הכנסת סמוטריץ וגם אני, והוא אמר שמכיוון שזה לא קרה עדיין – ויכול להיות שזה תירוץ טוב – היא מדברת – הוא אמר שמכיוון שזה לא קרה עדיין, ולא יודעים מה יהיה, הוא לא מוכן לדון בזה.

יחיאל חיליק בר: צריך לחשוב אם זה – – –

יצחק וקנין: חיליק, אני ואתה יושבים הרבה זמן – –

תמר זנדברג: מכיוון – – –

יצחק וקנין: – – ואתה יודע, כשרוצים להעביר משהו, אני ואתה, אז אנחנו יודעים איך להעביר את זה.

יצחק וקנין: זהו.

יחיאל חיליק בר: היו חתומים שם כמה אנשים, ודיברנו על זה, גם אני וגם סמוטריץ, משני הצדדים – – –

יצחק וקנין: כן, אבל – – –

תמר זנדברג: מכיוון שאת ההצעה הזאת הגישו גם חברי קואליציה וגם חברי אופוזיציה, ומן הסתם כל אחד היה אומר את דעתו – זה נושא מדיני, זה נושא שעל סדר-היום – כל אחד היה אומר – ככה נהוג בהצעה לסדר-היום – כל אחד מדבר מהזווית שלו.

טלי פלוסקוב: – – –

תמר זנדברג: אני מציעה – באמת, אני מתפלאת, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, אני מתפלאת שאת קופצת להגן על זה.

תמר זנדברג: הרי מה לכם – – –

טלי פלוסקוב: אני לא מגינה.

טלי פלוסקוב: אני רק אומרת שיש לך כלי, כחברת כנסת שלא קיבלה תשובה, לערער על כך.

תמר זנדברג: אז אני – – –

יצחק וקנין: לא רק לערער.

תמר זנדברג: אז אני מעדכנת אותך שהגשתי ערעור.

יצחק וקנין: היא יכולה גם להגיד שזה – כהצעה רגילה.

תמר זנדברג: אז אני מעדכנת את החברות והחברים שהגשתי ערעור לוועדת הכנסת, הערעור יידון מחר בשעה 11:00.

תמר זנדברג: הנה, יושב אתנו כאן גם יושב-ראש ועדת הכנסת, אני מזמינה באמת, מכל סיעות הבית, אני לא טוענת – – –

יצחק וקנין: אבל יש לי עצה אפילו יותר פרקטית.

יצחק וקנין: נאמר שהערעור נדחה, וקרוב לוודאי שהוא יידחה, יש לך גם כלי – מכיוון שהיו עוד חברי כנסת שהגישו את ההצעה הזאת – –

תמר זנדברג: נכון.

יצחק וקנין: – – לפחות עוד חמישה חברי כנסת – –

תמר זנדברג: נכון.

יצחק וקנין: – – יכולים להגיש, אחד מהם, כסיעה, כסיעתי, הצעה רגילה, ואז כולם יכולים להצטרף – –

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: תראה, אדוני, אני חושבת שיש – תשמע, הרי הדיון – – –

יצחק וקנין: – – ובא לציון גואל.

תמר זנדברג: תראה, אדוני היושב-ראש – משפט אחרון ואני יורדת – הרי הדיון הציבורי מתקיים.

תמר זנדברג: אנחנו כולנו פה באולפני הטלוויזיה, ולכל אחד יש פייסבוק, ולכל אחד יש גם הצעה רגילה לסדר-היום.

יצחק וקנין: בכל אופן, אנחנו צריכים לסיים.

תמר זנדברג: ולמרות זאת, מן הראוי היה שנושא כזה, הנשיאות תאשר את דחיפותו, ולו למראית עין – שלא מגבילים את הכנסת מלדון בנושא משום שהוא לא נוח לראש הממשלה.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014 – רבותי, לפני שבועיים הממשלה ביקשה לקיים על זה – הודעת דין רציפות.

יצחק וקנין: קיימנו את הדיון ואת ההנמקות.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאה: מה אנחנו מצביעים?

יצחק וקנין: בעד, בעד.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד הודעת הממשלה – 25 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014, נתקבלה.

יצחק וקנין: 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, התקבלה הודעת הממשלה לגבי דין רציפות על הצעת חוק זו.

יצחק וקנין: ההצעה תוחזר לוועדת הכספים, שממנה היא באה.

יצחק וקנין: רבותי, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015; וכן החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק מ/808; "דברי הכנסת", חוברת א', עמ' 4713.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בדין רציפות – הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16) (עדות קרובים), התשע"ד–2013.

יצחק וקנין: הנמקת הערעורים, רבותי, תישמע עכשיו.

יצחק וקנין: הממשלה ביקשה לפני כשבועיים להחיל דין רציפות גם על הצעת חוק זו.

יצחק וקנין: רבותי, ראשונת המנמקים היא חברת הכנסת רויטל סויד מהמחנה הציוני, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: סיעת מרצ, לא נרשם חבר גם להצעה זו.

יצחק וקנין: יש מישהו שמעוניין?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אם כן, יש לנו שני מנמקים.

יצחק וקנין: המנמקת הראשונה, רויטל סויד, ואחריה – דב חנין.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, למעשה אני אמורה עכשיו לעשות משהו שאני אגב מאוד מאוד אוהבת, וזה לתת פה איזה שיעור במשפטים על תיקון פקודת הראיות.

רויטל סויד: והחריג הזה שאנחנו רוצים לתקן היום הוא החריג שאומר:

רויטל סויד: אלא אם כן הוא פגע בו; פגע בו פיזית, פגע בו בביצוע עבירה, ואז הוא יכול כן להעיד נגדו.

רויטל סויד: אבל אני אחסוך מכם את השיעור הזה במשפטים, ואני רוצה לקחת את זה למקום אחר, אל המשפחה שלנו פה, המשפחה שגרה במדינת ישראל, עם ישראל.

רויטל סויד: המשפחה הזאת, שהיום אמורה – אנחנו יושבים פה בשבועות האחרונים, בימים האחרונים, בלילות האחרונים, וכך יהיה עד שבוע הבא, המשפחה הזו שאמורה לחלוק תקציב אחד.

רויטל סויד: משפחה שהרציונל שלה אומר שהם האחד בעד השני ולא האחד נגד השני, ורוצים לדאוג האחד לשני.

רויטל סויד: ואני מסתכלת על הדיונים שהתקיימו בוועדת הכספים ובוועדות השונות ואני אומרת: מה קרה לנו?

רויטל סויד: איפה המשפחה?

רויטל סויד: איך יכולנו לקחת יישובים שהם פריפריה גיאוגרפית או ליד קווי גבול או במצב סוציו-אקונומי מסוים, ולהוסיף עליהם עוד 200 יישובים, שזה דבר מבורך מאוד, אבל באותה נשימה לחתוך ארבעה יישובים – מעלות, עכו, נהריה, כפר-ורדים?

רויטל סויד: ואז, כאשר עולים ראשי הרשויות, ואנו תומכים בהם, על הקיצוץ הזה, פתאום אומרים: די, מספיק, לא ניתן לאף אחד.

רויטל סויד: הרי אנחנו משפחה, אנחנו עם הרציונל שאנחנו האחד בעד השני.

יצחק וקנין: אנחנו לא חתכנו את היישובים.

רויטל סויד: אנחנו לא תיקון פקודת הראיות.

יצחק וקנין: הייתה הפחתה ליישובים הללו, לא חתכו אותם.

יצחק וקנין: היישובים האלו לא הורדו.

רויטל סויד: הייתה החלטה לקצץ להם בהטבות המס ולא לתת להם את מלוא ההטבה.

רויטל סויד: מעלות, איפה שהיא נמצאת, עכו, נהריה.

רויטל סויד: מי הולך לגור שם?

רויטל סויד: למה לא מגיעה להם מלוא הטבת המס?

רויטל סויד: מדוע לא נכניס את היישובים האלה?

רויטל סויד: איך יכול להיות שאנחנו לוקחים תקציב, ששר האוצר מסכים להוסיף עליו עוד מעל 800 המיליון, ואנחנו מקצצים יישובים כאלה?

רויטל סויד: עד שהגענו למצב החרפה, שיהיו צריכים להגיע לפה ראשי רשויות היום ולזעוק על העובדה שבסופו של דבר אף אחד לא מקבל כלום, כי עצרנו את הכול.

רויטל סויד: זאת המשפחה?

רויטל סויד: זאת המשפחה שאנחנו מדברים עליה, עם הרציונל שאנחנו פה לטובת כולם?

יצחק וקנין: משפחה ברוכת ילדים.

רויטל סויד: למה היינו צריכים להגיע למצב של פיצוץ בוועדה, ופתאום שומעים על מענק של 300,000 שקלים לרופאים שהתחייבו להם ב-2011, שאם ילכו לפריפריה הם יזכו בו, ורק אחרי שהקימו קול צעקה היום הקצו 75 מיליון שקלים כאלה?

רויטל סויד: למה אנחנו לא דואגים האחד לשני?

רויטל סויד: למה אנחנו לא רואים את אנשי הפריפריה חשובים בדיוק כמו אנשי המרכז, את הרפואה בפריפריה ואת חיי התושבים חשובים בדיוק כמו המרכז?

רויטל סויד: מדוע אנחנו צריכים להגיע למצב שמגלים את זה על הדרך, ורק אחרי סנקציות ופיצוץ ועדה פתאום משלימים?

רויטל סויד: אני מקווה שעד שבוע הבא, כשהתקציב יעבור, ב-19 בנובמבר, אני מקווה מאוד שנזכה פה בבית הזה לראות את כולם כמשפחה אחת.

רויטל סויד: לא רק את תושבי המרכז, גם את תושבי הפריפריה, גם את החקלאים, גם את מי שנמצא בריחוק גיאוגרפי וגם מי שנמצא במרחק של קווי גבול – את כולם כאחד וכמשפחה אחת.

רויטל סויד: זה התיקון לפקודת הראיות, ואני מקווה שיהיה גם תיקון בחברה שלנו.

רויטל סויד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: האמת היא שכשאני שמעתי את דברי הטעם – חברת הכנסת סויד – האמת היא שכששמעתי את דברי הטעם של חברת הכנסת סויד, תהיתי אם יש לי מה להוסיף בעניין, ורציתי להצטרף – – –

יצחק וקנין: אני בטוח שיש לך מה להוסיף.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: רציתי להצטרף לדבריה.

יצחק וקנין: רק אני פוחד שאם אתה תוסיף, אתה קצת תסתור חלק מהדברים שלה.

איתן כבל: דב, חזרת לכושר.

דב חנין: אתה רואה, כן.

דב חנין: זה אימונים.

יצחק וקנין: אני לא צודק במה שאמרתי?

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שנמצא אתנו פה שר החקלאות ולהעלות בפניו סוגיה חשובה שנוגעת להגנת בעלי-חיים, וזו סוגיה שניהלנו עליה היום דיון רציני מאוד בוועדת החינוך, בהצעת חוק חשובה, שגם אני אחד מיוזמיה, יחד עם חבר הכנסת שמולי וחברת הכנסת זנדברג, והצעת החוק הזו בעצם מייצרת שורה ארוכה של מנגנונים שמטרתם לצמצם את הפגיעות ואת ההתעללות בבעלי-חיים.

דב חנין: ואנחנו נתקלנו בוויכוח עם נציגי הממשלה בסוגיה שהיא אחת הסוגיות בהצעת החוק, אבל היא מאוד חשובה לטעמי, של אחריות נושאי משרה בתאגיד במקרים של התעללות.

דב חנין: למה הסוגיה הזו כל כך חשובה, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: כי כשאנחנו מדברים על תעשייה, מאוד קל לגלגל את האחריות על אותו עובד מסכן שבמקרה נמצא בפס הייצור.

דב חנין: ואגב, אדוני השר, לפעמים העובד הזה גם עובר עבירה וצריך להעניש אותו.

דב חנין: הבעיה היא שכשמתחילים בעובד הזה אנחנו לא מתמודדים מערכתית עם הבעיה, וגם הטלת האחריות על התאגיד היא לא מענה מספק, מכיוון שכפי שאדוני יודע היטב, תאגיד יכול להתחמק בקלות מענישה; אתה יודע, לרשום את הקנס במאזן בחלק של ההוצאות, אתה יודע, ואפילו להתנקות ממס על הדבר הזה.

דב חנין: ההטלה של האחריות האישית על נושא המשרה היא בעצם המנגנון היחיד שמבטיח לנו שיהיה שם מישהו באותו תאגיד, אדם בכיר.

דב חנין: אנחנו, אגב, לא הרחבנו את ההגדרה של נושא משרה.

דב חנין: אנחנו מדברים על מנהל פעיל; כשאנחנו מדברים על שותף, אנחנו מדברים על שותף פעיל.

דב חנין: אנחנו מדברים על האנשים שבאמת יש להם היכולת להשפיע.

דב חנין: ואני אומר לך, אדוני השר, שרק אם אנחנו נטיל את האחריות האישית הזאת אנחנו נוכל להימנע ממצב שבו ההתעללות תימשך.

דב חנין: אנחנו מדברים בתעשיות שממילא הפגיעות בבעלי-חיים שם הן מאוד מאוד קשות.

דב חנין: בסדר, יש הפגיעות שנעשות כאילו למטרת הפעולה של התעשייה, אם תעשיית בשר או תעשייה אחרת.

דב חנין: אנחנו לא מדברים על הנושא הזה כאן.

דב חנין: אנחנו מדברים על ההתעללות הנוספת, על השכבה הנוספת של פגיעה נוראה, מזעזעת, מיותרת.

דב חנין: ופעם אחר פעם, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתקלים בתמונות הקשות האלה ובסרטונים הקשים האלה.

דב חנין: פעם זאת חברה א', ופעם זאת חברה ב', ופעם זאת חברה ג'; ואני בכוונה כרגע לא נוקב בשמות החברות כי אני מדבר על תופעה מערכתית.

דב חנין: וכשאנחנו מדברים על תופעה מערכתית אנחנו חייבים לייצר מולה תשובה מערכתית.

דב חנין: התשובה המערכתית היחידה, אדוני היושב-ראש, שיכולה לעבוד היא תשובת האחריות האישית.

דב חנין: אני אומר את הדברים האלה גם מתוך הניסיון בעבירות סביבתיות.

דב חנין: היה אתנו פה השר להגנת הסביבה, אבל הוא בדיוק יצא החוצה – – –

יצחק וקנין: לא, הוא יושב פה.

דב חנין: אה, הנה הוא נמצא אתנו.

דב חנין: סליחה, אדוני השר להגנת הסביבה.

דב חנין: אמרתי שאתה אתנו.

דב חנין: אנחנו יודעים מתוך הניסיון של האכיפה הסביבתית שרק מנגנונים של אכיפה אישית על נושא משרה מייצרים את המענה.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מעל הבמה הזאת אני פונה אליך להמשיך את הדיאלוג ולנסות על בסיס אובייקטיבי ורציני להגיע לפתרון שיאפשר הטלה אמיתית של אחריות אמיתית על נושאי המשרה האמיתיים בתאגידים שמתעללים בבעלי-חיים.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אדוני השר, רצית?

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת דב חנין העלה סוגיה שאכן עלתה היום לדיון בוועדת החינוך האחראית לתחום צער בעלי-חיים; הזדמנות טובה להגיד תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי שהוא יושב-ראש ועדת החינוך שהוביל את החוק הזה בוועדה, חוק שמשרד החקלאות ופיתוח הכפר הגיש.

אורי אריאל: לפי עדותם של לא-מעט חברי כנסת שעוסקים בנושא, הוא חוק טוב; חלק עוד אמרו, יותר טוב ממה שאנחנו חשבנו להציע.

אורי אריאל: אבל בסך הכול הוא חוק שמאוד מקדם את נושא צער בעלי-חיים, דבר שמבחינתי הוא דבר מרכזי במשרד, כפי שכבר למדנו מרבותינו ומשרשרת הדורות של העם היהודי.

אורי אריאל: האחריות של מנהל בתאגיד היא באמת לא פשוטה.

אורי אריאל: אתה תופס מישהו שעושה דבר מעצמו, על דעתו, ואז אתה אומר, אבל גם מנהל התאגיד נמצא באיזו יכולת שיאשימו אותו.

אורי אריאל: זה לא אוטומטי, זה לא בלי דיון, זה לא בלי בדיקה.

דב חנין: – – – אם יש רשלנות – – –

אורי אריאל: חבר הכנסת דב חנין, שנייה, ברשותך.

אורי אריאל: הרי אנחנו הוספנו בחוק שאפשר גם להעניש ולתבוע את בעל התאגיד, את מנהל המפעל – בעברית פשוטה – או מי מטעמו – – –

דב חנין: – – –

אורי אריאל: דב, שנייה, אני אקשיב לשאלה ואז אני אוכל לענות לך.

אורי אריאל: אני גומר עוד חצי דקה.

אורי אריאל: כאשר אומרים, בצדק, שפועלים הולכים עם שוקרים – לא אחד; חמישה, עשרה – ברור שהם לא הביאו את זה מהבית ולא מסבתא שלהם.

אורי אריאל: המפעל נתן להם, הדריך אותם וכו'.

אורי אריאל: כן, יש פה אחריות.

אורי אריאל: ואני בעד.

אורי אריאל: אין לנו ויכוח.

אורי אריאל: אתם מנסים ללכת עוד צעד אחד.

אורי אריאל: בכל אופן, היה דיון עם משרד המשפטים ועם המשרד שלנו, עם חבר הכנסת שמולי, לפי דעתי; כנראה אתה לא היית.

אורי אריאל: סיכמנו שכרגע, לפחות, זה לא יכול לעבור.

אורי אריאל: אני לא אומר לך כפי שאמרת – ואני מסכים, נצל את הזמן אחרי החוק הזה.

אורי אריאל: בסדר, הוא יעבור.

אורי אריאל: אפשר לתקן, אפשר להוסיף.

אורי אריאל: נשב, ואם נצליח לגבש דבר שמחזיק מים, ועושה את מה שאנחנו כולנו רוצים, אבל הוא גם עומד באמות משפטיות וציבוריות, אני פתוח לזה כמו בכל דבר שנוגע לצער בעלי-חיים.

אורי אריאל: אני חושב שיש הידברות טובה עם חברי הכנסת, יש הידברות טובה עם הארגונים.

אורי אריאל: נפגשנו אתם לפני חודש.

אורי אריאל: שאלתי אותם – פעם נפגשו אתכם?

אורי אריאל: מעולם לא.

אורי אריאל: עשינו את זה, ונעשה.

אורי אריאל: הבטחתי להם שתהיה עוד פגישה, ותהיה עכשיו עוד פגישה.

אורי אריאל: אנחנו בהחלט בעד ההידברות.

אורי אריאל: אני חושב שהיא נותנת מכפילי כוח לנושא הזה שהוא נושא מאוד חשוב, אנושי, והייתי אומר גם יהודי, בלי להוריד מאחרים שום דבר.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שבכנסת הזאת נוכל לקדם עוד חוקים בעניין.

אורי אריאל: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר החקלאות, השר אורי אריאל.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16) (עדות קרובים), התשע"ד–2013.

יצחק וקנין: הנמקת הערעורים נשמעה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד הודעת הממשלה – 21 נגד – אין נמנעים – 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16) (עדות קרובים), התשע"ד–2013, נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 21, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הצעת החוק תוחזר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: [הצעת חוק מ/894; "דברי הכנסת", חוברת א', עמ' 4713.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ה–2014.

יצחק וקנין: מנמקים כמה חברים: חבר הכנסת עמיר פרץ מהמחנה הציוני ודב חנין.

יצחק וקנין: ממרצ אני לא רואה שיש בקשה של חברי כנסת.

יצחק וקנין: ראשון המנמקים – חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה, ראשית, לברך את חברי השר אבי גבאי, שעל דעת כולם עושה את אחת הפעולות הענייניות – ולא רק בנושא שעומד לפנינו על סדר-היום, אלא, אני חושב, בכלל הנושאים.

עמיר פרץ: אני רוצה לציין את עמדתו בשאלת מתווה הגז.

עמיר פרץ: לעמוד בממשלה, להצביע בודד מול הממשלה, זה לא דבר כל כך פשוט.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהמשרד להגנת הסביבה, שהוא משרד מורכב, ולעתים התחושה היא שהוא כל הזמן נגד כולם – זה לא נכון.

עמיר פרץ: הוא בעד נושאים מאוד חשובים, והאזרח הישראלי צריך להיות מודע לכך.

עמיר פרץ: חרף העובדה שאנחנו באופוזיציה אני אומר לשר גבאי – אני מברך אותך בעיקר על דבר מאוד חשוב.

עמיר פרץ: בדרך כלל כששרים מגיעים הם אומרים: כל מה שהתחיל בו השר הקודם – תמחקו, תקרעו, אני רוצה הכול חדש, על שמי; שלא יהיו סימנים.

עמיר פרץ: זאת אחת הטעויות הכי קשות, כי גם מפסידים זמן, גם מפסידים נושאים, גם מפסידים תהליכים מקצועיים מאוד עמוקים.

עמיר פרץ: כי הרי אתה יודע היום שבניגוד לעובדה – כשהיית מנכ"ל בשוק הפרטי וקיבלת החלטות, פה אתה צריך לעבור תיאומים ועוד גורמים ועוד ועדות ועוד ישיבות, עד שאתה מגיע למצב שיש בשלות של הצעת חוק כלשהי.

עמיר פרץ: הרי זה בהחלט משא כבד מאוד.

עמיר פרץ: אני מברך אותך על החלטתך להמשיך ולפעול בנושאים שאתה מאוד מאמין בהם, לרבות הטיפול היום באותו אזור מזוהם במפרץ-חיפה, שאני שומע שאתה עוסק בזה ופועל בעניין.

עמיר פרץ: באשר לנושא שעומד לפנינו, אין בכלל ספק שמדובר בכשנתיים שאנחנו מפסידים.

עמיר פרץ: יכולנו להיות כבר בחקיקה.

עמיר פרץ: לצערי הרב, ברגע שהתפטרתי מהממשלה החליטו חלק מחברי הליכוד שהנקמה המתוקה שתהיה, הדרך לנקום בשר להגנת הסביבה שהעז להתפטר זה לחסום את החוק של השינוי בכל מה שקשור לשקיות הנשיאה במדינת ישראל, אותן שקיות שכולנו פוגשים בסופֶּרים.

עמיר פרץ: אני מאוד מעריך את העובדה שהנושא עולה מחדש.

עמיר פרץ: זה לא רק עניין של זיהום הסביבה.

עמיר פרץ: זה עניין תרבותי ממדרגה ראשונה.

עמיר פרץ: זה אחד הנושאים שגם באופן מאוד – איך לומר לכם – מישהו יראה את זה כדבר בלתי הגיוני – אתם תראו שזה מה שיקרה.

עמיר פרץ: גם עלות המחיה המשפחתית תרד.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: כי גם העניין הזה של השקיות שנמצאות בסופר – כל אחד לוקח שקית וממלא, ממלא, ממלא – מגיעים עם העגלות האלה לקופאי.

עמיר פרץ: אוקיי, עוד שקית ועוד שקית.

יצחק וקנין: הקופאי לא נראה לך חשוד?

עמיר פרץ: מה?

יצחק וקנין: הקופאי לא נראה לך חשוד?

עמיר פרץ: חשוב מאוד, צריך להוריד לו את העומס.

עמיר פרץ: מאוד חשוב.

עמיר פרץ: עכשיו, ברגע שאתה פתאום צריך לבדוק איזו שקית אתה לוקח, איזה גודל, האם זו תהיה שקית נייר, לאיזה צורך אתה לוקח אותה – פתאום אתה מתחיל לחשוב, רגע, אולי אפשר להעמיס פחות?

עמיר פרץ: אולי אפשר לצמצם את היקף הקנייה?

עמיר פרץ: פתאום גובה העגלה שלך מצטמק לו, ומסתבר שהחבר'ה בבית לא יהיו רעבים, אין מה לדאוג, יהיה בסדר.

עמיר פרץ: כמובן, סיפרתי את הסיפור כאשר העליתי את הצעת החוק, אני חוזר עליו שוב: אחד הרגעים הכי קשים שהיו לי כשר להגנת הסביבה – כשחיכינו כולנו לאותם שחיינים ישראלים ששברו את שיא גינס ושחו מקפריסין לישראל, ובאו עטורי תהילה, כמו שאומרים – הם עשו זאת למען הגנה על הסביבה – חיכינו להם על החוף, הם יצאו ככה, אתה יודע, חסונים, שזופים, ואני פוגש אותם, ואחד מהם נשען ככה, על אוזני, ואומר לי: אדוני השר, כל כך קל להבחין מתי הגענו לחופים הטריטוריאליים של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אמרתי לו: איך אתה מבחין בזה?

עמיר פרץ: אתה רק שוחה, הכול מים.

עמיר פרץ: הוא אומר: השקיות, השקיות.

עמיר פרץ: ברגע שהשקיות מתחילות לנוע סביבך ולפגוע בך ואתה צריך לתמרן ביניהן – הוא אומר – אז אני יודע שהגעתי לחופי מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני חושב שאתה עושה מהלך שהוא חשוב מאוד מבחינת המסר לכלל הציבור.

עמיר פרץ: אין לי ספק שזה יהיה מהלך קשה.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שרשתות השיווק ישתפו אתך פעולה, ואכן ייתנו את חלקן, כי גם הן צריכות לתרום את חלקן.

עמיר פרץ: אני בטוח שבסופו של דבר הציבור ייהנה מכך – האזרחים ייהנו מכך, ודרך הגישה שלנו לכל מערך הקניות בישראל תשתנה.

עמיר פרץ: יישר כוח.

עמיר פרץ: כל הכבוד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: גם לך, חבר הכנסת חנין, חמש דקות.

יצחק וקנין: השר אבי גבאי, השר להגנת הסביבה, ביקש גם הוא להתייחס להנמקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, בהמשך דבריו של חבר הכנסת – – –

דניאל עטר: אתה לא מתעייף מהירידות והעליות?

דב חנין: אתה אומר שאני אשאר כאן קבוע?

דב חנין: בסדר.

דניאל עטר: אנחנו לא יודעים אם אתה יורד או עולה.

חיים ילין: ירדתי כשאתה דיברת, הלכתי לדבר עם השר, חזרתי מהשר, ואתה ממשיך לדבר.

דב חנין: אז אולי אני אשאר פה קבוע.

דב חנין: בסדר, אוקיי.

דב חנין: תודה.

דב חנין: חברות וחברים, אני רוצה, בהמשך דבריו של חבר הכנסת עמיר פרץ, השר הקודם להגנת הסביבה, להביע הערכה לך, ידידי השר אבי גבאי, על עבודתך כשר להגנת הסביבה.

דב חנין: כמו שחבר הכנסת פרץ יודע היטב מניסיונו, ואתה לא חייב אפילו לאשר, להיות שר להגנת הסביבה בממשלה הנוכחית זה לא תפקיד קל.

דב חנין: גם בממשלה הקודמת זה לא היה תפקיד קל.

דב חנין: לפעמים זה היה נראה כאילו זו אופוזיציה של איש אחד.

דב חנין: לפעמים התפקיד מחייב – אם אתה רוצה להגן על הסביבה, להגן על הבריאות, אתה רוצה להגן על האינטרסים ארוכי-הטווח.

דב חנין: לפעמים המדיניות מעדיפה, לא את הציבור, אלא את בעלי ההון.

דב חנין: לפעמים המדיניות מעדיפה את הטווח הקצר על פני הטווח הארוך.

דב חנין: לפעמים המדיניות מעדיפה את המזהמים על פני אלה שצריך להגן עליהם מפני זיהומים.

דב חנין: אני רוצה, אדוני השר להגנת הסביבה, קודם כול להביע הערכה לעבודתך, לפעילותך, לעמדותיך.

דב חנין: הוזכרה כאן עמדתך בסוגיית הגז, סוגיה חשובה ובעלת משקל סביבתי, חברתי וכלכלי ראשון במעלה, והעמדה שלך הייתה חשובה, והיא תיזכר לטובה לשנים הקרובות.

דב חנין: אני גם רוצה לברך אותך, אדוני השר, לא רק בעניין הזה, של חוק שקיות הפלסטיק, שחבר הכנסת פרץ כשר יזם אותו, אלא בכלל על המגמה של המשכיות של יוזמות חשובות שנעשו במשרד בקדנציה הקודמת.

דב חנין: אני רוצה להזכיר יוזמה שאני שומע גם מהשטח, שממשיכה להתקדם ולפעול, היוזמה של "סביבה שווה", שבה בעצם המשרד לוקח משאבים כדי לקדם את אלה שלא זכו בעבר להתייחסות הסביבתית הראויה ולתת דווקא להם את הפוש, את הדחיפה שצריך כדי לקדם אותם.

דב חנין: בהקשר הזה, החוק שעומד היום בפנינו, אני חושב שהוא חוק חשוב, והוא – אדוני יושב-ראש קרן קיימת, מילא יושב-ראש קרן קיימת, אבל גם לא להקשיב במליאה?

יצחק וקנין: אפילו לקרוא אותו לסדר אני לא יכול.

קריאה: דני עטר.

דב חנין: דני, תן לנו לדבר רגע אל השר.

דב חנין: אתה יכול לשבת לשולחן הממשלה מבחינתי, זה בסדר.

אבי (אברהם) גבאי: הוא עכשיו בעל חוב אצלי.

דב חנין: רק לא על חשבון זמני, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה להביע הערכה לקידום חוק שקיות הפלסטיק.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק שמנסה לפתור בצורה חכמה שאלה מאוד מאוד מורכבת.

דב חנין: הרי יש פתרונות אחרים לאפשרות לצמצם את הצריכה של שקיות פלסטיק.

דב חנין: אבל הפתרונות האחרים, שהם לכאורה, אולי, נכונים מבחינה סביבתית, עלולים להיות מאוד בעייתיים מבחינה חברתית; אם אנחנו רק נגבה מחיר, ולא נייצר חלופה טובה, כמו שהחוק הזה מנסה לייצר, מנגנון של חלופה טובה שתאפשר לאנשים לעזוב את השקית, שהיא לא טובה, היא גם לא נוחה, היא גם תעלה קצת כסף, ולקבל במקומה משהו שיהיה גם יותר נוח, גם יותר זול, גם יותר שימושי – אנחנו בעצם לא נעשה את מה שצריך.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק נכון, מכיוון שהוא עושה את הדבר שצריך לעשות; הוא מפחית שימושים כשאנחנו חושבים שאפשר להפחית שימושים.

דב חנין: אבל בהקשר הזה, וכיוון שאני יודע שאתה מייד תעלה להתייחס, אני בכל זאת רוצה באופן פתוח להעלות שאלה.

דב חנין: אני מסכים אתך, אדוני השר, שהפחתת השימושים זו דרך המלך שלנו בהתמודדות עם בעיות של פסולת.

דב חנין: אבל יש מנגנונים אחרים שאנחנו פיתחנו לאורך השנים.

דב חנין: למשל, המנגנון הזה של הפרדה במקור – אני ער לבעייתיות, גם לקשיים וגם לחולשות.

דב חנין: אני לא בא לפה חף מידע לגבי החסרונות והחולשות שקימות במערכת.

דב חנין: אבל אנחנו לא מדברים פה על המערכת הזאת רק ברמה של כמה המערכת הזאת מצליחה לייצר את התוצאה, נקודתית של ההפרדה במקור.

דב חנין: המהלך הזה, שאנחנו ניסינו לאורך שנים לקדם, הוא חלק ממערכה על ראשם, מחשבותיהם ולבם של אנשים.

דב חנין: אנחנו הצלחנו, במידה חלקית, במידה מסוימת, לחנך אנשים, לחנך בני-נוער, להגיד להם: תפרידו במקור, יש לזה משמעות – לייצר תהליכים שימשיכו את ההפרדה במקור הזאת לתוצאה מעשית.

יצחק וקנין: נא לסיים.

דב חנין: לכן אני אומר, אדוני השר, גם כשאתם מתלבטים לגבי חלופות, נראה לי שלא יהיה נכון לזרוק את המאמץ העצום הזה ואת ההישגים שנעשו בו בתודעה של האנשים, בתודעה של בני-נוער, וגם בפרקטיקה, לזרוק את זה בקלות הצדה, כי אני חושב שאנחנו כולנו נינזק מזה.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אדוני השר, אני מבין שכבודו רוצה להשיב למנמקים.

יצחק וקנין: השר אבי גבאי, השר להגנת הסביבה, ישיב למנמקים.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך.

אבי (אברהם) גבאי: אדוני היושב-ראש, חברים נכבדים, חבר הכנסת דב חנין, אני מצטער שאני תופס לך את המקום כאן, אבל אני מניח שתחזור לכאן עוד כמה דקות.

אבי (אברהם) גבאי: אני דווקא אתחיל מהסוף, מהעניין של הפרדה במקור שהעלית: אין שום כוונה לעצור את זה במקום שזה מצליח, אבל יש כוונה להפסיק להשקיע כסף טוב אחרי כסף רע.

אבי (אברהם) גבאי: במקום שאנחנו רואים שבעצם אי-אפשר באמת להצליח, או שזה הפך להיות למשהו שכפינו על הרשות המקומית לעשות, הם לא רוצים לעשות את זה, הם משתמשים בכסף לדברים אחרים, דה-פקטו, אני לא אמשיך לזרוק כסף טוב.

אבי (אברהם) גבאי: בסוף צריך גם לבחור בין חלופות.

אבי (אברהם) גבאי: עם הכסף הזה אנחנו יודעים לעשות דברים אחרים.

אבי (אברהם) גבאי: עם הכסף הזה אנחנו רוצים לעשות יותר מ"סביבה שווה", שדיברת עליה, או שהשר עמיר פרץ דיבר עליה, שזה פרויקט שבעיני יותר חשוב, כי אנחנו – אפילו אתה שבא מחד"ש, יותר ממני – רוצים להפוך כל יישוב בישראל לתל-אביב, ולא להתעסק בלהפוך את תל-אביב לקופנה

אבי (אברהם) גבאי: גן, עם כל הכבוד.

אבי (אברהם) גבאי: תל-אביב תהיה קופנה

אבי (אברהם) גבאי: גן אחר כך, אבל קודם כול בואו נטפל ביישובים שאין בהם כלום, אולי לפני שאנחנו הולכים למקומות אחרים.

אבי (אברהם) גבאי: כך שאני חושב שאנחנו באים לנקודה או לסוגיה הזאת בדיוק מהזווית שאליה אתה מגיע.

אבי (אברהם) גבאי: ועוד הפעם אני אומר, הפרדה במקור זה דבר מצוין, כשזה קורה.

אבי (אברהם) גבאי: אבל אין טעם לדחוף את זה, אתה יודע, כמו שמאכילים אווז, שאתה דוחף לו את זה בכוח, כי הוא לא באמת אוכל, זה לא באמת קורה.

אבי (אברהם) גבאי: בעניין חוק השקיות – אני באמת שמח לקדם את החוק הזה, שבאמת החל אותו חבר הכנסת עמיר פרץ.

אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שזה החוק אולי היחיד, אולי הצעד הכי משמעותי שאנחנו עושים שהמטרה שלו היא לצמצם מלכתחילה את האשפה.

אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, למנוע מלכתחילה ייצור של דברים שאחרי זה אנחנו צריכים לטפל בהם בכל מיני דרכים אחרות, טוב יותר או פחות טוב.

אבי (אברהם) גבאי: עמיר עוד לוקח את זה רחוק יותר, שהסלים יהיו יותר קטנים ושאנשים יקנו פחות.

אבי (אברהם) גבאי: אני לא יודע עד כמה זה ישפיע, אבל אם גם זה ישפיע מה טוב.

אבי (אברהם) גבאי: בסך הכול זה חוק טוב, ואנחנו נקדם אותו.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נעשה בו כמה שינויים.

אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שהשינוי המרכזי שאנחנו נעשה בו הוא שינוי שתואם יותר את עניין יוקר המחיה ואת הרצון שלנו לא להקשות על הציבור.

אבי (אברהם) גבאי: אני לא רואה אותנו שמים היטל של 30 אגורות בשנה הראשונה ו-20 אגורות לשקית בשנה השנייה.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נלך למנגנון יותר פשוט, שלא ייצר הכנסות עתק, מנגנון שבעצם יהיה תשלום פר-שקית אבל תשלום שייקבע על-ידי הקמעונאי, בתנאי שהתשלום לא נמוך מכמה שזה עולה לו בפועל, כך שהמחיר של השקית יהיה נמוך מהמחיר במתווה הנוכחי.

אבי (אברהם) גבאי: בסופו של יום זה ישיג את אותה התוצאה, בלי להקשות על הציבור.

אבי (אברהם) גבאי: זהו, תודה רבה לכם, ואני מקווה שתתמכו בחוק.

יצחק וקנין: תודה לשר אבי גבאי, השר להגנת הסביבה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ה–2014 – הנמקת הערעורים נשמעה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד הודעת הממשלה – 19 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ה–2014, נתקבלה.

יצחק וקנין: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מצרף לפרוטוקול את קולה של חברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת החוק חוזרת לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק מ/863; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4713.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, התשע"ד–2014.

יצחק וקנין: ההודעה נמסרה ב-12 באוקטובר 2015.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו נעבור להנמקת הערעורים של חבר הכנסת נחמן שי מהמחנה הציוני – מרצ, אין אף אחד, אני מבין שלא מעוניינים.

מאיר כהן: כולם מוותרים לדב חנין.

יצחק וקנין: דב חנין לא מופיע.

יצחק וקנין: הסיעה שלו לא ביקשה, כך שהוא לא מנמק בהצעה זאת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, חמש דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על צעצועים, צעצועים מסוכנים.

נחמן שי: בהצעת החוק מדובר על קביעה של צעצוע כצעצוע מסוכן ואיסור ביצוע פעולות לצורכי עסק בצעצוע שנקבע כצעצוע מסוכן.

נחמן שי: אני רוצה לדבר, חברי וחברותי, על צעצוע מסוכן שבחרה שרת התרבות והספורט שלנו לעסוק בו, שנקרא גלגלצ.

נחמן שי: זאת תחנת המוזיקה של "גלי צה"ל".

נחמן שי: זה צעצוע מסוכן, גם לשרים בממשלת ישראל, כי ברגע ששרים מתחילים להשתעשע בכלי תקשורת ולבעוט אותם ממגרש למגרש, כשם שאני קורא עכשיו בשמחה גדולה באחד האתרים, שהשרה מודיעה: אתם לא רוצים לפגוש אותי, היא אומרת למפקדי גלגלצ, אני אפגוש אתכם בוועדת החינוך של הכנסת ושם אנחנו נבוא חשבון.

נחמן שי: אז נראה לי שיש פה איזו ראייה מעוותת של השרה רגב בתפיסה שלה מהי תחנת שידור במדינת ישראל, איך היא פועלת, מה היא אמורה לעשות, ובעיקר, איך לשמור עליה מכל משמר כדי שהיא, גם כנכס בתחום התרבות וגם כגוף בתחום התקשורת, תישאר שלמה ולא תיפגע.

נחמן שי: בין תפקידי בעבר – בעוונותי, אני צריך לציין שהייתי גם מפקד ועורך ראשי של "גלי צה"ל" ואני מכיר את התחנה הזאת ואת מעמדה הציבורי.

נחמן שי: הוא מוזר אם מסתכלים עליו מבחוץ, אבל הוא איתן, יציב וחשוב כאשר בוחנים אותו על רקע המציאות הישראלית.

נחמן שי: אני משוכנע שגם ראש אכ"א לשעבר אלעזר שטרן נדרש בתפקידו פה ושם לעסוק בענייני "גלי צה"ל" והוא יודע היטב עד כמה התחנה הזאת מיוחדת.

נחמן שי: בין היתר, הוא אחראי לה.

נחמן שי: אני לא יודע עד כמה הוא היה מעורב, אבל היא הייתה נתונה לאחריותו.

נחמן שי: "גלי צה"ל" – וגם תחנת המוזיקה שלהם גלגלצ – היא עצמאית בתפקודה ובעבודתה, וכך צריך להיות.

נחמן שי: נכון שלו המציאו אותה היום, היא לא הייתה קיימת; היא לא הייתה קיימת.

נחמן שי: בשנת 2015 לא הייתי ממליץ למדינת ישראל להקים תחנת שידור צבאית.

נחמן שי: אבל היא קיימת מאז תחילת שנות ה-50, והיא הוכיחה את עצמה באין-סוף מבחנים.

נחמן שי: יש לה המבחן החשוב, היומיומי, כשמדי שעה, כשבודקים את ההאזנה לתחנות הרדיו במדינת ישראל, שתי התחנות האלה הן תחנות מובילות.

נחמן שי: מה זה אומר?

נחמן שי: זה אומר שהציבור אוהב את מה שהוא שומע, גם ב"גלי צה"ל" וגם בתחנת המוזיקה, בשתי התחנות האלה.

נחמן שי: לכן לשתי התחנות יש חלק חשוב בשמירה על הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: בעיני, בסופו של דבר, המקום הזה צריך להגן על הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: הוא מבטא את הדמוקרטיה הישראלית, הוא מייצג את הדמוקרטיה הישראלית והוא שומר עליה שלא תיפגע.

נחמן שי: תקשורת עצמאית היא חלק בלתי נפרד מדמוקרטיה.

נחמן שי: אז תגידו לי, מה בין מוזיקה לבין דמוקרטיה?

נחמן שי: אפשר גם למצוא קשרים או הקשרים, אבל זה לא העניין.

נחמן שי: העניין הוא ששרים בממשלת ישראל לא אמורים להתערב בתוכני השידור.

נחמן שי: כשהשרה רגב מבקשת להחליף את הצוות שמחליט איזה שירים משמיעים ב"גלי צה"ל", מחר היא תבקש להחליף את צוות האורחים של תוכנית הבוקר או אחר-הצהריים, כי היא רוצה שמישהו ישב שם ויחליט מה יהיו הכתבות ומה יהיה סדר הכתבות.

נחמן שי: את זה לא צריך לתת, לא רק לשרת התרבות, עם כל הכבוד שיש לי אליה, לאף שר בממשלת ישראל, כולל לא לשר הביטחון.

נחמן שי: אני אומר לכם מניסיוני לאורך עשרות שנים, ואני בטוח שחבר הכנסת שטרן יאשר את זה, שר הביטחון לא מתערב בענייני "גלי צה"ל" ולא שואל את השאלות: איזו כתבה משודרת מתי ואיפה?

נחמן שי: לכן כל אחד מאתנו שהדמוקרטיה במדינת ישראל יקרה לו, צריך להזדעק ולהגן על "גלי צה"ל".

נחמן שי: אפשר לתקן בה, אפשר לשפר בה, אפשר לשנות בה, אפשר לעשות בה כל מיני דברים, אבל עצם קיומה כפי שהוא היום הוא חיוני, הוא חשוב, ואסור לגעת בשתי התחנות, גם בתחנת המלל עם מעט המוזיקה וגם בתחנת המוזיקה.

נחמן שי: צריך להשאיר אותן במקומן.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, התשע"ד–2014.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, הערעורים נשמעו.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 17 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, התשע"ד–2014, נתקבלה.

יצחק וקנין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הודעת הממשלה נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק זאת תועבר להמשך דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לשאילתות לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: יעלה לדוכן וישיב על שאילתה מס' 87 של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי בעניין ביקורי הורי חיילים שומרי שבת.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, רשות הדיבור שלך.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סגני השרים, הובא לידיעתי כי חיילים בני משפחות דתיות ומסורתיות המשרתים בצה"ל אינם מקבלים זמן לביקור משפחתי, כאשר חייל שאינו דתי יכול לזכות לביקור בשבת כחלק מנוהל השבת הצה"לי – ודתיים כמובן לא יכולים.

ניסן סלומינסקי: מיותר לציין את חשיבות השוויון ואת התועלת הנפשית לחיילים.

ניסן סלומינסקי: עד כאן שאלתי.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב על השאילתה.

יצחק וקנין: אני מבקש מכל השואלים להיצמד לטקסט.

קריאה: צמוד.

יצחק וקנין: לא, לא לגביך, אני מכין את – – –

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אדוני שר החקלאות, הפקודות בצה"ל נועדו לאפשר שירות שוויוני, משותף ומכבד של דתיים וחילונים זה לצד זה.

אלי בן-דהן: על-פי הוראת קבע אכ"א 33-02-07, "ביקור משפחות בבסיסי טירונות, או הכשרת טירונות המשולבת בהכשרת טירונים", בסעיף 6 להוראות נאמר: "להורים דתיים יתאפשר לבקר את בניהם או את בנותיהם ביום שישי או בערב חג הצמוד לשבת או לחג שבה אושר ביקור הורים לכלל חיילי הבסיס או למסגרת בתוך היחידה".

אלי בן-דהן: שעות הביקור נקבעות מול המשפחה, ובהתאם לצורך, במתן זמן מספק למשפחה לחזור טרם כניסת השבת או החג.

אלי בן-דהן: בביקור בזמן אימון – אם הביקור הוא של חייל בודד או של מספר חיילים מועט, לא יופסק האימון, אך החייל שתואם עבורו הביקור יהיה נוכח בו וישתתף.

אלי בן-דהן: נוהל הביקורים אינו מופץ באופן קבוע, אלא מותנה בצורך מול המשפחה.

אלי בן-דהן: כל ההכשרות הראשוניות נכללות בפקודה.

אלי בן-דהן: לאור זאת, אני מציע להסתפק בתשובתי.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר.

ניסן סלומינסקי: אפשר לשאול?

יצחק וקנין: ודאי, אתה יכול לשאול שאלה נוספת.

ניסן סלומינסקי: אדוני סגן השר, כפי שהיה גם בפעם הקודמת, הנחיות והוראות צה"ל הן נפלאות, באמת טובות.

ניסן סלומינסקי: הבעיה היא שהן לא ממומשות בשטח.

ניסן סלומינסקי: בשטח יש ביקורים לחיילים שההורים כן נוסעים בשבת, זה בסדר לעניינם.

ניסן סלומינסקי: לחיילים הדתיים, בחלק גדול מהמקומות לא נותנים – אני חוזר ואומר, לא נותנים – אפשרות להורים לבקר אותם ביום שישי, למרות ההוראות, למרות מה שקרה, כבוד סגן השר, ולמרות ההוראות של צה"ל – לא נותנים להם.

ניסן סלומינסקי: ויש לנו הוכחות, כמו בפעם הקודמת.

ניסן סלומינסקי: פנו אלי חיילים, דיברו אתי חיילים, אחרת לא הייתי יודע.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר, בפועל זה לא ממומש.

ניסן סלומינסקי: לכן השאלה היא עכשיו עוד יותר גדולה: זה לא רק מה שסביר, שוויון, זה כבר בניגוד להנחיות של צה"ל, ולא נותנים להם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אדוני יכול לשבת במקום.

אלי בן-דהן: כמו שאמרתי בתשובתי הקודמת, אני אומר גם עכשיו: חברי, אני מבקש לקבל את הדוגמאות הקונקרטיות שאתה מכיר, ואני מבטיח לך שהנושא ייבדק עד תום.

אלי בן-דהן: גם אני לא אוהב שפקודות צה"ל אינן מתבצעות ואינן נשמרות, ואם זה קורה, אני אדאג שהדברים האלה לא יקרו.

אלי בן-דהן: אנא – תעביר אלי בבקשה מקרים שבהם הורי חיילים ביקשו לבקר ולא נתנו להם, ואני אטפל בכך עד תום.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון.

יצחק וקנין: אני מודה לך.

יצחק וקנין: אני אבקש מסגן שר החינוך חבר הכנסת הרב מאיר פרוש לעלות לדוכן.

יצחק וקנין: במסגרת שאילתות שיישאל, אנחנו עוברים לשאילתה הראשונה לסגן שר החינוך, מס' 35 – סיווג פנימיות, של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יצחק וקנין: נמצא?

יחיאל חיליק בר: פה.

יצחק וקנין: ודאי, כן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת סגן יושב-ראש הכנסת חיליק בר ישאל את סגן השר.

יחיאל חיליק בר: כבודו, השאילתה הזאת באה בעקבות שאילתה של פורום הפנימיות בארץ.

יחיאל חיליק בר: אני בוגר כמה פנימיות בעצמי, ואני מבקש לשאול אותך, אדוני סגן השר: בדוח העשור נקבע שיש לסווג פנימיות לפי סוגות, ולהתאים לכל סוגה שירותים פסיכו-סוציאליים שהמינהל יעניק לפנימיות.

יחיאל חיליק בר: ברצוני לשאול אותך: 1.

יחיאל חיליק בר: האם נערך מחקר על פרופיל הילדים הפונים לחינוך פנימייתי?

יחיאל חיליק בר: 2.

יחיאל חיליק בר: האם נשקלה עריכת השוואה בין פרופיל הילדים בפנימיות החינוכיות לזה שבמערכת הפנימיות של משרד הרווחה?

יחיאל חיליק בר: 3.

יחיאל חיליק בר: האם נכתבה הצעה לתוכנית תקציבית חדשה לפנימיות החינוכיות בעקבות הדוח הזה?

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עמיתי חבר הכנסת חיליק בר, 1.

מאיר פרוש: המינהל לחינוך התיישבותי פנימייתי ועליית הנוער החל בתהליך פיתוח כלי מחקר שייתנו מענה מהימן ותקף הן בנושא סיווג פנימיות והן בנושא בניית תוכניות עבודה מותאמות המבוססות על נתוני אמת שיעלו מן השטח.

מאיר פרוש: בימים אלה – הכוונה היא באוגוסט, התשובה הוכנה אז, כי השאילתה שלך גם היא הייתה באוגוסט – עוסקים צוותי עבודה במינהל בשיתוף ה"ג'וינט", מכון ברוקדייל, בבניית שאלון נתוני חניך, ובהמשך יושם דגש בפיתוח שאלון מוסדי.

מאיר פרוש: נתוני מחקר ראשונים יופקו על-פי תוכנית העבודה בסוף שנת 2015.

מאיר פרוש: עד עתה לא נערך מחקר מוסדר, אך מבדיקות שערכו האגף הפסיכו-סוציאלי ואגף הקליטה במינהל עולה שכ-70% מהמופנים לפנימיות המינהל מוכרים לשירותי הרווחה ולעתים אף מופנים על-ידיהם.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: לאור הנתונים האמורים בסעיף 1 לעיל, נערך המינהל להתאמת הכלים לטובת מתן טיפול מותאם למאפייני האוכלוסייה.

מאיר פרוש: כלי המחקר המצויים כעת בפיתוח יאפשרו למינהל לערוך השוואה בין פרופיל הילדים בפנימיות החינוכיות לזה של אלו שבמערכת הפנימייתית של משרד הרווחה.

מאיר פרוש: במהלך 2016 יבצע המינהל מיפוי של אוכלוסיית החניכים בפנימיות בעזרת הכלי החדש.

מאיר פרוש: המיפוי ייערך תחילה במסגרות קצה הרצף, בסוף 2015.

מאיר פרוש: כלי המחקר המצויים בתהליך פיתוח על-ידי המינהל מתבססים על שיטת הרף, המצויה בשימוש במוסדות הרווחה.

מאיר פרוש: אלה יאפשרו השוואה ויסייעו בבניית תוכנית חינוכית טיפולית תחילה ומעקב אחר התפתחות והתקדמות החניך בשנות ההתחנכות בפנימייה.

מאיר פרוש: הכלי האמור יאפשר בניית תוכנית עבודה ברמת הפרט והמוסד.

מאיר פרוש: נוסף על כך, המינהל מוביל שינוי בעבודת הפיקוח במוסדות קצה הרצף, שבהם לפחות 70% מהתלמידים בעלי פרופיל רווחה.

מאיר פרוש: המודל החדש מאפשר ליווי צמוד יותר של כל הגורמים ברמת הפרט.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: אכן נכתבה הצעה והונחה על שולחנו של השר, והיא נמצאת בבחינה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני סגן השר.

יחיאל חיליק בר: – – – התשובה הוכנה באוגוסט, וגם ציינת שיש דברים שאמורים לקרות עד סוף 2015, שזה עוד שנייה וחצי.

יחיאל חיליק בר: האם אתה יודע אם קרה משהו בשלושת החודשים האלה?

יחיאל חיליק בר: כי לפי התשובה שלך אנחנו – – –

מאיר פרוש: מבטיח לבדוק.

מאיר פרוש: אני חושב שבמהלך השבוע או בשבוע הבא, כשנתראה – אני מקווה שיהיה לי.

יחיאל חיליק בר: ישירות, או במכתב או משהו – לתת לי נתונים על זה?

מאיר פרוש: אני – בעזרת השם – רושם לעצמי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור לשאילתה של חברת הכנסת סתיו שפיר, שאילתה מס' 61: סבסוד גנים פרטיים.

סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד סגן השר, כידוע, משרד החינוך מסבסד את לימודיהם של ילדים בני שלוש וארבע בגנים הפרטיים ב-700 שקלים בעבור תלמיד, ואולם גנים רבים לא מזכים את ההורים בהתאם ועושים שימוש בכסף.

סתיו שפיר: כיצד השר מתכוון לפקח על התופעה?

מאיר פרוש: גברתי חברת הכנסת סתיו שפיר, משרד החינוך הוציא הנחיה לכל בעלי – – –

יצחק וקנין: אני הייתי מקריא את השאילתה: "ברצוני לשאול: מה ייעשה לפיקוח על התופעה?

יצחק וקנין: " אולי זה נוסח אחר.

מאיר פרוש: משרד החינוך הוציא הנחיה לכל בעלי גני-הילדים הפרטיים, כי עליהם לספק את השירות הבסיסי של הגן עד לשעה 13:20 חינם.

מאיר פרוש: בהנחיה נאמר כי מותר מבחינה חוקית לגבות תשלום על צהרון, בתנאי שלא תהיה התניה של שירות בשירות, דהיינו שלא תהיה חובה להירשם גם לצהרון.

מאיר פרוש: אלו הן ההנחיות.

מאיר פרוש: אני חוזר שוב: משרד החינוך הוציא הנחיה לכל בעלי גני-הילדים הפרטיים, שעליהם לתת את השירות הבסיסי של הגן עד לשעה 13:20 חינם.

מאיר פרוש: בהנחיה נאמר כי מותר, מבחינה חוקית, לגבות תשלום על צהרון, בתנאי שלא תהיה התניה של שירות בשירות, דהיינו – אם מישהו לא לוקח את השירות של צהרון.

מאיר פרוש: נוסף על כך, משרד החינוך מטפל בתלונות שמתקבלות בנושא, ונפתחים תיקים באגף האכיפה נגד מי שמפר את ההנחיה, דהיינו, אם את טוענת שיש גביית יתר.

סתיו שפיר: משרד החינוך מעביר לגנים 700 שקלים סבסוד, בגנים פרטיים.

סתיו שפיר: הגנים היו אמורים לחסוך מתוך זה – – –

מאיר פרוש: אבל 700 השקלים האלה הם עבור הפעלת גננת וכל מה שצריך כדי להפעיל גן.

סתיו שפיר: גנים פרטיים מקבלים איזה סבסוד, והסבסוד אמור לעבור להורים, בדמות הפחתה בתשלום, אבל בפועל – – –

מאיר פרוש: אבל הכסף שהמשרד מעביר הוא כדי להפעיל את הגן הזה, ולכן צריך לקבל חינם את השירות הזה, של גן, ובזה כולם מחויבים.

מאיר פרוש: גם בעלי הגנים הפרטיים מחויבים להפעיל את הגן עד השעה 13:20 חינם, תמורת הכסף שהמשרד נותן.

סתיו שפיר: בפועל הם גובים מההורים עוד כסף.

מאיר פרוש: אני לא מדבר שאני יודע שגובים כסף, ואני לא אומר שהכסף הזה שגובים הוא עבור הפעלת הגן.

מאיר פרוש: ממש לא.

מאיר פרוש: אם יש גבייה של כסף, יכולים לגבות עבור הצהרון.

מאיר פרוש: על זה, מי שרוצה להשתתף בזה, יכול לשלם כסף – – –

חיים ילין: כבוד סגן השר, גם על תקן נוסף.

חיים ילין: גובים כסף על תקן נוסף של מטפלת בתוך הגן.

מאיר פרוש: שוב, ההנחיות של המשרד הן שאסור לגבות.

מאיר פרוש: אם למישהו יש תלונה ספציפית על גן ספציפי, על גננת, גנן, על מה שאתם יודעים, אנחנו רוצים לדעת מכם.

מאיר פרוש: ההנחיות של המשרד הן שמקבלים חינם.

מאיר פרוש: נוסף על כך, משרד החינוך מטפל בתלונות שמתקבלות בנושא, ונפתחים תיקים, כמו שאמרתי קודם, באגף האכיפה, נגד מי שמפר את ההנחיה.

מאיר פרוש: יש לציין שבאחד המקרים אף נדרש בעל הגן להשיב כספים להורים בשל גבייה שלא כדין.

מאיר פרוש: אז אם יש מקרים שאתם יודעים להצביע עליהם, אני אשמח להעביר את התלונה.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: קודם כול, אני חייבת גם לברך על העלאה של מכשיר השקיפות של תקציב משרד החינוך לאתר שלכם, סוף-סוף.

סתיו שפיר: זה מאוד עוזר לראות את הנתונים, ונשמח מאוד גם בוועדת השקיפות לעמוד לרשות

סתיו שפיר: כם כדי להפוך את זה ליותר נגיש וליותר שקוף לציבור.

סתיו שפיר: מהנתונים האלה אפשר לראות שבין 2012 ל-2014 קפץ התקציב שמוקדש לחינוך הדתי ב-12% ב-2014 בהשוואה ל-2012, בעוד שבחינוך ממלכתי רגיל הוא עלה רק ב-8%, מה שהגדיל את הפערים בין החינוך הממלכתי-דתי לחינוך ממלכתי רגיל, שעה שהחינוך הערבי בישראל מתוקצב בפירורים בהשוואה לשני התקציבים האחרים האלה.

סתיו שפיר: מה בכוונת משרד החינוך לעשות כדי לצמצם את שני הפערים האלה, דבר שהוא כל כך מתבקש ולא אמורים להיות עליו חילוקי דעות, לא בין ימין לשמאל ולא בין המגזרים השונים שמיוצגים בכנסת הזאת?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

מאיר פרוש: חברת הכנסת שפיר, זה לא סוד שאני אדם דתי.

מאיר פרוש: אבל זה גם לא סוד שקשה מאוד לומר שבשנים 2012–2014 החינוך הדתי קיבל יותר כסף מאשר בעבר.

מאיר פרוש: אנחנו לא יודעים על דבר כזה.

סתיו שפיר: יש עלייה בנתונים.

סתיו שפיר: במערכת שלכם רואים את העלייה בתקציב.

מאיר פרוש: את יודעת מה, במקרה של החרדים ודאי שזה לא קרה.

מאיר פרוש: יכול להיות שהשר פירון – – –

סתיו שפיר: דיברתי על ממלכתי-דתי.

יצחק וקנין: ממלכתי-דתי עדיין שייך למסגרת אחת.

יצחק וקנין: יכול להיות שהיא צודקת.

יצחק וקנין: היא מדברת, אדוני סגן השר – – –

מאיר פרוש: יכול להיות שהשר פירון הכריז על כך שהוא רוצה להעביר גנים מהמוכר שאינו רשמי לממלכתי-חרדי.

מאיר פרוש: אני לא יודע על תנועה גדולה שהייתה מקרב הציבור החרדי, שהם היו מוכר שאינו רשמי – – –

סתיו שפיר: לא דיברתי על חינוך חרדי.

סתיו שפיר: יש פער בעיקר בין המוסדות של הציונות הדתית לבין המוסדות הממלכתיים החילוניים הרגילים, ופער עוד הרבה הרבה יותר גדול בין שניהם לבין המוסדות הערביים.

סתיו שפיר: זה פער ידוע, הוא פשוט גדל בשנתיים האחרונות, במקום להצטמצם.

מאיר פרוש: אני לא יודע לענות לך ספציפית.

מאיר פרוש: אני יודע רק שמשרד החינוך מתנהל באופן שקוף, וכל מי שמבקש לבדוק ולדעת עבור מה הכספים הולכים יכול לקבל את התשובות.

מאיר פרוש: אין מצב שמשרד החינוך מחליט לחלק כסף לקבוצה כזו או אחרת כי כך הוא – – –

סתיו שפיר: השאלה היא אם יש איזו תוכנית שהיא לצמצום הפערים האלה.

מאיר פרוש: אין מצב שמשרד החינוך מחליט לחלק כסף לקבוצה כזו או אחרת כי כך בא ל-y או ל-z.

מאיר פרוש: אין מצב כזה.

מאיר פרוש: יכול להיות – אני לא מכיר את הנתונים – שמשרד החינוך הגיע למסקנה שסקטור מסוים בשנים מסוימות לא תוקצב – – –

סתיו שפיר: לא לא לא, הנתונים מלכתחילה היו נתונים של פער, והפער הזה, במקום להצטמצם, רק הלך וגדל.

סתיו שפיר: השאלה היא אם יש במשרד החינוך תוכנית כלשהי לצמצום פערים בין המגזרים השונים, הסתכלות על זה, בחינה של הממצאים האלה.

מאיר פרוש: אני מוכן לבדוק את הדבר ולחזור עם תשובה.

סתיו שפיר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: שאילתה של חבר הכנסת רועי פולקמן, מס' 74: בטיחות בהסעות ילדים עם מוגבלות.

רועי פולקמן: כבוד סגן השר, חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות הסמיך שרים להתקין תקנות בטיחות.

רועי פולקמן: משרד הרווחה כבר התקין תקנות כאלה, לבטיחות ההסעה ואחריות המלווה או הנהג לבטיחות הילדים בהסעה.

רועי פולקמן: עד היום משרד החינוך לא התקין תקנות הנוגעות לגילאי 3–21.

רועי פולקמן: שאלתי: מדוע טרם הותקנו התקנות על-ידי משרד החינוך?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב סגן השר.

מאיר פרוש: חבר הכנסת פולקמן, תקנות משרד הרווחה חלות על פעוטות עם צרכים מיוחדים גילאי אפס עד שלוש שנים בלבד.

מאיר פרוש: לעומת זאת, אוכלוסיית הילדים עם צרכים מיוחדים המטופלים על-ידי משרד החינוך היא בגילים 3–21 שנים.

מאיר פרוש: ברור לחלוטין כי אוכלוסיית התלמידים המטופלים על-ידי משרד החינוך גדולה בשיעור ניכר מזו המטופלת על-ידי משרד הרווחה.

מאיר פרוש: יש שני קובצי תקנות המסדירים את יישום חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות ביחס לתלמידי מערכת החינוך גילאי 3–21:

מאיר פרוש: תקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים (כללים ומבחנים לזכאות להסעה ולליווי), התשנ"ה–1995, ותקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים (מפרטי רכב בטיחותי), התשנ"ה–1995.

מאיר פרוש: בשני קובצי התקנות יש הוראות שיש להן נפקות לעניין בטיחות ההסעה.

מאיר פרוש: משרד החינוך פרסם גם חוזר מנכ"ל ובו הוראות לעניין בטיחות בהסעת תלמידים, והוא מפרסם מדי שנה נוסח של מכרז לצורך עריכת מכרזים על-ידי הרשויות המקומיות לבחירת קבלני הסעות.

מאיר פרוש: המכרז ונספחיו כוללים אף הם הוראות לעניין בטיחות ההסעה.

מאיר פרוש: משרד החינוך ומרכז השלטון המקומי מקיימים צוות עבודה משותף הדן בכל נושא הסעות הילדים עם צרכים מיוחדים, ובין הנושאים שיידונו בצוות תהיה גם הסוגיה מה המסגרת הנורמטיבית, ובכללה תקנות, המתאימה להסדרת הוראות לעניין בטיחות הסעות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: יש לך אפשרות.

יצחק וקנין: אתה יכול, אם זה קצר.

רועי פולקמן: משפט.

יצחק וקנין: יש לך הזכות לשאול שאלה נוספת.

רועי פולקמן: כבוד סגן השר, רק להבין, אז יש דברים של ביניים, יש תקנות חלקיות, אבל מה לוח הזמנים לתיקון תקנות?

רועי פולקמן: אני מבין שיש צוות ואני מבין שיש מכרזים, ואני גם מבין שזה מורכב יותר, אז למה אין – משרד הרווחה עשה תקנות, יש שם נהלים מפורטים.

רועי פולקמן: יש לוח זמנים, לצורך העניין?

רועי פולקמן: בתוך כמה חודשים התקנות האלה יתוקנו?

רועי פולקמן: כי אין תקנות, יש פתרונות חלקיים בינתיים.

מאיר פרוש: אני יודע שנעשים המאמצים לסיים את זה בהקדם.

מאיר פרוש: לומר לך אם אני יודע ברגע זה מה לוח הזמנים?

מאיר פרוש: – לא יודע לומר לך.

מאיר פרוש: אשתדל לבדוק את זה ולענות לך בעל-פה כשניפגש בימים הקרובים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: אדוני השר יסכים לשאלה?

יצחק וקנין: מאיר כהן ביקש לשאול שאלה את השר.

מאיר פרוש: מאיר כהן?

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן, אני מאפשר לך.

מאיר פרוש: מחוץ לזמן?

יצחק וקנין: זה מחוץ לתקנון.

יצחק וקנין: בוא נגיד, מחוץ לסדר.

יצחק וקנין: הוא ביקש.

מאיר כהן: אדוני סגן שר החינוך, זו לא שאלה.

מאיר כהן: אני רק רוצה להציע בחצי דקה – היות שאני חתמתי על התקנות של משרד הרווחה שחבר הכנסת פולקמן מדבר עליהן – יש הרבה מאוד פרצות, כשכל שנה מחדשים, וכל שנה מוסיפים, ואין דין חוזר מנכ"ל כדין תקנות.

מאיר פרוש: אין מה?

מאיר כהן: אין דין חוזר מנכ"ל עם שינויים כדין תקנות ברורות.

מאיר כהן: צריך פשוט – אני מציע לשר בנט, אני חושב שהוא יעשה את זה – לגעת בתפוח אדמה הלוהט הזה ופעם אחת לחתום ולגמור את הסיפור הזה, כי מגיע לילדים האלה לנסוע בהסעות כשיש תקנות מאוד ברורות.

מאיר כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן, תודה לרועי פולקמן.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, השאלה של חבר הכנסת מאיר כהן היא בעצם שהשר – – –

מאיר פרוש: רשמתי לי.

מאיר פרוש: מאיר כהן אומר: הוא חתם, יש פרצות, מציע לשר לחתום על התקנות.

מאיר פרוש: רשמתי לי.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: נעבור לשאילתה מס' 103 של חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה: מעמד הסטודנטים ההנדסאים.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אדוני סגן השר, לסטודנטים ההנדסאים אין זכויות זהות למקביליהם באקדמיה במעונות ולעתים גם בנושא המלגות.

איתן כבל: לחינוך הטכנולוגי יש חשיבות רמת מעלה, ולצד זה יש זלזול בהוראה, כפי שהדבר משתקף בתחומים השונים, כגון שכר המרצים ואיכות הכיתות.

איתן כבל: ברצוני לשאול: 1.

איתן כבל: האם המצב הקיים ידוע ומקובל עליכם?

איתן כבל: 2.

איתן כבל: מה אתם עושים כדי לטפל בנושא?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: חבר הכנסת כבל, חוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958, מסמיך את המועצה להשכלה גבוהה, שהיא המוסד הממלכתי לענייני ההשכלה הגבוהה במדינה, לאשר למוסד חינוך להפוך למוסד להשכלה גבוהה ולהסמיכו להעניק תארים אקדמיים.

מאיר פרוש: לימודי ההנדסאים אינם לימודים לתואר אקדמי, ועל כן אין הם בסמכותה של המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: הגורם האחראי ללימודים אלו הוא משרד הכלכלה.

איתן כבל: תודה – – – את כל החודשים האלה – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל ותודה לסגן השר.

יצחק וקנין: נעבור לשאילתה מס' 173 של חברת הכנסת נורית קורן.

יצחק וקנין: אני מבין שהיא איננה – לפרוטוקול.

איתן כבל: אדוני השר, אני הולך להתאשפז.

מאיר פרוש: מי?

מאיר פרוש: את מי אתה מבקש לאשפז ברגע זה?

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים.

מאיר פרוש: נורית קורן – לפרוטוקול?

יצחק וקנין: אין לפרוטוקול.

יצחק וקנין: מת.

יצחק וקנין: אז אין – גם לא תשובה.

מאיר פרוש: מי?

מאיר פרוש: מי?

יצחק וקנין: אין שום דבר.

יצחק וקנין: אם היא לא נמצאת, אדוני לא משיב.

מאיר פרוש: מה אני עושה עם זה?

יצחק וקנין: תשאיר את זה בתיוק שלך, מה אני יכול להגיד?

מאיר פרוש: אני פעם הייתי עונה וזה היה הולך לפרוטוקול, מה זה.

יצחק וקנין: פעם.

יצחק וקנין: אין יותר.

יצחק וקנין: כנראה בתקנון החדש אין יותר.

יצחק וקנין: חבר כנסת שהגיש שאילתה צריך להיות נוכח באולם, כדי שיהיה מכובד, הנושא, גם כשאדוני משיב לו.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא לא, אני לא מדבר על כבודו.

יצחק וקנין: אני ראיתי שעכשיו הוא נמצא פה.

מאיר פרוש: אני אעשה את מה שאתה אומר, אבל לא מקובל עלי.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: רבותי, אני עובר לשאילתה 177 של חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: גם את זה אתה יכול לתייק.

מאיר פרוש: אוקיי.

יצחק וקנין: שאילתה אחרונה, מס' 191, של חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: שם השאילתה: תקציב 2015 והחברה הערבית.

באסל גטאס: אדוני השר, סגן השר, בקרוב יחלו – כבר החלו – דיוני התקציב.

באסל גטאס: לדברי ראש אגף התקציבים מ-6 במרס 2014 בסח'נין, שיטות ההקצאה כלפי הערבים אינן שוות; יש פערים גדולים במשאבים המוקצים לתחבורה הציבורית, בהכנסות מארנונה עסקית, באזורי תעשייה ובחינוך.

באסל גטאס: רצוני לשאול: 1.

באסל גטאס: מה היא שיטת התקצוב במשרדך לחברה הערבית?

באסל גטאס: 2.

באסל גטאס: איזה אחוז מוקצה לה? 3.

באסל גטאס: מה הם השינויים שייכנסו לתקציב 2015–2016?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

מאיר פרוש: לחבר הכנסת גטאס, ברצוני להבהיר שמשרד החינוך מקצה תקציבים ללא הפליה של מגזר, עדה, דת או לאום.

מאיר פרוש: ההקצאות הן על-פי קריטריונים שוויוניים, פומביים וענייניים.

מאיר פרוש: בחלק מן המקרים המשרד מתגבר אוכלוסיות חלשות מבחינה כלכלית-חברתית בתוספות תקציביות ובשעות שבועיות, וכן מתקצב פעילויות ותחומים ייעודיים, כגון סיוע בקליטת עלייה, סיוע לבתי-ספר בפריפריה, סבסוד גני-ילדים לגילאי שלוש-ארבע, תגבור לימודי יהדות, תוכניות ייעודיות למגזר הערבי, הדרוזי והבדואי, תוכניות למניעת נשירה ועוד, בהתאם למדיניות המשרד.

מאיר פרוש: יש לציין שקיימים לעתים פערים בין שיעור התלמידים במגזר הערבי בשכבת גיל ובין שיעור הקצאת המשאבים למגזר זה.

מאיר פרוש: פערים אלו נובעים בעיקר מהקצאת משאבים לתחומים שאינם רלוונטיים למגזר הערבי, כגון סיוע בקליטת עולים חדשים או חוסר יכולת של הרשויות המקומיות להקצות את חלקן במימון התוכנית, ומפערי פרופיל של המורים.

מאיר פרוש: המשרד פועל לצמצם פער זה בהקצאת השעות לתלמיד בארבעה מישורים עיקריים: א.

מאיר פרוש: התוכנית לתקצוב דיפרנציאלי במערכת החינוך, שהמשרד החל בה בשנת הלימודים תשע"ה, והמשרד בהנהגתו של השר בנט ממשיך בה, תוביל בהדרגה להקצאת שעות הוראה רבות יותר לבתי-הספר החלשים מבחינה חברתית-כלכלית, ובכללם האוכלוסייה הערבית.

מאיר פרוש: מדובר בתוכנית בעלות כוללת של כמיליארד ש"ח על פני חמש שנים, שתיטיב עם כל הפריפריה החברתית-כלכלית של מדינת ישראל.

מאיר פרוש: ב.

מאיר פרוש: הקצאת משאבים דיפרנציאלית במסגרת התוכניות הייעודיות שמופעלות בבתי-הספר וברשויות המקומיות, שהן מעבר לשעות הלימוד הבסיסיות.

מאיר פרוש: יצוין שחלק ניכר מהמשאבים שנוספו למערכת החינוך בשנים האחרונות הוקצו באופן דיפרנציאלי.

מאיר פרוש: כך, למשל, רפורמת הסייעת השנייה מתעדפת את גני-הילדים בפריפריה, תוכנית בתי-הספר של החופש הגדול כוללת מסגרת חינם לאשכולות 1–5, התוכנית לחיזוק לימודי המתמטיקה מתעדפת את הפריפריה; התוכנית לתקשוב מערכת החינוך התמקדה במחוז הצפון ובמחוז הדרום; התוכנית לניהול עצמי כללה תקציב גמיש משמעותי לבתי-הספר באשכולות הלמ"ס הנמוכים; תוכנית ציל"ה – צהרונים לגילאי שלוש עד שמונה – מופעלת באשכולות למ"ס 1–3 ובעיר ירושלים, תוכנית השאלת ספרי לימוד מתעדפת בתי-ספר חלשים, ועוד.

מאיר פרוש: ג.

מאיר פרוש: צמצום מספר התלמידים בכיתה במסגרת התוכנית להפחתת מספר התלמידים בכיתה, שבה נקבע מספר התלמידים המקסימלי בהתאם לעשירון הטיפוח שנקבע למוסד.

מאיר פרוש: מהלך זה, שהתחיל בתשס"ט ורק לפני שבועות מספר הכריז השר בנט על הרחבתו באופן משמעותי, יקטין את מספר התלמידים בכיתה בשכבות החלשות בחברה, ובכללן המגזר הערבי, וצפוי שיגדיל את שיעור ההקצאה למגזר זה.

מאיר פרוש: ד.

מאיר פרוש: תוכנית אסטרטגית למגזר הערבי – בהתאם להחלטת הממשלה שהתקבלה בעניין זה לפני שבועות אחדים, בכוונת משרד החינוך, בשיתוף פעולה עם משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה, להשיק בשנת תשע"ו יישום של תוכנית רחבת היקף לקידום החינוך במגזר הערבי ובמגזר הבדואי.

מאיר פרוש: התוכנית מבוססת על ועדת אתגרים, שפעלה בשיתוף פעולה בין-משרדי בשנים 2015-2014 במטרה לזהות את הנקודות הקריטיות שיש להתערב בהן כדי להוביל לשינויים משמעותיים בחינוך במגזר הערבי.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר, תודה לשואל.

יצחק וקנין: רבותי, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר רצה להגיד עוד משהו?

מאיר פרוש: יש לי רק מחנין זועבי.

מאיר פרוש: גם היא לא?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: נסתיימו השאילתות.

יצחק וקנין: אני מודה לסגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אני מודה לשואלים.

יצחק וקנין: אדוני סגן מזכירת הכנסת, הודעה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת איציק שמולי, תמר זנדברג ונורית קורן בנושא: מדיניות חיסול כלבים על-ידי המדינה.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ח בחשוון התשע"ו, 10 בנובמבר 2015, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.