ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 59, 2015-11-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ב בחשוון תשע"ו, 4 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין לדוכן את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 82 מאת חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: אוכל בלתי ראוי לצריכת בני-אדם לתלמידים בתוכנית ציל"ה בגני-ילדים בטייבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא יקרא את נוסח השאילתה, וסגן השר ישיב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד סגן השר, ב-2 בנובמבר השנה נודע לי שהורים התלוננו שבגן-ילדים בטייבה חולק אוכל שאינו ראוי למאכל בני-אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האוכל היה בדרגת ריקבון מתקדמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רצוני לשאול: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם האוכל המחולק עומד בקריטריונים של המכרז?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מישהו בודק את זה בכלל, מבחינת ההכנה, ההעברה והחלוקה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא מגיע מרחוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יכול לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אם תהיה לך שאלה נוספת, נאפשר.

יולי יואל אדלשטיין: גם מסעוד גנאים מבקש שאלה נוספת.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, התשובה של המשרד היא כדלהלן: לבתי-הספר ולגנים בטייבה מסופקות מדי יום כ-3,000 מנות מזון במסגרת תוכנית ציל"ה.

מאיר פרוש: מפעיל משרד החינוך גורם להעברה הזאת, והיא כוללת הארכת יום לימודים והזנה.

מאיר פרוש: המזון שמסופק לבתי-הספר ולגנים הללו מגיע מחברת קייטרינג בעלת רישיון יצרן בתוקף ותקן בטיחות מזון הכי גבוה שיש, GMP.

מאיר פרוש: כפי שידוע למשרד החינוך, חברת הקייטרינג הנ"ל מספקת מזון גם למטוסים.

מאיר פרוש: משמעות הדבר היא שתהליך הייצור בחברה זאת עובר בקרות הן על-ידי המעבדה של החברה עצמה והן על-ידי המעבדה שמופעלת מטעם תוכנית ההזנה של משרד החינוך.

מאיר פרוש: בהתייחס למקרה המדובר, שאתה העלית, חבר הכנסת חאג' יחיא, חברת הקייטרינג סיפקה באותו יום – והיא ממשיכה לספק – את אותו מזון בהתאם להנחיות תוכנית ההזנה.

מאיר פרוש: חברה זו מספקת מזון גם ליישובים נוספים כמו ג'לג'וליה ולוד, ושביעות הרצון ביישובים אלה גבוהה.

מאיר פרוש: עם קבלת התלונה על בעיה במזון, נשלח נציג המעבדה מטעם משרד החינוך לבחון את המזון.

מאיר פרוש: בדיקה ראשונית של המעבדה העידה כי המזון היה תקין.

מאיר פרוש: נלקחה גם דגימה, והתוצאות הראשוניות העידו על מזון תקין.

מאיר פרוש: על אף זאת משרד החינוך פנה אל משרד הבריאות ביום ראשון האחרון, וביום שני הגיע גם מפקח מטעם נפת נתניה של משרד הבריאות, שאישר גם הוא את תקינות המזון.

מאיר פרוש: מן הפרסום בעיתונות המקומית של טייבה עולה כי נמצאו תולעים במזון.

מאיר פרוש: על-פי המידע שבידי משרד החינוך, אין לכך שום ביסוס.

מאיר פרוש: במקביל לבדיקת איכות המזון אנו בוחנים עד כמה התלונות בטייבה מועלות מסיבות ענייניות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת מסעוד גנאים ביקש לשאול את סגן השר שאלה נוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד סגן השר, האוכל שמחולק לכמה מקומות מגיע מרחוק, והוא צריך להגיע בדרגת חום מסוימת, של 70 מעלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא מגיע בדרגת חום נמוכה מ-30 מעלות, וזה מה שמקלקל את האוכל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה, האם הבדיקה של המעבדה הייתה במקום הכנת האוכל או במקום חלוקתו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, התמונות שראינו, של ריקבון מתקדם בעגבניות, ותולעים שנראו בתמונות, התפרסמו בתקשורת והגיעו לידי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני רוצה תשובה על השאלה איפה עשו את הבדיקה, והאם לא היה נכון להכין את האוכל עצמו באותם יישובים, במקום, ולעזור בהעסקת נשים ובטיפול באבטלה הגואה באותם יישובים ש-50% מהם מתחת לקו העוני?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, אני מעלה סוגיה שאני מקווה שכבודו יתערב בה.

מסעוד גנאים: לפני כשבועיים שלחתי פנייה לשר בנט על הסבל של המורים הערבים שמלמדים בשכונות הערביות במזרח-ירושלים.

מסעוד גנאים: זה בגלל המחסומים.

מסעוד גנאים: שם מעכבים אותם, מחפשים אותם, מאחרים אותם.

מסעוד גנאים: רק היום בבוקר שלחה אלי מורה שמלמדת בשכונת ראס-אל-עמוד מייל.

מסעוד גנאים: היא איחרה בגלל המחסום, בגלל חייל במחסום.

מסעוד גנאים: היא אומרת לי, לפעמים לפי מה שמתחשק לו.

מסעוד גנאים: אין שם שום דבר, אין אירועים, אז בשעה 08:00 – זהו, הוא סגר.

מסעוד גנאים: היא המתינה חצי שעה שלמה עד שהגיעה לבית-הספר.

מסעוד גנאים: אז אני שואל, איפה משרד החינוך שיתערב לפחות כדי שיקל את הסבל מעל המורים וייתן להם לעבוד כראוי?

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבוד סגן השר.

מאיר פרוש: חבר הכנסת חאג' יחיא שאל את השאילתה וביקש שאילתה נוספת – כמו שאמרתי קודם, ואני מוכן להרחיב טיפה בעניין הזה, כמו שאמרתי, האוכל בא ממקום שמחלקים ממנו גם במטוסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר פרוש: האוכל הזה גם מחולק בערים אחרות, ומערים אחרות לא הגיעו תלונות מהסוג הזה.

מאיר פרוש: אבל למרות זאת נערכו בדיקות של האוכל במעבדות; לא רק במעבדה של משרד החינוך, אלא גם במעבדה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר פרוש: למה אתה מצפה?

יולי יואל אדלשטיין: השאלה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: אם סגן השר מכיר את התשובה הוא ימשיך.

מאיר פרוש: אני עונה לך שלא הסתפקנו בזה שבג'לג'וליה מחלקים את האוכל ואין תלונות, או שבלוד מחלקים את האוכל ואין תלונות.

מאיר פרוש: לא הסתפקנו בזה, אלא משרד החינוך לקח את זה למעבדה שלו, ובדקו ואין בעיה.

מאיר פרוש: לא סמכו רק על זה, אלא גם העבירו את זה לבדיקה של מעבדה של משרד הבריאות, וגם משרד הבריאות מצא שאין בעיה.

מאיר פרוש: אתה מבקש שיעשו את זה במעבדה בטייבה דווקא?

מאיר פרוש: אז יש סדר של דברים, איך הדברים האלה נבדקים.

מאיר פרוש: הרי לא יכול להיות מצב שכאשר יש תלונה ובודקים את זה – הרי גם אם אתה היית אחראי על הנושא הזה היית כך נוהג.

מאיר פרוש: היית לוקח את המעבדה שאתה אתה עובד ועומדת בכל הרמות – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר פרוש: – – ואתה יכול להיות בטוח שהבדיקה אמיתית, ואתה סומך עליה.

מאיר פרוש: אז עשינו את זה במשרד החינוך במעבדה, עשינו את זה במעבדה של משרד הבריאות, ובסופו של דבר נמצא שזה בסדר.

מאיר פרוש: אז אם – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר פרוש: הרי אני רשמתי את מה שאמרת – אדוני היושב-ראש, או שיש לי אפשרות – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, השאלה עניינית.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר משיב לפי העובדות שהוא מכיר.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא לא מכיר אז מה – – –

מאיר פרוש: בינתיים אני מכיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – יכול להיות שהאוכל התקלקל בדרך.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו אני הבנתי את השאלה.

מאיר פרוש: אז אני אגיד לך.

מאיר פרוש: עכשיו אתה רוצה לדעת בדיוק באיזו מעבדה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה לקחו את הדגימה, בטייבה או בקייטרינג?

מאיר פרוש: לקחו את זה לפי ההתנהלות שמשרד החינוך נוהג בה.

מאיר פרוש: משרד החינוך הוא משרד עם אחריות.

מאיר פרוש: הוא מכין אוכל לעשרות-אלפי ילדים.

מאיר פרוש: אז כאשר הוא עושה בדיקה במעבדות הוא עושה את הבדיקה כמו שצריך לעשות אותה.

מאיר פרוש: באמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר פרוש: אני יכול להמליץ במשרד.

מאיר פרוש: אני בטוח שהם לא יקבלו את ההמלצה שלי.

מאיר פרוש: אבל אני אמליץ להם שבפעם הבאה שיש תלונה שלך תבוא אתה אתם למעבדה.

מאיר פרוש: אם זה מה שאתה רוצה שנעשה, אני אמליץ.

מאיר פרוש: אני לא חושב שיסכימו – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדגימה נלקחה בטייבה או בקייטרינג?

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: עוד הפעם, אני חוזר ואומר, סגן השר עונה, מכיר את העובדות.

יולי יואל אדלשטיין: מה שהוא מכיר, עונה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אז תמשיך, תפנה מכתב למשרד, תמשיך – – –

מאיר פרוש: עכשיו, לבקשה שלך שאת האוכל יכינו בטייבה.

מאיר פרוש: מנין לך שאתה יכול לייעץ?

מאיר פרוש: משרד החינוך, כשהוא רוצה לקבל אוכל, הוא יוצא במכרז ופונה למי שרוצה להציע את עצמו כמי שיכול לספק את האוכל לכל מיני ערים או לכל מיני יישובים.

מאיר פרוש: אותו בעל מפעל שאתה חושב שהוא יכול לעשות את זה בטייבה יותר טוב, כשיבוא יום המכרז – יגיש את עצמו.

מאיר פרוש: כרגע המשרד חייב לעבוד לפי המכרזים, ואלה שזכו, הם זכו בזה.

מאיר פרוש: אני יוצא מתוך הנחה – ואת זה אני יכול לומר בביטחון מלא – משרד החינוך עושה את הכול כדי שהאוכל שהוא נותן לא יזיק חלילה לילדי ישראל.

מאיר פרוש: אוי ואבוי יהיה לנו אם חלילה יש לנו מחשבות רעות.

מאיר פרוש: לחבר הכנסת גנאים, עם הסיפור של המורה, אתה חושב שאני לא נתקע בפקקים מפני שיש בדיקות?

מאיר פרוש: גם אני נתקע.

מאיר פרוש: נו, זה חלק מהסבל שתושבי מדינת ישראל סובלים בגלל שמצב הביטחון הוא לא משעשע.

מאיר פרוש: פשוט מאוד.

מאיר פרוש: אז היא מורה, ואני חבר כנסת, סגן שר.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שגם יתר חברי הכנסת סובלים מהמחסומים שמקימים.

מאיר פרוש: חבר הכנסת גנאים, זה לא חשוב לך?

מאיר פרוש: הבנתי, בסדר.

מאיר פרוש: תודה.

מסעוד גנאים: חשוב מאוד.

מאיר פרוש: חשוב מאוד, אז אני מבקש שתשמע.

מסעוד גנאים: כן, כן.

מאיר פרוש: אז אני אומר, המורה סבלה?

מאיר פרוש: תאמין לי שגם אני סובל, וכל חברי הכנסת פה סובלים מהפקקים האלה.

מאיר פרוש: ולמה הפקקים האלה?

מאיר פרוש: מה אפשר לעשות שלפעמים בבדיקות הביטחוניות שנעשות על אם הדרך, כמו שאומרים, לפעמים מוצאים גם חשודים ולפעמים מוצאים כאלה שהלכו – בדרך לפיגוע.

מאיר פרוש: זאת הדרך לשמור על הביטחון.

מאיר פרוש: אני אומר כמובן בעזרת השם, אבל זאת הדרך לשמור על הביטחון.

מאיר פרוש: אז אדרבה, אם כולנו נתאחד – – –

אחמד טיבי: אולי תסתפק בעזרת השם בלי מחסומים.

מאיר פרוש: לא, אין לך זכות לשאילתה עכשיו, חבר הכנסת טיבי.

מאיר פרוש: אתה אין לך זכות.

מאיר פרוש: אתה ניסית להוריד שר מהדוכן, הבנתי, אבל עכשיו אני עונה לחבר הכנסת גנאים.

אחמד טיבי: אתה חצוף.

מאיר פרוש: אם כולנו נתאחד, באמת ובתמים נתאחד, ונלמד, כולם, להפסיק ללכת בדרך של טרור, להפסיק ללכת בדרך של אלימות, וגם כי סכין זה דבר שהורג, אז ודאי שיהיו פחות מחסומים והמורה תגיע בזמן ללימודים.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

אחמד טיבי: אתה מעדיף מחסומים על עזרת השם?

מאיר פרוש: בעזרת השם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן להשיב על שאילתה מס' 81 מאת חבר הכנסת אלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הפרדת צעירים יוצאי אתיופיה במהלך גיבוש לחטיבת הצנחנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל הגיש שאילתה דומה, לכן הוא יהיה שואל נוסף, וחבר הכנסת מסעוד גנאים גם מבקש שאלה נוספת.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, בסוף החודש שעבר פורסם שבמסגרת גיבוש של חטיבת הצנחנים, שבו השתתפו 160 צעירים – בהכנה, באותו גיבוש – 26 מתוך אותם 160 היו יוצאי בני העדה האתיופית, והם הופרדו והושמו בקבוצה נפרדת.

אלי כהן: אני חושב שלפי המדיניות של צה"ל, שתמיד אנחנו אומרים עליו שהוא כור ההיתוך של מדינת ישראל – וצה"ל הוא מוסד הראוי להערכה גדולה ורבה – ואין שום קשר לשאלה מאיזו עדה הגעת ומאיפה הגעת – אני חושב שדבר כזה הוא בניגוד לערכים של צה"ל, בניגוד למדיניות של צה"ל, ולכן, אדוני, אני אשמח לקבל את התייחסותך לאותה נקודה.

אלי כהן: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי, אתחיל בבשורות טובות: החל מהמיון הבא לא ירוכזו בני העדה האתיופית בקבוצה אחת.

אלי בן-דהן: כפי שהגיב דובר צה"ל על הידיעה בנושא, מדובר בהחלטה שגויה, שאינה מייצגת את מדיניות צה"ל באשר לשילובם של בני העדה האתיופית בצה"ל.

אלי בן-דהן: בני העדה משולבים בצה"ל כקצינים, כלוחמים וכמפקדים.

אלי בן-דהן: תרשו לי מילה אישית.

אלי בן-דהן: אני אומר, כמי שפעל להעלאת יהודי אתיופיה בתקופה שכיהנתי כמנהל לשכתו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק לברכה, והן בכהונתי כמנהל בתי-הדין הרבניים והן כסגן שר הדתות, סייעתי רבות לבני העדה האתיופית, אני ממשיך לסייע להם ואני מקיים קשרים ענפים ורחבים עם בני העדה.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכולנו, חברי חברי הכנסת, שאכן לבני העדה האתיופית יש תרומה משמעותית לחברה הישראלית והם מהווים חלק בלתי נפרד מכל ההוויה הישראלית.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש לחבר הכנסת אלי כהן שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: מסתפק בתשובת סגן השר?

אלי כהן: אני חושב שהתשובה בהחלט חוזרת על המדיניות של ערכי צה"ל באשר לכור היתוך, שלא משנה מאיזו עדה אתה מגיע, ואני בהחלט מודה לסגן השר על תשובתו.

אלי כהן: אני בטוח שמכאן והלאה דברים כאלה לא יישנו.

אלי כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, לחבר הכנסת איתן כבל הייתה שאילתה דחופה דומה, לכן גם הוא מקבל את זכות השאלה הנוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי סגן השר, רשמת, חברותי וחברי הכנסת, העניין הוא כזה, אירועים מן הסוג הזה – קשה מאוד בסופו של עניין.

איתן כבל: תמיד ההתגלגלות של אירועים היא מנקודת הקצה, זאת אומרת, משהו שאתה בכלל לא יכול לשלוט בו.

איתן כבל: אבל בסופו של עניין, לצערי, צה"ל מקבל גם פנים של החברה הישראלית, אם אנחנו רוצים או לא רוצים, לא רק בדברים הטובים, בעיקר בדברים הפחות טובים.

איתן כבל: והעניין הזה שאירועים מהסוג הזה מתחילים לקבל פרצוף או נפח יותר גדול בתוך המערכת, ואנחנו כל הזמן מוצאים את עצמנו, אדוני סגן השר, מסבירים, מנסים להסביר מה קורה פה.

איתן כבל: ולכן, מה שאני מבקש בעניין הזה, שהנושא הזה – אסור.

איתן כבל: אמר חבר הכנסת אלי כהן קודם "כור היתוך", אלה מילים גדולות.

איתן כבל: כולנו, כל הזמן, כשאנחנו רוצים להתחמק מהעניין, מנפחים את המילים.

איתן כבל: לכן הדבר הזה – צריך לשרש אותו לגמרי.

איתן כבל: צריך שיובהר שאלה דברים, אלה פעולות, שלא תהיה סבלנות וסובלנות כלפיהם.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – סגן שר הביטחון חבר הכנסת בן-דהן ישיב לכולם.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, שלחתי אתמול מכתב לשר הביטחון, וגם חברי עבד אל חכים חאג' יחיא ואחמד טיבי והרשימה המשותפת שלחו מכתבים לשר הביטחון בקשר לסגירת מעבר-גלבוע בג'נין.

מסעוד גנאים: מאות סטודנטים שלומדים באוניברסיטה בג'נין שלחו אלינו, והם מתלוננים על זה משום שעתידם בסכנה אם המעבר הזה יישאר סגור.

מסעוד גנאים: לכן, בקשתנו לפחות שיהיו הקלות לסטודנטים, כדי שיוכלו באמת להמשיך את לימודיהם שם.

מסעוד גנאים: אני מבקש מכבוד השר שתהיה תשובה.

קריאה: – – –

מסעוד גנאים: כן, כן.

מסעוד גנאים: אני מתכוון לסטודנטים ערבים פלסטינים אזרחי מדינת ישראל, שלומדים באלפים.

מסעוד גנאים: יש כ-3,000 סטודנטים שלומדים באוניברסיטה הערבית האמריקנית בג'נין.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבוד השר מכיר את הנוהל.

יולי יואל אדלשטיין: מה שקשור לשאילתה המקורית אתה צריך לענות, על דברים נוספים אתה תוכל גם להעביר תשובה בכתב אם אתה מרגיש יותר נוח עם זה.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אני קודם כול אומר לחבר הכנסת איתן כבל, אני מסכים לכל מילה, וכפי שאתה הבנת מתשובתי, אני חושב שזה היה מעשה לא נכון.

אלי בן-דהן: אני אומר כמאמרו של רבי יהודה הלוי בספר "הכוזרי": כוונתך רצויה, אבל מעשיך לא רצויים.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר באמת הייתה פה כוונה רצויה.

אלי בן-דהן: למה נעשתה ההפרדה?

אלי בן-דהן: ההפרדה נעשתה כדי שהמיון יהיה קל יותר לחיילים מבני העדה האתיופית.

אלי בן-דהן: אגב, לא היו רק בני העדה האתיופית, מדובר היה בקבוצת חיילים שכולם היו עולים חדשים בטווח שנים מסוים.

אלי בן-דהן: היו בהם 12 עולים מארצות שונות ו-14 עולים מבני העדה האתיופית.

אלי בן-דהן: הכוונה הייתה שבתוך הקבוצה הזאת, האפשרות שלהם להיות ממוינים תהיה קלה יותר.

אלי בן-דהן: זאת הייתה הכוונה, רק כדי להקל עליהם.

אלי בן-דהן: אגב, זה הצליח.

אלי בן-דהן: עובדה שמתוך 14 בני העדה האתיופית, עשרה אכן נבחרו לשרת בחטיבת הצנחנים – –

איתן כבל: אדוני סגן השר – – –

אלי בן-דהן: שנייה, תן לי רק להשלים.

אלי בן-דהן: – – שהיא חטיבה לא קלה.

אלי בן-דהן: זאת הייתה הכוונה, באמת כוונה רצויה.

אלי בן-דהן: אני מסכים שהמעשה פה היה מעשה לא רצוי.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי בתשובתי, זה לא יהיה יותר, ואני מקווה מאוד שדברים מהסוג הזה לא יקרו.

יולי יואל אדלשטיין: הדרך לגיהינום, כידוע, אדוני סגן השר, רצופה – – –

אלי בן-דהן: כוונות טובות, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת גנאים, אני רוצה לומר מילה.

אלי בן-דהן: המעבר היה פתוח כל הזמן.

אלי בן-דהן: למה המעבר הזה נסגר?

אלי בן-דהן: כי ארבעה אירועים אירעו בימים האחרונים, ברצף קשה מאוד.

אלי בן-דהן: תרשה לי לומר לך ולכל החברים שלכם: אני מצפה לשמוע מכם גינויים של הפעילות הזאת.

אלי בן-דהן: אני מצפה מכם לומר: רבותי, תפסיקו את הדרך הזאת של לדקור אנשים.

אלי בן-דהן: תפסיקו את דרך הטרור.

אלי בן-דהן: הדרך הזאת לא מובילה לכלום, היא רק מובילה להחמרת תנאי החיים.

אלי בן-דהן: היא מובילה למצב ש-3,000 סטודנטים, כמו שאתה אומר, לא יוכלו ללמוד.

אלי בן-דהן: אני אומר לך שאם גם אתם תצעקו ותאמרו ותטיפו להפסיק את פעולות הטרור, יהיה לנו יותר קל.

אלי בן-דהן: תשובה עניינית – אני אבדוק על מה מדובר.

אלי בן-דהן: אני גם אבדוק אם ניתן לנסות להקל.

אלי בן-דהן: אבל אני אומר לך שאם אתם תתחילו בפעילות הזאת, יהיה הרבה יותר קל למערכת הצבאית גם להקל את הכניסה לתוך ג'נין.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב על שאילתה דחופה מס' 85 מאת חבר הכנסת יואל רזבוזוב: הימצאותך בוועדת השרים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, סגנית היושב-ראש פלוסקוב, שימו לב שנייה, השאילתה הבאה שישאל חבר הכנסת רזבוזוב לא הייתה במקור שאילתה דחופה; לא הייתה לי כל כוונה לאשר אותה כשאילתה דחופה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רזבוזוב פנה בשאילתה רגילה למשרד האוצר ולא קיבל תשובה בזמן.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התריע בפני המזכירות ובפני לשכת יושב-ראש הכנסת על כך שהוא לא זכה לתשובה בפרק הזמן הנקוב.

יולי יואל אדלשטיין: כמעט אוטומטית, הייתי אומר, הפכתי אותה לשאילתה דחופה, על מנת שחבר הכנסת יקבל את התשובה בזמן.

יולי יואל אדלשטיין: לתשומת לב גם חברי הכנסת וגם השרים, שאמורים לענות בזמן על כל שאילתה רגילה.

אחמד טיבי: טוב עשית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רזבוזוב יקרא את נוסח השאילתה וסגן השר ישיב.

יואל רזבוזוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל רזבוזוב: ראשית, כבוד סגן השר, הרשה לי להביע צער על כך שאתה הוא זה שנדרש לענות על השאילתה הזאת.

יצחק כהן: למה, לא טוב?

יואל רזבוזוב: בהמשך לדבריו של היושב-ראש, זה ביזיון ששאילתה אישית לשר האוצר שהתחילה כשאילתה רגילה לא מקבלת תשובה ואז הופכת לשאילתה דחופה.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר גם עכשיו השר שולח לנו סגן שר שלא יכול להשתתף בוועדת שרים לחקיקה ולענות במקומו.

יואל רזבוזוב: ברצוני לשאול: בעקבות המידע שהגיע לידי – מדוע לא נכח שר האוצר באף אחד מדיוני ועדת השרים לחקיקה בכנסת זו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר, שבוודאי עונה כאן בזכות ולא בחסד – בבקשה, אדוני, תשובתך, תשובת המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אם תהיה שאלה נוספת, נקרא לך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב, אתה בטח יודע שיש הרבה הצעות חוק פרטיות שנדונות בוועדת השרים לענייני חקיקה ושאילוצי הזמן של שר האוצר הם כבדים מאוד.

יצחק כהן: הממשלה הכירה בתקנון באפשרות שהשר יצביע בוועדת השרים לענייני חקיקה באמצעות ייפוי כוח.

יצחק כהן: אני גם מאמין שהשר שלך, השר לפיד, שעשה חפיפה עם השר כחלון – בטח הסבירו לו גם את המנגנון הזה, וגם השר לפיד לא תמיד הופיע בישיבות.

יצחק כהן: אפשר.

יואל רזבוזוב: לא תמיד, אבל הגיע.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: אני מניח שהמנגנון הזה נקבע בתקנון הממשלה לא בכדי, כיוון שהזמן של השרים יקר מאוד.

יצחק כהן: אפשר לדון גם לפני הדיון, תוך כדי דיון, הם נמצאים בתוך הדיון, וגם להצביע באמצעות פרוקסי, מה שנקרא.

יצחק כהן: זה מנגנון חוקי, מתוקנן, ואין בזה שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת רזבוזוב – בבקשה, אדוני.

יואל רזבוזוב: האם החקיקה הפרטית לא מספיק חשובה בעיניו?

יואל רזבוזוב: האם זו תהיה דרכו של שר האוצר בכל הקדנציה, להעביר את סמכויותיו למישהו אחר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן שר האוצר.

יצחק כהן: זו כבר לא שאילתה, זו כבר פוליטיקה.

יצחק כהן: אני חייב להגיד לך, לצורך קבלת החלטה טרם הצבעה, השר בוחן את עמדות האגפים המקצועיים מבעוד מועד ואז מקבל החלטה.

יצחק כהן: מה שהתכוונת, התשובה היא לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר, חבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרנו, לתשומת הלב של כל חברי הכנסת: על-פי סעיף 48(ה) – נכון?

יולי יואל אדלשטיין: רשמתם לי כאן, מזכירת הכנסת וסגן המזכירה – על-פי סעיף 48(ה), שאילתה רגילה שלא תיענה בזמן, היושב-ראש יכול להפוך אותה לשאילתה דחופה, וכך אנחנו גם ננהג לעת הצורך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ לעלות לדוכן על מנת לענות על שלוש שאילתות ברצף.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה זאת שאילתה דחופה מס' 69 מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הנושא הוא: תשלומי חיילים לרכבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אעדיף אנשים מסיעות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: אז בבקשה, חברת הכנסת תמר זנדברג – תמר זנדברג, עבד אל חכים חאג' יחיא, מכיוון שאיציק שמולי העלה את הנושא בנוכחותי כאן במליאה כמה פעמים, אז לפנים משורת הדין אתה גם תקבל שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת מיכאלי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: החל ב-2012, אדוני השר, חיילות וחיילים נדרשים לשלם על נסיעות ברכבת בימי ראשון בבוקר בין 06:00 ל-09:00.

מרב מיכאלי: ברצוני לשאול: 1.

מרב מיכאלי: בכמה הופחת מספר החיילים והחיילות הנוסעים?

מרב מיכאלי: 2.

מרב מיכאלי: כמה משתמשים בהסעות החלופיות המסופקות ומה היא העלות שלהן?

מרב מיכאלי: 3.

מרב מיכאלי: כמה כסף מוציאים החיילים על הנסיעות ברכבת?

מרב מיכאלי: 4.

מרב מיכאלי: למה בעצם לא תוגברו נסיעות הרכבת, והאם נשקלו עוד חלופות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת, אכן הנושא הוא נושא מאוד חשוב.

ישראל כץ: מחובתנו לעשות ככל שניתן כדי להקל על חיילות וחיילי צה"ל להגיע לבסיסיהם.

ישראל כץ: כפי שנמסר מחברת הרכבת – נציין כאן קודם כמה נתונים: כ-5,000 חיילים משתמשים בשירות החלופי באוטובוסים בימי א' בין 06:00 ל-09:00; כ-200 אוטובוסים מופעלים מדי יום א', בעלות של כ-230,000 שקלים מדי יום א'.

ישראל כץ: חייל שעולה על השירות החלופי, על אוטובוס, לא משלם, הנסיעה בשירות החלופי היא בחינם; האוטובוסים ממשיכים עד קריית ההדרכה עיר-הבה"דים בנגב.

ישראל כץ: מנגד, חייל שמבקש לעלות לרכבת מאחת מהתחנות שבהן מפעילים שירות חלופי רשאי לרכוש כרטיס בתעריף רגיל או בכרטיסי הנחה כגון כרטיסיות או בהלוך ושוב.

ישראל כץ: מובן שפרט ליום א' בין 06:00 ל-09:00, בכל יתר המועדים חיילים אינם משלמים בעצמם את דמי הנסיעה ברכבת, אלא משרד הביטחון מממן את נסיעתם במסגרת הסדר ישיר בין משרד הביטחון לבין הרכבת.

ישראל כץ: רכבת ישראל מתגברת את שירות רכבות הנוסעים הפועלות ברשת על-פי המשאבים הקיימים בידיה, מתוך מגמה ברורה להגיע לניצול מקסימלי של תשתית המסילה.

ישראל כץ: בין היתר, בתחילת 2015 הופעלו רכבות מיוחדות לנגב, במיוחד לחיילים.

ישראל כץ: כמו כן, החל ב-19 בספטמבר הופעל לוח זמנים חדש אשר מכוחו התווספו שתי רכבות בשעות שיא, מהוד-השרון דרך תל-אביב לבאר-שבע.

ישראל כץ: חלופה נוספת שנמצאת בדיונים עקב ירידת צה"ל לנגב היא האפשרות לסלול מסילת רכבת והקמת תחנה בעיר-הבה"דים עצמה.

ישראל כץ: זה דבר שהוא ברמה תכנונית כרגע.

ישראל כץ: מובן שיש אפשרות נוספת, שהייתה בגדר אלטרנטיבה להסדר הזה, וזאת גמישות צה"לית במועדי הגעת החיילים, אבל באשר להסדר הזה – צה"ל, משיקולים שלו ומשיקולים מקצועיים, לא הסכים לפתרון הזה.

ישראל כץ: לכן, אם אני מסכם את התשובה ואת המציאות, בגלל הייחודיות – אני לא חושב שיש עוד מדינה בעולם שביום ראשון בבוקר – אגב, גם ביום חמישי אחר-הצהריים, אבל כאן לא ננקטה פעולה דומה – יש תוספת נוסעים חיילים בעיקר דרומה, ולכן הרכבת, שעוסקת ברכש, לפחות מאז אני שר, בקנה-מידה חסר תקדים, גם של קרונות וגם של קטרים – אנחנו גם סוללים מסילות – היא מתגברת את הפוטנציאל שלה.

ישראל כץ: אבל המסקנה הייתה, בשעה שזה נבדק לפני כמה שנים, שגם החיילים סובלים וגם הנוסעים הרגילים, האזרחים, סובלים מהתנועה ברכבת לכיוונים האלה, כאשר יש עודף של נוסעים לעומת היכולת.

ישראל כץ: ההסדר הזה, אגב, נבדק מדי פעם בסקרי שביעות רצון, גם על-ידי צה"ל; ואלה שנוסעים באוטובוסים, שזה הרוב המוחלט, הם שבעי רצון.

ישראל כץ: זה לא אומר שתמיד, זה לא היה חייב להיות כך, היה יכול להיות מצב שנוסעים מחוסר ברירה ולא שבעי רצון.

ישראל כץ: אבל מאחר שהאוטובוסים נוסעים ישירות, ואפילו לא עוברים דרך תל-אביב, אז מבחינת הזמן וההתייחסות וההתנהלות, ההסדר הזה, כהסדר ביניים, הוא הסדר שיש לגביו גם שביעות רצון של החיילים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מרב מיכאלי, ולאחר מכן, כפי שאמרתי, תמר זנדברג, עבד אל חכים חאג' יחיא ואיציק שמולי – שלוש שאלות נוספות.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני השר.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד שאני מופתעת מסקרי שביעות הרצון שאתה מפנה אליהם – –

ישראל כץ: זה דיווח של צה"ל עצמו.

מרב מיכאלי: – – משום שביום א' האחרון בבנימינה, יום א' בבוקר, הורות והורים שמטפלים בעניין הזה ספרו 750 חיילות וחיילים שעלו לרכבת, לעומת 49 שבחרו לנסוע באוטובוסים.

מרב מיכאלי: אנחנו מכירות דיווחים על אוטובוסים שפשוט נוסעים ריקים, הנהג נוסע לבדו.

מרב מיכאלי: ולכן אני שואלת מה ההיגיון, והאם לא שווה, את 230 מיליון השקלים האלה, להשקיע ולאפשר פשוט לחיילות ולחיילים – שמצביעות ברגליים ונוסעות בכל זאת ברכבת, למרות התשלום – פשוט לא לקחת מהן כסף.

מרב מיכאלי: דבר שני, בוא נביא בחשבון שמשום שהקטע המדובר הוא בין תל-אביב לנהריה, זאת אומרת, לחיילות וחיילים שנוסעים דרומה אין בעיה והם גם באמת לא נדרשים לשלם.

מרב מיכאלי: אבל אלה שנוסעים צפונה – בעצם אנחנו עושות אפליה בין חיילות וחיילים שהם מהמרכז צפונה לבין אלה שבדרום.

מרב מיכאלי: שוב, חוסר היגיון מוחלט.

ישראל כץ: מה?

ישראל כץ: במובן שמי שנוסע צפונה נוסע בלי מגבלה?

מרב מיכאלי: הפוך – מי שנוסע צפונה משלם.

ישראל כץ: מאיפה?

מרב מיכאלי: מתל-אביב לנהריה, ומנהריה לתל-אביב, כמובן.

מרב מיכאלי: כל הקטע הזה הוא קטע בעייתי, ואנחנו עושות ועושים פה איפה ואיפה בין החיילים עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני השר, שאלה בנושא אחר.

תמר זנדברג: אתמול צוין בעולם, וכאן בכנסת, יום הבטיחות בדרכים.

תמר זנדברג: ממידע שנאסף, או שהתחיל להיאסף באופן מאוד מאוד ספורדי בעולם, עולים נתונים מדהימים על הקשר בין עלייה בנסועה של התחבורה הציבורית לבין ירידה דרמטית בנפגעים ובהרוגים בתאונות הדרכים.

תמר זנדברג: שאלתי היא, האם בדיקה כזו נעשתה במשרד?

תמר זנדברג: האם יש כוונה לעשות בדיקה כזו?

תמר זנדברג: כי מעבר לכל היתרונות שידועים לנו, שאנחנו מדברים עליהם כל הזמן, בעידוד תחבורה ציבורית, מסתמן גם שמדובר בהצלת חיים של ממש.

תמר זנדברג: אני מזכירה: הנתונים מדברים על בין 300 ל-400 הרוגים בתאונות דרכים מדי שנה, הרבה מהם ילדים והרבה מהם הולכי רגל.

תמר זנדברג: זה באמת אולי הטרור השקט ביותר והלא-מדובר ביותר.

תמר זנדברג: ודבר כל כך מועיל, שיכול לעזור למניעת זיהום האוויר, לחברה בישראל, יכול גם להוריד את מספר ההרוגים בתאונות הדרכים.

תמר זנדברג: האם מוכרת לך עבודה כזו?

תמר זנדברג: האם יש בכוונת המשרד לערוך עבודה כזו?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, הכרזת וגם משרדך הכריז על סבסוד תחבורה ציבורית במגזר הערבי, וזה חלק מהתקציב שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הגיע לידיעתי שנסיעה מטירה עד כפר-סבא, פחות מ-10 קילומטר, עולה 10.70 שקל, בזמן שמכפר-סבא להרצליה – 9.70, ומכפר-סבא לתל-אביב – 10.70, כשזה אותו מרחק; ומטייבה, מרחק של פחות מ-20 קילומטר, זה 12.50.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך זה מתיישב עם המדיניות של סבסוד התחבורה הציבורית כשאנחנו משלמים יותר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בקווים של המטרופולין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי – בתקווה שנחזור לשאילתה המקורית, גם.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי.

איציק שמולי: כבוד השר, המדיניות הזאת, צריך להגיד ביושר, לא התחילה היום, היא מ-2012, אבל המדיניות הזאת, כל זמן שהיא נמשכת, היא מדיניות מאוד מאוד מאכזבת והיא מדיניות שהיא פוגענית כלפי חיילי צה"ל.

איציק שמולי: אלה אותם חיילי צה"ל שהממשלה מחבקת בכל אולפן טלוויזיה.

איציק שמולי: כלפי יכולות הביצוע שלך יש לי הרבה הערכה, ואין חולק עליהן.

איציק שמולי: ואני חושב שאם אתה היית דופק על השולחן – ואני לא מקל ראש, אני מניח שהנושא הזה נוגע גם בך.

איציק שמולי: אבל אי-אפשר להשלים עם המצב הזה שבו החיילים – אתה לא אמרת את זה באופן מפורש, אבל זה מתפרש כאילו החיילים ברכבת הם סוג של מטרד.

איציק שמולי: אכן המצב הוא ייחודי.

איציק שמולי: המצב הוא ייחודי, כי אנחנו מדינת ישראל, שיש בה שירות חובה.

איציק שמולי: וחיילי צה"ל, שנאלצים לנסוע לבסיסים כדי לשמור עלינו ועל משפחותינו צריכים לשלם כי הם רוצים לנסוע בצורה שהיא נוחה ומהירה יותר.

איציק שמולי: אגב, אדוני השר, יש חיילים שאיחרו לבסיס, איחרו ונענשו על-ידי המפקדים, כי האוטובוסים לא מספיק מהירים.

איציק שמולי: אנחנו, בסיכום, לא מכירים את אותה שביעות רצון שדיווחת עליה בקרב החיילים; אנחנו לא מכירים תפוסה של 50% שאתה מדווח עליה – 5,000 חיילים מדי יום ראשון ב-10,000 מקומות, אנחנו שומעים על אוטובוסים ריקים להחריד.

איציק שמולי: ולבסוף, אנחנו שומעים על דיווחים, שאני לא יודע אם הם נכונים או לא, על רצון להרחיב את הפרויקט גם לאזורים נוספים בארץ וגם לימים נוספים בשבוע – האם זה נכון או לא?

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר יכול להשיב לכולם.

ישראל כץ: טוב, באשר להתייחסות למקור, לשאילתה הזאת, לגבי חיילים ברכבת, כמו שאמרתי, ברגע שהתקבלה החלטה, הנתונים היו שהחיילים, לא התאפשר להם ולא לנוסעים הרגילים שימוש סביר ברכבת.

ישראל כץ: ולכן היה צריך לקבל החלטה.

ישראל כץ: ההחלטה התקבלה בהתייעצות ובתיאום עם צה"ל, שהוא האחראי לחיילים.

ישראל כץ: הנתונים שאני מקריא כאן – קודם כול, אני תמיד אשמח לקבל עוד נתונים.

ישראל כץ: אם נראה לכם שהנתונים האלה לא מדויקים, מה שלא סביר בעיני – – –

איציק שמולי: אנחנו עושים מעקב – לא אני אישית – עושים מעקב מדויק.

איציק שמולי: זה פשוט מופרך.

ישראל כץ: עוד הפעם, אני מקבל נתונים רשמיים מרכבת ישראל, גם לגבי היקף החיילים שנוסעים וגם לגבי האוטובוסים, והנתונים חייבים להיות מדויקים מהבחינה שמישהו גם משלם על האוטובוסים, ויש התחשבנות בין הרכבת לצה"ל.

ישראל כץ: ולכן אם הנתון הוא לא מדויק אז הבעיות הן הרבה יותר משמעותיות מאשר רק לתת נתון לא מדויק.

ישראל כץ: אני מניח שהנתון הזה מדויק.

ישראל כץ: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שבבסיס ההחלטה לא הייתה כוונה שחיילים ישלמו – אני גם, אגב, הוריתי לא מכבר וביקשתי מהרכבת לדווח לי בדיוק על היקף התופעה הזו של חיילים משלמים; כי אם חייל משלם אז מי שאין לו אולי פחות משלם – אלא שהחיילים ייסעו – –

מרב מיכאלי: אבל אני ביקשתי – – –

ישראל כץ: – – באלטרנטיבה שהיא יותר נוחה לכל הגורמים שמעורבים, ובוודאי, בראש ובראשונה לחיילים.

ישראל כץ: לכן גם יש, אני לא זוכר בעל-פה, מקומות שבהם כן ניתן לנסוע בשעות האלה, והרחיבו גם, ומקומות שלא ניתן.

ישראל כץ: מקומות שלא ניתן, אלה אותם קווים שבהם היעד הוא עמוס מאוד מבחינת הצורך של החיילים להגיע, ולכן מטבע הדברים מחפשים את הפתרון האלטרנטיבי.

ישראל כץ: אני גם אומר שיש הרכבות והמסילות, ואני מניח שכשיש מסילה – ואני יודע גם, אגב, שיש תחנות בשדרות ונתיבות ועוד מעט באופקים – אז הרבה מאלה שמגיעים לתחנות הם חיילי צה"ל, שנוסעים בחינם.

ישראל כץ: ואני מדגיש עוד הפעם: הם נוסעים בחינם בכל זמני פעילות הרכבת למעט שלוש השעות ביום ראשון בבוקר.

מרב מיכאלי: חד-משמעית.

מרב מיכאלי: אבל זה חלון קריטי לחיילות וחיילים.

ישראל כץ: הכוונה היא בסוף להגיע לשירות רכבות שהחיילים יכולים לנסוע בו בחינם, הסטודנטים עם ההנחה, בעלי המוגבלויות, הגמלאים וכל אחד, לנסוע באופן חופשי.

ישראל כץ: אבל כאן נדרשה קבלת החלטה.

ישראל כץ: לפני שלוש שנים, כשזה התחיל, הדיון היה די דמגוגי, וחלק מאלה שקפצו נרגעו לאחר מכן, כשהתברר שלטיעונים שלהם לא היה יסוד.

ישראל כץ: למשל, חלק ממי שהיו אחראים מתוקף תפקידם לכך שלא היה רכש של קרונות וקטרים גם באו להגן על החיילים – עד שהתברר שדווקא בזמן הזה יש ואז לא היה.

ישראל כץ: יחד עם זאת, עברו שלוש שנים.

ישראל כץ: ואני אמרתי שבעצמי פניתי לרכבת וביקשתי הבהרות, ואני לא רוצה שתהיה תופעה שאחד משלם ואחד לא משלם, לפי היכולת הכספית.

ישראל כץ: אני אבדוק את זה יותר לעומק.

ישראל כץ: אבל הנתון הבסיסי הוא שההסדר הזה הוא על דעת צה"ל, זאת האלטרנטיבה שצה"ל בחר.

ישראל כץ: וצה"ל כן עשה סקרי שביעות רצון בקרב החיילים.

ישראל כץ: אתם מדברים על אלה שלא נוסעים באוטובוסים, שהם לא שבעי רצון, ודאי.

ישראל כץ: השאלה באמת באיזו כמות מדובר ביחס לסך הכמות, ואם ניתן לצמצם את זה.

ישראל כץ: אני בהחלט מתכוון, אחרי שביקשתי לבדוק את הדברים, לקיים דיון ולראות.

ישראל כץ: אם יש לכם נתונים כמו זה שעלו 750 בבנימינה, אני באמת מבקש לקבל את זה.

ישראל כץ: אני עצמי אבקש מהם הסברים על נתונים.

מרב מיכאלי: אין שום בעיה.

מרב מיכאלי: אעביר בשמחה.

ישראל כץ: הדאגה לחיילים משותפת, וכל מה שאפשר לעצור כדי לצמצם את האי-נוחות, ודאי שאנחנו נעשה, ואני אשמח על כל סיוע בעניין הזה.

ישראל כץ: אני עוד הפעם אדגיש: ההחלטה שהתקבלה לפני שלוש שנים הייתה נכונה.

ישראל כץ: חיילים ישבו בפתחי השירותים שם, בתת-תנאים, ולא יכלו לנסוע בדרך כזו.

ישראל כץ: אנחנו מקדמים את כל רכבת ישראל, ואת דיוק הרכבות, ואת נוחות הרכבות, ואת ניקיון הרכבות, ואת פריסת הקווים; אנחנו חנכנו את רכבת הנגב, ועוד מעט תהיה רכבת העמק ותהיה רכבת לכרמיאל ונעשה את המסילה המזרחית והרכבת לירושלים.

ישראל כץ: הכוונה שלנו שכולם יוכלו לנסוע, ולא נצטרך את המגבלה, שהיא ייחודית למדינת ישראל, וזו נראתה כאלטרנטיבה.

ישראל כץ: יכול להיות, כמו שהקימו מוריכם ורביכם את ההסתדרות בזמנה, וכל הכוונות היו – וכמו עוד גופים במדינה – כוונות מאוד טהורות, ועם הזמן גופים נשחקים.

ישראל כץ: חיים רמון, עשה, נדמה לי, רפורמה בהסתדרות, והיום היא מתפקדת.

ישראל כץ: כאן הכוונה הייתה טובה.

ישראל כץ: בתחילת הדבר הייתה הקלה מאוד משמעותית לחיילים, ואם, כמו שגם ביקשתי לברר, ואם אתם מצוידים בנתונים שהכוונה המקורית עוותה בצורה כזו או אחרת, אני מתכוון לעשות דיון, ואני אשמח לקבל נתונים, וכמובן הרכבת עצמה תצטרך גם לדווח.

איציק שמולי: יש על הפרק כוונה להרחיב את ההסדר כרגע?

ישראל כץ: לא, בשום פנים.

ישראל כץ: אני גם מנעתי, אגב, את ביצוע ההסדר הזה בימי חמישי, ואמרתי שאפשר, עם כל הקושי, להסתדר, כי הביזור הוא כבר אחר.

ישראל כץ: יום ראשון זה ממש שעת שיא ברורה ומוגדרת, ימי חמישי זה יותר גמיש.

ישראל כץ: אני אומר עוד הפעם, הצענו, והציעו לצה"ל לאפשר לחיילים להגיע יותר מאוחר, ואז הבעיה הייתה נעלמת, כי זה לא בשעת השיא.

ישראל כץ: וצה"ל, משיקולים שלו, לא הסכים להסדר הזה, ואני מכבד את השיקולים שלו.

ישראל כץ: הוא האחראי בסופו של דבר לקליטת החיילים ולהפעלתם.

ישראל כץ: אני מתכונן לבדוק את זה, אם הייתה סטייה מהכוונה המקורית, ואיך אפשר לצמצם ככל שניתן.

ישראל כץ: אין לי כוונה – ואני אמרתי את זה להנהלת הרכבת – שאחד ישלם ואחד לא יוכל לשלם, זו לא הייתה הכוונה.

ישראל כץ: הכוונה הייתה למצוא סידור אלטרנטיבי לכולם.

ישראל כץ: אגב, למנוע נסיעה בתשלום מצד חיילים כאלטרנטיבה לנסיעה באוטובוסים, זו לא הייתה הכוונה שמי שכבר נוסע משלם, ובעניין הזה אני הולך לטפל בהחלט.

איציק שמולי: אנחנו טוענים שזה מה שגורם – – –

מרב מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, צריכים להתקדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל כץ: אגב, יש לי בת חיילת – אני מכיר את תופעת הרכבת – – –

מרב מיכאלי: אם אתה אומר שביקשת מהרכבת את הנתונים של כמה חיילים – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, אנחנו צריכים להתקדם.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא אומנם חשוב, ולכן אפשרתי עוד דו-שיח.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, הנה, נשאלו עוד שתי שאלות נוספות – אם השר בוחר להשיב, בבקשה.

ישראל כץ: כן, חברת הכנסת זנדברג, נושא התחבורה הציבורית הוא חשוב עם קשר לעובדה שהוא מצמצם תאונות דרכים, וגם בלי קשר לעובדה שהוא מצמצם תאונות דרכים.

ישראל כץ: אנחנו מקדמים את נושא התחבורה הציבורית בהיקפים שלא היו מעולם.

ישראל כץ: אני גם הגעתי לשדולה שלכם והסברתי, ואני גם אסביר כאן.

ישראל כץ: יושב-ראש הכנסת, שהגיע מהמולדת הישנה, יודע שבברית-המועצות התחבורה הציבורית הייתה מפותחת בהרבה מאשר כאן עוד לפני אולי 50 ו-70 שנה.

ישראל כץ: אנחנו מצמצמים פיגורים, אגב, של אבות הציונות שהגיעו מהאזורים האלה ולא בנו תשתית כזאת.

ישראל כץ: לא נבנתה תשתית אסטרטגית של כבישים, ולא נבנתה תשתית רכבות – בצורה מאוד מצומצמת, ואנחנו משלימים את כל הפערים.

ישראל כץ: הסברתי שבתחבורה ציבורית מדובר בפאזל, שאתה מקדם בבת-אחת דברים מכל הכיוונים כדי לכנס אותם בסוף למערכת אחת שהיא מתואמת.

ישראל כץ: מה שאמרתי אז, כבר חלק מהדברים ממש בביצוע.

ישראל כץ: למשל, עלייה מהדלת האחורית – היא מתחילה; והשילוט, והרחבת שירות האוטובוסים, וכל הדברים, והרכבות וכל שאר הדברים.

ישראל כץ: אנחנו בהחלט עושים את זה בקנה-מידה מאוד נרחב, גם מהסיבה התחבורתית, וגם כמובן לצמצם את מספר הנפגעים ולייצר אלטרנטיבה לנסיעה, לפחות בשעות השיא.

ישראל כץ: לגבי תעריפי נסיעה – אני חושב שאני שר שמתמצא, אבל לזכור בדיוק – אני לא זוכר מתי בפעם האחרונה נסעתי באוטובוס מטייבה לכפר-סבא, אני לא בטוח שזה היה לאחרונה, אז אני לא יכול להתמצא.

מסעוד גנאים: – – –

ישראל כץ: אני אומר את זה בחיוך, זה בסדר.

ישראל כץ: אני מקווה שאתה נוסע לפעמים.

ישראל כץ: אגב, לחברי כנסת מכהנים יש נסיעת חינם.

ישראל כץ: בדקתי את הפנייה של מנכ"ל הכנסת לגבי לשעבר, והסתבר זה לא הוסדר.

ישראל כץ: אם תסדירו, אני אשמח.

ישראל כץ: בכל מקרה, חלק מהפערים הם מסיבה חיובית, והסיבה החיובית – רפורמות שהשקנו, נגיד הרפורמה המטרופולינית הקודמת שמאפשרת להגיע, נגיד, לתל-אביב בכרטיס משולב, במשך 90 דקות.

ישראל כץ: עכשיו, בינואר הקרוב, כמו שאומרים אצלנו, בעזרת השם, הרפורמה הנוספת בתעריפים יוצאת לדרך, והיא דרמטית, והיא תכניס הרבה יותר יישובים לרפורמה של המטרופולינים.

ישראל כץ: זאת אומרת, מהרבה יותר יישובים יוכלו להגיע – מטרופולין תל-אביב, חיפה, באר-שבע, או ירושלים – יוכלו להגיע בכרטיס משולב במשך 90 דקות, אוטובוס ורכבת או אוטובוס, במחירים הרבה יותר אטרקטיביים, וגם לעבור מאוטובוס לאוטובוס, כך שזה יצמצם במידה רבה את הפערים בין יישובים סמוכים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השר יכול להישאר על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 77 מאת חבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הכבישים מסוכנים לקשישים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת וקנין, נא לקרוא את השאילתה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, לפי נתוני עמותת "אור ירוק", חלה עלייה של 50% במספר הקשישים שנהרגו בתאונות דרכים מתחילת השנה, יחסית לאשתקד.

יצחק וקנין: המדינה, נטען, מפקירה את אזרחיה הקשישים.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם הנתונים תואמים גם את הידוע למשרדך?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: מה ייעשה כדי למזער את היפגעות הקשישים?

יצחק וקנין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, השר ישראל כץ.

ישראל כץ: תודה רבה, חבר הכנסת וקנין.

ישראל כץ: להלן הנתונים כפי שנמסרו על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים: מתחילת שנת 2015 חלה עלייה של כ-48% במספר הקשישים שנהרגו בתאונות דרכים ביחס לתקופה המקבילה אשתקד.

ישראל כץ: הרשות הלאומית – – –

יולי יואל אדלשטיין: כבוד שר הפנים וחבר הכנסת טיבי, אתם רוצים לסגור את העניינים ביניכם בלי לעלות לדוכן?

יולי יואל אדלשטיין: אני מוכן, כי אנחנו קצת באיחור.

ישראל כץ: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים פועלת לקידום הבטיחות בדרכים בקרב אוכלוסייה זו, בין היתר על-ידי העלאת הנושא למודעות ציבורית וקיום פעילויות הסברתיות ופעילויות אחרות נרחבות.

ישראל כץ: עיקרי הפעילות שמבצעת הרשות בתחום הזה, בתחום המצער והכאוב הזה: קודם כול הפצת עלוני הסברה המרכזים את כללי הבטיחות לקשישים בעברית וברוסית; הצבת שילוט חוצות בקרבת ריכוזי קשישים; תשדירי רדיו בנושא היפגעות קשישים המשודרים בתחנות "גלי צה"ל", גלגלצ, "קול ישראל", רשת ב', רשת ג', FM88 ורדיו רק"ע, רדיו "קול חי", "קול ברמה" ו"גלי ישראל"; הפעלת 25 ניידות שנמסרו על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ב-18 רשויות מקומיות, שמטרתן בין היתר להגביר את בטיחות הקשישים כהולכי רגל.

ישראל כץ: לשם כך הניידות פועלות בקרבת מקומות שמספר הקשישים הפוקדים אותם הוא גבוה יחסית, לרבות קופות-חולים, מרכזי-יום לקשישים, דיור מוגן ובתי-אבות.

ישראל כץ: כמו כן, יש הדרכות אישיות לקשישים בבתי-אבות ובמרכזי פעילות.

ישראל כץ: ההדרכות מתבצעות באמצעות מתנדבים ובאמצעות ספקים הפועלים במימון הרשות הלאומית ברשויות המקומיות; מתקיים שיתוף פעולה עם המשרד לשוויון חברתי – הרשות הלאומית חברה למשרד לשוויון חברתי לצורך ביצוע הדרכות לקשישים בבתיהם בעזרת מתנדבי השירות הלאומי; שיתוף פעולה עם ארבע קופות-החולים בישראל – הפצת עלוני הסברה במרפאות וקיום הרצאות מקצועיות לצוותים הרפואיים.

ישראל כץ: חשוב להדגיש כי לאור העלייה השנה במספר ההרוגים בקרב אוכלוסיית הקשישים, הורחבו כאמור ותוגברו הפעילויות בקרב אוכלוסייה זו.

ישראל כץ: אני משוכנע כי כלל הפעילויות יביא להפחתה וצמצום של מספר ההרוגים והנפגעים בתאונות דרכים בכלל ובקרב אוכלוסיית הקשישים בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יצחק וקנין – בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, על-פי הנתונים שפורסמו, 68% מההרוגים בקרב אוכלוסיית הקשישים הם דווקא הולכי רגל.

יצחק וקנין: אני שמעתי את הפירוט הרחב שלך לגבי כל הפעילויות שנעשות, ואני חושב שצריך לתת את הדעת למה בשנה הזו דווקא המספר הזה קפץ כך, על מנת לבחון את זה לעומק, כדי שחלילה וחס אוכלוסייה זו לא תמשיך ותיפגע.

יצחק וקנין: כי מעבר לדברים שציינת, יש פה בעיה של האוכלוסייה הזו בדברים שנוגעים לכשירות שלהם ולתפקוד היומיומי, שהם אלה שיכולים גם להיות גורם לכך שהם מגיעים למצב שהם לא שמים לב והם חוצים.

יצחק וקנין: הדבר הזה, צריך לקחת אותו בשיקול דעת רחב בתפקוד היומיומי של הקשישים.

יצחק וקנין: אני אשמח – אני בטוח שאם תהיה פעולה שתטפל בנושא הזה אנחנו נמנע את המצב הזה, שאנחנו רואים עלייה כל כך גבוהה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אם השר רוצה להוסיף.

ישראל כץ: אני חושב, חבר הכנסת יצחק וקנין, שאתה צודק.

ישראל כץ: ציינתי כאן פעולות שננקטות כבר עכשיו, ממש בזמן אמת.

ישראל כץ: כמובן, הסיבות צריכות גם להיבדק, ולהפיק גם לקחים נוספים.

ישראל כץ: אני רק רוצה לציין את מה שאמרתי באירוע שנערך בחסות יושב-ראש הכנסת, יום הבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: ציינתי את החלטת הממשלה לקדם את נושא הטמעת חיישנים ואמצעי בטיחות מתקדמים בכלי הרכב בישראל – דבר שהתחלנו בתמרוץ שלו לפני שנתיים ברכבים חדשים – לפעול כדי להרחיב את זה גם לרכבים לא חדשים.

ישראל כץ: אין שום ספק, אגב, שאחד המפתחות המשמעותיים ליכולת לצמצם נפגעים, נגיד במקרה הזה בתוך העיר, הוא שימוש באותם אמצעים שבאופן בדוק, גם בכל העולם, הוכיחו ירידה משמעותית בפגיעה, ובייחוד בציבורים – גם מול הולכי רגל, גם מול רכבים אחרים וגם מול גורמים נוספים, גם מול רוכבי אופניים.

ישראל כץ: אותן שלוש שניות, אגב, אחרונות, שממש לפני אותה פגיעה, הן שלוש שניות קריטיות, מעבר לתנאי הדרך ולכל הדברים האחרים שהנהג עצמו – מסתבר שברגע שהוא מקבל את ההתרעה באותן שלוש שניות היכולת שלו למנוע היא הרבה יותר גבוהה.

ישראל כץ: לכן, מבחינה ערכית ומבחינה מעשית אני מייחס חשיבות רבה מאוד להטמעת הטכנולוגיות האלה, ומקורן של הרבה מהטכנולוגיות האלה הוא כאן במדינת ישראל, ואנחנו יכולים להתגאות בדבר.

ישראל כץ: חבר הכנסת יואל רזבוזוב בזמנו גם הפגיש אותי עם עוד קבוצה שמפתחת דברים שקשורים לתחבורה הציבורית – נכון, לאוטובוסים.

ישראל כץ: אנחנו רוצים להטמיע את כל הדברים האלה כדי לשפר ולהיעזר, כי הצלת חיים, חבר הכנסת וקנין, כמו שאתה יודע, אין דבר יותר חשוב ממנה.

ישראל כץ: נשלב גם את הדבר הזה במסגרת המאבק בתאונות הדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר, תודה לשואל.

יולי יואל אדלשטיין: השר עדיין נשאר.

ישראל כץ: יש נוהל של שאלות תוך כדי השאלות?

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני אגיד את זה לפנים משורת הדיון, גם בשאילתה הבאה השר עונה.

יולי יואל אדלשטיין: ואם תהיה לך שאלה נוספת אז תרימי יד.

יולי יואל אדלשטיין: שר התחבורה והבטיחות בדרכים כאמור נשאר אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 83 מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: עדכון מחירי הנסיעות בתחבורה הציבורית לאור ירידת מחירי הבנזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא את נוסח השאילתה.

קסניה סבטלובה: כבוד השר, לראשונה מאז 2009 ירד מחיר הבנזין אל מתחת ל-6 שקלים.

קסניה סבטלובה: מחיר הדלק ירד בשנה האחרונה ב-15%, ומס ערך מוסף אף הוא ירד ב-1% לאחרונה.

קסניה סבטלובה: ברצוני לשאול: מתי יוזלו הנסיעות בתחבורה הציבורית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גברתי חברת הכנסת, כאן התשובה היא מאוד ברורה.

ישראל כץ: השיטה שנוהגת היום עדיפה על פעולות מקומיות זמניות.

ישראל כץ: מדוע?

ישראל כץ: תעריפי התחבורה הציבורית מתעדכנים בהתאם להוראת החוק פעמיים בשנה, ב-1 בינואר וב-1 ביולי של כל שנה, בהתאם לשיעור עליית המדד, ובתנאי – וזו נקודה מאוד חשובה, חברת הכנסת סבטלנה – –

יולי יואל אדלשטיין: סבטלובה.

ישראל כץ: סבטלובה.

ישראל כץ: – – בתנאי שהמדד עלה במצטבר על 3% ממועד ההעלאה הקודמת, ואני אחזור לנקודה הזו עוד מעט.

ישראל כץ: החוק הזה בא להבטיח שנוסעי התחבורה הציבורית לא יושפעו כלל מהשינויים במרכיבי עלות הנסיעה בתחבורה הציבורית, הכוללים, בין היתר, גידול בעלויות שכר, דלק, ביטוח, אחזקה ועוד.

ישראל כץ: אף שבמהלך התקופה האחרונה ירד מחיר הדלק, בהתבוננות ארוכת-טווח מחיר הדלק עלה באופן משמעותי בהשוואה להתייקרות מחירי הנסיעות תחבורה הציבורית.

ישראל כץ: כך גם מרכיבי עלות ההפעלה האחרים.

ישראל כץ: לשם המחשה בלבד – שיעור עליית הדלק בעשור האחרון הוא מעל 40%, ואילו תעריפי הנסיעה עלו באותה תקופה בשיעור של 25% בלבד.

ישראל כץ: יתרה מזאת, בתחילת שנת 2016 תיכנס לתוקפה, כמו שאמרתי, הרפורמה בתעריפי הנסיעה בתחבורה הציבורית, שמשמעותה הפחתת תעריפי הנסיעה בעלות שנתית בהיקף של כ-150 מיליון שקלים נוספים.

ישראל כץ: הרפורמה מציעה לראשונה הוזלות דרמטיות של עשרות אחוזים בכרטיס מנוי "חופשי חודשי" משולב לרכבת ולאוטובוסים, ותאפשר לנוסע גם לבצע מעברים באזור המטרופולינים ולבחור בין אמצעי התחבורה הציבורית השונים במחיר נסיעה שווה לכל נפש.

ישראל כץ: הרפורמה מתקנת עיוותים רבים – זה קשור גם לשאלה הקודמת שעניתי עליה – שהיו קיימים בתעריפי הנסיעה במטרופולינים במשך שנים, ומטרתה העברת נוסעים לתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: יישום הרפורמה יביא לצמצום פערים חברתיים ויוזיל באופן משמעותי את יוקר המחיה לרוב המשתמשים בתחבורה הציבורית בישראל.

ישראל כץ: כמו כן, הרפורמה מצמצמת ומפשטת משמעותית את מבנה התעריפים.

ישראל כץ: ואני חוזר עוד הפעם לאותו תנאי שציינתי, ואני השתמשתי בו כמה פעמים, ופעלתי, ובכך מנענו את העלאת התעריף: אף שהגיע אחד מהמועדים – תחילת שנה, אמצע שנה – מאחר שהמדד הוא נמוך מאוד בשנים האלה, לא מעט פעמים לא הייתה העלאה בכלל.

ישראל כץ: זאת אומרת, מכיוון שההצמדה היא למדד, ודאי שבתקופה כזאת עדיף שזה יישאר כך מאשר שיהיה צמוד למחיר הדלק שבסך הכול מתייקר הרבה יותר, או תשומות העבודה או דברים אחרים.

ישראל כץ: לכן, אני חושב שטוב להשאיר את השיטה הזאת כאן.

ישראל כץ: גם אם לרגע אחד, אם הייתה שיטה אחרת, הצמדה למחירי הדלק – ואגב, הם לא עומדים רק בפני עצמם, הם תמיד קשורים לעבודה ולעלויות אחרות – נגיד שהיינו יכולים להוריד, אבל שכרנו היה יוצא בהפסדנו בטווח של השנים כולן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברת הכנסת עליזה לביא ביקשה לשאול שאלה נוספת.

קסניה סבטלובה: תודה על התשובה, כבוד השר.

קסניה סבטלובה: עוד שתי נקודות שברצוני לברר: מדוע אינכם עורכים שימוע ציבורי בנושא רפורמת התעריפים, כפי שהתחייבו אנשי משרדך בדיון בוועדה לפניות הציבור?

קסניה סבטלובה: והנקודה השנייה, מהו תאריך היעד ליישום הרפורמה הבין-עירונית, שאמורה להיטיב עם הציבור?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: חברת הכנסת סבטלובה – אה, יש עוד שאלות או שלא?

יולי יואל אדלשטיין: אה, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא ביקשה לשאול.

ישראל כץ: זכרתי.

יולי יואל אדלשטיין: כל הכבוד.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אדוני השר, לא הזדמן לי לשאול על החיילים, ואתה ביקשת נתונים.

עליזה לביא: אני רוצה לשבח את ראש עיריית נהריה שמממן לחיילים בני עירו את הנסיעה ברכבת כל יום ראשון.

עליזה לביא: כאימא ללוחם בצה"ל שנהנה מהרכבת רק בימי ראשון, זה לא חל על הבן שלי ועל החברים שלו, ויש פה אפליה של הלוחמים בישראל.

עליזה לביא: אבל לשאלתי, אדוני, לגבי ההמשך, אנשים בגילים מבוגרים בנהיגה: האם יש מבחני ראייה?

עליזה לביא: האם יש דרישות למבחני ראייה מגיל מסוים?

עליזה לביא: לאחר שאנחנו מקבלים את האישור לנהוג, את רישיון הנהיגה, האם יש גיל כלשהו שבו אנחנו נדרשים, כאוכלוסייה, כולנו, לבוא ולבדוק את הראייה?

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו השר ישיב.

ישראל כץ: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, אני מתנצל על השיבוש קודם – כמו שאמרתי, אין צורך לעשות שימוע כאשר יש שיטה שהיא יותר טובה.

ישראל כץ: להצמיד את זה רק למחירי הדלק זה טעות, מה עוד שאני לא אופתע אם מחירי הדלק בכלל יעלו.

ישראל כץ: כרגע יש ירידה מסוימת.

ישראל כץ: וכמו שהראיתי, הפערים בין 40% לבין 25% הם לטובת הנוסע עצמו, ועם הרפורמה שעומדת להיכנס, והתאריך שלה הוא תחילת ינואר, תהיה כאן מהפכה דרמטית.

ישראל כץ: הרפורמה – נגיד, ניקח יישוב כמו ראשון-לציון – באוטובוסים עשינו רפורמה כבר בסיבוב הקודם והורדנו מאוד את מחיר הכרטיס המשולב.

ישראל כץ: הרפורמה הנוכחית מכניסה גם את הרכבת להוזלה משמעותית.

ישראל כץ: תושב ראשון-לציון יוכל לנסוע באוטובוס לתחנת הרכבת, לנסוע ברכבת לתל-אביב, ומתל-אביב לעלות לאוטובוס, וכל זה במחיר כרטיס שהוא הרבה יותר זול ממה שהיה כל כרטיס בנפרד; זו דוגמה אחת, והדוגמאות הן בכל רחבי הארץ, כך שוודאי שאנחנו פועלים להוזיל את מחירי התחבורה הציבורית כאן.

קסניה סבטלובה: – – – התחייבתם לשימוע.

ישראל כץ: מה?

קסניה סבטלובה: התחייבתם לשימוע, אז למה לא לעשות את זה?

ישראל כץ: שימוע על מה?

ישראל כץ: אני אומר שאני תומך בקיום השיטה הזאת, ואין כאן הליך של שימוע.

ישראל כץ: השימוע הוא בזה שאני מזכיר לפקידי האוצר שאני לא מאפשר להעלות מחירים בוועדת המחירים כשהמדד לא עולה ב-3% – וזה קורה לא מעט.

ישראל כץ: ולכן גם מנענו העלאות.

ישראל כץ: לגבי הנושא של נהריה, א.

ישראל כץ: אני משבח את ראש עיריית נהריה.

ישראל כץ: אני הדגשתי בהמשך לדבריהם ושאלתם של חברי הכנסת מיכאלי ושמולי, שמטרת המהלך הזה לא הייתה לחלק בין מי שמשלם לבין מי שלא משלם ושראש העיר ישלם במקומם – ואני גם בהחלט הולך לבדוק את הסוגיה הזאת; המטרה הייתה לאפשר לחיילים לקבל שירות יותר טוב, לכל החיילים באופן אחיד.

ישראל כץ: ומאחר שגם אני עקבתי אחרי הדיווחים על הפעולה היפה מאוד של ראש עיריית נהריה, זה הזמן שפניתי להנהלת הרכבת, ואמרתי להם שאני מקיים בקרוב דיון, ורוצה לשמוע איך זה הגיע למקום שהוא לא אמור להיות בו.

ישראל כץ: ראש העיר נוהג יפה, אבל לא זו הייתה הכוונה; הכוונה הייתה שרק ביום ראשון בבוקר, בין 06:00 ל-09:00, כל החיילים שקודם נסעו בצפיפות שלא הייתה טובה להם ובלתי אפשרית גם לאחרים, ייסעו באוטובוסים מסודרים ונוחים למקום היעד שלהם.

ישראל כץ: ואם נוצרת תופעה, כמו שכבר עניתי, שהאלטרנטיבה של זה היא שהחייל משלם מכיסו, עלי זה לא מקובל, ואני הולך לבדוק את זה כדי לצמצם ולמנוע את התופעה הזאת באופן ממוסד וממלכתי.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: אני מבין שהוא ענה לחברת הכנסת עליזה לביא, נכון?

יצחק וקנין: את שאלת.

יצחק וקנין: תודה לשר התחבורה.

יצחק וקנין: יעלה שר הפנים, השר סילבן שלום.

יצחק וקנין: שר הפנים היה לפני דקה במליאה.

יצחק וקנין: היכן שר הפנים?

יצחק וקנין: רבותי, אני אעשה דבר – חבר הכנסת אחמד טיבי, תראה מה אני אעשה: אני אתחיל את החוקים – – –

אחמד טיבי: – – – בגלל צרכים ביולוגיים.

עבדאללה אבו מערוף: זה פיזיולוגיים, פיזיולוגיים.

יצחק וקנין: רבותי, אני לא יכול לאשר את המצב שהמליאה בעצם ממתינה לשר הפנים.

יצחק וקנין: אני מעדיף להתחיל בחקיקה, ואחרי החוק הראשון אני אאשר את השאילתה שלך.

יצחק וקנין: זה הפתרון היחידי שיש.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – – –

אחמד טיבי: הנה, הנה הוא.

יצחק וקנין: אני מציע – טוב, חבר הכנסת אחמד טיבי, גש למיקרופון.

יצחק וקנין: אדוני השר יעלה לדוכן.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן, ודאי, ודאי.

יצחק וקנין: אדוני ישיב על שאילתה דחופה מס' 84 מאת חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא: אי-הכרה בנוכחותה של קטינה אזרחית המדינה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, במהדורה המרכזית בערוץ השני, לפי כתבה מאת הכתב פוראת נסאר, ב-25 באפריל, נכנסה הקטינה ד"מ למדינה והציגה בטעות את דרכונה של דודתה.

אחמד טיבי: משרד הפנים מסרב להכיר בנוכחותה של הילדה, וכתוצאה מכך נפגעו זכויותיה הסוציאליות.

אחמד טיבי: רצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אחמד טיבי: האם נכון הדבר?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מדוע מסרב המשרד להכיר בכניסתה לארץ ובטעות שנעשתה על-ידי הפקידים בנתב"ג?

אחמד טיבי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: אדוני שר הפנים ישיב.

סילבן שלום: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת וקנין.

סילבן שלום: חבר הכנסת אחמד טיבי, במענה על השאילתה שלך בדבר אי-הכרה בנוכחותה של קטינה אזרחית המדינה, בחודש מאי השנה פנתה אימה של הקטינה ללשכת מינהל האוכלוסין ומסרה שבתה נכנסה ארצה בתאריך 25 באפריל 2015 עם הדרכון של הדודה.

סילבן שלום: לטענתה, לפני עליית הבת לטיסה בגרמניה החליפו הדודה והבת בין הדרכונים ללא ידיעה.

סילבן שלום: הדודה נשארה בגרמניה, והבת הגיעה לארץ והציגה לביקורת הגבולות את הדרכון של הדודה.

סילבן שלום: כתוצאה מכך, נרשם שהדודה נמצאת בארץ והבת עדיין בחו"ל.

סילבן שלום: כדי לאמת את כל המקרה, נתבקשה הדודה להגיע לשגרירות ישראל בחו"ל ולהציג את הדרכון של הבת.

סילבן שלום: בתאריך 18 באוקטובר 2015 פנה אלי חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא, ופנו אלי שוב מהלשכה ואמרו שאימה מסרה שהדודה חולת סרטן ולא יכולה להגיע לנציגות ישראל בחו"ל.

סילבן שלום: כיום רשומה הקטינה כמי שנמצאת בארץ.

סילבן שלום: אנחנו כמובן פתרנו, פותרים את העניין.

סילבן שלום: מועד הכניסה שנרשם לה הוא מועד הגעת האם ללשכה.

סילבן שלום: כך שבעקבות הכתבה, בעקבות הפנייה שלך, בעקבות ההגעה של האימא, הבעיה טופלה, תוקנה, ובא לציון גואל.

יצחק וקנין: תודה לאדוני השר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, שאלה נוספת.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך, אדוני השר, על ההיענות שלך מייד כשפניתי.

אחמד טיבי: אבל יש בעיה בתשובה.

אחמד טיבי: זמן הכניסה שצריך להיות רשום במשרד הפנים הוא זמן הגעתה לנתב"ג, ולא זמן הגעת האימא ללשכה, כפי שאמרת, אדוני השר.

אחמד טיבי: אני מבקש לתקן את זה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: שואל נוסף – חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – באסל גטאס.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שאלתי היא בקשר לשטח השיפוט של העיר סח'נין.

מסעוד גנאים: ועדת הגבולות כבר סיימה את העבודה שלה מזמן, יש לה ההמלצה – 2,200-2,100 דונם.

מסעוד גנאים: היינו אצלך במושב הכנסת שעבר, לפני ארבעה, חמישה חודשים.

מסעוד גנאים: שאלתי: מתי כבודו יאשר את המלצת ועדת הגבולות?

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחרי כן אדוני השר ישיב לשואלים.

באסל גטאס: כבוד השר, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו המקרה ששאל עליו ד"ר טיבי, יש הרבה מקרים נוספים, ואנחנו יודעים שהתהליך הוא דרך הוועדה המיוחדת לאיחוד משפחות או לדיון בתיקים מיוחדים.

באסל גטאס: הוועדה הזאת עובדת בתנאים מאוד לא שקופים.

באסל גטאס: אני ביקשתי מהממ"מ, ולאחרונה הוא הכין דוח – שעוד לא פורסם – על עבודתה.

באסל גטאס: הרכב הוועדה כולל נציג של לשכת התיאום והקשר – אותה לשכה שהייתה אחראית לברית-המועצות, על הקשר.

באסל גטאס: גם ההרכב של הוועדה, לא ברור למה הוא כזה, וגם עבודתה.

באסל גטאס: לדעתי, יש לך, בתור שר הפנים, המון מה לעשות כדי שהוועדה הזאת באמת תעשה את מלאכתה, ואז מקרים כאלה לא יחזרו.

באסל גטאס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לשואלים.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: חבר הכנסת אחמד טיבי, בקשר למועד הרישום – גם ככה זה לפנים משורת הדין, כמו שאתה מבין את זה.

סילבן שלום: הדודה לא הגיעה לשגרירות ישראל בחו"ל, לא הציגה שם את הדרכון.

סילבן שלום: כל העניין הזה לא פשוט, אם בכלל.

סילבן שלום: העובדה שהדרכון שלה לא נמצא אתה, והיא נכנסה עם הדרכון של הדודה, מהווה בעיה.

סילבן שלום: נכון שזאת בעיה שיכולה לקרות, אבל כדי לאמת את זה, היה צריך לעשות גם מעשה מסוים.

סילבן שלום: בכל מקרה, אני אבדוק גם את הנקודה הזאת, ואם אכן הדבר יתאפשר, אנחנו נעשה זאת.

סילבן שלום: אבל בכל מקרה, כרגע הרישום שלה שהיא בארץ, והיא זכאית לכל ההטבות כתוצאה מזה שהיא בארץ, כך שהבעיה בכללותה נפתרה.

סילבן שלום: לגבי הנושא של מה שקרוי "הצ'ופצ'יק" – האם זה בתאריך הזה או בתאריך הזה – לאור פנייתך, הנושא ייבדק.

סילבן שלום: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אני חייב לציין את נחישותך בעניין של סח'נין.

סילבן שלום: העניין הזה, כמובן, הגיע לשולחני.

סילבן שלום: אתה היית אצלי עם ראש העיר, מאזן גנאים.

סילבן שלום: יש כנראה קרבת משפחה?

מסעוד גנאים: כן, יש.

סילבן שלום: יש, אוקיי.

סילבן שלום: גם אתה מסח'נין?

מסעוד גנאים: כן.

סילבן שלום: גם מסח'נין.

סילבן שלום: כזכור לך, ראש העיר לא הסתפק בהמלצת הוועדה, כך שאנחנו נמצאים במצב שבו גם ראש העיר לא רוצה את המלצות הוועדה.

סילבן שלום: זה לא בדיוק מה שאתה אומר.

סילבן שלום: אפשר להגיע להמלצות הוועדה ולשקול אותן, אבל בסופו של דבר זה לא רצונו של ראש העיר, אלא אם כן הוא שינה את דעתו בעניין הזה, ואז זה קצת שונה.

סילבן שלום: בכל מקרה, הנושא הזה נמצא על שולחני.

סילבן שלום: אנחנו עומדים לפרסם בחודשיים הקרובים 13 החלטות, ואני מקווה שזאת תהיה אחת מהן.

סילבן שלום: כמובן, מאזן גנאים, ואני אומר לאחמד טיבי, גם הנושא של עראבה כעיר – אתה היית אצלי, אחמד טיבי, עם ראש עיריית עראבה ועם חבר הכנסת אוסאמה סעדי – ואנחנו כמובן מיישמים את ההחלטה הזאת.

סילבן שלום: החלטתי להכריז על עראבה כעיר והיה תהיה עיר.

סילבן שלום: זה תהליך מסוים, פרוצדורלי, אבל ההחלטה היא שם, במקומה.

סילבן שלום: לגבי חבר הכנסת באסל גטאס, אני חושב שבוא נאמר, כל נושא איחוד המשפחות – זה לא הזמן לדבר עליו כרגע.

סילבן שלום: זה לא באמת הזמן הנכון.

סילבן שלום: אני רק רוצה לציין עובדה אחת:

סילבן שלום: 70% מהמפגעים ומהמרצחים הם ילדים לאיחוד משפחות, כך שבוא נאמר, זה לא בדיוק הזמן הכי טוב להעלות את הנושא הזה ואת הנקודה הזאת.

סילבן שלום: זאת נקודה מאוד כואבת, מאוד בעייתית.

סילבן שלום: העובדה שהוחלט לעשות את אותה הוראת שעה ב-2002 נבעה גם מלחץ על המשפחות שגרות ביהודה ושומרון או בעזה, כדי להפעיל את בן המשפחה שלהן שגר בארץ – לחץ של איומים, לחץ כלכלי, אני לא יודע מה.

סילבן שלום: בסופו של יום הם עושים את הפעולות האלה, אולי גם תוך כדי הסתה של אחד ההורים, תוך כדי זה שהם נוסעים לבקר את הסבא והסבתא, ואולי שם, אצל הדודים והבני-דודים והחברים.

סילבן שלום: אבל התופעה הזאת היא תופעה מאוד מאוד קשה, מאוד בעייתית.

סילבן שלום: יש לנו במסגרת הזאת גם ועדה הומניטרית, כמו שאתה יודע.

סילבן שלום: מקרים שהם באמת הומניטריים מקבלים טיפול.

סילבן שלום: אבל לא הייתי דווקא עכשיו רץ להעלות את הנושא הזה, כשאנחנו עדים לכך שזה מנוצל לרעה על-ידי אותם מרצחים כדי להיות אלה שפוגעים, בסופו של דבר, בישראלים חפים מפשע.

סילבן שלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: רק הערה.

סילבן שלום: כן.

יצחק וקנין: כן, כן, אפשר.

יצחק וקנין: אולי ייגש למיקרופון, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: קיבלתי הודעה מהמשפחה וגם מעורך-דין עביר בכר, שההפרש הוא שלושה ימים, אדוני היושב-ראש.

סילבן שלום: נו, אז מה הבעיה?

אחמד טיבי: לא, יש בעיות של זכויות סוציאליות.

אחמד טיבי: יש בעיות.

אחמד טיבי: אנא ממך, תפעל לתקן את זה, ואנחנו נודה לך גם בשם המשפחה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אני אבדוק את זה, אבל אם זה שלושה ימים, זה עומד גם לצד השני.

סילבן שלום: הרי היו צריכים כנראה איזה וו משפטי להיתלות בו, איזה זיז משפטי, והזיז המשפטי הזה הוא ביום הפנייה.

סילבן שלום: אחרת, למה שלושה ימים ולמה לא חמישה ימים ולמה לא עשרה ימים?

סילבן שלום: אתה יודע, אני אנסה לעשות את זה, אבל בוא נאמר, זה כבר ממש בקטנה.

סילבן שלום: בעניין העקרוני, העניין טופל, סודר, ופנייתך נענתה במלואה.

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים, השר סילבן שלום.

יצחק וקנין: תודה לשואלים.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1749/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפה במכרזים לעסקים קטנים ובינוניים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: הצעה זו בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול ציינו את יום העסקים הקטנים והבינוניים בכנסת, ביוזמה של חבר הכנסת אראל מרגלית ושלי, והתקיימו דיונים ברבות מהוועדות.

רועי פולקמן: שמענו גם על הקשיים וגם על ההזדמנויות שיש בפני עסקים קטנים.

רועי פולקמן: יחד עם זה, נדמה שמדובר בשבוע שלם שהוקדש לנושא, שנוגע לחצי מיליון עסקים, שמהווים את מרבית המגזר העסקי בישראל.

רועי פולקמן: התחלנו את השבוע בהצעת חוק חובת המכרזים – ההצעה הזאת, שעברה בוועדת שרים – שמבקשת לתת העדפה או לתקן את תנאי הסף של עסקים קטנים במכרזים ממשלתיים, והיום אני מבקש את תמיכתכם בסיוע לעסקים הקטנים לצעוד צעד נוסף לעבר תחרות הוגנת מול החברות הגדולות במדינת ישראל.

רועי פולקמן: המשכנו את השבוע ביום שלם, אתמול, שהוקדש כולו לעסקים הקטנים והבינוניים, עם דיונים על רישוי עסקים, על דוח מבקר המדינה בנושא, על עסקים חברתיים, על יזמות נשית, תעסוקה במגזר הערבי ועוד ועוד.

רועי פולקמן: אנו מסיימים את השבוע עם חוק שלישי בשבעת החודשים האחרונים לטובת עסקים קטנים בישראל.

רועי פולקמן: זה לא דבר מובן מאליו.

רועי פולקמן: זה קורה בזכות התמיכה של סיעות הבית וחברי הבית הזה, בתמיכה של שר האוצר ושר הכלכלה.

רועי פולקמן: כל אחד ואחד מכם מייצג קול בחברה הישראלית.

רועי פולקמן: כל סיעה, כל חבר כנסת מביא לשולחן הדיונים בהצבעה במליאה את גיא מאופקים שפתח מסעדה, את רונית שפתחה סטודיו לעיצוב, את אבי, המסגר מקריית-שמונה.

רועי פולקמן: הצעת חוק חובת המכרזים מבקשת להשוות את ההזדמנויות במכרזי מדינה על-ידי תקנות שיתקנו את תנאי הסף ויאפשרו להם להגדיל את נתח המכרזים.

רועי פולקמן: שמענו אתמול סיפורים מבעלי מפעלים ועסקים שבשל סיבות שונות המדינה מוציאה מכרזים שבהם הם לא יכולים להתמודד.

רועי פולקמן: הם לא יכולים להתמודד כי דורשים מספר עובדים גדול יותר ממה שצריך, דואגים למחזור כספי שלא נחוץ; לא פעם זה לא נחוץ.

רועי פולקמן: 100 עובדים במקום 20 או עשרה – מפעלים ועסקים לא יכולים להתמודד ונמנעים מהם מכרזי רכש בהיקפים מאוד גדולים.

רועי פולקמן: ממשלת ישראל היא הקניין הגדול ביותר במשק הישראלי, ובכך יש לה השפעה גדולה על הסקטור העסקי.

רועי פולקמן: חשוב להבין כי המכרזים הממשלתיים הם לרוב מורכבים ותחרותיים, ודורשים הרבה מאוד הכנה, ולא תמיד לעסקים הקטנים יש המשאבים לבצע אותם.

רועי פולקמן: העסק הקטן מגיע לא פעם למכרזים הממשלתיים בחיסרון מול הדרישות, והחברות הגדולות קוטפות את כל אותם מכרזים.

רועי פולקמן: כך גם גדלה הריכוזיות במשק הישראלי.

רועי פולקמן: המטרה שאנחנו מציבים לעצמנו היום, עם האישור של החוק, היא להגדיל את הנפח של העסקים במכרזים הממשלתיים.

רועי פולקמן: אני אפילו אוסיף – אנחנו אפילו לא יודעים את הנתח היום, כי גם היום החשבת הכללית לא יודעת לעקוב אחרי המספרים האלה, וגם את הדבר הזה אנחנו נדרוש לתקן.

רועי פולקמן: זה הופיע בדוח מבקר המדינה.

רועי פולקמן: לסיום, אני רוצה לנצל את הבמה לכמה אמירות לטובת העסקים הקטנים והבינוניים בירושלים.

רועי פולקמן: אנחנו עוברים ימים לא פשוטים מבחינה ביטחונית, דבר שמשפיע ישירות על הרבה מאוד עסקים קטנים בירושלים.

רועי פולקמן: לעיר הבירה יש נתח גדול בלבי, כמי שהגיע לעיר כסטודנט והיה שותף כאן ללא מעט דברים בשנים האחרונות, עם ארגוני צעירים ועם עבודה בעיריית ירושלים.

רועי פולקמן: בשנים האחרונות עסקתי לא מעט בתוכנית הכלכלית של העיר ירושלים, ואף שהאג'נדה הייתה להגדיל את מספר סוגי העסקים בירושלים, שלא נהיה תלויים רק בעסקים ברחוב, בעסקים מוטי-תיירות, עדיין הם נתח חשוב מאוד מהכלכלה הירושלמית.

רועי פולקמן: בעלי העסקים הגיעו אתמול ליום העסקים הקטנים, ועד הסוחרים ואחרים, וסיפרו על הקושי האדיר שהם סובלים ממנו בימים האלה.

רועי פולקמן: שר האוצר וגורמים נוספים במשרדי הממשלה הנחו בימים האחרונים לבצע בדיקה של המשמעויות לעסקים הקטנים בירושלים, לבדוק את הפגיעה בפדיון ואת הנזקים האחרים, ותיבחן האפשרות להקים קרן סיוע.

רועי פולקמן: אבל יותר מקרן סיוע – מה שנצטרך לעשות זה להשקיע כדי להחזיר לכאן את הקהל, את הקהל הירושלמי, למחנה-יהודה, למרכז העיר ולכל המקומות בירושלים.

רועי פולקמן: ולכן, אני אומר ואני קורא לתושבי מדינת ישראל לבוא ולחזור, לקנות ולבלות ולבקר בעיר ירושלים, כיוון שאפשר לעשות את זה וחשוב לעשות את זה.

רועי פולקמן: אנחנו ככנסת – וודאי נקרא גם לממשלה ונעזור בזה – נפעל לסייע לעסקים בירושלים בכלים שונים, אבל הדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות זה להחזיר לכאן את הקהל, שיבוא לבקר כאן.

רועי פולקמן: חברי חברי הכנסת, חוק חובת המכרזים, התיקון שאנחנו מביאים עכשיו, הוא צעד אחד נוסף, ואנחנו נמשיך לעבוד למען העסקים הקטנים במדינת ישראל.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, כבוד חברי הכנסת, רועי פולקמן, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפה במכרזים לעסקים קטנים ובינוניים) – רועי, איפה אתה?

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בכפוף לתיאום עם משרדי האוצר, המשפטים, ביטחון הפנים והכלכלה.

יצחק כהן: מקבל את התנאי?

יצחק כהן: אז אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד.

יצחק כהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה, רבותי, לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפה במכרזים לעסקים קטנים ובינוניים)?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק כהן: – – –

יצחק וקנין: בוודאי, אני אגיד את זה – בהתאם להתניות.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפה במכרזים לעסקים קטנים ובינוניים), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, אני שוב חוזר, זה בהתאם להתניות שהזכיר סגן שר האוצר.

רועי פולקמן: – – –

יצחק וקנין: אני אמרתי חוקה, ואתה אומר כלכלה.

יצחק וקנין: זה יעבור לוועדת הכנסת, ושם יוחלט לאיזו ועדה זה ימשיך לחקיקה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב מרגי לא נוכח.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1085/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: טוב, רבותי, אני אמשיך בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק מניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – איסור עישון בגן-שעשועים ציבורי לילדים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: ישיב שר סגן הבריאות – שר הבריאות, השר הרב יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רזבוזוב, עשר דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הפעם השנייה שאני מעלה לפניכם את הצעת החוק הזאת.

יואל רזבוזוב: בפעם הקודמת זה היה בכנסת התשע-עשרה, ואז עברה הצעת החוק בקריאה הטרומית ומשרד הבריאות ביקש ממני לחכות עד שהוא יגבש את הצעת החוק הממשלתית.

יואל רזבוזוב: הסכמתי, כי מדובר בבריאות הילדים, ולא חשוב הקרדיט.

יואל רזבוזוב: כשראיתי לאחר החלפת הממשלה ששום דבר לא זז, הגשתי את הצעת החוק הזאת מחדש.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – איסור עישון בגן-שעשועים ציבורי לילדים) היא יוזמה משותפת של ההסתדרות הרפואית ושלי, והמטרה היא להגן על הילדים מפני נזקי העישון בסביבה שהם נמצאים בה רוב היום, משום שבחוק הקיים חסרים שני מרכיבים משמעותיים: הכניסה לגני-ילדים וגני-שעשועים ציבוריים.

יואל רזבוזוב: התיקון לחוק זה מבקש ליצור טווח נקי מעישון בכניסה לגני-הילדים ומבקש להוסיף את גני-השעשועים הציבוריים לרשימת המקומות שבהם נאסר העישון, מתוך הבנה שאלו המרחבים הציבוריים שבהם נמצאים תינוקות וילדים רוב הזמן.

יואל רזבוזוב: החוק הזה בא להגן על אלו שאינם יכולים לעבור מקום או לבקש מהמעשנים שלא לעשן לידם.

יואל רזבוזוב: לא מדובר בהמצאת גלגל אלא בחוק הגיוני וחשוב.

יואל רזבוזוב: חקיקה למניעת עישון פסיבי של ילדים במרחבים ציבוריים קיימת כבר שנים בארצות העולם המערבי.

יואל רזבוזוב: מחקרים מראים שחקיקה כזאת מביאה לירידה משמעותית של חשיפה לעישון פסיבי.

יואל רזבוזוב: אני יודע שגם שר הבריאות ליצמן מודע ומכיר בחשיבות של מניעת נזקי העישון בקרב ילדים; הוא אמר לי זאת מפורשות בתאריך 15 ביוני 2015 בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא דוח משרד הבריאות בנוגע לעישון בישראל לשנת 2014.

יואל רזבוזוב: שימו לב, דוחות משרד הבריאות עושים, אבל חקיקה ושינויים – לא.

יואל רזבוזוב: דיברתי על הסכנות שנגרמות לילדים עקב העישון הפסיבי ומבדלי סיגריות שמושלכים בגני-השעשועים הציבוריים.

יואל רזבוזוב: בשנת 2011 הגיעו 64 ילדים לבתי-חולים אחרי בליעה של בדלי סיגריות בגני-המשחקים.

יואל רזבוזוב: ביקשתי מהשר לתמוך בהצעת החוק הזאת בוועדת השרים לחקיקה.

יואל רזבוזוב: מה ענה לי שר הבריאות?

יואל רזבוזוב: בלי נדר, נתמוך בהצעה.

יואל רזבוזוב: כעבור חודש הגשתי את הצעת החוק לוועדת השרים.

יואל רזבוזוב: עכשיו נדחה הדיון בחודשיים.

יואל רזבוזוב: ביום ראשון האחרון שוב הגשתי את ההצעה לוועדת השרים, והפעם נדחה הדיון בעוד שלושה חודשים.

יואל רזבוזוב: למה?

יואל רזבוזוב: לא ברור.

יואל רזבוזוב: מה יהיה בעוד שלושה חודשים שאין הפעם?

יואל רזבוזוב: לא ברור.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק הזאת קיבלה את הסכמת משרד המשפטים, אך את אישורו של שר הבריאות, זה שאמור לפעול כדי לשמור על בריאות האזרחים, היא לא מקבלת.

יואל רזבוזוב: אני פונה אליך, השר ליצמן: האם בריאותם של ילדים לא חשובה לך?

יואל רזבוזוב: דיברנו, אמרנו שזה חשוב, אז למה אנחנו לא מעבירים את הצעת החוק הזאת?

יואל רזבוזוב: שמענו כבר על ממשלתית – ואני יודע שתהיה ממשלתית, אני שומע את זה כבר שנים.

יואל רזבוזוב: השאלה היא מה יהיה.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא רואים שום שינוי.

יואל רזבוזוב: האם אתה חושב שכל הילדים שיחלו באסתמה, בזיהומים, במחלות ריאה כרוניות, בדלקת קרום המוח, בסרטן, מחלות לב, רק מפני שאתה והמשרד שלך לא תומכים בהצעת החוק הזו – האם באמת מדובר בשיקול מקצועי?

יואל רזבוזוב: נראה לי שפשוט מורחים את הזמן.

יואל רזבוזוב: אדוני השר, אני יודע שאתה באמת תשיב שבריאות הילדים חשובה לך, ואתה עובד על תוכנית לאומית שתכיל בתוכה גם את הצעת החוק הזאת.

יואל רזבוזוב: השאלה – אני שואל: כמה זמן נדרש?

יואל רזבוזוב: יותר מדי זמן אנחנו מחכים.

יואל רזבוזוב: אצל אנשי מקצוע במשרד הבריאות התוכנית קיימת ומוכנה; הרי הם עובדים עליה כבר שלוש שנים.

יואל רזבוזוב: אני פשוט לא מוכן להמתין עוד.

יואל רזבוזוב: לא ממתין אפילו דקה.

יואל רזבוזוב: אנחנו חייבים להעביר, כי אנחנו כבר מחכים שנים.

יואל רזבוזוב: שמתי לעצמי מטרה לשמור על בריאותם של אלה שאינם יכולים לדאוג לעצמם ושקטנים מכדי להבין את הנזק הבריאותי שנגרם להם.

יואל רזבוזוב: לכן אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעה הזאת כבר עכשיו, כי הילדים בישראל חיכו מספיק.

יואל רזבוזוב: ברצוני לשים דגש על חברי הכנסת מהקואליציה, שתמכו בדיוק באותה הצעה שהעליתי לקריאה הטרומית בכנסת הקודמת.

יואל רזבוזוב: לא אתחיל להקריא את כל השמות של אותם חברי הכנסת, אבל רובכם תמכתם בהצעה הזאת.

יואל רזבוזוב: חברים, אני מקווה שלא תיתנו לשיקולים פוליטיים לפגוע בבריאות של הילדים שלנו ותתמכו בהצעת החוק הזאת.

יואל רזבוזוב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: ישיב שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן.

מיכל רוזין: למה שהממשלה תתנגד לחוק כל כך נכון לציבור הישראלי?

מיכל רוזין: למה?

יעקב ליצמן: למה האופוזיציה מתנגדת לדברים שהם כל כך טובים?

יעקב ליצמן: אתם מתנגדים.

יעקב ליצמן: למשל, למה מרצ הצביעה נגד ליצמן – שיהיה שר?

מיכל רוזין: כי אנחנו נגד הממשלה ויש לנו עקרונות.

מירב בן ארי: מה זה קשור עכשיו?

מיכל רוזין: מה את אומרת לי – – –?

יצחק וקנין: רבותי, תאפשרו לשר להשיב.

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: – – – למה?

מיכל רוזין: את בעד שיעשנו על-יד ילדים קטנים בגני-שעשועים?

מיכל רוזין: אין היגיון.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, שאלת שאלה טובה, כולם שמעו אותה.

יצחק וקנין: לא צריך לחזור חמש פעמים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק של חבר הכנסת רזבוזוב – אני נגד עישון, חריף מאוד.

יעקב ליצמן: מה שאני עשיתי במשרד נגד עישון אף אחד לא עשה, בזמני עוד.

יעקב ליצמן: יש דברים לפי הסדר.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בודק ומעוניין לקדם דברים בנושא העישון – נגד העישון, לא בעד – מה שאנחנו יכולים לעשות.

יואל רזבוזוב: כמה זמן?

יואל רזבוזוב: כבר שלוש שנים.

יעקב ליצמן: כי ביקשתי ממך: אל תעלה את זה.

יעקב ליצמן: אל תעלה את זה, ביקשתי ממך, כי משרד הבריאות מכין גם דברים בנושא בכיוון הזה.

יואל רזבוזוב: שמעתי את זה.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אני בודק.

יעקב ליצמן: אגב, יכול להיות שבכלל לא צריך חוק.

יעקב ליצמן: אז לא צריך חוק בכלל, אז אנא.

יעקב ליצמן: ולכן ביקשתי ממך: תחכה עם החוק, אל תגיש את זה, תחכה לממשלתי, ואשמח לצרף אותך.

יעקב ליצמן: לא רצית, קפצת, מה אתה רוצה ממני?

יעקב ליצמן: לא עושים ככה.

יעקב ליצמן: את זה לימדו אותי בקדנציה הקודמת בהצעות חוק שלי שהגשתי, שמה שרציתי לעשות, אמרו לי: תחכה לממשלה.

יעקב ליצמן: לא רציתי, הפילו את זה.

יואל רזבוזוב: הסכמתי לחכות – – –

יעקב ליצמן: אתן לך כמה חוקים: למשל, טיפולי שיניים עד גיל 18.

מיכל רוזין: אל תעשה לחברך מה שאתה לא רוצה שיעשו לך.

יעקב ליצמן: סיעוד, אותו דבר.

יואל רזבוזוב: השר ליצמן, זה עלה פעמיים בוועדת שרים.

יואל רזבוזוב: אם זה היה עולה פעם אחת – – –

יעקב ליצמן: אמרתי, ביקשתי ממך.

יואל חסון: – – – נגד?

יעקב ליצמן: אז אני נגד.

יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע.

יעקב ליצמן: איך לעשות את זה נגד?

יעקב ליצמן: אשמח מאוד לתת לך קורס איך עושים את זה.

יעקב ליצמן: אבל מה שלמדתי אצלכם לפני שנתיים, אני עושה בדיוק עכשיו גם כן.

יעקב ליצמן: ולכן אני מציע, ביקשתי, אמרתי לו: תחכה, כי אני מכין דברים כמעט דומים.

יעקב ליצמן: לא רציתם.

יואל רזבוזוב: אז תעביר את זה בטרומית – – –

יעקב ליצמן: כרגע כבר לא.

יעקב ליצמן: זה היה צריך להיות לפני כן, כשביקשתי לתאם.

יעקב ליצמן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע שהכנסת כרגע תדחה את זה.

יעקב ליצמן: והשר – משרד הבריאות מכין דברים דומים – –

יצחק וקנין: תודה.

יעקב ליצמן: – – והוא יביא את זה לכנסת.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רזבוזוב, יש לך אפשרות עוד שלוש דקות לנמק – אתה רוצה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת רזבוזוב.

יצחק וקנין: טוב, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה שמית, בהתאם לבקשת הממשלה.

יצחק וקנין: נא להתחיל להקריא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו משתתף בהצבעה

יצחק וקנין: נא להמשיך להקריא את השמות.

יצחק וקנין: הוא לא משתתף, הוא לא הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו בקריאה הראשונה, פעם שנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זוהיר בהלול – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת איל בן ראובן – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד אחמד טיבי – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: תודה, רבותי.

יצחק וקנין: יש מישהו באולם המליאה שנוכח כרגע ולא הצביע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את התוצאות.

יצחק וקנין: רבותי, להלן תוצאות ההצבעה על הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – איסור עישון בגן-שעשועים ציבורי לילדים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בקריאה טרומית: 49 מתנגדים, 40 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1884/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנו עוברים להצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: הצעת חוק זו היא בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב מרגי, לדוכן.

יצחק וקנין: שרת המשפטים תשיב, אם תהיה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, גברתי השרה, הצעת החוק הזו, ששותפים לה כמה חברי כנסת יחד אתי – חברי הכנסת מירב בן ארי, דוד ביטן, נאוה בוקר, יואל חסון, יעקב פרי, עפר שלח – מבקשת להאריך את תקופת זכויות היוצרים בתקליטים וזכויות המבצעים בביצועיהם מ-50 שנים ל-70.

יעקב מרגי: בכך אנחנו מתקנים באופן חלקי את העוול שנגרם לאמנים מבצעים ובעלי תקליטים בתקופת ההגנה הקצרה הקיימת כיום בחוק.

יעקב מרגי: כדי להבין את הסוגיה הזו, מה החוק היום אומר?

יעקב מרגי: לפי חוק זכויות מבצעים ומשדרים כיום, אמנים ומבצעים זכאים לתמלוגים עבור השמעה פומבית של ביצועיהם האמנותיים רק 50 שנה, ובחלוף 50 שנים זכות המבצעים אינה קיימת עוד.

יעקב מרגי: יש אבסורד, חברי חבר הכנסת יואל חסון, חיים ילין – יש זמרים, אמנים, מבצעים, שעברו 50 שנה והם עוד בחיים.

יעקב מרגי: כל הביטחון הפנסיוני שלהם הוא התמלוגים האלה שהם מקבלים.

יעקב מרגי: עוד בחייהם הם מאבדים את הזכויות, ואנחנו בתקופה, בעידן, שתוחלת החיים מתארכת.

יעקב מרגי: יש פה עיוות שצריך לתקן אותו, ואני חושב שאם נאריך את זה ל-70 שנה, כפי שמקובל במדינות רבות בעולם, אנחנו מתקנים את העוול הזה כלפי אותם אמנים, אותם מבצעים, וגם יוצרי התקליטים שהשקיעו מהונם, מכספם, להוציא את זה מהכוח לפועל.

יעקב מרגי: אני מודה לשרת המשפטים על תמיכתה ולחברי ועדת השרים, וזה המקום גם להודות לשר אלקין על תמיכתו בוועדת השרים, כל מי שתמך בזה.

יעקב מרגי: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יעקב מרגי: כמובן, אני אהיה כפוף להבנות ולתיאומים עם משרד המשפטים, והוא לא יקודם ללא הסכמת משרד המשפטים.

יעקב מרגי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: גברתי שרת המשפטים תשיב למציע.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יעקב מרגי, מבקשת לתקן את חוק זכות יוצרים, התשס"ח–2007, ולקבוע כי תקופת ההגנה על זכויות היוצרים בתקליט תעמוד על 70 שנים מיום פרסומו – וזאת בשינוי מהתקופה של 50 שנים ממועד יצירת התקליט הקבועה בחוק זכויות יוצרים כיום.

איילת שקד: עוד מבקשת ההצעה לתקן את חוק זכויות מבצעים ומשדרים, התשמ"ד–1984, כך שתקופת ההגנה על זכות המבצעים תעמוד על 70 שנים מתום השנה שבה בוצע הביצוע המקורי, ואם פורסם מחדש בטכנולוגיה חדשה במהלך אותה תקופה – לתקופה של 70 שנים מיום פרסומו מחדש, וזאת בשינוי מהתקופה של 50 שנים מתום השנה שבה בוצע הביצוע המקורי, לפי הקבוע בחוק זכויות מבצעים ומשדרים היום.

איילת שקד: הצעת החוק שואפת בכך להעניק תנופה לתעשיית המוזיקה הישראלית, מתוך התפיסה שהארכת משך תקופת הזכות בתקליטים ובביצועים תסייע למפיקי התקליטים להשקיע יותר באמנים מקומיים חדשים, תיתן זריקת עידוד לתעשיית התקליטים ותספק תמריץ כלכלי, הנדרש להמשך השקעת המשאבים הכספיים בהפקת מוזיקת מקור ישראלית.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, תומכת הממשלה בהצעת החוק בקריאה טרומית.

איילת שקד: ההצעה לא תקודם לקריאה ראשונה אלא בכפוף להסכמת משרד המשפטים ומשרד התרבות והספורט.

איילת שקד: המשך הליכי החקיקה ייעשה רק לאחר קבלת הנתונים הרלוונטיים מנציגי שוק התקליטים בישראל, בחינת הצעת החוק לאורם, קבלת ההסכמות לעיל, לאחר שהמשרדים השתכנעו שהעלות הנוספת שתוטל על הציבור מוצדקת, לאור החלוקה המחודשת, ובאופן שייטיב עם התעשייה המקומית.

איילת שקד: ולבסוף, הבאת ההצעה מחדש לאישורה של ועדת שרים לחקיקה לפני קריאה ראשונה והליך החקיקה תיעשה לכל אורכה בהסכמה עם משרדי המשפטים והתרבות והספורט.

איילת שקד: בהתאם לתנאים האלה, הממשלה תתמוך בהצעת החוק.

איילת שקד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים איילת שקד.

יצחק וקנין: אדוני המציע, אני מבין שאתם מסכימים לכל ההתניות של הממשלה.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבין שגם בהצעה זו ההצבעה שמית?

יצחק וקנין: לא, לא, אין בקשה להצבעה שמית.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית, רבותי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 בעד, אחד מתנגד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת קארין אלהרר בנושא: מימון סל השירותים והטיפולים לילדי אומנה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014, שמספרה פ/2042/19.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: הודיע לי חבר הכנסת אראל מרגלית שבהצעת החוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה) הוא הצביע בעד – לפרוטוקול בלבד.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1953/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי קצבה חודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעה זו, רבותי, הוצמדה לה הצעת חוק דומה של חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רזבוזוב, עשר דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צר לי לגלות לכם, אבל ממשלת ישראל, היא בעצמה, ויתרה על 1,350 ניצולי שואה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נמצאים במצב אבסורדי.

יואל רזבוזוב: אבסורד הוא שאנחנו בכלל מעלים את הצעת החוק הזאת, אחרי שדנו בוועדת העלייה והקליטה בנושא, והממשלה באותו רגע הייתה צריכה לשנות את החוק הזה.

יואל רזבוזוב: זה דבר אחד.

יואל רזבוזוב: דבר שני, יושבים כאן ניצולי שואה, בגילם המבוגר; יושבים פה כבר שעות ומתייבשים בשביל לבקש משהו שמגיע להם.

יואל רזבוזוב: הם לא צריכים להיות פה, הם צריכים לקבל את זה.

יואל רזבוזוב: זה שהם יושבים ועוד יכול להיות שחס וחלילה הם יראו שאנשים מצביעים נגד החוק – זה בכלל יהיה אבסורד אחד גדול.

יואל רזבוזוב: ההחלטה של חברי ועדת השרים לחקיקה לדחות את הדיון בהצעת החוק שיזמתי, הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי קצבה חודשית לפי הסכם עם גרמניה) ב-45 ימים, אמרה בצורה מפורשת וחסרת רחמים שאין להם כוונה לאפשר לניצולי שואה המשך חיים טובים יותר.

יואל רזבוזוב: ידוע שבכל יום נפטרים כ-30 ניצולי שואה, אבל לשרי הממשלה יש זמן לחכות, יש להם 45 ימים.

יואל רזבוזוב: ההצעה שלי מבקשת לבטל את ניכוי התמלוגים שניצולי השואה מקבלים בסכום השווה לרנטה שהם מקבלים מגרמניה.

יואל רזבוזוב: כך ייפסק המצב ההזוי שקיים היום, שבו המדינה חוסכת לעצמה ומפחיתה מהקצבאות של ניצולי שואה אשר מקבלים רנטה מגרמניה.

יואל רזבוזוב: בפועל, המדינה לא מעבירה לניצולי השואה כסף רב שמגיע להם מקצבאות אחרות, כסף שבו הם יכלו לשפר את תנאי חייהם.

יואל רזבוזוב: זה אבסורד שבמדינת ישראל מחשיבים את הרנטה מגרמניה כהכנסה של ניצולי השואה.

יואל רזבוזוב: הכסף הזה הוא פיצוי על הזוועות שהם עברו בזמן השואה.

יואל רזבוזוב: כוונת המחוקק בתוכנית הלאומית לסיוע לניצולי שואה שיזם שר האוצר לשעבר יאיר לפיד הייתה לסייע לניצולי השואה, לעזור להם.

יואל רזבוזוב: מטרתה של התוכנית הלאומית היא להגדיל את התמיכה הכלכלית שמקבלים ניצולי השואה מהמדינה.

יואל רזבוזוב: לכן, יש להשלים את המהלך ולבטל את ההוראה בדבר ניכוי סכום הקצבה, הרנטה, כך שסכום הקצבה לא יובא בחשבון בחישוב הכנסותיהם של ניצולי השואה, דבר שיביא להגדלת הסיוע הכספי שניתן להם מהמדינה.

יואל רזבוזוב: לפי נתוני ועידת התביעות, נכון להיום, מספר הניצולים החיים בישראל אשר מקבלים פנסיה מקרן סעיף 2 הוא 17,129.

יואל רזבוזוב: כל אחד מהם מקבל סכום של כ-320 יורו בחודש – סכום קטן מאוד בהשוואה לתקציבי המדינה ובהשוואה לחוב המוסרי שיש לנו כלפי ניצולי השואה.

יואל רזבוזוב: משום שידוע שמספר ניצולי השואה הולך ופוחת, ומשום שמדובר בעוול שנעשה בחסות החוק ובשימוש לא ראוי בכספי הפיצויים מגרמניה, יש לאשר כבר עכשיו את הצעת החוק הזאת, לפני שלא יהיה עוד למי לדאוג, ואז – איך נוכל להסתכל על עצמנו כמחוקקים בכנסת ישראל?

יואל רזבוזוב: בהחלטה של הממשלה הקודמת נקבע כי יש להיטיב עם אלה שעוד נשארו בחיים, ועקב כך נוצרה ונחקקה התוכנית הלאומית לסיוע לניצולי השואה.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק הזו היא המשך ישיר לתוכנית הלאומית, והיא מהווה תוספת חשובה ובלתי נפרדת ממנה.

יואל רזבוזוב: כל יום שנמתין עד שתושלם חקיקת חוק זה פוגע אנושות בניצולי השואה, במצבם הכלכלי וביכולת שלהם לחיות את שארית החיים בכבוד.

יואל רזבוזוב: לכן' אבקש מכם לתמוך בהצעת החוק שיזמתי ולא להמתין עוד; ואני מבקש מכם, כשאתם מצביעים תסתכלו בעיניים של ניצולי השואה שיושבים כאן, ואז תצביעו לפי הלב, לא לפי שיקול פוליטי ולא לפי לחץ קואליציוני.

יואל רזבוזוב: אין פה קואליציה–אופוזיציה; אלה ניצולי שואה שמבקשים משהו שמגיע להם, והם צריכים לקבל את זה.

יואל רזבוזוב: (אומר דברים בשפה הרוסית)

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1955/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: גם לך עשר דקות, מאחר שהצעת חוק שלך – אכן התשובה תהיה תשובה אחת, אבל מגיעות לך עשר דקות; היא לא הוצמדה, היא הצעה דומה.

סופה לנדבר: רבותי, אני חושבת שהנושא של החוק הזה – צריך לכבד את האנשים שנמצאים כאן, ובגלל זה אני מבקשת שיהיה שקט לכמה דקות.

סופה לנדבר: מי שרוצה לדבר, שידבר בחוץ.

יצחק וקנין: היא החליפה אותי לכמה דקות.

סופה לנדבר: לפני שנתיים משלחת חברי כנסת ושרי ממשלה ביקרו במחנה אושוויץ.

סופה לנדבר: גם אני הייתי שם.

סופה לנדבר: רוח חזקה – תבקש בבקשה לצאת מהאולם.

יצחק וקנין: נא לא להפריע, רבותי.

סופה לנדבר: רוח חזקה, שלג וקור, מינוס 28 מעלות; צריף אחרי צריף, צריף אחרי צריף; הר ענק של נעליים; הר של מזוודות וסחבות שפעם היו בגדים.

סופה לנדבר: משרפות ותאי הגז, גיהינום של ממש, ותמונות – תמונות של שלדים בני-אדם.

סופה לנדבר: גיהינום, גיהינום של ממש.

סופה לנדבר: גיהינום.

סופה לנדבר: נמצאים כאן ניצולי שואה שהצליחו להגיע, רבותי.

סופה לנדבר: רצו להגיע, אבל לא כולם היו מסוגלים להגיע.

סופה לנדבר: הם ניצולי השואה, ניצולי מחנות וגטאות.

סופה לנדבר: הם עברו את הזוועות ושרדו.

סופה לנדבר: הם קיבלו רנטה מגרמניה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, הרנטה הזאת היא רנטה אישית במדינת ישראל, כפיצוי על מה שהם עברו בחיים.

סופה לנדבר: הם שרדו גיא הריגה, תופת נורא, מחנות השמדה, הם קיבלו רנטה אישית מגרמניה, והממשלה, בלי בושה, הופכת אותה להכנסה, כאשר הממשלה הקודמת אישרה מיליארד שקל והתכוונה לתת להם זכות לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: העבירו אותם ממשרד הרווחה, ניתקו מקצבת הזיקנה, ביטלו השלמת הכנסה, הטבות של חוק של יורי שטרן – ואני זוכרת שביום האחרון לפני מותו הוא הגיע לכאן כדי שאנחנו נאשר בכנסת את החוק למתן הטבות לאנשים האלה.

סופה לנדבר: ביטלו הטבות של השלמת הכנסה.

סופה לנדבר: על מה קיזזו?

סופה לנדבר: קיזזו על רנטה מגרמניה?

סופה לנדבר: קיזזו על הגיהינום שהם עברו?

סופה לנדבר: אנשים שעברו את תופת השואה, שייאלצו לקבץ נדבות?

סופה לנדבר: רבותי חברי הכנסת, מדינת ישראל עושקת את ניצולי השואה כאן.

סופה לנדבר: תסתכלו עליהם.

סופה לנדבר: מדינת ישראל עושקת את ניצולי השואה.

סופה לנדבר: הם לא צריכים לשלם למדינת ישראל דמי ניהול על רנטה מגרמניה.

סופה לנדבר: יש להם זכות לקבל אותה בכבוד.

סופה לנדבר: כאן נמצאים האבות והסבים שלנו, אלה שניצלו מתופת השואה.

סופה לנדבר: הביטו, הביטו להם בעיניים לפני ההצבעה.

סופה לנדבר: חברי הקואליציה, סגנית שר החוץ חרטובלי, חברת הכנסת חרטובלי, תסתכלי בבקשה – –

יצחק וקנין: חוטובלי.

סופה לנדבר: – – אני חושבת שבזמן הזה את יכולה להסתכל על האנשים האלה, לפני ההצבעה השמית שאנחנו נבקש.

סופה לנדבר: להסתכל על כל ניצול שואה שהגיע לכאן.

סופה לנדבר: חברים, חברים בממשלה, תסתכלו על האנשים האלה, מה שהם עברו בחיים, גיהינום.

סופה לנדבר: ואתם היום גונבים מהם רנטה מגרמניה והופכים אותה להכנסה.

סופה לנדבר: אני מבקשת מכנסת ישראל, בהצבעה, להחזיר את האנשים האלה לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: תיתנו להם מה שמגיע, תשאירו את הרנטה בצד.

סופה לנדבר: בושה לממשלת ישראל ולכל חברי הקואליציה, אלה שהצביעו והפכו את הרנטה שוב להכנסה; הרנטה מגרמניה.

סופה לנדבר: וכאן, בכנסת ישראל, אנחנו לא פעם אחת דיברנו על ניצולי השואה.

סופה לנדבר: גם בבחירות כל אחד מכם הביע אמונים לאנשים האלה, וכאשר אתם היום תצביעו, תחשבו על מה שאתם הבטחתם לאנשים שעברו.

סופה לנדבר: הממשלה הקודמת, כאשר אישרה מיליארד ש"ח, היא התכוונה לכך שממיליארד שקל – ניצולי השואה, אלה שנמצאים כאן ואלה שחולים במחלות קשות ביותר ונמצאים בבתי-חולים, בבתי-אבות, האנשים האלה היו צריכים לקבל את כל סכומי הכסף שהם קיבלו – לקבל מינימום 2,200 ש"ח.

סופה לנדבר: אל תיתנו לאנשים האלה לא לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: אל תיתנו שימותו, אל תמתינו שימותו.

סופה לנדבר: בושה לממשלת ישראל שממתינה שניצול השואה האחרון ילך לעולמו.

סופה לנדבר: בזכותם יש לנו מדינה, ותמיד תזכרו – רק בזכות האנשים האלה, ניצולי השואה, וטרנים ובלוקדניקים, בזכות אנשים שעברו מה שעברו, בזכות אנשים שעברו גיהינום בחיים, יש לנו את מדינת ישראל.

סופה לנדבר: לפני ההצבעה, אני פונה לכל חבר כנסת בקואליציה: אל תסתכלו על הדפים שנמצאים היום על השולחן של כל חבר כנסת.

סופה לנדבר: אני יודעת שבושה להצביע נגד ניצולי השואה.

סופה לנדבר: לפני שאתם תגידו בעד או נגד, תחשבו שחובה של כל חבר כנסת, לפני הכול, לשרת את הציבור שנתן בנו אמון; נתן בנו אמון ואפשרות להילחם עבורם, מפני שהם נלחמו שתהיה לנו מדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה, אדוני היושב-ראש, ואני מבקשת הצבעה שמית.

סופה לנדבר: ואם יש לי עוד כמה דקות, אני רוצה – בנימה אישית: אני אתמול הרמתי טלפונים לכמה ניצולי שואה – בוז'י – הרמתי טלפון אישי.

סופה לנדבר: אני מכירה את האנשים שיושבים כאן.

סופה לנדבר: אני ביקשתי מהם לספר לי מה הם רוצים להעביר לכל חבר כנסת; להגיד מה הם עברו, מה הם הרגישו שם, בגיהינום הזה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה היום לספר, בגלל שבלי דמעות אי-אפשר לשמוע.

סופה לנדבר: קברו אותם חיים, שרפו אותם – – –

קריאה: במשרפות.

סופה לנדבר: במשרפות.

סופה לנדבר: אני פשוט נרגשת, מפני שכאשר אני שמעתי מה שהם עברו – גם בעלי היה ניצול שואה, וגם המשפחה שלו עברה מה שעברו האנשים האלו.

סופה לנדבר: הם לא הגיעו ליום הזה.

סופה לנדבר: אם יש למדינת ישראל חובה כלפי מישהו, זה לפני כולם, רבותי, להם.

סופה לנדבר: לתת להם.

סופה לנדבר: לתת להם לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: רנטה מגרמניה במדינת ישראל היא לא הכנסה.

סופה לנדבר: זה פיצוי על מה שהם עברו.

סופה לנדבר: זה פיצוי על מה שהם שרדו.

סופה לנדבר: זה פיצוי על מה שיש לנו – מדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: רבותי, רבותי.

קריאה: טוב שזו הצבעה שמית – – –

יצחק וקנין: רבותי, אנא מכם.

יצחק וקנין: אנחנו מכבדים אתכם, אבל לא נהוג למחוא לחברי כנסת כפיים.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יואל חסון: איך תמיד שולחים אותך למשימות הקשות?

יצחק כהן: למה רק אתה צועק?

יצחק כהן: תראה, כולם יושבים בשקט.

יצחק כהן: רק אתה צועק.

יואל חסון: ששר האוצר – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: מחיר למשתכן כבר לא יעזור לו.

סילבן שלום: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת חסון, סגן השר, שהתיקון בוצע כבר ב-2007.

סילבן שלום: מעניין מי היה בשלטון ב-2007.

סילבן שלום: אבל זה היה בשבילך למען – – –

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, להזכיר לגברת סופה לנדבר – על הנאום הנרגש שלה – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, אנא לא להפריע.

יצחק וקנין: אתם רוצים לשמוע תשובה?

יצחק וקנין: הממשלה עכשיו משיבה על כל הרגש הגדול שהיה לפני כן, אז בואו נשמע את תשובת הממשלה.

יצחק כהן: כבוד השרים, כבוד ניצולי השואה שמכבדים אותנו פה בנוכחותם, להזכיר לכל יושבי הבית הזה שהממשלה הזו קיימת חמישה חודשים, וגברת סופה לנדבר הייתה שרה עד לפני חמישה חודשים, שרת הקליטה.

יצחק כהן: בתקופת כהונתה בממשלה, בממשלה הקודמת, נשאלת השאלה, איפה היו כל התיקונים האלה, גברת סופה?

יצחק כהן: למה חיכית להיות באופוזיציה?

יצחק כהן: איפה היית?

סופה לנדבר: – – –

יצחק כהן: איפה היית כל הזמן הזה?

יצחק כהן: היית שרה.

יצחק כהן: אני לא מבין, היית שרה.

סופה לנדבר: הוא התכוון – – – תשאל אותם

יצחק כהן: אני לא מבין, היית שרה.

יצחק כהן: למה – – – באופוזיציה?

סופה לנדבר: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת סופה לנדבר, אנא שבי במקומך.

יצחק כהן: אנחנו חמישה חודשים בתפקיד, וכבר עשינו מהפכה בקשר לניצולי השואה.

יצחק כהן: עוד מעט יגיע לפה תיקון חשוב בקשר לעובדי הכפייה.

יצחק כהן: עוד יצטרפו לפה קבוצות נוספות.

סופה לנדבר: – – –

יצחק כהן: איפה היית?

סופה לנדבר: – – –

עודד פורר: – – –

יצחק כהן: ניצולי השואה, לא הכרתם אותם לפני חמישה חודשים?

יצחק כהן: הנאום הנרגש שלה – אנחנו רגישים לניצולי השואה אולי כמוך, אולי קצת יותר ממך.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר ישבו נציגי משרד האוצר ומשרד המשפטים עם חברת הכנסת לנדבר והסבירו לה על השוויון שהושג בין הניצולים.

יצחק כהן: השבוע החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה לדחות את המשך הדיון ב-45 יום.

יצחק כהן: מה זה, אנחנו לא רגישים לניצולי השואה?

סופה לנדבר: – – –

יצחק כהן: את היית בממשלה, את לא רגישה?

יצחק כהן: למה לא תיקנת?

יצחק כהן: היית בממשלה לפני חמישה חודשים – – –

יצחק וקנין: רבותי – – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, תן לי לעשות סדר בעניינים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך פעם ראשונה.

יצחק וקנין: יואל רזבוזוב, אני קורא אותך פעם ראשונה.

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: לא יכול להיות שאתם תתנהגו בצורה כזאת.

יעל גרמן: לפני רגע – – –

יצחק וקנין: רבותי, או שתפסיקו לדבר או שאני אנקוט הוצאה של חברי כנסת מהאולם.

נחמן שי: אל תאיים.

יצחק כהן: אנחנו הרבה יותר רגישים מההצגות שהיו פה לפני רגע.

יצחק כהן: היא הייתה שרת העלייה והקליטה לפני חמישה חודשים.

יצחק כהן: איפה היא הייתה?

יואל רזבוזוב: מה הקשר?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: משרד האוצר היה אצלכם – למה ויתרת?

יצחק כהן: למה חיכית להיות באופוזיציה כדי לשנות – – –?

יואל רזבוזוב: – – –

יצחק כהן: לא יעזור לך.

יצחק כהן: הניצולים יודעים את האמת.

יצחק כהן: אנחנו – – –

זהבה גלאון: למה – – –

יואל רזבוזוב: – – –

יצחק כהן: – – – אני מבקש לדחות את זה.

יואל רזבוזוב: למה, למה – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: צביעות.

סופה לנדבר: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: צביעות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך פעם שנייה.

יואל חסון: – – –

יצחק כהן: יואל, יואל, תתבייש.

יצחק כהן: תתבייש.

יואל חסון: אתה תתבייש.

יצחק כהן: תתבייש.

יואל חסון: – – – להתבייש.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, מה הממשלה החליטה?

יצחק כהן: לדחות את זה, להצביע נגד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הממשלה החליטה לדחות.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: יש לך אפשרות, חבר הכנסת רזבוזוב, אתה רוצה לעלות לומר משהו?

יצחק וקנין: יש לך האפשרות.

יואל חסון: יואל, תהיה – – –

יעל גרמן: הם העבירו פה חוק ביטוח לאומי, למה זה לא?

יואל רזבוזוב: על מה?

יואל רזבוזוב: על סגני שר?

יעל גרמן: לפני כן הם העבירו חוק ביטוח לאומי.

קריאה: על זכויות יוצרים של אמנים.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יואל רזבוזוב: קודם כול, זה לא חדש לנו שאם הממשלה רוצה להעביר משהו, מעבירים באותו יום, כמו החוק של זכויות היוצרים, החוק הנורבגי, עם סגני השרים שהכנסנו לשם, כל זה היה במחטף לילה, למחרת העבירו את זה.

יואל רזבוזוב: בכלל, אני אומר ומדגיש: אני מתבייש שאנחנו צריכים להגיש הצעת חוק כזו.

יואל רזבוזוב: זאת החלטה של הממשלה.

יואל רזבוזוב: אם הממשלה רוצה להחליט – אנחנו מדברים פה על מיליונים בודדים ואותם האנשים שצריכים לקבל אותם הולכים ומתים.

יואל רזבוזוב: עוד פעם דחייה?

יואל רזבוזוב: רק המילה הזאת, דחייה.

יואל רזבוזוב: אנחנו דוחים את ניצולי השואה.

יואל רזבוזוב: כל יום מתים כ-30 ניצולי שואה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזאת בושה לממשלת ישראל, בושה למדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: זה משהו שמגיע להם כחוק, זה משהו שהגיע להם לפני כן, והתיקון הזה, אנחנו חייבים להעביר אותו עכשיו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: ואם לא מחליטים – – –

יצחק וקנין: יש לי שאלה, יש לי שאלה.

יואל רזבוזוב: כן.

יצחק וקנין: האם הממשלה או נציגי הממשלה פנו אליכם – לדחות את ההצבעה?

יואל רזבוזוב: לדחות?

יואל רזבוזוב: כמה אפשר לדחות?

יואל רזבוזוב: 45 ימים דחייה, למה?

סופה לנדבר: אנחנו אין לנו זמן.

יואל חסון: אין זמן, אין זמן.

יצחק וקנין: אוקיי.

יואל רזבוזוב: 45.

קריאות: – – –

יואל רזבוזוב: חברים, התחלתי בזה ש-1,350 ניצולי שואה, בזמן של 45 הימים, ימותו.

יואל רזבוזוב: ואנחנו גם לא יודעים מה יקרה אחרי 45 ימים.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא יודעים.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא צריכים לחכות לזה.

יצחק וקנין: תודה.

יואל רזבוזוב: צריך להיות תיקון של היום, ולא בחקיקה אלא בתקנות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת – – –

יואל רזבוזוב: ואני מקווה מאוד שתצביעו בעד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רזבוזוב.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סופה לנדבר, גם לך שלוש דקות.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, אם שר האוצר, שאני דיברתי אתו כמה פעמים אישית, רוצה, הוא יכול בהוראה אישית לשנות את הסעיף הזה בחוק.

סופה לנדבר: אבל אף אחד בממשלה לא התעניין.

סופה לנדבר: אני דיברתי עם כל חברי הכנסת, דיברתי עם שר האוצר, אני דיברתי עם שרת המשפטים, רציתי להעלות את זה לפני שבוע.

סופה לנדבר: כל יום, רבותי, מתים 30 איש.

סופה לנדבר: אני מבינה את סגן שר האוצר, אני יודעת שזה לא נוח להצביע נגד האנשים האלו.

סופה לנדבר: אנחנו לפני שנים רבות כאן בכנסת אישרנו שרנטה מגרמניה זה לא הכנסה, בכל מובן.

סופה לנדבר: אני אומרת, לאנשים האלו היה מגיע לקבל את כל הכסף שהם קיבלו, היה מגיע להם לקבל פלוס 2,200 ש"ח.

סופה לנדבר: מה שעצוב, רבותי, חברי הכנסת – מה – – –

יצחק וקנין: עכשיו את מבינה כמה קשה להתמודד מפה כשצריך להשתיק אותם.

סופה לנדבר: – – – מה שעשו במשרד האוצר – הקימו רשות עם משכורות שמנות.

סופה לנדבר: האנשים האלו לא צריכים שינהלו את החיים שלהם, הם צריכים לקבל היום – לתרופות, לדברים אלמנטריים שחסרים להם, למחלות, לטיפולים, לבתי-אבות.

סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל לא יכולה להפוך את הרנטה מגרמניה להכנסה.

סופה לנדבר: רנטה מגרמניה.

סופה לנדבר: אנחנו במשך שנים רבות – – –

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: ואתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר עוד – אדוני יושב-ראש הכנסת, יוליק, אני זוכרת איך אנחנו, יחד עם חבר הכנסת יורי שטרן, זיכרונו לברכה, העברנו חוק, ופתאום נמחקו כל ההטבות שיורי שטרן העביר לאנשים האלו.

סופה לנדבר: למי במשרד האוצר ניתנה זכות – –

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: – – למחוק 4,000 פלוס שקל שיורי שטרן נתן להם כהטבות?

סופה לנדבר: למי ניתנה זכות להפוך את הרנטה מגרמניה להכנסה?

סופה לנדבר: מי נתן זכות למישהו להפוך את הכסף שהם מקבלים לכסף אישי של מדינת ישראל?

סופה לנדבר: זה כסף שמגיע לכל אחד מהם.

סופה לנדבר: (אומרת דברים בשפה הרוסית.

סופה לנדבר: )

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: (אומרת דברים בשפה הרוסית.

סופה לנדבר: )

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: (אומרת דברים בשפה הרוסית.

סופה לנדבר: )

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר, לפני שאנחנו עוברים להצבעות שמיות – רבותי, יש בקשה להצבעות שמיות על שני החוקים.

אחמד טיבי: איציק, אני קורא לך להיענות להצעה של – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

יואל חסון: למה אתה עולה שוב?

יואל חסון: למה אתה עולה – – –

יצחק כהן: אולי תשב בשקט?

יצחק וקנין: אדוני סגן השר.

יצחק כהן: אולי תשב בשקט?

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק כהן: פעם אחת בשקט.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר.

יצחק כהן: אל תכבד אותי, תכבד את עצמך.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר.

יואל חסון: – – –

יצחק כהן: תכבד את עצמך.

יצחק כהן: ממש כואב לך.

יואל חסון: זה לא כואב לך.

יצחק כהן: היית בממשלה, לא עשית כלום.

יואל חסון: – – –

יצחק כהן: אולי תשב בשקט.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, אני אפשרתי לך לעלות לפנים משורת הדין – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: – – זה לא על-פי התקנון, אז אנא ממך, לא ליצור ויכוח.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להגן על העובדים של הרשות שמטפלת בניצולי השואה.

יצחק כהן: אלו עובדים מסורים שעושים את עבודתם לילות כימים כדי לטפל בניצולי השואה.

יצחק כהן: הם מחלקים למעלה מ-3 מיליארד שקל, הם עובדים ברגישות – לא הרגישות שראינו פה, הצביעות הפוליטית הזאת, הם לא היו בממשלה עד לא מזמן – הם עושים עבודות יום ולילה כדי לטפל בניצולי השואה.

יצחק כהן: ואני רוצה למחות פה על הפגיעה בהם.

יצחק כהן: הם עושים עבודת קודש – –

יואל רזבוזוב: – – –

יצחק וקנין: אדוני – – –

יצחק כהן: – – ולא יעזור לך שום דבר, אתה לא תפגע בפקידים שעושים עבודת קודש.

יצחק כהן: זאת חוצפה.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר, נא לסיים.

קריאות: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אנחנו מטפלים בנושאים האלה ברגישות ובנחישות.

יצחק כהן: אנחנו נביא פתרונות כמו שעד עכשיו הבאנו, וזה יבוא לכאן בעוד 45 יום.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – – –

יצחק כהן: בינתיים אני מבקש להצביע נגד.

יצחק וקנין: בהתאם לבקשת הממשלה וגם לבקשת המציעים, הצבעות שמיות.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי קצבה חודשית לפי הסכם עם גרמניה) של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

יואל חסון: לכל איש יש שם.

יואל חסון: לכל איש יש שם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, לא באמצע ההצבעה.

יצחק וקנין: זה לא הוגן מצדך, מה שאתה עושה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: נא להקריא שוב את שמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם בהצבעה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכח יעקב פרי – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש מישהו מחברי הכנסת שכרגע נמצא באולם המליאה ולא הצביע?

יאיר לפיד: – – –

קריאה: זה מאוחר מדי.

יצחק וקנין: נא לקרוא את שמו של יאיר לפיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יאיר לפיד – בעד

יצחק וקנין: רבותי, יש עוד חברי כנסת שנמצאים ולא הצביעו?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: רבותי, להלן התוצאות – הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי קצבה חודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת: נגד – 45, בעד – 40.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, נא – – –

קריאה: לגבי – – –

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי הקצבה חודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: רבותי, גם על הצעת החוק הזו הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: נא לקרוא את השמות פעם שנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע ונוכח כרגע באולם המליאה?

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל בירן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד יצחק הרצוג – בעד נחמן שי – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

יצחק וקנין: רבותי, יש עדיין חברי כנסת שנמצאים באולם המליאה ולא הצביעו?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי הקצבה החודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי כנסת – להלן תוצאות ההצבעה: 47 נגד, 39 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1481/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על תרופות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אילן גילאון – חבר הכנסת אילן גילאון, עשר דקות לרשותך.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן ראש הממשלה, חברים וחברות, כבר צעקו לי, אדוני היושב-ראש, שזו פעם שלישית שאני מעלה את החוק.

אילן גילאון: האמת שזה הרבה יותר מפעם שלישית.

אילן גילאון: למה אני עושה את זה בכלל?

אילן גילאון: אתה יודע, אני אולי משול לאותו אחד שהיה מוכר סכיני גילוח מדלת לדלת, והיה דופק בדלתות, בא למכור סכין גילוח.

אילן גילאון: רוצים סכין גילוח?

אילן גילאון: כולם אמרו לו: לך לעזאזל, זה מפריע לנו, אין לנו מקום, אין לנו זמן, לא צריך סכין גילוח.

אילן גילאון: ככה במהלך 20 שנה, הבן-אדם מוכר סכיני גילוח מדלת לדלת.

אילן גילאון: יום אחד נפתחת הדלת, ואז מישהו אומר לו: תן לי בבקשה שתי חבילות סכיני גילוח.

אילן גילאון: אומר: מה זה, עכשיו אחרי 20 שנה שאני בא ודופק בכל הדלתות ואתם לא קונים?

אילן גילאון: אז לא הבאתי אתי.

אילן גילאון: אבל אני, אדוני, הבאתי אתי, ויש אתי סכיני גילוח.

אילן גילאון: ואני אומר מה שמנחם בגין תמיד היה אומר, שאת המובן מאליו – צריך לומר אותו.

אילן גילאון: אני אומר את המובן מאליו.

אילן גילאון: לפני חצי שנה, בפעם השביעית או השמינית, כי הרי אני מגיש את הצעת החוק הזאת בהרכבים שונים – חברים, מיכל.

יצחק וקנין: מיכל, את מפריעה לחבר סיעתך.

אילן גילאון: אני רוצה רק להסביר.

אילן גילאון: סלח לי, דב חנין, אני בן-אדם עם הפרעות קשב וריכוז.

אילן גילאון: אני מבקש שתיתנו לי סיכוי להתמודד בצורה מכובדת עם הנאום שלי.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: תודה, דב חנין.

יצחק וקנין: דב חנין, חבר הכנסת, פנה אליך באופן אישי חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: נכון.

אילן גילאון: ואני אפנה לכל אחד באופן אישי.

אילן גילאון: הנה, יצאתי מהריכוז, אתה רואה?

יצחק וקנין: אתה רואה?

יצחק וקנין: אבל אני סומך על הזיכרון שלך.

אילן גילאון: לפני חצי שנה, כשאיציק כהן עוד היה סגן ראש הממשלה – אתה, אתה, היית פעם.

אילן גילאון: ועכשיו לא?

יצחק וקנין: היה סגן שר האוצר.

אילן גילאון: ואז הוא אמר לי שהם דנים בכובד ראש – אתם דנים בכובד ראש, הממשלה, בהצעה הזאת.

אילן גילאון: הצעתי אז מוצרי יסוד ותרופות.

אילן גילאון: ואתם דנים בכובד ראש ואתם תביאו הצעה.

אילן גילאון: לאחר מכן, בבחירות, הובטח להוריד את המע"מ על מצרכי היסוד, וכך שמעתי מחבר הכנסת אמסלם, שאיננו כרגע כאן, שכל תכלית הגעתו לכנסת היא להוריד את מחיר התרופות.

אילן גילאון: ונדמה לי שגם לו יש הצעת חוק בתחום תרופות מצילות חיים.

אילן גילאון: אני, כמו קאטו הזקן, חוזר פעם אחרי פעם אחרי פעם, ושוב רוצה לומר: מס ערך מוסף הוא כלי שאפשר להשתמש בו כדי לעשות רגולציה במשק, ולכן אני מאמין במע"מ דיפרנציאלי.

אילן גילאון: לא flat.

אילן גילאון: אתה יכול לכוון.

אילן גילאון: הנה, למשל, עכשיו יצא הדוח הזה, החמור, על עניין הבשר המעובד.

אילן גילאון: יש לך כלי שאתה יכול לדאוג באמצעותו לבריאות הציבור, אבל תראה מה שקורה כאן, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: בעצם הטלת מס ערך מוסף על מוצר היסוד מספר אחת, תרופות, שאף אחד לא לוקח אתו לתאווה.

אילן גילאון: אתה מכיר מישהו כזה, ששותה תרופות לתאווה, כי כיף לו?

אילן גילאון: זה הופך למס הכנסה שלילי מהופך, מס הכנסה שלילי מהצד השני.

אילן גילאון: ההיגיון במס ההכנסה השלילי הוא שמי שלא מגיע לסף המס, אתה משלים לו את ההכנסה.

אילן גילאון: והנה כאן, ככל שאתה יותר חולה, אדוני, אתה משלם יותר כסף.

אילן גילאון: ככל שאתה נזקק יותר לתרופות, אדוני, אתה צריך לשלם יותר כסף.

אילן גילאון: לפעמים זה מתבטא במאות ואף באלפי שקלים.

אילן גילאון: במילים אחרות, ככל שאתה חולה המחיר עולה.

אילן גילאון: איזה מין מס זה?

אילן גילאון: זאת אומרת, מקובל לקחת מס על רווחים, אבל בוודאי לא מס על הפסדים.

אילן גילאון: לא די בכך שהאדם חולה, אתה עוד הולך וממסה אותו על כך.

אילן גילאון: חברים יקרים, הדבר הזה משול – כאילו האוצר, משרד האוצר של מדינת ישראל שולח לרחוב ליסטים וגנבים ואומר להם: כשאתם מוצאים זקנה, מוגבל, נכה, אחד שלא יודע לרוץ מהר, תחטפו לו את השרשרת, תביאו את זה לאוצר, כדי שאחרי זה נוכל להתקזז עם מתווה הגז.

אילן גילאון: מתווה.

אילן גילאון: כל מי שאין לו דרך יש לו מתווה.

עיסאווי פריג': אז תעשה מתווה תרופות.

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: לא מזמן פיזרו בצורה פופוליסטית 1%, שנבלע לגמרי, שלא נודע כי בא אל קרבו.

אילן גילאון: איש מהמדינה הזאת לא נהנה מה-1% הזה.

אילן גילאון: הוא גולגל כדי להראות שעומדים בהבטחה, ובאותה נשימה גם הורידו קצת את מס החברות, כי זה היה צריך להיות הא בהא תליא.

אילן גילאון: העלות של ה-1% הזה, אדוני היושב-ראש, הייתה 4 מיליארד; העלות של ביטול המע"מ על תרופות, ואני יודע את זה – – –

יצחק וקנין: אני מסכים אתך לחלוטין.

אילן גילאון: קשה שלא להסכים אתי.

אילן גילאון: אני גם בטוח שכולם מסכימים אתי, ואני לא חושב שזה נובע – – –

קריאה: כמה העלות?

אילן גילאון: העלות היא 2 מיליארד, על-פי מה שנאמר לי כאן בפעם הקודמת שהגשתי את החוק על-ידי שרת הבריאות הקודמת יעל גרמן.

אילן גילאון: את אמרת לי שהעלות של זה היא 2 מיליארד שקלים, נכון?

אילן גילאון: זאת העלות.

אילן גילאון: כלומר, ב-1% הזה שפוזר לכל עבר אפשר היה פעמיים להוריד את המע"מ על התרופות, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: וזה לא נעשה משום שאנשים הם רעים כאן, אלא משום שיש כאן איזו אטימות, שעולם כמנהגו נוהג.

אילן גילאון: אני רוצה לפנות בעיקר וקודם כול לראש הממשלה, שהבטיח שהוא מוריד את המע"מ על מוצרי היסוד, מתוך הבנה של העניין.

אילן גילאון: זאת הייתה הצהרת בחירות.

אילן גילאון: אבל אני רוצה לפנות לאריה דרעי, אריה מכלוף דרעי, שמדבר כל כך הרבה על שקופים.

אילן גילאון: אלה הם האנשים הכי שקופים; אנשים שלפעמים צריכים להתלבט בבוקר בין פרוסה לתרופה, אשכרה ככה, כמו שאני אומר לכם.

אילן גילאון: לגבי חלק זה מאות שקלים, לגבי חלק שחולים יותר זה אלפי שקלים רק המע"מ במקרה הזה.

אילן גילאון: והשר כחלון, שדיבר על חמלה – אני לא מאמין בחמלה, אני מאמין רק בחלוקה.

אילן גילאון: אני מאמין במסים, תשתיות ותשלומי העברה.

אילן גילאון: חמלה זה עניין של יחס אישי.

אילן גילאון: אבל השר שמאמין בחמלה, לדבר המובן מאליו אתם לא פתוחים כדי לעשות את זה?

אילן גילאון: תראו, חברים, אנחנו גם מדברים היום על ההצעה של שר הבריאות, שהשב"ן יטפל גם בתרופות האלה שאנחנו מקבלים.

אילן גילאון: זאת אומרת, שאפשר יהיה באמצעות השירותים הנוספים להגדיל את ההוצאה הפרטית לבריאות.

אילן גילאון: הרי מדינת ישראל נמצאת במקום הראשון בהוצאה פרטית לבריאות, אדוני היושב-ראש, ובמקום השלישי לפני הסוף בהוצאה הציבורית לבריאות.

אילן גילאון: לנו יש אחת הרפואות הטובות בעולם, ואנחנו חושבים שבמסגרת הביטוח הכולל של מדינה – מרפא, מלבוש, מעון, מזון, זה הולך לפי הסדר הזה.

אילן גילאון: לכן אני בא ואומר לך: חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אדוני, שיש לו שם מדהים, וה-OECD, שיש לו שם מאוד מפתה אבל גם מחייב, כמו שאומרים אצלנוNoblesse oblige, חייב להתבטא בכך שכל אזרח במדינת ישראל – אני חוזר ואומר את זה כל פעם שאני מעלה את החוק הזה – ברגע שהוא נתון תחת הפנסים הגדולים על שולחן הניתוח, עשר שניות בערך לפני שחומר ההרדמה עובד, הוא צריך להיות בטוח במיליון אחוז שיתפרו אותו בחוט הכי טוב וייתנו לו את התרופה הטובה ביותר ואת הניתוח הכי טוב, בלי קשר לביטוח שהוא משלם.

אילן גילאון: זו המשמעות של חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

אילן גילאון: אבל זה עניין של השקפת עולם, זה עניין של מה רמת האחריות של המדינה כלפי אזרחיה ומה הם יודעים לתבוע ממנה.

אילן גילאון: ועל כן אני מבקש מכם, חברי הכנסת, ומן האזרחים בבית, שבוודאי מסכימים לחוק הזה, כי זאת הסיבה האמיתית שאני בתמימותי, אולי בטיפשותי, אני מעלה פעם אחרי פעם את החוק הזה בכל הווריאציות האפשריות, שאולי פעם אחת – כמו שאומרים, גם כאשר שעון עומד, פעמיים ביום הוא מראה נכון את השעה – אולי פעם אחת זה יראה את השעה נכון.

אילן גילאון: אני מאחל בריאות טובה לכולכם, א.

אילן גילאון: כי זה טוב להיות בריא; ב.

אילן גילאון: כי זה עולה הרבה הרבה מאוד כסף שלא להיות בריא.

אילן גילאון: אז תהיו לי בריאים, ואני מקווה לתמיכתכם בחוק, בלי הבדל של קואליציה, אופוזיציה, הרי אתם מבינים בעומק לבכם שהחוק הזה הוא כל כך צודק.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אילן גילאון: אנחנו מבקשים הצבעה שמית כמובן.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

אילן גילאון: מה, עוד הפעם?

אילן גילאון: זה נקרא דז'ה-וו.

אילן גילאון: זה דז'ה-וו, אתה עוד הפעם?

אילן גילאון: יש לך התשובה הקודמת, לא?

אילן גילאון: משנה קודמת?

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי היקר אילן גילאון, שלא מתייאש, וגם אני לא מתייאש, ונפגשים פה מדי פעם.

אילן גילאון: אתה מבין שכשאני אקבל את התרופות שלי, אני – – –

יצחק כהן: תענה, תענה אמן.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יצחק וקנין: אמן.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, מס ערך מוסף הוא מס עקיף המוטל על הצריכה, והוא חל באופן אחיד על מרבית המוצרים והשירותים ועל כלל הצרכנים במשק.

עיסאווי פריג': מה אתה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: – – – הפנסיוני פטור ממע"מ על מוצרי יסוד?

אורלי לוי אבקסיס: האם תרופה היא לא מוצר יסוד?

יצחק כהן: אני מגיע לזה.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: אם תרשי לי, אני אגיע לזה, גברת לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: זה – – –

יצחק כהן: הם מפריעים לי, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול ככה.

יצחק כהן: עיסאווי פריג' בדרך כלל לא מפריע.

יצחק כהן: אפשר להמשיך, ברשותך?

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: הנה, בבקשה.

יצחק כהן: על כל פנים, אני אדלג על כל ההקדמה, בסדר, עיסאווי?

יצחק כהן: חשוב להדגיש, אדוני היושב-ראש, כי המדינה משקיעה משאבים רבים בהכנסת תרופות לסל הבריאות.

יצחק כהן: בשנים 2014–2016, 300 מיליון ש"ח – נכון, גברתי שרת הבריאות שלעבר?

יעל גרמן: – – –

יצחק כהן: 300 מיליון ש"ח.

יעל גרמן: זה לא – – – שים לב.

יעל גרמן: לא, שים לב.

יצחק כהן: מנגנון זה הוא המנגנון הממשלתי להוזלת מחירי התרופות לאזרחים במדינת ישראל.

יצחק כהן: אומדן אובדן ההכנסות הצפוי כתוצאה מיישום החוק הוא כ-500 מיליון ש"ח בשנה, וזאת ללא השלכות הרוחב וללא עלויות התפעול המתחייבות מיישום הצעה זו.

יצחק כהן: לאור האמור לעיל – אילן, לא קראתי לך את כל התשובה, כי אתה מכיר אותה מ-2013.

אילן גילאון: – – – אני יכול להקריא לך את התשובה.

יצחק כהן: זו הסיבה שדילגתי עליה.

יצחק כהן: אני מעביר אותך ל"דברי הכנסת", תמצא את התשובה הזו – כמה פעמים העלית את ההצעה?

אילן גילאון: אין-ספור.

יצחק כהן: אין-ספור, אז אין-ספור תשובות כאלה קיבלת, וזו הסיבה שדילגתי ישר לסוף, לספר לך שהמדינה משקיעה משאבים רבים בהכנסת תרופות לסל הבריאות – כפי שציינו, 300 מיליון ש"ח בכל שנה – וחשוב לי לציין את זה שוב פעם; נכון, צחי?

יצחק כהן: אני מציין שזה המנגנון הממשלתי להוזלת מחירי התרופות לאזרחים במדינת ישראל, ואני רוצה לאחל לכולם בריאות איתנה, רפואה שלמה, שלא תזדקקו לתרופות האלה.

יצחק כהן: ואדוני היושב-ראש, אני מבקש מחברי, כפי שביקשתי בעבר אין-ספור פעמים, לדחות את ההצעה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

עיסאווי פריג': הכול – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון, מעוניין לעלות שוב?

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, היות שאני יכול לדבר עוד שנים על הנושא הזה, בוודאי שאני מבקש לעלות, אבל אתה יודע, אם זה לא היה באמת שלנו, היינו יכולים באמת לצחוק על העניין הזה.

אילן גילאון: הרי אני מכיר את התשובות האלה בעל-פה: הממשלה משקיעה והממשלה שוקלת והממשלה מביאה לוועדה, והוועדה היא בית-קברות של הנושא עצמו בנושא כל כך טריוויאלי.

אילן גילאון: איך אמרו במערכון של "הגשש"?

אילן גילאון: אתם שואלים את אותן שאלות, והם עונים את אותן תשובות, והכלבים נובחים והשיירה ממשיכה ללכת.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, בסופו של דבר, כל המלל והדיבורים על חברתיות ועל חברותיות ועל חמלתיות לא עוזרים שום דבר.

אילן גילאון: עוני זה תוצאה של חלוקה לא הוגנת ולא נכונה של עושר, זה חוק כלים שלובים, אלה המכשירים שיש לכל כלכלה.

אילן גילאון: לכן הבעיה המרכזית היא בעיית הגרידיות, הבעיה של החמדנות.

אילן גילאון: מי שכתב את לוחות הברית, אדוני, היה צריך להקדים את "לא תחמוד" ל"לא תגנוב", משום שלגנוב לפעמים אנשים חייבים בשביל פרוסת לחם, ו"לא תחמוד" אומר שיש לך הכול ואתה צריך עוד.

אילן גילאון: אני לא צריך לתאר לך כאן כמה כסף ממתווה הגז אפשר היה להעביר כדי לפתור את הבעיה של 2 המיליארד העלובים האלה של התרופות, אבל לכמה אנשים בכל כך מעט אפשר היה לפתור את הבעיה הפרטית והפרטנית.

אילן גילאון: תראו, אם המדינה הזאת מבקשת להתפרק באופן מוחלט מאחריותה לאזרחיה, ובאותה נשימה להיות אור לגויים – ויש לי עוד כמה בעיות ופתרונות לתת – בסופו של דבר הכיוון הוא כיוון רק למקום אחד:

אילן גילאון: אנחנו הולכים להתפרק ולהיות כל אדם לעצמו שבסוף נפילתו ידע שהוא לבד-לבדו.

אילן גילאון: העניין של החלוקה והצדק החלוקתי בכל תחום – בבריאות, בחינוך, באדמות, בתעסוקה, בכל מקום – הם בסופו של דבר בעניין של חברה.

אילן גילאון: זוהי הנגישות האמיתית – לאפשר לכל פרט להגיע למחוז חפצו, אדוני, בצורה מכובדת ועצמאית; זה מה שיש לכל אזרח זכות תחת לשמים האלה.

אילן גילאון: וכאשר מדינה חומסת את העניים ומזינה את האבו-נפחות, את הנבחנים הגדולים האלה – בנקים, חברות ביטוח, סרסורי כוח-אדם, סרסורי נדל"ן – אלה יכולים לקבל, ואילו התרופה של המסכן הזה, שצריך לקחת אותה כי הוא חולה כרוני או יש לו חס וחלילה מחלה מאוד קשה, ככל שהתרופה שלו יקרה יותר ככה הוא משלם יותר, צריך להיות ציני בצורה שאי-אפשר לתאר אותה.

אילן גילאון: אי-אפשר לראות את הגבול שלה.

אילן גילאון: אני, עם כל הכבוד לך, אדוני סגן השר, ידידי סגן השר, אני מבין שהתשובה הזאת לא תתקבל, ולא תתקבל תשובה אחרת כל עוד אתם פשוט לא תעופו מכאן וכל עוד לא יהיה שלטון שיבצע חלוקה אחרת.

אילן גילאון: בינתיים, נער הייתי וגם זקנתי, ואתם הולכים רק על-פי חלוקה של יותר לפחות ופחות ליותר.

אילן גילאון: זאת המציאות, אדוני, ולכן אני שוב מבקש מכל חברי הכנסת, תפעילו את – איך אומרים?

אילן גילאון: – הכישרון הרגשי שלכם, הגבוה ביותר והחזק ביותר, ותלכו ותצביעו בנתיב לבכם, כי אתם יודעים כמה ההצעה הזאת צודקת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: רבותי, גם להצעת חוק זאת יש בקשה להצבעה שמית מהאופוזיציה, וגם מהממשלה.

יצחק וקנין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על תרופות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אילן גילאון – נא להקריא, גברתי מזכירת הכנסת, את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא הצביעו בהצבעה הראשונה פעם שנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – נגד רוברט אילטוב – בעד קארין אלהרר – אינה נוכחת דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח סתיו שפיר – בעד

יצחק וקנין: יש מישהו באולם המליאה שלא הצביע, רבותי, ומעוניין להצביע כרגע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: גברתי מזכירת הכנסת, נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

קריאה: רגע, רגע – – –

יצחק וקנין: כבר הכרזתי – להגיש לי את התוצאות.

יצחק וקנין: אין אפשרות לשנות את זה.

יצחק וקנין: רבותי, להלן תוצאות ההצבעה: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על תרופות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אילן גילאון – רבותי, 49 מתנגדים, 39 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 164), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1474/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג עסקים קטנים ובינוניים באזור פריפריה במכרז), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, עשר דקות לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני עדיין לא נרגעתי מההצבעה על החוק לסיוע לניצולי שואה.

יעל גרמן: לא נרגעתי, מפני שאני באמת מנסה לא להיות צינית ומנסה להבין מה הם המניעים של ועדת שרים לענייני חקיקה ומה הם המניעים, דרך אגב, של האוצר כשהם באים ודוחים הצעה כזאת.

יעל גרמן: האם יש כאן מניעים כספיים אמיתיים שבאים אנשי האוצר ואומרים: זו הצעת חוק שמטילה חבות כספית מאוד גבוהה על המדינה?

יעל גרמן: אם הם אומרים את זה, הרי זה לא מתקבל על הדעת שבמקרה הזה של ניצולי שואה לא יעשו את המאמץ ובאמת ימצאו תקציב.

יעל גרמן: מה עוד שכולנו יודעים שהתקציב הזה לא יהיה לזמן רב, שזהו תקציב שילך ויפחת עם השנים, לדאבוננו הרב, מפני שמספר הניצולים הולך וקטן.

יעל גרמן: ואם זו לא הסיבה הכספית, אז האם שתי ההצעות האלה נדחו רק מפני שהן לא הוגשו על-ידי חברי קואליציה?

יעל גרמן: באמת קשה לי להבין זאת.

יעל גרמן: אני התחלתי בהצעת החוק הזו גם מפני שישבתי באמת מזועזעת מההצבעה, אבל גם מפני שההצעה שלי, הצעה שבאה לתמוך בעסקים הקטנים בפריפריה, היא דומה, היא כמעט זהה להצעת חוק שעברה היום לפני כשעה וחצי – הצעת חוק טובה, מעולה, של חבר הכנסת רועי פולקמן – ואם תסתכלו בשתי ההצעות לא תמצאו ממש הבדל.

יעל גרמן: ואם יש הבדל, הרי שבוודאי אפשר לתאם עמדות, לתקן ולעשות את כל התיאומים והשינויים הנדרשים אחרי הקריאה הטרומית.

יעל גרמן: וכאשר יש רצון טוב או כאשר יש הצבעה שהיא לעניין, אז בדרך כלל לוקחים גם הצבעות של הקואליציה ומצמידים אותן להצבעות של האופוזיציה, או להפך, וכך לא נראים קטנוניים.

יעל גרמן: הצעת החוק שלי באה ואומרת שכאשר עסקים מהפריפריה – פריפריה, או צפון או דרום – מגיעים בסופו של דבר לשקלול גבוה יחד עם עסקים אחרים, העסקים בפריפריה יקבלו עדיפות.

יעל גרמן: לא בגלל מחיר ולא בגלל סתם; אותו מחיר, אותם תנאי סף, הכול אותו דבר.

יעל גרמן: הגיעו לגמר ויש היום שלוש הצעות או שתי הצעות, אחת מהפריפריה ואחת שלא מהפריפריה, האם לא מן הראוי להעדיף את הפריפריה?

יעל גרמן: הפריפריה נישאת בגרונם של כולם.

יעל גרמן: כולם מדברים על כך שצריך לחזק את הפריפריה, כולם מדברים על העסקים הקטנים.

יעל גרמן: רק אתמול ציינו כאן בכנסת, וגם בוועדות, את יום העסקים הקטנים, וכולם שרו שירי הלל על החשיבות של העסקים הקטנים לחוט השדרה העסקי והכלכלי של מדינת ישראל.

יעל גרמן: והנה, יש פה הצעה שבאה גם לקדם את העסקים הקטנים והבינוניים וגם לקדם את הפריפריה, והקואליציה דוחה אותה.

יעל גרמן: אז ברור לי שברוב האוטומטי של הקואליציה יצביעו נגד ההצעה.

יעל גרמן: מה שלא ברור לי זה מדוע הצעה כל כך דומה עברה לפני שעה וחצי והצעה שמדברת על אותם עקרונות כנראה לא תעבור בעוד כדקה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

יחיאל חיליק בר: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד חברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות לשעבר, מוצע בהצעת החוק של גברתי לקבוע כי במכרז שבו שתי הצעות או יותר קיבלו תוצאה משוקללת זהה והיא התוצאה הגבוהה ביותר, ואחת ההצעות היא של עסק קטן או בינוני מאזור הפריפריה, תיבחר ההצעה כאמור כהצעה הזוכה במכרז.

יצחק כהן: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יעל גרמן: איזה פלא, הפתעת אותי.

יצחק כהן: לא רק מפתיע.

יצחק כהן: הופתעת.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הייתה הצעה – רועי, כפי שהסברת לי לגבי השוני בין ההצעה שלך להצעה של חברת הכנסת יעל גרמן, שכנעת אותי שבהצעת החוק שלך תוכל אולי בהמשך הדרך לדון עם חברת הכנסת יעל גרמן, כי יש פה כמה נקודות משיקות.

יצחק כהן: אתה אתי, רועי?

רועי פולקמן: כן.

יצחק כהן: יש כמה נקודות משיקות בין ההצעה שלך להצעה של חברת הכנסת גרמן.

יצחק כהן: אז אני מציע, אף שוועדת שרים החליטה להתנגד להצעה של חברת הכנסת גרמן, אולי בהמשך, בהמשך הדרך, בדיונים בוועדות, תוכלו ביחד להביא איזה משהו שיהיה טוב.

עפר שלח: – – – איך אפשר יהיה – – –

יעל גרמן: – – – למה בכלל נגד?

יעל גרמן: למה הצעה זהה בעד והצעה כזאת נגד?

יעל גרמן: למה?

יצחק כהן: א.

יצחק כהן: התשובה שנתת קודם היא התשובה הנכונה.

יצחק כהן: שלום לכבודו.

יצחק כהן: ב.

יצחק כהן: יש פה הצעת החוק של רועי – – –

מאיר כהן: – – – הכי לא נעים זה לראות אותך מתפתל באי-נוחות – – – תצמידו אותה.

יריב לוין: – – – מדירה באופן מכוון את יהודה ושומרון מתוך – – –

יצחק כהן: היא מדירה את יהודה ושומרון?

יצחק כהן: איך את יכולה לעשות דבר כזה?

יעל גרמן: לא שמעתי מה הוא – – –

יצחק כהן: איך את עושה דבר כזה, חברת הכנסת?

יעל גרמן: מה עשיתי?

יצחק כהן: ההצעה שלך מדירה את כל היישובים ביהודה ושומרון.

יעל גרמן: מה?

יעל גרמן: יהודה ושומרון לא מוזכרים בכלל בהצעה שלי – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: כבוד השר – – –

עפר שלח: – – – היא מדירה גם את – – –

יריב לוין: מדירה את יהודה ושומרון – – –

יעל גרמן: היא מדברת על פריפריה – – –

יריב לוין: – – – זה להבדיל מההצעה של חבר הכנסת פולקמן.

יריב לוין: ולכן, הוועדה – – –

יצחק כהן: אני אקריא את דברי ההסבר.

יצחק כהן: אולי אנשים – – –

יריב לוין: ההסבר פשוט מאוד.

יצחק כהן: בוא נראה.

יצחק כהן: צחי, אני יכול לרדת, או שאני אסביר?

יצחק כהן: מה הסיכום?

יצחק כהן: הממשלה דחתה, אז להצביע נגד.

צחי הנגבי: – – –

יצחק כהן: לא, אתה מדבר על סיכום אחר, אתה מדבר על סיכום עם חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, זה שתי הצעות שונות.

יחיאל חיליק בר: בזה אתה יכול לרדת.

יצחק כהן: אז להקריא את דברי ההסבר?

יצחק כהן: עסקים קטנים ובינוניים מהווים את אחד היסודות החשובים – זה נכון.

יצחק כהן: לממשלה יש כלים רבים שיכולים לעודד ולפתח את העסקים הקטנים והגדולים באזור הפריפריה – זה גם נכון.

יצחק כהן: היא חייבת להעמיד בראש סדר העדיפויות שלה את עידוד התפתחותם של עסקים קטנים ובינוניים.

יצחק כהן: סיוע לעסקים קטנים ובינוניים בפריפריה יביא לצמיחה – זה גם נכון.

יצחק כהן: מטרת ההצעה – ההצעה של רועי היא הצעה כמעט זהה לחלוטין.

רועי פולקמן: ההצעה שלי אחרת לגמרי.

יצחק כהן: יש כמה דברים.

רועי פולקמן: – – –

יצחק כהן: למה הכנסת העדפה לפי אזור, יעל?

יצחק כהן: אם כך, שר התיירות צודק.

יצחק כהן: את רוצה להדיר קבוצות שלמות – עפר, קצת יותר בשקט.

יצחק כהן: אתה נשמע עד לפה.

יצחק כהן: שומעים אותך ואת התשובה.

יעל גרמן: הכוונה שלי לא להדיר.

יעל גרמן: הכוונה שלי לתת הזדמנות שווה.

יעל גרמן: כאשר כולם שווים, מישהו שונה.

יעל גרמן: אי-אפשר על בסיס לא שווה לעשות שוויון.

רועי פולקמן: אני לא עסקתי בהעדפה לפי אזור.

רועי פולקמן: העדפה לפי אזור, יש לזה השלכות.

רועי פולקמן: זאת לא הצעה דומה.

יצחק כהן: אז ההצעה של רועי הרבה יותר שוויונית.

רועי פולקמן: יש תנאי סף לכולם.

יצחק כהן: תנאי סף לכולם.

יעל גרמן: אני רציתי להסתדר, אני רציתי להצמיד את זה.

יצחק כהן: קודם כול, הממשלה מתנגדת.

יצחק כהן: ועדת שרים לענייני חקיקה החליטה להתנגד להצעה שלך.

יצחק כהן: ננסה בפעם הבאה.

מיקי רוזנטל: מטעמים ענייניים, מטעמים ענייניים.

מיקי רוזנטל: לא, זה חשוב להגיד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גרמן, את מעוניינת להגיב?

יעל גרמן: לא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת הנגבי, ביקשתם הצבעה שמית?

יעל גרמן: ההצעה טובה, ראויה, נכונה, אבל מפני שאני יושבת במקום הלא-נכון יצביעו נגד.

יחיאל חיליק בר: זאת לא הפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, אם כן, נעבור להצבעה שמית על הצעת החוק של יעל גרמן, חובת המכרזים (תיקון – ייצוג עסקים קטנים ובינוניים באזור פריפריה במכרז).

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת להתחיל בקריאת השמות להצבעה שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: גברתי, נא לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: האם יש מישהו באולם שנוכח ומבקש להצביע?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורי אריאל – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד טלב אבו עראר – בעד

יחיאל חיליק בר: יש עוד מישהו שרוצה להצביע, נוכח באולם ולא הצביע?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: תמה ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: גברתי, נא לספור את הקולות.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, תוצאות ההצבעה: 46 מתנגדים, 33 בעד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שהצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג עסקים קטנים ובינוניים באזור פריפריה במכרז) לא עברה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1362/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק צער בעלי-חיים (תיקון – אספקת מים לבעלי-חיים משוטטים), התשע"ה–2015.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת יחיאל בר.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, ידידי השר אורי אריאל – – –

מאיר כהן: ברשותך, סליחה שאני מפסיק אותך.

מאיר כהן: תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברים, לפעמים יש הצעות חוק מאוד פשוטות, מאוד לא מתוחכמות, מאוד הומניות; כאלה שכולנו צריכים וצריכות להתאחד סביבן, ולהגיד: אוה, משהו שהוא גם פשוט, גם זול, גם לא מסובך, ואפילו עושה טוב לא רק לבני-אדם – אגב, גם לבני-אדם – אבל גם לבעלי-החיים, בטח אלה שמשוטטים ועזובים, ואין להם בעלים שידם משגת לפנק אותם באוכל ובשתייה.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק הבאה מדברת על דבר מאוד פשוט – לאותם בעלי-חיים משוטטים, בעיקר כלבים וחתולים, במשך חודשיים בלבד, יולי-אוגוסט, חודשי הקיץ החמים, שבהם בעלי-חיים מתים מהתייבשות, יואילו ויספקו העיריות והמועצות המקומיות ומדינת ישראל מתקנים לשתייה עם מים – לא עם "בונזו", לא עם "דוגלי", לא עם איזה בשר משובח, לא עם חלב – עם מים, דבר שקורה, אדוני השר, בלא מעט מדינות בעולם, מצליח, מונע זיהומים שאחרי זה נובעים מריקבון של גופות של בעלי-חיים משוטטים.

איציק שמולי: גם שותים מברזיות של בני-אדם.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: אבל אני אפילו על זה לא מדבר.

יחיאל חיליק בר: כל כך לא מסובך – לא ביקשנו, אדוני השר אריאל, לספח, לשנות ריבונות, ביקשנו להציב מים לחתולים.

יחיאל חיליק בר: אני יודע שגם אתה, כי דיברתי אתך, וגם השר גבאי, וגם השר סילבן שלום, וגם איציק כהן, כולכם מבינים שזה טוב.

יחיאל חיליק בר: היה פה חוסר תיאום בין המשרדים, ואני מקווה שנתקן אותו.

יחיאל חיליק בר: אני חייב להגיד לך, השר אורי אריאל, משהו, אספר לך אנקדוטה קטנה.

יחיאל חיליק בר: תראה, ביום שפורסמה ההצעה שלי למתן מים לחתולים, יום למחרת אני קורא בעיתון על ההצעה שלך שלא לסרס חתולים כי זה מנוגד להלכה.

אורי אריאל: אפשר לבקש להירגע – – –

יחיאל חיליק בר: לא, רגע, רגע, אני רוצה לספר לך משהו מצחיק, השר אריאל, משהו מצחיק.

אורי אריאל: – – –

איתן כבל: החתולים שלי מתעוררים מסיוטים, צועקים: אורי, אורי.

אורי אריאל: תחזל"ש.

אורי אריאל: תחזל"ש.

יחיאל חיליק בר: אני לא מומחה גדול בהלכה.

יחיאל חיליק בר: הלכתי, לא הלכתי – אני חושב שגם לייבש חתולים זה לא הלכתי, וגם לא לחמול עליהם זה לא הלכתי.

אורי אריאל: לא, ההלכה מחייבת – – –

יחיאל חיליק בר: ההלכה מחייבת, רק לא לחתולים.

יחיאל חיליק בר: אני, מחוץ לביתי – אני מזמין אותך לסיור – יש פח.

יחיאל חיליק בר: כל בוקר אני יוצא להוציא את הזבל.

יחיאל חיליק בר: ויש עליו – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: נכון, בשכונת בקעה הירושלמית.

יחיאל חיליק בר: ויש עליו, על הפח הזה, באופן קבוע שני חתולים, שהבת שלי, תמיד כשאני לוקח אותה בדרך לאוטו – הם מחכים לה על הפח.

יחיאל חיליק בר: אחד הוא כל כך שמנמן וחמוד ועצלן, שכשאני אפילו עושה ככה עם השקית, הוא טורח לזוז בעצלנות, ואז כשאני פותח וכו'.

יחיאל חיליק בר: יום אחרי הפרסום של גירוש החתולים – אין חתולים בפח.

יחיאל חיליק בר: תקשיב, אתה לא מאמין, השר אריאל.

מיקי רוזנטל: כל החתולים קראו בעיתון, זאת המסקנה.

יחיאל חיליק בר: תראה, הם גם נבהלו, הם לא הבינו את הכוונה שלך.

יחיאל חיליק בר: הכותרת הייתה "טרנספר לחתולים", והם נבהלו, מסכנים, וברחו מאחורי הפח.

יחיאל חיליק בר: עקבותיהם עדיין לא נמצאו.

יחיאל חיליק בר: אבל, אדוני השר, אני באמת רוצה לקוות שהבקשה שלכם אלי, שאני מכבד אותה, לתשובה והצבעה במועד אחר – כי ההצעה הזאת עלתה בכנסת התשע-עשרה, על-ידי, ונעשה אותו תרגיל – לא על-ידך, על-ידי קודמך בתפקיד – תזיז, תעביר וכו'.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שזאת הצעת חוק זולה.

אורי אריאל: אני מודיע לפרוטוקול, שבמידה שהדבר יתואם עם כולם, העניין יסודר.

יחיאל חיליק בר: אז אני, קודם כול, מודה לך על ההודעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני מסכים לקבל תשובה והצבעה במועד אחר.

יחיאל חיליק בר: ואני רוצה שכולנו פה נצא באמת בקריאה נרגשת – חבר הכנסת איתן כבל, שאני יודע שזה קרוב מאוד ללבך – חתולים, כלבים, הם בעלי-חיים, צריך לטפל בהם, צריך להזין אותם.

יחיאל חיליק בר: הקריאה צריכה להיות אחת, גדולה, חדה וברורה: כן למים, לא לטרנספר.

יחיאל חיליק בר: בוודאי כשזה נוגע לבעלי-חיים.

יחיאל חיליק בר: ואני מקווה מאוד שהממשלה והקואליציה ימצאו את הדרך ואת הכסף המאוד-מועט כדי גם למנוע את הטרנספר הצפוי של חתולים שנמצאים עכשיו מפוחדים ליד מתקן "חולות" – או חתולות; וגם, וזה לא מצחיק, לתת להם את הדבר המינימלי שהם צריכים לקבל, וזה מים.

יחיאל חיליק בר: זה קורה בכל העולם, זה חמלה, זה הלכתי, זה נכון, ואני קורא לממשלה ולכל המעורבים, גם לשר שלום שדיברתי אתו עכשיו וגם לחבר הכנסת הנגבי שמוביל את הקואליציה, לעזור לי עד התשובה וההצבעה – צחי – להגיע להסכמות עם יו"ר מרכז השלטון המקומי חיים ביבס, שנתאם את זה אתו, עם סגן השר איציק כהן, סילבן, שהסכים לבוא ולנסות, לעזור למצוא מקורות תקציב לדבר הזה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעשה פה מהפכה קטנה למען החתולים, למען הכלבים, אבל היא גם מאוד גדולה והיא גם מראה משהו עלינו כחברה.

יחיאל חיליק בר: אז תודה לכל מי ששיתף פעולה.

יחיאל חיליק בר: ושוב, כן למים, לא לטרנספר.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1719/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ועד שתחליף אותי במקומי, אני מזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – הצעת חוק הצהרת הון של בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות, התשע"ה–2015.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, התמקמת?

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתחיל?

יחיאל חיליק בר: איפה אתה?

יחיאל חיליק בר: ודאי, מר סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בהחלט חושב שאנחנו נתקדם היום צעד אחד נוסף בכיוון החשוב של הגברת אמון הציבור ברשויות השלטון במדינת ישראל: הבטחת מינהל תקין ושקיפות.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה שאנחנו נצביע עליה היום בתמיכת הממשלה, תחיל את אותן החובות שחלות היום על נבחרי ציבור בכנסת, בממשלה וברשויות המקומיות גם על פקידים בכירים בשירות המדינה.

בצלאל סמוטריץ': כולם בני-אדם, כולם עובדים לשם שמים.

בצלאל סמוטריץ': ויחד עם זה, גם לכולם כנראה עלולות לפעמים להיות טעויות, ואנחנו מנסים להרחיק את האדם מן העבירה.

בצלאל סמוטריץ': הדרישה להפקיד הצהרת הון – ונדגיש, היא כמובן חסויה, הציבור לא צריך לדעת עליה; אבל העובדה שהיא מופקדת, ושמעת לעת בודקים אותה ומוודאים שלא היו כאן כל מיני אינטרסים זרים שנכנסו בתוך השיקולים – תבטיח לכולנו מינהל תקין יותר, עם שיקולים ענייניים ביותר, וכמו שאמרתי, תגדיל ללא כל ספק את אמון הציבור במערכות השלטון כולן במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: אמורה לענות עכשיו השרה איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס, אתה עונה במקומה?

יחיאל חיליק בר: אתם לא רוצים להשיב?

יחיאל חיליק בר: לעבור להצבעה?

יחיאל חיליק בר: אז לעבור להצבעה?

יחיאל חיליק בר: אין תשובת ממשלה?

יחיאל חיליק בר: אני לא מבין.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אנחנו לא נצביע בעדכם – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רזבוזוב, אתה הגשת בקשה להתנגדות של קארין אלהרר.

יחיאל חיליק בר: איפה חברת הכנסת אלהרר?

קריאה: הנה היא.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר פה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר, את ביקשת להתנגד לחוק?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: כי יש התנגדות לחוק של חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: היא נמצאת.

יחיאל חיליק בר: היא נמצאת.

יחיאל חיליק בר: זו לא הצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: זו הצבעה רגילה.

יחיאל חיליק בר: אז תהיו פה.

יחיאל חיליק בר: רגע, את עולה, השרה, או לא?

יחיאל חיליק בר: קודם כול, תשובת השרה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר, אנחנו נשמע רק את התשובה של השרה ואז את.

יחיאל חיליק בר: בסדר?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, תשובת הממשלה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע חובה על בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות להגיש טרם מינוים ובמהלך כהונתם הצהרת הון לשם מניעת חשש לניגוד עניינים.

איילת שקד: בבסיס ההצעה ניצבת התכלית החשובה של שמירה על טוהר מידות עובדי השירות הציבורי, ובכלל זה מניעת ניגודי עניינים – אולי שיהיו בשקט?

יחיאל חיליק בר: סליחה, חברים, קצת לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סמוטריץ, תודה.

איילת שקד: – – – ובכלל זה מניעת ניגודי עניינים ושימוש לרעה בסמכויות הנתונות להם.

איילת שקד: אין חולק כי מדובר בתכלית חשובה שמן הראוי לקיימה.

איילת שקד: ואולם, כפי שיובהר, עמדת הממשלה היא כי הצעת החוק החשובה הזאת נדרשת לעבור כמה תיקונים לפני שניתן יהיה לקובעה כנורמה מחייבת, וזאת בראש ובראשונה על מנת שהוראותיה יביאו להגשמת תכליתה החשובה של מניעת ניגוד עניינים באופן רוחבי ביחס לכלל בעלי התפקידים הבכירים בציבוריות הישראלית.

איילת שקד: על כן, בשל חשיבות שמירת טוהר מידותיו של משָׁרת הציבור, מצאה הממשלה לנכון לתמוך בהצעת החוק שבנדון, בכפוף לכך שקידומה ייעשה בתיאום עם משרד המשפטים, וכן בתנאים הבאים: א.

איילת שקד: החובה להגיש הצהרת הון תחול על בעל תפקיד מכהן בלבד, ולא תחול על מועמדים במסגרת הליך המינוי; ב.

איילת שקד: ייקבע מנגנון לדיווח ולעדכון הצהרת ההון על-ידי בעלי תפקידים מכהנים; ג.

איילת שקד: הצהרת ההון תוגש לידי גורם אחד בלבד, וזאת על מנת למנוע פגיעה בלתי מידתית ושלא לצורך בפרטיותם של הגורמים המדווחים.

איילת שקד: כמו כן, ייקבעו מנגנונים להבטחת הפרטיות מחד, ולזכות עיון בתוכן ההצהרות לגורמים הרלוונטיים מאידך; ד.

איילת שקד: הצהרת ההון תכלול מידע על אודות בעל התפקיד בלבד ותתייחס לרכושו שלו.

איילת שקד: קביעת המשרות שעליהן תחול החובה להגיש הצהרת הון בקרב משטרת ישראל, שירות בתי-הסוהר והיחידות המקבילות תיעשה בתיאום עם המשרד לביטחון פנים.

איילת שקד: בהתאם לתנאים האלו ובכפוף לתיאום עם משרד המשפטים, הממשלה תתמוך בחוק.

איילת שקד: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, השרה שקד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר מבקשת להתנגד לחוק, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה – –

יחיאל חיליק בר: קצת שקט.

יחיאל חיליק בר: תודה.

קארין אלהרר: – – אני רוצה להביע את התנגדותי להצעת החוק הזאת.

קארין אלהרר: מדובר בהצעת חוק שהיא כלי פרלמנטרי, אבל שוב, להתנגח בשופטים.

קארין אלהרר: יש פה איזה קו מנחה.

קארין אלהרר: מתחילת המושב אנחנו עדים להצעות חוזרות ונשנות – אם לעלות עם טרקטורים על בתי-המשפט, אם להתנסח בצורה בוטה כנגד שופטי בתי-המשפט, ועכשיו משתמשים גם בכלי השקיפות.

קארין אלהרר: ואני מצטטת את התקציר של הצעת החוק: מוצע לחייב שופטים ונושאי משרה בכירים.

קארין אלהרר: השופטים פה די ברורים.

קארין אלהרר: שקיפות צריכה לחול על כולם כאחד.

קארין אלהרר: לא להתחיל בשופטים ולהגיד נראה מה יהיה הלאה.

קארין אלהרר: ועוד דבר שאני רוצה להגיד – שאני לא מבינה למה צריך בני משפחה בסיפור הזה.

קארין אלהרר: בני משפחה, זכותם לפרטיותם.

קארין אלהרר: הם לא ביקשו לכהן במשרות בכירות.

קארין אלהרר: ולכן, אני חושבת שאין מקום להצעה הזאת.

קארין אלהרר: אם היו רוצים – שקיפות כלפי כולם.

קארין אלהרר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שזו לא הצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: הצבעה רגילה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הצהרת הון של בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברים.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 15 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצהרת הון של בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות, התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: נכון, נכון, נכון.

יחיאל חיליק בר: רגע.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מוסיפים את קארין, מוסיפים את קארין.

יחיאל חיליק בר: רגע.

יחיאל חיליק בר: קארין, הקול שלך ייחשב, לא לפרוטוקול, הוא ייחשב, בסדר?

יחיאל חיליק בר: זה הקול היחידי שייחשב.

יחיאל חיליק בר: 39 בעד – 40 בעד, סליחה, כולל חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: סליחה: 39 בעד, 16 מתנגדים, כולל קולה של חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה ותעבור להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/591/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק הורים וילדיהם, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב קיש.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת קיש, בבקשה, יש לרשותך עשר דקות.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גלאון ביקשה להתנגד לחוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לך עד עשר דקות.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, חברות הכנסת וחברי הכנסת, השנה היא שנת 1962 במדינת ישראל.

יואב קיש: הכנסת החמישית.

יואב קיש: קו טלפון ביתי – בערך כשלוש שנים המתנה.

יואב קיש: צחי, יושב-ראש הקואליציה, אני מצטער להגיד לך, "הפועל תל-אביב" מנצחת את "מכבי תל-אביב" באליפות ישראל.

יואב קיש: ראש הממשלה דוד בן-גוריון.

יואב קיש: כמה אירועים דרמטיים באותה שנה:

יואב קיש: ב-31 במאי אדולף אייכמן מוצא להורג; 21 בנובמבר – עיר חדשה מוקמת בנגב, שמה בישראל ערד.

יואב קיש: והכנסת, ב-1962 חוקקה את חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.

יואב קיש: חברים, המציאות השתנתה.

יואב קיש: יותר מ-50 שנה חלפו.

יואב קיש: הגיע הזמן לתקן.

יואב קיש: ובשביל מי אנחנו מתקנים?

יואב קיש: אנחנו מתקנים בשביל הילדים.

יואב קיש: ואני רוצה להבהיר – החוק הזה אינו עוסק במצב שבו התא המשפחתי שלם.

יואב קיש: הוא עוסק אך ורק במקרים שבהם יש גירושים בין ההורים וכאשר מתחילה מלחמת המינים.

יואב קיש: אני מצטט מוועדת שניט את המסר, בעיני, העיקרי לעניין, שנאמר: "חלוקת האחריות ההורית צריכה להיבחן לגבי כל ילד בצורה פרטנית, ולא על-פי איזושהי חזקה כללית".

יואב קיש: שוב אומר: אנחנו לא נתערב במקרים שבהם יש הסכמות.

יואב קיש: במקום שבו מתחילה המלחמה, שם אנחנו צריכים לדאוג שזה ייגמר מוקדם ככל האפשר.

יואב קיש: כל המחקרים שנעשו מראים שילד זקוק לאבא ואימא.

יואב קיש: ברור שהיינו מעדיפים שלא יהיה נתק ולא יהיה קרע והמשפחה תמשיך כמו שהיא הייתה, אבל כל מצב שבו נוצר הנתק ומי מההורים מנותק מילדו, בסופו של דבר, במצב זה מצבו של הילד מורע.

יואב קיש: וחשוב לציין שאין הורה עליון.

יואב קיש: ההורות היא מושג שווה.

יואב קיש: ההורים שווים הם, וכל זאת לטובתו של הילד.

יואב קיש: נכון להיום, החוק מ-1962 מגדיר מושג של "הורה משמורן", שלמעשה אין לו שום התייחסות בשום מקום אחר.

יואב קיש: ומה נוצר מכך?

יואב קיש: שללא פרשנות חוקתית למושג זה, הרשויות, גם הרווחה וגם בתי-המשפט, יצרו פרשנות עצמאית, שפוגעת בשוויון ההורי ופוגעת בילדים.

יואב קיש: הצעת חוק זו מיישמת את המלצת ועדת שניט, שישבה במשך כשש שנים, שש שנים שלמות, והחליטה שאת חזקת הגיל הרך חייבים לבטל.

יואב קיש: לבטל למען הילד, קודם כול למען הילד.

יואב קיש: אני יודע שיש בקואליציה דעות שונות.

יואב קיש: אנחנו נפתור אותן יחדיו.

יואב קיש: אנחנו נשב.

יואב קיש: הקריאה הזו היא קריאה ראשונה.

יואב קיש: הצעת החוק הזו תוצמד להצעת חוק – סליחה, טרומית.

עליזה לביא: אז למה אתה מעלה אותה, אם היא תוצמד?

עליזה לביא: – – –

יואב קיש: הצעת חוק זו תוצמד.

יואב קיש: למי שלא יודע, אני רוצה לעדכן אתכם.

קארין אלהרר: – – –

יואב קיש: הצעת חוק זו תוצמד להצעת חוק ממשלתית, שתהיה מבוססת על מסקנות ועדת שניט.

יואב קיש: והצעת החוק הממשלתית תובא על-ידי שרת המשפטים.

קארין אלהרר: – – –

עליזה לביא: זה גורל ילדים, זה לא עניין של נשים וגברים.

עליזה לביא: תשים את טובת הילד במרכז.

יואב קיש: אם לא שמת לב, אם לא שמת לב, מה שאמרתי לך כל רגע, מרגע שהתחלתי, הוא שמדובר בגורל הילדים, שטובת הילדים לנגד עינינו.

יואב קיש: לא טובת האב, לא טובת האם.

יואב קיש: רק טובת הילדים.

עליזה לביא: אז תחכה.

עליזה לביא: יש הצעה – – –

יואב קיש: ותפסיקו לקחת עמדה חד-צדדית בנושא הזה.

עליזה לביא: איך חד-צדדית?

עליזה לביא: על מה חד-צדדית?

יואב קיש: אל תתקני עוול בעוול.

עליזה לביא: אז תחכה.

עליזה לביא: סבלנות.

עליזה לביא: סבלנות.

יואב קיש: אני הראשון שיבוא ויעמוד לצדך במקומות שהנשים נפגעות, אני הראשון שיעזור לך לטפל בהן, אבל אל תגרמי עוול לגברים ולילדים, כי זה מה שאתם עושים.

עליזה לביא: אנחנו לא גורמות עוול.

קארין אלהרר: – – –

גילה גמליאל: צודק במאה אחוז.

זהבה גלאון: יופי, גילה.

זהבה גלאון: באמת – – –

יואב קיש: את הדעות האלה – אני שמח לשמוע שהבית הזה לפחות מסכים על דבר אחד, שאנחנו רוצים את טובת הילדים, ואת טובת הילדים אנחנו נממש.

זהבה גלאון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה מכיר את החוק?

יואב קיש: זהבה, אנחנו לא ניתקע בשנת 1962.

יואב קיש: הגיע הזמן להמשיך הלאה.

יואב קיש: לפתור את הסבל של רבים כל כך.

יואב קיש: רבים כל כך סבלו.

זהבה גלאון: – – –

עליזה לביא: הגיע הזמן – – – שרת המשפטים הייתה פה לפני חודש, הודיעה שאין תקציב – – –

יואב קיש: הנה, אני רוצה להגיד לכם, ואני רוצה להתייחס לדברים שאתן מעלות.

יואב קיש: מעלות ומעלים.

עליזה לביא: – – – אין תקציב ואתה יודע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: לא קראת את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את החוק.

יואב קיש: יש מקרים רבים, לצערי, שהתא המשפחתי מתפרק ונוצרת מלחמת מינים, מלחמה שבה כולם מפסידים.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא קראת את החוק.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת לוי.

יואב קיש: האב מפסיד, האם מפסידה והילדים מפסידים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את החוק.

יואב קיש: אני – – –

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, תודה.

יחיאל חיליק בר: כל אחד יצביע אחר כך על-פי צו מצפונו.

יחיאל חיליק בר: תאפשרו לו בבקשה לסיים להציג את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא היה קורא, הוא היה יכול להציג אותו – – –

יואב קיש: נוצרת מלחמת מינים, שבה כולם מפסידים.

קריאות: – – –

יואב קיש: כולם מפסידים.

יואב קיש: הורה אחד מוכן להוציא לעצמו עין רק כדי שהשני יסבול יותר.

יואב קיש: הגיע הזמן שאנחנו, כמחוקקים, נפעל להקטנת העוולות מכל הצדדים.

יואב קיש: יש מקרים רבים שבהם אימהות נאלצות לוותר על מזונות רק בשביל לקבל גט.

יואב קיש: אורלי, אני לא יודע אם זה מה שאמרת, אבל אני מנסה לענות לך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את החוק.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: יש מקרים רבים שבהם אימהות נאלצות לוותר על מזונות רק כדי לקבל גט.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב קיש: אנחנו נטפל בזה.

קסניה סבטלובה: – – –

עליזה לביא: במה טיפלתם?

עליזה לביא: במסורבות גט?

יואב קיש: יש מקרים של מסורבות גט.

יואב קיש: אנחנו נטפל בהן גם כן.

יואב קיש: כל נושא הגט הוא מורכב.

יואב קיש: חובה עלינו לטפל בזה.

זהבה גלאון: תשנה את החוק.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חברות וחברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תנו לו לסיים לדבר.

יחיאל חיליק בר: תהיה תשובת ממשלה, תהיה התנגדות של חברת הכנסת גלאון, שאני מקווה ומאמין שתייצג נאמנה את ההתנגדויות.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תנו לו לסיים לדבר.

זהבה גלאון: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: את לא ביקשת – – –

זהבה גלאון: הכול ייפתר – – –

יואב קיש: התפקיד שלנו בבית הזה זה לעזור.

יואב קיש: אני מבקש שתוסיף לי זמן.

יואב קיש: אני מבקש שתוסיף לי זמן.

יחיאל חיליק בר: בסדר, אם לא יספיק לך הזמן, אנחנו – – –

יוסי יונה: כל הליכוד נגדך.

עליזה לביא: כולם נגדך, כולם התעוררו.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם בצורה הכי ברורה: התפקיד שלנו הוא לעזור לאימהות, לעזור לאבות, וכל זה בשביל הילדים.

יואב קיש: כי את המחיר הם משלמים.

יואב קיש: ולא נתקן עוול בעוול.

עליזה לביא: – – –

מירב בן ארי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיכל רוזין: – – –

יואב קיש: חברי, אני מבקש מכם לתמוך בחוק הזה.

יואב קיש: החוק הזה יישם את מסקנות ועדת שניט, יקודם בחקיקה ממשלתית – –

מאיר כהן: לא, זה לא נכון.

יואב קיש: – – וייצור מצב חדש של שוויון הורי – –

מאיר כהן: זה לא נכון – – –

יואב קיש: – – ומצב שבו בוחנים את טובת הילד כבסיס להחלטה בעתידו.

זהבה גלאון: אתה מטעה את המליאה.

יואב קיש: אני לא מטעה את המליאה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גלאון, אני רוצה לאפשר לך להתנגד אחרי זה.

יחיאל חיליק בר: באמת.

יחיאל חיליק בר: תרכזי את ההתנגדויות.

יחיאל חיליק בר: בואו ניתן לו לסיים.

יואב קיש: אני רוצה לומר בצורה הכי פשוטה, ואני אומר את זה פה מעל הבמה: המסר בעניין של החוק הזה הוא מאוד ברור – את חזקת הגיל הרך צריך לבטל.

יואב קיש: נושאים אחרים, אני אומר לך שאני בהם – לא אעמוד עליהם.

יואב קיש: חשוב לי – – –

עליזה לביא: אתה יודע מה המשמעות?

יואב קיש: אני אצמד לחקיקה הממשלתית, ומה שנקבע בידי ועדת השרים זה מה שיהיה.

עליזה לביא: – – – בכנסת?

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לביא, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את החוק.

יואב קיש: אני גם לא שומע אתכן.

יואב קיש: אורלי, אני לא שומע אותך.

יחיאל חיליק בר: היא אמרה שאתה לא מכיר את החוק.

יואב קיש: אני מכיר את החוק היטב, ואני אומר לך שגם בחוק הזה, הסיכום – אורלי, אני אומר לך, הסיכום – החוק הזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש הצעת חוק ממשלתית מצוינת.

יואב קיש: נו?

אורלי לוי אבקסיס: אז למה – – –?

יואב קיש: אז אני אומר לך שאנחנו ניצמד אליה, וזה מה שנעשה, ואת תתמכי בהצעת החוק הממשלתית המצוינת.

יואב קיש: וההצעה הזו, היא תיצמד אליה, והיא תעשה את מה שאמרנו מההתחלה.

יואב קיש: אורלי, היא תסתכל על טובת הילד, היא תדאג לילד – – –

עליזה לביא: זה טובת הילד?

עליזה לביא: זה לא טובת הילד – – –

יואב קיש: זה כן מה שיהיה.

יואב קיש: ואם לא – אז אני עכשיו פה על הפודיום אומר לך את זה בצורה הכי ברורה: אם יש משהו שמתנגד לזה – אני אטפל.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מכיר את הסעיפים?

יואב קיש: זה יהיה רק במצב של גירושים, רק לטובת הילד, וימנע את הנושא של הפירוד הזה בהחלטות שרירותיות שלא מסתכלות על טובת הילד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לוי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא קורא לעומק.

עליזה לביא: – – – מצוינת, לוקחת חזרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא טובת הילד.

אורלי לוי אבקסיס: זה בתשלומים – – –

קסניה סבטלובה: אתה לא תהיה שם.

אורלי לוי אבקסיס: בחוק הילדים נפגעים.

יואב קיש: הגיע הזמן שנתעורר למציאות חדשה, והגיע הזמן שהבית הזה יטפל רק במקרים הקשים האלה.

יואב קיש: חובה עלינו לדאוג לילדים, ואני מקווה שתעשו כך.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת קיש.

אורלי לוי אבקסיס: החוק מעוות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה הגשת חוק מעוות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נשמע את תשובת הממשלה.

יחיאל חיליק בר: השרה גילה גמליאל תשיב בשם הממשלה, ואז נשמע את ההתנגדות של חברת הכנסת גלאון.

יחיאל חיליק בר: נא לתת לשרה להשיב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, השרים, חברות וחברי הכנסת – –

קריאה: זה שוויון מגדרי?

גילה גמליאל: – – ראשית, אקריא, ברשותכן וברשות

גילה גמליאל: כם, את תשובת השרה איילת שקד, ולאחר מכן אני אגיב על הקריאות שנאמרו כאן.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השרה איילת שקד מתכבדת להביא בפני הכנסת את הצעת חוק הורים וילדיהם, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב קיש.

גילה גמליאל: הצעת החוק שלפנינו מבקשת ליישם את מחויבותה של מדינת ישראל לפי אמנת האומות המאוחדות בדבר זכויות הילד, אשר נחתמה ואושררה על-ידה ביום 4 באוגוסט 1991 ונכנסה לתוקף ביום 2 בנובמבר 1991.

גילה גמליאל: מחויבות זו באה לידי ביטוי בסעיף 5 לאמנה, הקובע כי המדינות החברות יכבדו את זכויותיהם וחובותיהם של הורים על מנת לספק, באופן המתאים לצורכי הילד המתפתח, הכוונה והדרכה נאותות – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – מביאים אותו לוועדת שרים?

אורלי לוי אבקסיס: נציבות זכויות הילד – – –

גילה גמליאל: – – בהפעלת הזכויות המוכרות באמנה זו.

גילה גמליאל: מימוש זכויותיהם של ילדים לפי אמנה זו ייעשה על-ידי הגדרה בחוק של היקף האחריות ההורית למימוש זכויות הילד וכן קביעת דרך מימושה, הן במסגרת המשפחתית – –

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאת מכשירה – – –

גילה גמליאל: – – והן לאחר פירוד ההורים.

גילה גמליאל: כמו כן, מוצע לעבור ממונחי "חובות, סמכויות וזכויות הוריות" שבחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות למונח "אחריות הורית".

גילה גמליאל: מונח זה מטמיע את התפיסה הנורמטיבית החדשה, שתשמש כבסיס לכל הסדר משפטי בעניינים שבין הורים לילדיהם.

גילה גמליאל: בהתאם לאמור, ההצעה מבקשת לבטל את מרבית הוראות הפרק השני של חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, שעניינו הורים וילדיהם, ולהסדיר את יחסיהם של הורים וילדיהם בחוק עצמאי.

גילה גמליאל: יסודה של הצעת החוק הוא המלצותיהן של שתי ועדות ציבורית שעסקו באחריות ההורית למימוש זכויות הילד: האחת היא ועדת משנה בנושא הילד ומשפחתו, בראשות ד"ר תמר מורג, אשר פעלה במסגרת הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד ומשפחתו ויישומם בחקיקה, בראשות השופטת סביונה רוטלוי; להלן: ועדת רוטלוי – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – זה לא – – –

גילה גמליאל: – – והשנייה היא הוועדה לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושים, בראשות פרופסור דן שניט, אשר עסקה באחריות ההורים לילדים – –

קריאות: – – –

גילה גמליאל: – – לאחר שהוריהם נפרדו; להלן: ועדת שניט.

גילה גמליאל: הצעת חוק זו, של חבר הכנסת יואב קיש, מאמצת את עיקריה של הצעת החוק הממשלתית הקיימת בנושא, ואשר מבוססת גם היא על המלצותיהן של ועדות רוטלוי ושניט.

מרב מיכאלי: הצעה שלא בכדי נדחתה שוב ושוב ושוב.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הצעת החוק – – –

גילה גמליאל: הצעת החוק הממשלתית פורסמה ברשומות והונחה על שולחן הכנסת התשע-עשרה, שלא הספיקה להעבירה בקריאה ראשונה טרם התפזרות הכנסת.

זהבה גלאון: – – –

עליזה לביא: כי אנחנו מנענו אותה.

גילה גמליאל: השרה שקד רוצה להבהיר כי את ההצעה המובאת כאן היום – אה, סליחה.

גילה גמליאל: הדברים האלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: למה השרה שקד לא עונה?

גילה גמליאל: סליחה.

גילה גמליאל: השרה שקד רוצה להבהיר כי בחודשים האחרונים, עם כניסתה לתפקיד – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

גילה גמליאל: – – היא לומדת את הסוגיה של חזקת הגיל הרך, היא נפגשה עם ארגונים שונים שפעילים בתחום.

מרב מיכאלי: אז למה היא מעבירה את זה בינתיים?

עליזה לביא: למה?

יחיאל חיליק בר: תנו לשרה לסיים.

יחיאל חיליק בר: יש התנגדות של זהבה גלאון.

גילה גמליאל: זה נושא רגיש ביותר, שכולל היבטים – – –

עליזה לביא: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת לביא.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להתחיל להוציא אנשים.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש – – –

קריאה: אבל למה – – –

יחיאל חיליק בר: ההתנגדות תמוצה על-ידי זהבה גלאון שביקשה להתנגד.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש לאפשר לה לסיים.

יחיאל חיליק בר: זה לא שאם תצעקו היא לא תסיים.

יחיאל חיליק בר: היא מקריאה כרגע מהדף.

יחיאל חיליק בר: זו אפילו לא דעתה האישית כרגע.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

גילה גמליאל: מדובר בנושא רגיש ביותר, הכולל היבטים פסיכולוגיים ומשפטיים שיש לבחון בזהירות בטרם קבלת הכרעה בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: סיעות הקואליציה – – –

גילה גמליאל: אז הצעת חוק חשובה ומקיפה זו, העוסקת בעניינים כה רגישים, ראוי כי תקודם בדרך של הצעת חוק ממשלתית.

אורלי לוי אבקסיס: כה רגישים?

אורלי לוי אבקסיס: אז למה אתם לא מחכים לממשלתית?

אורלי לוי אבקסיס: חכו לממשלתית.

גילה גמליאל: אשר על כן, החליטה הממשלה לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית – –

אורלי לוי אבקסיס: בושה וחרפה.

גילה גמליאל: – – ובכפוף לכך שהמציע יחכה חודשיים עד להגשת הצעת חוק הממשלתית בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: הן מתחננות – – – קיצוצים.

אורלי לוי אבקסיס: חברות הקואליציה נגד זה.

אורלי לוי אבקסיס: חברות הקואליציה נגד.

גילה גמליאל: אני מוסיפה ואומרת, שסיעות הקואליציה יתאמו ביניהן – – –

אורלי לוי אבקסיס: ואיך תציגי אימהות חד-הוריות?

אורלי לוי אבקסיס: אין זכויות – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לוי, תודה.

גילה גמליאל: – – – לתיאום מלא, וזה יעבור.

גילה גמליאל: ואני אסביר עכשיו – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאת רוצה?

אורלי לוי אבקסיס: שזה יעבור?

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאת רוצה?

אורלי לוי אבקסיס: שזה יעבור?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

גילה גמליאל: רגע.

גילה גמליאל: רוצה להשיב לכן, חברותי חברות הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בושה לנשים – – –

עליזה לביא: – – – למה?

אורלי לוי אבקסיס: בושה – – –

גילה גמליאל: מי שצועקת יותר חזק לא בהכרח צודקת.

אורלי לוי אבקסיס: אולי ייכנס לכם לראש.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאת רוצה – שיעבור?

גילה גמליאל: חבר הכנסת יואב קיש הציג לפניכן חוק מהפכני, שהגיע הזמן שיקבל את ביטויו פה בכנסת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא הציג חוק.

אורלי לוי אבקסיס: על-ידי הורים – – –

גילה גמליאל: לא רק זה, אני אומרת דבר אחד לא פחות חשוב: כשרה לשוויון חברתי, לא אתן יד מבחינתי לעוולה שתינתן מפאת העובדה שיש הרבה עוולות כנגד נשים.

גילה גמליאל: הגיע הזמן שנשים לב למציאות שעומדת בפתחנו – אחד מכל שלושה זוגות בישראל מתגרש.

גילה גמליאל: אתן גוזרות כאן עוני על כמות אבות בלתי הגיונית, עם כל החוקים הארכאיים והלא-רלוונטיים, שעברו מן העולם כבר בכל מדינות העולם מלבד בישראל.

גילה גמליאל: אז נכון, יש הרבה עוולות כנגד נשים.

גילה גמליאל: בית-הדין הרבני והדין הדתי גורמים להמון עוולות, ואנחנו ביחד דואגות לשנות את זה בהרבה מן הדברים, ונלחמות על כך – –

קסניה סבטלובה: תתחילו עם מסורבות גט.

קסניה סבטלובה: תתחילו מהקצה השני.

גילה גמליאל: – – ואנחנו צריכות להילחם יותר ולאחד זרועות לגבי זה.

גילה גמליאל: אבל זה לא אומר שאנחנו נבוא כאן וניתן מנדט של כנסת ישראל, מתוך אמירה של: מה לעשות, מה עונשם של האבות שבמקרה הזוגיות שלהם לא צלחה?

גילה גמליאל: אז מה, הם הורים סוג ב'?

גילה גמליאל: אז מה, לך יש סמכות, חברת הכנסת אורלי לוי, לטעון לגבי אותו אבא שהוא אבא סוג ב' ולבוא על-פי החוק הקיים ולומר לו שאין לו זכות על הילדים שלו עד גיל שש?

גילה גמליאל: אז התשובה היא לא.

אורלי לוי אבקסיס: מה העונש של הנשים שאת מייצגת אותן?

אורלי לוי אבקסיס: ההצעה הזו מעוותת את המציאות.

גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת שבתרחיש שקיים היום ברגע שהזוגיות לא מצליחה ההורות צריכה להיפגע.

גילה גמליאל: אז התשובה היא: לא.

גילה גמליאל: החוק הארכאי הזה צריך לעבור מן העולם.

אורלי לוי אבקסיס: וזה לא חוק ארכאי?

אורלי לוי אבקסיס: וזה חוק טוב?

גילה גמליאל: כמו שהוא עבר בכל העולם, חוץ מבארץ-ישראל.

גילה גמליאל: אז אני אומרת לכם דבר אחד: אני יודעת שאני עוד צריכה לשכנע – אני וחבר הכנסת יואב קיש – עוד רבים פה בבית הזה.

גילה גמליאל: כי, לצערי – – –

קריאה: – – –

גילה גמליאל: כי, לצערי, כל פעם מחדש 40% מהבית הזה מתחלף וצריך לשכנע מחדש.

גילה גמליאל: אבל המצב היום הוא בלתי נסבל.

מרב מיכאלי: – – –

גילה גמליאל: הממוצע של המשכורות הוא 6,500 שקלים.

גילה גמליאל: החוק הקיים, מה אומר?

גילה גמליאל: – גם בנושא המזונות, שצריך לשנות גם אותו – שעל כל ילד גבר צריך לשלם 1,300 שקלים מזונות, לא משנה מה המצב של האם.

גילה גמליאל: זה נשמע לכם פה הגיוני ושוויוני?

גילה גמליאל: אז כשרה לשוויון חברתי אני מודיעה פה דבר אחר; כפמיניסטית מוצהרת – ומי כמו הבית הזה יודע את כל החוקים שקידמתי בפן הפמיניסטי – זה לא סותר את העובדה שהצדק צריך להיעשות.

אורלי לוי אבקסיס: זה צדק?

אורלי לוי אבקסיס: את לא רוצה לגור במקום שבו קוראים לדבר כזה צדק.

גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת, ואני אומרת את זה שוב, שאבות יופלו לרעה.

אורלי לוי אבקסיס: רשעות, לא צדק.

גילה גמליאל: עכשיו, זה בעניין האבות.

אורלי לוי אבקסיס: רשעות, פשוט רשעות.

גילה גמליאל: בעניין האימהות, מי שם את הבית הזה לקבוע שהילדים הולכים אוטומטית לאם?

גילה גמליאל: מי שם את הבית הזה לקבוע שזו סמכותה של האם בלבד לטפל בילדים?

גילה גמליאל: לבוא ולהנציח את עצם העניין הזה?

גילה גמליאל: זה מן הצד האחר.

גילה גמליאל: וטובת הילדים?

גילה גמליאל: טובת הילדים היא שיהיו להם שני הורים שיש להם אחריות הורית שוויונית.

סופה לנדבר: – – –

גילה גמליאל: ששני ההורים אמורים לקחת חלק שווה.

קסניה סבטלובה: – – –

גילה גמליאל: וכל התלונות שנאמרות כאן – צריכים באמת קצת להסתכל בראייה מערכתית, להסתכל על כך שטובת הילדים היא שיהיה להם אבא שיהיה פעיל בחייהם באותה מידה – שווה – כמו שיש להם אימא פעילה.

אורלי לוי אבקסיס: טובת הילדים זה לא החוק המזעזע הזה.

גילה גמליאל: ואני שומעת הרבה מאוד דברים ואמירות – – –

אורלי לוי אבקסיס: תקראו מה כתוב פה.

אורלי לוי אבקסיס: שמישהו יעז לקרוא מה כתוב פה.

גילה גמליאל: – – – שומעת הרבה מאוד דברים ואמירות שנאמרים כל פעם מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: את אומרת – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מזעזע.

יחיאל חיליק בר: גברתי, את כבר די הרבה אחרי – – –

גילה גמליאל: למה, מעבר לעשר דקות?

יחיאל חיליק בר: מוגבלת, כן.

גילה גמליאל: הן מפריעות לי.

יחיאל חיליק בר: לא, בסדר, אבל בואו נסיים את זה.

גילה גמליאל: אני רוצה לחדד את הנקודה על מנת שהיא תובהר: אנחנו החלטנו, כמו שזה קיים הרבה בבית הזה, ואני לא רוצה לראות פה היתממות מצד החזית של האופוזיציה שאומרת:

גילה גמליאל: מדוע קידמתם את זה בחוק בקריאה טרומית?

גילה גמליאל: הרבה חוקים עוברים בבית הזה בקריאה טרומית ומצטרפים להחלטות ממשלתיות, ואותו דבר גם במקרה הזה.

זהבה גלאון: זה לא נכון.

זהבה גלאון: אל תיתממי.

גילה גמליאל: במקרה הזה הצעת החוק של חבר הכנסת יואב קיש תוצמד להצעת החוק הממשלתית שתוגש בעוד חודשיים.

גילה גמליאל: אני מציעה לכל מי שיש לה או לו רצון לבוא ולהשפיע בהצעת החוק, לרכז את כל הדרישות, הטענות והמענות, מתוך ראייה מפוכחת וכללית, ולהציג אותן לאיילת שקד, שרת המשפטים, על מנת שהיא תראה את התמונה המלאה, וזה מה שהיא עושה.

גילה גמליאל: וייאמר לזכותה – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

גילה גמליאל: – – שהיא עושה עבודת קודש בפגישה עם כל הגופים, על מנת לראות את התמונה המלאה.

גילה גמליאל: והנה, אני אחדד לכם – –

יחיאל חיליק בר: השרה, באמת, נו.

גילה גמליאל: – – גם לי יש מחלוקת בנושאים האלה; יש גם כמה סעיפים בחוק עצמו, שגם אנחנו, גם אני וחבר הכנסת יואב קיש, נרצה לשנות, ויש גם סיעור מוחות שיכול להיות בריא.

זהבה גלאון: – – – סיעור מוחות.

גילה גמליאל: זו הסיבה שבמדינת ישראל לא מעבירים חוק בקריאה אחת, על מנת שיהיה ניתן לבצע שינויים מתבקשים ונכונים בשיח בתוך הכנסת הזו.

גילה גמליאל: אבל לבוא ולטעון מלכתחילה שצריכה להיות כאן אפליה מוקנית בחוק לנשים מפאת העובדה שנכון, יש עוולות אמיתיות – בזה אני חושבת שהגיע הזמן שהבית הזה יסתכל בראייה מפוכחת על המכלול.

גילה גמליאל: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשרה גילה גמליאל.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מחברי הכנסת להירגע טיפה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גלאון תתנגד.

יחיאל חיליק בר: לפני זה אני מבקש להודיע רק, לפי סעיף 37(ב) לתקנון הכנסת, לפני שאנחנו עוברים להמשך הדיון – פנו אלי חבר הכנסת לפיד וחבר הכנסת מאיר כהן מייד לאחר ההצבעה על חוק הצהרת הון של בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות, והודיעו לי שבטעות הם הצביעו בעד למרות שהיו נגד.

יחיאל חיליק בר: זה לא משנה את התוצאות אבל זה משנה את המספרים של תוצאות ההצבעה – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: כן, אבל זה לא משנה את ההחלטה.

יחיאל חיליק בר: – – ל-37 מול 18.

יחיאל חיליק בר: אז הקולות שלכם נספרים כמתנגדים.

יחיאל חיליק בר: שזה יירשם לפרוטוקול, כמובן.

יחיאל חיליק בר: נשמע עכשיו את חברת הכנסת גלאון בשלוש דקות בדיוק, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת – – –

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יואב קיש: למה היא צועקת פה כל הזמן?

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: כולם צעקו, עכשיו נשמע את ההתנגדות.

אורן אסף חזן: אתה יושב-ראש לא הגון, אתה לא מאוזן.

אורן אסף חזן: אתה צריך לקרוא לסדר – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אורן אסף חזן: הנה, בבקשה.

אורן אסף חזן: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני אראה לך כמה אני מאוזן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

אורן אסף חזן: אנשים פה כמו בלול תרנגולים, ואותי אתה קורא לסדר.

אורן אסף חזן: מדהים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, די מדהים – אני לא שומעת את עצמי.

יחיאל חיליק בר: אני מאפס לך את הזמן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

זהבה גלאון: די מדהים לשמוע, באמת, חברתי חברת הכנסת השרה גילה גמליאל, השרה לשוויון – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת קיש, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואב קיש: למה אותה פעם אחת לא קראת?

יחיאל חיליק בר: כי היא לא צועקת.

יחיאל חיליק בר: אתה מפריע לה לדבר.

יחיאל חיליק בר: תנו לה לסיים את ההתנגדות ונצביע.

אורן אסף חזן: הסכמה בשתיקה באופוזיציה עם היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אז הנה, חברת הכנסת לוי, אני קורא אותך לסדר – נו, באמת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, די מדהים לשמוע את מי שממונה על המשרד לשוויון חברתי, שוויון מגדרי, מדברת כאן בשם עקרון השוויון ונותנת לגיטימציה לפגיעה בילדים.

זהבה גלאון: אף אחד לא נגד אבות.

יואב קיש: איזו פגיעה בילדים?

יואב קיש: על מי את מדברת?

יואב קיש: על מה אתה מדברת?

זהבה גלאון: נותנת לגיטימציה, ביחד עם יואב קיש, לפגיעה בילדים.

יואב קיש: על מה את מדברת?

יואב קיש: את מבינה על מה את מדברת בכלל?

זהבה גלאון: מי כמוכם יודע – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת קיש.

זהבה גלאון: – – שבהצעת החוק הזו אתם נותנים לגיטימציה לא רק למתקפה נגד נשים – ואנחנו לא נגד גברים, ואנחנו בעד עולם אידיאלי שגברים ונשים שותפים בחלוקת הנטל בגידול הילדים.

זהבה גלאון: אבל מי כמוכם יודע שאין שוויון במעשה הנישואים.

זהבה גלאון: נשים מאוימות, נסחטות, מוותרות על רכוש, מוותרות על מזונות, מוותרות על זכויות כשהן באות לבתי-דין רבניים.

זהבה גלאון: והדבר היחיד שנותר, בגלל טובת הילד, זה חזקת הגיל הרך.

זהבה גלאון: בגלל טובת הילד.

זהבה גלאון: אני שואלת אתכם: אתם רוצים שבית-משפט יפסוק שתינוק יונק עובר עכשיו לרשות האב?

זהבה גלאון: זה נשמע לך הגיוני?

זהבה גלאון: באמת.

זהבה גלאון: באמת.

אורן אסף חזן: ובא לציון גואל.

יואב קיש: על זה נדבר בקואליציה.

יואב קיש: אנחנו נדבר ונסגור את זה בקואליציה.

יואב קיש: אתם לא תחליטו לנו איך להתנהל.

יואב קיש: אנחנו שומרים על הילדים.

אורן אסף חזן: זהבה גלאון דואגת לבתי-הדין הרבניים.

זהבה גלאון: חבר הכנסת קיש, אתה מייצג כאן חבורה של גברים, שאין לי ספק – – –

אורן אסף חזן: הללויה.

אורן אסף חזן: הללויה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת חזן, תפסיק להתערב כשאני מדברת.

זהבה גלאון: תפסיק להתערב.

אורן אסף חזן: אני משתאה מהדאגה שלך – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תודה.

זהבה גלאון: אתה מייצג כאן חבורה של גברים, שחלקם, אין לי ספק, רוצים להיות מעורבים, רוצים להיות פעילים בגידול הילדים.

זהבה גלאון: אין על זה ויכוח בכלל, אין על זה ספק.

יואב קיש: אז תתמכי בהצעת החוק.

זהבה גלאון: לא, ממש לא, כי מה שאתה מציע עכשיו זה לפגוע גם בנשים, גם בילדים.

יואב קיש: אני לא פוגע באף אחד.

יואב קיש: אני שומר על הילדים.

יואב קיש: לא פוגע באף אחד.

יואב קיש: שומר על הילדים.

זהבה גלאון: בשם עקרון השוויון אתה משתמש בשופטת – – –

אורן אסף חזן: פתאום עקרון השוויון לא שווה כלום.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת קיש, תירגעו.

זהבה גלאון: אתה משתמש בוועדת שניט, שלא קבעה שיהיה חוק כזה; ועדת שניט הגישה המלצות.

זהבה גלאון: השופטת סביונה רוטלוי, שישבה בוועדה, נגד הצעת החוק שלך.

זהבה גלאון: כתבה מאמר נגד הצעת החוק שלך.

אורן אסף חזן: אז מה, זה אומר שהיא יודעת יותר טוב?

זהבה גלאון: אתה לא מייצר הגנות לילדים.

יואב קיש: שש שנים הם ישבו.

יואב קיש: את לוקחת דעת מיעוט?

זהבה גלאון: אתה לא מייצר הגנות לילדים.

יואב קיש: את לוקחת דעת מיעוט?

יואב קיש: שש שנים הם ישבו על המדוכה.

יואב קיש: תתחילי לקחת דעות מיעוט בבג"ץ, נראה אותך.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת קיש.

זהבה גלאון: אתה רוצה לשנות את החוק?

זהבה גלאון: תשנה את החוק מ-1953, חוק נישואין וגירושין.

זהבה גלאון: אתה מתעלם לחלוטין מהעובדה שאין שוויון היום בין נשים לגברים.

זהבה גלאון: אין שוויון.

זהבה גלאון: אם אתה תיקח להן – – –

יואב קיש: אנחנו נילחם על שוויון – גם בשביל הנשים.

זהבה גלאון: אתה תילחם על שוויון, מה זאת אומרת.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: וזה לא רק לדבר – – –

אורן אסף חזן: לא רק את דואגת לשוויון, זהבה.

זהבה גלאון: תילחם על שוויון.

זהבה גלאון: אם אני אסמוך עליך – נצטרך לדאוג שאתם בעריצות הרוב, בכוח שלכם, מכריחים את חברי הקואליציה עכשיו להצביע בעד החוק הזה.

יואב קיש: אני לא צריך ממך שום דבר, לא לסמוך ולא כן לסמוך, אנחנו נעשה את זה – – – אנחנו הקואליציה.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

זהבה גלאון: אתם רוצים עכשיו להביא למצב שילדים יהיו בסיכון.

זהבה גלאון: סיכון הילדים זה עליך, על הראש שלך.

זהבה גלאון: מה שאתם תעשו עכשיו – – –

יואב קיש: אני עושה את זה בשביל להציל את הילדים.

יואב קיש: להציל.

יואב קיש: אל תדברי אתי על הסיכונים.

זהבה גלאון: כן, ילדים בסיכון זה עליך, זה על הראש שלך.

זהבה גלאון: זה מה שיהיה כאן.

יחיאל חיליק בר: תודה לחברת הכנסת גלאון.

אורן אסף חזן: זהבה, מה זה ההסתה האישית הזאת נגד יואב קיש?

יחיאל חיליק בר: אני מבין שהממשלה ביקשה הצבעה – – –

אורן אסף חזן: מה זה ההסתה האישית הזאת נגד קיש?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תודה.

יחיאל חיליק בר: ביקשה – – –

יואב קיש: רגע, אני יכול להגיב?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה להגיב?

יואב קיש: כן.

יחיאל חיליק בר: יש לך שלוש דקות בדיוק, יואב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: מותר.

יחיאל חיליק בר: הוא – מותר לו להגיב במשך שלוש דקות בדיוק.

יחיאל חיליק בר: אחרי ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: אחרי ההצבעה.

יואב קיש: האמת שלא תכננתי להגיב, אבל כשאומרים לי שאני מסית נגד הילדים לא יכולתי להיות פה בשקט.

יואב קיש: את עושה את העוול הזה.

יואב קיש: אנחנו נלחמים על הצִדקה שלהם, להציל אותם.

יואב קיש: אנחנו, חשובות לנו המשפחות, אנחנו מבינים את המצב.

יואב קיש: הוועדה קבעה ובבירור, ואת לוקחת לי דעת מיעוט?

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: אולי נתחיל לקחת דעת מיעוט בבג"ץ?

יואב קיש: בואי ניקח דעת מיעוט של בג"ץ – נראה אותך מגיבה על דעות מיעוט.

יואב קיש: הרי כשזה מתאים לכם – הכול טוב, אבל כשיש פה ועדה מקצועית שאמרה בדיוק את הדברים האלה – –

זהבה גלאון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב קיש: – – אז זה לא מתאים לך?

יואב קיש: אז מסתכלים בדעות שאת רוצה?

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לוי, חברת הכנסת גלאון, אני מבקש.

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: חוצפה.

יואב קיש: חוצפה.

יואב קיש: אומרים לכן את האמת בפרצוף ואין לכן תשובות.

יואב קיש: אין לך תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: אני אמרתי לך את זה אלף פעמים, את בוחרת לא להאמין.

יואב קיש: לשמור על הילדים, לתקן את העוול שנעשה לנשים, לתקן את העוול שנעשה לגברים, והכול בגלל דבר אחד – כי הילדים הם הכי חשובים.

יחיאל חיליק בר: חברות הכנסת גלאון ולוי, תנו לו לסיים את שתי הדקות.

יחיאל חיליק בר: סיימת?

יואב קיש: אני סיימתי.

יואב קיש: אני מקווה שהיא הבינה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו, לבקשת הקואליציה, להצבעה שמית על הצעת חוק הורים וילדיהם.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת להתחיל בהצבעה השמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – אינו משתתף בהצבעה יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – נגד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – בעד עודד פורר –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

יחיאל חיליק בר: תודה למזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אנא קראי שוב בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם בשעת ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: האם יש חבר או חברת כנסת שנמצאים באולם ולא הצביעו ורוצים להצביע?

יחיאל חיליק בר: יאמרו זאת עכשיו.

מרדכי יוגב: – – –

יחיאל חיליק בר: האם יש חבר או חברת כנסת?

יחיאל חיליק בר: אתה הצבעת.

יחיאל חיליק בר: הצבעת נוכח ולא משתתף.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אני שואל אחרים אם יש.

יואל חסון: חבר הכנסת יוגב, זו לא מדינת יהודה פה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, תמה ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת לספור את הקולות.

קריאה: ניסן – – –

קריאה: ניסן, לא הצבעת?

ניסן סלומינסקי: הצבעתי.

ניסן סלומינסקי: הצבעתי.

ניסן סלומינסקי: הצבעתי.

קריאה: רגע.

קריאה: אל תספור.

יחיאל חיליק בר: בסדר, ההצבעה תמה.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יואב קיש: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, זה לא נכון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת קיש, הוא היה פה ואמר "לא משתתף".

יואב קיש: הוא היה ולא נתנו לו – – –

יחיאל חיליק בר: מה זה "לא נתנו לו להצביע"?

יחיאל חיליק בר: ודאי שנתנו לו להצביע.

שרן השכל: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת השכל, הוא אמר "לא משתתף".

יואל חסון: אנחנו יודעים – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זהבה גלאון: – – –

יואל חסון: אפשר לעשות חוק – – –

איתן כבל: הייתי עונה לך – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אני קובע כי בחוק חזקת הגיל הרך, הצעת חוק הורים וילדיהם, הצביעו 41 בעד החוק ו-42 נגד החוק.

יחיאל חיליק בר: החוק לא התקבל.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: השרה גמליאל תעלה – הודעה אישית.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חסון.

גילה גמליאל: זאת תעודת עניות לקואליציה.

גילה גמליאל: לא רק תעודת עניות לקואליציה – כדאי שתחפשו כבר קואליציה אחרת – –

קריאה: כל הכבוד.

קריאות: – – –

גילה גמליאל: – – כי כל מי שלא הצביע היום – הרי גם לא יצביעו לו באופן טבעי.

גילה גמליאל: אז תתביישו לכם.

גילה גמליאל: זה דבר אחד.

גילה גמליאל: דבר שני – אני רוצה לומר שהשמחה הצוהלת כאן, שנטען בפן השוויוני – –

אורלי לוי אבקסיס: הצלנו נשים היום.

אורלי לוי אבקסיס: הצלנו נשים, ואת הילדים שלהן.

גילה גמליאל: – – עצם התפיסה של נשים שפגיעה באבות זה דבר שוויוני, זה דבר פשוט לא נתפס.

גילה גמליאל: בעיה של שוויון נשים זה עניין חברתי, ובאותה מידה גם צריך להיתפס המדד של שוויון לגברים.

גילה גמליאל: אז במערכה הזאת אולי ניצחתם בכביכול ניצחון של האופוזיציה, אבל אני רוצה לומר לכם שהחוק הממשלתי יעבור בכל מקרה.

יואל חסון: תודה רבה לשרה גמליאל.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1763/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור מניעה מצרכן להביא למקום עסק מזון או שתייה מאותו סוג הנמכר במקום), של חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יואל חסון: חברותי חברות הכנסת, לא עושים פה סלפי במליאה.

יואל חסון: באמת.

קריאות: – – –

יואל חסון: אותו דבר.

יואל חסון: אותו דבר.

יואל חסון: אבל אני מבין את השמחה.

יואל חסון: יישר כוח.

יואל חסון: חברת הכנסת פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: טוב, אחרי דיון סוער כל כך – – –

יואל חסון: אכן סוער, ניצחון חשוב של האופוזיציה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אני מבקש שקט במליאה.

יואל חסון: חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת ילין, נא לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת שטרן, נא לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, נא לשבת.

חיים ילין: כמה זמן אתה חושב – – –

יואל חסון: אבל נא לשבת, אתם עושים שם התכנסות.

יואל חסון: אתם עושים התקהלות.

יואל חסון: נא לשבת.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה סלימאן, נא לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן וחבר הכנסת מגל, כל ההתכנסות שם לא מקובלת עלי.

יואל חסון: לא מקובלת עלי ההתכנסות הזאת, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת מגל, נא לפזר את ההתכנסות שם.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת פלוסקוב, בבקשה.

יואל חסון: עשר דקות עומדות לרשותך.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברות הכנסת, זאת הצעת החוק הראשונה שלי, ולכן אני חייבת להגיד לכם שאני קצת מתרגשת.

יואל חסון: לא, רגע, אני מבקש.

יואל חסון: סליחה, חברים, הרעש פה הוא עצום.

יואל חסון: מנהלי הסיעות, עליזה, אני מבקש.

יואל חסון: עכשיו את מדברת.

יואל חסון: די.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: כשהתחלתי את הטיפול בנושא הזה, חשבתי ביני לבין עצמי שזאת תהיה דרך מצוינת ללמוד מה זו חקיקה בבית-המחוקקים.

טלי פלוסקוב: אני חברת כנסת חדשה, ורציתי ללמוד.

טלי פלוסקוב: אמרתי, אני אקח נושא שאם חס וחלילה הוא לא עובר, אז לא יקרה אסון.

טלי פלוסקוב: אבל בדרך, בטיפול בנושא, ראיתי שיש הרבה אנשים שמאוד מחוברים לנושא שאני העליתי.

טלי פלוסקוב: אני מקבלת מכתבים בפייסבוק ואני מקבלת מכתבים מהילדים בתודה על הצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: על מה אנחנו מדברים?

טלי פלוסקוב: אם אנחנו הולכים לקולנוע, משפחה עם ארבעה ילדים, קורה שכרטיס לסרט עולה לנו 100 שקלים, והפינוקים סביב הסרט עולים לנו 200 שקלים.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: כי בבתי-הקפה שנמצאים בבתי-הקולנוע המחירים מופרזים.

טלי פלוסקוב: ולמה הם מופרזים?

טלי פלוסקוב: כי אין תחרות, כי בית-הקפה הזה הוא היחיד שמוכר.

טלי פלוסקוב: וברור שאנחנו רוצים לפנק את הילד שלנו, וברור שאם אנחנו כבר נצא לבלות אז אנחנו נקנה לו את הפופקורן ונקנה לו את הקולה, ואין לנו ברירה.

טלי פלוסקוב: ואם היינו רוצים להכין את הפופקורן הזה בבית ולהביא אותו – לא, חברים, בכניסה למתחם היו אומרים לנו: אסור לכם להכניס את האוכל למתחם, כי את האוכל הזה מוכרים בפנים.

טלי פלוסקוב: מה זה?

טלי פלוסקוב: זה מונופול לשמו.

טלי פלוסקוב: מה בעצם ביקשתי בתיקון שלי לחוק?

טלי פלוסקוב: ביקשתי לאשר הכנסת אוכל ושתייה למתחמים מסוג זה, גם כאשר אוכל מסוג זה נמכר בתוך המתחמים.

טלי פלוסקוב: בוודאי שמדובר לא רק על בתי-הקולנוע – אנחנו מדברים על מתחמי הספורט, על אצטדיונים, ואני שמעתי ששם אנשים משלמים הון-טון כסף.

טלי פלוסקוב: לכן, הצעת החוק הזאת הולכת לתקן, או יותר נכון לסגור, את הפרצה בחוק הקודם, ומאשרת הכנסת אוכל למתחמים ללא הגבלה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה בכל אופן להודות קודם כול לחברי הכנסת שהצטרפו אלי בהצעת החוק הזאת, ויש לא מעט: אני רוצה להודות לשר הכלכלה לשעבר אריה מכלוף דרעי, ואני רוצה להודות לשרת המשפטים איילת שקד על התמיכה בחוק.

טלי פלוסקוב: ואני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בעד החוק – שנלך יותר לבתי-קולנוע, שנלך יותר למתחמי הספורט, ושלא נהיה לקוחות שבויים של אותם בתי-העסק שנמצאים במקומות האלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, גברתי, על הצעת החוק החשובה.

יואל חסון: ישיב בשם שר הכלכלה השר יריב לוין, שכבר הגדרנו אותו יותר מפעם אחת "רב-שר".

יואל חסון: מזל שמינו איש חכם לתפקיד הזה, אחרת איך היית יכול לדבר על כל כך הרבה נושאים, אדוני.

אילן גילאון: אפשר לקרוא לו גם שר הבית.

יואל חסון: שר הבית, גם לא רע.

עיסאווי פריג': הוא מקבל הבטחת הכנסה – – –

אילן גילאון: – – – על הר-הבית.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, מזל שיושב בראש הישיבה מישהו שיודע לפרגן, הרווחתי.

יואל חסון: לפרגן, לפרגן, לפרגן.

יואל חסון: כן.

יריב לוין: בסדר גמור.

יריב לוין: רבותי, להלן עמדת הממשלה ביחס להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור מניעה מצרכן להביא למקום עסק מזון או שתייה מאותו סוג הנמכר במקום), הצעת חוק של כמה חברי כנסת, ובראשם חברתנו חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יריב לוין: הצעת החוק נועדה להילחם בתופעה לא הגונה שלפיה, אף שהחוק מתיר זאת, עסקים מונעים מצרכנים להביא למקום העסק מוצרי מזון או שתייה מסוג שנמכר באותו מקום.

יריב לוין: החוק התיר זאת כדי להילחם במחירים מופרזים של מזנונים במקומות כמו בתי-קולנוע, מגרשי ספורט ועוד.

יריב לוין: בתיקון 39 לחוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, נקבע שאם העסק מונע מצרכן להביא למקום העסק או למקום אחר המנוהל על-ידי עוסק מזון או שתייה – וכאן ההדגשה – "מאותו סוג שהעוסק מוכר במקום", מדובר בעבירה.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת לתקן את הנוסח, כך שבמקום המילים "מאותו סוג שהעוסק מוכר במקום" יבוא "מאותו סוג שנמכר במקום".

יריב לוין: ההבדל הוא שהמצב הנוכחי מנוצל כך שעסקים מונעים מצרכנים להכניס מזון או משקה לתחומם בטענה שלא הם אלה שמוכרים את המזון או השתייה באותו המתחם, אלא עוסק אחר, ולכן לכאורה החוק הקיים איננו חל עליהם, וזה כמובן בניגוד גמור לכוונת המחוקק כפי שהייתה מלכתחילה.

יריב לוין: הטענה היא שלשון החוק קובעת איסור על מניעת הכנסה של מזון או שתייה מאותו סוג שהעוסק מוכר במקום, ולכן לכאורה החוק איננו חל במצבים האלה.

יריב לוין: התיקון המבוקש הוא ראוי, הוא יסגור את הפרצה הזו והוא יסייע לצרכנים להימנע מן הצורך לשלם מחירים מופרזים במזנונים שבהם הם למעשה הופכים לקהל שבוי.

יריב לוין: נוכח האמור, הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה הטרומית, בכפוף לכך שלאחר מכן המציעים יסכמו את המשך הליכי החקיקה עם משרד המשפטים ועם הרשות להגנת הצרכן במשרד הכלכלה.

יריב לוין: ואני מבין, חברת הכנסת פלוסקוב, שהדבר הזה מקובל גם עלייך בשמם של כל המציעים.

יריב לוין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת לוין.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

יואל חסון: חברי הכנסת, ההצבעה התחילה.

יואל חסון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור מניעה מצרכן להביא למקום עסק מזון או שתייה מאותו סוג הנמכר במקום), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיכל רוזין: אפשר להוסיף אותי?

יואל חסון: הצעת החוק עברה ותועבר – – –

קריאה: יואל.

יואל חסון: רגע, רגע, תנו לי לסיים, שנייה.

יואל חסון: – – – תועבר להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

יואל חסון: מבקשים להוסיף את הצבעתם השר אזולאי, חברת הכנסת רוזין, חבר הכנסת אבו מערוף, חבר הכנסת טלב אבו עראר, חברת הכנסת תומא סלימאן, חבר הכנסת חנין, חבר הכנסת אלאלוף – כולם – – –

מיכל רוזין: – – – לא שמענו הצבעה.

יואל חסון: – – – כולם בעד.

יואל חסון: הוספו לפרוטוקול בלי שהשתנתה התוצאה, אבל הצעת החוק עברה.

יואל חסון: חבר הכנסת מקלב גם, וחברת הכנסת קורן גם, הצטרפו להצעה של חברת הכנסת פלוסקוב שעברה ברוב גדול ובהצלחה, ויישר כוח.

יואל חסון: פה-אחד.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1554/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת פרסום טפסים מקוונים), של חברי הכנסת רועי פולקמן, רחל עזריה ומירב בן ארי.

יואל חסון: ינמק חבר הכנסת רועי פולקמן.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאחרונה נפגשתי עם ידיד ותיק שלי שמנהל את עסקיו באירופה.

רועי פולקמן: לאחרונה הוא עבר לגור באירופה.

רועי פולקמן: אף שהוא העתיק את מגוריו לארץ אחרת הוא דואג להגיע לעתים קרובות לארץ; פה נמצאים החברים והמשפחה, פה זה הבית שלו.

רועי פולקמן: האהבה הזאת לבית לא מונעת ממנו כל פעם שאנחנו מדברים להיות מתוסכל מכמות הביורוקרטיה שנדרשת מאתנו, אזרחי המדינה.

רועי פולקמן: האמת שאלברט איינשטיין אמר פעם, וזה ציטוט לא מוכר שלו: ביורוקרטיה היא המוות של כל יצירה בעלת ערך.

רועי פולקמן: זה נכון.

רועי פולקמן: אבל כדי לנהל מדינה צריך מערכות גדולות, וכמובן צריך גם ביורוקרטיה.

רועי פולקמן: אבל יש צורך מהותי באיזון בין ביורוקרטיה שנדרשת לבין זו המעכבת ומקשה על הציבור.

רועי פולקמן: חוק הטפסים המקוונים שאני מבקש מכם לאשר היום מבקש להתחיל בשינוי קטן אך מהותי בנושא הזה ולחייב את כל הרשויות המקומיות בארץ להשוות את יעילות השירותים שלהן לערים הגדולות – להעלות את כל הטפסים הנדרשים מהתושב לאתר האינטרנט של העירייה ולהנגיש בכך את אמצעי התשלום לציבור באופן דיגיטלי, וכך למנוע בזבוז של שעות בתורים.

רועי פולקמן: למי שגר בערים הגדולות זה נשמע מובן מאליו, אבל מסתבר שבהרבה מאוד ערים במדינת ישראל זה לא המצב.

רועי פולקמן: יש פערים גדולים בין יישובי הפריפריה לבין ערי המרכז בהתייחס לסוגיות של ייעול הביורוקרטיה בהרבה מאוד רבדים, גם בזמינות של טפסים באינטרנט.

רועי פולקמן: אין כל סיבה שבשנת 2015, כמעט 2016, אנשים יבזבזו שעות בהמתנה בתור לתשלום ארנונה או לרישום לגנים, בעוד חבריהם מתל-אביב ומירושלים מקבלים את השירות בחיבור פשוט לאינטרנט.

רועי פולקמן: ממשל זמין ומתן שירותים מקוונים יכולים לחסוך המון זמן, כסף והתרוצצויות לאזרח, וכמובן גם לחסוך לרשויות המקומיות משאבים.

רועי פולקמן: עם קבלת הצעת החוק הזאת, הרשויות המקומיות יתאימו את עצמן לא רק למקובל בערים הגדולות בארץ, אלא גם לנהוג בעולם כבר למעלה מעשור.

רועי פולקמן: אני רוצה להודות בעניין הזה גם לחברי סיעתי ששותפים לחוק ועוסקים אתי יחד בנושא הרשויות המקומיות – גם לרחל עזריה וגם למירב בן ארי, חברת הכנסת מירב בן ארי – ולומר שיחד עם המשרד לשוויון ועם "ישראל דיגיטלית" אנחנו נפעל ליישם את העניין הזה וללוות את הרשויות המקומיות בצורה שגם תייעל את השירות לאזרח וגם תחסוך להן משאבים.

רועי פולקמן: חוקים כאלה מפחיתים את הביורוקרטיה.

רועי פולקמן: אנחנו עוסקים פה הרבה בנושא הזה – איך מצמצמים את הביורוקרטיה לאזרח ולעסקים; מייעלים את השירותים בתוך המשרדים; משפרים את השירות לאזרחים ומחזקים את האמון שיש בינינו, יושבי המשכן, לבין הציבור שאנחנו משרתים.

רועי פולקמן: לכן אני מבקש את תמיכתכם בחוק הזה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת פולקמן.

יואל חסון: ישיב בשם הממשלה שר – – –

קריאה: לא צריך.

יואל חסון: אין תשובה של הממשלה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: חברי הכנסת, שימו לב, אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: נא להצביע.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת פרסום טפסים מקוונים), התשע"ה–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת פרסום טפסים מקוונים) עברה, ותועבר להמשך דיון והכנה לקריאה ראשונה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יואל חסון: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קומבינת הגז של דרעי ונתניהו

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

יואל חסון: הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קומבינת הגז של דרעי ונתניהו, מס' 1468, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יואל חסון: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, בואו נתחיל.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אתה צריך לשבת כאן.

עיסאווי פריג': תראה, פסטיבל הגז – בדרך כלל בחתונה יש חתן.

יואל חסון: עשר דקות.

עיסאווי פריג': אבל הפסטיבל שאנחנו עוברים, שראש הממשלה מנחה אותו והולך אתו ומוכן להקריב כל דבר על זה – בפסטיבל הזה יש הרבה חתנים.

עיסאווי פריג': כל תקופה אנחנו מחליפים חתן, ועכשיו החתן בא מהשורות שלכם, מה לעשות, כדי שגם אתם תיקחו חלק.

עיסאווי פריג': אז השר אריה דרעי החליט להיות החתן בפסטיבל.

עיסאווי פריג': תראה, ראש הממשלה, תמורת מתווה הגז, מה הוא מוכן לעשות.

עיסאווי פריג': כשאני משחזר את זה אחורה, מהכנסת הקודמת, כל דבר שבא בדרכו הוא מוכן להזיז ולהקריב למען המתווה הזה, כולל אתכם, ואתם זורמים.

עיסאווי פריג': אני רק אקח כמה תחנות בדרך לצורך העניין.

עיסאווי פריג': אני אתחיל דווקא מסעיף 52, שהוא הכוכב העליון – סעיף 52, משתמשים בו כשיש צידוק ביטחוני.

עיסאווי פריג': עכשיו נושא מצרים ירק מהפרק, ובכל זאת סעיף 52, כשיש לי שותפים כמו השר אריה דרעי, קל לי להעביר.

עיסאווי פריג': עכשיו, סעיף 52, שאני מחליט להפעיל אותו – מה קורה?

עיסאווי פריג': השר דרעי, יש לו קרקורי בטן, הוא לא שלם עם המצב:

עיסאווי פריג': איך אני אחתום על סעיף 52?

עיסאווי פריג': זו פעם ראשונה, יכול להיות שפעם בעתיד תהיה ועדת חקירה, ואני לא רוצה להיות שם.

עיסאווי פריג': אני לא שלם עם זה, לא שלם עם זה, תשחררו אותי.

עיסאווי פריג': מצד שני, אתם הולכים, יושבים כאן, והמתווה עולה להצבעה והידיים מורמות; השר בממשלה מצביע בעד.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי, מה ההבדל, מה השוני בין לחתום על 52 לבין להצביע בעד בממשלה ושאתם תרימו את היד?

עיסאווי פריג': מה ההבדל?

עיסאווי פריג': אני לא מוצא הבדל.

עיסאווי פריג': אבל כשאתה מתעמק יש הבדל: כנראה תהיה ועדת חקירה בעתיד, ואני, שר הכלכלה, לא רוצה לקחת את הצ'אנס הזה.

עיסאווי פריג': אני מוותר על זה, אז תשחררו אותי מ-52.

עיסאווי פריג': אני אצביע כמו כל חבר בקואליציה, כמו כל מכונת ההצבעה, אבל לחתום על 52?

עיסאווי פריג': מחר ישאלו אותי, יפה.

עיסאווי פריג': אבל בשביל לעשות את זה אני צריך משהו, משהו.

עיסאווי פריג': אז יאללה, בוא נחשוב.

עיסאווי פריג': היצירה של ראש הממשלה והצוות של המתווה – חשבו: ואללה, אתה איש השכבה החלשה; אתה איש השכבה החלשה, אדוני שר הכלכלה אריה דרעי.

עיסאווי פריג': בוא נצ'פר אותך: ניתן לך 300 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': קח קופה קטנה שתהיה גדולה קצת, תעסוק בפריפריה, תצ'פר את הפריפריה, ואתה שם.

עיסאווי פריג': אז אני חושב, ואללה, אחלה אקזיט לעשות ממשרד הכלכלה בתוך שישה חודשים בשווי של 300 מיליון – דחילק.

עיסאווי פריג': כל חברות הסטרט-אפ יעמדו עכשיו בתור ללמוד איך עושים אקזיט כזה בחמישה חודשים, 300 מיליון.

עיסאווי פריג': וראש הממשלה מוכן להקריב את הכול.

עיסאווי פריג': מוכן להקריב את הכול.

עיסאווי פריג': יש כסף, אין כסף – נקריב.

עיסאווי פריג': מתווה הגז, הבייבי של ביבי, שרת הטייקונים ובעלי ההון מארצות-הברית – הוא מקבל את ההוראות משם ומוכן להקריב כל מה שבא על הדרך בשביל הדבר הזה.

עיסאווי פריג': כל מה שאנחנו שומעים, אני רוצה לתת לו כותרת:

עיסאווי פריג': האם זה "קומבינה"?

עיסאווי פריג': האם זה "שחיתות"?

עיסאווי פריג': האם זה "שוחד"?

עיסאווי פריג': – –

יואל חסון: השר גבאי.

יואל חסון: חברת הכנסת בן ארי.

עיסאווי פריג': – – אני רוצה את עזרתכם.

עיסאווי פריג': אני רוצה את עזרתכם – איך אני אקרא לכל התהליך המסריח שאני רואה.

עיסאווי פריג': אמרתי מסריח?

עיסאווי פריג': אתם זוכרים את התרגיל המסריח שהיה לפני כמה שנים?

יואל חסון: איך אפשר לשכוח, אדוני?

עיסאווי פריג': אז עכשיו אנחנו בתרגיל מסריח, מהדורה – – –

אילן גילאון: – – – מסריח מריח של גז – – –

עיסאווי פריג': אז אתה רואה?

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו במהדורה חדשה של תרגיל מסריח.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, איך אני צריך להבין מהלך כשאנחנו רואים במו-עינינו מהלך שמכל כיוון מריח רע?

עיסאווי פריג': שואלים את עצמנו למה נמאסנו על הציבור שרואים דברים כאלה, חברים.

עיסאווי פריג': אנחנו לא רק נמאסנו, אנחנו מאסנו.

עיסאווי פריג': מכל כיוון ההתנהלות הזו וההתנהגות הזו והקומבינה הזו עושות מאתנו צחוק.

עיסאווי פריג': כל אזרח ואזרח שרואה את ההתנהלות הזו שואל את עצמו אלף פעם: למה הם עושים לי את זה?

עיסאווי פריג': משום כך, חברים, אין מנוס מהקמת ועדת חקירה.

עיסאווי פריג': היו לפני, לפני שבועות, שעלו כאן וביקשו ועדת חקירה, אבל האקזיט של משרד הכלכלה בכיכובו של החתן, שר הכלכלה החדש, מוסיף שמן למדורה ומחייב אותנו לשאול את עצמנו למה כל התהליך הזה מקבל סירחון.

עיסאווי פריג': אני קורא מכאן לחברים: צריך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק את כל התהליך, שתבדוק את כל בעלי ההון שמפעילים בשלט-רחוק ממשלה שלמה.

עיסאווי פריג': מכונת הצבעה עומדת בצד, וראש הממשלה מוכן להקריב הכול, הכול, רק שהמתווה יעבור; אפילו לפתוח את זה בפני הקהל לשימוע לקח לו כמה חודשים ופחד שלא יעמוד בבג"ץ – לפתוח, ליידע את הקהל במה שקורה שם.

עיסאווי פריג': הסיבות לא ייגמרו.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם, צריך להסתכל עוד שנה, שנתיים קדימה.

עיסאווי פריג': המתווה שאתם עומדים לאשר – כל אחד ואחד מכם ישאל את עצמו בעוד כמה שנים, כשתיפתח ועדת חקירה פלילית על התהליך שהיה, כי ימים יגידו כמה אנחנו צודקים.

עיסאווי פריג': לשם כך – חברי מש"ס, אתם חושבים על הפריפריה: 300 מיליון שקל, אחלה קומבינה.

עיסאווי פריג': אבל המצפון שלכם לא יהיה שקט, כי ההתנהלות שלכם והתרגיל המסריח החדש לא מוסיפים כבוד, לא לכם ולא לבית הזה.

דוד אזולאי: אתה תעלה לבמה בבוא היום ותתנצל על מה שאמרת.

עיסאווי פריג': הלוואי.

עיסאווי פריג': אני מוכן להתנצל.

עיסאווי פריג': אם המתווה בסוגיית הגז שנגררים אליו כמו עדר יוביל להטבה לאזרחי המדינה, אני הראשון שיעמוד כאן ויגיד: מצטער.

עיסאווי פריג': אבל ההתנהלות, אני בטוח, מכל כיוון שראיתי את זה – יש משהו מסריח וכולכם נגררים, כל אחד מהכיוון שלו, כל אחד במחיר שלו; כל אחד במחיר שלו.

עיסאווי פריג': וזה לא מתאים לנבחרי ציבור.

עיסאווי פריג': זאת סוגיה מהותית, משאב טבע שכל אזרח במדינה צריך ליהנות ממנו, ואתם נגררים ונותנים יד לבעלי הון אמריקנים וכל מיני בעלי הון קטנים שיכתיבו לנו ויכתיבו לנו את סדר-היום.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, אני קורא לכם להצביע בעד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת פריג'.

יואל חסון: ישיב השר לוין.

יואל חסון: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת פריג', הנייר סובל הכול ואפשר לכתוב כל דבר, וגם מעל הדוכן כנראה אפשר להגיד כל דבר.

יריב לוין: ואפשר להטיח האשמות באנשים ובסיעה בכנסת, כאילו מדובר בעובדות חיות.

יריב לוין: נדמה לי, חבר הכנסת פריג', שאין דבר וחצי דבר, לא בהצעה ולא בטענות שהשמעת כאן.

יריב לוין: ולא רק זה, אלא ההפך הוא הנכון.

יריב לוין: אני חושב שלאורך כל התהליך הזה, תהליך באמת קשה ולא פשוט, הדברים נעשים בשקיפות ציבורית מלאה.

יריב לוין: אמר השר דרעי בצורה מאוד ברורה: אני לא מרגיש שאני יכול לחתום על המתווה, על אותו סעיף 52.

יריב לוין: מצד שני, גם את זה הוא אמר: אני לא רואה לנכון להיות האיש שבגללו אנחנו נכנסים למבוי סתום בסוגיה הזאת.

יריב לוין: לקח החלטה, בעיני החלטה לא פשוטה, החלטה נדירה בפוליטיקה הישראלית, לוותר על משרד עוצמתי, עם כל הסמכויות הנלוות, מתוך הכרה בעובדה שהוא איננו יכול לשאת בעצמו באותה אחריות שמוטלת עליו מתוקף התפקיד הזה.

יריב לוין: אני חושב שכיושב-ראש של מפלגה גדולה וחשובה בקואליציה, היה נכון וראוי להבטיח את זה שלשר דרעי יהיו לפחות כלים מתאימים לפעול באותו משרד שנשאר באחריותו, להרחיב את תחומי סמכותו ולאפשר לו לטפל בנושאים שהם בליבת העשייה הציבורית שלו.

יריב לוין: אגב, אני מוכרח לומר, אני חושב שאולי הדבר לא קרה בכוונת מכוון, ואני הראשון שאומר לך שאני הייתי שמח לראות את השר דרעי נשאר וממשיך במשרד הכלכלה, אבל כן, אני חושב שבסופו של דבר גם ההסדר שנעשה הוא הסדר טוב.

יריב לוין: הוא מוסיף תקציבים לפריפריה, הוא מוסיף תקציבים לשכונות שבהן נדרש טיפול, הוא מפקיד אותם בידי אדם מנוסה ומיומן, עם סמכויות רחבות.

יריב לוין: ובמובן הזה נדמה לי שאזרחי ישראל בשורה התחתונה, בסוף, יצאו נשכרים פעמיים:

יריב לוין: פעם אחת מכך שאפשר יהיה להשלים את המהלכים שהממשלה עושה בתחומי האנרגיה, ובפעם השנייה מן היכולות הרבות יותר, גם במשאבים וגם בזמן, שיעמדו לרשות השר דרעי כדי לטפל בנושאים שהוא לקח על עצמו לטפל בהם.

יריב לוין: ולכן אני חושב שלא רק שאין פה, לא תרגילים ולא כל מיני שמות אחרים שבהם כינית את זה – ואני בכלל הייתי מציע להיזהר בשימוש התכוף הזה במילה "פלילי" על כל דבר – – –

עיסאווי פריג': ההיסטוריה תשפוט אתכם.

יריב לוין: אגב, אם אנחנו חושבים שההיסטוריה תשפוט, אז אני מציע שנחכה קצת זמן, נראה את הדברים כמו שאתה מציע, בפרספקטיבה היסטורית, ולא נמהר להקים ועדות חקירה כאשר אנחנו נמצאים בראשיתו של תהליך.

יריב לוין: אני חושב שזה לא נכון, בעיני אפילו לא – אני אתפלא אם אתה באמת באופן רציני מתכוון לזה אפילו בעצמך, ולכן אני חושב שתעשה נכון הכנסת אם תדחה את ההצעה להקמת ועדת חקירה במקרה הזה.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה – הצבעה שמית.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: חברים, אנחנו רוצים להתחיל בהצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו משתתף בהצבעה משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה הנוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

מאיר כהן: לחזור על השמות של אלה שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח יצחק כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו משתתף בהצבעה איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

מאיר כהן: יש מישהו שנמצא כאן ולא קראו בשמו?

יחיאל חיליק בר: בעד.

מאיר כהן: יחיאל.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: זה אחרי ההצבעה הזאת.

קריאות: לא – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: יחיאל חיליק בר בעד?

יחיאל חיליק בר: הם אומרים שכן – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת בר, תחליט.

יחיאל חיליק בר: אם הם אומרים, אז – – –

מאיר כהן: שאתה מקוזז.

מאיר כהן: אז הוא לא מצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יחיאל חיליק בר – אינו משתתף בהצבעה

מאיר כהן: תמה ההצבעה.

מאיר כהן: תסכמי, גברתי המזכירה.

מאיר כהן: על הצעתו של חבר הכנסת עיסאווי פריג', הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קומבינת הגז של דרעי ונתניהו: נגד – 35, בעד – 20.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: לא התקבלה ההצעה.

מאיר כהן: החזרת גופות מחבלים

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 1431, 1435, 1451, 1452, 1458, 1459, 1469, 1479 ו-1491: החזרת גופות מחבלים.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת חיים ילין.

מאיר כהן: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: ואחריו – חבר הכנסת סמוּטריץ.

בצלאל סמוטריץ': סמוֹטריץ.

מאיר כהן: סמוֹטריץ.

מאיר כהן: ודייק.

מאיר כהן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, שרים נכבדים, שר הביטחון, אני מודה לך מאוד על כך שאתה פה, אני חושב שהדיון ראוי ששר הביטחון יהיה בו.

חיים ילין: אני חושב שאתה אדם ראוי, ולמרות מה שחלק מאנשי מפלגתך אומרים עליך, אני ממש לא תומך, ואף שאני נמצא באופוזיציה אני חושב שאתה עושה עבודה ראויה לשמה.

מאיר כהן: תאי העוזרים בצד שמאל, אנא מכם, שומעים אתכם יותר מאשר את חברי הכנסת.

מאיר כהן: סליחה, אני מתכוון לזה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

חיים ילין: הנושא הוא מאוד כאוב, ובטח חלק מהאנשים ייקחו אותו למקומות לא ראויים.

חיים ילין: אני רוצה לקחת אותו למקום הערכי.

חיים ילין: ככה גידלו אותנו, שאנחנו לא מפקירים פצועים, אנחנו לא מפקירים אנשים בשטח.

חיים ילין: אני חייב להגיד לך שאחרי "צוק איתן", שנה לאחר מכן, מתוך התחקירים שהצלחתי להוציא מהיחידה של הבן שלי, הבנתי איך הוא עם 50 הקילו עליו סחב עוד אחד.

חיים ילין: הוא לא סחב אותו מפני שהוא ילד טוב או – ככה חינכו אותו.

חיים ילין: הוא אמר: גם בזה שיכול להיות שהייתי יוצא משם בשקית, מחובתי לקחת את הסמ"פ שלי על הגב ולהביא אותו לאן שצריך.

חיים ילין: אני לא מבין למה ילדים יכולים ככה להתנהג, והממשלה לא יכולה להתנהג ככה.

חיים ילין: אני אומר את זה מכל הלב.

חיים ילין: פעם אחת מחליטים שכן משחררים מחבלים, פעם שנייה מחליטים שלא משחררים מחבלים.

חיים ילין: אבל אורון שאול והדר גולדין, זיכרונם לברכה, נמצאים בידי מחבלים מרצחים שאין להם שום טיפת אנושיות.

חיים ילין: והדיון הזה הוא על הקבר שלהם, שלמשפחות גולדין ושאול יהיה קבר לבוא ולבקר.

חיים ילין: זה מה שנשאר להם.

חיים ילין: ואנחנו במו-ידינו לוקחים מחבלים שבאים לדקור אותנו, להרוג אותנו, ואנחנו משחררים אותם.

חיים ילין: אז אני מודה, שר הביטחון, לו הייתי במקומך – אמרתי לך, אני מכבד – גם לא רוצה להיות במקומך, ואני גם לא בא לנהל משא-ומתן פה על גב כנסת ישראל.

חיים ילין: אבל אני חושב שמן הראוי שאנחנו נילחם על הערכים האלה.

חיים ילין: במקום שנכנסת פוליטיקה אנחנו כבר לא מסוגלים לנהל ולא מסוגלים לחזור לערכים שלנו.

חיים ילין: אני נורא רוצה שהמשפחות יעודכנו.

חיים ילין: אני דיברתי עם שתי המשפחות, אמרתי להן: אני מדבר אתכם כראש המועצה האזורית אשכול לשעבר, בכלל לא כחבר כנסת.

חיים ילין: הרגשתי שזה המינימום שאני יכול לעשות למענם.

חיים ילין: לא תקשורת ולא כלום – לא מעניין אותי.

חיים ילין: בוגי, תאמין לי, אתה מכיר אותי, זה לא מעניין, אבל אני רוצה לדעת שאתם עושים הכול ואתם מעדכנים את המשפחות ואתם מודעים לצורך הזה שלא ייתכן שמחבל או גופת מחבל הוא שום כלום.

חיים ילין: אין לזה מחיר.

חיים ילין: גם במחיר שאנחנו צריכים לחנך את הצד השני מה המשמעות של ערך אדם, שהם לא מבינים אותה.

חיים ילין: אז, כבוד שר הביטחון, אני באמת הולך פה, מה שנקרא, על ביצים, בלי לפגוע באף אחד, אבל עם הכרה עמוקה שאנחנו חייבים לעשות הכול, הכול, כדי שלמשפחות יהיה קבר.

חיים ילין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

מאיר כהן: ואחריו – חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, ההצעה לסדר-היום עוסקת בנושא החזרת גופות המחבלים, ודעתי בעניין ידועה וברורה.

בצלאל סמוטריץ': דומני שזה צעד מיותר, ואני בורר את מילותי כדי שלא לפגוע.

בצלאל סמוטריץ': מותר לפעמים גם להפעיל שכל ישר, ונדמה לי שמה שלרוב הציבור ברור, צריך להיות ברור גם לנו.

בצלאל סמוטריץ': כולנו ראינו את ההלוויות ההמוניות, את שלהוב היצרים שבא בעקבותיהן, ואת אלה שנכספים אחר כך לקבל הלוויות דומות ורצים לדקור אותנו ברחובות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה לייחד את מעט הדקות שיש לי לדבר על המהות, ונראה לי שחבל שאנחנו עסוקים כל הזמן בטקטיקה של איך בדיוק להמשיך ולנהל את הסכסוך.

בצלאל סמוטריץ': דיברתי על זה פה ביום שני במסגרת הצעות האי-אמון.

בצלאל סמוטריץ': הגיע הזמן שנפסיק לנהל את הסכסוך הזה ונחתור להכריע אותו.

בצלאל סמוטריץ': ואמרנו שלה

בצלאל סמוטריץ': כריע אותו זה להבהיר שלא תקום מדינה פלסטינית, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': ובאותה נשימה – להזמין את כל ערביי הארץ הזאת שחיים אתנו ביחד בתא השטח הזה לחיות כאן אתנו בשלום תחת השלטון הזה של המדינה היהודית – –

סתיו שפיר: – – – 3 מיליון – – –

בצלאל סמוטריץ': – – תוך זניחת השאיפות הלאומיות שלהם והתמקדות ברווחה הפרטית שלהם, שהם יודעים יפה מאוד שעלתה וטיפסה ברמות עצומות מאז חזר העם היהודי לארץ-ישראל והביא אליה את כל השפע והקִדמה והטכנולוגיה.

סתיו שפיר: – – – תענה על השאלה.

סתיו שפיר: אזרחות ישראלית ל-3 מיליון פלסטינים – זה מה שאתה רוצה לעשות פה?

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה לקרוא לכם מפרשת בחוקותי בספר ויקרא.

בצלאל סמוטריץ': בתוך הקללות הגדולות, אדוני היושב-ראש, מתחבא פסוק שהרמב"ן דווקא רואה בו ברכה.

בצלאל סמוטריץ': אומר הכתוב: "והשִׁמֹתי אני את הארץ ושממו עליה אֹיביכם".

בצלאל סמוטריץ': כמובן מדובר על מצב שעם ישראל יורד לגלות וארץ-ישראל נשארת בשיממונה.

בצלאל סמוטריץ': ואומר הרמב"ן: היא בשורה טובה, שאין ארצנו מקבלת את אויבינו, כי מאז יצאנו ממנה לא קיבלה אומה ולשון, וכולם משתדלים להושיבה, ואין לאל ידם.

בצלאל סמוטריץ': וכך אכן היה.

בצלאל סמוטריץ': במשך שנים עמדה הארץ הזו בשיממונה.

בצלאל סמוטריץ': קחו רק כדוגמה, כולם מכירים, מארק טוויין, שמסייר כאן בארץ לפני 148 שנים, בתרכ"ז, ומתאר בספרו "מסע תענוגות לארץ הקודש" – ממש כמה ציטוטים קטנטנים כי הזמן נגמר: נדמה לי שמכל הארצות בעלות הנוף המדכדך, ארץ-ישראל מחזיקה בכתר.

בצלאל סמוטריץ': הגבעות קירחות, צבען דהוי וצורתן רחוקה מלשובב את העין.

בצלאל סמוטריץ': העמקים מדבריות מכוערים המעוטרים בשוליהן.

בצלאל סמוטריץ': כל קו הוא גס, צורם, וכל תו הוא חד, ללא פרספקטיבה.

בצלאל סמוטריץ': ובהמשך: לא יכולנו לעצור למנוחה גם לאחר רכיבה של שעות.

בצלאל סמוטריץ': אומנם ראינו מים, אבל בכל המרחב שממה סביבנו – אדוני היושב-ראש – לא היה אפילו קמצוץ של צל.

בצלאל סמוטריץ': נצלינו קשות בשמש היוקדת.

בצלאל סמוטריץ': ארץ-ישראל עמדה בשיממונה שנים, שנים, שנים.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא היה כאן, אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': כולם ניסו, כמו שכותב הרמב"ן.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא הצליח להיאחז בה, עד שמה קרה?

בצלאל סמוטריץ': עד שעם ישראל חוזר לארץ-ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ארץ-ישראל מקבלת את בניה בסבר פנים יפות כמו שכתוב בתורה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, חבר הכנסת מרגי?

בצלאל סמוטריץ': "ואתם הרי ישראל" – בנביא – "ענפכם תִתנו" – נכון?

בצלאל סמוטריץ': – "ופריכם תשאו לעמי ישראל כי קרבו לבוא".

בצלאל סמוטריץ': ועם השפע הזה, אדוני היושב-ראש, עם הקדמה הזאת, עם כל הטוב הזה, כולם נהנים.

בצלאל סמוטריץ': מה היה כאן לפני שבאנו?

בצלאל סמוטריץ': לשם צריך – אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

מאיר כהן: כן, בלהט הזה, כדי שתסיים – – –

בצלאל סמוטריץ': לשם צריך לחתור.

בצלאל סמוטריץ': לא לנהל סכסוך.

בצלאל סמוטריץ': כשמנהלים סכסוך משלמים מחירים ולא מגיעים לשום מקום.

בצלאל סמוטריץ': צריך להכריע אותו בצורה חד-משמעית, להבהיר שפה בארץ חמדת אבות יש רק מקום למדינה אחת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר, בבקשה; לא נמצא.

מאיר כהן: אני מזמין לדוכן את חבר הכנסת עודד פורר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

סתיו שפיר: – – – תגיד את זה עד הסוף.

סתיו שפיר: למה אתה פוחד לענות על השאלה?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר עד הסוף.

סתיו שפיר: אזרחות ל-3 מיליון פלסטינים, כן או לא?

סתיו שפיר: זה מה שאתה רוצה?

סתיו שפיר: אתה רוצה להחריב את הציונות?

סתיו שפיר: זהו, סוף סיפור?

בצלאל סמוטריץ': – – – מחריב את הציונות – – –

סתיו שפיר: 3 מיליון פלסטינים עם אזרחות ישראלית, זה מה שאתה רוצה פה?

סתיו שפיר: זה מה שאתה אומר.

ינון מגל: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת סתיו שפיר.

בצלאל סמוטריץ': – – –

סתיו שפיר: – – –

עודד פורר: את הדיון יכולים גם לנהל בחוץ.

מאיר כהן: רבותי, את הדיון אפשר – בחוץ או אחר כך.

סתיו שפיר: זה דיון שחשוב מאוד שהציבור ישמע.

מאיר כהן: חבר הכנסת עודד פורר – בבקשה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהצעה הזו לסדר-היום שהגשתי, אני לא רוצה לדבר הפעם – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, הקשיבו לך ברוב קשב.

מאיר כהן: אנא ממך.

עודד פורר: אני לא רוצה לדבר הפעם אם זה נכון לא להחזיר את גופות המחבלים או לא נכון.

עודד פורר: לא זה הדיון הפעם.

עודד פורר: הפעם הדיון הוא על מדיניות ואיך מנהלים מדיניות, ואיך מתנהלים מול מי שעומד מולנו.

עודד פורר: אני יושב היום בפוזיציה שהרבה מהחברים שלי שנמצאים בקואליציה אומרים לנו כל הזמן: למה אתם לא מצטרפים?

עודד פורר: תצטרפו לקואליציה, זאת ממשלת ימין, אתם אמורים להיות חלק ממנה.

עודד פורר: אני שואל את עצמי: לא ברור לאיזו ממשלה רוצים שנצטרף – האם לממשלה שאומרת ביום ראשון שהיא לא תחזיר גופות מחבלים, או לממשלה שביום שני מחזירה אותן בשקט?

עודד פורר: האם לממשלה שאומרת שהיא בעד ניצולי השואה ותדאג לניצולי השואה, או לממשלה שהיום בבוקר מצביעה נגד החוק שהיה אמור להטיב עם ניצולי השואה?

עודד פורר: האם לראש ממשלה שמבטיח לפני הבחירות שהוא ידאג לפנסיה לעולים, או לראש ממשלה שלא נותן פנסיה לעולים כי אין כסף, ובאותו זמן מקיים דיון עם חברי הסיעה המשותפת, הרשימה המשותפת, כדי להעניק להם 900 מיליון שקל לצורכיהם כדי שהוא יצליח להעביר מתווה כלשהו?

עודד פורר: האם לראש ממשלה שמדבר פעם אחת בעד חוק הגיוס, או לראש הממשלה שפועל נגד חוק הגיוס לכולם?

עודד פורר: או לממשלה שביום ראשון מעניקה הטבות מס ליישובים וביום שני היא מבטלת אותן?

עודד פורר: לאיזו ממשלה אתם רוצים שנצטרף?

עודד פורר: לאיזו מדיניות?

עודד פורר: וכלפי מי שעומד מולכם, איזו מדיניות אתם חושבים שהוא יבין שיש לכם?

עודד פורר: שיא השיאים, אתמול אני גם שומע שהממשלה, כדי להעביר את התקציב, כך על-פי הפרסומים, תאשר עבירות בנייה במגזר הערבי, ועוד הבטחות של משא-ומתן על 5 מיליארד שקל שתובעים חברי הכנסת הערבים, כדי לאפשר לממשלה הזאת להעביר את התקציב.

עודד פורר: וזו הממשלה שאומרת: אין לנו כסף לתת פנסיה לאזרחי ישראל שעבדו, שיצרו כאן, אבל הגיעו לגיל הפנסיה בלי פנסיה.

עודד פורר: אז, חברים, ביטחון יוצרים עם מדיניות עקבית, עם מדיניות ברורה שאומרת ועושה.

עודד פורר: ואני אומר לך, אדוני שר הביטחון, אם הממשלה רוצה להחזיר גופות מחבלים, שלא תגיד שהיא לא תחזיר אותן.

עודד פורר: שפשוט לא תתבטא אפילו בנושא, אבל אם אמרתם משהו, תעמדו בו.

עודד פורר: תפסיקו לדבר חזק ולפעול חלש.

עודד פורר: ואולי תתחילו, כדי שתבינו איך לנהל את המדיניות וכדי שתבינו איך למשול, לשנן שלוש מילים חשובות, שיוצרות הנהגה ברורה, הנהגה של סימני קריאה ולא של סימני שאלה, שעושה את מה שהיא אומרת – שלוש מילים פשוטת.

עודד פורר: תאמינו לי, זאת תהיה מדיניות ברורה: מילה זו מילה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני חייב לציין, שלוש דקות בדיוק.

מאיר כהן: עמדת בזמן.

עודד פורר: מילה זו מילה.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מרגי; בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ממשלת ישראל החליטה שלא להשיב את גופותיהם של המחבלים לחיק משפחותיהם עד אשר יוחזרו גופותיהם של הדר גולדין, זכרו לברכה, ושל אורון שאול, זכרו לברכה, שנהרגו במבצע "צוק איתן".

יעקב מרגי: מכובדי השר, אני לא נכנס כרגע למערך השיקולים של הממשלה ושל מערכת הביטחון לחזור בהן מאותה החלטה.

יעקב מרגי: לי אין ספק שנערך דיון מוקדם, דיון מעמיק, והכול מדוד, והובאו בחשבון כל ההשלכות הביטחוניות.

יעקב מרגי: אך לי אין ספק ששיקולי הרגישות מול משפחות ההרוגים, הדר גולדין, זכרו לברכה, ואורון שאול, זכרו לברכה, הובאו בחשבון.

יעקב מרגי: אמו של אורון שאול, שנהרג ב"צוק איתן", התבטאה נגד מדיניות החזרת גופות המחבלים.

יעקב מרגי: היא שאלה שאלה אחת, זועקת ומהדהדת: היכן הילדים שלנו?

יעקב מרגי: לכן, לדעתי, מכובדי השר, במצבים כאלה, משפחות החיילים ההרוגים, אסור שהן יהיו שקופות למערכת.

יעקב מרגי: במצבים כאלה המערכת הייתה צריכה לגלות רגישות, לעדכן את המשפחות ואולי אף להתייעץ עמן.

יעקב מרגי: אף אחד לא יכול לומר לי שאין בהחזרת הגופות למשפחות משום עיוות מוסרי, אפילו, הייתי אומר, עיוות מוסרי מן המדרגה הראשונה, שאף מחליש אותנו במשאים-ומתנים כאלה בעתיד מול אויבינו.

יעקב מרגי: אבל העיקר, שעם כל מערך שיקולי הדעת, ככל שיהיו מעמיקים ורציניים, צריך שפרמטר הרגישות כלפי משפחות ההרוגים, משפחות הנופלים, יהיה לנגד עינינו, ואני מקווה שכך יהיה בעתיד.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אלי כהן – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורי מקלב – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, מדיניות של החזקת גופות פלסטינים וגם גופות של אזרחי המדינה – אינני מבין מה ממשלת ישראל עושה עם הגופות.

טלב אבו עראר: הם חושבים שזה נכס ביטחוני?

טלב אבו עראר: החזקת הגופות זה דבר לא מוסרי, לא אנושי.

טלב אבו עראר: נודע לי על המחלוקת בקבינט בין שר הביטחון לבין השר לביטחון הפנים; שר הביטחון בעד שחרור הגופות, אחרים נגד.

טלב אבו עראר: כרגיל, לכל מעשה לא מוסרי נלווה נימוק ביטחוני.

טלב אבו עראר: מה הנימוק למעשה בלתי מוסרי זה, שמנוגד לכל החוקים הבין-לאומיים ומבייש את ממשלת ישראל בפני העולם?

טלב אבו עראר: פניתי לראש הממשלה וגם לשר לביטחון הפנים, כדי לשחרר את גופתו של הצעיר הבדואי מוהנד אל-עוקבי.

טלב אבו עראר: כבר עברו יותר משלושה שבועות.

טלב אבו עראר: האמת היא שאני ומשפחתו טוענים לחפותו, ויש לחקור את הנושא שוב ושוב, עד הגעה לאמת.

טלב אבו עראר: ביקשנו סרטון שיציג את האירוע בתחנה המרכזית בבאר-שבע.

טלב אבו עראר: אני צפיתי בסרטון זה.

טלב אבו עראר: הסרטון אינו מראה דבר ואינו מוכיח את מעורבותו של עוקבי.

אורן אסף חזן: הוא הלך למכור דובדבנים.

טלב אבו עראר: איננו רואים כלום בסרטון הזה.

טלב אבו עראר: איננו רואים כלום.

אורן אסף חזן: צדיק, לא רואים כלום.

טלב אבו עראר: לא ירי, ולא אדם ששולף אקדח ולא שמחזיק באקדח.

אורן אסף חזן: אתה יודע שאתה חצוף?

אורן אסף חזן: אין גבול – – –

טלב אבו עראר: לכן אני מבקש לשחרר את גופתו של מוהנד אל-עוקבי מייד, לצורך עריכת הלווייתו וקבורתו.

אורן אסף חזן: – – – בצפון צריך לזרוק אותה.

טלב אבו עראר: כי האמת, אי-אפשר להכפיש אוכלוסייה ערבית בדואית שכולה – כולה – נאבקת מאבק צודק ולגיטימי בצורה לא אלימה.

טלב אבו עראר: האלימות לא דרכנו.

אורן אסף חזן: אתה שומע את עצמך?

טלב אבו עראר: אנחנו שואפים כל הזמן לשוויון זכויות.

טלב אבו עראר: הוא מפריע לי, וזה על חשבון הזמן שלי.

אורן אסף חזן: – – – מפריע לי.

אורן אסף חזן: אתה מפריע לכולנו, מה נעשה?

טלב אבו עראר: לכן, אני חושב שכך – צריכה ממשלת ישראל להתבייש במדיניות זו, שנוקטת – – –

אורן אסף חזן: למה אתה לא מגנה את הפיגוע?

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן.

טלב אבו עראר: – – – חסר אנושיות.

טלב אבו עראר: הגיע אלי גם מידע, לפני יומיים-שלושה, שאחת – –

אורן אסף חזן: עוד רגע הוא יגיד שהוא הלך לחלק פירות.

טלב אבו עראר: – – שאחת הגופות – נגנבה קרנית עין של אחת מהגופות.

אורן אסף חזן: די עם השקרים האלה.

טלב אבו עראר: ככה טוענת אחת המשפחות בחברון.

טלב אבו עראר: אם לצורך דבר זה מחזיקים בגופות, זה אומר שאנחנו בכלל במצב קריטי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, אומנם הוא אומר דברים חמורים מאוד, אבל זכותו להגיד את זה.

אורן אסף חזן: איך נותנים לכאלה שקרים?

אורן אסף חזן: הוא מכפיש את חיילי צה"ל.

מאיר כהן: אנא ממך, אל תפריע לו.

אורן אסף חזן: שקרים על גבי שקרים.

אורן אסף חזן: הוא מכפיש את חיילי צה"ל.

מאיר כהן: אנא ממך, אל תפריע לו.

מאיר כהן: גם אם אנחנו כועסים, אל תפריע לו.

טלב אבו עראר: אני פונה אליכם, לשר לביטחון הפנים, לשר הביטחון, שיושב כאן, לשחרר מייד, לאלתר, את הגופות, ובמיוחד את גופתו של ערבי בדואי מהנגב, כדי לקיים שם לוויה וקבורה, בזמן שאנחנו מתגעגעים לרגיעה, ולא להלהיט את הרוחות.

טלב אבו עראר: החזקת גופות מלהיטה את הרוחות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

ינון מגל: אנחנו אלה שמלהיטים את הרוחות, לאחר שהרוצח עשה את הפיגוע.

ינון מגל: אתה לא מלהיט את הרוחות.

ינון מגל: איזה היגיון מדהים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון.

קריאה: – – – איזה היגיון מדהים.

קריאה: מדהים.

טלב אבו עראר: תירגע.

ינון מגל: חביבי, נגמר הזמן שאנחנו מאמינים לשטויות האלה.

טלב אבו עראר: תירגע, תירגע.

מאיר כהן: חבר הכנסת מגל.

טלב אבו עראר: – – –

ינון מגל: זה היה ראש ממשלה אחר.

טלב אבו עראר: זה פגיעה בערך המקום כאן, פגיעה בערך המקום.

מאיר כהן: חבר הכנסת – – –

טלב אבו עראר: תלהיט את הרוחות, תמשיכו, תמשיכו.

טלב אבו עראר: אתם הורגים את העם שלכם.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר, מספיק.

טלב אבו עראר: אתם הורגים את העם שלכם.

קריאה: ששש...

קריאה: ששש...

טלב אבו עראר: – – – תתבייש לך, תתבייש לך.

ינון מגל: שקט, שקט.

טלב אבו עראר: סתום את הפה שלך, סתום את הפה.

טלב אבו עראר: ג'וק אחד, ג'וק קטן.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

אורן אסף חזן: תראה איך הוא מדבר, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני קורא אותך לסדר.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: אתה שכני, אני לא רוצה להוציא אותך החוצה.

מאיר כהן: אנא ממך, תפסיק בזה הרגע.

אורן אסף חזן: כאלה שכנים, אתה צריך לעבור דירה.

ינון מגל: לא לאיים באלימות.

ינון מגל: לא לאיים באלימות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש ביטוי שאני לוקח מהצבא ואני קצת משנה אותו, אדוני שר הביטחון.

יואל חסון: אני אומר את זה כך: קל בקמפיין – קשה בשלטון.

יואל חסון: התנגשות הטיטנים – – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: נו באמת.

אורן אסף חזן: תכבד את המקום שאתה יושב בו.

יואל חסון: אני חושב שמוצה העניין, חבר הכנסת חזן.

מאיר כהן: זהו, די.

יואל חסון: אני אתחיל שוב, אדוני.

יואל חסון: אני אומר, אדוני שר הביטחון: קל בקמפיין, קשה בשלטון.

יואל חסון: התנגשות הטיטנים של המציאות מול הקמפיין.

יואל חסון: אתם כל היום בקמפיין; בקמפיין של ביטחון, שלא נחזיר את הגופות – קמפיין וקמפיין וקמפיין, וקצת הפרוז'קטורים כבים, ואתם מחזירים את הגופות.

יואל חסון: חבר הכנסת סמוטריץ יושב בקואליציה, פה מדבר נגד, שם מצביע בעד.

יואל חסון: חבר הכנסת מגל, אתם כולכם פשוט תיאטרון מעיר לעיר.

יואל חסון: אתם תיאטרון מהלך.

יואל חסון: הרי אם הייתה לכם באמת מדיניות אמיתית, אולי הייתי יכול להתחיל להעריך את הממשלה הזאת.

ינון מגל: אתה התחלת בבית"ר ואתה מדבר על מדיניות?

יואל חסון: תחזור על העניין הנדוש הזה.

ינון מגל: אתה מדבר על מדיניות?

יואל חסון: אני לפחות לא החלפתי גופי שידור כמוך.

יואל חסון: לא החלפתי גופי שידור כמוך – –

אורן אסף חזן: יואל, השלב הבא: הפרלמנט הפלסטיני.

יואל חסון: – – אז בוא, תרגיע.

יואל חסון: עכשיו תרגיע.

יואל חסון: עכשיו תרגיע.

אורן אסף חזן: השלב הבא – תעבור לפרלמנט הפלסטיני.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אתה, של נעליך מעל רגליך.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: בוא, בוא, של נעליך מעל רגליך.

אורן אסף חזן: עוד מעט – סביבון אומר לי של נעליך.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון, אנא ממך, תמשיך בדבריך.

בצלאל סמוטריץ': יואל, יש לך שם יפה, חוץ מזה – – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, לו ידעתי מה המדיניות שלכם, הייתי יכול להעריך אותה.

אורן אסף חזן: אם היינו יודעים מה המדיניות שלך, היינו מעריכים אותה גם.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, לא מנהלים דיאלוג כאן.

מאיר כהן: תנסה לנהל מונולוג, עם עצמך בשקט.

אורן אסף חזן: לא – – –

יואל חסון: אני יכול ללמד אותך.

אורן אסף חזן: ממך אני לא רוצה ללמוד.

יואל חסון: חבל, אתה תפסיד.

יואל חסון: בכל אופן, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת טובה בקמפיין, רעה בניהול המציאות ורעה בניהול המציאות השלטונית.

יואל חסון: הרי, שר הביטחון, אני יכול – אתה יודע מה, להתערב על זה שאתה לא ידעת, ובוודאי גם לא הסכמת לאותה הצהרה, הצהרתית, קמפיינרית: אנחנו לא נחזיר את הגופות.

יואל חסון: עכשיו, בואו, אני אומר לכם, חברי לקואליציה, אני בכלל נעלב מהעניין הזה שעושים השוואה בין גופות המחבלים לגופות החיילים.

יואל חסון: אסור בכלל להשוות את הדברים האלה.

יואל חסון: אני בכלל לא חושב שגופות צריכות להיות איזה עיקרון לניהול משא-ומתן.

יואל חסון: אני הייתי רוצה שהממשלה הזאת לא תחזיר את הגופות, ותעמוד במילה, שהיא לא מחזירה את הגופות של המחבלים, לא לצורכי משא-ומתן או בהצהרות לצורכי כמה נקודות תקשורתיות או פוליטיות, אלא כי זה חלק ממאבק בטרור.

יואל חסון: זה חלק ממאבק בטרור.

יואל חסון: אם אתם באמת נאבקים בטרור, אז תתייחסו לעניין אי-החזרת הגופות כענישה, ותעמדו בזה, כדי שנדע, אדוני היושב-ראש, אם להאמין – אמר את זה פעם מישהו גדול – אם להאמין לידכם השמאלית או להאמין לידכם הימנית.

יואל חסון: אין לי מושג למי להאמין; אין לי מושג אם להאמין למי שיושבים כאן, בממשלה, ולשר הביטחון, שתכף יבוא ויאמר את עמדתו, או להאמין לחברי הקואליציה, שמצביעים בעד הקואליציה ובעד הממשלה, אבל מלינים על המדיניות שלה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אז אני אומר לסיכום – הפריעו לי הרבה, אז לסיכום.

מאיר כהן: קיבלת עוד דקה כי הפריעו לך.

יואל חסון: לסיכום – אדוני, תרשה לי.

יואל חסון: זכות של סגן יושב-ראש, תרשה לי.

מאיר כהן: אין שום זכויות.

יואל חסון: אני אומר ככה, אדוני:

יואל חסון: הממשלה הזאת ויתרה על ירושלים.

יואל חסון: הממשלה הזאת ויתרה על הגופות.

אורן אסף חזן: התחלת לקשקש.

יואל חסון: ויתרתם על הפריפריה.

יואל חסון: שום מילה שלכם היא לא מילה, ואתם גם לא ממש מצליחים להיאבק בטרור.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אורי מקלב.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': – – – תחושה – – – לתוך הקואליציה, ככה זה נראה לי.

יואל חסון: אל תפנטז על זה.

קריאות: – – –

יואל חסון: למה אתה רוצה אותנו?

בצלאל סמוטריץ': לא רוצה אתכם – – –

ינון מגל: יואל, לא מתאים לו.

ינון מגל: ליואל לא מתאים לקפוץ ממקום למקום – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

חיים ילין: – – – שר הביטחון.

מאיר כהן: חברי הכנסת – סמוטריץ, חבר הכנסת ילין.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות.

קריאה: – – – מהאופוזיציה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, לפני שהגשתי את ההצעה, בקשה להצעה דחופה לסדר-היום בנושא הזה, התחבטתי.

אורי מקלב: אמרתי, יש כאן שני ערכים מאוד חשובים – החזרת הגופות מצד אחד, כמה שזה יקר לנו.

אורי מקלב: מצד שני – דרישות הביטחון ושיקולי הביטחון שיש לקבינט, אם לשר הביטחון, או לקבינט הביטחון, בעניין החזרת הגופות.

אורי מקלב: אמרתי, הנושא הוא מאוד רגיש, ולמה לפתוח, אולי זה מיותר, ואני, למה אני אצטרך לזה?

אורי מקלב: אבל חשבתי, מסיבה אחת ודאי אני רוצה לדבר.

אורי מקלב: קודם כול, לחזק את המשפחות, והן צריכות – אני בטוח שהן צריכות את זה.

אורי מקלב: אין אף אחד, בין מי שהחליט להחזיר את הגופות, בין מי שחושב שלא היה צריך להחזיר – כולם בדעה הזאת, שהמשפחות סובלות סבל רב.

אורי מקלב: אנחנו כעם היהודי יודעים – אין עוד אומה – אין עוד אומה – גופות – שהנפטר ינוח בשלום על משכבו, כפי שאנחנו אומרים – אין עוד אומה כזאת, שכל כך חשוב לה, כל כך יקר לה.

אורי מקלב: לא זו אף זו, אנחנו משלמים על זה מחירים יקרים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנחנו מסכנים חיי אדם.

אורי מקלב: עשינו בשביל לקבל גופות – החזרנו בחששות מחבלים עם דם על הידיים.

אורי מקלב: עשינו הרבה בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו גם מסתכנים בשביל לא להשאיר גופות, וזה חלק מהערכים שלנו בעניין הזה.

אורי מקלב: זה גם מאוד מתאים לפרשת השבוע, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אברהם אבינו קנה בכסף מלא את מערת המכפלה, והתורה מאריכה מאוד בסיפור המקרה – לא קצר, כמעט 20 פסוקים התורה אומרת ומספרת איך שהוא קנה, והיה לו משא-ומתן, רצו לתת לו חינם, אמר: לא חינם.

אורי מקלב: אמרו לו, תיקח בזול, אומר: לא, במחיר מלא, נתן את הכול.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: נשאלת השאלה, הרי ארץ-ישראל הובטחה לו, הוא היה יכול להשתמש בהבטחה שהייתה לו בארץ-ישראל, למה הוא היה צריך לקנות?

אורי מקלב: את שאר ארץ-ישראל לא קנינו, כבשנו את זה, כפי שהבטיחו לנו שנקבל את זה.

אורי מקלב: יש עניין, גם בהנחה שקבר שאדם – או שהקרוב לו – שיהיה שלו, שיהיה שלו, כי יש בזה מהות מאוד מיוחדת, בעצם המקום, הקבורה, כי אצלנו זה לא נגמר רק אחרי מאה-ועשרים, יש לזה המשכיות.

אורי מקלב: אנחנו עולים לקבר, שומרים עליו במשך שנה, בשונה אולי מאחרים.

אורי מקלב: לכן – לא צריך להאריך בזה.

אורי מקלב: אבל כשאנחנו באים ובכלל שואלים, האם זה באמת נכון, המשוואה, לגבי הגופות האלה?

אורי מקלב: היו כאן החלטות, מלכתחילה החלטות ביטחוניות, אם להחזיר את הגופות או לא.

אורי מקלב: אני בכלל לא בטוח שמי שמחזיק בגופות האלה – שיוחזרו – יש לו השפעה על ארגון ה"חמאס" שמחזיק בגופות האחרות, מה שהם מחזיקים, אם הם מחזיקים, אם בכלל חשוב להם, אם הם רוצים בכלל לבצע את הדבר הזה.

ינון מגל: בטח שחשוב להם – – –

אורי מקלב: לא, אין שום קשר.

אורי מקלב: גם אם לא היית מחזיר הם לא היו נכנסים למשא-ומתן – –

ינון מגל: – – – חשוב להם.

אורי מקלב: – – יש להם האינטרסים שלהם, בכלל לא מעניין אותם העניין הזה.

אורי מקלב: אני לא נכנס, ואני גם לא קובע עמדה ברורה.

אורי מקלב: אני אומר, השיקולים ודאי שיקולים אחרים, אבל אסור לנו לשכוח, שיקולים שהיו מאחורי זה, היו שיקולים כדי להרתיע ולמנוע את המשך פעולות החבלה.

אורי מקלב: יכול להיות שלא עמדו בזה, באמת חשוב לשמוע משר הביטחון אם הם עמדו בסיכומים.

אורי מקלב: אבל גם אם לא עמדו, נשאלת השאלה, מה השיקול העומד לנגד עינינו?

אורי מקלב: האם בעד זה שאנחנו עכשיו נחזיר את גופות המחבלים האלה, בלי קשר לגופות של הדר גולדין ואורון שאול, השם ייקום דמם, שזה בנפרד, נשארה לנו המחויבות להם.

אורי מקלב: אנחנו חייבים, וצריך לעשות הכול, ולהגביר את העשייה, מול שיקולים שהחזרה של גופות יכולה לעשות שקט, למנוע עוד רציחות.

אורי מקלב: בהסכמה בדברים, בדרך הדברים האלה – אלה שיקולים שאי-אפשר רק לבוא – מי שצריך לקבל את ההחלטה צריך להעריך את ההחלטה שהוא מקבל – האם להמשיך?

אורי מקלב: האם יש לנו דרך היום להשקיט את זה?

אורי מקלב: לכן, אדוני היושב-ראש, יכול להיות שגם הדרך לא נעשתה, ואני שואל, ואני תוהה – האם לפני שהחזירו הלכו למשפחות האלה ואמרו להן: אנחנו אמרנו שאנחנו לא יכולים להחזיר, אנחנו לא חושבים עכשיו שזה הדרך, כי ההידברות – לא פעם אנחנו שומעים מהמשפחות האלה, לא רק על עצם העובדה, אלא האם באו ואמרו להם.

מאיר כהן: נא לסיים, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: ישיב למציעים אדוני שר הביטחון משה בוגי יעלון.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: אני דיברתי – – –

אורי מקלב: לא, סתם שאלתי.

מאיר כהן: לאחר מכן אנחנו ניתן זכות הבעת דעה לחבר הכנסת מגל ולחבר הכנסת חזן.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא שעולה לסדר-היום הוא נושא כמובן רגיש, גם מבחינה ערכית-מוסרית וגם מבחינה ביטחונית.

משה יעלון: הקבינט ישב לעסוק בסוגיה מייד לאחר תחילת גל הטרור, כאשר היו בידינו כמה גופות של מחבלים, בעיקר מאזור ירושלים.

משה יעלון: ובדיון מעמיק, שבו השתתפו גם גורמי המקצוע הביטחוניים, החלטנו בדיון הראשון להמתין עם החזרת הגופות, כשעל כף המאזניים, מצד אחד, אמירה מאוד ברורה של הרוב המכריע של הגורמים המקצועיים שהחזקת הגופות כשלעצמה איננה מרתיעה מחבלים פוטנציאליים – בניגוד להריסת בתים – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני השר.

מאיר כהן: גברתי בצד ימין עם הפלאפון, סליחה, שומעים אותך עד כאן.

מאיר כהן: את מפריעה לשר.

משה יעלון: – – – בניגוד לצעדים כמו שלילת תושבות או הריסת בתים, שיש לנו הוכחות לכך שאלה צעדים מרתיעים, בעיקר את בני המשפחות, שבאים אלינו לדווח, כולל בגל הטרור האחרון, שמישהו מבני המשפחה, בעיקר הצעירים, מתכוונים לבצע פיגוע והם מבקשים מאתנו לעצור אותו, כדי לחסוך מהם את הצעד שעלול לפגוע במשפחה.

משה יעלון: אין כך הדבר לגבי החזקת גופות, לא כלפי המשפחה ולא כלפי הסביבה.

יואל חסון: אז למה הצהרתם שאתם לא מחזירים את הגופות?

משה יעלון: ולכן קיימנו דיון נוסף – לאחר שבדיון הקבינט הראשון החלטנו מצד אחד לא להחזיר, ומצד שני גם לא לקבור אצלנו.

משה יעלון: קיימנו דיון נוסף, ובדיון הנוסף למעשה החלטנו להסמיך את ראש הממשלה, בהתייעצות אתי ועם השר לביטחון פנים, לקבל החלטה בכל מקרה ומקרה, כאשר השיקול העיקרי הוא שלוויה המונית שיש בה הסתה ויש בה שלהוב יצרים היא בהחלט פוטנציאל למפגע ביטחוני.

משה יעלון: זה היה ברור לנו מלכתחילה.

אורן אסף חזן: – – –

משה יעלון: ולכן הדרך שנבחרה היא להחזיר גופות למשפחות בתנאי שהמשפחה מתחייבת ללוויה צנועה, שקטה, ללא הסתה, ללא שלהוב יצרים.

משה יעלון: ואכן התחלנו להחזיר גופות, והתקיימו כמה לוויות שעברו באופן הזה – –

סופה לנדבר: – – –

אורן אסף חזן: – – –

משה יעלון: – – עד אשר התקיימה לוויה המונית בחברון – –

אורן אסף חזן: ואחרי זה החזרתם – – –

משה יעלון: – – שהיו בה גם הסתה וגם שלהוב יצרים, ועצרנו.

משה יעלון: והנושא כמובן עדיין על הפרק.

אורן אסף חזן: – – –

משה יעלון: במקום שאיננו בטוחים שתתקיים לוויה שקטה וצנועה, ועלולים להיות הסתה ושלהוב יצרים, אנחנו איננו מחזירים את הגופה.

אורן אסף חזן: מה יקרה אם שוב תהיה לוויה עם הסתה?

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, אתה קיבלת זכות לדקה להבעת דעה.

מאיר כהן: אנא ממך, אל תפריע לשר.

אורן אסף חזן: – – – זה לא בוויכוח.

אורן אסף חזן: שאלה – – –

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: במסגרת הדקה שלך, תשאל את מה שאתה רוצה.

מאיר כהן: בבקשה.

משה יעלון: המדיניות היא עקבית, היא שקולה, היא בהתאם לשיקולים, גם מוסריים-ערכיים וגם ביטחוניים.

משה יעלון: לשאלה, למה אנחנו מחזירים גופות כאשר גופות חיילינו – אני מזכיר, גם יש שני אזרחים שמוחזקים ברצועת-עזה – נמצאות בידי ה"חמאס", אז פה אני יכול להגיד באופן חד-משמעי: אין שום גורם מקצועי שחושב שנכון לקשור את עניין גופות המחבלים ביהודה, שומרון וירושלים לעניין גופות חיילינו או לעניין אזרחינו שמוחזקים ברצועת-עזה.

משה יעלון: המשפחות, משפחות החיילים, מכירות את המדיניות שלנו, שוחחנו אתן.

משה יעלון: נכון, הייתה יציאה לתקשורת.

משה יעלון: אחרי שהייתה יציאה לתקשורת, אני פניתי ושאלתי אם יש צורך בהסבר נוסף, אם רוצים פגישה נוספת.

משה יעלון: אז קיבלתי תשובה – לקחו קטע מהדברים והוציאו אותם, דווקא אימא אומרת את זה, מסבירה, לקחו קטע מהדברים ועשו אותו לעיקר – אני תומכת במדיניות ואין צורך בפגישה.

משה יעלון: אני הבנתי.

משה יעלון: לכן, יש פה רגישות רבה מאוד; בוודאי לזה שיש לנו גופות של שני חיילים ושני אזרחים ברצועת-עזה, והדבר נלקח בחשבון, גם בדיונים, גם ביחס למשפחות, והמדיניות היא בהתאם.

משה יעלון: אני מציע בנושא הזה, מאחר שהוא נושא רגיש, אפשר לדון בו עוד יותר לעומק ולהביא גם את אנשי המקצוע כדי לשמוע את דבריהם בוועדת החוץ והביטחון.

חיים ילין: אנחנו בעד.

יואל חסון: רעיון טוב.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מה אתה מציע?

משה יעלון: להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: מסכימים כל המציעים?

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: השר, אנחנו נסתפק בזה?

יואל חסון: – – –

מאיר כהן: לא, אני לא חושב שצריך להצביע.

יואל חסון: לא, חייבים להצביע.

מאיר כהן: צריך, גם אם יש הסכמה של כולם?

מאיר כהן: אוקיי, בסדר גמור.

אורן אסף חזן: אבל רגע, לפני ההצבעה – עמדה נוספת לפני הצבעה.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אדוני, תודה רבה, סיימנו.

מאיר כהן: הבעת דעה, דקה, חבר הכנסת ינון מגל, בבקשה.

קריאה: קודם צריך להצביע.

מאיר כהן: לא, לא, אנחנו נעשה את זה אחרי.

ינון מגל: אדוני שר הביטחון, אני מנצל את ההזדמנות שאתה כאן, ואני פונה גם לשר לביטחון פנים.

ינון מגל: היום היה אירוע חמור מאוד בבית-הכנסת בגבעת-זאב, הותקף צוות של "חדשות 10".

ינון מגל: שני חברַי, הכתב רועי שרון והצלם איוון אלכסייביץ, הותקפו במכות ובאבנים ובאלימות רבה על-ידי קומץ של מתפרעים, ככל הנראה נערי גבעות או משהו בסגנון הזה.

ינון מגל: אני מבקש לטפל באנשים האלה בחומרה.

ינון מגל: אני יודע שאתה עושה את זה.

ינון מגל: צריך להגדיר גבולות בחברה הישראלית, שלא נוקטים אלימות, בטח שלא נגד התקשורת.

ינון מגל: בעיני, תקשורת חופשית היא אבן-יסוד בדמוקרטיה הישראלית, גם אם היא שמאלנית, גם אם היא לא לרוחנו, גם אם היא תוקפת אותנו.

ינון מגל: אני מעדיף שהיא תהיה חופשית ולא נשלטת ונערכת, לא על-ידי פוליטיקאים ולא על-ידי בעלי הון, שאנשים יוכלו להביע את דעתם.

ינון מגל: את הוויכוחים עם התקשורת אנחנו יודעים לעשות ונוכל לעשות, ובטח שלא באלימות.

ינון מגל: אני מגנה את זה מכול וכול.

ינון מגל: אני מבקש מאנשים: תירגעו, תירגעו.

ינון מגל: יש לנו מלחמה כאן, מלחמה עם רוצחים שבאים עלינו לכלותנו, התקשורת לא אשמה.

ינון מגל: הם אזרחים, תושבים, ישראלים.

ינון מגל: יש להם אולי דעה אחרת משלכם.

ינון מגל: אני מבקש לא לנקוט אלימות.

ינון מגל: ובמקרה אלה גם חברים שלי; אם הייתי שם, הייתי מגן עליהם בגופי.

ינון מגל: אני מצר על המקרה הזה, ואני מבקש לטפל באנשים האלה בחומרה.

ינון מגל: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת ינון מגל.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן – בבקשה, אדוני, הבעת דעה.

מאיר כהן: דקה לרשותך.

אורן אסף חזן: לא, זה גדול.

אורן אסף חזן: זה אפילו גרם לי לחייך.

יואל חסון: לא, אבל זה יצר בעיה כי אין שר במליאה.

קריאות: יש שר.

קריאות: יש שר.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן – – –

חיים כץ: – – – להסתפק בסדר-היום, שר תורן.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: אבל, חבר הכנסת חזן, הייתי נעלב שהשר כל הזמן בורח כשאתה מדבר.

אורן אסף חזן: האמת שזה מחמיא לי.

אורן אסף חזן: מי שלא יכול להתמודד עם האמת, כנראה זה – אז הוא יצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, דקה לרשותך, אדוני.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר שנותר במליאה, חברותי, חברי חברי הכנסת, לעניין החזרת גופות יש משמעות כה רבה.

אורן אסף חזן: לא ייתכן מצב שבו ההחלטות שיוצאות מהקבינט מפוזרות – יד ימין אומרת "אנחנו לא נחזיר", יד שמאל אומרת "אני מחזיר".

אורן אסף חזן: אתם צריכים להבין שיש מצב שבו היום יקומו המחבלים ומשפחות המחבלים של ערביי מזרח-ירושלים ויגידו: חברים, מה זאת אומרת?

אורן אסף חזן: גם אנחנו רוצים לקבל את יקירינו אחר כבוד.

אורן אסף חזן: אני מסרב לקבל את הטיעון שאנחנו נבחן כל הלוויה לגופה, כי אנחנו רואים פעם אחר פעם מצב שבו משתמשים בגופות האלה לחגיגות, להסתה, להלהיט את המורל הפלסטיני שקם עלינו לכלותנו.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנקבל החלטות אמיצות, אבל לא פחות חשוב מזה – ניישם אותן גם.

אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם ולומר, מחד גיסא אני באמת מקווה שלא ניתקל במציאות שבה ערביי מזרח-ירושלים בני משפחות המחבלים יקומו ועוד יעתרו לבג"ץ, ושלא יגידו שאני נתתי להם רעיון.

אורן אסף חזן: ומאידך גיסא, שהציבור בישראל שמסתכל עלינו ידע שאנחנו כאן לשרת אותו.

אורן אסף חזן: וגם לשמור – אתם יודעים, מורל לאומי זה לא דבר שפחות חשוב.

אורן אסף חזן: וכשאזרחי מדינת ישראל רואים שישמעאלים דוקרים ברחובות חדשות לבקרים, אבל המתנה של אותם מרצחים בני-עוולה היא לקבל את יקיריהם בהילולה ומסיבה וכיכרות וכסף, זה דבר שאנחנו לא יכולים להרשות.

אורן אסף חזן: אני מבקש מהשר שיתפכח לרגע; 1.

אורן אסף חזן: ישמור על כבוד ראש הממשלה והקבינט, יישר קו עם ההחלטות; דבר שני – יקשיב למצוקות.

אורן אסף חזן: ואגב, גם ראשי מערכת הביטחון טוענים שהשבת הגופות מובילה להסתה, להחמרת האלימות ולהרחבת הגל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: בעד – להביא את הנושא לוועדת החוץ והביטחון; מי שנגד – להסיר את זה מסדר-היום.

סופה לנדבר: למה להסיר את זה מסדר-היום?

סופה לנדבר: להחזיר את זה לדיון במליאה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 10, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון.

מאיר כהן: שביתה בערי הגליל בעקבות ההודעה על קיצוץ הטבות המס ליישובי הפריפריה

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: שביתה בערי הגליל בעקבות ההודעה על קיצוץ הטבות המס ליישובי הפריפריה – הצעות לסדר-היום מס' 1457, 1461, 1462, 1471, 1474, 1492, 1493, 1494 ו-1495.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק וקנין, אדוני – אינו נוכח.

מאיר כהן: חברת הכנסת סופה לנדבר.

מאיר כהן: גברתי, שלוש דקות לרשותך.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כמה שאדוני שר הרווחה, היית חסר לנו בתמיכה בניצולי שואה, אבל כנראה ההחלטה הזאת שממשלת ישראל קיבלה כלפי ניצולי שואה היא החלטה לא נבונה.

סופה לנדבר: ניצולי השואה, כאשר יצאו מכאן, התלבטו אם לפנות לבג"ץ כדי שיהיה כאן הצדק שמגיע להם, תמיכה של מדינת ישראל, ובמקרה הזה לא תמיכה של המדינה אלא תמיכה של גרמניה, הפיצוי מטעם גרמניה על מה שהם עברו בחיים.

סופה לנדבר: הנושא שאנחנו עכשיו מדברים עליו, הטבות המס – אלה הטבות מס של צדק מוניציפלי אזרחי.

סופה לנדבר: יושבים כאן ראשי מועצות, ראשי ערים – אין להם מה לעשות?

סופה לנדבר: יום אחרי יום הם במאבק של הצדק הזה כדי שהחלוקה תהיה צודקת, כדי שבעצם ההטבות שהמדינה נותנת לאזורים של הדרום ושל הצפון – בנושא הזה יהיה צדק.

סופה לנדבר: אני חושבת שהנושא הזה – נושא כלכלי, תמיכה כלכלית, תמיכה אזרחית – הוא בכלל לא מסובך.

סופה לנדבר: זה נושא של פיתוח המדינה.

סופה לנדבר: וזה כל כך חשוב שהמדינה תשתתף בפיתוח שלה.

סופה לנדבר: עד כה ההחלטות היו פוליטיות ביותר.

סופה לנדבר: נטו פוליטיקה, רבותי.

סופה לנדבר: כאשר עיר או מועצה קיבלו הטבות מס, הן קיבלו אותן, ונגיד אמת, קיבלו לפי הקרבה לקואליציה, קרבה לראש הממשלה, קרבה לאלו ששולטים על העוגה.

סופה לנדבר: והיום הגיע הזמן, אחרי כל כך הרבה שנים, לקבל החלטה אמיצה, החלטה לא פוליטית, החלטה של מדינת ישראל במי לתמוך, איך לתמוך ולמה לתמוך.

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שהקריטריונים כל כך ברורים: הקריטריונים של קרבה למרכז, אשכול סוציו-אקונומי, קרבה לגבול.

סופה לנדבר: וצדק מוניציפלי צריך לקרות כאן במדינת ישראל.

סופה לנדבר: מה שראש הממשלה החליט – לא להחליט.

סופה לנדבר: זה מובן.

סופה לנדבר: הוא בינתיים לא מחליט המון דברים.

סופה לנדבר: הוא לא מחליט אותם, הוא דוחה אותם.

סופה לנדבר: וכאשר בעצם החליטו לפני זה – גפני – להרחיב את התמיכה, אז יכול להיות שיש ערים שבמשך עשור קיבלו תמיכה מאוד מאוד מסיבית, אבל יקבלו פחות.

סופה לנדבר: אבל מישהו על-יד יקבל יותר.

סופה לנדבר: ויקבל.

סופה לנדבר: ואני חושבת שזה כל כך לא צודק – אם עיר או מועצה נמצאות בקרבת מקום, ועיר אחת מקבלת ובשנייה לא מקבלים, למה זה, תסבירו לי; בגלל קרבה פוליטית או בגלל קרבה לקריטריונים, שבעצם על סמך זה מדינת ישראל צריכה לחלק את ההטבות?

סופה לנדבר: ואתה יודע, אדוני היושב-ראש, עכשיו רגע של אמת – הטבות המס הן עזרה לאומית.

סופה לנדבר: ואני חושבת שכולנו כאן מבינים מה זה להביא חכה וללמד לדוג.

סופה לנדבר: אני בעד לא לתת הטבות מס בכלל.

סופה לנדבר: אני בעד לתת תמיכה מסיבית של מדינת ישראל באזורים האלה, של ממשלת ישראל.

סופה לנדבר: אם בעיר יש בית-חולים, אם בעיר יש אוניברסיטה, אם בעיר יש בנייה, אם בעיר יש פארק מדע, תעסוקה, אז אנשים לא צריכים הטבות.

סופה לנדבר: מי שלא מקבל פרנסה, אין לו פרנסה, אין לו מקום עבודה, הוא לא צריך את ההטבות האלו, הוא לא יקבל אותן בכלל.

סופה לנדבר: ובגלל זה אני חושבת שאני בעד חלוקה אחרת לגמרי בתרבות ובתמיכה של מדינת ישראל בשנים הבאות: איפה יהיה בית-חולים ואיפה התעסוקה, איפה פארק מדע ואיפה בנייה מסיבית – ככה אנחנו נוכל לתמוך בערים האלו ולפתח אותן, כי זו התשתית של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: זה נקרא צדק מוניציפלי.

סופה לנדבר: זה נקרא צדק חברתי.

מאיר כהן: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, בוא, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, ראשי ערים, מציאות שבה אנחנו, אחרי 67 שנה, בוחרים במקום לחזק את הפריפריה ולחזק את אותם אנשים – מתיישבים, חלוצים, ציונים – שמיישמים הלכה למעשה את השליחות שלנו בארץ-ישראל; במקום לחזק אותם, לא רק להחליש אותם, אלא להראות להם את הדרך החוצה משם, דווקא ללב, למרכז, לתל-אביב והסביבה – אני חושב שזה ביזיון.

אורן אסף חזן: לא ייתכן מצב שבו אנחנו נשים חותמת שחורה על אותם אנשים שיום-יום נאבקים בקשיים שאי-אפשר להתעלם מהם, ובמקום לתת להם את הכלים הטובים ביותר להמשיך את השליחות שלהם, לשבת בגליל, בנגב – אתה יודע, כל הזמן אומרים "עוטף-עזה".

אורן אסף חזן: אני אומר, זה לא עוטף-עזה בכלל.

אורן אסף חזן: זה עוטף-ישראל.

אורן אסף חזן: האנשים האלה שיושבים על הגדרות בעזה, על הגדרות בלבנון, בגולן, הם שומרים עלינו.

אורן אסף חזן: על כולנו.

אורן אסף חזן: מה קרה?

אורן אסף חזן: הטנקים לא רועמים אז מותר לפגוע באותם האנשים?

אורן אסף חזן: אולי נעצור לרגע וננשום.

אורן אסף חזן: ואז באים ואומרים: כן, אבל האוכלוסייה קצת התחזקה מאז.

אורן אסף חזן: יש שם אמידים.

אורן אסף חזן: אז מה, אנחנו רוצים לפגוע גם באמידים כדי להחליש את החלשים יותר?

אורן אסף חזן: מתי נפסיק בכנסת ישראל, מתי אנחנו, שליחי הציבור, נפסיק לעזור לחלשים ביותר על חשבון החלשים?

אורן אסף חזן: מתי?

אורן אסף חזן: לא הגיע הזמן שנשמור קצת על האיזון?

אורן אסף חזן: שוב אנחנו מגיעים לנושא שנוגע לכל הקשת הפוליטית, מקצה לקצה.

אורן אסף חזן: יש פה חברי כנסת שגרים בכל קצוות הארץ.

אורן אסף חזן: שכניהם דופקים להם על הדלת, אומרים: תעזרו גם לנו.

אורן אסף חזן: ואנחנו, מה בוחרים לעשות?

אורן אסף חזן: כנראה יש דברים יותר חשובים.

אורן אסף חזן: אני לומד את זה על בשרי שבוע אחרי שבוע.

אורן אסף חזן: לא מזמן אמרו לי: אתה יותר מדי זמן נמצא בתוך הצוללת הזאת, תצא קצת החוצה, תראה עולם.

אורן אסף חזן: איך אני יכול?

אורן אסף חזן: וחלילה, אני לא בא להטיף מוסר לאף אחד, אבל כאשר אני רואה שגם בדברים שנוגעים לכולנו, אנחנו, קל לנו לגלגל את זה מאתנו והלאה – אני לא אתן לזה יד.

אורן אסף חזן: אני, בניגוד לחברי כנסת אחרים שרצים ומתראיינים וצועקים, מנהלים משאים-ומתנים, אני לא כזה.

אורן אסף חזן: אני קצת שונה.

אורן אסף חזן: אני אומר את עמדתי פעם אחת:

אורן אסף חזן: אני לא אצביע על מתווה שיפגע בפריפריה, בגליל, בנגב, בבקעת-הירדן ובכל מקום אחר שבו אנשים מתיישבים, מיישמים את החזון הציוני יום-יום, שעה-שעה, נקודה.

אורן אסף חזן: ואם יש מישהו בבית הזה, בקואליציה, באופוזיציה, בממשלה, בכנסת, שחושב שזה יכול לעבור ואז להגיע לשולחן הדיונים בוועדת הכספים כדי שאנחנו נרים את היד ונוריד, אז יש לי חדשות בשבילו: לא יעבור ולא יקרה.

אורן אסף חזן: וכמו שהתחייבתי, אני וחברי הנוספים נעשה את הכול, אם לא לשפר את המצב, שזה הדבר הנכון לעשות, לפחות לשמר את הקיים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם, ברשותך, אדוני היושב-ראש, ולהגיד – אני פונה לראשי הערים: אל תרפו, אבל תדעו שגם בבית הזה, גם במציאות הזאת, יש לכם על מי לסמוך.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נעזוב אתכם.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת טלי פלוסקוב – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: לאחר מכן ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

יצחק כהן: ידידי.

מאיר כהן: אהובי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת שעדיין נותרו באולם – וחבל לי מאוד שרוב חברי הכנסת לא נמצאים כאן – ראשי רשויות, קולגות שלי לשעבר, אין לכם מושג עד כמה אני אתכם.

טלי פלוסקוב: תסתכלו בעיניים של ראשי הרשויות שנמצאים כאן, שעזבו את הכול והגיעו לכאן כדי להסתכל בעיניים שלכם ולהבין מה גרם לכם – ופונה אני לאנשים שמבינים אל מי אני מדברת – לעצור תהליך צודק, שוויוני, שקוף, הוגן.

טלי פלוסקוב: המתווה שהוכן בוועדת הכספים, בעבודה קשה מאוד של צוות ועדת הכספים והיושב בראשה, הוא המתווה הטוב ביותר לכולם; הוא המתווה שחיכינו לו תקופה מאוד ארוכה; הוא המתווה שבג"ץ יגיד: צודקים; הוא המתווה שמאות-אלפי תושבים של הנגב והגליל חיכו לו.

טלי פלוסקוב: זאת הבשורה.

טלי פלוסקוב: אבל מה, מתברר שהפוליטיקאים שלנו נכנעים בקלות רבה ללחץ מצד חבריהם, גם אם לא תמיד הם צודקים.

טלי פלוסקוב: ערד נמצאת במרחק כשעתיים נסיעה.

טלי פלוסקוב: ביום שני, בדרך לעבודה, לפחות ארבע פעמים שמעתי חדשות, וארבע פעמים אמרו משפט: הממשלה הולכת לבטל הטבות מס לפריפריה.

טלי פלוסקוב: אז יש לי חדשות בשבילכם: חלוקת הטבות מס ל-407 יישובים במקום ל-187 קודם לכן, זה נקרא לבטל את הטבות המס?

טלי פלוסקוב: זה נקרא לחזק את הפריפריה.

טלי פלוסקוב: ומכאן אני פונה לראש הממשלה, לראש הממשלה שלי, לראש הממשלה של אותם ראשי רשויות שנמצאים כאן, לראש הממשלה של אותם אזרחים שהם מייצגים כאן: למה?

טלי פלוסקוב: למה עצרת את הצדק במדינה שלך?

טלי פלוסקוב: הרי המתווה הזה מביא בשורה לאנשים שוויתרו על איכות החיים של מדינת תל-אביב, ובחרו להישאר בצפת, בכרמיאל, בטבריה, בערד.

טלי פלוסקוב: אז מה אם הם לא חברי מרכז הליכוד?

טלי פלוסקוב: הם אזרחי מדינת ישראל, הם מכבדים אותך כראש הממשלה, אני מבקשת שתכבד גם אותם.

טלי פלוסקוב: בשם כל האנשים האלה אני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה: תן אור ירוק להתקדם.

טלי פלוסקוב: המתווה שמונח על שולחן הכנסת הוא המתווה הנכון והצודק, והכי חשוב – הוא עומד במבחן בג"ץ.

טלי פלוסקוב: אסור לנו לשכוח שב-30 בנובמבר ההחלטה תהיה בידיים של בג"ץ, ואף אחד מאתנו לא יודע איך זה ייגמר.

טלי פלוסקוב: יכול להיות שהכול יתבטל.

טלי פלוסקוב: האם זה מה שרצו שלושת ראשי הרשויות שהפגינו פה ליד הכנסת?

טלי פלוסקוב: עד עכשיו כ-800 מיליון של המדינה חולקו בשיטת חבר מביא חבר, נקודה.

טלי פלוסקוב: נוספו עוד 400 מיליון שקל כדי לחלק לכמה שיותר רשויות וכמה שפחות לפגוע באלה שכבר היו במתווה חלוקת הטבות המס.

טלי פלוסקוב: וחבל לי מאוד שדווקא הרשויות האלה, שהיו במצב מועדף עד עכשיו, לא מבינות שכולנו מדינה אחת, כולנו עם אחד, ועלינו לתמוך האחד בשני, כי בסך הכול יש לנו מטרה משותפת – לחזק את ערי הפריפריה במדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון: לכן אני דורשת לכנס את ועדת הכספים לאישור מתווה המס כבר מחר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אחרי שקיבלנו אישור מיושב-ראש הכנסת, אני מזמין את חבר הכנסת איציק שמולי במקום חבר הכנסת חיליק בר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: סליחה, סגן השר, אתה תשיב אחריו.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על שלוש דקות.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ותודה רבה למזכירות הכנסת על הנמרצות ועל החריצות, וכמובן ליושב-ראש, שאפשר לי לעלות ולדבר במקום חברי חיליק בר, יושב-ראש השדולה למען הפריפריה בכנסת.

איציק שמולי: זה ברור שבכל הסיפור של מתווה המס יש הרבה מאוד צביעות והרבה מאוד אינטרסים, אבל יש גם איזו אמת אחת שהולכת ומתגלה, איזה מיתוס שחוזר בכל מערכת בחירות, על הימין שדואג לפריפריה והליכוד שרגיש לפריפריה.

איציק שמולי: ובואו נגיד על מה אנחנו מדברים: בג"ץ בא וקבע, אמר למדינה בצורה מפורשת: הטבות מס זה לא חנות מכולת פרטית של אף אחד, ואי-אפשר לחלק הטבות שמבוססות על כספי ציבור בהתאם למידת קרבה פוליטית של יישוב כזה או אחר לשלטון.

איציק שמולי: בא בג"ץ והנחה את הממשלה לקבוע קריטריונים ברורים – שאפשר להתווכח עליהם, בהחלט אפשר להתווכח עליהם, אבל הם קריטריונים שאמורים לשקף מהו יישוב פריפריאלי.

איציק שמולי: מה הבעיה?

איציק שמולי: – וחברתי טלי פלוסקוב הציגה רק חצי מהאמת – בסוף – – –

טלי פלוסקוב: כי היו לי רק שלוש דקות.

מאיר כהן: דיברת חמש דקות.

מאיר כהן: חמש וחצי דקות.

סופה לנדבר: שכחת שאת בקואליציה – – –

איציק שמולי: תשמעי, טלי, אגיד לך מה – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, תמשיך בדבריך.

איציק שמולי: אני אגיד לך מה החטא הקדמון.

איציק שמולי: בסוף, ברגע שבאים ואומרים: צריכים להעלות את מספר היישובים מ-180 ל-400 וכמה, והתוספת התקציבית היא 400 מיליון שקל, והיא לא מספיקה, וזה אומר שיישובים שקיימים, בהם – גם משם אתה מפריע לי?

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, זאת הפרה בוטה של הכללים.

מאיר כהן: אנא ממך.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: ברוכים הבאים, ראשי הערים.

עיסאווי פריג': אתה שובר שיאים חדשים כל יום.

עיסאווי פריג': ילד טוב.

איציק שמולי: מפה זה כבר לזרוק אותו – – –

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': זה שהוא – – – שיאים חדשים כל יום.

מאיר כהן: – – –

עיסאווי פריג': יופי.

עיסאווי פריג': ילד טוב.

איציק שמולי: התוספת שהוסיפו לא מספיקה.

איציק שמולי: תגידו לי: זה משפט שאפשר להגיד אותו תמיד.

איציק שמולי: זה נכון, אבל רק לפני פחות מחודש וחצי – חודש – הממשלה הזאת הובילה החלטה על הורדה של המע"מ ב-1%, ואפשר למחוא לה כפיים, אבל זה עלה 4.5 מיליארד שקל.

איציק שמולי: עכשיו, קחו את 4.5 מיליארד השקל האלה ותפתרו את מתווה המס; קחו את 4.5 מיליארד השקל האלה, תעבירו את הצעת החוק שהעלה פה אילן גילאון על פטור ממע"מ על תרופות, וכהנה וכהנה וכהנה.

איציק שמולי: אז זו הבעיה הראשונה.

איציק שמולי: הבעיה השנייה – וצריך להגיד פה מילה טובה, אדוני היושב-ראש, למשה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, שקרא לתופעה כפי שהיא.

איציק שמולי: באו חלק מחברי הכנסת של הליכוד והבית היהודי, בלי להתבלבל בכלל, ואמרו: יש קריטריונים, אין קריטריונים, זה לא מעניין אותנו; אנחנו רוצים את התנחלויות יהודה ושומרון בפנים, נקודה.

איציק שמולי: ואם אין קריטריונים מתאימים, תעשו שיהיו קריטריונים מתאימים.

מאיר כהן: אנא תסיים, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: אז אני אומר שני דברים: 1.

איציק שמולי: הנושא הזה ייפתר, כי הנושא הזה חייב להיפתר, כי יש יישובים שדופקים בשער כבר יותר מדי זמן, ואנחנו רוצים שאלה יהיו בפנים, כמו יישובי רמת-הגולן.

איציק שמולי: ומעבר לזה, אני אומר, לעומת האמירה החצופה שיצאה, אדוני היושב-ראש, אתמול בערב, כאילו יש עוד איזה ארבעה יישובים שייכנסו ככה על הדרך, כי האנשים שעומדים בראשם הם ראשי ערים מהליכוד, אני אומר בצורה ברורה: אם רוצים לחזור לשיטה הישנה – –

אורן אסף חזן: איציק, זה לא קשור לליכוד או לא.

איציק שמולי: – – שבג"ץ פסל, אנחנו יכולים לשחק במשחק הזה.

מאיר כהן: תודה רבה לחבר הכנסת שמולי.

מאיר כהן: חרגת בדקה, אנא ממך.

איציק שמולי: הפריעו לי, אז עוד משפט אחד.

מאיר כהן: לא – עם ההפרעות – אז עוד משפט אחד.

איציק שמולי: אם הממשלה מתכוונת עכשיו להכניס יישובים מהפריפריה החברתית, אני בעד.

איציק שמולי: אבל אני אומר: באותה מידה, אם אנחנו מדברים על קריית-מלאכי וקריית-גת, שלא לדבר על ההתנחלויות, אנחנו נדבר גם על רמלה, ועל לוד, ועל דרום תל-אביב – –

מאיר כהן: תודה רבה.

איציק שמולי: – – ועל כל הארץ.

איציק שמולי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את סגן שר האוצר, ידידי חבר הכנסת איציק כהן, בבקשה, להשיב למציעים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים לאשר דיון במליאה.

יצחק כהן: מה זה?

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי.

סופה לנדבר: בוועדת הכספים זה לא יעבור.

יצחק כהן: מה זה?

יצחק כהן: סיימת לנהל את הכנסת?

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק כהן: סיימתְ את הדיון עם היציע?

מאיר כהן: בבקשה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הממשלה, לצערי, תפנה לבג”ץ ותבקש ארכה נוספת של שלושה חודשים.

יצחק כהן: במהלך ארכה זו תגובש מפת ההטבות חדשה.

יצחק כהן: שר האוצר מר משה כחלון הגיע ביום שני לסיכום עם ראשי הרשויות על דחיית אישור המתווה החדש של רשימת היישובים הזכאים להטבות מס.

יצחק כהן: בעקבות כך החליטו ראשי הרשויות להפסיק את השביתה שתוכננה במערכת החינוך וברשויות המקומיות.

יצחק כהן: אנו מחויבים ליישובי קו העימות הצפוני ולערי הגליל המערבי, הן בשמירה על היקף הטבות המס והן בהגדלת ההשקעות בהם.

יצחק כהן: לא ניתן לפגוע בפריפריה – לא הצפונית ולא הדרומית.

יצחק כהן: לפיכך אני מבקש להעביר את הבקשה – – –

דב חנין: עובדה שאתה נותן.

יצחק כהן: העברנו לכם את ההחלטה, אתם – – –

מאיר כהן: מה אדוני מציע?

יצחק כהן: להעביר את זה לוועדת הכספים.

דב חנין: אדוני סגן השר, אתה לא נותן, אבל ראש הממשלה שלך נותן, מה לעשות.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: מציע – – –

יצחק כהן: אף אחד לא נותן.

מאיר כהן: מציע – – –

יצחק כהן: בוועדת הכספים.

מאיר כהן: – – – בוועדת הכספים.

יצחק כהן: כן.

אורן אסף חזן: למה לא דיון במליאה?

יצחק כהן: ככה.

אורן אסף חזן: רגע, שאלה עניינית: למה לא דיון במליאה?

מאיר כהן: שוב, אנחנו נצביע.

יצחק כהן: ועדת הכספים.

אורן אסף חזן: – – – השאלה – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, סגן השר מציע להעביר את זה לוועדת הכספים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: זכות הבעת דעה, דקה לכל אחד, ואני אקפיד על דקה.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

סופה לנדבר: – – – להשאיר את זה לדיון במליאה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר וסגן השר, נכבדים, ראשי המועצות, מבורכים שהגיעו – מבחינת אחריות לתושביהם, שאכן הם אחראים.

עבדאללה אבו מערוף: הם לא באו לכאן כי משעמם להם, זה אחריות, ואחריות מוסרית – לא רק מוסרית.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר להמשיך, אדוני היושב-ראש, או אפשר להפסיק?

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים – – –

איציק שמולי: רגע, אבל הוא באמצע, סופה.

מאיר כהן: סליחה, לא, זה שניים, אנא ממך.

מאיר כהן: בבקשה.

קריאה: היא דיברה, הייתה לה תגובה.

מאיר כהן: אני חוזר: שלושה חברי כנסת מקבלים זכות הבעת דעה לדקה.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: טוב, אז אני שוב מברך את ראשי המועצות שהגיעו.

עבדאללה אבו מערוף: הבעת אחריות – אני יודע שלא משעמם – אחריות לגבי התושבים, ומבורכים שהגיעו, ואנחנו נפעל בכל דרך שאכן המתווה הצודק, הנכון, ההגון, מתווה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, יעבור.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזו הדרך הנכונה.

עבדאללה אבו מערוף: וכל התירוצים שמביא ראש הממשלה, תירוצי סרק, לא צודקים ולא הגיוניים.

עבדאללה אבו מערוף: יש קריטריונים, מדדים, שפעם ראשונה שהם צודקים – סוציו-אקונומיים, ואכן המתווה הזה חייב לעבור.

מאיר כהן: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: ואכן נתחיל צעדים חדשים, נכונים, לצדק חברתי, כך שזה יהיה.

עבדאללה אבו מערוף: ואכן צריך להעביר את זה לוועדת הכספים, שתחליט.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, דקה לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: על כל הפרשה הזאת צריך להגיד משפט אחד שכבר נאמר בתנ"ך: ובימים ההם אין מלך ישראל.

דב חנין: אין ממשלה בישראל.

דב חנין: נעשית עבודה מקצועית, רצינית, ארוכת טווח, והנה, יש לחצים פוליטיים, ונזכרים בהתנחלויות, ופעם הבית היהודי קופץ, ופעם מישהו אחר קופץ, וציבור עצום בכל הפריפריה הולך לשלם את המחיר, כי התוצאה היא שלא יהיו בכלל הטבות מס.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאסור את הכדור הזה לשמוט.

דב חנין: ואני אומר לך, אדוני סגן השר, במקרה הזה הטענה שלי היא לא אליכם.

דב חנין: משרד האוצר – גם אתה, גם שר האוצר – התגייסתם, ניסיתם, הוספתם תקציבים, אבל מה לעשות כשיש ראש ממשלה שלא יודע לנהל שום דבר?

דב חנין: וכשראש הממשלה לא יודע לנהל שום דבר, ככה זה נראה: שום דבר באמת לא מתנהל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר, דקה לרשותך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, ברצוני לברך את ראשי הערים שהגיעו לכאן, ובמיוחד ראש העיר רהט, שבא מהיישוב הכי רחוק בדרום – ברוכים הבאים לכולם.

מאיר כהן: חשבתי שאני מהיישוב הכי רחוק בדרום, אבל – – –

טלי פלוסקוב: חשבתי שאני.

טלב אבו עראר: האמת, אני ואתה אולי, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: אנחנו שכנים, נכון.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

טלב אבו עראר: בזמן שיישובי הפריפריה, ובמיוחד יישובים ערביים-בדואיים בנגב, שמדורגים רובם באשכול 1 או 2 – עוני, אבטלה – מי כמוך, מכובדי היושב-ראש, יודע את המצב שם – במקום לסייע ולתמוך באים לקצץ או להקפיא את ביצוע הטבות המס.

טלב אבו עראר: אני באמת מוחה על כך שמקפיאים, כי באמת המצב שם לא מאפשר – קטסטרופלי לחלוטין.

טלב אבו עראר: צריך לעמוד איתנים עם האוכלוסיות שם, האוכלוסיות המוחלשות, ובמיוחד בקרב הערבים-הבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: מה גם ש-100,000 תושבים מתגוררים ביישובים בלתי מוכרים, שלא זוכים בכלל להטבות מס כאלה.

טלב אבו עראר: אני מודה לך, מכובדי היושב-ראש, שנתת ואפשרת לי רשות דיבור.

טלב אבו עראר: תודה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: הציע סגן השר חבר הכנסת איציק כהן להעביר את זה לוועדת הכספים.

מאיר כהן: יש הצעה אחרת?

סופה לנדבר: למליאה.

מאיר כהן: למליאה.

מאיר כהן: אז אנחנו נצביע.

מאיר כהן: מי שבעד – זה הצעתו של סגן השר.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אה, אוקיי.

מאיר כהן: אז אנחנו – מי שבעד הוא בעד לכלול את זה בסדר-היום של המליאה.

מאיר כהן: בבקשה.

יצחק כהן: מי שנגד – זה כספים.

מאיר כהן: מי שנגד – – –

דב חנין: מי שנגד – הוא כספים?

יצחק כהן: כן.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו מצביעים.

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מאיר כהן: עשרה נגד, שניים בעד, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצבענו, והתקבלה הצעתו של סגן השר להעביר את הנושא לוועדת הכספים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הורדת נושא השואה מבחינת הבגרות בהיסטוריה

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: הורדת נושא השואה מבחינת הבגרות בהיסטוריה – הצעות לסדר-היום מס' 1430, 1432, 1467 ו-1496.

מאיר כהן: ישיב לדוברים סגן שר החינוך מאיר פרוש.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: השעה דוחקת, אני אקפיד על הזמן.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הרשו לי לתת לכם סקירה קצרה על היסטוריית ההוראה של לימודי השואה בארץ.

מירב בן ארי: בשנות ה-60 התחילה המדינה לעסוק בשואה.

מירב בן ארי: עם לכידתו של אייכמן וחשיפת המשפט לציבור הישראלי, בפעם הראשונה מדינת ישראל נחשפה לזוועות השואה.

מירב בן ארי: עבור רבים מבני-הנוער היה מדובר בגילוי, מכיוון שעד המשפט אף אחד לא ידע מה בעצם קרה בשואה.

מירב בן ארי: ואז נוצרה תפנית בתפיסה של משרד החינוך – להכניס את נושא השואה למערכת החינוך.

מירב בן ארי: המדינה לאחר מכן חוותה כמה מלחמות אשר עיצבו את התפיסה של הציבור, ובעצם התחושה הזאת, של כמעט הכחדה, חיזקה את הנרטיב בכל מה שקשור לשואה.

מירב בן ארי: בשנת 1977 החל המפנה הישיר ביותר בהוראת השואה, ועם עלייתו של בגין, שהיה ידוע כבעל רגישות מיוחדת לשואה, לשלטון, הנושא הפך לחובה ועוגן בחוק ב-1979.

מירב בן ארי: בשנות ה-80 נכנסה השואה למסגרת לימודי החובה לבגרות, ובין שנות ה-80 לשנות ה-2000 הפך הנושא לאחד ממקצועות החובה לכולם.

מירב בן ארי: הוראת השואה הפכה לעמוסה; הפעילויות כללו השתלמויות מורים, כתיבת תוכנית לימוד, ובסוף, כמובן, גם עדויות של ניצולים.

מירב בן ארי: שיא המאמץ של לימודי השואה החל עם פתיחת השערים לפולין.

מירב בן ארי: הסיבה שבגללה סקרתי את לימודי השואה – כי יש מין תחושה שמקום מדינה אנחנו מתעסקים בשואה, אבל עינינו הרואות שלא כך.

מירב בן ארי: נושא השואה הוא אחד הנושאים החשובים, ולעולם לא יהיה אפשר להוריד אותו מבחינת הבגרות של התלמידים.

מירב בן ארי: תראה, אדוני היושב-ראש, מילא שהמליאה ריקה בנושא כזה חשוב, אבל אם סגן שר החינוך מתכוון להשיב לי על שאילתה כל כך חשובה, נראה לי שהמינימום, שהוא יקשיב לי, לא?

מאיר כהן: אדוני סגן שר החינוך, אנא ממך, היכנס למליאה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי מבקשת, ובצדק, שתקשיב להצעה שלה לסדר-היום.

מאיר פרוש: – – –

מירב בן ארי: אני גם יודעת שאתה בדרך כלל מקשיב לי.

מאיר כהן: לא צריך לנהל שיח.

מאיר כהן: בבקשה, תמשיכי בדברייך.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תראה, ממשלת ישראל חייבת לעשות מאמץ כדי שנושא השואה לא ייעלם.

מירב בן ארי: עכשיו, נכון – עבודת חקר היא דבר משמעותי, ותלמידים יכולים לשבת ולחקור את השואה.

מירב בן ארי: אבל לא, זה לא מספיק.

מירב בן ארי: אי-אפשר לדחוף את אחד הנושאים המורכבים והחשובים ביותר בהיסטוריה של העם היהודי לעבודת גמר.

מירב בן ארי: זה לא רק זלזול בהיסטוריה, אלא זה זלזול בבני-הנוער ובניצולים.

מירב בן ארי: היום ברור לכולם שנושאים שיורדים במיקוד בבחינת הבגרות לא נלמדים כראוי ולא זוכים להתייחסות ראויה מצד תלמידים, שרק רוצים להצליח ולהוציא ציון טוב.

מירב בן ארי: המינימום הוא לתת לתלמידים – לחייב אותם ללמוד את השואה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד באופן אישי משהו, כי נגמר לי הזמן.

מירב בן ארי: דקה אחרונה, ברשותך, היושב-ראש.

מאיר כהן: חצי דקה.

מירב בן ארי: חצי דקה.

מירב בן ארי: כל מה שאני יודעת התחיל מזה שלמדתי לבגרות בהיסטוריה והתמחיתי בשואה.

מירב בן ארי: מובן שנסעתי לפולין בשלב מאוחר יותר, מובן שהעמקתי את הידע, אבל הבסיס של הידע שלי ושל כל תלמיד במדינת ישראל חייב להתחיל בבחינת הבגרות בהיסטוריה, עם התמחות בלימודי השואה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: ישיב אדוני סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא לא נמצאת, חבר הכנסת איתן כבל לא נמצא וחבר הכנסת אחמד טיבי לא נמצא.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, שהעלתה את הנושא החשוב כהצעה לסדר-היום, נושא השואה ומלחמת העולם השנייה ממשיך להילמד כרגיל במסגרת תוכנית הלימודים בהיסטוריה, וסך השעות המוקדשות לנושא לא השתנה.

מאיר פרוש: נושא השואה עודנו נלמד באופן מעמיק, בהתבסס על יחידות ההוראה שהוכנו על-ידי הפיקוח על הוראת ההיסטוריה.

מאיר פרוש: השינוי שחל הוא בדרך הערכת תוצרי התלמידים.

מאיר פרוש: היום אפשר להעריך את תוצרי התלמידים באחת מארבע הדרכים הבאות, והדבר יהיה 30% מסך הציון הסופי: 1.

מאיר פרוש: בחינה בית-ספרית על כל החומר – חלופה שנבחרה על-ידי חלק נכבד מבתי-הספר; 2.

מאיר פרוש: תלקיט עבודות בנושאי הלימוד השונים, שש עבודות על החומר שנלמד; 3.

מאיר פרוש: פרויקט הכולל כמה מטלות בנושאים שונים, כאשר יש תוצר סופי לפרויקט – לדוגמה, על התלמידים לראיין ניצולים מעיירה מסוימת, והתוצר הוא חוברת המספרת את סיפורם של אותם ניצולים; 4.

מאיר פרוש: עבודת חקר על אחד מהנושאים שנלמדו – החלופה הנדירה ביותר – עבודת חקר מעמיקה.

מאיר פרוש: לדוגמה, גורלם של יהודי עיירה מסוימת.

מאיר פרוש: ההחלטה אשר להרחבת אפשרויות דרכי ההערכה התקבלה לאחר ביצוע פיילוט במשך שש שנים ב-30 בתי-ספר.

מאיר פרוש: ואני חייב להגיד לך, חברת הכנסת מירב בן ארי, שאני עצמי התפלאתי על עבודה כזו יסודית בנושא הזה.

מאיר פרוש: בכל בתי-הספר הללו, שהזכרתי, שהיו בפיילוט, נמצא כי הלימוד הפך מעמיק, רב-תחומי ומשמעותי.

מאיר פרוש: התלמידים והמורים דיווחו על חוויית למידה משמעותית המוטבעת לאורך זמן.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין כי הפיקוח על הוראת ההיסטוריה מלווה את בתי-הספר בצמידות רבה, בודק מדגמית את התוצרים ומנחה את בתי-הספר בהוראה משמעותית ומעמיקה.

מאיר פרוש: יתרה מזו, ראמ"ה, שזו הרשות הארצית למדידה והערכה, בודקת באופן מעמיק את הציונים הניתנים בכל בתי-הספר, בהתאם לנוסחת שקלול דיפרנציאלית, כדי להבטיח את נכונותם ואמינותם.

מאיר פרוש: חשוב להדגיש כי מבחינת הדבר – בשנת הלימודים תשע"ה עלתה שביעות רצון גדולה, הן של המורים והן של התלמידים.

מאיר פרוש: תלמידים דיווחו שהם זוכרים את החומר ומרגישים מחויבים לערכים היהודיים וההומניסטיים העולים מהעיסוק בנושא.

מאיר פרוש: אני רוצה להדגיש שמשרד החינוך קשוב לשטח, הפיקוח מלווה באופן צמוד – הוא גם מלווה באופן צמוד את בתי-הספר, ובהתאם לזאת ברצוני להביא לידיעתך דיווחים של מורים על השינוי שחל בהליך הלמידה.

מאיר פרוש: האם תרצי שאני אקריא את זה מעל הדוכן, או שאני אתן לך את הדברים של מורים שהבאתי, בכתב?

מאיר פרוש: את רוצה שאני אקריא אותם?

מירב בן ארי: לא – – –

מאיר פרוש: אני אתן לך את זה אחר כך.

מאיר פרוש: ואני רוצה להסביר גם איך מתבצע הליך הלמידה וההערכה.

מאיר פרוש: כאמור, בכל בתי-הספר נלמד נושא השואה כבסיס להוראה מעמיקה.

מאיר פרוש: המורים מלמדים את הנושא על בסיס יחידות שהוכנו עבורם על-ידי הפיקוח על הוראת ההיסטוריה.

מאיר פרוש: לאחר מכן בית-הספר בוחר ציר מארגן המלווה את ההוראה.

מאיר פרוש: כאן הכוונה לנושא שסביבו יילמד נושא השואה, למשל: יהודים מצילים יהודים; העזרה בשואה; סולידריות בשואה; דילמות ערכיות בשואה, וכיוצא בזה.

מאיר פרוש: לאחר בחירת הנושא המארגן, בית-הספר, כמו שאמרתי קודם, בוחר שישה נושאי העמקה, כמובן לצד המידע הכללי שהתלמידים לומדים.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר שלא מדובר פה בהתמקדות בנושא אחד בלבד, של עבודת החקר, אלא בלימוד מסודר, מגוון ומעמיק של כמה נושאים, שמכסים את אותן שנים אומללות, 1933–1945.

מאיר פרוש: לסיכום, כפי שנאמר עד כה, השינוי, או למעשה הרחבת ספקטרום ההערכה, תורם לחוויית הלומד, שלוקח חלק פעיל בהליך הלמידה.

מאיר פרוש: אופן למידה זה, מבקשים במשרד לציין, מתאים לדרישות המאה ה-21, ויש בו כדי להפוך את התלמיד למעורב יותר ולבעל המיומנויות הנדרשות, שהן יצירתיות, עבודת צוות, עבודה מתוקשבת ועוד.

מאיר פרוש: החשש מהשינוי מובן, אבל עם זאת, בהסתכלות רחבה, התלמידים בסופו של דבר יעמיקו את הידיעות בנושא, המורים ייהנו מהוראה מעמיקה יותר, ונושא זיכרון השואה, שזה הדבר הכי חשוב, יזכה למקומו הראוי והנכון.

מאיר כהן: לכן, מה אדוני מציע?

מאיר פרוש: סדר הדברים הוא – כאשר חבר כנסת או חברת כנסת מבקשים להעלות נושא לסדר-היום, המשמעות היא שהם מבקשים לדון עליו במליאה.

מאיר פרוש: אם זה הרצון של חברת הכנסת מירב בן ארי, אני יכול רק לייעץ לה שבמליאה דיון כזה, לדעתי – אבל אם את רוצה שזה יהיה בהסכמה, שנעביר את זה לוועדה, איזו ועדה שתרצי – – –

מירב בן ארי: – – – להעביר את זה לוועדת החינוך.

מאיר פרוש: לוועדת החינוך.

מאיר פרוש: אני מסכים.

מאיר כהן: לוועדת החינוך.

מאיר כהן: בכל זאת, אנחנו נצביע על זה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מי שבעד – הוא בעד ההסכמה הזאת, להעביר לוועדת החינוך.

מאיר כהן: אני רק, כשאתה בדרכך למקומך – האם אתה תהיה מוכן שיעשו עבודת חקר על משניות, או שישננו משניות?

מאיר פרוש: תראה, אני מחנך את הילדים שלי שישננו משניות.

מאיר פרוש: את עבודת החקר יעשו כאשר יסיימו 120 שנה – ללמוד.

מאיר כהן: תודה, כבודו.

מאיר כהן: הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אני חוזר: מי שבעד – בעד ההסכמה להעביר את זה לוועדת החינוך.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מאיר כהן: שלושה בעד, וחבר הכנסת השר חיים כץ – –

חיים כץ: – – –

מאיר כהן: – – בטעות הצביע נגד, נא לרשום את זה – –

מאיר פרוש: אפשר להוסיף את שלי?

מאיר כהן: – – ולהוסיף בבקשה – בעד – את קולו של סגן שר החינוך חבר הכנסת פרוש.

מאיר כהן: הנושא יועבר לוועדת החינוך, כמובן.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, מס' 1329: שלילת הטבות למפגעים ובני משפחותיהם.

מאיר כהן: חברת הכנסת נאוה בוקר – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת נאוה בוקר – נמחק.

מאיר כהן: אני עובר להצעה הבאה לסדר-היום, מס' 1399:

מאיר כהן: הטיפול הלקוי של פרקליטות המדינה בתופעת הזנות – וכן, המשטרה והפרקליטות לא אוכפות את החוק.

מאיר כהן: שרן השכל.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

קריאה: לא נמצאת.

מאיר כהן: לא נמצאת.

מאיר כהן: ואין שאילתה לשרת התרבות.

מאיר כהן: אין שאילתה.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: תודה רבה לכולכם.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ז בחשוון התשע"ו, 9 בנובמבר 2015.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.