ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 58, 2015-11-03 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"א בחשוון התשע"ו, 3 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן חברי הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 43) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), מטעם ועדת הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 38) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מאלה הרוצים לנאום להצביע לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: לאור הנוכחות של סיעת יש עתיד בממדים שהכנסת לא ידעה כמותם, אני מבקש מחבר הכנסת מאיר כהן לפתוח את הנאומים, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אני גם, אדוני היושב-ראש, מופתע.

אוסאמה סעדי: שאלתי מה קרה.

אוסאמה סעדי: שאלתי מה קרה, אז הם אמרו שהם נוהרים למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מייד חושש שעושים איזה אמבוש עם נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן, אתה ראשון הדוברים.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אתה עשית טעות, זה יופיע בתשדירי הבחירות של יש עתיד עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

איציק שמולי: זה יופיע בתשדירי הבחירות של יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: והם יחתכו את המשפט "שהכנסת לא ידעה כמותם".

מיקי לוי: אדוני, אני מחליף את חבר הכנסת מאיר כהן.

מיקי לוי: ברשותך?

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא נושא סיעתי, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: עם כל הרוח הטובה, אני קראתי לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, אז חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אתה מוכן?

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה לא נושא של דיון סיעתי.

מאיר כהן: סליחתך, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת יקרים, אנא הסכיתו ושמעו.

מאיר כהן: יואב קיש, חברת הכנסת יעל גרמן – יואב קיש: "מה שקורה פה זה הנצחה דרך החוק של האי-שוויון, ואנחנו נפסיק לעשות מילואים ונפסיק לשרת"; "מה אני אגיד לבן שלי?

מאיר כהן: איפה האחדות בעם?

מאיר כהן: אני מבקש תשובה מנתניהו".

מאיר כהן: לאחר שנבחר לכנסת ישראל, להלן דבריו של יואב קיש: "כולם.

מאיר כהן: חילונים, חרדים, דתיים וערבים צריכים להיות שותפים למסירות הזאת.

מאיר כהן: כבר לפני שנתיים הייתי במאהל המילואימניקים ונלחמתי למענם" – אכן, ברורה לי מפת האילוצים הקואליציוניים.

מאיר כהן: והגדיל לעשות אבי דיכטר: "אחריות אישית וסנקציות אישיות הן סימן השוויון הממשי ביותר כשמדובר בחובת השירות, הן לחרדים והן לאחרים"; "בכל הצעות החוק הנמצאות על שולחן הכנסת, כולל הצעת חוק שירות המדינה, שיזמתי, נמצא סעיף המתייחס לסנקציות אישיות על המשתמטים"; "ראש הממשלה חייב להבין, אין אפשרות אחרת" – אומר אבי דיכטר, חבר כנסת מטעם הליכוד – "החוק לא יעבור אם סעיף הסנקציות האישיות לא ייכלל בו"; "חובת השירות לכול היא החזון שממנו צריכים להיגזר חוקי השירות שיעסקו בכלל המגזרים והמגדרים".

מאיר כהן: חברת הכנסת ענת, זה מה שאמרו החברים שלך מהסיעה, לפני ואחרי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלת את התשובה למה יש נוכחות מוגברת של יש עתיד?

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אז אני בטוח שקיבלת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול, כמובן, להצטרף לחברי מסיעת יש עתיד במה שהם הכינו, כל אחד עם הנאום שלו.

אוסאמה סעדי: עכשיו אני מבין גם מה הסיבה.

אוסאמה סעדי: אני רציתי לדבר על ההחלטה המסתמנת – – –

קריאה: התקבלה.

אוסאמה סעדי: התקבלה?

אוסאמה סעדי: ההחלטה שנתקבלה, זה חדש, טרי מהתנור, טרי-טרי.

אוסאמה סעדי: אבל אני לא יודע אם ההחלטה – מה ההחלטה, חבר הכנסת טיבי, מה ההחלטה?

עבדאללה אבו מערוף: – – –

אוסאמה סעדי: מה שאמרו מהבוקר, כנראה, מסתמן שוועדת האתיקה תרחיק – – –

אחמד טיבי: החלטה שאנחנו ידענו עוד לפני שהובאה לוועדת האתיקה.

אוסאמה סעדי: בדיוק, כנראה שהעונש היה כבר מוכן, זה מאוד חמור.

יולי יואל אדלשטיין: עונש על מה?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מעודכן.

אוסאמה סעדי: עונש של הרחקת חבר הכנסת אחמד טיבי, סגן יושב-ראש הכנסת, מניהול ישיבות הכנסת, כעונש של הורדתו והרחקתו של השר אלקין בישיבת הכנסת לפני כעשרה ימים.

אוסאמה סעדי: אנחנו ידענו, כפי שאמר חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, על העונש המסתמן, שכנראה כבר היה מוכן מלפני הדיונים ולפני מתן התשובה.

אוסאמה סעדי: זה מאוד מאוד חמור.

אוסאמה סעדי: אנחנו התרענו שכנראה מדובר בשיקולים זרים, ואנחנו עומדים על זה – אחרי שקראנו עכשיו, וידענו את ההחלטה באמת – שמדובר כנראה בשיקולים זרים ובהתערבות זרה בוועדת האתיקה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך להתריע ולראות בחומרה רבה את מה שקורה בין כותלי ועדת האתיקה.

אוסאמה סעדי: לא שמענו מילה אחת על כל ההסתה הארסית שהשמיע השר אלקין כנגד יושב-ראש הישיבה חבר הכנסת אחמד טיבי, שהוא הסית נגדו ונגדנו באופן אישי, עלילת דם מרושעת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני חושב שזה מאוד חמור, מה שקורה בוועדת האתיקה, ואת העונש הזה אנחנו רואים בחומרה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מקווה שפרסמו את ההחלטה, כי אני עוד לא ראיתי אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אם ההחלטה לא פורסמה, אז חבל שמישהו מפרסם אותה ברבים לפני שהיא פורסמה באופן רשמי.

יולי יואל אדלשטיין: היא לא הונחה עדיין במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בשבילך ובשביל כולנו, שההחלטה אכן פורסמה, כי אם לא, אז מדובר פה עוד פעם בעבירה אתית מאוד חמורה, מה שעשית.

אוסאמה סעדי: לא, אני אמרתי "ההחלטה המסתמנת", מה שפורסם מהבוקר בעיתונים – –

יולי יואל אדלשטיין: אה, אם זאת החלטה – – –

אוסאמה סעדי: – – אבל עכשיו אמר לי, אומר לנו פה חבר הכנסת אחמד טיבי שהוא קיבל הודעה שזה העונש.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר, אם אנחנו מפרסמים דברים לפני שוועדת האתיקה פרסמה אותם אז זה לא טוב.

נחמן שי: בערוץ הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא פורסם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת, להבא – ואני מאמין לחבר הכנסת אוסאמה סעדי שהוא עשה את זה בתום לב – גם אם אתם חברי ועדת האתיקה, או שאתם נושא לדיון בוועדת האתיקה ואתם כבר יודעים מה ההחלטה מגורם מוסמך, ההחלטה הזאת מפורסמת אך ורק על-ידי ועדת האתיקה ולא על-ידי אף אחר, לא במליאה, לא בתקשורת ולא בשום מקום אחר.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, אני מאמין שעשית את זה בתום לב.

יולי יואל אדלשטיין: אין עדיין החלטה מנוסחת, כפי שאומרת לי מזכירת הכנסת, אז חבל שאנחנו נותנים לזה פרסום ברבים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יעקב פרי.

מיקי לוי: לא יודע, אמרו לי שזה כבר ב-ynet.

ענת ברקו: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: – – אני רוצה לדבר על ייצוג של טרוריסטים בתקשורת כנזק לביטחון המדינה.

ענת ברקו: ב-2013, צרנאייב – במרתון בבוסטון היה בחור שהיה שותף לפיגוע הרצחני שהיה במרתון הזה.

ענת ברקו: תמונתו הייתה מרוחה על המגזין האמריקני ה"רולינג סטון", הפכו אותו לגיבור, הפכו אותו לאהוב הצעירות, את אותו טרוריסט רוצח.

ענת ברקו: אני חושבת שלצערנו הרב, גם התקשורת הישראלית מדי פעם שואלת תמונות מתוך המאגר הפלסטיני המקוון כדי להציג טרוריסטים באור הירואי, וגם גורמת לזה שנערות, לצערי הרב, נערות צעירות, הולכות בדרכם, כמו אותו זוג שהידים שחיתנו אותם לאחר קבורתם.

ענת ברקו: האב בא לבקש את ידה של השהידה והזוג התאחד לו בגן-העדן.

ענת ברקו: לצערי הרב, חבר הכנסת טיבי, הכתיבה שלך בפייסבוק – שמי פאדי, אני בן 19, נרדפתי על-ידי מתנחלים, אז מיהרתי למשטרה הישראלית לקבל עזרה והם ירו בי למוות – זה חלק ממנגנון ההסתה והתעמולה, עם התמונות של אותו טרוריסט.

ענת ברקו: ולצערי הרב, התקשורת הישראלית לעתים שואלת את אותן תמונות, בזמן שאנשים ברשות הפלסטינית ובמנגנוני הטרור מסוגים שונים, פלסטיניים, לוקחים תמונות ועושים נאציפיקציה של ישראלים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: אני רוצה גם להתייחס במילה אחת: הייתה כאן אתמול האשמה מאוד חמורה לגבי חיילי צה"ל.

ענת ברקו: אני בדקתי את הנושא הזה.

ענת ברקו: הבחורה שהיה נראה כי היא עומדת לבצע פיגוע אומנם הופשטה מחלק מבגדיה, עד התחתונים.

ענת ברקו: היא קיבלה טיפול רפואי.

ענת ברקו: חיילים לא הפשיטו אותה כדי להפשיט אותה, והיא הייתה מחוברת לאינפוזיה ולמכשירים כתוצאה מהטיפול הרפואי.

ענת ברקו: צריך לקחת בחשבון, גם בפיגועי טרור, שהיום הכול מצולם מכל הכיוונים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – ומכל הצדדים, ומכך ללמוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב פרי, כאמור, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

יעקב פרי: ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, ב-2012: "אני מחויב" – אני מצטט – "אני מחויב לחלוקת הנטל בצורה שוויונית יותר, והכרזתי על כך.

יעקב פרי: אני מאמין בזה, ואני מאמין שהשוויון בנטל חייב לכלול את כלל אזרחי ישראל – גם את הציבור החרדי – – – ואני מאמין שיש דרך להשיג את זה.

יעקב פרי: – – – בדרך זו או אחרת הדבר הזה יושג, כי מדינת ישראל זקוקה לחלוקה שוויונית יותר בנטל".

יעקב פרי: ציטוט של חבר הכנסת משה כחלון: "אני חושב שצריך בכל דבר לדון לגופו.

יעקב פרי: באופן עקרוני אני בעד שוויון בנטל, ואני חושב שזה טוב לכולם"; "לא אתמוך בביטול חוק השוויון בנטל".

יעקב פרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, לא רק בחתולים רוצה לפגוע הממשלה, היא פוגעת גם בחיילים.

איציק שמולי: אני רוצה קודם כול להצטרף לחברי ביש עתיד ולקוות שהממשלה, הקואליציה, תתעשת ותתמוך ביוזמה להשארת החוק כפי שעבר בכנסת הקודמת.

איציק שמולי: אני רק רוצה לצייר גם את הצד השני של המשוואה, חברי ביש עתיד, ולהדגיש: לא די בלחייב את מי שמשתמט בשירות אזרחי או צבאי; אנחנו צריכים לשאול את עצמנו גם מה אנחנו עושים כדי להוקיר ולהכיר בחיילים שכבר משרתים.

איציק שמולי: ואני רוצה להגיד לכם שבימים האלה, ולמעשה זה כבר חודשים ארוכים, חיילי צה"ל בימי ראשון נאלצים להוציא כסף מהכיס ולשלם על הנסיעה לבסיסי צה"ל, בכל רחבי הארץ.

איציק שמולי: אתם שומעים מה אני אומר לכם?

איציק שמולי: הם יוצאים מהבתים שלהם כדי להגן עלינו ועל המשפחות שלנו – – –

מיקי לוי: – – – יש תקציב.

איציק שמולי: אני אומר לכם.

איציק שמולי: תבדקו אותי.

איציק שמולי: כדי להגיע לבסיסי צה"ל ולהגן על כולנו – הם נאלצים להוציא כסף מהכיס כדי להגיע.

יעל גרמן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איציק שמולי: מדינת ישראל, כדי לכסת"ח על עצמה, מעמידה לרשותם אוטובוסים, והם לא מוכנים לנסוע באוטובוסים כי זה לוקח מלא זמן.

איציק שמולי: הסיבה הרשמית – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – היא מאוד מאוד תמוהה: יותר מדי אזרחים התלוננו שחיילי צה"ל ברכבת מהווים מטרד.

איציק שמולי: אני לא מאמין לדבר הזה, ואני דורש משר התחבורה להידרש לעניין הזה באופן מיידי.

נורית קורן: זה משהו שקיים כל יום ראשון – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה להביא בפני הבית את האירוע שקרה ביום שני שעבר, בטקס יום הזיכרון לראש הממשלה יצחק רבין, בבית-הספר התיכון "אופק" שבקיבוץ עברון.

עודד פורר: בבית-הספר התקיים טקס זיכרון, אבל הנהלת בית-הספר סירבה להשמיע את ההמנון בסיום הטקס בנימוק שזה פוגע בשוויון ושההמנון הוא לא שוויוני.

עודד פורר: אני חושב שזאת פשוט שערורייה, על אחת כמה וכמה ודווקא בטקס יום זיכרון של ראש ממשלה לשעבר, של רמטכ"ל לשעבר, שנלחם גם כדי שיוכלו להשמיע את ההמנון הזה בצפון, בדרום ובירושלים, ובסוף הנהלת בית-ספר, בצעד תמוה ושערורייתי, מתפרקת מכל סמליה של המדינה ומסרבת להשמיע את ההמנון.

עודד פורר: פניתי לשר החינוך, פניתי גם ליושב-ראש ועדת החינוך, ואני מצפה גם לשמוע את התשובות שלהם במהרה – מה עשו עם אותה הנהלת בית-הספר.

עודד פורר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש – – – השר – –

יולי יואל אדלשטיין: מיקרופון.

אלעזר שטרן: – – עמיתי חברי הכנסת, "אות כבוד הוא לנו שממשלת ישראל בהנהגת תנועת הליכוד היא זו שחתומה על חוק אשר מתקן עוול היסטורי" – מי שאמרה את זה היא תת-אלוף במילואים, שרת התרבות והספורט מירי רגב.

אלעזר שטרן: היא לא אמרה את זה כשהייתה דוברת צה"ל; היא אמרה את זה כשהיא הייתה חברת כנסת מטעם הליכוד, עוד לפני שהיא לימדה אותנו תרבות מהי.

אלעזר שטרן: "החוק הוא חלק נכון וחשוב" – – –

נחמן שי: עכשיו גם מוזיקה, לא רק תרבות.

נחמן שי: עכשיו גם מוזיקה.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: לא, לא, יכול להיות שזה חלק מהתרבות.

אלעזר שטרן: "החוק הוא חלק נכון וחשוב, שעושה צדק עם אלו שנושאים בנטל במשך שנים.

אלעזר שטרן: – – – אני יכולה להבין ולקבל את העיקרון של תורתו-אומנותו לקבוצה מוגדרת של אנשים שלא תגדל – – –.

אלעזר שטרן: לכן, הסנקציות הכלליות שננקטות ובאות לידי ביטוי כלפי החילונים והמסורתיים שאינם מתגייסים לצבא יחולו גם על חרדים שאינם מתגייסים לצה"ל.

אלעזר שטרן: חוק הוא חוק.

אלעזר שטרן: " חוק הוא חוק, תרבות היא תרבות, אבל אולי לספורט אין גבולות.

אלעזר שטרן: אני לא יודע איזה מחירים משלמים בשביל המירוץ לכיסאות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, אני מצפה שגם היושב-ראש יגיד מילה על זה שעבודה של הכנסת במשך שמונה חודשים או שנה נמחקת בהסכם קואליציוני ברבע שעה, בלילה, ולא רק החוק הזה.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: למרות שלא מקובל ואין חובה עלי להשיב ולומר את עמדתי לגבי שלושת החוקים המפורסמים שהוצבעו באותו יום היסטורי בכנסת – אמרתי בזמן אמת:

יולי יואל אדלשטיין: אני דבק באותה עמדה לגבי שלושת החוקים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

מיקי לוי: אנחנו לא זוכרים מה אמרת, אדוני.

איציק שמולי: תעשה גוגל.

יולי יואל אדלשטיין: תעשה גוגל, בדיוק כך.

יולי יואל אדלשטיין: ערוץ הכנסת – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ערוץ הכנסת, גם ערוץ הכנסת יספק לך מידע.

יולי יואל אדלשטיין: חוץ מזה, אתמול כבר התבדחתי על הנושא הזה.

נחמן שי: – – –

אלעזר שטרן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שניים כבר שונו, השלישי כנראה בדרך.

אלעזר שטרן: – – – לא רק שלושה.

נחמן שי: – – –

אלעזר שטרן: יש יותר חוקים, לא רק שלושה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: שלושת החוקים ההיסטוריים שהוצגו בדרמה גדולה באותו יום – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אמרתי אז מה הם שווים, ואני דבק בעמדה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על משהו אחר קצת, שלא קשור ליום העסקים או ליום הבטיחות בדרכים, שאנחנו נדבר עליהם.

מירב בן ארי: אני רוצה לספר לכם על מכתב ששלחתי אתמול לשרת המשפטים לגבי בחור ישראלי שנמצא בכלא ההודי.

מירב בן ארי: הוא הבחור הכי צעיר שהיה אי-פעם בכלא; הוא נכנס לכלא בגיל 19 וכיום הוא בן 20.

מירב בן ארי: הוא נמצא שם כבר קרוב לתשעה חודשים.

מירב בן ארי: קוראים לו נריה, והוא מחכה למשפט ומחכה למשפט, וכל שבועיים מגיע לשופט, וכל שבועיים השופט שולח אותו בחזרה לכלא.

מירב בן ארי: לפני שבועיים העבירו אותו לכלא אחר, ובמהלך המעבר הייתה שם התפרעות, ונריה ועוד שני חבר'ה צעירים ישראלים, מה שנקרא – חטפו מכות רצח.

מירב בן ארי: במהלך האלימות שהופעלה כלפיהם, דרך הסוהרים, נריה גם איבד את הראייה שלו בעין ימין.

מירב בן ארי: אני כתבתי מכתב לשרת המשפטים וביקשתי ממנה לפעול ככל הניתן כדי להביא אותו לכאן, להישפט בארץ.

מירב בן ארי: נכון שהוא ביצע עבירה ונכון שצפוי לו עונש, אבל לפחות, בטח אם הוא עוד לא קיבל את העונש שלו, שיגיע ויישפט כאן, במדינת ישראל, גם בגלל גילו הצעיר – הוא בקושי בן 20 – וגם בגלל משפחתו, שחיה חיים לא פשוטים כאן, בארץ.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני פונה גם לחיילים שיושבים ביציע, כי אנחנו, למעשה, נלחמים עבורכם.

יעל גרמן: אני רוצה לשאול אתכם מי אמר למי: "חוק שקד עבר, עכשיו נפשיל שרוולים ונחבר את אחינו החרדים לכלכלה ולשירות הישראליים.

יעל גרמן: הגיע הזמן לאחדות"; "החוק הוא מאוזן, מדורג וטוב לעם ישראל כולו ולחרדים בפרט"; "בן-גוריון בתבונתו הגדיר קבוצה קטנה שתשמור על הגחלת – אלו שתורתם-אומנותם".

יעל גרמן: אז אם מישהו לא מנחש, זה היה נפתלי בנט בגרסתו הקודמת, בכנסת התשע-עשרה, בממשלה שלנו.

יעל גרמן: ומי אמר למי: "אחריות אישית וסנקציות אישיות הן סימן השוויון הממשי ביותר כשמדובר בחובת השירות, הן לחרדים והן לאחרים"?

יעל גרמן: ו"בכל הצעות החוק הנמצאות על שולחן הכנסת, כולל הצעת חוק שירות המדינה, שיזמתי, נמצא סעיף המתייחס לסנקציות אישיות על המשתמטים"; "ראש הממשלה חייב להבין, אין אפשרות אחרת.

יעל גרמן: החוק לא יעבור אם סעיף הסנקציות האישיות לא ייכלל בו"; "חובת השירות לכול היא החזון שממנו צריכים להיגזר חוקי השירות שיעסקו בכל המגזרים ובכל המגדרים".

יעל גרמן: ולמי שלא ניחש – אבי דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

איל בן ראובן: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת – וברכות ללוחמי מגלן שיושבים פה למעלה אתנו – הצבעתי אתמול בעד חוק האבנים והחוק נגד הסתה.

איל בן ראובן: הצבעתי ביד כבדה, כי אנחנו במאבק נגד טרור אכזרי שצריך לנצח בו.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, מערכות הביטחון עושות ופועלות היטב, אבל כל אלה הם אקמול למחלה קשה.

איל בן ראובן: אני שואל אתכם, ראש הממשלה והשרים, לאן אתם מובילים?

איל בן ראובן: נראה, וכל כך בולט, שאתם חושבים ועושים טקטיקה.

איל בן ראובן: לאן אתם מובילים – מעבר למושגים כמו "ניהול משבר", "סטטוס קוו" ועוד מושגים שבפועל מובילים אותנו לאחור, לחברה מקצינה, חברה המאיימת על מנהיגים ועל אנשים שחושבים אחרת, חברה שמתרחקת מכללי הדמוקרטיה הבסיסיים.

איל בן ראובן: אני פונה אליכם כאזרח וכנבחר ציבור: התחילו לדבר ולעשות אסטרטגיה.

איל בן ראובן: כן, זה קשה, זה מורכב, זה דורש חזון, שאין לכם.

איל בן ראובן: ואם תבחרו באסטרטגיה נכונה, של פרידה מהפלסטינים מתוך כוח ועוצמה שיש לנו, נוכל אולי בעתיד להיפרד מחוקי הכוח והענישה, שהם חשובים היום אבל יושבים כל כך קרוב לגבול המוסר והערכים.

איל בן ראובן: אולי נצטרך גם בעתיד להמשיך ולהילחם, אך מתוך קונסנזוס והסכמה על היותנו מדינה יהודית-דמוקרטית בטוחה וצודקת.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אעזוב את אירועי היום.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לברך אורח שלנו.

יחיאל חיליק בר: לא כל יום אנחנו מארחים פה בכנסת לורד בריטי אמיתי, חבר הכנסת מאיר כהן, שהגיע מבית-הלורדים בלונדון לחזק את ישראל בימים הקשים האלה.

יחיאל חיליק בר: (מחיאות כפיים) So, I would say one word in English, Lord Glasman, we welcome you to the Israeli Knesset.

יחיאל חיליק בר: You are a true friend of Israel.

יחיאל חיליק בר: You came here to strengthen us in these challenging days, and we welcome you to the Knesset, welcome to Israel.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תחזור לעברית.

יחיאל חיליק בר: So welcome to Israel, Lord Glasman, you are truly a friend of Israel, and this is your home.

יחיאל חיליק בר: Welcome, Lord Glasman.

יחיאל חיליק בר: Thank you very much.

יחיאל חיליק בר: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום, האמת שרציתי לפנות לידידי חבר הכנסת יואב קיש, שלא נמצא כאן, ולהזכיר לו שב-2012, עוד לפני שהוא נכנס לחיים הפוליטיים, כשהוא ייצג את ה"פראיירים" במאהל, הוא אהב לדבר על מציאות אחרת; מציאות שוויונית יותר, משוסעת פחות.

קארין אלהרר: הוא חזר ואמר שהוא יילחם בשמם של ה"פראיירים", ולא יוותר ולא ינוח ולא ישקוט עד שהוא לא ירגיש אחרת.

קארין אלהרר: לאחרונה חבר הכנסת קיש חזר והבטיח שהוא ימשיך לנהל את המאבק לשוויון בנטל.

קארין אלהרר: הוא אמר, ואני מצטטת: "מה שקורה פה זה הנצחה דרך החוק של האי-שוויון, ואנחנו נפסיק לעשות מילואים ונפסיק לשרת".

קארין אלהרר: הוא הוסיף ואמר: "כולם.

קארין אלהרר: חילונים, חרדים, דתיים וערבים צריכים להיות שותפים למסירות הזאת".

קארין אלהרר: דרך אגב, הוא לא לבד.

קארין אלהרר: נמצאת אתנו גם חברת הכנסת רחל עזריה ממפלגת כולנו, שאמרה, ואני מצטטת: "צריך – – – להתחיל כבר עכשיו לגייס הרבה יותר חרדים במסלולים הקיימים, לפתוח מסלולים נוספים, ולהתחיל להפעיל סנקציות כלכליות כבר עכשיו".

קארין אלהרר: רחל, את זוכרת את הדברים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רחל עזריה: – – –

קארין אלהרר: אז היום אני רוצה לפנות לכולם, לכל חברי הקואליציה, ולהגיד להם שאנחנו שנייה לפני הזזת הספינה מהמסלול שהיא כבר נמצאת בו.

קארין אלהרר: לפני שאנחנו לגמרי מאבדים כיוון אני קוראת לכם לעצור ולהקשיב לאמת שלכם, שכולנו יודעים – לפחות שנינו – שאולי היא קצת לא נוחה כרגע, כי בכל זאת שיקולי קואליציה, אבל בואו תנסו להיות נאמנים לעצמכם – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קארין אלהרר: – – לקהל הבוחרים שלכם ולכל אותם "פראיירים", כמו שהציג אותם חבר הכנסת קיש בתפקידו הקודם.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התבשרנו שראש הממשלה החליט להקפיא את הטבות מס ההכנסה ליישובים שהציעה ועדת הכספים לפי החלטת משרד האוצר, לפי מדדים מיוחדים טובים, נכונים, צודקים, וקריטריונים מיוחדים.

עבדאללה אבו מערוף: בא ראש הממשלה והחליט להקפיא ואולי לבטל את ההצעה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: החלטת ראש הממשלה הזאת היא פוגענית ולא נכונה ולא צודקת, במיוחד כשמאחורי הקלעים נשמעים דברים שהם באמת מסוכנים, שהעוגה של הכסף להטבות היא קטנה ולא מספיקה לכולם ויש שם הרבה יישובים ערביים שנכללים בתוכנית הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: זה באמת הזוי מאוד, במיוחד כשלא נכללות שם התנחלויות.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, שיהיה כסף להתנחלויות – ואני בטח נגד – יש משרד הביטחון ויש משרדים אחרים, יש הרבה כסף ואפשר.

עבדאללה אבו מערוף: אני מאוד מעריך את עמדתו של יושב-ראש ועדת הכספים הרב משה גפני בעניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא רק מקווה – אני רוצה ודורש שראש הממשלה יחזור בו – – –

נורית קורן: זה לא ראש הממשלה, זה יושב-ראש ועדת הכספים.

עבדאללה אבו מערוף: לא יושב-ראש ועדת הכספים – זה ראש הממשלה שמקפיא.

נורית קורן: – – –

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, אני הייתי בדיונים, ואני שומע ואני רואה מה הולך.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, מאחורי הקלעים זה מה שהולך.

עבדאללה אבו מערוף: העוגה לא מספיקה, ומה היה, ההפגנות של תושבי הצפון – אני מעריך את זה, וגם אני מהצפון.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, ההחלטה הזאת היא החלטה לא נכונה וגם לא טובה ולא צודקת, במיוחד בצל המצב הקיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: עוד דבר אחד: מסתמן, ממה ששמענו עכשיו בתקשורת, בערוץ 9, שוועדת האתיקה אולי תחליט – אולי החליטה – מסתמן שהיא מחליטה אולי להשעות את חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי מניהול הכנסת כסגן יושב-ראש הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: אני עכשיו נזכר במה שהיה, דיון בוועדת האתיקה – להרחבת סמכותה של ועדת האתיקה.

עבדאללה אבו מערוף: רק אתמול הייתה הצבעה – 22 חברי כנסת מול 18 חברי כנסת – על ההרחבה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: זה גם אומר דורשני – על ההחלטות האלה.

עבדאללה אבו מערוף: ואז הוצע, ואני הצעתי שההחלטות יתקבלו ברוב מוחלט.

עבדאללה אבו מערוף: וזה מה שאנחנו מקבלים, לצערי הרב, במקרים כאלו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפי פרסום של ערוץ 10, חברת כי"ל הענישה את הערוץ על כך שפרסם כתבה לא אוהדת על מנכ"ל הקונצרן החשוב והגדול הזה, שיש לו אינטרסים גדולים מאוד בדרום הארץ ויש לו אינטרסים יותר גדולים בקופת המדינה, כי הוא נאבק עכשיו על היקף המס שהוא ישלם למדינה.

נחמן שי: ערוץ 10 טוען, שכתוצאה מאותה כתבה על המנכ"ל הופסק מסע פרסום גדול שנערך בכל כלי התקשורת בישראל וגם בערוץ 10, ושהעונש שהוא נענש הוא בהיקף של כ-800,000 שקל.

נחמן שי: הדבר הזה צריך להתברר.

נחמן שי: לא יכול להיות שגוף כלכלי כל כך גדול – אנחנו יודעים ששורשיו נטועים פה באדמתה של מדינת ישראל ונהנים ממשאבי הטבע שלה – ינקוט צעד כזה כלפי כלי תקשורת שמאיזושהי סיבה דיווח או כתבה שלו לא נשאו חן בעיניו.

נחמן שי: מספיק קשה מצבם של כלי התקשורת בישראל, והתלות שלהם במפרסמים היא מלאה, ההכנסות שלהם הולכות ופוחתות.

נחמן שי: הדבר הזה צריך להתבהר, ואני הולך לפנות לממונה על ההגבלים כדי לדרוש את התערבותו – האם זה עומד בכללים של משטר תאגידי.

נחמן שי: לא יכול להיות שחברה מסחרית תתחשבן על הכנסותיו, על גופו של ערוץ תקשורת, רק מפני שדיווח לא אוהד פורסם כלפיה.

נחמן שי: זה דבר שצריך ללבן אותו – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נחמן שי: – – ואני מתכוון לעשות זאת.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת נורית קורן.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: אגב, נחמן, אם תרצה לעשות את זה, יש כל כך הרבה דוגמאות שאני יכול לתת לך.

נחמן שי: – – – אני יודע.

עפר שלח: חבר הכנסת יואב קיש איש פופולרי ביום הזה, כי הוא כזכור היה מאוד מאוד פעיל בסוגיית השוויון בנטל.

עפר שלח: והוא אמר בהפגנה ביולי 2012: מפסיקים להיות פראיירים.

עפר שלח: אנחנו, הציבור שנושא בנטל ורואה בזה זכות, דורשים דבר פשוט: שירות לכול.

עפר שלח: ראש הממשלה בנימין נתניהו, אמץ את ערך השוויון וזכות השירות, ובכך תקבע את עתידה של המדינה.

עפר שלח: אנחנו ננצח במאבק, כי אין לנו ארץ אחרת, אמר חבר הכנסת קיש.

עפר שלח: ועל זה כבר נאמר ב"ילקוט הכזבים", נדמה לי, יענקל'ה: אבראבו, אבראבו, אבראבו.

עפר שלח: אבל מיהו לעומת ראש הממשלה בנימין נתניהו, שמייד אחרי אישור החוק בממשלה הקודמת, שהוא כזכור הרים את ידו, או שמא לחץ על הכפתור, בעדו בגאון: אחרי 65 שנה נאשר היום את המתווה לשוויון בנטל.

עפר שלח: נעשה את השינוי בהדרגה תוך התחשבות בצרכים המיוחדים של הציבור החרדי.

עפר שלח: המטרה שלנו היא כפולה – שילוב של צעירים חרדים בצה"ל ובשירות האזרחי ושילובם בשוק העבודה.

עפר שלח: ועל זה נאמר: אף אחד מאתנו, כרגיל, לא היה אומר את זה יותר טוב מראש הממשלה.

עפר שלח: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן, ואחריה – חבר הכנסת מיקי לוי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול פורסם כי יחידת "להב 443" עיכבה לחקירה ועצרה 20 חשודים בכירים בהווה ובעבר בחברת "נתיבי ישראל", וביניהם גם חבר כנסת לשעבר, בחשד לעבירות שחיתות וקבלת שוחד.

נורית קורן: שוב אנחנו נחשפים לשחיתות חמורה בקרב בכירים בחברות הציבוריות ובפוליטיקה; שוב אנו גורמים לשחיקה של אמון הציבור במדינה, בממשלה ובנו, נבחרי הציבור.

נורית קורן: מקרים כאלה אסור שיחזרו על עצמם.

נורית קורן: שוב ושוב הם פוגעים בעבודה הטובה שאנו עושים בכנסת וברצון שלנו לשנות את פני המציאות בישראל.

נורית קורן: אנו, חברי הכנסת מכלל סיעות הבית, צריכים להוקיע את התופעה הזאת, ואם מקרים כאלה חוזרים ונשנים, זה מוכיח שהענישה אינה מרתיעה.

נורית קורן: עלינו להחזיר את אמון הציבור בנו, ואנו נעשה את זה בכך שנראה לציבור שאנחנו לא מפחדים להחמיר את הענישה בנושא, כי ידינו נקיות.

נורית קורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, פליק-לק, זיגזג, פניית פרסה, אינטרסנטיות פוליטית, בגידה בבוחרים – כל כך הרבה מילים שיכולות לתאר את ההתנהלות של חלק מחברי הקואליציה שיצביעו בקרוב על ביטול חוק השוויון בנטל.

מיקי לוי: אחד מהם הוא חבר הכנסת אבי דיכטר מהליכוד, ראש השב"כ לשעבר, לא פחות ולא יותר, שלא ברור לי איך הוא יכול להסתכל בעיניהם של חיילי החובה, שהרי אותו דיכטר הגיש בעצמו רק ב-2012 הצעת חוק לשוויון בנטל.

מיקי לוי: ואני מצטט לכם מדברי ההסבר לחוק: "הצעת חוק זו מטרתה – – – לעגן את עקרון חובת שירות המדינה בשירות צבאי או אזרחי, מתוך הכרה בחשיבות התרומה למדינה ובערבות הדדית כערכי יסוד בחברה הישראלית".

מיקי לוי: והוסיף אותו דיכטר וכתב: "ההסדר המוצע יחייב את שר הביטחון לקבוע יעדים כמותיים ברורים לגיוס לצבא ולשירות אזרחי – – – בנוסף, מוצע לקבוע סנקציה לפיה מי שלא נקרא לשירות המדינה, ולא יתייצב ללא קבלת דחייה או פטור כדין, לא יהיה זכאי לקבל תשלומים מענקים או קצבאות מהמדינה".

מיקי לוי: חברת הכנסת ענת ברקו, ידידתי ויקירתי, סגן-אלוף במילואים, איך תצביעי?

מיקי לוי: הייתי רוצה להיות הזבוב על הקיר בחדר השינה כדי לראות איזה נדודי שינה צפויים לך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להרים פה דגל אדום ברור.

אורן אסף חזן: – – –

מיקי לוי: אורן, שב בשקט.

מיקי לוי: כל חבר כנסת שיעשה שקר בנפשו ויצביע בעד ביטול חוק השוויון בנטל בקריאה ראשונה, יישא על עצמו אות קין וכתם שלא יימחק.

מיקי לוי: כל אחד יצטרך לתת דין-וחשבון לחיילי החובה שנושאים בנטל.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורן חזן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני רוצה מפה לברך את העם הטורקי על תוצאות הבחירות שהיו שלשום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך את מפלגת הצדק והפיתוח על הניצחון הגדול ועל אמון העם; אני מברך את נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ואת ראש הממשלה אהמט דבוטאולו על הדרך ועל הניצחון ועל הדמוקרטיה.

מירב בן ארי: – – –

רחל עזריה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מפלגת הצדק והפיתוח, אשר שלטה מאז 2003 – –

ענת ברקו: "האחים המוסלמים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – באה לעם – –

ענת ברקו: תגיד "האחים המוסלמים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – באה לעם – –

אורן אסף חזן: – – –

מירב בן ארי: – – –

רחל עזריה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ברקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – באה לעם עם קבלות, והעם הבין שלהצלחות תמיד יש אויבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקבלות שהביאה המפלגה הזאת לעם אחרי 12 שנים של שלטון: המיקום – – –

מירב בן ארי: 12 שנים של עבדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המיקום של טורקיה מבחינה כלכלית היה 111 בעולם, והיום היא 16.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העם לא טיפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוקים – – –

קריאה: אנחנו לא תומכים בה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוקים שחוקקה המפלגה הזאת סיימו את עידן המהפכות הצבאיות – –

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – והיום יש דמוקרטיה.

מירב בן ארי: איזו דמוקרטיה?

רחל עזריה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תיקון החוקים הרחיב – אי-אפשר להפריע, אי-אפשר.

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוקים שחוקקו נתנו יותר ויותר דמוקרטיה, והם אפילו עמדו בדרישות האיחוד האירופי כדי להיכנס לשם, וטורקיה היום לא רוצה להיכנס.

ענת ברקו: לא רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממוצע ההכנסה לפרט: ב-2002 בטורקיה הוא היה 3,500 דולר, וב-2012 – הגיע ל-10,400, והתוכנית ל-2023 תהיה 25,000; האינפלציה הייתה 55%, והיום היא בסביבות 5%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, ממפלגה שהצליחה, לפחות בכלכלה ניתן ללכת וללמוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר, אני מברך, ואני אומר את זה בערבית: (אומר בערבית: אני מברך אתכם על אמון העם בכם, ואכן, אם ההחלטה איתנה – הדרך ברורה).

מירב בן ארי: תגיד את זה בטורקית, הם לא יודעים ערבית.

מירב בן ארי: הם מדברים טורקית, איך הם יבינו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן חזן, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ענת ברקו: התנועה האסלאמית העולמית, אין ספק.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להציף נושא שלאט-לאט, בשקט בשקט, מכרסם בחלקים נרחבים משטחה של מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: לרוב אנחנו עוצמים את עינינו, אבל אנחנו לא מבינים עד כמה הסכנה אורבת בפינה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לספר לכם על נריה ורחל בן פזי, שגרים ביישוב כוכב-השחר, רועי צאן, ולפני יומיים, ב-1 בחודש, בשעה 19:00, הגיע המינהל האזרחי והחליט להחרים להם את כל עדר הצאן.

אורן אסף חזן: באו עם טרקטורים, משאיות, בליווי כוח משטרתי – אני לא רוצה להיכנס לפרטים, איך זה נעשה בפועל, ובעלי-החיים שמתו בדרך, ועל כך – אני גם קורא לידידי איציק שמולי אוהב החיות לעזור לי לסייע במקרה הזה, כי לא יכול להיות שבאמתלה של ביטחון גם פוגעים בבעלי-החיים.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר על משהו מעבר: הסיבה לכך שהחרימו את העדר הייתה אחת – שמדובר בעדר שרועה בשטחי אש.

אורן אסף חזן: רק מה, המפה המצורפת של שטחי האש היא מפה משנת 1999, ושטח אש שלא קיים.

אורן אסף חזן: ואני תוהה איך פתאום נזכרו אחרי 17 שנה במינהל לבוא ולהחרים את הצאן.

אורן אסף חזן: אבל לא פחות חמור מכך, בשטחים האלה ישנם עשרות אם לא מאות מאחזים בלתי חוקיים של בדואים ופלסטינים, שגרים, שתופסים אדמות, שמקיימים שם עדרים, ויש פה איפה ואיפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורן אסף חזן: מילה אחת, אדוני היושב-ראש, ואני מסיים.

אורן אסף חזן: זו פעם נוספת שבה אנחנו רואים אפרטהייד ליהודים בארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: אני קורא לשר הביטחון להתעשת ולתת הוראה והנחיה, ראשית לשחרר את בעלי-החיים, כדי שלא ייגרם עוד צער, ושנית למצוא פתרון לסילוק הבדואים ולהסדרה למתיישבים היהודים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לדברים שאמר הקולגה שלי נחמן שי בעניין של כי"ל ולהתריע על התופעה המאוד-חמורה הזאת, שאליה אנו נחשפים שוב ושוב, שתאגידים כלכליים מפעילים לחץ לא מתון, הייתי אומר, על אמצעי התקשורת ומתנים את הפרסום בערוצי התקשורת בכך שהכתבות שם תהיינה אוהדות אותן.

יוסי יונה: מטעם חברת כי"ל עלתה או באה התגובה שאמרה שאין אמת בדברים הללו, שהקיצוץ בתקציב הפרסום נובע מהקטנת הכנסות.

יוסי יונה: אבל ראו זה פלא, באי הבית – – –

יעל גרמן: – – –

יוסי יונה: בוודאי, בגלל הכתבה שלא מחמיאה להם.

יוסי יונה: ראו, באי הבית, מה קרה: הפרסום של החברה הזו בערוץ 2 נמשך לו, ללא שום קשר עם ירידה בהכנסות.

יוסי יונה: אני חושב שאנו צריכים לחשוב על הסוגיה הזו ברצינות רבה, ואולי גם לחשוב על הדרכים שבהן אנחנו – שהמחוקק יוכל להטיל סנקציות על תאגידים וחברות שמטילים סנקציות על אמצעי התקשורת.

יוסי יונה: זה אולי הצעד שירתיע אותם מלפגוע בחופש הביטוי, ובוודאי מלפגוע באפשרות של אמצעי התקשורת לעשות עיתונאות חוקרת.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה, בשם הרשימה המשותפת אנחנו מוחים על החלטת ועדת האתיקה נגד חבר הכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: פורסמה ההחלטה?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אמרתי – – –

מסעוד גנאים: מה, אסור?

מסעוד גנאים: לא, אני לא – – –

אחמד טיבי: התפרסמה.

מסעוד גנאים: אבל התפרסם בכל כלי התקשורת, כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: הודעה רשמית.

מסעוד גנאים: בסדר, סיימתי את – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בכלי התקשורת התפרסם ביום עלייתי לארץ שאשתי בהיריון – אני לא צוחק אתך.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שלוש שנים באמת נולד לנו ילד.

יולי יואל אדלשטיין: כל מה שמתפרסם בכלי תקשורת אתה צריך לפרסם במליאה?

יולי יואל אדלשטיין: באמת.

מסעוד גנאים: בסדר, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי ליושב-ראש הסיעה שלך שהוא אמר את הדברים בתום לב.

יולי יואל אדלשטיין: אתה כבר השלישי.

מסעוד גנאים: המחאה שלנו על ההחלטה המסתמנת נשמעה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אפשר להגיד לך מברוכ אחרי 30 שנה?

יולי יואל אדלשטיין: זאת אמת לאמיתה, בעיתון לאנשים חושבים.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אז לא מאמינים לכל מה שמתפרסם בתקשורת?

קריאה: או.

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, היום ציינה הכנסת את יום הבטיחות בדרכים, והיה יום חשוב מאוד בכל הוועדות.

מסעוד גנאים: מתוך הממצאים והמחקרים שהוצגו בפנינו, המציאות היא עגומה מאוד.

מסעוד גנאים: הקורבנות הם רבים, אבל במיוחד הקורבנות בקרב האזרחים הערבים ובחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אני חושב שלפנינו עבודה רבה מאוד של כולנו, משום שכפי שתמיד אני אומר, פוליטיקאי הוא פה לא רק כדי להציג את עמדתו הפוליטית אלא גם כדי לעסוק בהצלת חיי בני-אדם, ויש לנו כלים פרלמנטריים, יש תקציבים, יש משאבים, וכולנו יכולים להתגייס למען הצלת חיי אדם.

מסעוד גנאים: לפי דעתי, בחברה הערבית צריך להעלות את המודעות, את החינוך, משום שחינוך לחיים יותר בטוחים וזהירים בנהיגה – הוא חשוב מאוד כדי להפחית בסוף מהנפגעים ומהקורבנות.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הגזענות ורדיפת האזרחים הערבים בישראל עולה בימים אלו מדרגה עד כדי סיוע משפטי לבעלי העסקים שרוצים לפטר עובדים ערבים בשל היותם ערבים בלבד והחוק מונע מהם זאת.

עאידה תומא סלימאן: תנועת "דרך חיים", אשר עומד בראשה הרב יצחק גינזבורג, מחלקת עלונים שבהם היא פונה לבעלי העסקים שיפנו אל התא המשפטי שלה על מנת לקבל סיוע משפטי בפיטורי עובדים ערבים אשר לפי דעתם מסכנים את בעל העסק.

עאידה תומא סלימאן: מגמה זו חייבת להיפסק וחייבים להעמיד את המסיתים לדין.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם כבר, אפרופו אפליה במקומות עבודה, אני יודעת, כבוד היושב-ראש, שנאמר שזה לא פורסם, אבל אני לפני פחות משעה נשאלתי בערוץ הכנסת בשידור ישיר מה דעתי על החלטת ועדת האתיקה, שאתם כבר יודעים את פרטיה בדיוק; והתגובה שלי הייתה שלא יכול להיות ששר שמסית ומעליל עלילת דם על חברי כנסת ערבים מקבל נזיפה, ויושב-ראש שהפר את התקנון ולא אמר:

עאידה תומא סלימאן: תרד ישר ותצא מהאולם, אלא השתהה ביציאה – בעצם מרחיקים אותו מניהול הישיבות לשבועיים.

עאידה תומא סלימאן: אם זה לא אפליה אני לא יודעת מה זה אפליה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – ואם זה לא החלטה פוליטית אני לא יודעת מה זאת החלטה פוליטית.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת רק דבר אחד: כנראה מתחשבנים אתך, טיבי, על זה שהעזת, יא ערבי, להפעיל את הסמכות שלך.

מיכל רוזין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אלי כהן.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע האחרון בחרה ועדת המעקב העליונה של האוכלוסייה הערבית בישראל את חבר הכנסת לשעבר מוחמד ברכה, שהוא יו"ר חד"ש גם, להיות יו"ר ועדת המעקב של האוכלוסייה הערבית, לג'נת אל-מֻתאבעה אל-עֻליא ללג'מאהיר אל-ערבייה.

יוסף ג'בארין: ועדת המעקב היא ארגון גג, שמאחד בעצם את כל חברי הכנסת הערבים, את ראשי הרשויות המקומיות, וגם תנועות חוץ-פרלמנטריות, התנועה האסלאמית, "בני הכפר", ולכן הצעד הזה נחשב כצעד היסטורי לקראת מיסוד הייצוג הקולקטיבי של האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני מנצל את הדקה הזו, 1.

יוסף ג'בארין: כדי לאחל לחבר הכנסת לשעבר מוחמד ברכה הצלחה בתפקידו החדש, ואני בטוח שהוא גם יצליח.

יוסף ג'בארין: והדבר השני, זו גם קריאה לממשלה, שאולי הגיע הזמן לפתוח בדיאלוג עם הנציגים הנבחרים של הציבור הערבי, גם עם מוחמד ברכה, גם עם הרשימה המשותפת והנציגים בתוך ועדת המעקב, כדי לקדם את ענייניה של האוכלוסייה הערבית, להוביל אותה לעתיד טוב יותר של שוויון.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רציתי לשתף אתכם בשני אירועים שהיו מבחינתי מאוד משמעותיים במהלך השבוע שעבר, והם מציגים את ההתייחסות של החברה הישראלית גם לבני המיעוטים.

אלי כהן: האירוע הראשון שאני רוצה להזכיר נערך ביום שישי האחרון, אירוע שקוראים לו "בשביל הבנים", אירוע שארגן תת-אלוף אמל אסעד, אירוע שבא להזכיר את אותם בנים דרוזים שנפלו במערכות ישראל.

אלי כהן: אני חושב שהדרוזים, שקשרו את גורלם אתנו, נאמנים למדינת ישראל, קשרו אתנו ברית דמים, ולכן אנחנו מחויבים להם בכל דבר, ואני באופן אישי מתכוון לבוא ולתמוך בדבר הזה.

אלי כהן: אבל יחד עם זה, אדוני היושב-ראש, ראינו בשבוע שעבר את המעשה הנפשע של חבר הכנסת גטאס בעלייתו להר-הבית.

אלי כהן: ואני שואל את עצמי, למה הוא עלה להר-הבית?

אלי כהן: האם הוא עלה להתפלל?

אלי כהן: התשובה היא לא, הוא בכלל נוצרי.

אלי כהן: האם בימים האלה, כשאנחנו רואים שיש דיונים בתקציב, האם הוא מייצג את ערביי ישראל שבחרו בו?

אלי כהן: האם הוא מגיע לשר האוצר, לדיונים בוועדות, לדרוש תקציבים ואמצעים עבור ערביי ישראל?

אלי כהן: התשובה היא לא, ולא בכדי ראינו את ההתייחסות של ראש העיר נצרת.

אלי כהן: האם הוא מייצג את הפלסטינים שקוראים להרגעת הרוחות כשהוא עולה להר-הבית בניגוד להוראות שיצאו – שוב, חברים, מתוך מטרה להסית.

אלי כהן: אז בואו נשאל את עצמנו את מי הוא מייצג.

אלי כהן: הרי הוא לא מייצג את המוסלמים, כיוון שהוא נוצרי – –

קריאה: – – –

אלי כהן: – – הוא לא מיצג את ערביי ישראל, מכיוון שבשום מקום הוא לא פועל למענם.

אלי כהן: הוא לא מייצג את הפלסטינים: בעוד שהם קוראים להרגעת הרוחות, הוא קורא לבוא ולהלהיט את הרוחות.

אלי כהן: אדוני, הוא מייצג את אויבי מדינת ישראל, הוא מייצג את קטאר.

אלי כהן: ואני קורא לו בהזדמנות הזאת לעשות איחוד משפחות עם בן-דודו עזמי בשארה ולבוא לקטאר.

אלי כהן: מקומו הוא לא בכנסת ישראל.

אלי כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: ההודעה שלי תהיה הודעה מחשמלת.

אחמד טיבי: חברת החשמל הודיעה שהיא נכנסת לכוננות שיא בגלל הסערה המתקרבת.

אחמד טיבי: תושבי טייבה, כפר-סבא, נתניה, רעננה, ואדי-עארה, קלנסואה, נכנסים לכוננות עלטה, בגלל כוננות השיא.

אחמד טיבי: מה שהיה בסערה הקודמת היה כישלון חרוץ – פגע גם במשפחות, גם בבתים, גם במקרר, גם בתרופות, גם בחולים, גם בילדים.

אחמד טיבי: אני מקווה שמה שראינו אז לא נראה בסערה המתקרבת.

אחמד טיבי: אני רוצה להגיב על הדברים החמורים ועל ההתקפה האישית על חברי באסל גטאס.

אחמד טיבי: לאחרונה אנחנו עדים לכך שסיעת כולנו, שלפעמים מנסה להיראות כמשהו שפוי בקואליציה המתלהמת, נוקטת – חלק מחבריה – את הקו הכי משתלח בח"כים הערבים.

אחמד טיבי: הדברים שנאמרו כאן – והתנהגויות אחרות, חלקן קשורות בהתנהגות היסטורית של מושל צבאי.

אחמד טיבי: ואם אני איאלץ, אני אחשוף את ההתנהגות של חלק מסיעת כולנו.

אחמד טיבי: אלה דברים לא ראויים, חמורים.

אורן אסף חזן: – – – תחשוף עכשיו.

אורן אסף חזן: למה – – –?

אחמד טיבי: באסל גטאס ברגע זה, יחד עם חבריו, יושב כדי לטפל בענייני התקציב, והתקפה עליו בגלל שייכותו הדתית היא דבר נחות, חמור ומבייש.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר יהיה אחרון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בהזדמנות זו אני גם מברך אותו על יום "הולכים על בטוח", נכון?

יולי יואל אדלשטיין: המאבק בתאונות הדרכים, יום הבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: יום הבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אני רוצה לדבר על דברים טובים שקרו בעקבות החוק שחוקקתי לפני ארבע שנים וחצי – ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: לפני ארבע וחצי שנים, חמש, בדקתי: בתעשייה האווירית לא היה אפילו עובד דרוזי אחד.

חמד עמאר: היום התבשרתי, ודיברתי עם חברי אמל אסעד – הזכירו אותו – שהוא דירקטור בתעשייה האווירית, ונקלטו שם 30 חבר'ה מהנדסים, הנדסאים, אנשי טכנולוגיה, ובשלבי קליטה עוד 25 חבר'ה.

חמד עמאר: אני קודם כול רוצה להודות לדירקטוריון, לאמל אסעד, חבר ההנהלה, להנהלה של התעשייה האווירית ולכל מי שעשה ועמל לשלב את החבר'ה הדרוזים בתעשייה האווירית.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום העסקים הקטנים

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא: הצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום העסקים הקטנים, מס' 1284, 1285, 1424, 1454, 1477, 1481, 1484 ו-1488.

יולי יואל אדלשטיין: השר דרעי היה אמור לענות, אבל אני מבין שנקבעה ישיבת קבינט.

יולי יואל אדלשטיין: נראה אם הממשלה תמסור תשובה באמצעות אחד השרים או לא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום העסקים הקטנים, ואני פותח כעת את הדיון המיוחד במליאה בנושא זה.

יולי יואל אדלשטיין: העסקים הקטנים והבינוניים תפסו מאז ומתמיד מקום חשוב בכלכלה שלנו, והם נדבך יסודי בכל משק.

יולי יואל אדלשטיין: בשנים האחרונות הולכת וגוברת המודעות לחשיבותם של העסקים הקטנים ולהכרח לטפח ולקדם אותם בדרכים שונות.

יולי יואל אדלשטיין: הצלחתם של עסקים אלו היא תנאי לקיומו של המשק כולו.

יולי יואל אדלשטיין: כאשר הם משגשגים כולנו יוצאים נשכרים, אך בתקופות קשות ההפסד הוא בסופו של דבר של החברה ושל הציבור כולו.

יולי יואל אדלשטיין: בתודעה שלנו, לא תמיד אנו מקשרים בין מצבי חירום או טרור לבין הקושי של העסקים הקטנים והבינוניים להתקיים.

יולי יואל אדלשטיין: כששומעים על פגיעה, למשל, בעסקי תיירות, צריך להבין שמדובר הן במעסיקים והן בעובדים רבים שמושפעים מהיעדר הכנסות בתקופות משבר, והתוצאה היא קושי לקבל אשראי ולהמשיך לתפקד כרגיל, לשלם לעובדים ולספקים, שגם הם סובלים, וחוזר חלילה, כך שהמעגל הזה מתרחב והפגיעה היא רוחבית.

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים מלמדים איזה מקום חשוב תופסים עסקים אלה.

יולי יואל אדלשטיין: העסקים המוגדרים זעירים מבחינת מספר המועסקים בהם מהווים כשליש מהעסקים בישראל, ואילו העסקים הקטנים הם 10% מהמעסיקים במגזר העסקי, ומועסקים בהם למעלה מ-400,000 עובדים.

יולי יואל אדלשטיין: זאת, בנוסף לעסקים המוגדרים בינוניים ולכרבע מיליון עצמאים.

יולי יואל אדלשטיין: למרות שיש לנו שפע של כישרונות וכמויות אדירות של מוטיבציה, לא קל לפתוח, ובמיוחד לקיים, עסק בישראל; זה לא פשוט להתנהל כעצמאי.

יולי יואל אדלשטיין: בשנים האחרונות משרד הכלכלה מקדיש תשומת לב מיוחדת לנושא זה, בין היתר באמצעות הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים הפועלת תחתיו ובודקת תדיר את המאפיינים ואת הצרכים של עסקים אלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסיוע במימון ובהכוונה הניתן לעסקים הוא חיוני ומבורך, וחשוב שתימצא הדרך לא רק להרחיב את הפעילות הזאת אלא גם להביא את האפשרויות הללו לידיעתם של היזמים ושל בעלי עסקים.

יולי יואל אדלשטיין: יש לקוות כי הדיון כאן יעלה תרומה נוספת לקידום הנושא ולהעלאתו למרכז השיח הציבורי, כי בסופו של דבר זהו אינטרס מובהק של כולנו, ללא הבדל השקפה או מגזר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכל יוזמי הדיון החשוב, ואנחנו תכף נשמע אותם.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור לדיון, אאפשר הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות הדדיות של השר זאב אלקין ושל סגן יושב-ראש הכנסת אחמד טיבי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום העסקים הקטנים

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את ראשון היוזמים, חבר הכנסת רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – מיקי לוי, ג'מאל זחאלקה, אראל מרגלית, יואב בן צור וכן הלאה.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תודה רבה.

רועי פולקמן: אני קודם כול רוצה להודות היום לכל העוסקים במלאכה.

רועי פולקמן: קיימנו היום דיונים כמעט בכל ועדות הכנסת, או ברבות מהן – בפנים, בכלכלה, בעבודה ורווחה, גם במדע, בקידום מעמד האישה, בוועדת הביקורת.

רועי פולקמן: אז קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת אראל מרגלית, שותפי לארגון היום הזה, לחברי לסיעה אלי כהן, שאתו אני מקדם רבים מהנושאים האלה, וכמובן לשר האוצר משה כחלון שמהווה רוח גבית עבורנו בכל הנושאים, ולשר הכלכלה היוצא אריה דרעי, שהתיאום אתו – היה לנו מעט זמן, אבל עבד מאוד טוב.

רועי פולקמן: אני חושב שהתחלנו לפחות ברגל ימין את הנושאים האלה.

רועי פולקמן: עד לפני שבעה חודשים אני עבדתי כעצמאי – לא תקופה ארוכה בחיי, אבל עבדתי כמה שנים כעצמאי – וכל מי שמכיר את זה ויודע את זה יודע שצריכים כמה תכונות כדי להיות עצמאי: תשוקה לתחום שאתה עוסק בו, איזה עניין, מוכנות לעבודה קשה, להיות טוב בתחום שלך – זה רצוי אם אתה רוצה להצליח – ולהיות ממוקד ועם מנות גדושות של אמונה בעצמך.

רועי פולקמן: היה לי שותף, חבר יקר בשם מיכה, ולשנינו היו לא מעט מהתכונות האלה, עם מטרה ברורה להיות הכי טובים בארץ בתחום הייעוד שעסקנו בו.

רועי פולקמן: הצבנו לעצמנו יעדים ומטרות; עבדנו לילות כימים; קמנו כל בוקר חדורי מוטיבציה – שלום, כבוד השר.

רועי פולקמן: בדיוק הודיתי לך על השותפות בנושא הזה, ותודה שאתה פה באמצע דיוני קבינט.

רועי פולקמן: נפגשנו עם לקוחות, עם אנשים, עשינו מחקרים ועבדנו עד השעות הקטנות של הלילה כדי לעמוד ביעדים.

רועי פולקמן: אחרי כמעט שנתיים נבחרתי לכהן כחבר כנסת מטעם סיעת כולנו, סיעה שחרתה על דגלה את הנושא החברתי ומבינה שהטיפול בחצי מיליון עסקים קטנים – הנושא הזה הוא קריטי.

רועי פולקמן: העסקים האלה הם אחד המפתחות המרכזיים של הסוגיה החברתית במדינת ישראל.

רועי פולקמן: מי שהיה עצמאי או בעל עסק יודע שזה לא פשוט.

רועי פולקמן: מתוך כלל העסקים הקטנים, כ-50% הם מה שנקרא העסקה עצמית, כלומר, על-פי רוב אנחנו מדברים על חייל משוחרר שפתח שירותי צילום, על שני חברי ילדות שפתחו עסק לייעוץ, על אישה שפתחה עסק קטן לגרפיקה וכו'.

רועי פולקמן: מתוך העסקים האלה יצליחו רק אלה שקמים מוקדם בבוקר, נשארים ערים עד מאוחר בלילה ודואגים לכל הפרטים הקטנים, כי אלוהים נמצא בפרטים הקטנים, ועלינו לוודא ששום דבר לא משתבש.

רועי פולקמן: כבר שנים העסקים הקטנים בארץ חווים את הביורוקרטיה העודפת ואת מאבקי ההישרדות והקושי היומיומי להשאיר את הראש מעל המים לנוכח כל האתגרים שהמציאות הישראלית מציבה בפניהם.

רועי פולקמן: מגזר העסקים הקטנים והבינוניים בישראל הוא ממנועי הצמיחה העיקריים של המשק, הוא מקור תעסוקה מרכזי – בערי המרכז ובפריפריה.

רועי פולקמן: כמשרתי ציבור, מוטלת עלינו האחריות להקל עליהם, להוריד חסמים, לצמצם ביורוקרטיה ולהעניק להם זכויות סוציאליות ורשת ביטחון כדי להמשיך ולעודד יזמות.

רועי פולקמן: עולם העסקים משתנה במהירות, אבל הצורך בתוצאות נשאר קבוע.

רועי פולקמן: יש לא מעט תוכניות שונות לליווי ולחיזוק של עסקים קטנים שפועלות דרך משרדי הממשלה – בראשם משרד הכלכלה – אך עלינו לקדם תוכניות נוספות בעניינים האלה, גם בפריפריה.

רועי פולקמן: כדי להבטיח שהעסקים בפריפריה יהיו חלק בלתי נפרד מהעוגה הכלכלית, אנחנו צריכים לקדם את המודל של אשכולות אזוריים, שתפקידם יהיה ללוות ולחזק תעסוקה ברמה האזורית – לא כל יישוב לעצמו אלא אזורית, עם אזורי תעשייה מרחביים ועם רשויות תעסוקה אזוריות, מימון מתאים, רשתות מקצועיות באזורים, סיוע בתשתיות ובשיווק.

רועי פולקמן: הנושא של אשכולות אזוריים הוא מפתח לקידום תעסוקה בפריפריה.

רועי פולקמן: אין ספק שיש לנו עוד הרבה עבודה לעשות, אך לשמחתי, בשבעת החודשים האחרונים שבהם אני מכהן כחבר כנסת הצלחנו להעביר כמה חוקים בגיבויו הגדול של שר הכלכלה אריה דרעי ובגיבויו של שר האוצר, וביניהם חוק מוסר התשלומים – שהוא דגל של שר הכלכלה, ואני בטוח שנשלים את העברתו.

רועי פולקמן: שנים רבות מדברים על זה.

רועי פולקמן: כבוד השר, אני בטוח שנסיים את זה במהרה בימינו.

רועי פולקמן: חוק דמי אבטלה לעצמאים, שהגשתי יחד עם חבר סיעתי אלי כהן – עסק לא פשוט, אבל הוקצו כבר לעניין הזה כ-150 מיליון שקל בתקציב המדינה, ואנחנו נייצר עוד מקורות ונתקדם.

רועי פולקמן: החוק שעבר השבוע, חוק חובת המכרזים, שבעיקר יטפל בתנאי הסף, כי דיברו הרבה – הטבה, גליל, פריפריה – הדבר הבסיסי הוא תנאי הסף.

רועי פולקמן: דיברנו על זה היום הרבה בוועדות, ונקדם גם את העניין הזה; חוק ששנים מדברים עליו, ואנחנו נשלים אותו.

רועי פולקמן: אני כמעט מסיים.

רועי פולקמן: יש לנו עוד הרבה מאוד עבודה, כמובן: תחום האשראי, שמוביל חבר סיעתי אלי כהן, קרנות ההשקעה, נושא היצוא, ואני אגיד – עסקנו בזה היום – עסקים של נשים, עסקים של מבוגרים, עסקים חברתיים וכו'.

רועי פולקמן: יום העסקים הקטנים והבינוניים בכנסת, שחברי חבר הכנסת אראל מרגלית ואנוכי קיימנו היום, נועד לעורר מודעות, לקיים דיונים על הנושאים האלה ולקדם תחומים שפחות מדברים עליהם, כמו עסקים של עולים חדשים וכו'.

רועי פולקמן: שנים שהעסקים הקטנים והבינוניים נתקלים בקשיי הישרדות, אבל יש לי תחושה טובה אחרי היום הזה, שאנחנו בפתחו של שינוי בתפיסה הממשלתית, ואולי אנחנו לא נסיים את כל המלאכה, אבל בוודאי אנחנו הולכים להביא בשורה, ושהממשלה הזאת, והכנסת הזאת, תייצר שינוי – קו פרשת המים, אם תרצו – במצבם של העסקים הקטנים בישראל.

רועי פולקמן: עם השותפות בין קואליציה לאופוזיציה בעניין הזה והמחויבות של שר האוצר לעניין הזה, ובעזרת השם גם של שר הפריפריה ושל שרים נוספים – אנחנו אכן נקפוץ מדרגה ונעביר את הדברים מדיבורים למעשים.

רועי פולקמן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה גם לך.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה.

נורית קורן: אחריו – ג'מאל זחאלקה.

נורית קורן: אוקיי, אז חבר הכנסת אראל מרגלית התחלף עם מיקי לוי.

נורית קורן: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: אני רוצה לברך את כנסת ישראל על שקיימה היום את יום העסקים הקטנים ואת יום העסקים בכלל; את חברי חבר הכנסת רועי פולקמן, שיחד אתי הוביל את העסק; את ראשי הארגונים הכלכליים, שהגיעו אלינו מכל קצוות הארץ, ואת ראשי הוועדות השונות – ועדת הכלכלה, ועדת העלייה והקליטה, ועדת הפנים, הוועדה לקידום מעמד האישה, ועדת החינוך, ועדת ביקורת המדינה והוועדה למדע וטכנולוגיה.

אראל מרגלית: כולם באמת שמו את הנושאים על השולחן בצורה מכובדת, והיה לי לכבוד לעבוד אתכם.

אראל מרגלית: אני רק רוצה לומר ולשים את הדברים על השולחן מבחינת מדינת ישראל.

אראל מרגלית: רבותי, לצד המלחמה בטרור יש היום מלחמה למען העסקים הקטנים במדינת ישראל, על הפרנסה של מאות-אלפי משפחות ברחבי המדינה.

אראל מרגלית: את המשבר של העסקים הקטנים ואת המשבר בירושלים בפרט – כי אם ב"צוק איתן", הדרום היה בחזית, היום, באינתיפאדת הסכינים, ירושלים בחזית, ועוד כמה מקומות בארץ – את המשבר הזה חייבים לפתור.

אראל מרגלית: הוא לא פחות חשוב מהמשבר של הטרור, כי הניצחון במשבר הזה הוא הניצחון האמיתי של מדינת ישראל על כל מי שרוצה להרע לה ולעשות לה נזק.

אראל מרגלית: עכשיו אני אומר את הדבר הבא: 60,000 עסקים קטנים ובינוניים ומפעלים נסגרו בשנה האחרונה ברחבי המדינה.

אראל מרגלית: זה מספר ענק, שמוביל הרבה מאוד אנשים, בעיקר אנשים קצת יותר מבוגרים, למצב של חוסר תעסוקה.

אראל מרגלית: שם אנחנו נמצאים.

אראל מרגלית: המשק היום נמצא במצב של האטה, או לפחות במצב של קיפאון.

אראל מרגלית: גם התחזית שעליה מתבסס התקציב החדש, תחזית של 2.9% צמיחה – זה היה לפני המשבר העולמי ולפני המשבר של הטרור.

אראל מרגלית: רבותי, גידול האוכלוסייה במדינת ישראל הוא 2%, ולצערי, אני חושב שאחרי שנים רבות אנחנו עומדים בפני שנה שטוחה, שנה שבה הכלכלה נמצאת על סף מיתון, וכלכלה במיתון זה כמו אדם בדיכאון.

אראל מרגלית: אף אחד לא רוצה לקום בבוקר, אף אחד לא רוצה לפגוש אנשים, אף אחד לא רוצה להתחיל דברים.

אראל מרגלית: יושב פה נשיא "להב" החדש, רועי כהן.

אראל מרגלית: אנחנו מאחלים לך הצלחה.

אראל מרגלית: אתם עושים עבודת קודש – ארגון "להב", הארגונים שמייצגים כל אחד מהסקטורים.

אראל מרגלית: יחד אתכם אנחנו רוצים הפעם לראות שאנחנו מצליחים להביא למעשים ולא רק לדיבורים.

אראל מרגלית: עכשיו אנחנו אומרים את הדבר הבא: לצערי הרב, ואני שמח על העבודה של חברי וידידי רועי פולקמן – אני רוצה רק להזכיר לך שאתם עושים עבודה חשובה, אבל הרבה מהחוקים שאתם עובדים עליהם, עבדו עליהם גם קודם; בהרבה מהדברים שאתם רצים ומאשרים בממשלה יש גם חוקים שעומדים ברמה הפרטית מהאופוזיציה, ואנחנו רק רוצים להזכיר לכולם: כולנו רוצים כבוד וכולנו רוצים תהילה, אבל כשעובדים ביחד, צריך לזכור שצריך לעבוד ביחד.

אראל מרגלית: עכשיו אני אומר עוד משהו לך, השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

אראל מרגלית: עיקר הנפגעים מהמשבר הכלכלי הם צפון הארץ, דרום הארץ וירושלים.

אראל מרגלית: אלה המקומות העיקריים שנפגעים מהמשבר.

אראל מרגלית: אני רוצה רגע לומר משהו על האשראי.

אראל מרגלית: 1.5% מהחברות הגדולות ביותר במשק, היום עומדים לרשותן 900 מיליארד שקל אשראי – חצי מהבנקים, חצי מהמוסדיים.

אראל מרגלית: כל שאר ה-98.5%, עומדים לרשותם 66 מיליארד.

אראל מרגלית: 1.5% – 900 מיליארד; 98.5% – 66 מיליארד.

אראל מרגלית: הגדולים משלמים בממוצע 3% ריבית; הקטנים משלמים בממוצע 8%, 9% ריבית.

אראל מרגלית: ואני אומר למנהל בנק – גדול, קטן: אתה רוצה לתת למישהי, על זה שהיא פתחה את בית-הקפה שלה ברחוב הראשי בירוחם והיום יש לה את המאפים הטובים ביותר, הלוואה ב-9%–10% – קח את העסק שלה.

אראל מרגלית: קח.

אראל מרגלית: מי יכול להחזיר 9%, 10%?

אראל מרגלית: מי?

אראל מרגלית: מה, אנחנו בהיי-טק?

אראל מרגלית: בהיי-טק אולי אפשר להחזיר את הדברים האלה.

אראל מרגלית: עסקים קטנים לא יכולים להחזיר דברים כאלה.

אראל מרגלית: אז אני אומר למדינה ולממשלה להתעורר.

אראל מרגלית: תראו, המצב שבו ארבעה שרים מרכזיים – התפקידים בעצם לא מאוישים, הוא מצב בלתי אפשרי.

אראל מרגלית: היום שר האוצר בעיקר עסוק בנושא הדיור – יש לנו הרבה כבוד לעבודה הזאת שלו, ואנחנו מנסים לתמוך איפה שאנחנו יכולים, אבל הכלכלה הישראלית עומדת ורוצה לראות פתרונות.

אראל מרגלית: היא רוצה לראות פתרונות לעסקים קטנים, לתעשייה, היא רוצה לראות פתרונות לטכנולוגיה.

אראל מרגלית: הטכנולוגיה מאוד מצליחה, וזה מאוד עוזר לתל"ג שיש אקזיט מאוד גדול – –

נורית קורן: אני מאוד מבקשת לסיים.

אראל מרגלית: – – אבל מעט מאוד אנשים נהנים מזה, וחייבים לפזר את הטכנולוגיה בכל הארץ ולא להשאיר אותה רק במרכז.

אראל מרגלית: בקיצור, מה שאני אומר: את המשבר היום, של הטרור, צריך לפתור בכוח של משטרה ושל כוחות ביטחון, אבל היכולת של המדינה לחזור ולתפקד ולנצח בגדול כל טרור וכל מי שרוצה להרע לנו, זה היכולת של האנשים לחזור להתפרנס, לעבוד ולצאת, כי כשאין פרנסה ואין עסקים קטנים ואין מסעדות ברחובות ירושלים – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

אראל מרגלית: – – יש חושך, וכשיש, יש אור.

אראל מרגלית: אז שיהיה לנו אור.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

נורית קורן: אני מבקשת להקפיד על הזמנים.

נורית קורן: לא, ג'מאל זחאלקה, ואתה אחריו.

ג'מאל זחאלקה: אין בעיה.

נורית קורן: אין בעיה?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי.

נורית קורן: אתם עושים סדר משלכם, מבלבלים אותי.

נורית קורן: בסדר, אבל צריכים גם להגיד לי, כדי שלא אתבלבל.

מיקי לוי: אני חשבתי שהוא יהיה אחרי.

מיקי לוי: אני מתנצל.

נורית קורן: לא, לא.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה להודות לחברי, גם לאראל מרגלית וגם לרועי פולקמן, על שהרימו את היום הכל-כך חשוב הזה בנושא העסקים הקטנים והבינוניים – ולזה גם הוספנו את הזעירים, כי יש רבים מהם – בוועדות השונות שבכנסת.

מיקי לוי: האירוע היה בהחלט מרשים.

מיקי לוי: נגלה לנו ונחשף בפנינו – למרות שידענו – מלוא כובד הבעיה.

מיקי לוי: לצערי, השבוע שבו הכנסת מקדישה את דיוניה לטובת העסקים הקטנים, הבינוניים והזעירים – ויש תמימות דעים שהם אחד ממנועי הצמיחה המרכזיים של המשק הישראלי והכלכלה הישראלית – זה גם השבוע שבו שר הכלכלה, אדוני השר, עזב את משרדו.

מיקי לוי: ונותר לי רק להצטער על כך, כי המשרד מאוד מאוד חשוב.

מיקי לוי: אני עושה מאמצים להבין את הסיבות שגרמו לכך.

מיקי לוי: אנחנו נהיה כנראה חלוקים, אבל אני לא רוצה לדון בזה.

מיקי לוי: אני רק רוצה לקוות שהמשרד הזה יאויש במהירות בשר במשרה מלאה, ולא יהיו שיקולי קואליציה מורחבת שהמשרד הזה יכול להמתין לשר כמה חודשים טובים, ולא יהיה מי שידאג לו ולא מי שיבצע את כל ההמשכיות.

מיקי לוי: בנושא הזה בהחלט יש דאגה בעניין הזה.

מיקי לוי: יש תמימות דעים מקובלת שהעסקים הקטנים והבינוניים – כמו שאמרתי, אני מוסיף את הזעירים – משמשים מנוע צמיחה למשק הישראלי.

מיקי לוי: אני לקחתי על עצמי, וגם פניתי היום לשני ראשי השדולה, גם לחבר הכנסת מרגלית וגם לחבר הכנסת פולקמן, שאולי נחלק בינינו – הבעיות עם העסקים כל כך גדולות ורחבות שראוי שאתם תרכזו את העניין ותובילו אפילו חקיקה.

מיקי לוי: אמר אראל שהיו בעבר הצעות חוק פרטיות והצעות חוק שנתקעו בטרומית.

מיקי לוי: אני אומר לכם, לי לא אכפת שיגנבו לי את הרעמים, העיקר שירד גשם; אין לי בעיה עם העניין הזה.

מיקי לוי: טובת הכלל – – –

אראל מרגלית: זה ביטוי חדש.

נורית קורן: כן.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: טובת הכלל – זה נראה לי ביטוי נפלא.

נורית קורן: זה מתאים לחורף.

נורית קורן: זה בסדר.

אראל מרגלית: ראיתם?

אראל מרגלית: לא אכפת לי שיגנבו לי את הרעמים, העיקר שירד גשם.

נורית קורן: שירד גשם.

נורית קורן: אנחנו צריכים גשם.

אראל מרגלית: ביאליק.

מיקי לוי: הנה, לא אכפת לי מי עושה – זה הפירוש – העיקר שייעשה.

מיקי לוי: זה הפירוש הפשוט מאוד של העניין הזה.

מיקי לוי: יש בהחלט צורך לתת תשומת לב לעסקים קטנים, בינוניים וזעירים בשגרה, זה חשוב מאוד, אבל יש גם צורך – ודיברתי גם על זה בוועדה – בבחינת המצב לימי חירום.

מיקי לוי: ולצערי, ימי חירום במדינת ישראל הפכו לשגרה; "עמוד ענן", אינתיפאדה, מלחמות – כל יום יש משהו.

מיקי לוי: ולכן, בעניין הזה גם הפנינו את הנושא לוועדת הכלכלה, וחבר הכנסת איתן כבל הרים את הכפפה וקבע פגישה במשרד האוצר.

מיקי לוי: הרעיון הוא להקים איזושהי קרן שבשעת משבר תבוא ותתמוך בעסקים הקטנים.

מיקי לוי: אני אינני יודע מהיכן יבוא המימון של הקרן, אבל כמו שבקרן שנמצאת ברשות המסים לאחר אירוע מלחמה 25% בא מתשלום דמי הרכישה, לטעמי, גם לעניין הזה אפשר למצוא איזשהו מקור תקציבי, כי זה הולך ותופס תאוצה כמו כדור שלג שתופס נפח פעם נוספת, מחדש.

מיקי לוי: גם בקדנציה הקודמת נעשו דברים, כמו אותו חוק שעלה למדינה 800 מיליון שקל, אבל מאוד מאוד חשוב, של מס מאוחד נפרד.

מיקי לוי: אותם שני בני-זוג שעובדים באותו עסק והחשיבו לאישה עד שכר מינימום, היום כל אחד יכול להפריד ולשלם על-פי מדרגות המס.

מיקי לוי: ציינתי את זה גם בהתכנסות היום.

מיקי לוי: החשבת הכללית באוצר – רועי, אתה לקחת את זה עליך – פרסמה זה מכבר שהיא נתנה הוראה לפצל את כל המכרזים הממשלתיים למכרזים משניים, כדי שגם עסקים קטנים ובינוניים יוכלו להשתתף.

מיקי לוי: יש לקונה, יש לקונה מחשובית, וצריך לטפל בזה, כי כבר סוף-סוף התקבלה ההחלטה, וזה מקור שניתן להישען עליו.

מיקי לוי: אני אומר לכם, חברים, בעניין הזה – וכבר אמר את זה, נדמה לי, מישהו לפני, אני לא זוכר מי, זו לא אמרה שלי, נדמה לי שאראל אמר את זה: אין קואליציה ואין אופוזיציה בנושא העסקים הקטנים, הבינוניים והזעירים.

מיקי לוי: כולנו יחד, כי זה מנוע צמיחה שחשוב מאוד לכלכלת ישראל, וראוי – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

מיקי לוי: – – שניתן לו את תשומת הלב המתאימה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

נורית קורן: תודה גם לך.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

נורית קורן: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: אני מבקשת לעמוד בזמנים.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחת הבעיות של העסקים הקטנים היא שאין להם לובי חזק.

ג'מאל זחאלקה: אין להם כוח פוליטי שמייצג אותם.

ג'מאל זחאלקה: הם לא יכולים לגייס עורכי-דין מהשורה הראשונה וצבא של לוביסטים ללחוץ על פוליטיקאים.

ג'מאל זחאלקה: אין להם.

ג'מאל זחאלקה: אני אביא דוגמה אחת מתחום שאני מבין בו קצת, זה תחום הרוקחות.

ג'מאל זחאלקה: אני בעל תואר דוקטור ברוקחות, ועבדתי שנים רבות כמנהל בית-מרקחת.

אראל מרגלית: יש לך תואר דוקטור?

ג'מאל זחאלקה: כן.

אראל מרגלית: לא ידעתי.

ג'מאל זחאלקה: ברוקחות.

אראל מרגלית: הוא בטח לא ידע שלי יש תואר דוקטור.

ג'מאל זחאלקה: העניין הוא שהנה, עכשיו מגיע לכנסת חוק שימוטט את בתי-המרקחת הקטנים וייתן דחיפה אדירה לרשתות הענקיות כמו "סופר פארם", "ניו פארם" והפארמים למיניהם.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו, ב-20 השנים האחרונות, התקבלו בכנסת עשרות חוקים שדפקו את בתי-המרקחת הפרטיים הקטנים, פשוט, אחד אחרי השני.

ג'מאל זחאלקה: היה החוק שאפשר – פעם לא יכולת לפתוח בית-מרקחת אלא במרחק 600 מטר.

ג'מאל זחאלקה: אמרו שזה פתוח.

ג'מאל זחאלקה: מי פתח?

ג'מאל זחאלקה: "סופר פארם".

ג'מאל זחאלקה: אחר כך היה חוק שאפשר למכור תרופות מחוץ לבתי-מרקחת.

ג'מאל זחאלקה: ואני הייתי בדיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות; אני ראיתי את מי הביאו הרוקחים ובתי-המרקחת ואת מי הביאו העסקים שרצו למכור.

ג'מאל זחאלקה: עבדתי שם כמו מטורף מול סוללה של עורכי-דין, ביניהם – רק שתבינו במה מדובר – עורך-דין שרגא, הג'ינג'י הזה שמדבר על איכות השלטון.

ג'מאל זחאלקה: הוא בא ודיבר בשם – – –

אראל מרגלית: אליעד שרגא.

ג'מאל זחאלקה: אליעד שרגא.

ג'מאל זחאלקה: הוא בא ודיבר.

ג'מאל זחאלקה: אמרתי לו: זה לחץ לא הוגן על חברי כנסת, לא הוגן פשוט.

ג'מאל זחאלקה: אבל גייסו אותו כל מיני עסקים גדולים, ו-Yellow.

ג'מאל זחאלקה: ומוכרים תרופות.

אריה מכלוף דרעי: בהתנדבות הוא עושה את זה?

ג'מאל זחאלקה: לא, לא בהתנדבות, לא בהתנדבות.

ג'מאל זחאלקה: לא שאלתי.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני אומר שיש כאן מצב – עכשיו החקיקה – מה עושים?

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, רק שתדעו: בתי-המרקחת יתמוטטו אם יעבור החוק החדש.

ג'מאל זחאלקה: מטילים על בתי-מרקחת, שהיום מרוויחים פחות ופחות, קנסות על טעויות.

ג'מאל זחאלקה: בוא נגיד, אני נגד טעויות, אבל יש דבר שנקרא מידתיות ופרופורציונליות.

ג'מאל זחאלקה: 50,000 שקל אם אתה מכרת זה וזה בלי מרשם.

ג'מאל זחאלקה: אפילו לא נגרם נזק.

ג'מאל זחאלקה: ל"סופר פארם" זה לא מפריע, כי הוא יכול לשלם 50,000 שקל בקלות, אבל בית-מרקחת קטן שבקושי חי, לאחר שצמצמו את הרווחים שלו שנה אחר שנה גם בעבודה עם קופות-החולים, הוא יתמוטט.

ג'מאל זחאלקה: שלא לדבר על המצב – אני רואה בשנים האחרונות כמה בתי-מרקחת נסגרים; פשוט נסגרים, הם לא יכולים לעמוד בתחרות.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם מתוך ידיעה שמבחינת בריאות הציבור הם הרבה יותר טובים מהפארמים.

ג'מאל זחאלקה: אתם תלכו לכל המדינות בעולם – לצרפת, לאנגליה – יש מה שנקרא בית-מרקחת שכונתי-קהילתי, והרוקח מכיר את האנשים, מכיר כל אחד, יודע מה המחלות שלו, יודע מהו, באים להתייעץ אתו, יש יחס אנושי.

ג'מאל זחאלקה: אבל עכשיו הכול הפך – איך אומרים,impersonal ; אין יחסי אנוש; אתה רק מוכר כמו מכונה.

ג'מאל זחאלקה: וזה, אני אומר לכם, פוגע בבריאות של אנשים.

ג'מאל זחאלקה: אין יחס אנושי אפילו – ברמה של המבנה, לא ברמה של האדם; יכול להיות אדם מאוד אנושי, אבל המבנה לא מאפשר לו להביע את האנושיות שלו.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, העסקים הקטנים – יש חסמים רבים לעסקים ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: אין תקומה – לנו אין הון, אין לנו הרבה כסף, וקשה מאוד לגייס הון לעשות עסקים גדולים, אז אנחנו הולכים על עסקים קטנים ובינוניים, ואת זה אתה רוצה לדחוף.

ג'מאל זחאלקה: כמה שישימו הון ואשראי לעסקים גדולים, זה לא יעזור לנו בכלל, כי אין לנו עסקים גדולים; יש עסקים קטנים, ולהם צריך להקדיש את האשראי – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – את האשראי הדרוש, את הדחיפה הדרושה, את הייעוץ המקצועי, את העדות של נשים, כדי שילכו להקים את העסקים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: כשניתנה האפשרות, הייתה הצלחה אדירה.

ג'מאל זחאלקה: עמיתתי לסיעה חברת הכנסת חנין זועבי יזמה פרויקט כזה, וזה נתן – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – לאלפי בתי-עסק קטנים לקום ולתת לאנשים עבודה ותעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: זו הדרך, זה הכיוון.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעודד עסקים קטנים, צריך לתת להם דחיפה, ואני מסכים שצריך לתת להם גם רשת ביטחון כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואב בן צור.

נורית קורן: אני שוב חוזרת על הבקשה שלי לעמוד בזמנים, בבקשה.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, שלמה המלך, החכם מכל אדם, בספר קהלת, משבח פעמים רבות את האדם היודע לשמוח בעמלו: "וראיתי כי אין טוב מאשר ישמח האדם במעשיו כי הוא חלקו כי מי יביאנו לראות במה שיהיה אחריו".

יואב בן צור: חשיבה זו מופיעה גם בכתביו של דוד המלך: "יגיע כפיך כי תאכל אשריך וטוב לך".

יואב בן צור: עובדה זו נכונה ביחס לכל אדם העמל לפרנסתו, ובעיני ביתר שאת ביחס לבעלי העסקים הקטנים והבינוניים, אשר בעמל כפיהם ובהתמדה יומיומית מביאים הם את כלכלת ישראל לצמיחה.

יואב בן צור: כאשר אופי הכלכלה הולך ונעשה גלובלי, נוצרות הזדמנויות רבות להתפרנס בכבוד גם לבעלי עסקים קטנים, אך מנגד, יחד עם זאת, כשלי השוק בדמות מונופולים וריכוזיות מגיעים יחד כעסקת חבילה.

יואב בן צור: אבקש דווקא ביום זה לציין את מצבם המורכב של בעלי עסקים קטנים ובינוניים בירושלים מחד גיסא, ובתוואי הרכבת הקלה בתל-אביב מאידך גיסא.

יואב בן צור: על-פי נתונים שקיבלתי, בעלי עסקים רבים במקומות אלה מדווחים על ירידה של למעלה מ-70% בפדיון היומי.

יואב בן צור: בעלי עסקים אלה חרדים לעתידם, ובצדק.

יואב בן צור: חוסנם של העסקים הקטנים והבינוניים הוא חוסנה של הכלכלה הישראלית.

יואב בן צור: עסקים אלה מהווים מנוע צמיחה כלכלי ראשון במעלה לכלכלת המדינה.

יואב בן צור: מגזר העסקים הקטנים והבינוניים, על-פי סקרים שבוצעו בשנתיים האחרונות, מייצר כ-77% מהמשרות החדשות במשק הישראלי, אך מגזר זה סובל מסביבה רגולטורית של חוקים, אישורי רשויות מוסמכות, רשויות מקומיות וסביבה מימונית המקשה מאוד את קיומו.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, עלינו כרשות המחוקקת לפעול יחד, ללא הבדל של קואליציה או אופוזיציה, לקידום חקיקה ופיקוח הדוק על הרשות המבצעת למען עסקים אלו, ובפרט עסקים אשר עקב שינויים במצב הביטחוני או עקב החלטת הרשויות ספגו פגיעה אנושה, ובטווח כל כך קצר.

יואב בן צור: עלינו לפעול להזרמת חמצן להמשך קיומם של עסקים אלה, לטובת כולנו.

יואב בן צור: אני מקווה שיום העסקים הקטנים והבינוניים המצוין היום על-ידי הכנסת יביא עמו בשורה לשדרת הכלכלה החשובה ביותר במדינת ישראל.

יואב בן צור: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, חברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני רק אגיד את זה פעם אחת: שולי מועלם-רפאלי, לפחות כשקוראים לי באופן רשמי.

נורית קורן: נכון, את צודקת, אבל זה לא רשום.

נורית קורן: מזכירת הכנסת, אני מבקשת באמת שיהיה כתוב: שולי מועלם-רפאלי, להוסיף.

נורית קורן: כתוב: שולי מועלם.

קריאה: – – –

נורית קורן: אה, סליחה, צודקת.

נורית קורן: לא ראיתי עם המשקפיים.

נורית קורן: צודקת.

קריאה: כתוב: שולי מועלם-רפאלי.

נורית קורן: את צודקת.

נורית קורן: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: חברי השרים, חברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, יישר כוח גדול וחזקים וברוכים רועי פולקמן ואראל מרגלית על היוזמה של היום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להאיר בדברים שלי את השילוב האחר, המיוחד, הדורש טיפול משל עצמו – השילוב שבין נשים לעסקים קטנים ובינוניים.

שולי מועלם-רפאלי: עסקים קטנים בארץ ובעולם מהווים מקור מרכזי ליצירתם של מקומות עבודה.

שולי מועלם-רפאלי: 97% מהעסקים בישראל הם עסקים קטנים וזעירים, כולל עצמאים.

שולי מועלם-רפאלי: הבוקר, בוועדה לקידום מעמד האישה, קיבלנו הסבר מעמיק על כל מיני הגדרות, שחברי השר מתמצא בהן טוב ממני, אני מניחה.

שולי מועלם-רפאלי: עצם ההגדרות, והבלבול שהיה בקרב רבים מיושבי השולחן בוועדה – דורש מאתנו איזושהי אמירה יותר ברורה בעניין הזה.

שולי מועלם-רפאלי: נשים בכל העולם מוכרות ככוח עבודה וכמנוע צמיחה – בכל הכלכלות.

שולי מועלם-רפאלי: בשוק העבודה הישראלי עדיין אנחנו מוצאים אפליה רבה ביחס לנשים.

שולי מועלם-רפאלי: עולם העבודה הישראלי מעולם, לצערי, לא עבר התאמה לתפקיד המגוון של נשים בתוך ביתן ומחוץ לביתן – כאימהות, ברוך השם, כנשים שזוכות להיות חלק מהמרחב הציבורי אבל לא מוכנות לוותר על עשייה משמעותית גם בתוך הבית.

שולי מועלם-רפאלי: בבואן לשוק העבודה, לשוק התעסוקה, נשים פוגשות עדיין אי-שוויון חריף: פערי שכר שמגיעים עד לגובה של כ-40%; שיעורי אבטלה, שכמובן הם יותר גבוהים אצל נשים; רוב הנשים נמצאות עדיין במקום של שכר מינימום.

שולי מועלם-רפאלי: הדרישות של שוק העבודה המודרני לא מותאמות, כמו שאמרתי, לתפקידים הכפולים והמרובים יותר שממלאות נשים בעולם היום.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שנשים יצירתיות, אמיצות, שאין להן חלופה אמיתית ופונות לעולם של יזמות עסקית, מקימות ומנהלות עסקים קטנים, זעירים ובינוניים, למרות האתגרים המורכבים שבפניהם הן עומדות – רבות מוצאות בכך פרנסה מכובדת וגם נותנות מקומות עבודה לעובדות ועובדים נוספים.

שולי מועלם-רפאלי: הרווח החברתי והכלכלי מעסק שמנוהל על-ידי אישה הוא אדיר.

שולי מועלם-רפאלי: הן מייצרות מקומות פרנסה, נשים מוצאות את המקום הספציפי שמאפשר להן להיות משמעותיות לעצמן ולסביבה ולהביא לידי ביטוי את הכישורים ואת השליחות שקיבלנו מהקדוש-ברוך-הוא בעולם.

שולי מועלם-רפאלי: בזירה העסקית נשים סובלות מתת-ייצוג.

שולי מועלם-רפאלי: רק 20% מהעסקים בארץ הם בבעלות משותפת של נשים וגברים, ורק – ותשמעו את המספר הדי-מזעזע שקיבלנו לידינו בימים האחרונים, והיום ביתר שאת – רק 4% מהעסקים הם בבעלות בלעדית של נשים.

שולי מועלם-רפאלי: לצורך ההשוואה, חברי, בארצות-הברית 44% מהעסקים הם בבעלות משותפת ו-29% – בבעלות בלעדית של נשים.

שולי מועלם-רפאלי: באירופה מדובר על כ-30% משותף ו-10% בלעדי.

שולי מועלם-רפאלי: נשים סובלות מחסמים נוספים על אלה שסובלים מהם גברים בבואם להקים עסק ולהריץ עסק קטן או בינוני.

שולי מועלם-רפאלי: מרבית העסקים בבעלות ובניהול נשי מאופיינים ברווחיות נמוכה, ולכן אחד החסמים המרכזיים, שאנחנו חייבים למצוא לו פתרון – חברי, שלקחתם את זה על עצמכם, ואדוני השר – זה העניין של זמינות אשראי.

שולי מועלם-רפאלי: אין להן כמעט זמינות אשראי, וכשמישהו מציע להן אשראי אז דורשים מהן כל מיני ערבויות – –

מירב בן ארי: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – ובמקומות מסוימים דורשים מהן שהבעל יחתום על הערבות.

אראל מרגלית: זה ממש ככה.

אראל מרגלית: אני לא ראיתי דבר כזה.

אראל מרגלית: ובמגזר החרדי, עם כל הכבוד לגברים, הנשים מובילות, אין מה לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: חברי אראל מרגלית, אני חייבת לתקן פה סוג של איזשהו – –

ענת ברקו: – – – כל הכבוד לנשים.

שולי מועלם-רפאלי: – – משהו.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו גאים להגיד ש-75% מהנשים החרדיות עובדות, אבל צריך לדעת שרובן משתכרות שכר מינימום, וזו נקודה שאנחנו חייבים לתקן.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא קשור ישירות לדיון שלנו היום, אבל אם כבר הזכרנו את תעסוקתן הרבה והמשמעותית של נשים חרדיות – גם שם עוד יש לנו כמובן מה לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו, לדעתי, חייבים להתחיל לדבר על תיקון.

שולי מועלם-רפאלי: התיקון נדרש קודם כול ברמת המדיניות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאנחנו צריכים לעודד עסקים קטנים ובינוניים, ובפרט עסקים קטנים ובינוניים של נשים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים להכיר בזה שנשים וגברים הם עולמות שונים, שהחסמים שעומדים בפניהם הם חסמים שונים, ודרך זה לטפל בעניין.

שולי מועלם-רפאלי: למשל, הרחבת זמינות אשראי והאפשרויות שלו; מתן ערבויות על-ידי המדינה, כמו שעושים היום בחלק מהמקומות על-ידי "מעוף" – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: – – מתן וצביעה של חלק מהתקציב של הרכש הממלכתי במדינת ישראל – שהוא יהיה רק לעסקים של נשים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לסיים במכתב שהוצג בפנינו.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: זה המשפט האחרון שלי.

שולי מועלם-רפאלי: לשאלתה של היועצת המשפטית של הוועדה כמה פעמים הופעל הסעיף בחוק חובת המכרזים שנותן עדיפות לעסקים של נשים, התשובה, חברי וחברותי, המאוד-מצערת, הייתה: אפס פעמים מאז שהוא חל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

נורית קורן: עד שחבר הכנסת עיסאווי יגיע לדוכן, אני רוצה לומר שבעצם כל הנתונים שאנחנו נחשפים אליהם עכשיו הם באמת נתונים מאוד מאוד חשובים, ואני רוצה לומר שמי שארגן את היום הזה – זה באמת יום חשוב.

נורית קורן: בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, אני אצטרף לברכות.

עיסאווי פריג': אומנם בהמשך דברי לא יהיו הכי נעימים לאוזני שומעיהם, אבל ברכות הן תמיד דבר טוב, והיום זה מה שנקרא יום העסקים הקטנים והבינוניים, וזה שוב נחמד.

עיסאווי פריג': אבל, חברים, בואו ונדייק בעובדות.

עיסאווי פריג': מה זה עסק קטן?

עיסאווי פריג': אמרתי את זה היום בשדולה של העסקים קטנים, ואני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': מה זה עסק קטן?

עיסאווי פריג': על-פי משרד האוצר, עסק קטן צריך לענות על מחזור של 100 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': זו ההגדרה: 100 מיליון שקל זה המחזור של עסק קטן.

עיסאווי פריג': אנחנו כאן, עם כל הסימפתיה שלנו לעסקים הקטנים, ואכן הם כך, במהות אנחנו צריכים לדבר על עסקים זעירים, שהם 97% מכלל העסקים במדינה.

עיסאווי פריג': עסק זעיר הוא לא עסק קטן.

עיסאווי פריג': מספרה היא לא עסק קטן, מכולת היא לא עסק קטן, מאפרת היא לא עסק קטן; אלו עסקים זעירים.

עיסאווי פריג': בואו ונשים את הנקודות כדי שתבינו במה מדובר.

עיסאווי פריג': עכשיו, כשבאים, ועם כל הסימפתיה שאנחנו רוחשים לעסקים הזעירים ורוצים בקידומם, כל החקיקה וכל החיבוק – אנחנו הולכים על עסקים קטנים, כאילו מסך עשן, ונותנים להם הקלות בחקיקה.

עיסאווי פריג': למה אני מתכוון?

עיסאווי פריג': היום עבר במה שקרוי חוק ההסדרים, פסטיבל חוק ההסדרים – ולפסטיבל הזה צריך חתנים; ישנן רפורמות שבאות לתרגם אידיאולוגיות מסוימות, שאני התגאיתי בהן – היום עבר מה שנקרא, אדוני השר, חוק הבנקאות.

עיסאווי פריג': אני התנגדתי לכמה מהסעיפים.

עיסאווי פריג': אבל מי אני?

עיסאווי פריג': איש מרצ, אופוזיציה, קטנצ'יק.

עיסאווי פריג': לא סופרים.

אריה מכלוף דרעי: תאמין בזה.

עיסאווי פריג': אעוד' באללה.

עיסאווי פריג': אנחנו עוד נהיה שותפים, דיר באלכ.

אריה מכלוף דרעי: – – –

עיסאווי פריג': עוד נהיה שותפים.

נורית קורן: לעסק זעיר או לעסק – – –?

אריה מכלוף דרעי: שכנעת אותי שאתה קטן.

אריה מכלוף דרעי: עשית את זה כל כך יפה.

עיסאווי פריג': אז חוק הבנקאות.

עיסאווי פריג': חוק הבנקאות, הכותרת: אנחנו רוצים להגביר את האשראי החוץ-בנקאי, לתת להם יותר כסף.

עיסאווי פריג': יפה, זה נשמע כותרת יפה.

עיסאווי פריג': באים וקוראים את תוכן החוק, ומה קורה?

עיסאווי פריג': מאפשרים הנפקת אג"ח בשווי של בין 2.5 מיליארד שקל עד 5 מיליארד שקל לגופים חוץ-בנקאיים, שהם שניים במשק, שהולכים לקחת את הכסף הזה מכספי הפנסיה שלנו וייתנו את זה לעסקים קטנים.

עיסאווי פריג': מה זה עסקים קטנים?

עיסאווי פריג': עסקים עם מחזור של עד 400 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': ואנחנו עושים יום חגיגה – –

רועי פולקמן: – – –

עיסאווי פריג': – – לעסקים הקטנים.

עיסאווי פריג': למה הלעג לרש?

רועי פולקמן: זה לא – – –

עיסאווי פריג': אתם לוקחים את הכותרת היפה, והמהות – –

רועי פולקמן: – – –

עיסאווי פריג': – – העסקים הזעירים, שהם 97% מהמשק – אתם שמים אותם, כאילו: אנחנו מחבקים אתכם.

עיסאווי פריג': חגיגה.

רועי פולקמן: – – – נוסח חוק.

רועי פולקמן: זה לא – – –

עיסאווי פריג': זה הנכון.

עיסאווי פריג': זה מה שכתוב.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: שנייה – – –

עיסאווי פריג': זו האמת.

רועי פולקמן: לא.

עיסאווי פריג': ואני אוכיח – – –

רועי פולקמן: ממש לא.

עיסאווי פריג': עובדה – – – ואין תשובות.

רועי פולקמן: לא, זה לא נוסח החוק.

עיסאווי פריג': אדוני, קשה לך.

עיסאווי פריג': אני – – –

רועי פולקמן: – – – חבר בוועדה.

רועי פולקמן: זה לא נוסח החוק.

עיסאווי פריג': אתה משתייך לפסטיבל חוק ההסדרים – אתה חייב.

רועי פולקמן: אבל זה לא נוסח החוק.

עיסאווי פריג': תקשיב – –

רועי פולקמן: זה – – – אבל זה לא נוסח החוק.

עיסאווי פריג': – – לא תמיכה בעסקים הזעירים נקבל, לא נקבל צמצום פערים – –

רועי פולקמן: לא נכון.

רועי פולקמן: זה לא פנסיה.

עיסאווי פריג': – – ולא נקבל צמיחה.

עיסאווי פריג': ונמשיך לקבל עוני.

עיסאווי פריג': אבל מה, הפסטיבל צריך להימשך.

עיסאווי פריג': הבטחתי – תן לעשות חגיגה.

עיסאווי פריג': והעסק הזעיר ימשיך לבכות.

עיסאווי פריג': אולי השר, שייקח את הפריפריה עם הקופה הקטנה השמנה שהוא יקבל, אולי הוא ידע לדאוג לנו.

מירב בן ארי: הקופה הקטנה השמנה – – – קצת בקונטרסט.

עיסאווי פריג': תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – איננו פה.

נורית קורן: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עיסאווי פריג': תדאג לפריפריה, אני מקווה.

עיסאווי פריג': – – – ידחק עלינא, עסק קטן, 400 מיליון – – – עסק זעיר – – – עסק קטן.

עיסאווי פריג': על מי באים לצחוק?

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, ראשית גם אני מצטרף לכל הברכות ומודה לחברי הכנסת אראל מרגלית ורועי פולקמן על היום הזה שהם ארגנו – היום החשוב הזה והעלאת הנושא הזה לסדר-היום – כמי שגם ניהל והקים עסק עצמאי וחווה את כל הקשיים.

עודד פורר: ומי שלא חווה אותם לא יכול להבין מה עוברים עצמאים: את הלילות האלה ללא שינה, את הדאגה איך אתה תשלם לעובדים שלך, אם כן שילמו לך הלקוחות שלך או לא שילמו לך, ואם הלקוח הזה עוזב אותך או מצטרף אליך.

עודד פורר: ובעיקר, אני חושב, ההתמודדות הזו מול המוסדות, שבה אתה, כעצמאי, נמצא לבד – לבד לגמרי.

עודד פורר: דווקא בגלל זה אני חושב שעצם היום הזה, אפילו שלא בהכרח אנחנו רואים תוצאות היום, עצם העלאת הנושא הזה למודעות, יש לכך חשיבות כדי שהעסקים הקטנים והעצמאים ירגישו שהם לא לבד.

עודד פורר: הבעיות הן רבות והנושאים מגוונים, אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו כדי לגעת ולדבר על העצמאים שמשרתים במילואים.

עודד פורר: כששכיר יוצא למילואים, יש לו הגנות.

עודד פורר: המחוקק ידע, לאורך השנים, להעניק עוד ועוד הגנות לשכיר, וטוב שכך, ויש עוד מה להעניק גם בהגנות שצריכים להעניק לשכירים.

עודד פורר: אבל העצמאי – לא.

עודד פורר: העצמאי צריך להתמודד עם עוד קשיים שהשכיר לא מכיר.

עודד פורר: העצמאי יוצא למילואים ומשאיר לעצמו את העסק בלי ההורים שלו, נטוש.

עודד פורר: הוא משלם ארנונה, הוא משלם שכר דירה בזמן המילואים, הוא משלם לעובדים שלו בזמן שהוא נמצא במילואים, ומפסיד לפעמים לקוחות שלא מוכנים לעבוד יותר עם עסק שהם לא רואים את הבעל-בית שלו, כי לפעמים זה גם עסק של בן-אדם אחד, והוא לא יכול לתת את השירות.

עודד פורר: בנוסף, הוא גם לא נמצא כדי לטפל בבעיות ובנושאים השוטפים – תזרים, אשראי, התמודדות מול הבנקים, התמודדות מול ספקים, תשלומים למוסדות.

עודד פורר: פתאום הוא לא נמצא והוא יכול למצוא את עצמו חוזר לעיקולים שהוטלו בגלל שהוא לא שילם דברים כשהוא לא היה והיה במילואים.

עודד פורר: שירת את העם והמדינה, והמדינה רודפת אותו ברגע שהוא חוזר.

עודד פורר: אני חושב שזאת נקודה שבה אסור לנו להשאיר את המילואימניקים לבד, ואני בהחלט חושב שראוי שנידרש לזה בתקופה הקרובה.

עודד פורר: בכוונתי גם להעלות הצעות בנושא הזה, ואני בטוח שגם נזכה, אולי אפילו לתמיכת הממשלה לפעמים גם להצעות שלנו, כשהן יהיו טובות.

עודד פורר: בסך הכול אנחנו תומכים בהצעות הממשלה כשהן טובות, אני מקווה שגם יתמכו בהצעות שלנו, כי יש בעניין הזה – –

מירב בן ארי: – – – גם לקואליציה, ואז יהיה לכם יותר קל – – –

עודד פורר: – – הרבה הרבה מעבר לפוליטיקה.

עודד פורר: אני רוצה להעלות רק נקודה אחרונה – – –

אראל מרגלית: את מונית למרכזת המשא-ומתן – – –

זוהיר בהלול: משא-ומתן – – –

מירב בן ארי: – – –

עודד פורר: אנחנו ענייניים.

עודד פורר: כשיש דברים טובים אנחנו תומכים, מקווה שגם יהיו ענייניים כלפינו.

זוהיר בהלול: פלירט.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: רגע, השר פה – – –

עודד פורר: אני רוצה – נושא אחרון לסיום.

עודד פורר: כמי שעמד בראש תנועת "עצמאים עושים שינוי", תנועה וולונטרית, וראה גם את הפילוג ואת הוויכוחים בקרב כל ארגוני העצמאים והעסקים הקטנים, אני חושב שדווקא היום הזה זאת הנקודה שאפשר לקרוא כאן לכל הארגונים ולכל הנוגעים בדבר ולכל מי שהקים איזשהו גוף שנלחם לטובת העצמאים, וטוב שכך – "להב", הארגונים העצמאים האחרים, הלשכות העצמאיות האחרות: תתגבשו, תתאחדו, בואו עם עמדה מאוחדת כלפי המחוקק, כלפי הממשלה.

עודד פורר: זה יקל גם עלינו כמחוקקים וגם על הממשלה, ובסוף, או אולי בהתחלה, גם על העצמאים, כי זה ייתן לכם את האפשרות ולנו את האפשרות להפעיל את הלחץ שדרוש להפעיל.

עודד פורר: בדיוק כמו שלעובדים יש את ארגוני העובדים היציגים שלהם, צריך לנסות וליצור איזשהו ארגון יציג.

עודד פורר: אני מבחינתי מבטיח להיות כאן בשביל העצמאים, ואני מקווה שגם חברי יהיו כאן.

עודד פורר: תודה.

אראל מרגלית: כל הכבוד.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: השר אריה מכלוף דרעי ישיב על ציון יום העסקים הקטנים, בבקשה.

עודד פורר: התנאים שלנו ברורים – – – בשביל לדעת מה התנאים שלנו.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לחבר הכנסת אראל מרגלית ולחבר הכנסת רועי פולקמן, שלא נמצא פה – –

מירב בן ארי: הוא כבר חוזר.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, אין בעיה, הוא חרוץ מאוד, באמת אין לי שום בעיה.

אריה מכלוף דרעי: – – על היוזמה.

אריה מכלוף דרעי: חשוב מאוד.

אריה מכלוף דרעי: לכל חברי הכנסת המציעים שטרחו והציעו ונאמו מול – לא מליאת הכנסת, אבל הם עשו את עבודתם, באמת יישר כוח.

אריה מכלוף דרעי: אחד מחברי הכנסת שאל אותי אם אני בעונש היום.

אריה מכלוף דרעי: אני לא בעונש, אני בחרתי לבוא לכאן.

אריה מכלוף דרעי: אני לא תורן, יש שר תורן אחר.

אריה מכלוף דרעי: אני כאן, ולמרות שאני לא שר הכלכלה כבר כמה שעות, אני באתי לכאן בגלל החשיבות של העניין.

אריה מכלוף דרעי: באמת, כחצי מיליון העסקים הקטנים – כשאני אומר "הקטנים", זה הזעירים והבינוניים והקטנים ביחד – הם מעסיקים, זה 99% מהעסקים במדינה שמעסיקים 69% מהמועסקים, וכל כך הרבה הם תורמים.

אריה מכלוף דרעי: והם למעשה היום, 78% מהגידול נטו במספר המשרות במשק – בעסקים הקטנים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו יודעים שהם המנוע הטוב ביותר, וזה גם האוכלוסיות בדרך כלל לא החזקות, שאין להן לובי ואין להן ארגונים שמייצגים אותן מספיק, ולפעמים הארגונים שמייצגים את העסקים במדינת ישראל, הם בעצמם פוגעים בעסקים הקטנים, ואני לא אתן דוגמאות כיוון שאני באמת לא רוצה לקלקל את האווירה שיש כאן, אבל כל הסיפור של דמי הטיפול הארגוני, רטרואקטיבית, בגלל איזשהו הסכם הרחבה – לפעמים מטילים על איזה פנצ'רייה קטנה לשלם עשרות אלפי שקלים.

אריה מכלוף דרעי: אני התחלתי לטפל בזה, לא הספקתי לסיים את זה כיוון שזה כל כך מסובך.

אריה מכלוף דרעי: גם אני אומר, אני קורא לשני הצדדים – גם לממשלה מצד אחד, אני אפרט מה אנחנו עושים, אבל גם לארגוני המעסיקים הגדולים – קצת גם לחוס על העסקים הקטנים ולא לעוט עליהם ולראות בהם איזושהי פרה חולבת כדי לממן גם את הפעילות של הארגונים הגדולים.

אריה מכלוף דרעי: אני לפני שבועיים העברתי כאן בכנסת, באמת בתמיכה של הקואליציה, האופוזיציה, את חוק העסקים הקטנים, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, כשעיקר המטרה של החוק הזה היא שהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים תהיה הלובי בממשלה, בתוך הממשלה, בכנסת, לעסקים הקטנים, תהיה להם לפה.

אריה מכלוף דרעי: היא עברה פה אחד, ואני מקווה שהיא תקודם מהר בוועדת הכלכלה, וגם יתווספו לה עוד ועוד סמכויות.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לכם, חברים, אומנם אני כבר לא אחראי על הסוכנות הזאת כעת, אבל ככל שהסוכנות הזאת תהיה חזקה, כך ייטב לעסקים הקטנים והבינוניים.

אריה מכלוף דרעי: מי שעוקב קצת יודע כמה היא מטפלת בנושא, כמה היא עושה – עדיין לא מספיק – כמה היא תרמה בנושא אשראי מול הבנקים, כמה בקרנות הפרטיות, שהיא מובילה ומוציאה למכרזים כדי להגדיל את האשראי על-ידי מוסדיים לעסקים הקטנים – – –

מיכל רוזין: מה עם הפרופורציות מול העסקים הגדולים-גדולים – – –

אריה מכלוף דרעי: דקה.

אריה מכלוף דרעי: ברור, ברור.

אריה מכלוף דרעי: תראי, מהפכות גדולות עושים גם בצעדים קטנים, אז אני אומר – – –

מיכל רוזין: כבר 15 שנה שמעתי – – –

אריה מכלוף דרעי: בסדר גמור.

אריה מכלוף דרעי: מה את רוצה, שאני אפסיק לדבר?

מיכל רוזין: לא – – –

אריה מכלוף דרעי: אז אוקיי, אז אני מנסה לדבר.

מיכל רוזין: שינוי גישה.

מיכל רוזין: אין שינוי גישה – – –

אריה מכלוף דרעי: יש שינוי גישה.

אריה מכלוף דרעי: יש שינוי גישה.

אריה מכלוף דרעי: יש שינוי גישה, תאמיני לי.

אריה מכלוף דרעי: גם בתוך המערכת הבנקאית יש שינוי, אומנם אטי, אבל יש שינוי.

אריה מכלוף דרעי: ובממשלה, אני אמנה לך כמה דברים שעשינו שבהם כן יש שינוי גישה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שהדברים האלה גם יסתיימו וייעשו יותר.

אריה מכלוף דרעי: תראו, הנושא הזה של חוק העסקים הקטנים, החוק של הסוכנות לעסקים קטנים, אני אומר שוב, הוא חוק חשוב וצריך לקדם אותו, ואני מקווה שכפי שאמרתם, פה אין אופוזיציה וקואליציה, ותדחפו את זה בוועדת הכלכלה כמה שיותר מהר.

אראל מרגלית: צריך – – – לתת עוד הרבה שיניים.

אריה מכלוף דרעי: אני מסכים.

אריה מכלוף דרעי: אני מסכים, אראל, אבל בכוונה – – –

אראל מרגלית: יושב פה גם שר הפנים – – –

אריה מכלוף דרעי: אני בכוונה זירזתי את זה, אראל, להביא את זה קודם כול לקריאה ראשונה אליכם, כיוון שידעתי שבוועדת הכלכלה אתם תכניסו – כמו שעשיתם עם חוק המדען הראשי, גם שם תכניסו את מה שצריך להכניס כדי לתת לזה את הבמה.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר אחד.

רועי פולקמן: – – –

אריה מכלוף דרעי: דבר שני, תראו – ואני אדבר גם בצורה הכי גלויה: הנושא של מוסר התשלומים במדינת ישראל, אני יודע שזה סוגיה לא פשוטה.

אריה מכלוף דרעי: אני בזמנו תמכתי בהעברת החוק של רועי בנושא הזה של מוסר התשלומים בקריאה טרומית.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי מראש שאני לא מסתפק בהיקף שהוא הלך עליו.

אריה מכלוף דרעי: אני הנחתי בוועדת השרים לחקיקה אתמול – ביום ראשון הוועדה באופן עקרוני אישרה את זה, בתמיכה של משרד האוצר ומשרד המשפטים, עם כמה הסתייגויות: יש התנגדות של משרד הפנים, של משרד הבריאות, של הרשויות המקומיות וגם של המגזר הפרטי.

אריה מכלוף דרעי: ואני רוצה כאן באמת – שאלו אותי מה קורה במדינות אחרות בעולם.

אריה מכלוף דרעי: אז נכון, בדקתי, עשינו מחקר.

אריה מכלוף דרעי: באנגליה יש עכשיו הליך חקיקה בנושא הזה, אין לי מדינות אחרות בעולם שהלכו בכיוון הזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל, לצערי – – –

אלעזר שטרן: – – – אתה יכול רק להגיד מה זה?

אריה מכלוף דרעי: אני אגיד לך מה הכוונה.

אריה מכלוף דרעי: הכוונה היא, חבר הכנסת שטרן – לצערי הרב, היום – זה התחיל בממשלה – החברות הממשלתיות, הרשויות המקומיות והמגזר הפרטי – מה קורה היום?

אריה מכלוף דרעי: יזם, עסק קטן שרוצה עבודה – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – מה אומרים לו?

אריה מכלוף דרעי: במקרה הטוב זה היום שוטף פלוס 90.

אריה מכלוף דרעי: יש כבר רשויות, לצערי הרב, גדולות, עתירות ממון, שמשקיעות את הכסף שלהן באיגרות חוב ואחרות, ועושים שם שוטף פלוס 180 יום.

אריה מכלוף דרעי: וכשאתה מנסה לערער – – –

עודד פורר: גם משרדי ממשלה.

אריה מכלוף דרעי: דקה, אני אגיע לזה.

אריה מכלוף דרעי: וכשאתה מנסה לערער אומרים לך: לא צריך, יש אחרים במקומך.

אריה מכלוף דרעי: מה קורה?

אריה מכלוף דרעי: אותו עסק קטן, זעיר, בינוני-קטן, איך שתקרא לו, לא מקבל את חלקו בעוגה של האשראי בבנקים או במוסדיים, ולכל הפחות הוא מתנהל על-פי השוטף שלו, כשגם בשוטף, מה שקורה הוא שחלק גדול מהעסקים לא עומדים, קורסים בגלל הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: ואני מביא את הדוגמה הקלאסית, כביש 1, וכולנו מצד אחד סובלים אבל נהנים לראות את תנופת הפיתוח של הכביש.

אריה מכלוף דרעי: התחילה את הכביש הזה חברה של קבלנים, מלח הארץ, אתה מכיר אותם, מבית-שאן.

אריה מכלוף דרעי: קבלנים ותיקים, קבלני עבודות עפר, משפחה לתפארת, וכל המשפחה רתומה ועשתה את העבודה הזאת – – –

מיקי לוי: – – –

אריה מכלוף דרעי: גם חבר הכנסת מיקי לוי מכיר אותם, משפחת בנימין, ועשו שם עבודה.

אריה מכלוף דרעי: והנה, הם זכו במכרז, זכו במכרז, והם התחילו לעבוד, עשו את העבודות היפות, את החיתוכים בהרים, והנה, קרסו פתאום.

אריה מכלוף דרעי: מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: לא בגלל ניהול לא נכון, לא בגלל עבודה לא נכונה.

אריה מכלוף דרעי: בגלל שלא שילמו להם בזמן אלה שהיו צריכים לשלם, החברות הממשלתיות.

אריה מכלוף דרעי: זה היה היקף כל כך גדול שהם לא יכלו לממן את עצמם, והבנקים – אתה יודע איך זה, תגובת שרשרת, והם נאלצו למכור את הכלים, נאלצו לפשוט רגל, נאלצו למסור את המכוניות שלהם.

אריה מכלוף דרעי: חראם.

אריה מכלוף דרעי: ממש, אני אומר, זה כל כך כואב בלב.

אריה מכלוף דרעי: זו דוגמה מה זה מוסר התשלומים – לצערי, אני חייב לומר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו, היהדות, שהבאנו לעולם ראשונים את המושג "ביומו תִתן שכרו", "הענק תעניק לו", כל כך הרבה דברים, עד כדי כך שיש בספרי הפוסקים, שכשאתה הולך להסתפר, או כשאתה הולך – תשלם מייד, ותגיד "לשם ייחוד" כשאתה מקיים מצוות, כשאתה משלם על המקום.

אריה מכלוף דרעי: זה כל כך – התורה החדירה בנו את הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: בן-אדם עושה עבודה, תשלם לו.

אריה מכלוף דרעי: חברים, כולנו עובדים כאן ומקבלים משכורת ב-1 בחודש.

אריה מכלוף דרעי: תארו לכם שהיו מעכבים לנו את זה בכמה ימים, מה היינו עושים?

אריה מכלוף דרעי: לא יכול להיות שיש חלוקה של אנשים שעובדים ומקבלים את השכר שלהם קבוע, ואנשים אחרים, שהם חלק גדול מהמשק, שעובדים ולא יודעים מתי הם יקבלו את שכרם.

אריה מכלוף דרעי: והם מפחדים לדבר, למה אם הם ידברו – לא ייקחו אותם, לא יעסיקו אותם.

אריה מכלוף דרעי: אני, בבית-הכנסת שבו אני מתפלל, כמעט בכל שבת זה חוזר.

אריה מכלוף דרעי: אנשים, מה זה קשי-יום?

אריה מכלוף דרעי: כשאני מדבר על עסקים זעירים, זה אדם אחד, אדם ואשתו, יש להם איזה עסק קטן – דברים, יוזמות כל כך יפות.

אריה מכלוף דרעי: מזה הם מתפרנסים.

אריה מכלוף דרעי: באים ובוכים: תשמע מה עושים לי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אחזור על זה בגלל צנעת הפרט.

אריה מכלוף דרעי: אני ממש רואה את דמעות העשוקים.

אריה מכלוף דרעי: זה ממש עושק אמיתי של הגדולים מול הקטן.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, רבותי – זה הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אז נכון, בממשלה הקודמת, אני חייב לציין, שר האוצר לפיד הלך, התחיל עם היוזמה הזאת, והחשבת הכללית הוציאה הנחיות.

אריה מכלוף דרעי: לצערי זה תפס במשרדי הממשלה, אבל אני חייב לומר לכם שמשרדי הממשלה הם הספק הקטן ביותר.

אריה מכלוף דרעי: מי שנותן את עיקר העבודות זה החברות הממשלתיות, ושם זה לא חדר, והרשויות המקומיות, וכמובן המגזר הפרטי, כיוון שגם החברות הגדולות – הבנקים, והארגונים הגדולים, והחברות הגדולות במשק – עושים את זה כלפי הספקים הקטנים, קבלני המשנה.

אריה מכלוף דרעי: אותו הדבר, הקבלנים הגדולים עושים את זה לקבלני המשנה הקטנים, וכך זה מידרדר.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, שואלים אותי איפה זכות חופש העיסוק.

אריה מכלוף דרעי: איך אני יכול בחקיקה לחייב את המגזר הפרטי ולהחליט בשבילו על מוסר תשלומים?

אריה מכלוף דרעי: תן למשק להתנהג איך שהוא, למה אתה מתערב?

אריה מכלוף דרעי: איפה זכות החוזה, זכות הקניין?

אריה מכלוף דרעי: אני אומר: רבותי, כשיש שרפה לא שואלים שאלות איך מכבים את השרפה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נמצאים במצב, אני אומר, מהגרועות שבאומות בעניין הזה; בין המדינות המערביות אין כמעט מדינה שמתנהלת כמו שאנחנו מתנהלים.

אריה מכלוף דרעי: מוסר התשלומים מידרדר לדבר נוראי.

אריה מכלוף דרעי: לכן אנחנו חייבים, לפעמים בכלים קשים ובחקיקה, להתערב בדבר.

אריה מכלוף דרעי: אני בכוונה הבאתי הצעת חוק לממשלה שמחייבת גם את המגזר הפרטי.

אריה מכלוף דרעי: אין מה לעשות.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע, תהיינה בעיות בזה, אבל אני מעדיף שקודם כול זה ירד לקריאה ראשונה, ושהוויכוח יתנהל בתוך הפרלמנט.

אריה מכלוף דרעי: שחברי הכנסת, אופוזיציה וקואליציה, כל אחד יכיר וכל אחד יבין עם מצפונו – לראות אם הוא מחויב לאיזשהו ראש רשות, שמפחד, שחושש להתנהל.

אריה מכלוף דרעי: אין שום סיבה שבעולם.

אריה מכלוף דרעי: הרשויות הקטנות שנמצאות במצוקה – נכון, הממשלה תצטרך להתחייב להעביר להן את התשלומים שלהן בזמן.

אריה מכלוף דרעי: אבל לא יכול להיות שהרשויות הגדולות, שאמרתי – הן עתירות ממון ומחפשות אפיקים של חסכונות לאיגרות חוב או כל מיני תוכניות חיסכון לכספים שלהן – הן בעצמן יעשקו את הקטנים ולא ישלמו להם בזמן.

אראל מרגלית: אפשר, אולי, שהממשלה תשים גם מימון ביניים כדי לעזור להן להיכנס – זה כולה לשלם על הריבית – לעזור להן להיכנס לתוך הנוהל, ואז – – –

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: אני מסכים אתך, חבר הכנסת מרגלית.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שדיברתם, באמת – היום היו המון הצעות.

אריה מכלוף דרעי: זו הבעיה המרכזית, הבעיה של המימון.

אריה מכלוף דרעי: תנו לעסקים הקטנים, לעסקים הזעירים, את האפשרויות הללו, להתנהל בשוטף פלוס 30 יום, ותאמינו לי, אתם תראו כמה שזה יניע, כמה שזה יכניס עוד עובדים חדשים, כמה שזה ייתן עוד עסקים וכמה שזה ייתן להם לצמוח.

אריה מכלוף דרעי: וזו, אמרנו, הצמיחה שיש לנו היום.

אריה מכלוף דרעי: וזאת הבעיה.

אריה מכלוף דרעי: כמה שאני התעמקתי – יש עוד המון דברים, אני מסכים שיש המון דברים, אבל הבעיה המרכזית היא הנושא של המימון השוטף, של מוסר התשלומים, ואני אומר – כמה שאנחנו טורחים להקים כל מיני קרנות, ולגייס כספים של אשראי, קודם כול בואו ניתן להם את מה שמגיע להם על-פי דין.

אריה מכלוף דרעי: זה מקור האשראי הכי טוב שלהם, שקודם כול יקבלו מה שהם מקבלים.

מיקי לוי: עם משרדי הממשלה זה כבר נפתר.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי.

אריה מכלוף דרעי: לא הקשבת.

אריה מכלוף דרעי: לא הקשבת.

אריה מכלוף דרעי: וציינתי אפילו לשבח את שר האוצר לפיד ואת סגנו מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: נו, מה אתה רוצה, יותר מזה?

מיקי לוי: נשארו לנו החברות הממשלתיות.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת מיקי, אמרתי את כל הדברים.

קריאה: מיקי, הכול – – –

נורית קורן: הוא רוצה שתכבד פעם שנייה.

מיקי לוי: יושב פה שר הפנים ואליו זה מופנה.

אריה מכלוף דרעי: גם הוא יודע את זה.

מיקי לוי: את זה לא אמרת.

מיקי לוי: את זה אני אומר.

אריה מכלוף דרעי: הוא יודע.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי את זה – – –

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה שיש – – – של משרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: זה לא שמשרד הפנים מתנגד, חלילה.

מיקי לוי: חס וחלילה.

אריה מכלוף דרעי: משרד הפנים – אלה הרשויות המקומיות שמנהלות על זה קמפיין חזק, אבל גם אתן צריך למצוא את השביל וגם אותן להכניס, אין מה לעשות.

אריה מכלוף דרעי: הרשויות החלשות, שצודקות שהן לא מקבלות את הכספים שלהן ממשרדי הממשלה בזמן – צריך לדאוג לחייב את משרדי הממשלה להעביר להן בזמן; מצד שני, לא יכול להיות שהספקים של הרשויות המקומיות לא יקבלו את הכספים שלהם.

אריה מכלוף דרעי: גם הם במצוקה, וזה גם האינטרס של הרשויות המקומיות שהעסקים הקטנים בתחום שיפוטן יוכלו לצמוח ויוכלו לנוע.

אריה מכלוף דרעי: לכן, אני שוב חוזר – יש לי שורה שלמה של דברים שבאמת – – –

סילבן שלום: – – –

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, כן.

אריה מכלוף דרעי: שעשינו, ואנחנו צריכים לרוץ שנינו, סילבן, יש לנו ישיבה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אבל היה חשוב לי לבוא ולהגיד יישר כוח לאותם חברי כנסת, לכולם, שעובדים בעניין, ואני מקווה שהיוזמות שהתחלתם, שהתחלנו בהן – נמשיך אותן ביחד, לא משנה באיזו מסגרת תפקיד כל אחד יעשה אותן, לטובת העסקים הללו, לטובת כל הציבור הזה שזקוק לתמיכה ולגב שלנו, אבל יש לו את היוזמה ואת הרצון ואת האמביציה להצליח, שניתן להם את הכלים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: רגע, אדוני השר, מה אתה מציע לעשות עם ההצעה?

אריה מכלוף דרעי: מה שרוצים המציעים.

אריה מכלוף דרעי: תגידו.

אריה מכלוף דרעי: מה אתם רוצים, המציעים?

רועי פולקמן: להסתפק בתשובה.

נורית קורן: מסתפקים בתשובה.

נורית קורן: תודה רבה לאדוני השר.

נורית קורן: מכיוון שאנחנו מסתפקים בתשובת השר אין עמדה נוספת, אבל לפנים משורת הדין – חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

נורית קורן: דקה לרשותך.

אלעזר שטרן: אבל אם השר – – –

נורית קורן: אה, אתה מסתפק?

נורית קורן: אז אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, בבקשה לשמור על השקט.

נורית קורן: ציון יום הבטיחות בדרכים

נורית קורן: אנחנו מציינים היום את יום הבטיחות בדרכים.

נורית קורן: חברי הכנסת, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד בנושא יום הבטיחות בדרכים, המתקיים בחסות הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, וכאן בכנסת מקדם אותו חבר הכנסת חמד עמאר.

נורית קורן: כל נפגע בתאונת דרכים הוא קורבן מיותר לחלוטין של רשלנות, לעתים של רשלנות פושעת, או של חוסר שימת לב.

נורית קורן: לעתים הוא קורבן של תשתית לקויה, של מזג אוויר קיצוני או של כוח עליון, אולי של מפגע לא צפוי על הכביש.

נורית קורן: לעתים נדירות יותר זו תקלה פתאומית ברכב, כגון אובדן הבלמים, אבל ברוב המקרים זהו פשוט חוסר הקפדה על כללי הנהיגה הבסיסיים, שיכלו להציל חיים או לחסוך חיי אומללות, לעתים נכות, מעוד אדם אחד או יותר.

נורית קורן: כל נפגע בתאונה הוא עולם שלם, עולם שלא יחזור להיות כשהיה, צער אין-סופי ותפנית חדה בחיי משפחתו והסובבים אותו.

נורית קורן: קשה לתפוס את עומק הכאב והסבל כשמדברים במספרים גדולים, ובכל זאת חשוב שנראה את תמונת המקרו ונשוב ונציין את הנתון הזה, המחריד כל כך: מאז קום המדינה נהרגו בתאונות דרכים 32,556 בני-אדם.

נורית קורן: זהו נתון שאסור לנו להתעלם ממנו.

נורית קורן: הדבר בידינו.

נורית קורן: הכנסת נדרשת שוב ושוב לתיקוני חקיקה בנושא המתאימים עצמם גם להתפתחות הטכנולוגית המואצת, כגון הסדרת כללי הרכיבה על אופניים חשמליים, שפגיעתם לצערנו רעה מאוד, וכן לגבי כללי השימוש והקנסות על שימוש בטלפון הנייד בנהיגה.

נורית קורן: היום אנו עוסקים בדגש על הולכי רגל, ולא בטוח כמה מהצופים בנו ואפילו מהיושבים כאן מודעים לכך שהחוק, בתקנות התעבורה, אוסר על הולך רגל לחצות כביש "כשלאוזניו צמודות אוזניות המחוברות – – – למכשיר להשמעת צלילים או קולות".

נורית קורן: לכן, יש חשיבות גדולה ליום הזה ולדיון הזה כאן, כדי שיתר האירועים האקטואליים לא ישכיחו מאתנו, חלילה, את הסוגיה הבוערת הזאת, שתמיד יש מה לעשות בה יותר.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: [הצעת חוק פ/717/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ו–2015 [הצעת חוק פ/2096/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו פותחים עכשיו בדיון מוקדם בהצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי, בתמיכת הממשלה.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי, לרשותך עד עשר דקות.

נורית קורן: מוצמדת להצעה של חבר הכנסת מיקי לוי הצעה נוספת, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני מבקש לברך את ידידי חבר הכנסת חמד עמאר שיזם היום את היום החשוב הזה לבטיחות בדרכים, וכן להודות לאנשי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ולאנשי אגף התנועה במשטרת ישראל שפועלים לכל אורך השנה במלחמה הבלתי-נגמרת בתאונות הדרכים.

מיקי לוי: הכנסת מצדיעה לכם.

מיקי לוי: זה יום שמח אבל גם עצוב.

מיקי לוי: היום הגענו לרף של 300 הרוגים מתחילת השנה.

מיקי לוי: מערכות ישראל אל מול הרוגי תאונות הדרכים – היחס הוא שני-שלישים לשליש, זה פחות או יותר היחס.

מיקי לוי: יש כמעט כ-10,000 הרוגים יותר בתאונות דרכים מאשר במערכות ישראל, וראוי שכולנו ניקח את זה לתשומת לבנו.

מיקי לוי: אני מבקש לברך גם את ועדת השרים לחקיקה שתמכה בהצעת החוק הזו.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, הצעת החוק שלי באה להתמודד עם תופעה מכוערת ואלימה שמתרחשת בחופי הארץ, בדרך כלל בחופים הלא-מוכרזים: נהגי ג'יפים, טרקטורונים ורכבי שטח אחרים נוסעים בניגוד לחוק לאורך החופים, ופעמים רבות בפראות, תוך סיכון חיי אדם והרס סביבתי בלתי הפיך לחי ולצומח.

מיקי לוי: רק לפני מספר חודשים נפצעה באורח בינוני אישה כבת 40 ששכבה להנאתה בחוף הים בחדרה ונדרסה על-ידי ג'יפ שנסע בפראות.

מיקי לוי: הנהגים הללו שמים פס ומצפצפים על החוק.

מיקי לוי: הם נכנסים לשמורות הטבע, הורסים בתי-גידול ופוגעים ברגל גסה בטבע, ששייך לכולנו.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, חייבים לשים לתופעה המכוערת הזו סוף ולתת בידי בתי-המשפט כלי נוסף חשוב מאין כמותו למלחמה בעבריינים.

מיקי לוי: כיום, החוק מתיר לרשויות אכיפת החוק לתת קנס ולשלול את רישיונם של העבריינים עד ל-120 יום.

מיקי לוי: לצערנו, אנחנו רואים כי העונשים הללו אינם מרתיעים דיים והעבריינות נמשכת.

מיקי לוי: נורא קל, הג'יפ או הטרקטורון חוזר הביתה ובן-משפחה אחר או חבר אחר יורד אתו לחוף הים, כשזה ששללו ממנו את רישיון הנהיגה יושב להנאתו בתוך הרכב לצדו של הנהג.

מיקי לוי: ולכן, על-פי הצעת החוק שלי, שאני מביא היום בפני הכנסת, בתי-המשפט יוכלו, במקביל לעונשים הקיימים, לאסור שימוש ברכב שאתו נעברה העבירה עד לתקופה של 120 יום, דהיינו, לשלול את רישיון הרכב, ואני רוצה להבהיר שיש צורך בחילוט הרכב כדי לוודא שלא ייעשה בו שימוש.

מיקי לוי: כל הנתונים מראים כי אין דבר כואב יותר מאשר לקיחת הרכב לתקופה של מספר חודשים.

מיקי לוי: זה משבש את אורחות חייו של העבריין וישמש סנקציה חמורה ומרתיעה לפעמים הבאות.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, חייבים לשנות את המצב ולהילחם בהפקרות השוררת בחופי ישראל.

מיקי לוי: אני רוצה לציין שרשות הטבע והגנים תומכת בהצעת החוק, ולאור תמיכת הממשלה בהצעה אני מבקש מחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה טרומית ולהעבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת להכנה לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: שוב, אני מודה לוועדת השרים ולכל מי שתמך בחוק הכל-כך חשוב הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

נורית קורן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

נורית קורן: לרשותך דקה, בבקשה.

מיכל רוזין: מיקי מלווה לי עוד דקה.

מיקי לוי: עלי.

מיכל רוזין: רבים מהצופים שרואים אותנו עכשיו בוודאי שואלים את עצמם מה הקשר בין חופים לבין יום הבטיחות בדרכים, ולכאורה הם באמת צודקים, לא אמור להיות קשר; החופים הם לא כבישים ובוודאי אינם נתיב תחבורה מאושר.

מיכל רוזין: עברייני החוף, כמו שאמר חברי, מצפצפים על החוק בעודם נוהגים ברכבם בחופי הים.

מיכל רוזין: נתונים של משטרת התנועה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מלמדים כי הענישה הקיימת לא מרחיקה את העבריינים מההגה וכי רבים נוהגים למרות פסילת רישיונם.

מיכל רוזין: רק בקיץ האחרון נדרסה אישה בעודה שוכבת על החוף.

מיכל רוזין: הפגיעה הסביבתית גדולה לאין שיעור.

מיכל רוזין: מנתונים של רשות הטבע והגנים ועמותת "אור ירוק" שהוצגו בעבר עולה כי מתוך 200 קילומטרים של חוף בישראל, 80% חשופים במישרין או בעקיפין לנזקים של רכבי שטח, אופנוענים, טרקטורונים, הפוגעים בטבע ומסכנים את השוהים בחוף.

מיכל רוזין: החוק שייך לנו, לאזרחים ולאזרחיות.

מיכל רוזין: סקר של "אור ירוק" שנערך השנה מלמד שכשני-שלישים מהציבור סבורים שיש להחיל – –

נורית קורן: נא לסיים.

מיכל רוזין: – – את חוק החרמת הרכבים גם על נהיגה בחופי הים.

מיכל רוזין: ביולי השנה, במענה לשאילתה שהגשתי בנושא כאן, בכנסת, הסכים השר לביטחון פנים כי יש צורך דחוף בהחמרת הענישה.

מיכל רוזין: לסיום, אני מברכת על כך שהשר עמד בהבטחתו והממשלה אכן תומכת בהצעת החוק, אבל אנחנו חייבים, לאחר הליך החקיקה, להישאר עם האצבע על הדופק, כי לא מספיק לחוקק חוקים, יש צורך באכיפה והסברה אפקטיביות.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת מיקי לוי על קידום הצעת החוק ועל ההזדמנות להצטרף להצעתו.

מיכל רוזין: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ישיב חבר הכנסת סילבן שלום, שר הפנים.

נורית קורן: הוא ישיב במשולב על שתי ההצעות.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, זאת ההזדמנות שלי לברך אותך על תפקידך כסגנית יושב-ראש הכנסת, ואני רואה שאת עושה אותו בהצלחה רבה ובנועם, דבר שמשרה כאן את האווירה הנעימה שיש בישיבה הזאת.

סילבן שלום: אין ספק שמדובר בדיון חשוב, יום הבטיחות בדרכים הוא דבר חשוב.

סילבן שלום: יש אצלנו עלייה בתאונות הדרכים לעומת העולם, שם יש ירידה.

סילבן שלום: אנחנו באמת צריכים לעשות הכול כדי לחזור למה שהיינו עד לפני שנה – ירידה מתמדת מדי שנה, בצורה משמעותית, של מספר תאונות הדרכים ומספר הנהרגים בתאונות הדרכים, לחזור לאותה מתכונת.

סילבן שלום: אני מאמין שזה אפשרי.

סילבן שלום: אין ספק שהצעת החוק הזאת תורמת תרומה נוספת.

סילבן שלום: כולנו יודעים על המצב הבלתי-אפשרי בחופים מבחינת האכיפה, ואתם יודעים מה?

סילבן שלום: לפעמים זה לא קורה רק בכלי רכב מחוץ למים, לפעמים זה גם בתוך המים.

סילבן שלום: כולנו זוכרים, וזוהיר זוכר, את המקרה המצער של אבי רן ז"ל, שחייו נגדעו בתוך שניות בגלל אופנוע ים שהיה בתוך המים.

סילבן שלום: אז אני לא יודע מה אפשר לעשות באכיפה של אופנוע ים בתוך המים, אבל אין ספק שנגדעו חייו של אולי בכיר שוערי ישראל, אחרי חודורוב, ומשפחתו מאז לא מוצאת מנוח, ואני מכיר את משפחתו.

סילבן שלום: ההצעה הזאת היא הצעה נכונה, היא הצעה טובה, היא הצעה שתורמת.

סילבן שלום: אנחנו, כמובן, כמשרד הפנים, היינו אמורים למסור את עמדתנו לוועדת שרים לחקיקה, כי בדרך כלל עמדת המשרד היא זו שקובעת את ההצבעה בוועדת שרים לחקיקה – וכמובן הבענו תמיכה מוחלטת בהצעה הזאת.

סילבן שלום: אני חושב שהצורך בהצעה הזאת הוא ברור מאליו.

סילבן שלום: דרך אגב, החוק כבר היום נותן סנקציה לא פשוטה על אלה, הייתי אומר, שמבצעים את אותה נהיגה מסוכנת.

סילבן שלום: כבר היום החוק קובע את העונש שניתן להטיל על מי שנוהג ברכב בחוף הים.

סילבן שלום: החוק קובע שמעבר לכל עונש אחר, יש לפסול את רישיון הנהיגה של אדם העובר על איסור נהיגה בחוף הים לתקופה שלא תעלה על 120 ימים, והצעת החוק הזאת אומרת: מעבר לרישיון הנהיגה, גם להחרים לו את הרכב ל-120 ימים.

סילבן שלום: אין ספק שמדובר בסנקציה לא פשוטה.

סילבן שלום: אני לא יודע אם היא תישאר כזאת גם אחרי הדיון בוועדת הפנים, כי מדובר בסנקציה קשה מאוד.

סילבן שלום: אין ספק ש-120 יום – זאת סנקציה קשה, אבל מי שעושה את המעשים האלה צריך להבין שיש גם שכר ועונש.

סילבן שלום: בסופו של דבר, מי שנוהג בצורה כל כך קשה צריך גם להיענש בצורה הזאת.

סילבן שלום: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לומר שאנחנו רוצים לעשות רפורמה מקיפה בחופי הים.

סילבן שלום: אני הוריתי לרכוש שני כיסאות ים מיוחדים בכל חוף ים מוכרז בארץ.

סילבן שלום: מדובר על 100 חופים.

סילבן שלום: כל אחד יש לו מעכשיו אפשרות לקבל שני כיסאות מיוחדים, שמותאמים גם למוגבלים וגם לקשישים שפוחדים להיכנס למים ולעמוד פן ייפלו.

סילבן שלום: האפשרות הזאת נותנת להרבה מאוד אנשים ליהנות מאותו משאב נהדר שיש לנו, משאב טבע, ויכולים להיכנס למים.

סילבן שלום: דבר נוסף: אנחנו פועלים להביא למצב – יחד עם משרד הכלכלה, כי זה לא נמצא בתחום החלטתי – לעשות פיקוח על המחירים, גם של כיסאות הנוח וגם של אותם מוצרים שניתנים שם; חמישה עד שישה מוצרים שניתן יהיה למכור אותם בעד 5 שקלים או 6 שקלים, ואין שום סיבה שימכרו מים ב-20 שקלים.

סילבן שלום: כן, מיקי.

מיקי לוי: אדוני, אני מודה שהעתקתי ממך את העניין הזה והעברתי לשדות התעופה, לרשות שדות התעופה, שאם, כדוגמת הרפורמה שלך, לא יורידו ארבעה, חמישה מוצרים – – –

נחמן שי: נפסיק לטוס.

מיקי לוי: – – – שעושקים, עושקים את אזרחי מדינת ישראל, בכוס קפה שעולה 19 שקלים – –

נחמן שי: נפסיק לטוס.

מיקי לוי: – – בשדה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: הורידו את זה ל-12 שקלים ואת המים ל-8 שקלים, אז יש כבר תקדים – – –

סילבן שלום: אני רוצה להגיד לך שהסיבה למחירים הגבוהים, גם שם וגם בים, היא אותה סיבה.

מיקי לוי: ודאי.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי אותן רשויות – –

מיקי לוי: – – –

נורית קורן: זה גם – – –

סילבן שלום: – – מבקשות לקבל את הסכום הגבוה ביותר מהזוכה במכרז.

סילבן שלום: עכשיו, ככל שהוא מציע סכום גבוה יותר הוא צריך למכור את המוצרים במחיר גבוה יותר.

סילבן שלום: זה פשוט.

נחמן שי: המכנה המשותף הוא שאנחנו פראיירים, השר – –

נורית קורן: נכון.

נחמן שי: – – ואנחנו מוכנים לשלם את זה.

סילבן שלום: אז, נחמן – – –

מיקי לוי: קהל שבוי.

מיקי לוי: קהל שבוי.

נורית קורן: וזה קורה גם בכנסת.

סילבן שלום: ולכן, לכן צריך לעשות את זה.

סילבן שלום: משרד הכלכלה משום מה טוען שזאת התערבות בנושא התחרות.

סילבן שלום: איזו תחרות, מה תחרות.

נחמן שי: שטויות.

סילבן שלום: הדבר השלישי, וזה כבר כן שייך אלי – –

עודד פורר: – – –

סילבן שלום: – – אנחנו התחלנו בעבודת מטה למנוע תשלום עבור כניסה לחופים.

סילבן שלום: אין שום סיבה שישלמו.

נורית קורן: – – – כל הכבוד.

סילבן שלום: החופים הם משאב טבע שצריך להיות ללא תשלום – –

נורית קורן: נכון.

סילבן שלום: – – ואני מקווה שנסיים את העבודה הזאת בתוך זמן קצר ונוכל – – –

רועי פולקמן: – – – רק צריך לראות שיש לרשויות המקומיות – לתחזק אותם כראוי, כי זה – – –

נורית קורן: כן.

סילבן שלום: רועי, אני יודע.

סילבן שלום: דרך אגב, צריך גם לשמוע את הקול שלך, כי אתה בא מהצד של השלטון המקומי ואתה מכיר את השלטון המקומי.

סילבן שלום: זה נכון, זה מכביד עליהן, אבל אני לא מוכן לקבל שבחופים מסוימים קובעים שיהיה תשלום, כי דווקא במקומות האלה – דרך אגב, התשלום הוא רק לחיצוניים, לא לתושבי העיר עצמה.

נורית קורן: נכון.

רועי פולקמן: מי שבא ברכב פרטי, למשל.

רועי פולקמן: אם אתה בא בתחבורה ציבורית, ניחא, אבל אם אתה בא ברכב פרטי – – –

מיקי לוי: אין בעיה, לשלם על חניה.

נורית קורן: אז אתה משלם על החניה.

סילבן שלום: לא, לא, לא, לא, גם חניה לא נשלם.

נורית קורן: – – –

סילבן שלום: אין שום סיבה.

סילבן שלום: כי זאת דרך אחרת לגבות תשלום עבור כניסה לים – דרך החניה.

סילבן שלום: אבל מה שאני רוצה להגיד לך הוא, שבמקומות ספציפיים גובים תשלום.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כדי לתת למיוחסים את האפשרות להשתמש בחוף הזה באופן בלעדי, בלי לתת לאחרים, הקרויים בשפת הלעג "אינדיאנים", את האפשרות להיכנס ולהשתמש יחד אתם או לשהות במחיצתם באותו מקום.

סילבן שלום: לכן, לא ניתן לזה אפשרות – –

רועי פולקמן: – – –

סילבן שלום: – – ואת זה אנחנו נמנע.

רועי פולקמן: – – –

סילבן שלום: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת.

נורית קורן: הצעות החוק.

סילבן שלום: בהצעות החוק, סליחה.

סילבן שלום: אני מבקש לתמוך בהצעות החוק ולהעביר אותן לדיון לקראת קריאה ראשונה בוועדת הפנים של הכנסת.

סילבן שלום: תודה רבה ובהצלחה.

נורית קורן: תודה, אדוני, השר.

נורית קורן: אני רוצה להודות לך על זה שאתה דואג לכל האזרחים שיוכלו להיכנס לחוף הים – –

יעקב מרגי: – – –

נורית קורן: – – וגם לאנשים מוגבלים.

נורית קורן: כי באמת, הם לא יכולים להגיע לחוף היום, ואתה עושה מעשה מאוד מאוד חשוב, כדי שגם הם יוכלו ליהנות מהמשאב הטבעי, מהים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעות, בבקשה – –

קריאה: – – –

נורית קורן: – – על שתי – על כל הצעה בנפרד.

נורית קורן: אנחנו מתחילים בהצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי.

נורית קורן: בבקשה.

קריאה: אין – – –

קריאות: אין – – –

נורית קורן: רגע.

נורית קורן: רגע.

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: רגע.

נורית קורן: רגע.

אוסאמה סעדי: – – –

נורית קורן: בבקשה.

מיכל רוזין: מירב, לא להתבלבל.

מיכל רוזין: לאט.

מיכל רוזין: גם שלי – – –

קריאה: – – –

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני – – –

מיקי לוי: – – – אין הצבעה.

מיקי לוי: אני לא מבין את הקואליציה הזאת.

מיקי לוי: אין אצלי.

קריאה: אין אצלו – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: לא מופיע אצלי במסך – – –

נורית קורן: אין לך?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ה–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: אני מוסיפה את חבר הכנסת מיקי לוי להצבעה.

נורית קורן: זה יפה שאתה לא מצביע על החוק של עצמך.

מיקי לוי: לא – – –

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אני יודעת, אני יודעת.

נורית קורן: אני צוחקת.

נורית קורן: כן.

קריאות: – – –

נורית קורן: אני אמרתי שאני מוסיפה אותך בשביל הפרוטוקול.

נורית קורן: אנחנו נעביר את הצעת החוק לוועדת הפנים להכנה לקריאה ראשונה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה השנייה: הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות הן: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: גם הצעה זו תעבור לוועדת הפנים ותוכן לקריאה ראשונה.

נורית קורן: אני מבקשת לומר לפרוטוקול – שיהיה מצוין שהיו גם להצעה של חבר הכנסת מיקי לוי 11 בעד.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ציון יום הבטיחות בדרכים

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום הבטיחות בדרכים, מס' 1269, 1376, 1390, 1393, 1402, 1455, 1489 ו-1497.

נורית קורן: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל רוזין: תודה רבה לכם.

קריאה: תודה רבה גם – – –

נורית קורן: תודה.

חמד עמאר: – – אני קודם כול רוצה לברך אתכם על העברת החוק.

חמד עמאר: הוא חוק מאוד חשוב.

חמד עמאר: תודה לכם שהבאתם את זה ביום הזה ושאישרו את העברת החוק ביום הזה.

חמד עמאר: היום אנחנו ציינו את יום הבטיחות בדרכים, שאני מוביל כבר השנה השביעית ברציפות.

חמד עמאר: אני רואה בו יום חשוב, יום שבו מעלים את הנושא למודעות הציבור, למודעות הכנסת.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שליוותה אותנו ביום הזה ועשתה עבודה מעולה, ואני רוצה להגיד לכם, קיימנו דיונים בוועדות חשובות, והתחלנו בוועדת החינוך, ואני רוצה להודות לחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, על הדיון המעניין שהיה בוועדה בנושא חינוך תעבורתי.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לכם, קיבלנו שם נתונים מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אוסאמה סעדי: נתונים מדהימים.

חמד עמאר: נתונים, שאתה בא ובודק – התקציב לחינוך תעבורתי היה לפני, ב-2008, 40 מיליון שקל.

חמד עמאר: במקום שיוסיפו לתקציב, לחשיבותו של העניין, מורידים את התקציב ל-18 מיליון שקל.

חמד עמאר: במקום שיגיעו לכל ילדי ישראל בכיתות י"א – וגם על זה אני אדבר – מגיעים לשני-שלישים מהילדים; מפספסים שליש בדרך כי אין תקציב להגיע לאותם ילדים ולאותם תלמידים בבתי-הספר.

חמד עמאר: שנית, אנחנו התקדמנו.

חמד עמאר: אני הייתי מעורב בחקיקת חוק הורדת גיל הרישיון, מגיל 17 לגיל 16 ותשעה חודשים.

חמד עמאר: אני תמכתי בחוק.

חמד עמאר: אמרו שהילד יקבל ניסיון לפני שיתגייס לצבא, וזה נכון.

חמד עמאר: אבל מצד שני, חינוך תעבורתי, נותנים את זה לכיתות י"א, במקום להוריד את זה לכיתות י', שיהיה מתאים לגיל שהילד יכול לקבל את התיאוריה, במקום לחייב את הילדים בחינוך תעבורתי לבגרות, במקום לקשור את זה עם תיאוריה, שיהיה מעניין לאותם ילדים.

חמד עמאר: כי בתוצאות של תאונות הדרכים והמעורבות בתאונות דרכים – הנהגים הצעירים הם הכי מעורבים במדינת ישראל בתאונות דרכים.

מיקי לוי: אז למה להפחית את הגיל?

חמד עמאר: אנחנו מדברים על ניסיון, לא דיברתי על להפחית את הגיל.

חמד עמאר: הגיל היום הוא 16 ותשעה חודשים.

חמד עמאר: המטרה של חקיקת החוק הייתה לתת לאותם נערים לצבור ניסיון לפני הגיוס לצבא, כי בגיל 18 הם מתגייסים, ואם הם מקבלים את הרישיון בגיל 17, שלושת החודשים האלה הם שלושה חודשים חשובים מאוד לצבירת ניסיון.

חמד עמאר: אבל צריך להתאים את זה לחינוך התעבורתי, ואותו חינוך תעבורתי צריך להגיע לכל ילד וילד.

חמד עמאר: זאת הנקודה שדנו בה בוועדת החינוך, והיא נקודה מאוד מאוד חשובה, וגם דנו במעורבות ילדים בתאונות דרכים, בעלייה שלה.

חמד עמאר: ושם הנתונים היו מהממים, מדהימים.

חמד עמאר: רוב הילדים שנהרגים בתאונות דרכים הם מהמגזר הערבי, מגיל אפס עד גיל 14.

אוסאמה סעדי: 60%.

זוהיר בהלול: 57%.

חמד עמאר: 57%.

חמד עמאר: אבל תאונות חצר, 100% – מהמגזר הערבי.

חמד עמאר: 100% ההרוגים מתאונות החצר – מהמגזר הערבי.

מיקי לוי: אסון.

מיקי לוי: זאת תרבות.

חמד עמאר: זה לא רק אסון.

חמד עמאר: אתה בא ואומר: בשנת 2009 – ואני אתן לכם דוגמה לעבודה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בנושא – ב-2009 היו 19 הרוגים בתאונות חצר, רובם בנגב.

חמד עמאר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לקחה על עצמה את הנושא של ההסברה; שנה אחרי זה היו אפס הרוגים.

חמד עמאר: אחרי זה הפסיקו להם את התקציב לנושא הזה – מספר ההרוגים עלה ל-15.

חמד עמאר: החזירו את זה עכשיו – חמישה הרוגים, ובאזורים שלא מתקיימת בהם הסברה על הנושא הזה של תאונות חצר.

חמד עמאר: אנחנו ערים לתנופה בנושא של תשתיות.

חמד עמאר: בכל מקום שמסתובבים רואים כבישים, בונים כבישים, מסילות רכבת, מפתחים את התחבורה הציבורית – ואני מברך את הממשלה, מברך את השר.

חמד עמאר: אבל יש לנו נקודה של כבישים אדומים, ויש לנו נקודה של מוקדי סיכון, ואמרתי את זה היום.

חמד עמאר: הרי אנחנו יודעים איזה כבישים אדומים יש לנו, ואנחנו יודעים איזה מוקדי סיכון.

חמד עמאר: לא הצלחתי לקבל לא משר התחבורה ולא מאף אחד: האם יש תוכנית חומש?

חמד עמאר: מתי אני מגיע למצב שאין לי יותר כבישים אדומים, שאין לי יותר מוקדי סיכון?

חמד עמאר: יש תוכנית חומש?

חמד עמאר: יש תאריך יעד מתי אנחנו פותרים את הבעיה הזאת?

חמד עמאר: עד עכשיו אין לנו תאריך יעד.

חמד עמאר: אין לנו תאריך יעד.

נורית קורן: נא לסיים.

חמד עמאר: אף אחד לא נתן לנו תאריך יעד.

חמד עמאר: משנת 2012 יש לנו עלייה במספר ההרוגים, לא רק השנה.

חמד עמאר: אנחנו עדים לעלייה במספר ההרוגים בתאונות דרכים.

חמד עמאר: השנה כבר 300 והרוג; בבוקר דיברנו על 300 הרוגים, עכשיו אנחנו מדברים על 300 והרוג.

חמד עמאר: כמעט כל יום יש לנו הרוג בתאונות דרכים.

נורית קורן: נא לסיים.

חמד עמאר: אני מסיים, רק עוד משפט אחד, ואני חייב לגעת בנקודה הזאת של המגזר הערבי.

חמד עמאר: שליש מההרוגים הם מהמגזר הערבי – יותר מיחסם באוכלוסייה.

חמד עמאר: האם הסיבה היא חוסר תשתיות?

חמד עמאר: האם הסיבה היא שבגלל שלאותו בחור צעיר ערבי שצריך לעבוד בתל-אביב יש הרבה נסיעות בכביש?

חמד עמאר: לא הצלחנו לקבל שום תשובה.

חמד עמאר: ואני אומר לכם, אם אנחנו רוצים להגיע ליעד שקבענו לעצמנו, שב-2020 יהיו פחות מ-300 הרוגים, חייבים לטפל בנושא של תאונות הדרכים במגזר הערבי ולהוריד את מספר ההרוגים במגזר הערבי.

חמד עמאר: תודה רבה.

נורית קורן: תודה גם לך.

נורית קורן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

נורית קורן: אני ממש מבקשת – זה נושא חשוב – לעמוד בזמנים, בבקשה.

נורית קורן: וחבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: אני בדרך כלל עומד בזמנים.

נורית קורן: נתתי לך – אתה יזמת את היום, נתתי לך קצת יותר.

חמד עמאר: יישר כוח.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אנחנו מציינים מהבוקר את יום הבטיחות בדרכים, ויש אורחים.

אוסאמה סעדי: אני אומר את המספרים, אני חושב שדי רק להזכיר את המספרים על מנת להבין את חומרת העניין שאנחנו מדברים עליו.

אוסאמה סעדי: אם היינו אומרים שמאז התפרצות האירועים האחרונים – ויש כאלה שקראו לזה אינתיפאדה שלישית – חבר כנסת זוהיר בהלול, אתה יודע כמה אזרחים נהרגו מאז ועד היום?

אוסאמה סעדי: חבר כנסת מיקי לוי, 11, ונפצעו בערך 200.

אוסאמה סעדי: אבל בתאונות דרכים, גברתי היושבת-ראש, בתקופה הזאת נהרגו 34 ונפצעו כ-2,000.

אוסאמה סעדי: יש לנו מדי יום הרוג אחד ועשרות פצועים.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על סיכום ההרוגים בתאונות דרכים מאז קום המדינה, המספר הוא בערך, חבר הכנסת חמד עמאר, 33,000 אזרחים הרוגים בתאונות דרכים.

אוסאמה סעדי: בכל המלחמות ובכל האינתיפאדות, הראשונה והשנייה, נהרגו מאז קום המדינה בערך 23,000 אנשים.

אוסאמה סעדי: רק בחודש האחרון, מאז התפרצות האירועים האחרונים, הממשלה, הכנסת, במצב חירום: חקיקה, כל שני וחמישי הוראות שעה, מתקנים, גברתי היושבת-ראש, חוקים והצעות חוק שהיו במגירה ולא עברו במשך שנים, ועכשיו בתוך חודש ימים מצליחים להעביר.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר מדובר בתאונות דרכים, אף אחד לא מתייחס לזה כאל מצב חירום.

אוסאמה סעדי: כאשר יש פיגוע ויש אחד, אזרח, שנדקר ואפילו לא נהרג, אז זאת כותרת בעמוד הראשון, אבל כאשר יש תאונת דרכים עם הרוגים אז זה בעמוד השישי או השביעי, ובקושי יש ידיעה, ככה, צדדית.

אוסאמה סעדי: אלו לא אותם חיים?

אוסאמה סעדי: אני חושב שיש כאן עיוות בסדר העדיפויות של הרשויות, במיוחד של הממשלה, שלא מקציבה ולא מדגישה את העניין הזה: 301 הרוגים מתחילת השנה עד עכשיו.

אוסאמה סעדי: במיוחד הדברים צועקים וזועקים לשמים כאשר אנחנו מדברים על המגזר הערבי: 34% מכלל ההרוגים הם מהמגזר הערבי; מאז תחילת השנה נהרגו במגזר הערבי 86 אזרחים בתאונות דרכים; 60 ילדים נהרגו בתאונות דרכים, מתוכם בערך 60%, 57% ילדים ערבים; בתאונות חצר, הזכיר חברי חבר הכנסת חמד עמאר, אנחנו 100%.

אוסאמה סעדי: ולמה?

אוסאמה סעדי: זה נכון שיש בעיות וליקויים קשים מאוד בתשתיות, אבל גם – כאשר אנחנו מדברים, גברתי היושבת-ראש, על תאונות דרכים במגזר הערבי – מפני שאין לנו אזורי תעשייה והפועלים והעובדים צריכים לנסוע מהגליל למרכז הלוך וחזור, ולדרום, על מנת לחפש מקום פרנסה ומקום תעסוקה, וצריכים לנהוג בשעות המוקדמות של הבוקר ולחזור מותשים ועייפים.

אוסאמה סעדי: ואז מדברים על הגורם האנושי, חבר הכנסת בהלול, ואין פלא שהאחוז שלנו הוא מעל אחוזנו באוכלוסייה – 34% לעומת 20%.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

אוסאמה סעדי: לכן, זה נושא כל כך כאוב.

אוסאמה סעדי: וטוב, חבר הכנסת מרגי, שעשית דיון בוועדת החינוך היום.

אוסאמה סעדי: ודיברתי על חינוך – יש לנו בעיה במגזר הערבי, אנחנו צריכים לעבוד אצלנו בבית גם על תאונות חצר, גם על חינוך תעבורתי.

אוסאמה סעדי: כן, חינוך ועוד פעם חינוך, וגם הממשלה – שתקציב תקציבים גם לתשתיות, גם לאזורי תעשייה, ולדאוג ולטפל בבעיה הזאת, החמורה ביותר, של תאונות דרכים במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת משה גפני – איננו באולם; חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חבל שבנושא חשוב כזה המליאה כל כך ריקה – –

נורית קורן: נכון.

מירב בן ארי: – – אבל זה קורה כאן כל הזמן.

מירב בן ארי: גם בשבוע שעבר – בנושא הדיור הציבורי.

מירב בן ארי: חבל.

מירב בן ארי: ציפיות אחרות.

מירב בן ארי: את מפעילה לי את הזמן.

מירב בן ארי: אני יודעת, את עומדת בזמנים.

מירב בן ארי: היום אנחנו מציינים את יום הבטיחות בדרכים, ואני באמת מודה לחבר הכנסת חמד עמאר, שמהיום שהגעתי לכנסת – אתה הכתובת בכל מה שקשור לנושא.

מירב בן ארי: זה מאוד חשוב לא רק לדבר, אלא באמת לקדם ולהעלות את זה לסדר-היום החברתי, למרות שכמו שאמר חבר הכנסת סעדי, אנחנו הרבה פעמים מתעלמים מקיומן של תאונות הדרכים.

מירב בן ארי: דיברתם על המספרים ועל כך שכל שנה יש כאן 300 אזרחים – לפחות מתחילת השנה יש 300 אזרחים.

מירב בן ארי: אז אם עושים חישוב, בערך, כמעט כל יום מת אדם מתאונת דרכים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: הוא יכול להיות דוד, דודה, סבא, סבתא, אח, אחות, וכל יום משפחה במדינה מאבדת מישהו שיקר לה.

מירב בן ארי: אם ניקח את זה בצורה קיצונית יותר, אז בעשור האחרון נהרגו כאן 358 ילדים.

מירב בן ארי: זה אומר שכל שנה, גברתי היושבת-ראש, נמחקת כיתה שלמה של ילדים.

מירב בן ארי: אז אני לא יודעת מה עוד צריך כדי להדליק את האורות האדומים ולהבין שיש כאן תופעה קשה מאוד.

מירב בן ארי: מה שעוד שמעתי היום, תופעה מעניינת, זה שרוב הנהגים הצעירים שנהרגים – זה בשל מהירות מופרזת, והמעורבות של חבר'ה צעירים עד גיל 24 היא פי-שניים משל חבר'ה מבוגרים.

מירב בן ארי: זה נתון מרתק בעיני, ולדעתי, חבר הכנסת עמאר, אולי צריך בכלל לנהל על זה דיון מיוחד עם חבר הכנסת מרגי בוועדת החינוך, בפגיעות הזאת של חבר'ה צעירים יותר.

מירב בן ארי: אני רוצה, כמובן, כמו כל פעם שמתעסקים בבטיחות בדרכים, לפחות לנגוע שוב בנושא של האופניים.

מירב בן ארי: אני מדברת תמיד על אופניים.

מירב בן ארי: אני בעד רכיבה על אופניים – – –

אוסאמה סעדי: בלי זה אי-אפשר.

מירב בן ארי: אתה שומע את הנתונים על פגיעות מאופניים, ואתה אומר לעצמך: זה דבר שאנחנו יכולים למנוע, זה דבר שהוא בידינו, זה דבר עם אחריות.

מירב בן ארי: אנחנו כל הזמן מדברים על אחריות.

מירב בן ארי: גם היום אמר בוועדת החינוך מנכ"ל הרשות למלחמה בתאונות הדרכים, שבחינוך ניתן למנוע.

מירב בן ארי: אז כן, אם אנחנו מתחילים בחינוך ואם אנחנו שומעים שרוב הפגיעות הן עם חבר'ה מתחת לגיל 24, אז כן, גם בנושא של אופניים, שזאת רכיבה בריאה וירוקה – ואני רוכבת בעצמי על אופניים – בהחלט אנחנו יכולים להתעסק כאן בחינוך.

מירב בן ארי: אני רוצה להעביר לכם עוד משהו ששמעתי בוועדה שהייתי בה השבוע עם שר התחבורה, שהוא הולך להשקיע מיליארד שקלים בתשתיות לרכיבה בטוחה על אופניים בערים, וזאת בשורה חשובה, בעיקר למי שרואה כמה הדבר הזה חשוב, לעודד רכיבה על אופניים.

מירב בן ארי: כמו כן, אני מעלה על סדר-היום שהנושא הזה, של אכיפה של נהיגה בטוחה, חייב להיות אצל הפקחים ברשות המקומית, כי אנחנו יודעים שהמשטרה, בטח בימים אלה, שהיא מלאה ועסוקה, היא מתעלמת מהתופעה.

מירב בן ארי: הולכי רגל יוצאים מביתם וחשופים למלחמה לא רק בכביש אלא גם על המדרכות.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מה אתכם, אבל כשאני יוצאת מהבית אני פותחת את השער של הבניין ומסתכלת ימינה ושמאלה – ואתם מהנהנים, אז את יודעת על מה אני מדברת – כדי שלא ידרוס אותי רוכב אופניים.

מירב בן ארי: ושוב, לפעמים אני יוצאת עם האופניים שלי, ואני כבר לא יודעת מאיפה תגיע המכה.

מירב בן ארי: זה נושא שאנחנו מחייכים בו, אבל זה נושא מאוד עצוב, שאפילו במדרכה אתה כבר לא מרגיש בטוח.

מירב בן ארי: אני קוראת מפה, בדקה האחרונה שנותרה לי, למשרד לביטחון הפנים ולמשרד התחבורה: תגיעו לפתרון, תחליטו מה אתם רוצים לעשות עם האופניים החשמליים, אבל תחליטו.

מירב בן ארי: במושב הראשון שלי העליתי את ההצעה.

מירב בן ארי: אמרו לי: חכי, אנחנו מחליטים אם זה גיל 16, אם זה רישוי, אם זה ביטוח.

מירב בן ארי: למה אתם עוד מחכים?

מירב בן ארי: קבלו את ההחלטה החשובה הזאת ותנו לאזרחי ישראל קצת ביטחון, ותנו להם את התחושה שלפחות על המדרכות החיים שלהם בטוחים יותר.

מירב בן ארי: מילה אחרונה לסיום, גם כחברה בוועדת החינוך וגם, באמת, כבר עשר שנים אני מתעסקת בזה: האחריות היא גם שלנו.

מירב בן ארי: היא שלנו כרוכבי אופניים, היא שלנו כנהגים, והיא שלנו, לפחות כל ההורים כאן בינינו, ללמד את הילדים שאפשר אחרת.

מירב בן ארי: כי אמר היום מנכ"ל הרשות למלחמה בתאונות הדרכים שאפשר אחרת, ואפשר רק באמצעות חינוך.

מירב בן ארי: אז קחו גם אתם אחריות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: בול בזמן – – –

נורית קורן: כל הכבוד שעמדת בזמנים.

נורית קורן: אני מודה לך.

נורית קורן: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

נורית קורן: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

זוהיר בהלול: האם גם אני יכול לברך אותך, גברתי היושבת-ראש, על כהונתך המרגשת כמנהלת ישיבות בכנסת ישראל?

נורית קורן: כן, אבל זאת לא הפעם הראשונה.

מירב בן ארי: כן, בגלל זה אני לא אמרתי – – –

זוהיר בהלול: כי שמעתי מישהו, אז חשבתי שאולי לא ראיתי בעבר.

נורית קורן: לא, השר, זאת הייתה הפעם הראשונה שהוא בא לדבר ואני מנהלת את הדיון.

יעקב מרגי: – – –

נורית קורן: נכון.

נורית קורן: תמיד טוב.

אוסאמה סעדי: אתה יכול לברך.

זוהיר בהלול: על כל פנים, המילה מברוכ היא מילה מאוד חשובה גם במערכת היחסים היומיומית בין בני-אנוש.

נורית קורן: מסכימה.

נורית קורן: בבקשה.

זוהיר בהלול: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי, אם הייתי יכול להיות קולם של הקורבנות, 32,556, שהלכו לעולמם על הכבישים בישראל, הייתי אומר שזעקתם מהקברים במעמקי האדמה היא מדוע לעזאזל ולכל הרוחות תאונות הדרכים ממשיכות לקטול עוד ועוד קורבנות.

זוהיר בהלול: ליד הקברים שלהם נטמנים עוד ועוד ילדים, קשישים, צעירים וצעירות באופן שהגורל לא קבע אותו.

זוהיר בהלול: אנחנו בדרך כלל אומרים: תשתיות, רשלנויות וגורלות, ואולי גם התנהגויות.

זוהיר בהלול: אבל את המוות ואת הקטל בכבישים אפשר – אולי לא למנוע לחלוטין, כי זאת משאלת לב אוטופית יתר על המידה, אבל מדוע בעולם יש ירידה תלולה בשיעורי התמותה בכבישים, וישראל – ישראל היא מהמדינות המתקדמות בעולם והמדינה המובילה בתאונות הדרכים, בקטל בדרכים.

זוהיר בהלול: מדוע?

זוהיר בהלול: להיכן אנחנו ממהרים?

זוהיר בהלול: מה החופזה הזאת על הכבישים?

זוהיר בהלול: האם אי-אפשר למנוע, לדוגמה, גברתי היושבת-ראש, באופן אבסולוטי את הנהיגה כאשר ברקע שתיית אלכוהול?

זוהיר בהלול: חזרה ממסיבות ביום שישי היא לעתים חזרה אל המוות.

זוהיר בהלול: יש סרט "בחזרה לעתיד", זאת החזרה אל המוות.

זוהיר בהלול: איך אנחנו לא יכולים למנוע זאת?

זוהיר בהלול: מדוע השוטרים לא מספיק אורבים ביציאה מהמועדונים האלה כדי למנוע את התופעה הזאת, את הקטל בדרכים?

זוהיר בהלול: אם הייתי קולם של הקורבנות הייתי שואל את ממשלת ישראל, מדוע מעולם לא ערכת – לא ערכתן, ממשלות ישראל לדורותיכן – ישיבה מיוחדת בנושא הכאוב הזה של מספרם, אדוני השר, ידידי ורעי שר הדתות – מדוע לעולם או מעולם לא התפניתם לרגע כדי לשאול עד מתי וכיצד אפשר לעצור את המפולת האנושית הזאת?

זוהיר בהלול: אם הייתי קולן של המשפחות השכולות הייתי מתייסר ושואל בשמן של המשפחות האלה, היכן האחריות הלאומית, ומדוע אנחנו לא מעלים את הסוגיה הזאת לרמת סוגיה לאומית במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אתם מרבים לדבר על חינוך, אוסאמה סעדי, ידידי המשפטן, ואולי, נדמה לי, גם מירב דיברה על החינוך.

זוהיר בהלול: אתה יודע, המילה חינוך הפכה להיות – זילות השימוש במילה חינוך.

זוהיר בהלול: על החינוך לבדו לא ייעצר הקטל בדרכים.

אוסאמה סעדי: – – –

זוהיר בהלול: הקטל בדרכים ייעצר רק על-ידי אכיפה נוקשה, אכיפת ברזל.

זוהיר בהלול: אני מצטער, אני איש חינוך, אני מורה במקורותי, אני הייתי גם מרצה עד לרגע כניסתי לבניין החשוב הזה.

זוהיר בהלול: ואני יודע שבעניין הזה גם אני נכשלתי, והכישלונות הקולוסליים ימשיכו ללוות את העניין החינוכי הזה, מכיוון שבתי-הספר כבר לא מחנכים.

זוהיר בהלול: אתם חיים באשליות.

זוהיר בהלול: בתי-הספר הפכו להיות בתי-ספר של ציונים ותו לא.

זוהיר בהלול: אין להם זמן להנחיל ערכים בנפשות של הילדים והילדות, של המתבגרים, שחברי ורעי חמד עמאר מבקש להוריד שלושה חודשים בסף הכניסה שלהם לעולם הנהיגה.

זוהיר בהלול: אולי זה חשוב, מכיוון שאתה גם הסברת, בחוכמה, את העניין הזה, להגיע אולי לגיל מסוים עם קצת ניסיון, אבל מדוע להתגלח על זקנו של הציבור שנוסע בכבישים ואנחנו שועטים ודוהרים אל המוות?

זוהיר בהלול: מילה אחת לגבי האוכלוסייה הערבית – ודיברת, אוסאמה, וחמד גם דיבר, אני לא רוצה להכביר, אבל אני רק רוצה לומר שמכיוון שלצעיר הערבי אין שום אפשרות להוכיח את המצ'ואיזם שבקרבו, ההזדמנות היחידה להפעיל את המצ'ואיזם, את העניין הרמבואלי – מרמבו, מהמילה רמבו – היא בכבישים.

זוהיר בהלול: החבר'ה שלנו שועטים בכבישים כאילו אין אלוהים, והם מגיעים די מהר אל מותם.

זוהיר בהלול: מילה אחרונה, גברתי, 30 שניות – אני מקריא, אני בדרך כלל לא אוהב להקריא: בשנת 2014 חלה עלייה של 27% במספר הילדים שנהרגו בתאונות דרכים.

זוהיר בהלול: עכשיו אני מדבר על ילדים.

זוהיר בהלול: ילדים מוגדרים כאוכלוסייה פגיעה, ושיעור היפגעותם מהווה אחת מבעיות הבטיחות העיקריות של מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: 358 ילדים נהרגו בתאונות דרכים רק בין 2005 ל-2014 – פחות מעשר שנים – ובממוצע 36 ילדים הרוגים בשנה.

זוהיר בהלול: 34,119 ילדים נפגעו בתאונות דרכים בעשור האחרון.

זוהיר בהלול: ועכשיו לעניין: מספר הפעוטות שנהרגו בשנת 2014 הוכפל ביחס לשנת 2013; האם נוותר על הזכות להיות פעוטות?

זוהיר בהלול: מרבית הילדים נפגעו כנוסעים ברכב; האם לבטל את הנסיעה ברכב?

זוהיר בהלול: מרבית הילדים נהרגים כהולכי רגל; האם לבטל את ההליכה ברגל, לעזאזל?

זוהיר בהלול: מרבית הנפגעים ברכיבה על אופניים חשמליים הם ילדים; האם לבטל את השימוש באופניים החשמליים, שהם רגע של אושר?

זוהיר בהלול: ילדים נפגעים יותר במהלך חופשות הקיץ והחגים; האם לבטל את החגים ואת הקיץ?

זוהיר בהלול: שעות אחר-הצהריים מסוכנות במיוחד לילדים בדרך, חבר הכנסת מרגי; האם לבטל את שעות אחר-הצהריים בייצור הטבעי של היקום שלנו?

זוהיר בהלול: האם נקיים עולם חדש, ורק אז נצפה להורדה משמעותית בתאונות הדרכים?

זוהיר בהלול: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

נורית קורן: אחרי הדברים של זוהיר בהלול כבר לא נשאר הרבה להגיד, אבל בכל זאת כל אחד חושף עוד נתון ועוד נתון, ובאמת הדברים ממש ממש חשובים, וחבל שהמליאה ריקה.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני חושבת שאם אנשים ישמעו את זוהיר בהלול בבוקר כשהם נוסעים אז הם יהיו רגועים ויהיו פחות תאונות.

נורית קורן: יש מצב.

יעקב מרגי: נכון, יש בו משהו מרגיע.

מירב בן ארי: כן, ממש.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אפשר לעשות אותו המרגיע של המליאה?

זוהיר בהלול: מירב, אהבתי אלייך נתונה לפני האמירה הזאת.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי וידידי שר הדתות, חבר הכנסת חמד עמאר, אני רוצה קודם כול להודות לך על ארגון היום החשוב הזה, שהתחיל בדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, אצלנו.

יעקב מרגי: הדיון אצלנו התמקד בחינוך תעבורתי ובהיפגעות בסביבת בתי-הספר.

יעקב מרגי: שמענו סקירה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, רשות שהוקמה במטרה להוביל ולתכלל את כלל הפעולות של ממשלת ישראל והארגונים כדי להביא למצב אופטימלי בכבישים ובדרכים.

יעקב מרגי: איך תקציב זה מקוצץ שנה אחר שנה?

מירב בן ארי: במיליונים.

יעקב מרגי: אני לא מכיר משרד או אגף או רשות שקוצצו ב-60%.

יעקב מרגי: היא עומדת על 40% מתקציבה ב"פיק" הגבוה שהיה, ולא די בזה.

יעקב מרגי: כחלק מהמטלות שלה היא גם צריכה לרכוש ניידות למשטרת התנועה.

יעקב מרגי: שאלה ששאלתי במהלך הדיון – יכול להיות שזה חשוב, אין לי בעיה עם זה.

יעקב מרגי: השאלה: יש גוף שחקר וקבע איזו משימה יש בה תועלת שיכולה להביא לפחות תאונות דרכים או ליותר בטיחות בדרכים?

יעקב מרגי: לצערי הרב לא קיבלתי תשובה.

יעקב מרגי: יש לי חשש שההחלטות מתקבלות בגלל אילוצים כאלה ואחרים – תקציביים, או של משרדי ממשלה כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: אני חושב שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – כשמה כן היא, היא צריכה לתכלל; היא לא צריכה לתקצב.

יעקב מרגי: תפקידה הוא להוביל, לקבוע מדיניות, לאגד את כל מי שנוגע, להפעיל את כל המשרדים הנוגעים בדבר, וחבל שזה לא כך.

יעקב מרגי: היא עושה עבודה טובה.

יעקב מרגי: היא עושה עבודה טובה.

יעקב מרגי: חברי חבר הכנסת זוהיר בהלול, המדינה ידעה מספר גבוה יותר של הרוגים בשנה.

יעקב מרגי: אומנם הצלחנו – יותר נכון, בשנים האחרונות בתקופת כהונתו של השר כץ, שר התחבורה, הוא הצליח להביא את זה לקו ה-300, 300 ו-, אבל זה עדיין מספר אסטרונומי, זה מספר גבוה.

יעקב מרגי: עשו פה אנלוגיה והשוואה: היו נזעקים אם זה היה מוות בנסיבות אחרות, והמדינה פה הייתה רועשת וגועשת, והיציעים פה היו מלאים בזעקות שבר ותוכניות לאומיות.

יעקב מרגי: ויש בידינו, לראיה, אלה שלא נפגעים בתאונות דרכים.

יעקב מרגי: זה לא מדע לא ישים; זה מוכח שיש אפשרות גם בלי תאונות דרכים.

יעקב מרגי: יש פה איזה לקונה שאנחנו לא מצליחים לגעת בה, והיא מורכבת מכמה פרמטרים.

יעקב מרגי: הזכרתם את סוגיית האלכוהול.

יעקב מרגי: אנחנו סלחניים מדי בנושא האלכוהול.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים, אנחנו יודעים בבירור שזה אחד הגורמים; אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: מדי פעם שומעים על איזה אכיפה פה ליד מועדון כזה או פאב כזה או כל מקום אחר, אולם אירועים, אבל עבודה מערכתית; חוקק חוק, הזכיר אותו חבר הכנסת חמד עמאר, שמביא את זה לרמה מינימלית ראשונית.

יעקב מרגי: יושם?

יעקב מרגי: לא יושם.

יעקב מרגי: צריך לבדוק.

חמד עמאר: חמש שנים לא יושם.

יעקב מרגי: צריך לבדוק למה.

יעקב מרגי: דיברנו על חינוך תעבורתי, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: סיפרתי.

יעקב מרגי: אני החודש בעזרת השם מגיע לגיל 55, אז תארו לכם מתי הייתי בגיל היסודי, בכיתה – – –

זוהיר בהלול: עד מאה-ועשרים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יואל חסון: לא רואים עליך, אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתה מוכן לתת לי את זה בכתב?

יואל חסון: כן.

יואל חסון: אם זה יעזור לך אז כן.

נורית קורן: אני רק רוצה להגיד לך שמשתבחים עם הזמן.

יואל חסון: הנה אני לוקח פתק, אדוני, ורושם.

יעקב מרגי: אני לא מתייסר מזה, אדרבה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

דוד אזולאי: 55 זה נגד עין הרע.

יעקב מרגי: אני לא מתייסר, אדרבה.

נורית קורן: זאת שנה מצוינת.

יעקב מרגי: אז אני אומר, אני זוכר את אותו שוטר, ידידי מפקד המחוז מיקי לוי – תאר לך באיזה שנים, לומר לך באיזה שנים הייתי בכיתה ג', ד'?

יעקב מרגי: בתחילת שנות ה-70, סוף שנות ה-60, ככה – והשוטר היה מגיע.

יעקב מרגי: ומי זה השוטר, אני זוכר את שמו: השוטר גבעוני.

יעקב מרגי: הוא פקד את כל בתי-הספר.

יעקב מרגי: זה היה לימוד חווייתי.

יעקב מרגי: זה חדור עד היום, עד היום.

יעקב מרגי: יש הרבה דברים שבגיל שלי אני כבר שוכח, את זה לא שכחתי.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: למה?

מיקי לוי: – – – כמו הבריטים.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעשות זאת.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעשות זאת.

יעקב מרגי: הבאנו בוועדה – אני מבין שמסתיים הזמן – מדינות שהכניסו את נושא החינוך התעבורתי לתוך מערכת החינוך, משולב במקצועות מסוימים.

יעקב מרגי: ואסיים בתהייה אחת.

יעקב מרגי: אנחנו מקדימים את גיל הוצאת הרישיון לבני-הנוער, וחינוך תעבורתי ניתן בכיתה י"א.

יעקב מרגי: אנחנו נותנים רישיון, את הכלי הזה ביד, מבלי שהכנו את בני-הנוער לסביבה שבה הם הולכים להשתמש ברישיון הזה – דבר פשוט, דבר פשוט.

יעקב מרגי: תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת מרגי, חבר הכנסת מרגי, הבטחתי לך אישור בכתב שאתה לא נראה בן 55.

יואל חסון: הנה האישור בכתב.

יעקב מרגי: זה נקרא לעיני בני עמי, לעיני בני עמי.

יואל חסון: לעיני בני עמי – – –

מיקי לוי: לעיני מצלמות המליאה.

נורית קורן: ואנחנו ניתן לאשתך אישור שאתה צעיר, צעיר.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, יעמדו בתור עכשיו לפניך לקבל מכתבים כאלה.

יואל חסון: בבקשה, יש כאן פתקים מוכנים.

יואל חסון: – – – יש פה הרבה מאוד פתקים.

יואל חסון: מי שצריך אישור – – –

קריאה: לא נאה ולא יאה.

מיקי לוי: גדול, אדוני היושב-ראש, גדול.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, יש לי יום הולדת בשבוע הבא.

יואל חסון: אז תזכירי לי.

יואל חסון: אני אתן גם לך אישור שאת – אני לא יודע בת כמה את, אבל את לא נראית לגילך.

יואל חסון: את לא נראית לגילך.

קריאה: היא לא מגלה בת כמה היא.

יואל חסון: גם אתה, אדוני השר, לא נראה לגילך.

יואל חסון: בבקשה, אתה יכול לעלות.

נורית קורן: רגע.

יואל חסון: אה, סליחה.

יואל חסון: חברת הכנסת קורן, נכון, נכון, סגנית יושב-ראש הכנסת, בבקשה.

יואל חסון: סליחה.

נורית קורן: שכחת, החלפת אותי.

יואל חסון: נכון, זה הגיל שלי.

יואל חסון: את רואה, כל אחד עם בעיות הגיל שלו.

יואל חסון: אצלי כנראה כן רואים.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, השר דוד אזולאי, תודה שאתה אתנו כאן, חברי חברי הכנסת, לפני הכול אבקש להעלות את זכרם של שלושה אנשים שנהרגו בשבוע האחרון בכבישי ישראל: אחיה של חברתי אסנת מידן, מאיר בן-עובדיה, זיכרונו לברכה, ואחותו וחברתה של חברי שמעון שטרית מדימונה, ענת וקנין ואירנה רסין, זיכרונן לברכה, אשר נהרגו מגלגל של משאית שנסעה לפניהן.

נורית קורן: המספר המזעזע, של 32,000 בני-אדם שנהרגו בתאונות דרכים מאז קום המדינה, הוא מספר שקשה לקלוט אותו, ובעצם תאונות הדרכים, כמו שאמרו חברי פה, הן האויב מספר אחת שלנו.

נורית קורן: מדינת ישראל נמצאת היום במאבק מול אחד האויבים הגדולים שלה; אויב בלתי צפוי, שפעם אחר פעם אנו מפסידים במערכה נגדו – תאונות הדרכים.

נורית קורן: רק בשנה האחרונה חל גידול של 14% במספר ההרוגים, באותה מלחמה שלא מבדילה בין דתות, בין ילדים למבוגרים, בין גברים לנשים, ומדי שנה מצטרפים מאות אזרחים למשפחת השכול, והמלחמה לא פוסחת על אף אחד.

נורית קורן: והשנה, שבוע הבטיחות בדרכים מתמקד בבטיחות של הולכי הרגל, כאשר יותר משליש מהנפגעים הם הולכי רגל.

נורית קורן: העלייה הגדולה בהיפגעות הולכי הרגל נובעת, בין היתר, מההתפתחות הטכנולוגית ומכניסת הטלפונים החכמים לחיינו.

נורית קורן: מכשיר הטלפון לא רק משמש לקבלת והוצאת שיחות, אלא הוא כלי העבודה שלנו.

נורית קורן: הוא החיבור שלנו בחיים בחוץ, ואין ספק שקשה לנו לדמיין את החיים בלעדיו.

נורית קורן: אך על הכביש, ברכב, באופניים ובתור הולכי רגל, המכשיר הקטן הזה הוא קטלני.

נורית קורן: רוב הנהגים מרבים להשתמש בתוכנות הניווט בטלפון הנייד בשל הנוחות והקושי בהתמצאות בכביש.

נורית קורן: אך לא רק: ישנם נהגים שמסמסים, קוראים הודעות ברשתות החברתיות ואפילו שולחים הודעות דואר אלקטרוני, ועיניהם על המסך במקום על הדרך.

נורית קורן: בנוסף, גם הולכי הרגל מסתובבים ברחובות צמודים למכשיר, ואף חוצים כבישים כאשר מבטם מופנה מטה.

נורית קורן: לעתים אנו רואים הולכי רגל שחוצים את הכביש עם אוזניות ואינם קשובים כלל לנעשה מסביבם.

נורית קורן: החוק נגד השימוש בטלפונים ניידים בנסיעה ברכב ובאופניים, אפילו בזמן חציית כביש, קיים, אך, לצערי, האכיפה אינה מספקת ויש להחמירה באופן מיידי.

נורית קורן: לאחרונה הצטרף לרשימת הסיבות לפגיעה בהולכי הרגל גורם אשר משמש מבוגרים וצעירים כאחד – האופניים החשמליים.

נורית קורן: אני תומכת בשימוש באופניים, כי זה כלי תחבורה חשוב, ירוק, משפר את הכושר, אך עם זאת, הוא מסוכן מאוד.

נורית קורן: עיקר הבעיה שלנו היא ההגדרה של האופניים החשמליים ככלי תחבורה ממונע לכל דבר, על כל המשתמע מכך: חבישת קסדה, ציות לחוקי התעבורה.

נורית קורן: אנו חייבים לשים לב לגידול במספר הרוכבים, ובעיקר לגילם של הרוכבים.

נורית קורן: בעצם החוק מתיר מעל גיל 14, אבל היום יש ילדים בני עשר שרוכבים במרכזי הערים, בכבישים הסואנים ובמדרכות, ונגד כל חוקי התעבורה.

נורית קורן: ולכן, יש להסדיר את כללי הרכיבה על האופניים החשמליים.

נורית קורן: ככל שאנו ממתינים זמן רב יותר, נפגעים יותר אנשים, ואנו משדרים לציבור שאין אכיפה וענישה והם יכולים להמשיך לנסוע ולסכן את עצמם ואת הולכי הרגל.

נורית קורן: עלינו להרחיב את הסמכויות של גורמי אכיפת החוק, כפי שאמרה וציינה קודם חברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, ואנחנו חייבים לחנוך ולהסביר לבני-הנוער שזה כלי רכב לכל דבר, כלי רכב אשר יכול להרוג.

נורית קורן: בהקשר הזה, אני פועלת כמה חודשים בנושא של הסדרת הביטוח לאופניים החשמליים, ואני מתכוונת להגיש הצעת חוק בעניין.

נורית קורן: אני רוצה לומר שבעצם, בעניין של האופניים החשמליים, בדרך כלל קורה שיש תאונות פגע-וברח, וכיוון שגם – וחברת הכנסת מירב בן ארי מקדמת את הצעת החוק שתחייב רישיון לאופניים, וגם לוחית רישוי כדי שנוכל לזהות את מי שפגע; זה חשוב מאוד.

נורית קורן: אני כבר מסיימת.

נורית קורן: לסיום, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, כולי תקווה שביום הבטיחות בדרכים בשנה הבאה נוכל להכריז מעל בימה זו על הפחתה משמעותית במספר הנפגעים בתאונות הדרכים, נהגים והולכי רגל.

נורית קורן: אני מקווה שלא נצטרך אפילו ציון של יום כזה כי ירדו התאונות בצורה משמעותית.

נורית קורן: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת קורן.

יואל חסון: אדוני השר, בבקשה.

יואל חסון: השר אזולאי ישיב בשם שר התחבורה והבטיחות בדרכים

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לחזור על העניין של הגילים, אבל אני לא יכול להתעלם.

דוד אזולאי: אני מסתכל על עצמי בראי.

דוד אזולאי: כשבאתי לפה הזקן שלי היה שחור, אני כבר לבן היום.

יואל חסון: אין ספק שהכנסת אשמה בכך.

דוד אזולאי: השאלה רק, ממה זה?

יואל חסון: לא, זה הכנסת אשמה בכך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחבר הכנסת עמאר.

דוד אזולאי: אני מכיר אותו הרבה שנים, אנחנו היינו יחד בהרבה ועדות, ואני חייב לציין – חבר הכנסת עמאר מתמיד בנושא הזה כבר כמה שנים טובות ולא מתייאש.

דוד אזולאי: ואני רוצה לברך אותך ולהודות לך.

דוד אזולאי: אני חושב שזו פעולה מבורכת, שהכנסת התברכה באיש כמוך שיוזם יום כזה, ועל כך תבורך.

דוד אזולאי: אני מקווה שתצא גם תועלת.

דוד אזולאי: אני רוצה לברך את חברי יושב-ראש ועדת החינוך חבר הכנסת יעקב מרגי, שגם הוא יזם היום, במסגרת תפקידו כיושב-ראש ועדת החינוך, דיון בנושא הבטיחות בדרכים, ועל כך תבורך.

דוד אזולאי: גם שר התחבורה, שאני כאן מדבר בשמו, הוא לא יכול לשבח את עצמו, אבל אני מרשה לעצמי, כאיש הצפון, שקצת מסתכל בצפון ומסתובב ורואה את המהפכה, התשתית, בכל האזור: פיתוח כבישים וצמתים חדשים לבלי הכר.

דוד אזולאי: אלה לא דברים שבאים – הם באים מתוך עמל רב.

דוד אזולאי: אני חושב שצריך להגיד גם על חצי הכוס המלאה, להודות לו על כך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני אעבור מכאן למה שהתבקשתי להגיד בשם שר התחבורה.

דוד אזולאי: משרד התחבורה והבטיחות בדרכים והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים משקיעים תקציבים, משאבים ומאמצים רבים כדי להפחית את מספר הנפגעים בתאונות הדרכים.

דוד אזולאי: ראוי לציין כי מדינת ישראל ממוקמת במקום גבוה יחסית בעולם בבטיחות דרכים, ואנו ממשיכים לפעול בכל המרץ ובכל הדרכים לשיפור המצב.

דוד אזולאי: אבקש להדגיש כי בשנת 2012 הייתה ירידה חסרת תקדים במספר ההרוגים לעומת השנה שקדמה לה.

דוד אזולאי: בראייה רב-שנתית מגמת הירידה נמשכה גם לאחר מכן.

דוד אזולאי: לצערנו הרב, בשנה האחרונה – להבדיל הבדלה גמורה מהמגמה המובהקת של השנים האחרונות – נרשמת מגמת עלייה במספר ההרוגים בתאונות הדרכים, כפי שהזכירו כאן המציעים שעלו לפה.

דוד אזולאי: עם זאת, אני רוצה לציין שביחס לשנה שעברה חלה ירידה של 9% בהרוגים במגזר הערבי, וירידה של 13% במספר ההרוגים הולכי הרגל.

דוד אזולאי: במספר ההרוגים עד גיל 14 חלה ירידה דרמטית של 45%, מ-22 הרוגים בתקופה זו בשנת 2014 ל-12 הרוגים מתחילת שנה זו.

דוד אזולאי: המשרד והרשות פועלים בתחומים רבים להגברת הבטיחות בדרכים: 1.

דוד אזולאי: השקעה מסיבית בתשתיות בין-עירוניות ועירוניות ומוקדי סיכון; 2.

דוד אזולאי: פיקוח ואכיפה על מוסכים, כלי רכב וקציני בטיחות; 3.

דוד אזולאי: פרסום והסברה בכל סוגי המדיה; 4.

דוד אזולאי: חינוך – תוכניות לימודים בנושא בטיחות בדרכים ופעילות משותפת של הרשות הלאומית לבטיחות עם משרד החינוך; 5.

דוד אזולאי: חקיקה – משרד התחבורה מקדם כמה תיקוני חקיקה, כגון התוספת השישית וניקוד עבירות תעבורה, הסדרת תנועה, אופניים, קורקינטים חשמליים ועוד; 6.

דוד אזולאי: טיפול באוכלוסייה ייעודית – קשישים, חרדים, מיעוטים ו"נוהגים אחרת בעסקים".

דוד אזולאי: כמו כן, הממשלה אישרה בישיבתה האחרונה ביום ראשון את התוכנית להפחתת מספר הנפגעים בתאונות דרכים באמצעות מתן תמריצים לבעלי רכב להתקין מערכות בטיחות מצילות חיים בכלי רכב.

דוד אזולאי: מדובר בשלוש מערכות מצילות חיים: מערכת בקרת סטייה מנתיב, שמתריעה בפני הנהג על סטייה מחוץ לנתיב הנסיעה; מערכת ניטור מרחק מלפנים, שמזהה מכשול לפני הרכב או אי-שמירת מרחק; מערכת לזיהוי הולכי רגל, המזהה הולכי רגל החוצים או ההולכים על הכביש בעת נסיעת כלי רכב.

דוד אזולאי: ממחקרים שונים עולה כי 90% מתאונות דרכים נגרמות בגלל הגורם האנושי, והתרעה מוקדמת של המערכות לנהג עשויה למנוע כ-80% מתאונות הדרכים.

דוד אזולאי: המערכות שנבחרו עשויות למנוע חלק ניכר מתאונות דרכים אלה ולחסוך חיי אדם רבים.

דוד אזולאי: פעילויות אלה מצטרפות לפעילות ענפה ומגוונת מצד הגורמים הנוספים העוסקים בתחום, כמו משטרת ישראל, בתי-המשפט, משרד הבריאות ועוד.

דוד אזולאי: בטוחני כי כלל הפעילויות הללו יביאו להפחתה וצמצום של מספר הנפגעים, ההרוגים בתאונות דרכים.

דוד אזולאי: עכשיו משהו בנימה אישית שאני רוצה להגיד: בכל זאת, אי-אפשר – אני מקריא את הדברים, אבל אני לא יכול להתעלם.

דוד אזולאי: גם לי יש מה להגיד בנושא הזה.

זוהיר בהלול: זה הכי מעניין.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לצערנו הרב, בכל פעם שקורה פיגוע במדינת ישראל כולנו מזדעזעים; אף אחד לא נשאר אדיש.

דוד אזולאי: משום מה פיתחנו מנגנון, כשמדובר בהרוגים בתאונות דרכים – אנחנו עוברים לסדר-היום.

דוד אזולאי: עד שזה לא נוגע ממש בשכונה, במשפחה, בחבר, אנחנו לא חשים; אנחנו לא יודעים מה זה.

דוד אזולאי: כואב הלב שזה היחס.

דוד אזולאי: ידידי וחברי חבר הכנסת זוהיר בהלול, שמעתי את דבריך, ודיברת על חינוך.

דוד אזולאי: גם אני בא ממערכת חינוך.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מרגי העלה את הנושא של החינוך, והוא הזכיר לי.

דוד אזולאי: גם אני פעם למדתי בבית-ספר יסודי.

דוד אזולאי: זוכרים כולנו את השוטר שהיה בא להדריך אותנו.

דוד אזולאי: אז אני אומר לך: אחוז בזה, ואל תנח ידך מזה.

דוד אזולאי: חינוך ואכיפה – שניהם ביחד, לא אחד.

דוד אזולאי: לא הייתי מוותר על אף אחד.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני חושב שחלק גדול מאזרחי מדינת ישראל, הפגישה הראשונה שלהם עם המשטרה היא על הכביש, ומשהו שם לקוי וצריך לשפר אותו.

דוד אזולאי: יש הרבה סיבות לריבוי התאונות: מצב הרכבים, מצב הכבישים, מצב הנהגים, היעדר חינוך.

דוד אזולאי: אבל ישנה בעיה, לדעתי, ביסוד של הקטל בדרכים – הזילות בחיי אדם.

דוד אזולאי: נהגים פשוט מהמרים על חיי הזולת.

דוד אזולאי: כולנו פה נוהגים.

דוד אזולאי: לא פעם ולא פעמיים נתקלנו בנהגים מטורפים, ואתה יכול להיות הנהג הטוב ביותר בעולם אבל ההוא שבא ממול – מטורף שמסכן אותך.

דוד אזולאי: השאלה היא מהיכן נובע אותו זלזול, וזילות, בחיי אדם.

דוד אזולאי: פה זה כבר עניין ערכי.

דוד אזולאי: ידע כל נהג שאין ביהדות דבר יותר יקר מחיי אדם, ועל זה נאמר: ונשמרתם לנפשותיכם.

דוד אזולאי: ואני אספר משהו אישי שנתקלתי בו.

דוד אזולאי: לפני כשנה וחצי מישהו שעשה תאונה קשה נשפט לשנה בבית-הסוהר.

דוד אזולאי: הלכתי לבקר אותו בבית-הסוהר – בחור צעיר שלצערי הרב עשה תאונה, גרם לפציעה קשה במעבר חצייה וקיבל על כך שנה.

דוד אזולאי: ביקרתי אותו, ישבתי ושוחחתי אתו.

דוד אזולאי: שאלתי אותו: מה עשית?

דוד אזולאי: סיפר לי.

דוד אזולאי: מה אתה עושה פה עכשיו בבית-הסוהר?

דוד אזולאי: ספר לי, מה אתה עושה?

דוד אזולאי: לא נעים להגיד – פשוט יושב.

דוד אזולאי: אז יהודי שומר תורה ומצוות הולך למדרשה ולומד.

דוד אזולאי: זה מה שהוא עשה.

דוד אזולאי: אז הוא בסוף קיבל את השליש.

דוד אזולאי: מה לימדנו את אותו אדם שעשה עבירה קשה?

דוד אזולאי: חשבתי לעצמי – אני זורק פה אתגר לחברי הכנסת שנמצאים פה, ואני ניסיתי, לא הגעתי לזה, לצערי הרב.

דוד אזולאי: אני חושב, במקום להושיב אדם כזה בבית-הסוהר, הייתי מושיב אותו על אמבולנס; הייתי מושיב אותו על כבאית, שילווה ושישב פעם בשבוע יום אחד בחדר המיון וייתקל באותם פצועים מתאונות דרכים ויראה מה קורה להם.

דוד אזולאי: האמינו לי, זה יחסוך למדינה הרבה כסף, נשיג תוצאה טובה, ואנחנו נהיה גורם מחנך לאותם אנשים.

דוד אזולאי: זאת עבירה ראשונה, זה נכון, אבל מה לעשות, בינתיים מישהו שוכב בבית-חולים הרבה זמן.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שמישהו ירים את הכפפה הזאת.

דוד אזולאי: האמינו לי, אני חושב שזה יביא תועלת למלחמה בתאונות הדרכים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה, אדוני השר.

יואל חסון: אני קודם כול שמח שהרמת את עיניך מעל הדף, כי התחלת לדבר דברי טעם ודברים חשובים.

יואל חסון: אני שואל את חברי הכנסת, האם הם מסתפקים בהודעת השר?

קריאות: כן.

מירב בן ארי: כשדיברת בלי הדפים, הנאום שלך – – –

קריאות: – – –

דוד אזולאי: אני חייב לעשות את שליחותי, ואני לא רוצה להחטיא את המטרה שלשמה נשלחתי.

זוהיר בהלול: אבל אתה עד שאמרתי את הדברים לפני שנאמרו.

יואל חסון: אתה חזית אותם, ואנחנו חשנו אותם; זה ההבדל הגדול, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לשר.

יואל חסון: אנחנו מסתפקים בתשובת השר.

יואל חסון: תם סדר-היום.

יואל חסון: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ב בחשוון התשע"ו, 4 בנובמבר 2015, בשעה 11:00.

יואל חסון: ישיבה זו נעולה.