ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 57, 2015-11-02 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' בחשוון התשע"ו, 2 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו–2015; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 123) (הסתה לטרור), התשע"ו–2015; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 56), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 62) (הטרדת מוקד חירום), התשע"ו–2015, של חברי הכנסת עמר בר-לב, מרב מיכאלי וניסן סלומינסקי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2160/20 וכלה בהצעת חוק פ/2188/20 – הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת עילות לעבירות הסתה ופשע שנאה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – חירות הביטוי), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, מרב מיכאלי, מיקי רוזנטל וקסניה סבטלובה; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – רישיון נהיגה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ענת ברקו, אברהם נגוסה, איתן ברושי, רועי פולקמן, אלעזר שטרן, מאיר כהן, רחל עזריה, טלי פלוסקוב, אורן אסף חזן, אלי אלאלוף, יעקב מרגי, יואב בן צור, אורי מקלב, משה גפני, דוד ביטן, יואל חסון ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק דיור בר-השגה בשטחי מחנות צה"ל המתפנים, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, נחמן שי, עמר בר-לב, אורי מקלב, אילן גילאון, אראל מרגלית ושלי יחימוביץ; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – סימון ביצים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, איציק שמולי, שרן השכל, בצלאל סמוטריץ, דב חנין, יואל חסון ונחמן שי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעות והסעות), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – שכר עורך-דין), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור מכירת פרוות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, ענת ברקו, רועי פולקמן, ניסן סלומינסקי, נורית קורן, אברהם נגוסה, טלי פלוסקוב, מכלוף מיקי זוהר, מירב בן ארי, עמיר פרץ, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, יחיאל חיליק בר, דב חנין, אוסאמה סעדי, באסל גטאס, עאידה תומא סלימאן, יפעת שאשא ביטון, אילן גילאון, איימן עודה, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, איילת נחמיאס ורבין, קארין אלהרר, נחמן שי וקסניה סבטלובה; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור שחיטת בעלי-חיים זה לעיני זה או בחיפזון),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, בצלאל סמוטריץ ועודד פורר; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לעסק קטן או בינוני הנמצא באזור בניית הרכבת הקלה בגוש-דן), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת דמי ניהול לעמיתים בגיל פרישה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מיכל בירן ועמר בר-לב; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – שיעור הריבית בהלוואה לדיור), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אלי כהן ואברהם נגוסה; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – שלילת סמכותו של בית-המשפט העליון להתערב בהחלטת ועדת הבחירות המרכזית לעניין אישור או פסילת מועמד או רשימה מלהשתתף בבחירות), מאת חברי הכנסת אביגדור ליברמן, אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ועודד פורר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות רווחה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, יוסי יונה, אורלי לוי אבקסיס, יואב קיש, יפעת שאשא ביטון, מאיר כהן, יעל גרמן, יחיאל חיליק בר, חיים ילין, עפר שלח, איתן כבל, איימן עודה, זוהיר בהלול, חמד עמאר, מנחם אליעזר מוזס, נאוה בוקר, עיסאווי פריג', יצחק וקנין, יואב בן צור, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, זהבה גלאון, עמיר פרץ, מסעוד גנאים, אוסאמה סעדי, ישראל אייכלר, יואל חסון, משה גפני, נורית קורן, ינון מגל, מיכל רוזין, אורן אסף חזן, יעקב מרגי, עבד אל חכים חאג' יחיא, טלב אבו עראר, דב חנין, אחמד טיבי, באסל גטאס, מיכל בירן, אלי כהן, אלי אלאלוף, מיקי רוזנטל, טלי פלוסקוב, מנואל טרכטנברג, מיקי לוי, קסניה סבטלובה, יואל רזבוזוב, אילן גילאון, רויטל סויד, זאב בנימין בגין, אבי דיכטר, סופה לנדבר, אורי מקלב ואיתן ברושי; הצעת חוק נסיעות חיילים ברכבת ישראל, ברכבת הקלה ובאוטובוסים ציבוריים, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן ורוברט אילטוב; הצעת חוק החזרתם של תושבי גאבסיה,

ירדנה מלר-הורוביץ: אקרית ובירעם לכפריהם, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – עידוד הנגשה להשכלה גבוהה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי, אלי אלאלוף, קארין אלהרר, איציק שמולי, זוהיר בהלול, זהבה גלאון, דב חנין ואילן גילאון; הצעת חוק להנצחת זכרו של הרב עובדיה יוסף, התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת מעגל הזכאים למענק לימודים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעקב פרי, חיים ילין, קארין אלהרר, קסניה סבטלובה, איתן כבל, אלעזר שטרן ויואל רזבוזוב; הצעת חוק העונשין (תיקון – רצח תוך זריקת אבנים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, שרן השכל, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן, אברהם נגוסה, נאוה בוקר, יואב קיש, אורן אסף חזן, יצחק וקנין, שולי מועלם-רפאלי, דוד אמסלם, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, חמד עמאר, עודד פורר, מנחם אליעזר מוזס, מרדכי יוגב ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, יעקב מרגי, אורן אסף חזן, איילת נחמיאס ורבין, רועי פולקמן, אלי כהן, שרן השכל, אברהם נגוסה, מרדכי יוגב, יואב בן צור, מיכאל אורן, אלי אלאלוף, סופה לנדבר, טלי פלוסקוב, ענת ברקו, מכלוף מיקי זוהר, ניסן סלומינסקי, רחל עזריה, שולי מועלם-רפאלי, אבי דיכטר, נאוה בוקר, תמר זנדברג, זהבה גלאון, אילן גילאון, איל בן ראובן, יואל חסון, רויטל סויד, איציק שמולי, אחמד טיבי, מיקי לוי ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור על התקשרות קבלנית להעסקת עובדים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, דב חנין ועליזה לביא; הצעת חוק שיקום, קידום ושילוב אנשים עם אוטיזם בקהילה, התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שלילת גמלה המשולמת בעד קטין שהורשע בעבירה שבוצעה ממניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסדות חינוך כעבודה מועדפת), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, יעקב מרגי, מיכל בירן, שרן השכל, ישראל אייכלר, יואב בן צור, יצחק וקנין, שולי מועלם-רפאלי, רוברט אילטוב, מיכאל אורן, ענת ברקו, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, דוד ביטן, איתן כבל, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, נחמן שי, מיקי לוי, קארין אלהרר, עליזה לביא, נאוה בוקר, סתיו שפיר ויואב קיש; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הוספת מוסדות חינוך), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין, עליזה לביא, מיקי לוי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, יעקב פרי, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, מירב בן ארי, עודד פורר, אורי מקלב, יחיאל חיליק בר, דב חנין, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, סתיו שפיר, אילן גילאון, אלי אלאלוף, יפעת שאשא ביטון, יוסי יונה, תמר זנדברג וטלי פלוסקוב; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – מחיקת רישום פלילי לחיילים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ענת ברקו, מנחם אליעזר מוזס, מירב בן ארי, יואב קיש, איתן כבל, נחמן שי, איל בן ראובן, עליזה לביא, מיכל רוזין, מאיר כהן, עמר בר-לב, דניאל עטר, איציק שמולי, יצחק וקנין, בצלאל סמוטריץ, אלי כהן, נורית קורן, אברהם נגוסה, טלי פלוסקוב ואבי דיכטר; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הארכת המועד להגשת בקשה על-ידי קורבן עבירה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין, עליזה לביא, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, יעקב פרי, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, מירב בן ארי, אורי מקלב, עודד פורר, יחיאל חיליק בר, דב חנין, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, סתיו שפיר, אילן גילאון, אלי אלאלוף, יפעת שאשא ביטון, יוסי יונה, תמר זנדברג וטלי פלוסקוב;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – בוררות חובה בשירותים חיוניים), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת שרן השכל.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי חבר הכנסת איתן ברושי ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – אי-מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ה–2015, שמספרה פ/1906/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת ענת ברקו, עליזה לביא ומירב בן ארי בנושא: ההסתה במערכת החינוך של הרשות הפלסטינית.

ירדנה מלר-הורוביץ: וכן, בקשת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: לקראת תום שבע השנים הרעות של אובדן הביטחון והדרך;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הניסיונות לקשור לתקציב המדינה את עיקורו מתוכן של חוק השוויון בנטל ופגיעה אנושה במודל צבא העם

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת סיעת המחנה הציוני: לקראת תום שבע השנים הרעות של אובדן הביטחון והדרך.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לך ולסיעה שלך הוא השר יריב לוין.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, יש צמתים בדרכה של אומה, שמצריכים חשבון-נפש קולקטיבי נוקב.

מנואל טרכטנברג: אנו מתקרבים במהרה לצומת כזה, שהרי בעוד זמן קצר נסגור שבע שנים רצופות של ממשלות בראשותו של בנימין נתניהו.

מנואל טרכטנברג: על כן חשוב לשאול האם היו אלו שבע השנים הטובות, כמו אלו שחזה יוסף לאור חלום פרעה, או שמא הפעם התהפכו היוצרות והיו אלה דווקא שבע השנים הרעות שבאו עלינו תחילה.

מנואל טרכטנברג: בואו נבחן זאת בכל תחום ותחום, בעיניים פקוחות ובשכל ישר.

מנואל טרכטנברג: הממשלה ה-32 החלה את כהונתה בסוף מרס 2009.

מנואל טרכטנברג: בפן הכלכלי, המשק סבל אז מגלי ההדף של המשבר הכלכלי הגדול שפקד את העולם.

מנואל טרכטנברג: אבל התאוששנו מהר בזכות הניהול הכלכלי האחראי והזהיר של הממשלה שקדמה לה, וגם, יש להודות בפה מלא, של ממשלת נתניהו בתחילתה.

מנואל טרכטנברג: אבל מאז, שיעור הצמיחה של התוצר, הסממן העיקרי לאיתנות המשק, רק הלך וירד: מ-5.5% ב-2010 לכ-2.5% לאחרונה, ולצערי הרב, היד נטויה כלפי מטה.

מנואל טרכטנברג: אי-אפשר להתווכח עם הנתונים.

מנואל טרכטנברג: בהסתכלות של שבע שנות ממשלות נתניהו, הציון בצמיחה ברור: נכשל.

מנואל טרכטנברג: בימים אלה המערכת הפוליטית כמרקחה מסביב לאישור מתווה הגז.

מנואל טרכטנברג: צריך להזכיר, מאגר "תמר" התגלה בתחילת 2009, בסמוך להקמת ממשלת נתניהו.

מנואל טרכטנברג: בתום כמעט שבע שנים של כשל שלטוני מתמשך, עומד להיות מאושר מתווה גז שלא עושה צדק עם אזרחי ישראל ולא מביא לביטחון אנרגטי.

מנואל טרכטנברג: הכשל הזה – כל-כולו מבית-מדרשו של ראש הממשלה.

מנואל טרכטנברג: הפעם אין מישהו אחר להאשים.

מנואל טרכטנברג: לא את התקשורת, לא את "דאעש" ואפילו לא את המופתי.

מנואל טרכטנברג: ואיך זה עומד לקרות?

מנואל טרכטנברג: על-ידי כך ששוב ראש הממשלה ייקח חתיכות וטלאים ממשרדי ממשלה קיימים וירכיב באמצעותם מבנים שלטוניים מעוותים ורעועים, אשר ההיגיון היחיד שעומד מאחוריהם הוא הנוחות הפוליטית הרגעית שלו, של ראש הממשלה.

מנואל טרכטנברג: האם זו משילות?

מנואל טרכטנברג: האם זה מבנה שלטוני ראוי, מותאם למאה ה-21, משרת את הצרכים של אזרחי ישראל?

מנואל טרכטנברג: האם זה סביר שראש הממשלה מחזיק בשלושה תיקים נוסף על תפקידו, וכעת יתווסף לו תיק רביעי?

מנואל טרכטנברג: לא פלא, אם כן, הציון המגיע לממשלות נתניהו בנושא הגז ובנושא משילות ומבנה שלטוני: נכשל.

מנואל טרכטנברג: אגב, התוצאה הטובה היחידה, כנראה, שתצא ממתווה הגז היא העברת מעונות-היום ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: הגיעה השעה, ואני רוצה לברך את השר בנט, שר החינוך, שעמד על כך.

מנואל טרכטנברג: גשמים עזים בשבוע שעבר שטפו את הגרגיר האחרון של אמון הציבור במדינה בהתנהלותה כלפי משק החשמל.

מנואל טרכטנברג: אפשר להושיט אצבע מאשימה כלפי העובדים, כלפי ההנהלה, אבל בסוף יש ריבון בישראל.

מנואל טרכטנברג: יש לא רק שופטים אלא גם שרים בירושלים, והאחריות מוטלת עליהם.

מנואל טרכטנברג: האחריות על שלא השכילו להביא לרפורמה במשק החשמל במהלך שבע השנים הרעות האלו, ולכן משפחות מוצאות את עצמן כיום בעלטה ובחוסר אונים לילות וימים, כמו במדינת עולם שלישי.

מנואל טרכטנברג: אז זה גם, אם כן, הציון בניהול משק החשמל: נכשל.

מנואל טרכטנברג: וכך הולכת ומתארכת רשימת הכישלונות בתחום הכלכלי-חברתי-משילותי במהלך שבע השנים הרעות של ממשלות נתניהו: הטיפול ביוקר המחיה, ובפרט במחירי הדיור: נכשל; הטיפול באזרחים בני הקהילה האתיופית: נכשל; קירוב בין מגזרים בחברה, ובפרט קידום המגזר הערבי: נכשל; שיפור מערכת הבריאות הציבורית: נכשל.

מנואל טרכטנברג: אפשר אולי לטעון שממשלות נתניהו היו ממוקדות כל-כולן בפן המדיני-ביטחוני, שהרי זה לכאורה חוזקו של ראש הממשלה, והוא נבחר גם הפעם בעקבות ההפחדה שמא לא נזכה עוד בכישרונו הגדול בתחום הזה.

מנואל טרכטנברג: אז אולי שם נמצא את ההישגים הגדולים, את הבשורה שתפצה על הכישלונות בכלכלה ובחברה?

מנואל טרכטנברג: לצערי הרב, הכישלונות בתחום המדיני-ביטחוני אף עולים על אלה בתחום הכלכלי-חברתי, והם מסוכנים יותר, כי הרי הם נוגעים – איך הוא אמר?

מנואל טרכטנברג: – בחיים עצמם.

מנואל טרכטנברג: מעמדנו בעולם, ובפרט היחסים עם ארצות-הברית, בשפל חסר תקדים.

מנואל טרכטנברג: הציון: נכשל.

מנואל טרכטנברג: הניסיון למנוע את הסכם הגרעין עם איראן מעל ראשו של נשיא ארצות-הברית, שעליו הימר ראש הממשלה, על כל הקופה: נכשל; חיזוק הביטחון וההרתעה אל מול אויבינו: נכשל.

מנואל טרכטנברג: ואם היה ספק בכך, הנה באה ההתפרצות הרצחנית של השבועות האחרונים והמחישה שאין דבר כזה "ניהול הסכסוך", בטח לא על-ידי מדיניות של נאומים רמים, הכוללים שכתוב ההיסטוריה וחזיונות אפוקליפטיים, ולצדם מעשים קיקיוניים ומזגזגים.

מנואל טרכטנברג: אם כן, הציון בשמירה על הביטחון האישי של אזרחי ישראל: נכשל.

מנואל טרכטנברג: רבותי, תעודת הבגרות של ממשלות נתניהו אחרי כל השנים האלה גדושה בציוני נכשל, בכל המקצועות, בכל המגמות, גם בחובה וגם בבחירה, וזאת אחרי שניתן להם באופן יוצא דופן גם מועד ב' וגם מועד ג'.

מנואל טרכטנברג: הגיעה השעה שכנסת ישראל תגלה בגרות בעצמה ותכריז בקול רועם וצלול: די.

מנואל טרכטנברג: מסתבר שמה שעלה מהיאור הן ככתוב "שבע פרות רעות מראה ודקות בשר", אשר אכלו את הטוב שהיה יכול לצמוח בשבע השנים האבודות האלו.

מנואל טרכטנברג: בכל דמוקרטיה חייב להיות מנגנון של שכר ועונש, חייב להיות מאזן שקוף של הצלחות וכישלונות שעל-פיו הציבור שופט את נבחריו.

מנואל טרכטנברג: חייבים לשים קץ לשבע שנים של כישלונות מהדהדים בכל תחום.

מנואל טרכטנברג: אי-אפשר לתת פעם ועוד פעם צ'אנס לסיכוי הקלוש שאולי הפעם יהיה אחרת.

מנואל טרכטנברג: רבותי, זו אותה גברת, אפילו לא בשינוי אדרת.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, למדינת ישראל, לחברה בישראל, לעם הנפלא השוכן כאן בציון מגיע אופק חדש, תקווה רעננה.

מנואל טרכטנברג: מגיע לנו שנוכל להתהלך בחוצות ירושלים בראש מורם, ללא מורא ופחד.

מנואל טרכטנברג: מגיע לנו שלפחות ילדינו יוכלו להגיע לנחלה ולמנוחה.

מנואל טרכטנברג: מגיעה לנו מנהיגות אחרת, מנהיג עם חוכמתו ותבונתו של יוסף, שידע לראות את הנולד, לקבל החלטות אמיצות ולבצע אותן.

מנואל טרכטנברג: מגיע לנו, ככתוב, "שבע שיבלים עֹלות בקנה אחד, בריאות וטֹבות", ולא "שבע שיבלים דקות ושדופֹת קדים" של ממשלות נתניהו.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב הוא השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת טרכטנברג, לו הייתי למטה גם אני הייתי לוחץ את ידך כמנהגם של המנחמים על כך ששלחו אותך למשימה – בוא נאמר את האמת – הקצת-מיותרת הזאת, שלא בשבילה נכנסת לפוליטיקה הישראלית ועזבת את כל העיסוקים הכל-כך חשובים ואת התרומה הכל-כך גדולה שהרמת למדינת ישראל במסגרות אחרות, ולשבת כך על ספסלי האופוזיציה ולהציג הצעה מן הסוג הזה, שבוא נאמר, בינינו, לא בטוח שאתה לגמרי משוכנע בכל מילה שאמרת כאן מעל הדוכן.

יריב לוין: אני אומַר לך בקצרה.

יריב לוין: אתה יודע, בוא אני אגלה לך סוד – אם אני אמצא את עצמי חס וחלילה יום אחד על ספסלי האופוזיציה, אני אסתכן ואומר שהממשלה שאני לא אתמוך בה תעשה גם כמה דברים טובים; תעשה גם כמה דברים שאני מתנגד להם כל כך, שכנראה אני אחליט לשבת באופוזיציה.

יריב לוין: אבל לצייר איזה תמונה כזאת כאילו הכול רע, ושבע השנים הרעות, וכלום לא קורה, והכול באמת – חבר הכנסת טרכטנברג, ככה לא תגיעו לשלטון, כי זה פשוט מנותק מהמציאות ומנותק מהעם ומנותק מרגשותיהם של אנשים וממה שאנשים רואים וממה שאנשים חושבים וממה שקורה בשטח.

יריב לוין: אני יכול הרי לעבור ובאמת לעשות כאן רשימה ארוכה ארוכה ארוכה של נושאים, מתחומים שנוגעים למשרד שאני מופקד עליו, כמו "שמים פתוחים" שעשה שר התחבורה ושמאפשר לייצר תנועת תיירות אחרת לגמרי, ודרך רפורמות כמו הסלולר, שגם הן היו בתוך אותן – מה שאתה מכנה – "שבע שנים רעות", והמשך בהתעצמות ובהתחזקות הדרמטית של צה"ל על כל מערכותיו, ובכלל של כוחות הביטחון, ודרך הישגים מאוד גדולים: הקמת הסייבר, עם כל מה שמשתמע מכך, הביסוס של המעמד של מדינת ישראל כמובילה בכלל בתחום הטכנולוגי, והרשימה היא כמובן הרי ארוכה ארוכה ארוכה, ונדמה לי שכל אזרח וכל אזרחית במדינת ישראל מכירים אותה.

יריב לוין: אגב, יש גם הרבה מאוד הישגים בתחום החברתי.

יריב לוין: אני מניח שאפשר רק – אתה יודע – חינוך חינם מגיל שלוש, דוגמה קטנה, משהו שאתה מחייך כי היה לך חלק בו, אז אתה יודע.

יריב לוין: לפחות כשעומדים פה, בדברים שאתה גם היית שותף ואתה מכיר ואתה יודע כמה הם קשים וכמה הם היו פורצי דרך, אני חושב שהיה נכון להציג את התמונה כפי שהיא.

יריב לוין: ואני אומר לך, כך גם בנושאים המדיניים, כאשר הממשלה וראש הממשלה עומדים, לא רק על מה שחשוב לעם ישראל ולא רק על מה שחשוב לשמירה על ההתיישבות ולשמירה על ארץ-ישראל ולשמירה ולחיזוק המעמד שלנו בעולם בתקופה לא קלה, אלא אני גם חושב שעושים עוד דבר שהוא מאוד מאוד חשוב, רואים את המציאות כמו שהיא ולא נוטעים אשליות.

יריב לוין: נוהגים באחריות, נוהגים בקור רוח, נוהגים בשיקול דעת.

יריב לוין: אני חושב שכל הדברים האלה הם דברים חיוניים, הם דברים נכונים, והם בדיוק הסיבה שבגללה ראש הממשלה נתניהו והממשלה כולה קיבלו שוב אמון ויכולים ומכהנים כאן לקדנציה נוספת.

יריב לוין: ואני יכול לומר לך שמכיוון שאני חושב שיש הרבה מאוד נקודות אור, אנחנו בהחלט נמשיך לפעול ובהחלט נמשיך בכיוונים האלה.

יריב לוין: וכן, חבר הכנסת טרכטנברג, יש לנו גם כמה דברים שצריך לתקן, ויש כמה דברים שאני גם משוכנע שכל אחד משרי הממשלה בתחומו עמל כדי לעשות אותם יותר טוב וכדי לשפר אותם, זה תמיד נכון בכל מערכת ובכל גוף, והאמן לי שכשהביקורת תהיה נקודתית והיא תהיה באמת עניינית ולא סתם מין אמירות רוחביות כאלה, אני חושב שגם האופוזיציה תעשה את תפקידה נאמנה – לבקר את השלטון, ואני מבטיח לך שאנחנו גם ניקח את ההערות לתשומת הלב ונשתדל להמשיך ולעשות דברים טובים, ועוד יותר טובים, כפי שאנחנו עושים בשנים האחרונות.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אוסאמה סעדי לנמק הצעת אי-אמון מטעם הרשימה המשותפת: מבול של חוקים גזעניים ואנטי-דמוקרטיים – ניצול ציני של המצב מצד הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתשיב כאן – –

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – היא שרת המשפטים איילת שקד.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אזרחי ישראל הערבים מופלים כמעט בכל תחומי החיים, והם מודרים ממרבית מוקדי קבלת ההחלטות.

אוסאמה סעדי: בשנים האחרונות מתגברות גם עמדות ופרקטיקות גזעניות, וגוברת המגמה של השתקת הנרטיב הערבי, הפיכתו לבלתי לגיטימי והטלת סייגים חוקיים על ביטויו.

אוסאמה סעדי: יחס זה אל האוכלוסייה הערבית בישראל מגובה ביוזמות חקיקה שמטרתן, גם אם לא תמיד המוצהרת, היא מיסוד האי-שוויון והעמקתו והמשך הדרתה והחלשתה של החברה הערבית בישראל.

אוסאמה סעדי: לא פלא, אם כך, שגל עכור של חקיקה יצרית ולא רציונלית שוטף את הכנסת הנוכחית וקודמותיה בתחומים שונים, והוא מצטרף להתקפה רבתי על החברה הערבית על כל מרכיביה, והיא הרוח הגבית לכל הרדיפה הפוליטית וההסתה הפראית כנגד תנועות ומפלגות בחברה הערבית וכנגד מנהיגיה, לרבות חברי הכנסת של הרשימה המשותפת, וכן כנגד התנועה האסלאמית והעומד בראשה השיח' ראאד סלאח, או תנועת "אבנאא אלבלד" ומעצרו של אחד ממנהיגיה, רג'א אגבאריה, שרק בשבוע שעבר נעצר למשך יומיים בחשד לביצוע עבירות חמורות ביותר של ייצור נשק ואחזקת נשק, אבל ראו איזה פלא, כעבור יומיים הכול התאדה והתיק נסגר והוא שוחרר; או החבר לשעבר בבית הזה, סעיד נפאע, שנכנס אתמול לרצות עונש של שנה מאסר בפועל, וכל אשמתו שהוא מאמין שזכותה של כל אם לראות את ילדיה ואחיה בסוריה, שנותקה מהם עשרות שנים כתוצאה ישירה של הכיבוש הישראלי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אם בעבר הייתה מטרתן של הצעות חוק שכאלה לשמש את המציע כצינור לכותרות ראשיות בעיתונים וחשיפה תקשורתית, היום הן מתקבלות בציבור במידה גוברת והולכת של לגיטימיות, והן משפיעות על המציאות, אף שלא תמיד הן עוברות בכנסת, בין שזאת חקיקה הפוגעת בחופש הביטוי וההתאגדות והמחאה, ובין שאלה הצעות שנועדו לפגוע בכוחו של בית-המשפט העליון, ובמיוחד בסמכותו לבקר חקיקה של הכנסת וחקיקה הפוגעת בשוויון ובעיקר באזרחי המדינה הערבים והעם הפלסטיני שנמצא תחת כיבוש.

אוסאמה סעדי: להלן, גברתי השרה, שנכנסה עכשיו, מקבץ חוקים והצעות חוק מהכנסת השמונה-עשרה, הכנסת התשע-עשרה והכנסת העשרים: חוק ועדות הקבלה; חוק הנאמנות; חוק איסור איחוד משפחות; הצעת חוק המואזין; חוק מימון עמותות; חוק החרם; חוק הנכבה; חוק המשילות; חוק הבחירות לכנסת (העלאת אחוז החסימה); הצעת חוק הלאום; הצעת חוק פראוור; החוק להחמרת עונשים על מיידי אבנים; חוק איסור הוצאות שיחות טלפון לאסירים פלסטינים; חוק ההזנה בכפייה; הצעת חוק המאבק בטרור – היום התבשרנו גם שיש עוד: הצעת חוק ההסתה לטרור; הצעת חוק לקביעת עונשי מינימום; הצעת חוק לשלילת קצבאות ביטוח לאומי; הצעת חוק הנוער, שמטילה אחריות ועונשים על ההורים.

אוסאמה סעדי: הצעות חוק אלה – היום יש דיון במליאה בקריאה השנייה והשלישית, ורוב הסיכויים שהקואליציה תצליח גם להעביר את הצעות החוק האלה לחוקים.

אוסאמה סעדי: חוק המישוש והוראות חדשות לפתיחה באש; הצעת חוק השקיפות, שמטילה פיקוח על עמותות, הצעה שאושרה רק אתמול בוועדת השרים לענייני חקיקה; חוק אי-חובת תיעוד חזותי וקולי של חקירות ביטחוניות, והיד עוד נטויה, כך שבארסנל יש עוד הצעות הזויות, כמו שלילת תושבות מעשרות-אלפי ירושלמים שחיים בשכונות מחוץ לגדר ההפרדה הגזענית או ההצעה להקים בית-משפט לענייני ביטחון.

אוסאמה סעדי: המכנה המשותף של כל הצעות החוק האלה והחוקים שנתקבלו הוא פגיעה באזרחי ישראל הערבים ובזכותם לשוויון וכבוד ופגיעה בזכותו של העם הפלסטיני להתנגד לכיבוש.

אוסאמה סעדי: הם מצמצמים את המרחב הדמוקרטי וכך פוגעים בשולי הדמוקרטיה הצרים ממילא, והגל הזה מטביע מה שנשאר מהדמוקרטיה שמתגאים בה כאן כל שני וחמישי.

אוסאמה סעדי: התזה הנשמעת יותר ויותר במקומותינו גורסת שדמוקרטיה אינה אלא שלטון הרוב, ותו לא.

אוסאמה סעדי: ולא זו אף זו, המתנגדים לחקיקה המדוברת הם המואשמים כאנטי-דמוקרטים, שכן הם מבקשים לסכל את רצון הרוב.

אוסאמה סעדי: אלא שהגדרה צרה כזו לדמוקרטיה אינה מקובלת בדמוקרטיה המודרנית; התיתכן דמוקרטיה ללא זכויות האזרח?

אוסאמה סעדי: ללא חופש הביטוי?

אוסאמה סעדי: האם משטר שבו מתקיימות בחירות ובו הרוב רומס את זכויות המיעוט יכול להיקרא דמוקרטי?

אוסאמה סעדי: דמוקרטיה אינה רק שלטון הרוב, גברתי השרה.

אוסאמה סעדי: דמוקרטיה אינה רק זכות הפרט.

אוסאמה סעדי: דמוקרטיה, כמו שלטון החוק, היא איזון ראוי בין שלטון הרוב לזכות המיעוט והיחיד, כך שגם אם מתקיים מצב ביטחוני, לא הכול מותר ולא הכול חקיק, והממשלה הזאת מנצלת את המצב הביטחוני ניצול ציני כדי להעביר הצעות חוק שלא הייתה יכולה להעבירן במשך שנים, כמו חוק המישוש, הוראות הפתיחה באש והחמרת עונשים.

אוסאמה סעדי: ואני מפנה לדבריו של השופט חיים כהן מלפני כמה עשורים: ומה נשתנתה לחימת המדינה מלחימת אויביה?

אוסאמה סעדי: שזו נלחמת תוך כדי שמירת החוק, ואלה נלחמים תוך כדי הפרת החוק.

אוסאמה סעדי: הנשק המוסרי אינו נופל בחשיבותו מכל נשק אחר, ואולי עולה עליו, ואין לך נשק מוסרי יעיל משלטון החוק.

אוסאמה סעדי: ואני גם מפנה לדבריו של הנשיא לשעבר של בית-המשפט העליון אהרן ברק: על כן אינה מקובלת עלי הגישה שלפיה כאשר התותחים יורים המוזות שותקות, או בלשונו של קיקרו – בעת מלחמה מחרישים החוקים.

אוסאמה סעדי: אמרות אלה אינן משקפות, לא את המצב הרצוי ולא את המצב המצוי.

אוסאמה סעדי: דווקא כאשר התותחים יורים אנו זקוקים למוזות, דווקא בעת לחימה אנו זקוקים לשלטון החוק.

אוסאמה סעדי: ובמקום אחר: זה גורלה של דמוקרטיה, שלא כל האמצעים כשרים בעיניה ולא כל השיטות שנוקטים אויבים פתוחות לפניה.

אוסאמה סעדי: לא פעם נלחמת הדמוקרטיה כאשר אחת מידיה קשורה לאחור.

אוסאמה סעדי: חרף זאת, ידה של הדמוקרטיה תהא על העליונה.

אוסאמה סעדי: לבסוף, אדוני היושב-ראש, הניסיון של דמוקרטיות בעולם שהתפרקו ונעלמו מלמד שבדרך כלל התהליכים הקריטיים שמובילים לערעור יסודות הדמוקרטיה, כיוונם מלמעלה למטה, והאחראים להידרדרות הדמוקרטיה הם מנהיגים פוליטיים ומנהיגים בחברה האזרחית שנוטים להקצין את הקיטוב במרחב הציבורי, כגון: "נקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן"; אני אדאג שלא תקום מדינה פלסטינית; הערבים נוהרים לקלפיות; המופתי שידל את היטלר לשרפת היהודים; אלה שמפגינים נגד ישראל מוזמנים לעבור לרשות או לעזה, ועוד ועוד.

אוסאמה סעדי: ציטוטים אלה, של ראש ממשלה במדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית, הם שמנתבים את החקיקה נגד החברה הערבית בישראל וכל מי שמתנגד למשטר האפרטהייד בשטחים הכבושים, והם אלה שמצמצמים את המרחב הדמוקרטי, הצר מאוד ממילא, ומובילים למבול של חקיקה גזענית שאין סוף לה.

אוסאמה סעדי: הרי, גברתי השרה, כל החוקים האלה וכל הענישה הקולקטיבית והמחמירה שהממשלה נקטה ונוקטת, ועוד תנקוט בעתיד, לא יפתרו את שורש הבעיה – הלוא הוא הכיבוש.

אוסאמה סעדי: ובלי פתרון צודק לעם הפלסטיני, ומתן תקווה ואופק, לא הריסת בתים, ולא שלילת תושבות, ולא החמרת עונשים – כל החקיקה הזאת לא תפתור ולא תביא לרגיעה.

אוסאמה סעדי: על הממשלה לשנות מהיסוד את המדיניות שלה לכיוון של שוויון מלא ואמיתי לאוכלוסייה הערבית בישראל, סיום הכיבוש והקמת מדינה פלסטינית בשטחים הכבושים משנת 1967, לצד ישראל, ובירתה ירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להשיב.

איילת שקד: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, ברצוני להשיב על הצעת האי-אמון שהגישה סיעת הרשימה המשותפת.

איילת שקד: לטענת חברי הרשימה, הממשלה מנצלת את המצב הביטחוני ומעבירה חוקים גזעניים הפוגעים בעקרונות הדמוקרטיה ובחירויות שונות.

איילת שקד: מובן שאין אף חוק כזה, מכיוון שכל החוקים שאנחנו מעבירים – ואני גאה היום שחוק עונשי מינימום וחוק קנסות על הורים יעברו כבר היום בקריאה שנייה ושלישית וייכנסו לספר החוקים – החוקים האלה חלים על כל אזרחי מדינת ישראל, בלי קשר לגזע, דת או מין.

איילת שקד: ואף חוק גם אינו פוגע בעקרונות הדמוקרטיה, מכיוון שהחוקים הללו מענישים מי שפושע ומענישים מי שמשתמש בטרור כדי לפגוע באזרחים.

איילת שקד: היום, דרך אגב, יעבור בקריאה ראשונה גם חוק הסתה לטרור.

איילת שקד: כן, היום אנחנו יודעים שלא רק אבן הורגת, גם מילים יכולות להרוג.

איילת שקד: כפי שכבר אמרתי, כולנו צריכים להיזהר, ואני מקווה מאוד שהחוק הזה, לפחות – – –

באסל גטאס: – – –

איילת שקד: אני מאוד מקווה שאת הרוצחים המתועבים האלה ימצאו, ואני מוכנה להתחייב לך שכוחות הביטחון עושים הכול כדי למצוא את אותם רוצחים מתועבים.

באסל גטאס: הכול?

באסל גטאס: מה זה הכול?

איילת שקד: אני מסתכלת עליכם, חברי הרשימה המשותפת, מאזינה לכם, ואני באמת יכולה לראות מאיפה מגיעה הדאגה הכנה הזאת שלכם לדמוקרטיה.

איילת שקד: ראש הרשימה שלכם, חבר הכנסת איימן עודה, דרך אגב, שבמקום לעודד את השילוב של ערביי ישראל בחברה הישראלית, שילוב שאני מאמינה בו מאוד – אני מאמינה בערביי ישראל, אני מאמינה בהנהגה המקומית של ערביי ישראל, שכן רוצה בשילוב הזה – אבל חבר הכנסת עודה, הוא מתנגד, הוא מתנגד לשירות האזרחי.

איילת שקד: ובריאיון, כששאלו אותו: מדוע אינך קורא לערבים לחדול מפעולות הטרור?

איילת שקד: הוא ענה, ואני מצטטת: אני לא יכול לשבת בבית שלי בכרמל ולהגיד לעם הפלסטיני איך להיאבק.

איילת שקד: כן, כשלמטה זורקים אבנים ובקבוקי תבערה, הוא מביט בנו מלמעלה.

איילת שקד: כשלמטה הארץ בוערת, הוא יושב בנחת בביתו בכרמל, והוא לא מתערב והוא לא מרגיע את הרוחות.

איילת שקד: באמת למה לו.

איילת שקד: הוא מודאג, הוא יושב ומודאג, מודאג ממצב הדמוקרטיה הישראלית.

איילת שקד: אז מה הוא עושה?

איילת שקד: מגיש הצעות לסדר-היום, במקום לנסות להרגיע את הרוחות.

איילת שקד: המאבק העקוב מדם אינו מטריד אותו.

איילת שקד: הוא לא מתערב בזוטות כמו רצח, פיגועים, זריקות אבנים, דקירות בסכין.

איילת שקד: כל אלה כנראה לא מעניינים אותו.

איילת שקד: הוא כמנהיג הציבור הערבי לא מוכן להתעסק בזה.

איילת שקד: דבר אחד כן מטריד אותו – ענישת מינימום למיידי אבנים.

איילת שקד: את זה החברה הישראלית, ובחברה הישראלית אני מתכוונת גם היהודית וגם הערבית – – –

באסל גטאס: מה האחריות שלך על מה שקורה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איילת שקד: – – – את זה החברה הישראלית לא תשרוד.

באסל גטאס: תודה רבה.

איילת שקד: דם שנשפך ברחובות כמו מים הוא מראה שלא מטריד אותו, אבל טרוריסט שנכנס לכלא לשנים ארוכות זה מראה שאי-אפשר לסבול.

איילת שקד: כן, ככה הוא, טיפוס מודאג ורגיש לדמוקרטיה הישראלית.

איילת שקד: ואז אני מביטה בך, חבר הכנסת באסל גטאס.

איילת שקד: גם אתה מודאג ממצב הדמוקרטיה בישראל.

באסל גטאס: לא אכפת לי ממנה.

איילת שקד: אתה שסירבת לגנות את הרצח המתועב של בני הזוג הנקין – –

באסל גטאס: לא אכפת לי ממנה.

איילת שקד: – – ואני מצטטת: אי-אפשר להתייחס אל המתנחלים האלה כאזרחים חפים מפשע.

איילת שקד: זוג הורים שנרצחו בדם קר, ולולא תושיית האב גם הילדים היו נשחטים – את זה אתה לא מסוגל לגנות.

איילת שקד: ושוב אני חשה את אותה דאגה כנה לערכיה של הדמוקרטיה הישראלית – –

באסל גטאס: שאני נגד כל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

איילת שקד: – – כי מהי דמוקרטיה אם לא רצח אזרחים תמימים שאתם במחלוקת פוליטית אִתם, ואתם לא מסוגלים לצאת נגד זה.

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: עוד מילה תוצא מן האולם.

איילת שקד: כנראה מבחינתך אין מעשה יותר דמוקרטי מהתרת דמם של חפים מפשע.

איילת שקד: אבל דבר אחד כן מסכן את החברה הישראלית לדעתך.

איילת שקד: מה מסכן את החברה הישראלית?

איילת שקד: סמכויות חיפוש.

איילת שקד: ואני חייבת להגיד לך שגם אני התלבטתי על זה, גם בעיני זה לא דבר טריוויאלי.

איילת שקד: ובגלל זה זה יבוא לכנסת וזה יידון פה בשיח פתוח של קואליציה ואופוזיציה.

איילת שקד: גם זה דבר לא טריוויאלי.

איילת שקד: אבל אם זה משהו שיכול למנוע רצח, מבחינתי זה נסבל, אף שאני מסכימה שיש כאן פגיעה מסוימת בחירויות.

איילת שקד: אבל פעולות כאלה, לשיטתך, פוגעות בדמוקרטיה.

איילת שקד: גם אתה טיפוס רגיש.

איילת שקד: ואז אני נזכרת בעוד טיפוס רגיש מהמפלגה, עוד טיפוס רגיש, או יותר נכון רגישה – חברת הכנסת חנין זועבי; זועבי, שאת קריאותיה לאינתיפאדה כולנו שמענו.

איילת שקד: היא כל כך רגישה לנושא זכויות הפרט וחירויות יסוד, שהיא לא מצליחה לפספס אף אירוע אלים שמתרחש כאן באזור.

איילת שקד: מעלייתה על ה"מרמרה" שבה הותקפו חיילי צה"ל בסכינים ובמוטות ברזל ועד לתקיפתה של סדרנית בבית הזה – יש מכנה משותף אחד:

איילת שקד: דאגתה הכנה של חברת הכנסת זועבי לחירויות הפרט.

איילת שקד: כל הווייתה של חברת הכנסת זועבי היא רק דאגה לרוח הדמוקרטיה.

איילת שקד: אני מקווה שיום אחד יהיה לכם האומץ שיש – יש אותו אומץ להנהגה המקומית של ערביי ישראל – לנסות ולבנות ביחד אתנו חברה בריאה, ולא רק לקטב ולהסית ולדאוג לאנשים שאינם חלק מכאן.

איילת שקד: ולא יעזרו היללות, ולא יועילו ההאשמות, ישראל תעשה כל מה שנדרש ממנה כדי להמשיך ולהגן על אזרחיה.

איילת שקד: אני מבטיחה לכם שגם מהמאבק הכפוי הזה תצא ישראל כשידה על העליונה.

איילת שקד: ומכם אני מבקשת שפעם אחת, גם בתקופות קשות, יהיה לכם אומץ.

איילת שקד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב פרי – בבקשה, אדוני – לנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד: הניסיונות לקשור לתקציב המדינה את עיקורו מתוכן של חוק השוויון בנטל ופגיעה אנושה במודל צבא העם.

אחמד טיבי: רק שלושה מסיתים יש?

אחמד טיבי: זה מעליב.

יעקב פרי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב כאן הוא השר יריב לוין.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי וחברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל בוגדת בציבור.

יעקב פרי: הצעת האי-אמון שסיעת יש עתיד מבקשת להגיש היום נולדה בעקבות ניסיון של ממשלת ישראל להחזיר את ישראל אחורה, לאחר שבחודש האחרון לא הגישה סיעת יש עתיד הצעות אי-אמון עקב המצב הביטחוני, בהיותנו סבורים שאין זו תקופה נאותה להגשת ההצעות הללו.

יעקב פרי: ממשלת ישראל, אדוני היושב-ראש, והעומד בראשה מבקשים לכרוך בהצעת תקציב המדינה את חיסולו של אחד התהליכים החברתיים החשובים ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל – השוויון בנטל.

יעקב פרי: הניסיון הזה הוא תולדה של תרבות פוליטית קלוקלת, שדוגלת בשרידות פוליטית על-פני ערכים ועל-פני טובת הציבור.

יעקב פרי: רק לפני פחות משנתיים אישר הבית הזה את חוקי הגיוס והוביל את מדינת ישראל אל עבר עתיד טוב יותר לכלל העם; רק לפני פחות משנתיים הכנסת הראתה לציבור כולו שלאף אחד אין חסינות מפני ערכי השוויון והערבות ההדדית; רק לפני פחות משנתיים החלטנו כאן, בבית-המחוקקים, שעתיד החברה שלנו חשוב הרבה יותר מהכיסא שעליו אנו יושבים.

יעקב פרי: מייד עם הקמתה של הממשלה הקודמת מוניתי לעמוד בראש ועדת השרים לקידום השוויון בנטל, והאתגר שבפניו עמדנו בוועדה היה אדיר: כיצד לקדם את ערך השוויון בנטל, אשר הפועל היוצא שלו הוא שירות צבאי, שירות אזרחי והשתלבות בשוק העבודה, מבלי לייצר קרע בעם.

יעקב פרי: בבואי לעסוק בסוגיה המורכבת, שאלתי את עצמי שאלות קשות ונוקבות לגבי אופיו של החוק החדש.

יעקב פרי: מחד גיסא, כיצד לחוקק חוק אשר יהווה הוכחה ניצחת למשפחות השכולות, שכל העם היושב בציון לוקח חלק בהגנה על המולדת ושדמם של יקיריהם לא שווה פחות מדמם של אחרים?

יעקב פרי: כיצד לענות על הדרישה, הצודקת כל כך, של שוויון בזכויות ובחובות לכל אזרחי ישראל?

יעקב פרי: ומאידך גיסא, כיצד לחוקק חוק אשר ייתן מענה לשוני החברתי והתרבותי המובנה וארוך-השנים של החרדים?

יעקב פרי: שני החוקים שהעברנו בליווי החלטת הממשלה יצרו מצב חוקי, נכון וטוב, מאוזן וצודק; כזה אשר מייצר עתיד טוב יותר לכל חלקי העם.

יעקב פרי: לצערי הרב, ממשלת ישראל בחרה לבגוד בציבור כולו – בחילונים, בחרדים ובחובשי הכיפות הסרוגות כאחד – ובמקום לאפשר לתהליך לספק לילדינו ולנכדינו עתיד טוב יותר, הממשלה מקדמת עתיד של פלגנות ומחנאות, אשר יבטל הלכה למעשה את מודל צבא העם וירמוס את השוויון בנטל.

יעקב פרי: לציבור המשרתים במדינת ישראל יש רוב מוחץ בכנסת ישראל; כך היה גם בכנסות הקודמות.

יעקב פרי: ולכן ההצבעה היום וההצבעות בהמשך לשינוי החוק תהיינה הצבעות חדות וברורות – מי בעד ציבור המשרתים ומי נגדו.

יעקב פרי: כולנו, חברי הקואליציה והאופוזיציה גם יחד, הרואים עצמם נציגיהם של ציבור המשרתים והנושאים בנטל הצבאי, חייבים להצביע בעד הצעת האי-אמון, בעד השוויון בנטל ובעד הציבור המשרת.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, הציבור היום צופה בכולנו, מחכה לשמוע את מוצא פינו ואת אופי הצבעתנו.

יעקב פרי: הציבור מסתכל במיוחד על כל ”אבירי צה”ל”: על ידידי בוגי שר הביטחון, על האלוף יואב גלנט, שהוביל חיילים רבים לשדה הקרב, על מפקד הפלוגה בנט, על מנהיג מחאת המילואימניקים חברי יואב קיש, על כולכם – על כולנו.

יעקב פרי: כדי לעזור מעט בהתלבטות הקשה, אשאל את כל חברי הקואליציה אשר הצביעו בעד החוק בכנסת הקודמת: מה השתנה?

יעקב פרי: האם הערכים הם לא אותם ערכים?

יעקב פרי: האם היעדים הם לא אותם יעדים?

יעקב פרי: האם ראש ממשלת ישראל, שר הביטחון, יושב-ראש הבית היהודי ושרת המשפטים, אשר הצביעו בארבע קריאות בעד החוק, גם בממשלה וגם בכנסת, החליפו את עורם?

יעקב פרי: הציבור דורש היום לדעת מה הם הערכים של נבחריו, של כולכם, וההצבעה היום תוכיח לציבור מי בעד השוויון בנטל ומי נגדו.

יעקב פרי: על הטענה הנדושה שהחוק פוגע בחרדים אבקש לענות היום בשני נתונים:

יעקב פרי: אחוז מבקשי העבודה החרדים עלה ב-300% מאז חקיקת חוקי השוויון בנטל; אחוז המתגייסים עלה ב-39% בשנה אחת.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, במקום לקחת מנהיגות, לקדם רפורמות שיקלו על האזרחים ויקדמו את הכלכלה, הממשלה הזאת בוחרת לעוות את הפרקטיקה לצורכי הישרדות פוליטית וכניעה ללחצים סקטוריאליים.

יעקב פרי: השמירה על הכיסא היא הערך היחידי שמקדמת ממשלת נתניהו, ובזמן הכניעה הפוליטית הזאת אזרחי ישראל חוזרים לאחור וציבור המשרתים נרמס שוב ושוב.

יעקב פרי: האמת – אני חייב להיות כן, אינני מופתע.

יעקב פרי: הממשלה הזאת דואגת בעקביות לקדם מדיניות של הזנחה ופגיעה בציבור המשרתים, בניגוד מוחלט למילים החלולות של תמיכה בהם, שחברי הממשלה משמיעים מפעם לפעם.

יעקב פרי: הכוונה לבטל את חוק השוויון בנטל תחת המסווה והכותרת של שינוי החוק היא זריית חול בעיני הציבור; זהו למעשה ניסיון לרוקן את החוק מכל תוכן, על-ידי ממשלה ריקה מתוכן, ממשלה חסרת חזון, ממשלה ללא ערכים.

יעקב פרי: ראש הממשלה בנימין נתניהו מוביל את החברה כולה לאחור.

יעקב פרי: הוא מוביל את החברה הישראלית למציאות של איפה ואיפה בין דם לדם, לשגרה של אפליה בין ישראלי צעיר אחד לישראלי צעיר אחר, לשגרה של כניעה מוחלטת ללחצים סקטוריאליים ולשגרה של מנהיגות של גחמות רגעיות המשתנות מעת לעת.

יעקב פרי: אני קורא היום לכולכם, נציגי ציבור המשרתים בכנסת ישראל: אל תיכנעו, אל תפעלו רק מתוך שרידות פוליטית, אל תפעלו רק כאילו מצמידים אקדח למצפונכם, אל תבגדו בציבור בוחריכם, בחיילי צה"ל, במשרתי המילואים ובכוחות הביטחון, שהם לב-לבה של הציונות.

יעקב פרי: בלעדיהם אין לנו מדינה.

יעקב פרי: מלאו את רצון הבוחר, הצביעו בעד ערכים, הצביעו בעד הצעת האי-אמון ובעד השוויון בנטל.

יעקב פרי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להשיב.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת פרי, שמעתי את הדברים שלך.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני תוהה מה היה קורה לו היה עומד מישהו על הדוכן הזה והיה חס וחלילה אומר, למשל, אולי, שבית-משפט מסוים בגד באזרחי ישראל כשקיבל החלטה מסוימת, איזה כותרות היו: הסתה, ודברים מהסוג הזה.

יריב לוין: אבל על ראש הממשלה נתניהו ועל ממשלת ישראל הכול מותר ואפשר להגיד הכול.

יריב לוין: גם אם זה נעשה בטון שקט, אבל במילים – וחבר הכנסת פרי יודע לומר מילים חדות כתער.

יריב לוין: אני חושב שהביטוי הזה הוא לא במקומו, הוא לא נכון.

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: זה הרי ברור, הרי אנחנו, חברת הכנסת גרמן, לפי – – –

יעל גרמן: עם כל הכבוד, השופטים הם מעלינו.

יעל גרמן: עם כל הכבוד.

יריב לוין: לפי שיטתך, שאני מכיר אותה, יש עליונים במלוא מובן המילה ויש אותם בזויים, אלה שיושבים כאן, באולם הזה.

יריב לוין: יש אלה שצריכים לקבל הטבות שכר מפליגות, כי הם שופטים – –

עפר שלח: אתה רוצה להתייחס להצעת החוק או לשופטי בית-המשפט העליון?

יעל גרמן: אף אחד לא בזוי, אף אחד לא בזוי – – –

עליזה לביא: – – –

יריב לוין: – – ויש אלה שצריכים לשלול מהם את תנאיהם כי הם צריכים להיות מושא ללעג ולקלס משום שהם יושבים כאן.

קארין אלהרר: אבל, אדוני השר – – –

יריב לוין: ובהמשך לאותו קו, יש כאלה שמותר להסית נגדם ולכנות אותם בוגדים, ויש כאלה שכלפיהם זה כמובן אסור באיסור חמור.

יעל גרמן: לא מותר להסית נגד אף אחד.

יעל גרמן: יש בבית הזה אמירות הרבה יותר חמורות נגד הגוש הזה – – –

יריב לוין: חברת הכנסת גרמן, אני חושב שלא היה נכון להשתמש במילה הזאת.

יריב לוין: עכשיו אני מוכרח לומר, אני רואה את חבר הכנסת שלח מחייך, ואני לא יכול להסתיר גם את החיוך שלי כאשר אני קורא, אדוני היושב-ראש, את מה שכתוב כאן: "הניסיונות לקשור לתקציב המדינה את עיקורו מתוכן של חוק השוויון בנטל".

יריב לוין: אני אומר לעצמי: מאיפה הפטנט הזה לקשור שני חוקים יחד?

יריב לוין: ופתאום אני נזכר, חבר הכנסת שלח: הרי כשאנחנו ישבנו יחד באותה קואליציה, אתה ואני יחד – – –

עפר שלח: אתה קשרת שלושה חוקים יחד, שלושה חוקים אתה קשרת – –

יריב לוין: זהו, אני אומר, הפלאנו לעשות, לא הסתפקנו בשניים.

עפר שלח: – – כי אתכם שום דבר לא עובד, רק כוח, אז אתה קשרת שלושה חוקים – –

יריב לוין: לא הסתפקנו בשניים, קשרנו שלושה, ואיזה שלושה, שלושה חוקים גדולים – גם חוק המשילות, גם חוק השוויון בנטל וגם חוק משאל עם – –

עפר שלח: – – חשובים, היסטוריים, שהצבעת בעדם.

יריב לוין: – – והצבענו בעדם.

עפר שלח: נכון, נכון.

יריב לוין: אבל תראה, אדוני היושב-ראש, תראה מעשה קסמים: "ניסיונות לקשור את תקציב המדינה", אתה יודע, זה מין נכלוליות כזאת, מאיפה היא מגיעה?

עפר שלח: יריב, בסוף שיהיה משפט גם על החוק – אחד – שיהיה משפט אחד על החוק.

יריב לוין: חבר הכנסת שלח, תאמין לי, אני יכול להגיד לזכותך, היית פרטנר מצוין לקשירת חוקים.

יריב לוין: אני ממליץ בחום לכל מי שרוצה לקשור חוקים – יתקשה למצוא שותף יותר ממך ומסיעתך.

יריב לוין: אני חושב שעשינו אז מעשה נכון, וכולנו יודעים – – –

יעל גרמן: מה השתנה?

יעל גרמן: מה השתנה?

עפר שלח: ועכשיו, כשאתם עושים הפוך על – – – ראה איזה פלא.

יריב לוין: כולנו יודעים – תכף אני אכנס לגוף העניין, אבל כולנו יודעים שקואליציה, וכך זה צריך להיות, היא שילוב שבו באות מפלגות וכל אחת מביאה את האג'נדה שלה ואת מה שחשוב לה, ומסכמים.

יריב לוין: ואגב, זה גם נעשה בגלוי, וזה נאמר, זה נמצא גם בהסכמים הקואליציוניים, שיש כמה דברים שהממשלה מתחייבת לעשות על-פי לוחות זמנים מסוימים.

יריב לוין: כך פועלת קואליציה, כך פעלה תמיד, כך תפעל גם בעתיד, וכך גם נכון לעשות, כי זו בדיוק מהות העבודה המשותפת.

יריב לוין: ולכן אני אומר שוב, גם כאן, הטענות בעניין הזה הן באמת משעשעות במידה רבה.

יריב לוין: עכשיו לגופו של עניין, אני אומר לך, חבר הכנסת שלח – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני רק, אדוני השר, לא יכול להתאפק, כי אני מודאג, כי אם אני זוכר נכון היית מאחורי אחד משלושת החוקים, אז בחוק המשילות כבר חלו – איך נגיד את זה בלשון נקייה – אי-אלו שינויים.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו גם בחוק הגיוס, מה שנקרא – –

עפר שלח: בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני חושש שלא נגיע לחוק השלישי, בקצב כזה אני חושש שנשתחרר – – –

יעל גרמן: אנחנו שותפים לדאגה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לייחס לעצמי כאלה כוחות, אבל אני כן אומר שאני, כאשר הצבעתי אז בעד, וגם תמכתי וקידמתי את שלושת החוקים, אמרתי שעם שניים מהם יש לי אי-אלו חילוקי דעות ותחושה לא קלה, ואני מוכן לשלם את המחיר שלהם בשביל החוק השלישי, מתוך ידיעה שהשלישי ימשיך לעמוד והשניים האחרים – עוד תהיינה הזדמנויות לשנות אותם.

יריב לוין: בינתיים התחזית הזאת כנראה הולכת ומתגשמת.

מאיר כהן: יריב, אתה אומר שבפעם הבאה אי-אפשר לסמוך עליך.

יריב לוין: לא, לסמוך עלי אפשר, אני העברתי את כל החוקים ועמדנו אז בסיכומים שהיו אז.

יריב לוין: אגב, אתה יודע, בזמן שיש עוד אתם יכולים להצטרף אולי לממשלה וגם לשנות משהו; לא מאוחר, אתם יודעים את זה.

עפר שלח: יריב, על החוק, מילה בבקשה.

עפר שלח: העם רוצה מילה על חוק הגיוס, זרוק עצם.

יריב לוין: אני מסכים, חבר הכנסת שלח.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, תשמע – – –

אלעזר שטרן: יריב, אני בשביל ההצגה באתי קרוב.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אתה, כשאתה תגיש הצעת אי-אמון, תאתגר אותי, אני אצטרך להתכונן, בינתיים תן לי להתמודד עם חבריך, גם זה לא תמיד קל.

יריב לוין: תראו, חבר הכנסת שלח, עכשיו ברצינות, זה לא סוד שגם כאשר החוק הזה עבר בקדנציה הקודמת סברנו, גם אמרנו את זה, שהעיקרון של שוויון בנטל הוא נכון; הדרך שהחוק הזה בחר ללכת בה בעינינו הייתה לא נכונה.

יריב לוין: לא הסתרנו שאנחנו עושים ומסכימים לזה מתוך אילוץ קואליציוני, שהצגתי אותו גם קודם, ואני חושב שמותר לומר שבמבחן הזמן צדקנו.

יריב לוין: שוויון בנטל חייב להיות.

יריב לוין: לשרת כולם צריכים.

יריב לוין: לתרום כולם צריכים.

יריב לוין: הדרך לשנות מציאות – אגב, שלא אנחנו קבענו אותה, אלא נקבעה בראשית ימי המדינה והמשיכה לאורך שנים – חייבת להיות דרך של הידברות, דרך של עבודה משותפת, ולא דרך של איזו אבחת חרב.

יריב לוין: וגם הנתונים, אגב, מראים שאם ראינו נסיקה בשיעורי הגיוס, הנסיקה הזאת בהחלט נבלמה.

יריב לוין: קצב – – –

עפר שלח: זה ממש לא נכון.

יריב לוין: קצב – זה נכון.

עפר שלח: זה ממש לא נכון.

יריב לוין: כי קצב הגידול – – –

עפר שלח: – – – שתי שנות הגיוס שעברו בחקיקה עמדו ביעדים.

יריב לוין: קצב הגידול – קצב הגידול – –

עפר שלח: בוא נגיד אמת.

יריב לוין: – – בשיעור המתגייסים ירד.

יריב לוין: ואני חושב שהרבה יותר נכון יהיה ללכת למהלך, כפי שאנחנו עושים עכשיו, שבסופו של דבר יביא להסכמה רחבה, יביא גם את מנהיגי הציבור החרדי לנקוט גישה אחרת מהגישה שנקטו עד היום בעניין הזה.

יריב לוין: ואני חושב שגם בנושא הזה, נחכה שנה, נחכה שנתיים, נראה את התוצאות.

יריב לוין: אני מרשה לעצמי להעריך כאן שהן תהיינה הרבה יותר טובות ממה שראינו עד עכשיו, משום שכפי שאני אומר, המטרה היא בהחלט מטרה משותפת, ולכן אני חושב שנכון לעשות את השינוי הזה בחוק, נכון להסיק מסקנות ממה שנעשה קודם.

אלעזר שטרן: מה?

אלעזר שטרן: מה השינוי?

אלעזר שטרן: מה השינוי?

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, ביום שאני אלמד אותך את זה, אני אדע שאני התקדמתי למחוזות שלא חלמתי.

אלעזר שטרן: לא, מה השינוי?

יריב לוין: אתה בוודאי עוד תַרצה כאן מעל הדוכן בעניין הזה הרצאה ארוכה ותלמד את כולנו.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: נכון.

יריב לוין: לכן אני חושב – –

אלעזר שטרן: לא, גם על הגידול האמיתי.

יריב לוין: – – שגם ההליך הפרוצדורלי הוא נכון, וגם התוצאה הסופית תהיה נכונה, ולכן, כמובן, גם בעילה הזאת אין שום מקום לקבל את הצעת האי-אמון.

יריב לוין: עם זאת אני רוצה, אדוני היושב-ראש, כן לומר עוד משפט אחד.

יריב לוין: אני חושב – ואני אומר את זה שוב, לאו דווקא כשר בממשלה – אני חושב, כאזרח: בעיני, ראויה להערכה הגישה שלכם, כפי שבאה לידי ביטוי בשבועות האחרונים – לא להגיש סתם הצעות אי-אמון ללא שום טעם, להתייחס לעת הזו ולזמן הזה באופן קצת אחר; אני חושב שנהגתם בדרך שהוסיפה לכם כבוד, הוסיפה כבוד לבניין הזה, והלוואי שהיו לה שותפים נוספים מתוך סיעות האופוזיציה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו כמנהגנו עוברים לדיון בהצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון הוא דיון משולב.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה מטעם המחנה הציוני היא חברת הכנסת ציפי לבני; בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לכל מי שמשתתף בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – ג'מאל זחאלקה, עפר שלח, יפעת שאשא ביטון וכן הלאה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול פורסמה ידיעה, שמאז פורסמה אני חושבת עליה הרבה: ראש אמ"ן אמר אתמול שסרטוני פיגועי – או לפחות כך אתמול זה פורסם – ומה שפורסם אתמול זה שראש אמ"ן אמר שסרטוני פיגועי הדקירה שמופצים ברשתות החברתיות יצרו חרדה כזאת, שאם היא הייתה קיימת ב-1948, ישראל לא הייתה מנצחת במלחמת העצמאות.

ציפי לבני: כך פורסם.

עליזה לביא: מה?

ציפי לבני: כך פורסם.

ציפי לבני: עכשיו, אני בהתחלה מאוד התרעמתי ואמרתי: הרי בוודאי היינו מנצחים – עם סרטונים או בלי סרטונים.

ציפי לבני: אני מאמינה בעם הזה, עברנו חוויות קשות – מלחמות, אינתיפאדות – ותמיד ידענו להיות ביחד ולנצח, ולכן היינו מנצחים גם את מלחמת העצמאות.

ציפי לבני: אבל האמירה הזאת המשיכה להטריד אותי, כי הרי אז היה הרבה יותר קשה: יישוב יהודי קטן שקולט את כל הניצולים שהגיעו אחרי השואה; כל מדינות ערב נגדנו.

ציפי לבני: מצבה של ישראל הרי טוב היום הרבה יותר.

ציפי לבני: אבל יש באמת כמה הבדלים בין ישראל היום, בין ישראל של היום, 2015, לבין ישראל של 1948: אז, למרות המצב הקשה, ההנהגה בכל הקשת הפוליטית של אז התמקדה בהקמת מדינת ישראל – בלי טריקים ובלי שטיקים; מנהיגים יצרו תקווה בציבור, נתנו ביטחון גם כשנראה שאין סיכוי לגמרי; הנהגה שקיבלה החלטות קשות, לעתים אולי אפילו בלתי נסלחות.

ציפי לבני: היום, טכנית יש ממשלה בישראל, ואין באמת ממשלה בישראל.

ציפי לבני: אף אחד לא יודע מה האסטרטגיה של הממשלה הזאת: לא עם ישראל, לא העולם, וגם לא שרי הממשלה עצמם או לא הממשלה עצמה; ראש ממשלה שאומר דבר והיפוכו בנושאים המרכזיים, החשובים ביותר לקיומנו.

ציפי לבני: הוא פעם בונה והוא פעם לא; פעם הטבות להתנחלויות – לדעתי, זה גם לא יקרה; חוק לאום כן ואחר כך לא; שתי מדינות – אולי בעצם לא; וגם ההחלטות הטקטיות הן כבר מביכות, כי הסיפור של שחרור הגופות או אי-שחרור גופות המחבלים זה רק דוגמית למה שקורה כשאין לך אסטרטגיה ביטחונית אחת.

ציפי לבני: ואם אי-אפשר לפתור את הסכסוך, אז זה בסדר שראש הממשלה ינהל אותו.

ציפי לבני: רק תנהל אותו.

ציפי לבני: וכרגע, במקום שראש הממשלה ינהל את הסכסוך, הסכסוך מנהל אותו.

ציפי לבני: לעם ישראל מגיע יותר מממשלה שמסבירה לו שאי-אפשר ואף אחד לא רוצה: העולם לא רוצה, הערבים לא רוצים.

ציפי לבני: וממתי מדברים על 48'?

ציפי לבני: אנחנו עשינו את מה שהערבים רצו.

ציפי לבני: הרי אז גם הם לא רצו את הקמת מדינת ישראל ונלחמנו כדי להקים אותה.

ציפי לבני: ועכשיו אנחנו צריכים להילחם כדי לקבוע את הגבולות שלה.

ציפי לבני: והמאבקים האלה תמיד היו גם צבאיים וגם מדיניים.

ציפי לבני: וכשנתניהו מזניח לגמרי את כל המגרש המדיני, הוא פוגע גם, תוך כדי, בביטחון מדינת ישראל.

ציפי לבני: כי שני הדברים האלה הם דברים שלובים.

ציפי לבני: כוחות הביטחון וצה"ל יודעים לעשות את העבודה שלהם, אבל הממשלה לא; ועם ישראל יכול להתמודד עם המצב, אבל בממשלת ישראל לא.

ציפי לבני: והחמור הוא שנתניהו יודע מה צריך לעשות.

ציפי לבני: אז אנחנו רואים כל מיני סימנים קטנים לדברים שהוא עושה בשטח, אבל הוא מפחד להגיד את זה פוליטית.

ציפי לבני: אז זה ממשיך לזה שאף אחד באמת לא מאמין לו.

ציפי לבני: ובסוף – אני מסיימת – הדברים הקטנים שנתניהו עושה הם הדברים שמשקפים בעצם את תפיסת הביטחון שלנו, של אלה שיושבים בצד הזה.

ציפי לבני: רק אנחנו היינו עושים את זה בלי לפחד פוליטית.

ציפי לבני: אנחנו היינו עושים טוב מזה.

ציפי לבני: היינו הופכים את מדינת ישראל, במקום מדינה פתוחה שהסכסוך גולש פנימה, אל תוכה, לאגרוף אחד, עם גבול, עם צבא שיודע להגן עליה, בלי גמגומים, בלי לקרוץ לפה ולפה, בלי להגיד דבר אחד פנימה, דבר שני בסיעה ודבר שלישי לעולם.

ציפי לבני: ולכן, אחרי שחזרתי לדברים האלה שנאמרו, עדיין אני מאמינה שגם היינו מנצחים ב-1948.

ציפי לבני: כי יש לי אמונה מאוד גדולה בעם ישראל, אבל אין לי לגמרי שום אמון, משום צורה שהיא, בממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בזמן מלחמת לבנון היה מבול – הראשונה; השנייה, סליחה, 2006 – היה מבול של חקיקה אנטי-דמוקרטית וגזענית.

ג'מאל זחאלקה: ניגשתי לאחד השרים ואמרתי לו: מה זה, השתגעתם?

ג'מאל זחאלקה: איך אתם מעבירים חוקים כאלה?

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר לי: תסתכל על האווירה, תסתכל על הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אם היום היו מציעים חוק להעביר את חברי הכנסת הערבים לגיליוטינה זה היה עובר.

ג'מאל זחאלקה: כי יש התלהטות של הרוחות.

ג'מאל זחאלקה: יש איבוד עשתונות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עדים למצב דומה בימים אלה.

ג'מאל זחאלקה: כל דבר עובר.

ג'מאל זחאלקה: לעצור את האבא מפני שהבן שלו זרק אבן – עובר; לשנות הוראות של פתיחה באש – עובר; לעבור מחשד, שהוא כביכול אובייקטיבי, אבל לפחות יש בו מידה של אובייקטיביות, לחשש ולערוך חיפוש על אדם על סמך חשש.

ג'מאל זחאלקה: לך תדע מה זה חשש.

ג'מאל זחאלקה: היום בוועדת הכנסת, בקלי-קלות, בתמיכת המחנה הציוני וכל האופוזיציה למעט חברי הכנסת של המשותפת, עוברת הצעה לדיון מהיר לשינוי חוק, לשינוי מהיר, חפוז, של החוק ולהפריד בין עבירה של אלימות ועבירה של טרור.

ג'מאל זחאלקה: הסתה לטרור והסתה לאלימות, שזה חוק אחד היום, להעביר את זה ולעשות החמרה.

ג'מאל זחאלקה: כיום אם אתה אומר, כביכול, דברי שבח לארגון טרור ויש הסתברות גבוהה שזה יגרום למעשה אלימות, אז יש ענישה על זה.

ג'מאל זחאלקה: היום מחקו את ההסתברות הגבוהה ואומרים: אפשרות סבירה.

ג'מאל זחאלקה: חשש סביר.

ג'מאל זחאלקה: ובכלל, העניינים, ככה – יש פריצה של כל הגבולות.

ג'מאל זחאלקה: המעצרים – רק היום פורסם ב"ידיעות אחרונות" שיש זינוק אדיר במספר העצורים הפלסטינים; יותר מ-500 אנשים.

ג'מאל זחאלקה: ברור ש-90% מהם – כמובן, כולם נאבקו נגד הכיבוש, אבל אין שום דבר – ככה, מעשה שרירותי, רק להפחיד, רק לזרוע פחד בלבבות האנשים, לנסות להרתיע.

ג'מאל זחאלקה: ככה, בא להם.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים יוצאים רק לעשות משהו.

ג'מאל זחאלקה: יש איבוד עשתונות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי, אפלטון, שדירג את סוגי המשטרים, קבע שהמשטר הבזוי ביותר, הנמוך ביותר, הגרוע ביותר, זה שלטון האספסוף.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים שהכנסת הפכה לאספסוף, והיא השולטת.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח, ולאחר מכן – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

עפר שלח: גברתי היושבת-ראש, תודה, מה שעומד פה על הפרק, חברי חברי הכנסת, ביוזמה הלא-בשלה הזאת להצמיד את תיקון חוק הגיוס או שינוי חוק הגיוס לתקציב המדינה – הוא לא באמת חוק הגיוס.

עפר שלח: כי את חוק הגיוס אי-אפשר לשנות.

עפר שלח: אי-אפשר.

עפר שלח: מי קבע את זה?

עפר שלח: לא אני קובע את זה.

עפר שלח: קבע את זה בג"ץ, בבג"ץ מפברואר 2012, שביטל את חוק טל ובעצם התווה את קווי המתאר של חוק הגיוס הזה; קבע את זה היועץ המשפטי לממשלה בדיוני ועדת פרי; קבעו את זה עשרות המשפטנים שעבדו על החוק, אפילו שרת המשפטים שעמדה בראש הוועדה בכנסת מכירה בזה.

עפר שלח: חובת הגיוס חייבת להיות בתוך חוק הגיוס.

עפר שלח: אז מה שעומד על הפרק הוא לא שינוי של חוק, אלא קיומו של צבא העם וחובת הגיוס במדינת ישראל.

עפר שלח: ביום שלחובה הזאת תהיה משמעות אחת לציבור החרדי ומשמעות אחרת לציבור כללי, צבא העם יקרוס.

עפר שלח: מי שיהיה חתום על פטירתו זה ראש הממשלה וידידי שר הביטחון, הנמצא פה.

עפר שלח: מה שעומד על הפרק הוא האמינות והמוסריות של הממשלה הזאת ושל חבריה – של ראש הממשלה, של שר הביטחון, של שרת המשפטים, שכולם חתומים על החוק, כולם הצביעו בעדו, כולם עזרו לנסח אותו – בוועדת פרי ובוועדת שקד.

עפר שלח: הם יודעים שזה מה שחייב להיות, הם יודעים שזה מה שנכון ומוסרי, הם יודעים גם שהציבור החרדי עמד ביעדים בשתי שנות הגיוס שהיו תחת חוק הגיוס, בניגוד לכל האיומים ששמענו: לא יבואו, יעשו חרמות – עמדו ביעדים גם ב-14'-15', גם ב-15'-16'.

עפר שלח: הם יודעים שהציבור החרדי יכול לעמוד ביעדים.

עפר שלח: הם יודעים שעשינו פה מתווה שהוא שקול והוגן ומאוזן.

עפר שלח: ראש הממשלה אמר את זה, אני מצטט מדברי גדולים; ראש הממשלה עצמו אמר את זה בשנה שעברה, כאשר אישרנו פה את החוק.

עפר שלח: אז מה שיהיה פה זה לא באמת שינוי של חוק, תהיה פה קומבינה.

עפר שלח: יביאו משהו לקריאה ראשונה, שאולי לא יגיע לבית-המשפט, אולי איזה מעקף דרך סמכותו של שר הביטחון – לא באמת ישנו את חובת הגיוס.

עפר שלח: אבל אם איילת שקד תחתום על זה, אפילו לקריאה ראשונה, שרת המשפטים, היא איננה ראויה להיות שרת המשפטים.

עפר שלח: ואם שר הביטחון יחתום על זה, תישאל שאלה לגבי סמכותו לשלוח חיילים לקרב, כשהוא מחייב אותם בחובת גיוס ואחרים לא.

עפר שלח: ואם ראש הממשלה יחתום על זה – נו, ידידי, חבר הכנסת פרי, אז תנוח דעתנו, כי אנחנו יודעים מה שווה חתימה של ראש הממשלה.

עפר שלח: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ואחריה – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יפעת שאשא ביטון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודה.

יפעת שאשא ביטון: – – אני נדהמת כמעט כל שבוע מחדש כשאני רואה הצעות להבעת אי-אמון נוסח ההצעה שהוגשה היום.

זוהיר בהלול: איזה מהן?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד, אני אגיד.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על הצעת החוק שבעצם עוסקת בחקיקה גזענית.

יפעת שאשא ביטון: ואני תוהה מהיכן התעוזה בכלל לבוא ולהציע הבעת אי-אמון בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מסתכלת על השורות שלפני, ואני מנסה לחשוב – במהלך כל התקופה האחרונה, מתי זכיתי לראות מישהו מכם, מהרשימה המשותפת, עומד כאן, על הדוכן, ומגנה את גל הטרור שאנחנו חווים היום במדינה?

יפעת שאשא ביטון: הרי ממה נולדו בעצם הצעות החוק האלה?

יפעת שאשא ביטון: מי התבלבל והתחיל להסתובב עם סכינים ברחובות במקום לשמור אותם במטבח?

אוסאמה סעדי: אז זה מצדיק – – –

יפעת שאשא ביטון: אני אומר – בהחלט כן.

יפעת שאשא ביטון: החוקים נועדו – כדי שאנחנו נוכל להגן על אזרחי המדינה, וזה כל אזרחי המדינה, ולא משנה אם ערבים או יהודים.

יפעת שאשא ביטון: והחקיקה הזאת נוגעת בכל אחד שיחליט שהוא סורר, לוקח אבן וזורק אותה, לוקח סכין ומשתמש בה ברחובות.

אוסאמה סעדי: לא הכול מותר – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סעדי.

יפעת שאשא ביטון: המטרה של החוקים האלה היא לתת ביטחון לאזרחי המדינה, לדעת שיש כאן ממשלה שמבקשת לשמור על שלומם ועל ביטחונם.

יפעת שאשא ביטון: ואני מצפה מכם – – –

באסל גטאס: – – –

יפעת שאשא ביטון: אני מצפה מכם, שבמקום לעלות הנה, לדוכן, ולהגיד שיש כאן חוקים גזעניים, תעלו לדוכן ותגידו: די, בואו נעצור את הגל הזה, בואו ננסה לשמור על שפיות במדינה הזאת, בואו ננסה לפנות לערוצים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא שמעתי אף אחד מכם עומד כאן ומבקש את זה.

באסל גטאס: – – –

יפעת שאשא ביטון: ואני אגיד לכם יותר מזה, גם עכשיו אתה זרקת משפט ואמרת: מי אחראי לכיבוש?

יפעת שאשא ביטון: ואני תוהה, באמת, את מי אתם מייצגים?

יפעת שאשא ביטון: אני שומעת את חנין זועבי עומדת כאן, ואני תוהה, את מי היא מייצגת – –

באסל גטאס: את העם תחת כיבוש.

יפעת שאשא ביטון: – – את ערביי ישראל שנמצאים כאן ורוצים לחיות אתנו כאן, בדו-קיום, ליצור נורמליזציה?

יפעת שאשא ביטון: או שאתם מייצגים איזה עם שנמצא מעבר לקו?

יפעת שאשא ביטון: ואני לא אומרת – צריך לפתור את זה, וצריך ללכת לערוצים מדיניים, וצריך לנסות למצות את כל האפשרויות, אבל אי-אפשר לעמוד כאן, מעל הדוכן של כנסת ישראל, ולהגיד כל הזמן כמה אנחנו לא בסדר בהתמודדויות שלנו, אבל יש עם שסובל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא פה על הצעת האי-אמון הראשונה: לקראת תום שבע השנים הרעות של אובדן הדרך והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אז האגף הזה, איכשהו פה הוא בצד ימין שלי, האגף השמאלי הזה במליאה מלין על אובדן הדרך והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': ואני שואל אתכם: לכם יש דרך?

בצלאל סמוטריץ': אתם הרי מתאבדים, זאת הדרך שלכם.

בצלאל סמוטריץ': מי שעוד חולם היום, היום, היום, במציאות הזאת, שמתנפצת לנו אל מול העיניים, להקים מדינת טרור בלב מדינת ישראל, בלב ארץ-ישראל, הוא זה שאיבד את הדרך כבר מזמן והלך לאיבוד.

קארין אלהרר: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז האמת, שאתכם אין הרבה מה לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אבל, וזה אבל גדול, אני מוכרח לומר שלצערי הרב גם ראש הממשלה – שלי, שאני יושב, כמובן – חלק מן הקואליציה שלו, כנראה לא הכי ברורה לו הדרך.

קארין אלהרר: הוא יודע שאתה בקואליציה ואתה מדבר ככה?

מיקי לוי: – – –

בצלאל סמוטריץ': יש דרך אחת בלבד – ואני בטוח ששר הביטחון שיושב כאן יודע שאני צודק: יש דרך אחת בלבד, והיא להכריע.

זוהיר בהלול: אין לכם כוח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, במשך יותר מ-100 שנים, מנהלים כאן סכסוך לאומי, דתי, אם נרצה או לא נרצה הוא שם, זו מהותו של הסכסוך – ויותר מ-100 שנות ציונות – על זכותו של העם היהודי להקים מחדש את ביתו הלאומי בארצו שלו, מולדתו כולה, בשלב הזה אך ורק ממערב לירדן.

בצלאל סמוטריץ': רק בשלב הזה.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו במשך שנים מנהלים את הסכסוך הזה, והולכים אתו מסיבוב לסיבוב, מדחי אל דחי, וכל עוד נמשיך לנהל אותו ולא נכריע אותו בצורה חד-משמעית – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אנחנו רק נלך מדחי אל דחי.

בצלאל סמוטריץ': הכרעה זה בראש ובראשונה לומר את האמת ולהבהיר שלא תקום מדינה פלסטינית, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': הכרעה זה להקים עוד חמש ערים גדולות בגב-ההר, ביהודה ושומרון, ולהביא לשם עוד חצי מיליון יהודים, ולהוכיח לעולם כולו ולערבים ולעצמנו שלא תקום מדינה פלסטינית ושאנחנו כאן כדי להישאר.

בצלאל סמוטריץ': הכרעה זה להזמין את ערביי הארץ הזאת לחיות כאן אתנו תחת השלטון היהודי במדינת ישראל חיים טובים ושלווים וליהנות מכל השפע והטוב שהעם היהודי הביא אתו לארץ-ישראל, שהייתה לפני שהגענו – ולא צריך פה זיכרון כל כך ארוך, זיכרון היסטורי, כדי לדעת מה היה כאן לפני שבאנו לפה: ביצות, כלום וכלום וכלום.

בצלאל סמוטריץ': שממה, זו מה שהייתה הארץ הזו במשך שנים.

בצלאל סמוטריץ': איך נראו יהודה ושומרון בזמן שהיו בשליטתה של ממלכת ירדן?

בצלאל סמוטריץ': החצר האחורית של ירדן.

בצלאל סמוטריץ': את מי עניין מה קורה שם בכלל?

בצלאל סמוטריץ': בחושות גרו שם הפלסטינים.

בצלאל סמוטריץ': לא היה אפשר שלא לראות את זה.

בצלאל סמוטריץ': ועוד הפעם, אני בטוח שמבוגרים ממני – אני שומע סיפורים – אני כבר מסיים, היושבת-ראש – מבוגרים ממני שחוו את החוויה ב-1967 וראו כפרים שהגבול עבר בהם – איך נראו כפרים של ערביי ארץ-ישראל, ואני מדבר עוד על 1967, עוד לפני הרווחה הגדולה שבאה לערביי ארץ-ישראל, אל מול, באמת, הכלום, השממה, הזבל – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': – – של איך שנראו הכפרים הפלסטיניים בתקופת ממלכת ירדן.

בצלאל סמוטריץ': ומאז שאנחנו באנו ערביי ארץ-ישראל זוכים לכל השפע והקדמה הגדולה שאנחנו מביאים אתנו, וערביי יהודה ושומרון זכאים ויש להם היום מה שאין לאף אחד מקרובי המשפחה שלהם 360 מעלות מסביב.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': זאת הכרעה.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן מדינה אחת בלבד, מדינה יהודית, ולא תקום לעולם לצדה מדינה פלסטינית.

טלי פלוסקוב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': מי שרוצה לחיות אתנו – אהלן וסהלן.

בצלאל סמוטריץ': מי שלא – או שילך, או שאנחנו נראה אותו בין כוונות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מיקי לוי: אבל ראש הממשלה שלך אומר "שתי מדינות לשני עמים".

מיקי לוי: ראש הממשלה שלך.

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי מה אני חושב עליו.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת אילטוב.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, מי שמכיר אותי, אני לא מרבה לנמק ולהשיב בהצעות אי-אמון.

יעקב מרגי: אך אני עובר על נושא האי-אמון היום, וההצעה הראשונה שבהן: שבע שנות אובדן הדרך.

יעקב מרגי: אובדן הביטחון והדרך – זו לשון ההצעה; והנושא השני: מבול של חוקים גזעניים ואנטי-דמוקרטיים; והנושא השלישי: הניסיונות לקשור לתקציב המדינה את התיקון לחוק השוויון.

יעקב מרגי: רבותי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני לא מרגיש באובדן דרך.

יעקב מרגי: העם לא מרגיש באובדן דרך.

יעקב מרגי: הממשלה מחליטה.

יעקב מרגי: מתכנסת, מחליטה, מושלת.

יעקב מרגי: נכון, כנראה יש ציבור מסוים בציבוריות הישראלית שמכיר רק דרך אחת, ואם לא הולכים בדרכו אז הוא מרגיש תחושה של אובדן דרך; שמי שהולך לא הולך בדרכו, האחר איבד את דרכו.

יעקב מרגי: לכן אני חושב שהנושא הראשון – באמת לא כותרת מוצלחת לאי-אמון.

יעקב מרגי: הנושא השני, חוקים גזעניים ואנטי-דמוקרטיים – אני רוצה לומר לכם, בהגדרה, צודקים; הלוואי שלא היינו נדרשים לאותם חוקים, והלוואי שלא היו באים לעולם אותם חוקים.

יעקב מרגי: רבותי, הכנסת מחוקקת חוקים לכלל אזרחי המדינה; אין חוק שהוא מוגדר לאזרח א' ולאזרח ב'.

יעקב מרגי: אבל, לצערי הרב, אלה שמגדירים את החוקים האלה, בצוק העתים אני קורא – בצוק העתים – אלה שמגדירים אותם חוקים גזעניים ואנטי-דמוקרטיים שמים כתם, מכתימים ציבור שלם ומייחסים אליהם את האלימות והטרור.

יעקב מרגי: ואני מתקומם על זה.

יעקב מרגי: אני.

יעקב מרגי: בואו נהיה כנים עם עצמנו: למה להגדיר חוקים שמיועדים לכלל מיידי האבנים כחוקים גזעניים ואנטי-דמוקרטיים?

יעקב מרגי: כי יש בהם בדיוק הכתמה והאשמה של ציבור מסוים.

יעקב מרגי: ואסור שזה יהיה, ואני מתקומם.

יעקב מרגי: אפשר לבוא בשם החוקתיות, אולי ביד הקשה, אולי אם אזרחים – לטעון את כל הטענות האלה.

יעקב מרגי: אבל ברגע שמגדירים אותם "חוקים אנטי-דמוקרטיים", אני מתקומם על ההכתמה הזו וההכללה של ציבור שלם במדינת ישראל.

יעקב מרגי: ואני אומר – ואני לא בא לייפייף את המצב – למרות המתח האדיר ששורר בחברה הישראלית, רובה ככולה של החברה בישראל ורובה ככולה של החברה במגזר הערבי רוצים את הדו-קיום, על אפם וחמתם של אלה שמנסים לחפש את הקצוות.

יעקב מרגי: לא יעזור כלום, אסור לנו ליפול בידי אלה שרוצים את הקיצוניות ואת הקצוות.

יעקב מרגי: ולכן להגדיר אותם בהגדרה של אנטי-דמוקרטיים – אני מייד מסיים – וחוקים גזעניים, זה עושה עוול לציבור שלכאורה הם רוצים לייצג אותו.

יעקב מרגי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רוברט אילטוב, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה להגיד לך שהיה לך כנס יפה היום.

טלי פלוסקוב: תודה.

רוברט אילטוב: הגיעו לפה מאות עולים מחבר המדינות שעברו את השואה.

טלי פלוסקוב: ניצולי שואה ופליטי שואה.

רוברט אילטוב: ניצולי שואה ופליטי שואה, והיה כנס מאוד מעניין וחשוב.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כבוד חברי חברי הכנסת, אני דווקא רוצה לגעת בסוגיה שהייתה לפני כשבועיים בכותרות פה במדינת ישראל ובעולם כולו על התבטאות של ראש ממשלת ישראל בסוגיה של האחריות של חאג' אמין אל-חוסייני, על אחריותו.

רוברט אילטוב: הוא טען שהוא זה שאמר להיטלר: שרוף אותם.

רוברט אילטוב: אז בואו נגיד שזה לא נכון, וחשוב לא לעשות טעויות בסוגיות כאלה, כי אלה סוגיות מאוד חשובות.

רוברט אילטוב: אבל אין ספק שאחריותו של חאג' אמין אל-חוסייני בהשמדת עם ישראל הייתה מאוד חשובה, ותכף אני אדגיש כמה נקודות חשובות ואסביר גם למה ומה הייתה השתלשלות העניינים אז.

רוברט אילטוב: חשוב שכל הציבור ידע מה קרה פה.

רוברט אילטוב: ב-1936–1939 יזם חאג' אמין אל-חוסייני את "המרד הגדול", עם שותפיו שלא רצו את עליית היהודים למדינת ישראל; כשנה לפני כן חוקקו את חוקי נירנברג, ורדיפת היהודים באותם החוקים הייתה ברורה, שבעצם ליהודים לא יהיה לאן ללכת חוץ ממדינת ישראל – ארץ-ישראל אז קראו לה, פלשתינה.

רוברט אילטוב: ובמרד עצמו, שנתמך על-ידי הגרמנים, על-ידי כספים של גרמנים, בעצם מנעו הערבים פה את עליית ישראל על-ידי הספר הלבן.

רוברט אילטוב: חשוב גם לציין באותו ציר זמן את התאריך שבו נפגש חאג' אמין אל-חוסייני עם היטלר, שזה היה בעצם יום אחד לפני התאריך המקורי של ועידת ואנזה.

רוברט אילטוב: כלומר, למה היטלר היה צריך לרדת מכל ההכנות של מתקפת "טייפון" נגד כוחות הצבא האדום, בשיא ההכנות, ולהיפגש עם איש שֵמי, שמבחינתו בסולם הגזע הגרמני בעצם היה נחות?

רוברט אילטוב: אולי קצת יותר מישראלים, אבל הוא היה נחות; למה הוא היה צריך להיפגש עם חאג' אמין אל-חוסייני?

רוברט אילטוב: הוא רצה להסתכל לו בעיניים ולוודא בוודאות של מאה אחוז שהערבים פה בפלסטין ימנעו את עליית היהודים.

רוברט אילטוב: כי הגרמנים טענו לאורך כל הדרך שיהודים, פשוט אין להם לאן ללכת, אף אחד לא רוצה אותם.

רוברט אילטוב: והוא לא רצה שחאג' אמין אל-חוסייני והשותפים שלו ייתנו ליהודים לעלות לארץ-ישראל.

רוברט אילטוב: עכשיו, חשוב גם להגיד שלא כל הערבים התנגדו לעליית היהודים לישראל.

רוברט אילטוב: היו כאלה שתמכו ורצו, וראו בעלייה דבר מבורך, כי הייתה פריחה כלכלית.

רוברט אילטוב: אבל היו קבוצות רבות שתמכו ונתמכו על-ידי הנאצים, והם היו שותפים מלאים לחיסולן של קהילות רבות באירופה.

רוברט אילטוב: האחריות הזאת קיימת, ואי-אפשר לטאטא את זה מתחת לשולחן.

רוברט אילטוב: אני שמעתי כתבים רבים שפשוט – הזדעזעתי לראות את זה – שפשוט מחקו את האחריות הזאת.

רוברט אילטוב: יש אחריות, ואסור לשכוח את זה.

רוברט אילטוב: אין ספק שחאג' אמין אל-חוסייני היה אחד האחראים לחיסולה של מרבית קהילת היהודים באירופה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת יואב קיש, אחרון הדוברים.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, כל שבוע יש לנו אי-אמון, וכל שבוע צריך לשאול את עצמנו, הרי – מה התחדש בין השבוע לשבוע שעבר?

עיסאווי פריג': לא צריך לחזור לחאג' אמין אל-חוסייני, ותודה לביבי שעדיין בעיניו הוא חאג' – חאג' זה מילת כבוד אצלנו, שיש לה מעמד מיוחד.

עיסאווי פריג': עכשיו גם חבר הכנסת אילטוב – חאג' אמין אל-חוסייני.

עיסאווי פריג': לא צריך לחזור לחאג' אמין אל-חוסייני ולהיסטוריה כדי לנמק למה – – –

רוברט אילטוב: צריך, צריך, נכון להיום, אחרת – – –

עיסאווי פריג': כל הכבוד.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה בנימין נתניהו מתווה את הדרך, וכולכם במסלול, עיוורים, עולים עליו.

עיסאווי פריג': הוא אמר?

עיסאווי פריג': אודרוב, יאללה, הזכיר את חאג' אמין אל-חוסייני?

עיסאווי פריג': בואו נתחיל – – –

יואב קיש: אז תקרא לו אמין חוסייני, מה אתה קורא לו חאג'?

עיסאווי פריג': בואו נתחיל להלביש לו את החליפות בהתאם.

עיסאווי פריג': לא צריך להתאמץ, חברים, בין שבוע לשבוע, כדי להזכיר כמה הממשלה באמת, אין אמון בה.

עיסאווי פריג': אני לא צריך לחזור להיסטוריה, אני אגיד את זה רק בשתיים-שלוש מילים, בדקה וחצי שעומדות לרשותי.

עיסאווי פריג': ממשלה שבה הכול מותר למכירה, הכול אפשר לקנות.

עיסאווי פריג': ממשלה שבזמן שבג"ץ מורה לראש הממשלה: אסור להחזיק ביותר מתיק אחד – זורק הכול: אני, לא תיק אחד.

עיסאווי פריג': אז מה?

עיסאווי פריג': בג"ץ אמר?

עיסאווי פריג': אז מה?

עיסאווי פריג': אני אחזיק ארבעה תיקים.

עיסאווי פריג': הכול מותר למכירה.

עיסאווי פריג': חברות הגז קונות את נתניהו, והוא קונה את כולם.

עיסאווי פריג': המחיר 100 מיליון, 200 מיליון, נעשה אותו 300 מיליון.

עיסאווי פריג': הכול אפשר.

עיסאווי פריג': קומבינות.

עיסאווי פריג': הכול אפשר.

עיסאווי פריג': לזה, בחיי היום-יום, קוראים שוחד.

עיסאווי פריג': ואיפה הבעיה?

עיסאווי פריג': שהשוחד מתחיל לקבל לגיטימציה מכם.

עיסאווי פריג': אתם משחיתים את החברה – באמירות, בשקר, בחוסר המוסר שאתם מביאים לכאן.

עיסאווי פריג': עם השקרים שלכם ועם כל החושך שלכם, שאתם עושים, אתם משחיתים את החברה, וההיסטוריה תשפוט אתכם.

עיסאווי פריג': גם שר הביטחון, שיודע מי שרף את משפחת דוואבשה, מחליט: ואללה, מטעמי מודיעין אני אשתוק – מותר.

עיסאווי פריג': ולזה אתם לא קוראים שחיתות?

עיסאווי פריג': אתם מושחתים, ונמאסתם.

עיסאווי פריג': אתם לא רק איבדתם את הדרך, אתם לא יודעים איפה הדרך.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': ומשפט אחרון, בסוף, עלה כאן חבר הכנסת סמוטריץ ואמר משפט, ואני רוצה להזכיר לכם אותו, אני רק חוזר על המשפט הזה.

עיסאווי פריג': אמר: תהיה מדינה אחת, והיא מדינת ישראל, מעבר לירדן – וזה שלב א'.

עיסאווי פריג': שמעתם מה שאמר?

עיסאווי פריג': וזה שלב א'.

עיסאווי פריג': כאן.

עיסאווי פריג': וכולכם הסתכלתם, חייכתם, ואללה, אמר והוציא את החלום שלנו.

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לך.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש – אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון השר המקשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, שלוש דקות שלך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, שלום, במה מתעסקות הצעות האי-אמון של האופוזיציה?

יואב קיש: אני מקריא: אובדן הביטחון והדרך; מבול של חוקים גזעניים אנטי-דמוקרטיים; תקציב המדינה ושוויון בנטל – טוב, אז לרשימה המשותפת אני יכול להגיד – – –

קריאה: – – –

יואב קיש: אמרתי שוויון בנטל, לדעתי לא שמעתם.

יואב קיש: אני אגיע גם אליכם, בסדר?

יואב קיש: אני מתחיל עם הרשימה המשותפת.

יואב קיש: כל האי-אמון של הרשימה המשותפת זה לא הממשלה, זו המדינה.

יואב קיש: כל דבר קטן – פוגעים בדמוקרטיה, שמגינה עליכם כל כך.

יואב קיש: תענו לי בבקשה, באיזו מדינה במזרח התיכון, או בכלל בעולם כולו, הייתם יכולים לדבר ככה נגד המדינה ולהישאר לייצג אותם – את המגזר שלכם?

יואב קיש: רק במדינת ישראל, לא בשום מקום אחר.

עמר בר-לב: בכל מדינה דמוקרטית.

עמר בר-לב: בכל מדינה דמוקרטית.

יואב קיש: לא בכל.

יואב קיש: אני רוצה לראות אותם מדברים מסביב, במדינות של הערבים פה מסביב.

עמר בר-לב: אתה יודע מה?

עמר בר-לב: ברוב המדינות הדמוקרטיות.

עמר בר-לב: בחייך.

יואב קיש: מדברים, מה היה קורה להם דקה אחרי, או שנייה אחרי?

עמר בר-לב: מה היה קורה באנגליה?

יואב קיש: מה היה קורה דקה אחרי?

יואב קיש: גם באנגליה אף אחד לא מדבר ככה.

יואב קיש: אף אחד לא מדבר ככה באנגליה.

יואב קיש: לכן, עמר ידידי, מפלגת העבודה והמחנה הציוני, וגם מרצ, תקועים כבר שנים באשליה של חלוקת הארץ בהתקפלות ישראלית שלא תגיע.

יואב קיש: מה אתם רוצים שיהיה פה, שתהיה מדינה פלסטינית שתקבל מיליוני פליטים מארצות ערב עכשיו?

עמר בר-לב: שמעתי את ראש המפלגה שלך בוועדת חוץ וביטחון – – –

יואב קיש: שבמקום את הנהירה לגרמניה נראה את הנהירה לישראל?

יואב קיש: זה מה שאתם הייתם רוצים במדינת ישראל?

יואב קיש: איפה אתם חיים?

עמר בר-לב: ראש הממשלה, ראש המפלגה שלך, אמר בוועדת חוץ וביטחון שהוא מאמין בשתי מדינות.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם בצורה הברורה ביותר, הממשלה הזאת עושה ותעשה – יש פה תקציב מדינה כלכלי וחברתי, גם 2015 ו-2016, עם תקציבים פריפריאליים, תקציבים חברתיים, והתקציב הזה יעבור בזמן הקרוב, ונראה את הפירות שלו בשנה הקרובה.

יואב קיש: מתווה הגז נחוץ מאין כמוהו למדינת ישראל.

יואב קיש: מספיק להילחם באזרחים ובכלכלה.

יואב קיש: בזבזנו כבר חמש שנים, הגיע הזמן שיצא לדרך.

יואב קיש: טוב עשה השר אריה דרעי שהחליט להתפטר, ואנחנו נדאג שגם מתווה הגז יצא לדרך, ועוד חמש שנים אנחנו נראה את הפירות שלו.

יואב קיש: לכם, חברי מיש עתיד – אנחנו לא מתנגחים במגזר החרדי, אנחנו עובדים אתם יחד.

יואב קיש: מספיק עם הניסיון הזה להוביל קופון כדי להראות לבוחרים שלכם שאתם רוכבים על הגב של המגזר החרדי.

יואב קיש: זו לא דרכו של הליכוד.

יואב קיש: זו לא דרכו של הליכוד.

מיקי לוי: יואב, מה תצביע בשוויון בנטל?

מיקי לוי: אתה סגן-אלוף בצבא.

מאיר כהן: – – –

יואב קיש: אני אראה לכם שהממשלה הזאת עושה ותעשה.

יואב קיש: ואני רוצה לסיים ולהגיד משפט מאוד ברור לחברי באופוזיציה, ותזכרו את זה: מאי-אמון לאי-אמון אני מאבד את האמון באופוזיציה, ואני מציע לכם להתחיל לדבר לעניין.

יואב קיש: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין לסכם את הדיון.

אחמד טיבי: למה ירדת?

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי כנסת – חבר הכנסת טיבי, אני חושב שהוא פשוט חשב שאתה מתגעגע אלי, לכן הוא ירד.

אחמד טיבי: אתמול ביישתם אותנו.

יריב לוין: יש דברים שלא מדברים עליהם.

יריב לוין: חבר הכנסת בר-לב, אולי אני אתייחס להערה שלך קודם.

יריב לוין: אני באמת לא חושב שיש איזו מדינה דמוקרטית – ואני באמת חושב שאנחנו לא צריכים להשוות את עצמנו למדינות שאינן דמוקרטיות, אבל אני לא חושב שיש איזו מדינה דמוקרטית שהייתה מאפשרת את מה שמתחולל כאן, בתוך אולם המליאה הזה.

יריב לוין: אני חושב שיש הבדל בין לבקר את הממשלה – יש הבדל בין להיות חלק ממיעוט שמבקש לקדם את ענייני הציבור שהוא מייצג – לבין תמיכה עקבית, מתמשכת, קולנית, הייתי אומר אפילו בוטה, הרבה פעמים, באויב.

יריב לוין: בשעת מלחמה, במעשים, בדברים.

יריב לוין: אבל לזה התכוון חברי – אני חושב שחברי חבר הכנסת קיש, שעמד כאן על הדוכן, התכוון לזה.

עמר בר-לב: לא על זה דיברתי.

עמר בר-לב: דיברתי על ביקורת, וביקורת היא לגיטימית במשטר דמוקרטי.

יריב לוין: אנחנו בטח פתוחים לביקורת, וביקורת היא בונה והיא חשובה.

עמר בר-לב: – – – יודע על מה הוא מדבר.

עמר בר-לב: הוא הטיח כללית.

יריב לוין: אני חושב שהוא לא הטיח כללית, אני חושב שהוא היה מאוד מאוד מדויק דווקא.

יריב לוין: הוא אמר בצורה ברורה שיש הבדל בין לבקר לבין לשבת בפרלמנט הזה, שחיילי צה"ל ואנשי כוחות הביטחון מגינים עליו כמו על אזרחי ישראל יום-יום, שעה-שעה, ולהשמיץ אותם ולכנות אותם בכל מיני כינויים, שהם גם לא נכונים וגם לא ראויים, ולתמוך באופן שיטתי בעמדותיו של האויב באשר הוא, לצאת להסתובב בעולם ולקרוא לחרמות על מדינת ישראל ודברים מהסוג הזה – לעשות את כל זה כאשר אתה יושב כאן, נהנה מתעודת הזהות, מהחסינות הפרלמנטרית, מכל התנאים הנלווים האלה שהכנסת מעניקה לחברי הכנסת, שאמורים, כפי שאנחנו נשבעים כאן ביום השבעתה של הכנסת, לפעול באמת מתוך נאמנות, גם למוסד הזה שאנחנו מכהנים בו וגם לציבור שאנחנו מייצגים אותו כאן.

יריב לוין: אני באמת חושב – יצא מכאן חבר הכנסת בר-לב, אבל אני באמת חושב שחברי חבר הכנסת יואב קיש צדק והציג כאן ואמר אמירה שהיא גם נכונה, ואני מוכרח גם לומר שהוא ביטא רגשות וכעס של הרבה מאוד אזרחים ישראלים, שעומדים נוכח התופעה המבישה הזאת ולא מבינים כיצד היא יכולה להתרחש.

יריב לוין: אגב, אני גם רוצה לומר שלפחות בעבר חלק מאותן מפלגות וגם אנשים שנוהגים כך נפסלו מלהתמודד.

יריב לוין: אני חושב שהם נפסלו על-ידי ועדת הבחירות המרכזית בצדק.

יריב לוין: נפסלו, אגב, ברוב שחצה מחנות פוליטיים, אבל, לצערי הרב, פעם אחר פעם הייתה זו – – –

עמיר פרץ: כמה זמן אתה מדבר?

יריב לוין: לא אני הוא האיש, כמאמר השיר.

עמיר פרץ: אבל שמעתי שיש לך קשרים.

יריב לוין: את זה צריך לשאול את יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת צחי הנגבי.

יריב לוין: אני מניח שהוא המעודכן ביותר בעניין הזה.

יריב לוין: אבל, חבר הכנסת פרץ, אני יכול להציע הצעה: תקזז מישהו מהקואליציה, תוכל לחסוך חלק מהזמן.

עמיר פרץ: זה כבר מסובך יותר.

יריב לוין: בכל אופן, אני בהחלט חושב שנכון אמר ונכון דרש חבר הכנסת קיש ממי שמכהן כאן לנהוג כפי שהיה עושה כל חבר פרלמנט, ולו יהיה שייך לאגף האופוזיציוני הקיצוני ביותר, וינהג כבוד בחיילי ובאנשי כוחות הביטחון, ינהג כבוד בסמלי המדינה; יכבד, אדוני היושב-ראש, אורח זר, אורח שמגיע לנאום כאן מעל הדוכן, ולא ייעדר מכאן בהפגנתיות.

יריב לוין: אני חושב שלו היו נוהגים כך חברי הכנסת של הרשימה המשותפת כעניין שבשגרה, הם היו באמת תורמים משהו לקידום השיתוף ולא לקידום דברים אחרים, כפי שלצערי הם עושים.

יריב לוין: אנחנו נשוב ונאמר את הדברים האלה, כי אני חושב שראוי להזכיר אותם.

יריב לוין: אני אולי איעזר – חבר הכנסת טיבי, אולי אני איעזר בך, איפה חבר הכנסת סעדי?

יריב לוין: הוא נשא כאן נאום בהצעת האי-אמון, אני רוצה להחמיא לו, אבל לא נראה לי שיש טעם שאני אעשה את זה בהיעדרו.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אני רוצה לעשות את זה בנוכחותו, מגיע לו.

יריב לוין: חבר הכנסת גנאים, אם אתה תדאג למצוא אותו, הוא ירוויח מחמאה, כדאי לו.

יריב לוין: עד שיבוא חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני אולי אגיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: תחמיא למישהו אחר בינתיים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אתה יודע, זה יאבד מערכו אם אני אחלק את זה באופן – – –

יולי יואל אדלשטיין: להחמיא לחבר כנסת שלא נמצא – אתה גם מרוויח אויבים בדמות אלה שנמצאים, וגם הוא – – –

יריב לוין: אני גם לא מרוויח אותו.

יריב לוין: לכן, אדוני היושב-ראש, למדתי ממך כמה שיעורים כשנכנסתי לכאן.

יריב לוין: אני מחכה שהוא יגיע, לפחות שיצא מהעניין הזה משהו.

יריב לוין: אני רוצה לומר משהו בכלל בנושא של הצעות האי-אמון.

יריב לוין: התייחסתי לכך קודם כאשר השבתי על הצעת האי-אמון של סיעת יש עתיד.

יריב לוין: אני באמת חושב שנהגה נכון סיעת יש עתיד, ואמרתי את זה קודם, כאשר נמנעה בשבועות האחרונים מלהגיש הצעת אי-אמון.

יריב לוין: אני גם מוכרח לומר שבניגוד להרבה מאוד הצעות כלליות, נוכח ההצעה שהוגשה על-ידי המחנה הציוני, שלא מאפשרות באמת לקיים דיון רציני, סיעת יש עתיד, לפחות אם בחרה להגיש הצעה – נדמה לי שתיארתי קודם כמה היא הייתה אולי משעשעת אפילו בחלק מהמרכיבים שלה, אבל לפחות הגישה הצעה ממוקדת, על נושא אחד, שאפשרה התייחסות אמיתית ונקודתית.

יריב לוין: אני חושב שייטיבו לעשות חברינו מסיעת המחנה הציוני, לא רק לטובת הסברת עמדותיהם, אלא קודם כול לטובת ויכוח ודיון אמיתי – שחשוב שיהיה כאן – בין קואליציה לבין אופוזיציה, אם במקום להגיש את אותן הצעות כלליות וארוכות, שסוקרות דורות אחורה ושנים קדימה, יעשו מעשה אחר ויציעו הצעות אי-אמון שיש בהן מיקוד, שיש בהן טעם, שיש בהן היגיון; שהן באמת עילה אמיתית לומר גם לבית הזה וגם לציבור בישראל שנכון וראוי להחליף את הממשלה.

יריב לוין: אני חושב שהריטואל הזה של הגשת מין הצעות כוללניות כאלה, נטולות מיקוד, נטולות נושא, נטולות אמירה, דווקא מעיד באופן הפוך על כך שהממשלה כנראה עושה עבודה טובה מאוד.

יריב לוין: כי אפילו לשיטת

יריב לוין: כם אין שום נושא, שום דבר שהוא כל כך בעייתי, שהוא כל כך שגוי, שהוא כל כך לא נכון, שראוי לקיים עליו דיון נוקב כאן באולם הזה.

יריב לוין: תחת זאת, אתם בעצם באים ואומרים: תראו, הממשלה לא טובה.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: ככה.

יריב לוין: יותר מזה – אני חושב שכאשר באים ומנסים לבוא ולתקוף עשייה כל כך רחבה כפי שהממשלה עושה – ויש אולי מי שיאמר, העשייה הזאת בעיניו היא בדרך שהוא חולק עליה – נכון לעשות את זה לגופו של עניין; נכון לבוא ולנסות לפרט באופן באמת אמיתי את נקודות המחלוקת; נכון גם להציע אלטרנטיבה ולהסביר מה היה נכון יותר לעשות, ואיך אתם הייתם אולי עושים יותר טוב.

יריב לוין: אני חושב שלבוא ולומר אמירות כלליות כאלה, שהכול לא טוב ושום דבר לא בסדר, וכלום לא נעשה, בידיעה ברורה שהדבר הזה הוא גם לא נכון, הוא גם לא משקף נאמנה את מצב הדברים, והייתי אומר שגם לא משקף, אני חושב, עמדות אישיות של רבים מהאנשים שנמצאים כאן ויושבים על ספסלי האופוזיציה, זה דבר לא נכון.

יריב לוין: והנה, אדוני היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יריב לוין: חיכיתי לך, רציתי לתת לך מחמאה.

יריב לוין: אמרתי שאין שום טעם לתת אותה בהיעדרך.

יריב לוין: תראו, אני הקשבתי להצעת האי-אמון שהגיש חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שאני חייב לומר שמהיכרותי אתו משנים של עבודה מקצועית, הוא יודע דבר או שניים בהצגת טיעונים; אני רוצה לומר לחבר הכנסת סעדי, שאם הייתי יכול תקנונית, הייתי מתחלף אתך ונותן לך לעלות לכאן ולענות בשם הממשלה במקומי, כי אתה פשוט פירטת בצורה כל כך טובה וכל כך מדויקת שורה ארוכה כל כך של פעולות חקיקה נכונות ומוצדקות שהממשלה הזאת עושה, עד כדי כך שתהיתי מה יגיד חבר הכנסת טרכטנברג שישב כאן קודם.

יריב לוין: ידידי חבר הכנסת טרכטנברג, אני לא יודע אם אתה שמעת את הדברים של חבר הכנסת סעדי.

יריב לוין: הוא הגיש הצעת אי-אמון בממשלה ופירט בצורה מדויקת וחדה, כפי שנהג לעשות בשנים שהכרתי אותו כעורך-דין, בצורה הכי חדה ומדויקת שאפשר, שורה כל כך ארוכה של פעולות שהממשלה עושה – פעולות טובות, רציניות, בתחומי החקיקה, בהיקף רחב; שנאבקות בטרור, שמחזקות את האחיזה שלנו כאן, מחזקות את מדינת ישראל.

יריב לוין: אני תוהה על מה אתה הלנת רק זמן קצר לפניו.

יריב לוין: הצעתי קודם שהוא אולי יחליף אותי על הדוכן, הוא עשה את זה כל כך טוב.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אולי תעזור לי.

יריב לוין: בוא נזכיר ביחד את כל פעולות החקיקה האלה ונוכל להרבות שבחים לעבודת הממשלה.

יריב לוין: אומר חבר הכנסת הנגבי שאין לנו זמן לעניין הזה.

יריב לוין: אז אני, חבר הכנסת סעדי, לפחות לעניין הזה, מזמין אותך להיות שותף קואליציוני, ואין לי שום ספק שאנחנו נמלא את תפקידנו בלהאריך ולהעמיק את הרשימה הזאת שאתה פירטת כאן בפנינו.

יריב לוין: על כן, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שמיותר לומר, ראוי לדחות את הצעות האי-אמון כולן.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעת סיעת המחנה הציוני – הצעת אי-אמון בממשלה: לקראת תום שבע השנים הרעות של אובדן הביטחון והדרך.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, אנחנו ערוכים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, בואו נתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו משתתף בהצבעה חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אורן אסף חזן – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה חיים ילין – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברות וחברי הכנסת, האם יש מישהו או מישהי שלא קראו בשמם, או לא ענו, ורוצים להשתתף בהצבעה?

יואל חסון: אני.

יולי יואל אדלשטיין: יואל חסון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יואל חסון – בעד

יולי יואל אדלשטיין: עוד מישהו או מישהי?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התוצאות: הצבעה על הצעת האי-אמון בממשלה של המחנה הציוני – 48 בעד ההצעה, 52 מתנגדים לה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי מליאת הכנסת לא קיבלה את הצעת האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה – אלקטרוני?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים – מי שמעוניין, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה השנייה: מבול של חוקים גזעניים ואנטי-דמוקרטיים – ניצול ציני של המצב מצד הממשלה; הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 42 בעד, 51 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא נתקבלה על-ידי מליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם יש עתיד: הניסיונות לקשור לתקציב המדינה את עיקורו מתוכן של חוק השוויון בנטל ופגיעה אנושה במודל צבא העם, מטעם, כאמור, סיעת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 52 נמנעים – 3 הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 35 בעד, 52 נגד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעות – סדרה של הודעות למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – המלצה של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא: מנגנון ההצמדה של שכר חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, לפי סעיף 9(6) לחוק מבקר המדינה, התשי"ח–1958 [נוסח משולב], בדבר העמדת הגופים המוכרים שבאמצעותם פועלת הרשות לשירות לאומי-אזרחי לביקורת מבקר המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי חבר הכנסת יחיאל חיליק בר ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – אי-מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ה–2015, מס' פ/1906/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: כן הונחה היום על שולחן הכנסת המלצה של ארגון העבודה הבין-לאומי – ILO – לכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/968); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות חוק.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הראשונה, הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת להזמין את שר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: מי שרוצה לדבר, נא לצאת מהאולם, לדבר שם.

טלי פלוסקוב: תנו לנו בבקשה אפשרות לדבר – לעבוד.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי הכנסת, חברות הכנסת, אני מתכבד להניח בפני הכנסת לקריאה ראשונה הצעת חוק להעלאת שכר המינימום – לסוף 2017.

אריה מכלוף דרעי: התיקון המוצע יהיה בין – הנמוך מ-47.5% מהשכר הממוצע או 5,300 שקל לחודש.

אריה מכלוף דרעי: מדובר בצעד חשוב מאוד לקראת ההגעה ליעד של 30 שקל לשעה, שזה היעד שאנחנו חותרים להגיע אליו.

אריה מכלוף דרעי: חשוב מאוד לחוקק את החוק כבר היום, כיוון שזה נותן ודאות וזמן התארגנות לעובדים ולעסקים.

אריה מכלוף דרעי: תיקון לחוק הזה, שמונח לפניכם, חברי, מגיע בעקבות הסכם שחתמו יושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן ויושב-ראש נשיאות הארגונים העסקיים שרגא ברוש, ומפלגתי, מפלגת ש"ס, הכניסה להסכמים הקואליציוניים.

אריה מכלוף דרעי: אני מאמין כי צעדים כאלו הכי טוב לעשות בהידברות משולשת, של המעסיקים, העובדים והממשלה.

אריה מכלוף דרעי: כך גם עשינו השבוע, עם תוספת של 20% בימי החופשה לעובדים הכי חלשים, אחרי שנים רבות שמספר ימי החופשה שלהם לא תוקן.

אריה מכלוף דרעי: כמו כן, גם ועדת השרים לחקיקה התחילה אתמול ואישרה עקרונית את הצעת החוק שתחייב את כל המשק לשלם שוטף פלוס 30, והיא עתידה בזמן הקרוב להגיע לשלבי חקיקה סופיים.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שאינטרסים צרים או גורמים אינטרסנטיים לא יתקעו את המהלך, כיוון שהוא מהלך חשוב מאוד להנעת הצמיחה בכל העסקים הקטנים והבינוניים.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לברך את יושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן, ואת שרגא ברוש, להודות לעובדי משרד הכלכלה, אשר דחפו את התיקון לחוק והביאו אותו היום להצבעה במליאה, ובפרט לעוזרי היקרים, שי לינדנר ונילי ברוש.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בדיון.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יואל חסון – חבר הכנסת יואל חסון אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: רבותי, מי שמעוניין לדבר, עדיין יש אפשרות להירשם – עוד כמה דקות אני סוגרת את רשימת הדוברים – דרך מזכירות הכנסת בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהסיכום המשותף הזה של הממשלה עם ההסתדרות, של השר אריה מכלוף דרעי ושל יושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן, הוא הישג סוציאלי חשוב מאוד.

נחמן שי: באופן טבעי, יש קבוצה גדולה במדינת ישראל, אותה קבוצה שקופה, שאנחנו מתעלמים ממנה, שאנחנו לא מתייחסים אליה ואנחנו שוכחים אותה, אבל היא קיימת, והיא חלק בלתי נפרד מחיינו, והנטייה לדחוק אותה הצדה היא נטייה מגונה, לא נכונה, מוטעית, ולכן אני שמח שנעשה פה מאמץ, שהוא לא המאמץ הכי גדול, אני מוכרח לומר, כי הייתי שמח מאוד אם שכר המינימום היה עולה עוד יותר, ואפשר היה באמת להעניק רמת חיים סבירה לאותם מאות אלפים שתלויים בשכר המינימום, אבל עדיין יש פה צעד חברתי גדול מאוד.

נחמן שי: וזה מזכיר לי, לצערי הרב, את העובדה שהממשלה הזאת היא ממשלה, ביסודו של דבר, אנטי-חברתית.

נחמן שי: חוץ מאשר לייצר משרדים שנושאים את הדגל החברתי המזויף, כמו משרד לשוויון חברתי, וכמו משרד חדש לפריפריה, כל מיני משרדים שעושים גיחוך וצוחקים מהמילה "חברתי", הרי בסופו של דבר, הממשלה הזאת היא אנטי-חברתית.

נחמן שי: היום ראינו פה בכנסת, ויצאנו יחד להפגין עם תושבים מהצפון, מה שקרוי הפריפריה של מדינת ישראל, והם מייצגים בעיני את ישראל שאנחנו רוצים בה כל כך, שעומדים על הגבול ומגינים, ושהם הגבול בעצם.

נחמן שי: העובדה שפגעו בהם, הממשלה הזאת ממש בעצם הימים האלה פגעה בהם, פגעה בהטבות המס שלהם, היא המדברת יותר מכול על הרקורד החברתי של הממשלה הזאת.

נחמן שי: אז ההישג הזה שהושג פה הוא היוצא מן הכלל.

נחמן שי: הכלל הוא של ממשלה שאינה רואה לפניה את הנושאים החברתיים, פוגעת בשכבות החברתיות, וכך היא תיזכר בהיסטוריה.

נחמן שי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

טלי פלוסקוב: לידיעתכם, רשימת הדוברים סגורה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני שר הכלכלה – שר הכלכלה?

יצחק כהן: הוא שומע, הוא שומע.

דב חנין: הוא שומע?

דב חנין: הוא לא שומע.

יצחק כהן: אני אספר לו אחר כך.

דב חנין: תספר לו אחר כך.

דב חנין: אדוני שר הכלכלה, אני רוצה לברך אותך על הבאת הצעת החוק הזאת לכנסת.

דב חנין: אני חושב שהרגע הזה, גברתי היושבת-ראש, הוא רגע חשוב.

דב חנין: אנחנו מדברים על מהלך ראשון ומשמעותי בדרך לתיקון חברתי ממדרגה ראשונה.

דב חנין: אנחנו מדברים בישראל הרבה מאוד על יוקר המחיה, אבל הצד השני של יוקר המחיה הוא העובדה שהשכר כאן בארץ נמוך.

דב חנין: השכר נמוך, והשכר נשחק, ויותר מדי אנשים שיוצאים בבוקר לעבודתם ועובדים קשה כל היום לא מצליחים לצאת ולהיחלץ ממעגל העוני.

דב חנין: רבותי חברי הכנסת, רוב העניים בישראל הם אנשים עובדים.

דב חנין: כדי להתמודד עם הנתון הקשה, הבלתי-נתפס, המזעזע הזה, חייבים להעלות את השכר.

דב חנין: אין דרך אחרת.

דב חנין: הרווחים עולים, הרווחים לפעמים מרקיעים שחקים, אבל השכר בישראל הלך ונשחק, הולך ונשחק.

דב חנין: וכשאני מדבר על העלאת השכר, גברתי היושבת-ראש, אני אומר בצורה ברורה: צריך להתחיל מלמטה; להתחיל מלמטה, משכר המינימום, שהוא במקרים רבים שכר שאיננו מכבד את העובד והעובדת.

דב חנין: ולכן, לפני יותר משנה פתחנו ביוזמה של העלאת שכר המינימום ל-30 שקל לשעה.

דב חנין: היוזמה הזאת נולדה מהשטח, ממאבק של עובדים, קבוצות עובדים, ארגון העובדים "כוח לעובדים".

דב חנין: אנחנו הרמנו את הכפפה הזאת, הגשנו בכנסת הקודמת הצעת חוק בתמיכה רחבה, של 61 חברי כנסת, בדרישה להעלות את שכר המינימום ל-30 שקל לשעה.

אריה מכלוף דרעי: כך יהיה.

דב חנין: אני מברך על כך, אדוני השר.

דב חנין: אני מברך על האמירה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: יש לך הרבה זכויות בזה.

דב חנין: תודה רבה, תודה רבה, אבל אני מברך לא על האמירה על הזכויות שלי, אני מברך בעיקר על האמירה ששכר המינימום יעלה ל-30 שקל לשעה, כי זה מה שצריך.

דב חנין: זה היעד, ואדוני שר הכלכלה, אני שמח על זה שאתה ותנועת ש"ס אימצתם את הדרישה הזאת ואתם ממשיכים להיאבק על כך.

דב חנין: אני רוצה גם לציין את תרומתה של ההסתדרות הכללית, את התייצבותו של אבי ניסנקורן, וההסתדרות הכללית שאפילו יצאה לשביתה כללית בעניין הזה.

דב חנין: אנחנו מציינים היום צעד ראשון בכיוון הנכון – – –

אריה מכלוף דרעי: צריך לציין גם את המעסיקים, שהם הסכימו לזה.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: אנחנו מציינים צעד ראשון בכיוון הנכון, אבל אסור לנו להסתפק בכך.

דב חנין: אנחנו צריכים להמשיך לדחוף, להמשיך ללחוץ, להמשיך לדרוש, להמשיך להיאבק, ולהגיע לשכר מינימום של לפחות 30 שקל לשעה.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן – לא.

יעל גרמן: – – –

טלי פלוסקוב: אה, מה שביקשת זה במקום?

יעל גרמן: לא.

טלי פלוסקוב: עפר שלח – את ביקשת.

יעל גרמן: איפה עפר?

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: זה במקום.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: עפר.

טלי פלוסקוב: אוקיי, ברור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: אדוני, שלוש דקות שלך.

אראל מרגלית: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מברך על החוק הזה.

אראל מרגלית: אדוני השר, אני קיוויתי ששכר המינימום יהיה ההתחלה, אחר כך נעבוד, בתור שר הכלכלה, על חממה בגליל; אחר כך נעבוד על חממה באילת, אחר כך נעבוד על עוד כמה דברים.

אראל מרגלית: הלכת לי מהמשרד.

אראל מרגלית: ואללה, היו קיתונות על דברים אחרים, אבל כל הנושא של ההשקעה בפריפריה – אין משרד יותר חזק מזה.

אראל מרגלית: אני רק רוצה להגיד שתי מילים על הנושא עצמו.

אראל מרגלית: מבחינה כלכלית, 1,000 החברות הגדולות ביותר באנגליה, ביוזמתן – לקחו יוזמה והעלו את שכר המינימום באנגליה כדי להימנע מכניסה למיתון.

אראל מרגלית: וזה אחד הדברים החשובים ביותר להנעת הכלכלה.

אראל מרגלית: והיום זה כבר הרבה יותר מחוק חברתי, זה חוק כלכלי.

אראל מרגלית: במדינה שבה יש מצב לא פשוט של האטה, ובמדינת ישראל כרגע יש פחות מ-1% צמיחה; 2% יש צמיחה באוכלוסייה, והצמיחה האבסולוטית היא פחות מ-1% כרגע.

אראל מרגלית: יש בעצם, בוא נגיד, מצב של flat, אם לא מיתון.

אראל מרגלית: ובמדינת ישראל העניין של העלאת שכר מינימום ברמה של השתתפות של אוכלוסיות נוספות בצורה הרבה יותר משמעותית בכלכלה הוא קריטי.

אראל מרגלית: ומפה אני רוצה לקחת את זה לעוד נושא; אני רוצה לקחת את זה לכל הנושא של ההטבות בגליל וכל מה שאנחנו מדברים כרגע.

אראל מרגלית: אז קודם כול, אני מקווה שנגמור איזשהו מתווה שייתן באמת את מפת ההטבות בצורה אמיתית, ואני מקווה שלא יבוא עוד פעם מישהו מהבית היהודי או מאיזה בית אחר ויפוצץ את המתווה כשנגיע יותר קרוב, ונתחשב גם באזורי העימות גם עם ה"חיזבאללה", כי לא רק ל"חמאס" יש מונופול על העימותים עם ישראל, גם ל"חיזבאללה" יש עימותים עם ישראל.

אראל מרגלית: אני מזכיר את זה לכל מי שרוצה לקבל את מפת ההטבות.

אראל מרגלית: אבל הדבר הבא – וכבוד השר, אתה תהיה עכשיו בגליל ובנגב, בסדר – אבל הדבר הבא זה לעשות אזור פיתוח א"א לצפון הרחוק ואזור פיתוח א"א לדרום הרחוק, כי אף מפעל לא יבוא למעלות אם הוא מקבל את אותן הטבות בדיוק ביקנעם, ואף מפעל לא יבוא לדרום הרחוק-רחוק אם הוא מקבל את אותן הטבות הרבה יותר קרוב.

אראל מרגלית: וחייבים להבין שגם הנושא של קווי עימות וגם הנושא של מרחק מהמרכז חייבים לשנות את מפת ההטבות במדינת ישראל, לא רק בנושא של הטבות מס ליחידים, אלא בהבאת השקעות בעוצמה כלכלית הרבה יותר גדולה.

אראל מרגלית: ולכל אלו שאומרים שיש כאלה שכבר מרוויחים יותר והם בדרגה סוציו-אקונומית הרבה יותר גבוהה בצפון או בדרום, אני אומר לכם: אם לא יהיו אנשים שיכולים להוביל עסקים ופרנסה בצפון הרחוק ובדרום הרחוק, אם כל הזמן נסתכל עליהם כמה מעט הכנסה יש להם, לא נזיז את הדברים.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אראל מרגלית: הצפון והדרום יתרוממו מתוך המצוינות שלהם, ולא מתוך המסכנות שלהם.

אראל מרגלית: ולכן, האנשים המצוינים, צריך בתוך המתווה החדש לדאוג שהם לא ייפגעו, כי זה משכנתה של אנשים, זה חיים של אנשים, שלקחו את עצמם מהמרכז, העבירו את עצמם לצפון או לדרום, ושם הם רוצים לחיות.

אראל מרגלית: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, שלוש דקות.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי, אדוני השר, השרים, תראו, אני כמובן מברכת על העלאת שכר המינימום.

קארין אלהרר: אני חושבת שזה דבר חשוב וראוי.

קארין אלהרר: יוקר המחיה כאן גבוה וצריך לקנות שירותים ומוצרים, וכמובן צריך את הסכום על מנת לעשות זאת.

קארין אלהרר: אבל, ואני אומרת את זה – אדוני, השר דרעי, אתה חרתָּ על דגלך את הדאגה לחלשים ולשקופים.

קארין אלהרר: ואני רוצה לחזור, כמו שעשיתי בפעם הקודמת כשהייתה העלאת שכר מינימום, ולהאיר איזו פינה שהיא חשוכה ואפלה, שאף אחד לא טרח להסתכל ולראות מה ההשלכות של אותה העלאת שכר מינימום מבורכת על קבוצה מסוימת.

קארין אלהרר: אני מדברת על אנשים קשישים סיעודיים ואני מדברת על נכים סיעודיים, שצריכים להעסיק עובד סיעודי כדי שייקח אותם לשירותים וילביש אותם ויאכיל אותם ויעשה את כל אותן פעולות שהם לא מסוגלים לעשות בעצמם.

קארין אלהרר: אדוני השר דרעי, אני רוצה לספר לך שעד היום, חרף העובדה שהעלייה בשכר המינימום הייתה לפני כמעט שנה – אנחנו כמעט חוגגים שנה – עד היום לא עלה השכר שמשולם לעובדים.

קארין אלהרר: זאת אומרת, אדם שמעסיק עובד סיעודי זר לא מקבל את ההשלמה הזאת לשכר מינימום.

קארין אלהרר: אדם שמעסיק צריך לשלם שכר מינימום גם לעובד הזר.

קארין אלהרר: אנחנו חתומים על אמנות בין-לאומיות.

אריה מכלוף דרעי: זה לא סודר?

קארין אלהרר: לא, זה לא סודר, אדוני השר.

קארין אלהרר: וחבל ששר הרווחה, שאמון על אותה אוכלוסייה, על שמירה על זכויותיה, לא נמצא כאן כדי לשמוע את הדברים האלה.

קארין אלהרר: הסיעודיים הקשישים לא קיבלו את ההעלאה הזאת; קיבלה קבוצה מאוד מצומצמת של נכים סיעודיים.

קארין אלהרר: עכשיו, תראו, זה יפה להתהדר בעלייה בשכר המינימום, זה מיטיב עם רוב האוכלוסייה ואני בוודאי לא אתנגד.

קארין אלהרר: אבל, ופה יש אבל גדול, אני דורשת שבוועדה שחבר הכנסת אלאלוף עומד בראשה, ואני דורשת ששר הרווחה, שהוא אמור להיות זה שדואג לנכי הביטוח הלאומי, הוא אמור להיות זה שדואג לקשישי הביטוח הלאומי, אני דורשת שייתנו מענה גם לאוכלוסייה הזאת.

קארין אלהרר: לא יעלה על הדעת שהרוב יקבל והמיעוט המושתק, השקוף, השר דרעי, החלש, שאין לו לוביסטים בכנסת, לא יקבל.

קארין אלהרר: וההבדל הוא שפשוט הם ייאלצו לאשפז את עצמם במוסדות.

קארין אלהרר: למדינה זה יעלה בוודאי יותר.

קארין אלהרר: חבל שהדבר הזה יקרה, ואני הייתי מציעה שממשלת ישראל תדאג לכו-לם, כולל האוכלוסיות החלשות.

קארין אלהרר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה מוותר?

אחמד טיבי: נעשה חילופים.

טלי פלוסקוב: מה זה חילופים?

אחמד טיבי: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות את הנושא, שהוא נושא שחייב להעסיק את כולנו, 120 חברי הכנסת, שהתכנסנו פה על מנת להגן על אזרחי ישראל.

קסניה סבטלובה: פגיעה אנושה שעומדת לפגוע עכשיו בשכבות הכי חלשות, השכבות שהן בדיוק אלה שמקבלות את שכר המינימום – אלה הם תושבי הפריפריה, הצפון והדרום – שעכשיו הולכות לאבד את הזכות שלהן להטבות המס.

קסניה סבטלובה: חברי וחברותי, אנחנו לא יכולים להרשות לעושק הזה, לעסקה המכוערת הזאת, להתרחש.

קסניה סבטלובה: אי-אפשר שהשכבות החלשות ישלמו על צ'ופרים שהממשלה הזאת רוצה לחלק לחברים שלה.

קסניה סבטלובה: לא ייתכן שאנחנו נשתוק כאשר תושבים שבאו לחיות בקו העימות, באזורים הכי קשים – בנהריה, בעכו, בפריפריה, במקומות הכי קשים, במעלות-תרשיחא ובמקומות נוספים – יאבדו את לחם חוקם, יאבדו את האפשרות להתקיים, יאבדו את האפשרות בעצם לקיים את המשפחות שלהם ולהמשיך לבנות את הארץ שלנו.

קסניה סבטלובה: הארץ נבנית, רבותי, מאותם האנשים שמקבלים את הטבות המס האלה על מנת להיות באזורים קשים, שקשה למצוא שם תעסוקה, שקשה למצוא חינוך טוב לילדים.

קסניה סבטלובה: האנשים האלה, שגם ככה מקופחים מעצם העניין שהם חיים בפריפריה – שבעיני היא לא פריפריה בכלל.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדינה כל כך קטנה, איפה יש לנו מקום בכלל לפריפריה?

קסניה סבטלובה: דין כרמיאל, דין מעלות-תרשיחא, דין בית-ג'ן, דין שדרות, דין ירוחם כדין כפר-סבא, רעננה ותל-אביב.

קסניה סבטלובה: כך צריך להיות.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב, המשוואה הזאת לא מתקיימת במדינת ישראל, והשכבות הכי חלשות נפגעות מהעניין הזה.

קסניה סבטלובה: נפגעים אותם עולים חדשים שבאו לחיות בדרום ובצפון; נפגעים ערביי ישראל; נפגעים ותיקים שחיים פה נצח ועדיין מסתכלים בהשתאות על הממשלה הזאת ומחכים ממנה לאיזה מעשה, להזרמה נוספת של תקציבים לאותם האזורים הפריפריאליים שבאמת זקוקים לעזרה של כולנו.

קסניה סבטלובה: אז, רבותי, בעצם עוד לא מאוחר מדי למנוע את הפגיעה הזאת, למנוע פגיעה בחלשים ביותר; לא מאוחר מדי עכשיו להושיט יד לצפון ולדרום ולהגיד: חברים, אתם נמצאים שם בשביל כולנו.

קסניה סבטלובה: אתם נמצאים באזורי הספר.

קסניה סבטלובה: אתם יושבים – אתם גב הגבול, אתם גב הגדר.

קסניה סבטלובה: אז תודה לכם שאתם נמצאים שם, ואנחנו אתכם.

קסניה סבטלובה: אנחנו נעזור לכם גם בהטבות המס וגם בהטבות הנוספות שמגיעות לכם לא בחסד אלא בזכות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: אני בדרך כלל לא מתייחסת ולא מדברת, אבל אני חושבת שהמתווה שהכינו עכשיו בוועדת הכספים, הודות לגפני, דווקא מיטיב עם כל יישובי הפריפריה ולא רק עם קבוצה.

טלי פלוסקוב: כי עד עכשיו החלוקה הייתה באמת לא הוגנת ולא שוויונית.

טלי פלוסקוב: אז נגיע לדיונים, נחזור לדיונים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השר דרעי, שמסיים את תפקידו, ראוי להערכה על החוק הזה, אבל אפשר לקרוא לזה שמחת עניים.

איתן ברושי: בסופו של דבר, שכר מינימום הוא לא יעד שצריך לברך עליו אלא יעד שלפעמים צריך להתנצל עליו.

איתן ברושי: בשכר מינימום קשה מאוד להגיע לאותם יעדים חברתיים-כלכליים, לרבות פיזור האוכלוסייה וחיזוק הנגב והגליל.

איתן ברושי: אני חושב – מאיר, אני רוצה רגע שהשר ישמע.

איתן ברושי: הוא הולך להיות שר – לפחות הנגב והגליל.

איתן ברושי: לפי דעתי, אין למדינה תוכנית לאומית לתעסוקה.

איתן ברושי: השאלה היא לא מה יהיה שכר המינימום אלא מה המקורות שיאפשרו לעמוד לפחות ביעד הזה.

איתן ברושי: לחלק מהמקומות של היום זה לא קל כלכלית.

איתן ברושי: אבל אני חושב שהממשלה, גם בתקציב 15'-16' וגם על-פי המדיניות של החוק לעידוד השקעות הון, לא מתמודדת עם האתגר של תוספת מקומות עבודה ברמת הכנסה גבוהה עם עדיפות לפריפריה, לנגב ולגליל.

איתן ברושי: ולכן אני חושב שהלקח מהדיון של היום הוא לברך על החוק, אבל לומר שצריך להיערך אליו יותר נכון.

איתן ברושי: בוודאי לא לראות בזה יעד סופי.

איתן ברושי: אני יכול לומר בהקשר הזה שגם התחום של החקלאות – ושר החקלאות איננו פה ושר האוצר איננו – אבל צריך לומר שבתחום של החקלאות יש רבים שזו רמת השכר, בקושי שכר מינימום.

איתן ברושי: החקלאות היא המתקדמת בעולם, והחקלאים במצב הנחות ביחס לארצות – בוודאי במערב.

איתן ברושי: לכן אני רוצה לומר, עם הברכה על החוק, שצריך להיערך למשהו יותר מרשים משכר מינימום, צריך לחזור לעדיפות לאזורים שהוזכרו פה, הנגב והגליל, והוזכרה פה המפה, ולשבחו של גפני ייאמר שהוא מוכן לעשות את מה שהממשלה ברחה ממנו, ובג"ץ רודף אחרי הממשלה, אבל חייבים מצד שני לומר שבמפה שתיווצר, אם גפני ייאות להוביל את זה, צריך לחזור ולומר שיש עדיפות לאומית, והיא לא חמש דקות מכפר-סבא.

איתן ברושי: אני מברך על ההחלטה, אבל מציע לממשלה ולשר הנגב והגליל לומר שהבעיה היא בעיקר בתעסוקה ברמת הכנסה גבוהה וגם מתאימה ליכולת של הדור הצעיר.

איתן ברושי: יש פתרונות בשיכון, יש איכות בחינוך ובאיכות חיים, יש בעיה עם מקורות תעסוקה, ואין למדינה תשובה, ולכן הבעיה היא לא שכר מינימום שלא מאפשר קיום הוגן; הבעיה היא מקומות עבודה שיאפשרו יותר משכר מינימום.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, ביציאה, אחד מחברי הכנסת – לא אגיד מה שמו, זה מתחיל ביו"ד – אמר "בסם אללה".

אחמד טיבי: אמרתי לו: אני לא אגיד "אללה אכבר", שלא תתרוקן המליאה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, מגיעה לך מילה טובה.

אחמד טיבי: טוב שהחוק הזה מגיע, בשל.

אחמד טיבי: חבל שזה ב-1 בינואר 2017, כי מה יותר חשוב וצודק מאשר לשמור על כבודו של העובד באמצעות משכורת הולמת שתשמור על כבודו, על משפחתו, על הזכות לפרנס בכבוד את המשפחה, כאשר אתה עובד "פול טיים ג'וב" ואתה לא מקבל את המשכורת שתאפשר לך את החיים האלה בכבוד?

אחמד טיבי: אני זוכר שעמיתי חבר הכנסת דב חנין, בכנסת הקודמת – הצטרפנו אליו, אני גם רוצה לברך אותך על היוזמה הזאת – יזם הצעת חוק דומה, והכנסת הזאת התעמתה עם הצעת החוק הזאת, כאשר תמיד הקואליציה התנגדה.

אחמד טיבי: הפעם המצב שונה, כאשר היוזמה היא של שר הכלכלה לשעבר חבר הכנסת השר אריה דרעי.

אחמד טיבי: החוק הזה ייטיב עם הפריפריה, ייטיב עם השכבות החלשות, עם משפחות ביישובים הערביים, ואני מקווה שנוכל יותר ויותר לעמוד כאן כדי לתמוך בהצעות חוק כאלה, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: מצד שני, לא הבנתי למה השר נפתלי בנט, אדוני השר, מתנגד למתן סמכויות לך בנושאי פריפריה.

אחמד טיבי: לא הבנתי.

אחמד טיבי: תוכל להסביר?

אריה מכלוף דרעי: אני לא מתיימר להסביר את השר בנט, זה קשה.

אחמד טיבי: אתה לא מגלומן, אתה אומר.

אריה מכלוף דרעי: לא לא לא, הוא ידבר בשם עצמו.

אחמד טיבי: יש הסבר לצונאמי?

אחמד טיבי: אתה מנוע.

אריה מכלוף דרעי: הוא הצביע בעד אתמול.

אחמד טיבי: הצביע בעד.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: על כל פנים, אני מקווה, גברתי היושבת-ראש, שההצעה הזאת תעבור ותיושם מהר ככל האפשר, גם אם בחוק כתוב: 1 בינואר 2017.

אחמד טיבי: אני מודה לך, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני מברך את שר הכלכלה היוצא על הצעת החוק החברתית הזאת, להעלות את שכר המינימום ל-5,000 שקל.

אוסאמה סעדי: אנחנו יזמנו – וחתמנו על הצעת החוק הפרטית של חברנו לסיעה דב חנין להעלות את שכר המינימום ל-30 שקל לשעה.

אוסאמה סעדי: אני הבנתי משיחה עם השר דרעי שבהסכם הקואליציוני, בתחילת 2018 יש כוונה באמת להעלות את שכר המינימום לשעה ל-30 שקל.

אוסאמה סעדי: מובן שמגיעה מילה טובה גם להסתדרות ולמעסיקים שהסכימו להעלות את שכר המינימום ל-5,000 שקל ול-5,300 שקל.

אוסאמה סעדי: אדוני השר דרעי, המרחק בין 5,300 ל-30 שקל לשעה הוא לא גדול, אם אנחנו מביאים בחשבון ש-186 שעות כפול 30 שקל – זה נותן לנו 5,500, 5,600 שקל, אז זה – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – אנחנו מעלים בהצעת החוק הזאת ל-5,300.

אוסאמה סעדי: 300.

אריה מכלוף דרעי: כך שהמרחק הוא לא – – –

אוסאמה סעדי: המרחק – אני אומר, 5,300 ל-5,600 – הוא כזה קצר, שאני חושב שאז אפשר לדבר על ליישם את זה.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה לנצל את העניין הזה ולהגיד שלא מספיק שאנחנו מחוקקים את החוק הזה, אדוני השר, אלא צריך לבדוק ולעמוד על זה שהחוק הזה ייאכף, כי אנחנו יודעים שבהרבה מקומות, אדוני השר, לא אוכפים את החוק הקיים הזה אפילו היום, ב-4,700 שקל, 4,750 שקל – בהרבה מקומות לא אוכפים את זה, במיוחד במגזר הערבי, במגזר שלכם – – –

אריה מכלוף דרעי: אם אתם יודעים שלא אוכפים, למה אתם לא מגישים – – –

אוסאמה סעדי: יש מקומות, אבל אנשים לא מתלוננים על זה.

אוסאמה סעדי: יש הרבה דרכים גם לעקוף את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: לכן אני מבקש גם ממשרד הכלכלה לעמוד על זה שאנחנו נאכוף את החוק הזה, ולא רק שאנחנו, גברתי היושבת-ראש, נחוקק חוקים, במיוחד כשאנחנו מדברים על שכר שהוא לא כזה גבוה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על 47% מהשכר הממוצע.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך להעלות את זה ולתת – במיוחד שאנחנו מדברים על – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אוסאמה סעדי: – – מגזרים שהם אפילו לפי הסטטיסטיקה והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – גם נשים ערביות, גם המגזר הערבי – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: – – 35% מופלים לרעה מהשכר הממוצע במשק.

אוסאמה סעדי: לכן, כל הכבוד וברכות לשר אריה דרעי על החוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמיר פרץ.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אין ספק שההחלטה שמתקבלת היום בכנסת היא החלטה שמעבירה ממד חיובי מאוד אשר ליחס – גם לשכבות החלשות, אבל גם לתפיסה חדשה של הכלכלה הישראלית.

עמיר פרץ: הניסיון לצייר את שכר העובדים בישראל כאיזה נטל, כאיזו נקודת סיכון למעסיקים, הוא אחד הניסיונות הבעייתיים ביותר, ואני שמח ששר הכלכלה לא הלך שבי אחרי הניסיונות האלה, בדיוק להפך.

עמיר פרץ: כי הרי אנחנו יודעים מה קורה אם נניח מחר אנחנו מחליטים לתת תוספת של 100,000 שקל לכל אלה שמרוויחים חצי מיליון שקל בחודש.

עמיר פרץ: מה היה קורה?

עמיר פרץ: במקרה הטוב, הוא היה קונה אולי עוד איזה יהלום במנהטן, אולי מצרף את זה לחשבונות הבנק שלו.

עמיר פרץ: שקל אחד לא היה חוזר לתוך המשק הישראלי.

עמיר פרץ: שקל אחד מהתוספת הזאת.

עמיר פרץ: לעומת זאת, כאשר יש מיליון איש שהולכים לקבל עוד 300 שקל, 400 שקל, זה 400 מיליון שקל בחודש, שהם מתקרבים – בואו נניח שאנחנו מגיעים למצב שבו יש לנו קרוב ל-5 מיליארד שקל, שכל שקל מהם חוזר לתוך המשק הישראלי.

עמיר פרץ: 5 מיליארד שקל בשנה, והממשלה מייד מרוויחה 17% מע"מ, מייד יש פעילות משקית מאוד גדולה, שהעסקים הקטנים – הם הרי הכתובת המרכזית לאותם עובדי שכר מינימום.

עמיר פרץ: ומה שטוב בעובדה שאתה מחוקק חוק, שאתה לא מבחין בין אדם לאדם – לא בגלל גזע, לא בגלל דת, לא בגלל מין.

עמיר פרץ: אין פה שום ניסיון של אפליה בין נשים לגברים, בין נשים עובדות לגברים עובדים, אין אפשרות להפלות בין ערבי ליהודי.

עמיר פרץ: שכר המינימום הוא אחד המפתחות הנכונים ביותר למאבק חברתי, למאבק כלכלי.

עמיר פרץ: ואני בוודאי מי ששם את שכר המינימום מה שנקרא על המפה הישראלית כבר שנים רבות, ואומר פעם אחר פעם שאם יש מישהו שרוצה כלי מרכזי שבו אפשר לצמצם את הפערים, הרי זה שכר המינימום.

עמיר פרץ: אני זוכר את הימים, חברי השר אריה דרעי זוכר גם כן – –

אריה מכלוף דרעי: האשימו אותך שתגרום לאבטלה בכל המשק, יפטרו את כל העובדים בגללך.

עמיר פרץ: נכון.

עמיר פרץ: – – עמדו כאן אנשים שהאשימו אותי שאני הולך להרוס את הכלכלה הישראלית, שומו שמים; תהיה פה אבטלה המונית.

עמיר פרץ: עד שקמתי ואמרתי להם: השתכנעתי, אני הולך לעשות הפגנה נגד העלאת שכר המינימום – האבסורד היה כל כך גדול.

עמיר פרץ: ולכן אני גם מברך על כך שמדובר פה בהסכם – אני לא רוצה להיכנס לפרטים, כי זה לא משנה; אני לא שייך לאלה שיושבים ביציע ופתאום אומרים: רגע, המגן הזה עשה ככה והחלוץ הזה ככה.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: יש הסכם, יש ממשלה, יש הסתדרות, יש ארגוני מעסיקים.

עמיר פרץ: חשוב מאוד שנושא מהסוג הזה, שהוא נושא שמשפיע על כל המהלכים בתוך המשק הישראלי, מגיע בהסכמה, ואני מברך אותך על כך.

עמיר פרץ: איך לומר לך, חברי דרעי, אתה תמיד יודע לבחור מה פרס הניחומים שאתה מקבל.

עמיר פרץ: ואם זה פרס הניחומים שלך, אתה יודע מה, אנחנו משתתפים במסיבה הזאת – לא בחדווה גדולה, אבל לפחות עם איזה טעם טוב.

עיסאווי פריג': 300 שקל כולה.

עמיר פרץ: תצליח בדרכך, חברי השר דרעי, כשר לענייני פריפריה.

עמיר פרץ: אנחנו מקווים מאוד שזה לא יהיה המהלך האחרון.

עמיר פרץ: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: ושוב, שלוש דקות שלך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, תודה, מכובדי השרים, שכר המינימום היום 4,650.

עיסאווי פריג': שכר מינימום לשעה – 25 שקלים.

עיסאווי פריג': זה המצב הקיים.

עיסאווי פריג': ועכשיו הפרס – איך אמר חבר הכנסת עמיר פרץ – פרס הניחומים, לאור העזיבה, ההזזה – 300 שקל.

עיסאווי פריג': 5,300.

עיסאווי פריג': אני משתכר 4,650 עד 5,300 – כמה זה נותן לי?

עיסאווי פריג': 700 שקל.

עיסאווי פריג': 700 שקל עובד בשכבה החלשה אמור לקבל עד 2017.

עיסאווי פריג': זה המצב שאנחנו דנים בו, 700 שקל, כל עובד אמור לקבל, על-פי המתווה הקיים, עד 2017.

עיסאווי פריג': וזה התמוה בעיני, ואני מאוד מקווה שנקבל את ההבהרה על הסוגיה – הכול בהוראת שעה, אדוני.

עיסאווי פריג': מה זה הוראת שעה?

עיסאווי פריג': בעוד שנה לא תהיה ממשלה, בעוד שנה יבואו מרכיבים אחרים, אז זה הוראת שעה.

עיסאווי פריג': המצב לא מאפשר, על פניו – על פניו – מה שכתוב.

עיסאווי פריג': כתוב על סכום שכר המינימום לחודש לפי הוראת שעה.

עיסאווי פריג': אז אני מבקש לקבל הבהרה, כי זה כמו לדרוך במקום.

עיסאווי פריג': הסוגיה השנייה שאני רוצה להתייחס אליה – עכשיו אנחנו, בוועדות השונות בכנסת, בכספים, בכלכלה, בכל הוועדות, דנים ביוקר המחיה.

עיסאווי פריג': כל אחד משתמש במשפטים: אני רוצה להוריד את יוקר המחיה.

עיסאווי פריג': רפורמת הקורנפלקס, הפטם, הבנקאות, מתווה הגז – כולם רצים תחת הכותרת: הצרכן המסכן, שאני רוצה לתת לו הגנה, להילחם ביוקר המחיה.

עיסאווי פריג': בינתיים הורדתי את המע"מ מ-18% ל-17%, ויוקר המחיה – כלום לא קרה לו, המחירים אותם מחירים.

עיסאווי פריג': אז מה ראיתי אני בכל הרפורמות – ואני אשליך על מה שכתוב כאן?

עיסאווי פריג': דואגים למי שיש להם, דואגים למעסיקים.

עיסאווי פריג': הצרכן ויוקר המחיה זאת ססמה – שימוש בשביל להעביר את הרפורמה.

עיסאווי פריג': אדוני השר, וכל מי שבאמת אכפת לו הנושא הזה – אי-אפשר להפריד בין יוקר המחיה לשכר מינימום.

עיסאווי פריג': אנחנו עכשיו מאשרים את שכר המינימום בתנאי, בתקווה, שאכן זה יתממש, אבל אל לנו שמחר נמצא את הדרכים העוקפות איך יוקר המחיה יעלה כדי לקזז את כל התוספת.

עיסאווי פריג': והנושא הנוסף, אכיפה.

עיסאווי פריג': האכיפה – עכשיו אצל המעסיקים יתחיל שלב – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': אני מסיים, גברתי.

עיסאווי פריג': – – שלב הקומבינות.

עיסאווי פריג': ברגע שזה 5,300, אז המעסיק – אני אעסיק אותו לפי שעות, כדי לתת פחות ביטוי.

עיסאווי פריג': נושא האכיפה, אדוני השר, לא פחות חשוב מכל הצעת חוק שאנחנו מביאים כאן; על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בהצעת חוק כזאת.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, קודם כול, מגיעות לך ברכות.

איציק שמולי: זה צעד שהוא לא מובן מאליו, זה צעד שמדברים עליו רבות, וכאשר מישהו מביא אותו לידי מעשה ומוציא אותו מן הכוח אל הפועל, אז – מגיעות לך ברכות.

איציק שמולי: מגיעות ברכות גם להסתדרות ולמעסיקים על כך שאתם קידמתם את השינוי החשוב הזה של העלאת שכר המינימום.

איציק שמולי: כן צריך להתייחס למה שהעלתה חברת הכנסת קארין אלהרר; אני אומר את זה גם כיושב-ראש שדולת הגמלאים.

איציק שמולי: אני מכיר את המצוקה הזאת מאוד מאוד מקרוב.

איציק שמולי: זה עוול שנעשה גם בפעם הקודמת שהעלינו את שכר המינימום, והדרך לפתור את הסוגיה הזאת אחת ולתמיד זה פשוט להצמיד את הקצבאות, או את מתן התשלום לקשישים הסיעודיים בעבור המטפלים לשכר המינימום.

איציק שמולי: אחרת אנחנו משיתים עול כבד מדי על הקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד עוד מילה על שוק התעסוקה הישראלי.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד שמח שהצלחנו – ומגיעות פה מילים טובות גם ליושב-ראש ועדת הרווחה אלי אלאלוף – הצלחנו להוציא מחוק ההסדרים את הסעיף שמדבר על הקשחת הקריטריונים בדמי אבטלה לאנשים צעירים.

איציק שמולי: זה נכון, גברתי היושבת-ראש, מאנשים צעירים אנחנו מצפים לעבוד – הם בשיא כוחם, הם חרוצים, הם משכילים, יש להם כוח, והם לא צריכים להיות סמוכים על שולחן אחרים, בטח לא על שולחן הממשלה, אבל בואו נזכור דבר אחד: שוק התעסוקה הישראלי הוא פראי, והוא נצלני באופן כללי, וביחס לאנשים צעירים אפילו עוד יותר.

איציק שמולי: שיעור האבטלה הכללי במשק הוא בערך 6%; כשאנחנו מדברים על אנשים צעירים זה כבר מתקרב ל-10%.

איציק שמולי: אתם רוצים לדבר על משרות חלקיות?

איציק שמולי: אם אנחנו מדברים על כמה אנשים צעירים מחליפים את מקום עבודתם כל שנה, זה מתקרב ל-25%.

איציק שמולי: זה אומר ששוק התעסוקה אומר לאנשים הצעירים: אם יש לכם שני חלומות פשוטים, להקים בית ולגדל משפחה, אין לכם היום אפשרות לעשות את זה בשוק תעסוקה שלוחץ את השכר כלפי מטה ויש בו איזה חוסר יציבות כרוני בכל מה שקשור לאנשים צעירים בתחילת דרכם בשוק התעסוקה.

איציק שמולי: אני חושב שאחת הדרכים להתמודד עם הדבר הזה, אדוני השר, וטוב שאתם עושים את המהלך הזה, היא העלאת השכר.

איציק שמולי: אני מאוד מקווה שזה ישפיע לא רק על שכר המינימום, אלא גם על שאר רמות השכר במשק, ותבורכו על הצעד הזה.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני אשתף במה שאמרתי לשר דרעי לפני חצי שעה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה לא יום כל כך קל, וההחלטה שלו להתפטר מראשות משרד הכלכלה, בלי קשר לנסיבות הבעייתיות שבהן היא נעשתה, מצערת בעיני, כי הרגשתי שבמשרד הכלכלה, התעשייה, המסחר, הרגשתי, השר דרעי, אם מותר לי, שמאוד מאוד מאוד אכפת לך.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שזה עצוב שהמשרד הזה יישאר כך, באיזה מין שליטה-לא-שליטה.

איילת נחמיאס ורבין: מובן שאני מברכת על ההחלטה לחתום על העלאת שכר המינימום, ובאמת בעיקר על ההסכמה ועל ההבנה המשותפת.

איילת נחמיאס ורבין: היכולת הזאת לתאם בין ההסתדרות לבין המעסיקים לבין הממשלה היא באמת יכולת בלתי רגילה ומשמעותית מאוד מאוד מאוד למשק.

איילת נחמיאס ורבין: עמיר פרץ לא נמצא כאן, אבל אני חושבת שגם הוא, כיושב-ראש ההסתדרות, ידע להוביל את המהלכים האלה, ואני מאוד מאוד שמחה שאנחנו עדים לשיתוף פעולה בהקשר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: מי מאתנו שהיה – השר דרעי, עכשיו האתגר הגדול הנוסף שלפתחך, ואני מניחה שאתה מכיר היטב ומקרוב את המחאה שתושבי קו העימות בצפון, הגליל המערבי, מובילים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר לך, אני זוכרת אותך בוועדת כספים, לפני חודשיים בערך, מציג את תקציב משרד הכלכלה, ויושב שם די מלא על ההודעה שהוציאה הממשלה, הוציאו ראש הממשלה ושר האוצר בנושא של הפחתת המע"מ; זה כבר נראה לנו כמעט היסטוריה עתיקה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לך, השר דרעי, את הכסף הזה של הפחתת המע"מ, שאף אזרח במדינת ישראל לא ירגיש הפחתה בגינו, בכלל, את הכסף הזה אנחנו צריכים גם כדי לטפל ביישובי קו העימות, גם כדי לטפל בעסקים קטנים, גם כדי לטפל בחיזוק שוק התעסוקה, בשילוב אנשים בשוק התעסוקה – אין סוף לצרכים – גם כדי לטפל ביישובים בפריפריה.

איילת נחמיאס ורבין: הכסף שקיבל השר דרעי כדי לטפל בנגב ובגליל לא מספיק, בואו נגיד את האמת, הוא לא מספיק כדי לטפל בכל הצרכים, והממשלה חייבת לתת את הדעת, אנחנו דיברנו על זה.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אתה רואה בוועדת כספים שהלוביסטים מגיעים בשם יישובי הצפון.

איילת נחמיאס ורבין: יהודה ושומרון וההתנחלויות כבר לא זקוקים ללוביסטים, יש מי שידאג להם.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, כל שנותר לנו לקוות, אחרי שבירכנו על שכר המינימום, זה שבאמת באמת לנגב ולגליל – וצריך להגיד, אגב, מי שמוטרד ממה שקורה פה, צריך להיות – אנחנו יושבים בירושלים, אנחנו יושבים במקום מוגן.

איילת נחמיאס ורבין: גם ירושלים סובלת מבעיות מאוד מאוד קשות, ולא רק בעיות ביטחון; בעיות תעסוקה איומות.

איילת נחמיאס ורבין: אז גם את זה הייתי מוסיפה לשר דרעי, אגב, אם למישהו באמת באמת אכפת; ואני מאמינה שלשר דרעי אכפת.

איילת נחמיאס ורבין: אז בבקשה, בואו נשנה את סדרי העדיפויות באמת ונטפל בהם באמת.

איילת נחמיאס ורבין: חבל על מיליארד השקל של הפחתת המע"מ, חבל.

אריה מכלוף דרעי: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה.

אריה מכלוף דרעי: 4.5 מיליארד – – –

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי מיליארד?

טלי פלוסקוב: אמרת מיליארד.

איילת נחמיאס ורבין: 4.5 מיליארד, נא לתקן את זה – – –

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, אני גם רוצה להתחיל בדברי ברכה לשר דרעי, בוודאי להסתדרות, לאבי ניסנקורן, וכפי שאתה גם ציינת בצדק, השר דרעי, שגם המעסיקים היו חלק בדיל החביב הזה ששכר המינימום הועלה, אז אני מקווה שזו תהיה איזו דוגמה גם עתידית לשיתופי פעולה נוספים מהסוג הזה.

יוסי יונה: אנחנו כולנו הרי יודעים שעד כמה שהתיקון הזה, עד כמה שהצעת החוק הזו היא חיובית ואנחנו תומכים בה, הרי שאין בה משום מתן פתרון אמיתי לבעיית הפערים המאוד-עצומה שמאפיינת את החברה הישראלית, ולא רק את החברה הישראלית.

יוסי יונה: אנחנו יודעים היום, על-פי מחקרים בין-לאומיים, שאחד מהגורמים המרכזיים ביותר לפערים החברתיים הוא פערי השכר.

יוסי יונה: אנחנו למעשה רואים שיש איזו תנודה מפחידה של ההון ושל העושר העולמי בידיים של מעטים, ונישול הולך וגדל של השכבות המוחלשות, בעולם בוודאי, וכן בישראל.

יוסי יונה: הפתרון הוא, אם כן – ודאי שהעלאת שכר המינימום זה דבר חיובי, ויש להעלות אותו גם הלאה.

יוסי יונה: אנחנו צריכים לגשת לסוגיה הזו משני כיוונים שונים, גברתי היושבת-ראש: האחד, בוודאי, אנחנו צריכים לחזק את התשתיות המקצועיות כך שהן יהיו יותר מוּטות עבודה גבוהה, ואין נכונות במהלך השנים האחרונות – והלוואי שיהיה שינוי – שיביאו להשקעות מאוד מאוד משמעותיות בתחום הזה של הכשרה מקצועית, שהיא, יש לה הטיה – או אם תרצו, מוטה שכר גבוה – ומצד שני, כן, איגודים מקצועיים שיכולים להבטיח את כוח המיקוח של העובדים.

יוסי יונה: זוהי בעצם תנועת מלקחיים שיכולה לתת פתרון משמעותי לבעיית העוני בחברה הישראלית.

יוסי יונה: אז שוב, אני מברך על הצעת החוק הזאת; ודאי שאנחנו תומכים בה, אבל אנחנו יודעים שהיא, אני לא הייתי אומר טיפה בים, אבל בוודאי, רק צעד קטן, ואני מקווה שיבואו צעדים גדולים יותר בעתיד, כדי שייתנו מזור ופתרון לבעיית הפערים בחברה הישראלית.

יוסי יונה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

זוהיר בהלול: כבוד השר אריה דרעי, קצרת היום לא מעט דברי תשבחות, ואתה בוודאי ראוי לכך, ולכן אני לא רוצה להכביר דווקא בסוגיה הזו.

זוהיר בהלול: מכיוון שמאז אני מכיר את פועלך אני יודע כמה איש אופרטיבי אתה – ונדמה לי שיש כאן הפניית ראש מאוד קריטית לרבדים מאוד חלשים בתוך החברה הישראלית.

זוהיר בהלול: יתרה מכך – – –

קריאה: – – –

זוהיר בהלול: כלומר, הפניית המבט אל עבר השכבות האלה.

זוהיר בהלול: אבל, לצערי הרב, מר דרעי, אדוני הרב, אתה נמצא בקואליציה שתכליתה, אם אני רוצה להיות יצירתי, זה ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד.

זוהיר בהלול: מצד אחד, מעניקים לנדכאים בתוך החברה הישראלית תוספת משמעותית, גם אם מדובר בכמה מאות שקלים – ואם מישהו חושב שמדובר בלעג לרש, הוא טועה; זה סכום מאוד מאוד קריטי למשפחה ענייה ודחוקה במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אבל מדוע כיניתי את הקואליציה שאתה נמצא בקרבה "ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד"?

זוהיר בהלול: כי הם יודעים גם לקבל ממך את המחוות האלה, אבל מצד שני הם יודעים להחריב.

זוהיר בהלול: כי ברגע שמפחיתים את הטבות המס מהפריפריה, בעצם מה עשינו ומה עוללנו לחברה הישראלית החלשה?

זוהיר בהלול: כי מה לעשות, אינני יודע אם אנחנו עדיין מטמיעים את העובדה שיש ישראל החזקה וישראל הישנה, החלשה, הדחוקה, הנאנקת יום-יום תחת הנטל.

זוהיר בהלול: הפחתת הטבת המס לפריפריה ולגליל היא קריטית, היא גורלית, היא כמעט בבחינת מיתה בעריסה.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות שמדינת ישראל תבצע את התהליכים הגרזיניים האלה כלפי אוכלוסייה שמשוועת להטבות המס.

זוהיר בהלול: הטבות המס פוגעות במרקמי החיים בין ערבים לבין יהודים, בעיקר בגליל.

זוהיר בהלול: הפחתת הטבות המס יוצרת אנדרלמוסיה ושיסויים הדדיים בין ראשי ערים שונים ומגוונים.

זוהיר בהלול: היא גם יוצרת את מדיניות ההפרד ומשול, מכיוון שזו הרי תכליתה של ממשלת בנימין נתניהו, לבצע בצורה לוליינית ולהעלות לדרגת האמנות הגבוהה ביותר את העניינים היומיומיים.

זוהיר בהלול: ראש עיר שמקבל הטבה, יקבל את שוט הביקורת מהצד השני של ראש עיר שהפחיתו באופן קריטי 4% מהטבות המס – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

זוהיר בהלול: – – מקרבו ומקרב תושביו ואזרחיו.

זוהיר בהלול: ולכן, אני מאוד מעריך את פועלך, אבל הייתי מאוד מצפה ממך, כאיש אמיץ שהערכים הם בקרבו, לומר את דברו בצורה המפורשת ביותר לאלה שהוא עובד אתם, ובעיקר לזה שמוביל את הקואליציה של ממשלת ישראל.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש עוד ארבעה דוברים.

אורן אסף חזן: כבוד היושבת-ראש ידידתי, השר דרעי, שתכף נברך אותו רבות בשם כל עם ישראל, חברי וחברותי חברי הכנסת, האמת שאני קצת מבולבל.

אורן אסף חזן: תכננתי לעלות ולדבר על החשיבות של העלאת שכר המינימום, אבל זכיתי להזדמנות פז – שר האין-ביטחון החליט להופיע במליאה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו אולי נזכה לקבל הסברים ותשובות מהשר.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאולי השר, שאמון על ביטחון אזרחי מדינת ישראל, שאמון לשמור על כבוד ראש הממשלה, על כבוד החלטות הקבינט, שאמון ליישר קו עם יתר שרי הממשלה למען האזרחים שבחרו, יבוא וייתן לכולנו הסברים: מדוע הוא ממשיך להפקיר את ביטחון אזרחי מדינת ישראל; מדוע חדשות לבקרים, במקום להתעסק באופן אידיאולוגי וענייני בתשובות אמיתיות ומעמיקות איך אנחנו מתמודדים – –

מיקי לוי: זה השר שעושה את עבודתו נאמנה, ואני מהאופוזיציה.

אורן אסף חזן: – – עם המאבק בטרור, בוחר בכל זאת להתמודד עם טובת הפלסטינים.

אורן אסף חזן: אני כבר לימדתי אותך שחמור קופץ בראש.

מיקי לוי: – – – שאני לא מתייחס לרמות של הדיון הזה.

אורן אסף חזן: תפקידנו כחברי הכנסת הוא לפקח על עבודת הממשלה.

אורן אסף חזן: יכול להיות שאני טועה, אולי מה שלמדנו בבית-הספר אינו נכון.

אורן אסף חזן: אבל איך אנחנו יכולים לפקח על עבודת הממשלה כאשר שר הביטחון בוחר ביודעין שלא להופיע בפני ועדת החוץ והביטחון חודשים רבים; בוחר ביודעין שלא לבוא ולענות על שאלות; בוחר ביודעין פעם אחר פעם לשלוח את השכפ"ץ שלו, את סגן שר הביטחון, למבוכה אחרי מבוכה, עם תשובה שפעם אחת היא עניינית ואחרי רגע היא מתהפכת.

אורן אסף חזן: איך יכול להיות מצב שהשר מסוגל לעמוד ולהסתכל על עצמו במראה כשגל הטרור הזה מרים את ראשו והוא לא יודע להתמודד אתו?

אורן אסף חזן: אולי הגיע הזמן שהשר יקבל החלטות?

אריה מכלוף דרעי: מה עם שכר המינימום?

אורן אסף חזן: אני אדבר על שכר המינימום.

אורן אסף חזן: נרשמתי לעוד נאומים היום, אני מבטיח שאני אדבר אליך נאום שלם היום.

יחיאל חיליק בר: – – – דורש ממך, אם הדברים נכונים, מינימום התפטרות מהקואליציה.

אורן אסף חזן: אני אגיד את זה בצורה ברורה: פניתי לראש הממשלה, כמו אחרים שפנו – – –

יחיאל חיליק בר: – – – פנית?

אורן אסף חזן: אתה יודע מה, אני רוצה לספר לך: אחרים אומרים את אותם דברים, רק מפחדים להגיד אותם בקול.

אורן אסף חזן: אני לא מפחד.

אורן אסף חזן: אני שלוּחם של אלה שבחרוני, ואגיד את דברי בצורה נחרצת: כאשר יש לך שר אין-ביטחון, שמעניין אותו הכיסא ולא הנושא, עדיף שישים את המפתחות.

אורן אסף חזן: ולעניין החוק שלשמו התכנסנו: אדוני השר דרעי, אני רוצה לאחל לך בשם כולנו תודה רבה על זה שהחלטת לקדם ברגעים האחרונים של ישיבתך על כיסא שר הכלכלה את נושא העלאת שכר המינימום.

אורן אסף חזן: הנושא הזה הוא חשוב.

איל בן ראובן: אורן, בחייך, אתה מבייש את הכנסת.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: חברים, מי שמפריע לו – יש פה דלת, מוזמן לקום ולצאת.

אורן אסף חזן: אגיד את זה בצורה ברורה: אני אמשיך להגיד את הדברים בלי פחד, בלי מורא, בלי חשש וגם בלי לשים לב לגיחוכים שלכם.

אורן אסף חזן: זה לא ישפיע עלי.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: ומילה אחרונה: תודה לך, השר אריה דרעי.

אורן אסף חזן: ולך, שר האין-ביטחון בוגי יעלון, הגיע הזמן שתשים את המפתחות ותלך לחפש כיסא אחר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מיקי לוי: אפילו האופוזיציה לא מדברת בסגנון כזה לשר בממשלה.

מיקי לוי: אפילו האופוזיציה.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה – –

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, זמנך תם.

מרב מיכאלי: – – אדוני שר הכלכלה, אומנם יושב-ראש ועדת הכספים מעסיק אותך, ואני יכולה להבין שקשה לעמוד בקסמו של יושב-ראש ועדת הכספים.

מרב מיכאלי: הוא באמת מהכובשים שיש לנו בפרלמנט הישראלי, דבר שהולך לפניו – באמת, שמו הולך לפניו מזה שנים ארוכות, הוא והקסם שלו, עם הזקן, ועם המעיל הארוך ועם הכיפה השחורה.

מרב מיכאלי: כל אלה ועוד הולכים ביחד בראשות ועדת הכספים – –

טלי פלוסקוב: גפני, אתה שומע מה הולך פה?

טלי פלוסקוב: הוא מפסיד כזה דבר.

מרב מיכאלי: – – מאז ולעולם.

מרב מיכאלי: ממש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני, אתה עושה את עצמך או שאתה שומע אותנו?

טלי פלוסקוב: לא, קיבלת כל כך הרבה מחמאות עכשיו.

טלי פלוסקוב: חבל.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת גפני, הפסדת.

משה גפני: מה?

משה גפני: מה?

מרב מיכאלי: אין, אבוד.

מרב מיכאלי: אבוד.

טלי פלוסקוב: כל כך הרבה מחמאות היום.

איילת נחמיאס ורבין: הוא שומע, אבל הוא רוצה שתמשיכי.

אורי מקלב: עוד פעם, עוד פעם.

אורי מקלב: לחזור על הדברים.

מרב מיכאלי: אין דבר, חבר הכנסת מקלב, הוא יעדכן אותך.

מרב מיכאלי: בקיצור, אדוני שר הכלכלה, אני רוצה לברך אותך על החוק הזה, אבל בואו נשים לב שהוא נכנס לתוקף – כלומר, הפעימה הראשונה תעלה ב-1 בינואר 2017, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: זה לא שמחר בבוקר אנחנו נוסיף לשכר המינימום סכום שיביא אותו ל-5,000 שקלים, ולא שבעוד ארבעה חודשים הוא יגיע ל-5,300 שקלים.

מרב מיכאלי: כשהוא יגיע, בעזרת השם, לך תדע מי פה בכלל תהיה בכיסא הזה או בכיסא אחר או בכל אחד מהכיסאות שלכם בממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: אני רוצה, בבקשה, להגיד שני דברים בהזדמנות הזאת.

מרב מיכאלי: 1.

מרב מיכאלי: ככל שההעלאה הזאת מבורכת, היא אפס קצהו של המצב הקשה מאוד של האזרחיות והאזרחים בישראל מבחינת השכר.

מרב מיכאלי: הבעיה הכלכלית-חברתית הגדולה ביותר בישראל היום היא השכר.

מרב מיכאלי: השכר שלנו תקוע, השכר הריאלי לא עלה כבר 15 שנה.

מרב מיכאלי: לא רק שכר המינימום, השכר לכל רוחב הסקאלה – או אורך הסקאלה, איך שתרצו אותה.

מרב מיכאלי: לא פלא שישראליות וישראלים לא יכולות לקנות משרוך נעל ועד דירה.

מרב מיכאלי: הגיע הזמן שהממשלה הזאת תעשה צעדים אקטיביים להעלאת השכר לכל הרוחב במשק הישראלי.

מרב מיכאלי: ודבר שני שאני רוצה להגיד: זה נפלא שאנחנו מעלות ומעלים את שכר המינימום, אבל יש אוכלוסיות שלא תוכלנה לעמוד בהעלאה הזאת, שהן תצטרכנה לשלם למטפלות והמטפלים שלהן, לעובדות ולעובדים הזרים שלהם.

מרב מיכאלי: אדוני שר הכלכלה, חובה עלינו להעביר הצעת חוק שאני הגשתי ומונחת על שולחנה של הכנסת, שבכל פעם שיש העלאה של שכר מינימום יועלו הקצבאות לאלה שהם זכאיות וזכאים להן.

קארין אלהרר: גם אני הגשתי.

מרב מיכאלי: גם חברת הכנסת קארין אלהרר הגישה הצעת חוק כזאת, ואתם סירבתם לה.

מרב מיכאלי: חובה עלינו, כי אחרת אנחנו מעמידות קשישות וקשישים, חולות וחולים ואוכלוסיות מוחלשות אחרות במצב שהן צריכות לשלם, בצדק, העלאה שמגיעה לעובדות ולעובדים שלהם, אבל בשום אופן אין להם מאיפה.

מרב מיכאלי: לכן החוק הזה לא יהיה שלם בלי העלאה של הקצבאות בהתאמה.

מרב מיכאלי: אני קוראת לך – משום שעוד לא הגשת, למיטב הבנתי, את מכתב ההתפטרות שלך – ממש לפני שאתה עוזב את המשרד, לדאוג שגם זה יקרה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עפר שלח: אנחנו, חברי יש עתיד – אני מניח שכל חברי הבית הזה – נצביע הרי בסופו של דבר בעד העלאת שכר המינימום; מי מאתנו איננו בעד ההעלאה המוצדקת הזאת.

עפר שלח: אבל כמו חברתי מרב מיכאלי, שדיברה פה קודם, גם אני לא יכולתי שלא לשים לב לתאריך שמוטבע על ההעלאה הזאת, שהוא ינואר 2017.

קריאה: – – –

עפר שלח: שנזכה כולנו.

עפר שלח: הצער שהדבר הזה מעורר בי, שר הכלכלה היוצא, הוא על מה שהוא בעיני, ואני אומר את זה – אתה יודע, יש בינינו יחסי ידידות – אני אומר את זה בצער על החמצה מאוד מאוד גדולה.

עפר שלח: תפקיד שר הכלכלה הוא תפקיד שבכוחו יכולת לעשות דברים לא רק עבור השקופים והאנשים ששלחו אותך, אלא עבור עם ישראל.

עפר שלח: דברים אדירים.

עפר שלח: זה כל המיקרו של הכלכלה הישראלית: לפתוח חסמים, ליצור הזדמנויות, לפתוח את שוק העבודה ולעשות דברים שמשנים מהיסוד.

עפר שלח: ורק משום שהממשלה הזאת לא מסוגלת להעמיד שני שרים בקו ישר, רק משום שהדבר הפשוט הזה של מתווה הגז, תהיה בעדו או תהיה נגדו – צעד שלא היה צריך להגיע לפה, שלא היה צריך להיגרר כמעט שנה – הצלחתם לעשות ממנו את הסמטוחה הכי גדולה בתולדות הממשל הישראלי.

עפר שלח: רק בשביל זה ורק משום שאתה הכנסת את עצמך למצב שבו אתה מצביע בעד משהו ולא מוכן לעשות את מה שנגזר ממנו, אתה עוזב את המשרד הזה והולך לגמ"ח – מקבל כסף, תחלק אותו פה, תחלק אותו שם.

עפר שלח: לא תשנה סדרי עדיפויות, לא תשנה דברים מהיסוד, לא תעשה את הדברים הגדולים שאנשים ששלחו אותך ואותי – לא משנה מי הצביע בעד מי לכנסת – מצפים שייעשו.

עפר שלח: והסמל של זה אולי, שהאקט האחרון שלך הוא בפטור מחובת הנחה של העלאה בשכר המינימום, שתיכנס לתוקף בעוד שנה וחודש.

עפר שלח: ועל זה, אדוני השר, צר לי.

עפר שלח: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אליעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אלעזר.

טלי פלוסקוב: אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות שלך.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, רציתי להצטרף לכל המברכים, ואולי לדבר פה בשמם של כמה מאלה שהולכים ליהנות ממה שאנחנו מחליטים עכשיו.

אלעזר שטרן: לפני כמה שבועות, בפרשת בראשית, היה לנו דיון בבית-הכנסת על "נעשה אדם".

אלעזר שטרן: וכמו שאתה מכיר את זה, שואלים: עם מי הקדוש-ברוך-הוא התייעץ?

אלעזר שטרן: כשהייתי מפקד בה"ד 1 כתבתי על חובת ההתייעצות.

אלעזר שטרן: אבל אומרים שהקדוש-ברוך-הוא התייעץ עם מלאכי השרת.

אלעזר שטרן: ואז היה דיון מתי נבראו מלאכי השרת ואיך נראו, והיו כל מיני הסברים.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, בשלושת השבועות האחרונים אימא שלי הייתה מאושפזת במחלקה האונקולוגית בתל-השומר ונפטרה שם.

אלעזר שטרן: טיפלו בה יהודים, דרוזים, מוסלמים, נוצרים.

אלעזר שטרן: כשנכנסתי למחלקה וכשיצאתי, אמרתי: עכשיו אני יודע איך נראים מלאכים – הצוות הזה שטיפל שם.

אלעזר שטרן: בדקתי, ואני יודע שחלק מהמטפלים שם הם כאלה שצמודים לשכר מינימום.

אלעזר שטרן: אני מודה לך, אם יורשה לי, גם בשמם, שגם האנשים הפשוטים האלה שעושים עבודה, כמו שאני אומר, של מלאכים, ייהנו מההחלטה הזאת.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומם, כי אנחנו מגיעים להצבעה.

טלי פלוסקוב: הצבעה.

טלי פלוסקוב: רבותי, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 52 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אפשר.

טלי פלוסקוב: מי מבקש?

טלי פלוסקוב: מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: בבקשה תרשמו: מירב בן ארי, מאיר כהן, עמיר פרץ, עבדאללה אבו מערוף, יואל חסון, יואב קיש, יפעת שאשא ביטון – זה הכול מקליטים – איוב קרא, יעקב מרגי, מנואל טרכטנברג, מיכל רוזין.

מירב בן ארי: אי-אפשר לעשות הצבעה עוד הפעם?

טלי פלוסקוב: רבותי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה על העצות.

קריאה: אבל לא שמענו את ההצבעה בכלל.

טלי פלוסקוב: רגע, אבדוק אם אני יכולה להפעיל שוב הצבעה, דקה.

טלי פלוסקוב: אם לא, אז אנחנו פשוט נרשום.

טלי פלוסקוב: אוקיי, לא חוזרים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני שוב אומרת: אנחנו מוסיפים.

מירב בן ארי: לא היה צלצול.

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: שוב הפעם, כל מי שלא אמרתי את שמו ורוצה לרשום את ההצבעה, נא להגיד לי.

טלי פלוסקוב: מי עוד?

טלי פלוסקוב: דב חנין.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

טלי פלוסקוב: את שמך אמרתי.

טלי פלוסקוב: זאב אלקין, השר אורי אריאל, יוסף ג'בארין, טלב אבו עראר – מנואל טרכטנברג אמרתי – זוהיר בהלול.

קריאה: טלי.

טלי פלוסקוב: אילן גילאון – דקה, דקה, רבותי – משולם נהרי, יואב גלנט, מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: זהו, רבותי?

טלי פלוסקוב: נורית קורן.

טלי פלוסקוב: אוקיי, תוצאת ההצבעה כבר בסוף.

טלי פלוסקוב: גם איתן ברושי, גם דוד אזולאי, גם בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: רבותי, סיימנו.

טלי פלוסקוב: סיימנו, ההצבעה הסתיימה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה את חברת הכנסת קארין אלהרר – לגבי החלטתה אם להעלות הצעה.

טלי פלוסקוב: ממשיכים כרגיל?

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: [נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: בקשת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בדבר העמדת הגופים המוכרים שבאמצעותם פועלת הרשות לשירות לאומי-אזרחי לביקורת מבקר המדינה; ואנחנו צריכים להצביע.

טלי פלוסקוב: תציג את הבקשה יושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שוב שקט באולם, אנחנו ממשיכים בדיונים.

טלי פלוסקוב: גברתי, דקה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת שקט באולם; לא רוצה לקרוא שמות של חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהסדרנים לעזור לי: כל מי שמדבר, לבקש לצאת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל בירן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אזולאי, שר הדתות, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: סילבן שלום – אנחנו מבקשים להוסיף – אני אומרת את זה ואחר כך ישמעו את זה בפרוטוקול, בוודאי.

טלי פלוסקוב: גם נחמן שי מבקש להצטרף להצבעה הקודמת.

טלי פלוסקוב: גם עליזה לביא.

טלי פלוסקוב: בזה סיימנו, רבותי.

טלי פלוסקוב: זהו, אין יותר.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה הבאה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני חוזרת שוב על בקשתי לשמור על השקט באולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, חבר הכנסת גפני, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מציעה להתחיל.

טלי פלוסקוב: עשר דקות לרשותך, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה – – –

טלי פלוסקוב: נא להפעיל מיקרופון.

קארין אלהרר: תודה רבה – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, נבדוק מה הבעיה, יש בעיה טכנית.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים להפעיל מיקרופון.

טלי פלוסקוב: כן, עכשיו, גברתי.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, מונחת בפניכם הצעה שיזמה הוועדה לענייני ביקורת המדינה בדבר העמדת הגופים המוכרים שבאמצעותם פועלת הרשות לשירות לאומי-אזרחי לביקורת מבקר המדינה.

קארין אלהרר: סעיף 9 לחוק מבקר המדינה – גברתי, זה רציני כאילו?

קארין אלהרר: אי-אפשר, אני לא צועקת.

טלי פלוסקוב: אני מבינה אותך, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני שוב חוזרת על בקשתי לשמור על השקט באולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דודי אמסלם, אנחנו מבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טלב אבו עראר – סליחה, אני לא רואה מי – – –

קריאה: סעדי.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, אני מבקשת להמשיך.

קארין אלהרר: ננסה.

קארין אלהרר: תודה, גברתי.

קארין אלהרר: סעיף 9 לחוק מבקר המדינה קובע את הגופים אשר יעמדו לביקורתו של מבקר המדינה.

קארין אלהרר: נוסף על כל הגופים המצוינים מפורשות כגופים העומדים לביקורת מעצם טיבם ומהותם, כגון משרדי הממשלה, מוסדות של המדינה, רשויות מקומיות ועוד, קובע סעיף 9(6) לחוק כי הביקורת תחול על ”כל אדם, מפעל, מוסד, קרן או גוף אחר, שיעמדו לביקורת על-פי חוק, על-פי החלטת הכנסת או על-פי הסכם ביניהם לבין הממשלה”.

קארין אלהרר: השירות הלאומי-אזרחי מופעל באמצעות גופים ועמותות המוגדרים ”גופים מוכרים" בתקנות הביטוח הלאומי (בנות בשירות לאומי בהתנדבות), התשס”ב–2002.

קארין אלהרר: הודעה על הכרה בגוף מוכר מפורסמת ברשומות.

קארין אלהרר: הואיל והגופים המוכרים מספקים שירות ציבורי ומעניקים למתנדביהם מעמד והטבות מטעם המדינה, ראוי שגופים אלו יהיו במעמד של גוף מבוקר, כך שיתאפשר למשרד מבקר המדינה, ובאמצעותו לציבור, לוודא שמערך השירות הלאומי מתנהל באופן תקין ובהתאם לנורמות ציבוריות ראויות.

קארין אלהרר: בממשלה הקודמת סגן שר האוצר בדק את התנהלות הגופים המוכרים ומצא שחיתות – לא אחר מזה.

קארין אלהרר: בדוח מבקר המדינה 65ג חזר מבקר המדינה על המלצותיו מדוח קודם שעסק בנושא וקרא להחיל את הביקורת על הגופים האלה לאלתר.

קארין אלהרר: זה שנים שעמותות השירות הלאומי נהנות מכספים רבים של המדינה בזמן שהביקורת לא חלה עליהן.

קארין אלהרר: כגופים שאמונים על צעירים רבים שרוצים לתרום, מחובתנו לוודא שהם עושים את עבודתם בצורה הגונה ושוויונית.

קארין אלהרר: חשוב לציין כי אף עמדת הממשלה, כפי שבאה לידי ביטוי בהצעת חוק שירות אזרחי, אשר אושרה בקריאה ראשונה לפני כמה חודשים ומונחת על שולחנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, היא כי יש להחיל את הביקורת על הגופים המוכרים.

קארין אלהרר: צריך לשים את הדברים החשובים על השולחן: בזמן שכנסת ישראל מפוררת החלטות וחקיקה קודמת שלה, גם פה אנחנו רואים שהגופים האלה לא מצליחים לעבוד בצורה מבוקרת.

קארין אלהרר: לפיכך, וכדי שלא לעכב עניין חשוב זה עד להשלמת הליך חקיקתו של חוק שירות אזרחי, שהוא חוק מורכב, החליטה הוועדה לענייני ביקורת המדינה בישיבתה ביום ט”ו בחשוון, 28 באוקטובר 2015, להמליץ לכנסת לקבל החלטה, לפי סעיף 9(6) האמור לחוק מבקר המדינה, שלפיה כל גוף מוכר, כהגדרתו בתקנות הביטוח הלאומי, או כל הוראת דין אחרת שתבוא במקומן לעניין זה, יועמד לביקורת מבקר המדינה.

קארין אלהרר: לדעת הוועדה יש עניין ציבורי רב בכך שכל הגופים יהיו מבוקרים.

קארין אלהרר: העמדת הגופים האלה לביקורת תגביר את השקיפות בפעילותם, תביא לייעול בתפקודם ואף תביא לשינוי לטובה ברמת מערך השירות הלאומי-אזרחי כולו.

קארין אלהרר: תראו, בשלב הזה של הנאום הייתי אמורה לברך את הקואליציה על כך שהיא מצטרפת ותצביע בעד ההצעה.

קארין אלהרר: קרה דבר נורא מוזר.

קארין אלהרר: היה דיון בוועדה לביקורת המדינה, שהשתתף בו השר הממונה, השר אורי אריאל, הייתה הצבעה של חברי כנסת, שהיו בעד, השר ידע על קיומה של הצבעה, ולא אמר דבר, להפך, גם הממונה על המינהלת אמר שהדבר קבוע בחוק ולכן אין סיבה להתנגד.

קארין אלהרר: ופתאום היום, בבואנו להצביע במליאה, קרה דבר מוזר: הקואליציה התגייסה להצביע נגד.

קארין אלהרר: אני רק תמהה ושואלת: ממה הם מפחדים?

קארין אלהרר: הטענה שבוודאי ישמיע השר הממונה היא שיש חוק, והסעיף הזה קבוע בחוק, ולכן אין צורך בהצבעה של הכנסת.

קארין אלהרר: אז אני אגיד לכם, החוק הזה נגרר בכנסת ישראל שבע שנים, ותנו לי לנחש שייקח לפחות שנה וחצי להעביר את החוק הנוכחי.

קארין אלהרר: עכשיו תגידו לי אתם: יש להם משהו להסתיר?

קארין אלהרר: אני קוראת לכל חברי חברי הכנסת להצביע בעד השקיפות ונגד החושך וחורים שחורים במדינת ישראל.

קארין אלהרר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם הממשלה השר אורי אריאל.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת והשרים, אני מודיע פה מעל הבמה, שבניגוד מוחלט למה שאמרה חברת הכנסת קארין אלהרר, בסיכום עם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, הדיון יתקיים בעוד כשלושה שבועות ויסתיים – – –

קארין אלהרר: – – –

אורי אריאל: אני עונה לך.

אורי אריאל: – – – והוא יסתיים, בעזרת השם, במושב החורף הזה.

אורי אריאל: היות שבחוק, כפי שציינה המציעה, יושבת-ראש ועדת הביקורת – – –

קארין אלהרר: שבע שנים החוק לא מסתיים.

אורי אריאל: אני מסביר.

אורי אריאל: כפי שהיא ציינה, זה מופיע בחוק, החוק מונח לפניכם.

אורי אריאל: לבוא היום דרך ועדת ביקורת ולהגיד: לא, אנחנו נחיל על הגופים המוכרים מה שיהיה בעוד חודשיים בחוק – לא מקובל, לא נהוג, לא נכון, ועם כל הכבוד לחברת הכנסת קארין אלהרר, ויש לי, יושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, אין לזה שום שייכות למציאות עכשיו.

אורי אריאל: אני מודה לך על הדיון הפורה שהיה בוועדה; השתתפתי בו.

אורי אריאל: יחד עם זאת, אני מצטער שאני צריך להתנגד – –

קארין אלהרר: אתה יכול לא להצטער ולהסכים.

אורי אריאל: – – כי המקום הוא בחוק, והחוק יטפל בזה.

יאיר לפיד: – – –

אורי אריאל: שנייה, אני מוכן לענות, אני רק לא שומע.

אורי אריאל: שנייה, יאיר – חבר הכנסת לפיד, סליחה.

אורי אריאל: אני, כמי שפרסם את ניגוד העניינים שלי, אני חושב הראשון בבית הזה, כמי שמפרסם לוח זמנים כל חודשיים, ובעוד כמה ימים יצא עוד, ונדמה לי שבינתיים אין אחרים שעושים את זה, ואמון על השקיפות, אני אגיד בזהירות, לא פחות מאף אחד מיושבי הבית הזה – אני מאחל לכולנו שתלכו בדרכי – – –

סתיו שפיר: – – –

אורי אריאל: חברת הכנסת סתיו שפיר, פרסמי את לוח הזמנים שלך, תעמדי את בשקיפות לפני שאת מטיפה לנו.

סתיו שפיר: אני מפרסמת את שעות העבודה שלי – – –

אורי אריאל: אני מבקש לדחות את ההצעה ולהביא את זה במסגרת החוק, יתקיים דיון, חברי הכנסת מוזמנים – – –

סתיו שפיר: למה אבל להתנגד?

סתיו שפיר: – – –

אורי אריאל: זה חוק מאוד חשוב, והרמקול יותר חזק ממך.

אורי אריאל: את רוצה לדבר?

אורי אריאל: אחרי, לא בצורה הזאת של צעקות.

אורי אריאל: אני מבקש מחברי הבית לדחות את ההצעה.

אורי אריאל: תודה.

סתיו שפיר: זאת שאלה, זה לא דיבור.

אורי אריאל: אם את מאשרת לי שאלות, אז אני מוכן שעת שאלות על העניין.

טלי פלוסקוב: לא לא לא.

אורי אריאל: טוב.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: על-פי בקשת הממשלה אנחנו עוברים להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת, להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו משתתף בהצבעה ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – אינו משתתף בהצבעה אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לחזור על שמות של חברי הכנסת אשר לא השתתפו בהצבעה עד כה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: האם נמצאים באולם חברות או חברי כנסת אשר לא השתתפו בהצבעה עד כה?

טלי פלוסקוב: גפני?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) משה גפני – נגד

טלי פלוסקוב: יש עוד?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: בעד – 32 חברי כנסת; נגד – 46.

טלי פלוסקוב: הצעת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בדבר העמדת הגופים המוכרים שבאמצעותם פועלת הרשות לשירות לאומי-אזרחי לביקורת מבקר המדינה לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 57) (הרשות והמועצה לשידורים מסחריים), התשע"ג–2013; [מס' מ/784; "דברי הכנסת" ה-19, מושב שני, חוב' ג', עמ' 5088.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: [מס' מ/826; "דברי הכנסת" ה-19, מושב שני, חוב' ט"ו, עמ' 7881.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק כדלקמן.

טלי פלוסקוב: ימסור את ההודעה השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן:

יריב לוין: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 57) (הרשות והמועצה לשידורים מסחריים), התשע"ג–2013; הצעות חוק, הממשלה, 784, מיום 8 ביולי 2013; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 112), התשע"ד–2013; הצעות חוק, הממשלה, 826, מיום 23 בדצמבר 2013.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/874; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י', עמ' 1314; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 48 – הוראת שעה), התשע"ו–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סמולנסקי – סלומינסקי.

איתן כבל: לא סמולנסקי; ימיניסקי קיצוניסקי.

ניסן סלומינסקי: את רואה?

ניסן סלומינסקי: הם מוציאים עלי שם רע.

ניסן סלומינסקי: אני צוחק.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני רוצה להביא בפניכם את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 48 – הוראת שעה), התשע"ו–2015.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, הנוהל הרגיל הוא, שכשמדובר על הוצאה לפועל, הרשם, כשיש כל מיני תהליכים, המיטב הוא שידברו פנים אל פנים.

ניסן סלומינסקי: החייב מופיע בפני הרשם, מדברים, ועושים את זה פנים אל פנים.

ניסן סלומינסקי: דע עקא, שיש אזורים בארץ שעדיין – ההוצאה לפועל קיימת, אבל הרשם מגיע לשם פעם בשבועיים.

ניסן סלומינסקי: אילת עד אשדוד.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, ניקח את אילת – יש שלושה מצבים שעליהם אנחנו מדברים: מצב ראשון – צריכים לעשות חקירת יכולת, ואם לא מקיימים אותה בתוך פרק זמן מסוים, מטילים סנקציות על החייב.

ניסן סלומינסקי: זו דוגמה אחת.

ניסן סלומינסקי: דוגמה שנייה – דיונים בצו הבאה, שהחייב נדרש להיות מובא בפני הרשם בתוך 24 שעות.

ניסן סלומינסקי: דבר שלישי – דיונים בדבר מאסר של חייב מזונות.

ניסן סלומינסקי: מי שחייב מזונות ולא משלם, אם עוצרים אותו, בתוך 24 שעות חייבים להביא אותו בפני הרשם.

ניסן סלומינסקי: בשלושת המצבים האלה – ניקח, נניח, את המצב הראשון: מגיע אדם באילת, שרוצה שיעשו עליו חקירת יכולת, והוא מגיע להוצאה לפועל, והוא לקח יום חופשה.

ניסן סלומינסקי: מגיע, אומרים לו: אדוני, הרשם לא נמצא, יבוא בעוד שבוע וחצי.

ניסן סלומינסקי: מה עושים?

ניסן סלומינסקי: הוא הולך לאבד עוד יום עבודה, או שייקחו אותו – – –

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להירשם – –

ניסן סלומינסקי: או שייקחו אותו ברכב מאילת לתל-אביב, או למקום אחר, ואין שום סיכוי, כי יש שתי ניידות באילת.

ניסן סלומינסקי: לטובת האיש עצמו, מצד אחד, שלא יטריחו אותו שוב, לבוא עוד הפעם ולבזבז ימי עבודה או לנסוע כאלה מרחקים; מצד שני, לטובת המערכת – שהמערכת לא תצטרך להתגייס – אדם ברכב, שאין לה, באילת, להסיע אותו לתל-אביב, שזה עולה הון תועפות וזה ייקח הרבה זמן.

ניסן סלומינסקי: באה הצעת החוק הזאת ואומרת שיש אפשרות שהדיון בין החייב לרשם יהיה בהתוועדות חזותית; יש מכשירים, נרכשו, ברמה מאוד גבוהה, שמאפשרים לחייב ולרשם להסתכל האחד על השני בצורה ישירה – הוא רואה את כל המערכת, והוא יכול לדבר, וככה הוא חוסך לו הרבה זמן.

ניסן סלומינסקי: בדוגמאות האחרות – נניח, אם מישהו לא משלם מזונות, והמשטרה תפסה אותו באילת, ואם ישחררו אותו עכשיו הוא ייעלם להם ולא יצליחו לתפוס אותו – אין רשם, אז שוב אומרים: הפתרון שיכול להיות זה היוועדות חזותית.

ניסן סלומינסקי: זה פותר גם לאנשים וגם למערכת – זה נותן פתרון טוב.

ניסן סלומינסקי: הדבר הזה נוסה בדין הפלילי במשך שלוש שנים, והדוחות על כך הם דוחות טובים מאוד.

ניסן סלומינסקי: בעולם הדבר הזה קיים, ואנחנו רוצים להחיל את זה גם פה, כפיילוט, רק באזור אילת עד אשקלון או אשדוד, כפיילוט למשך שנתיים.

ניסן סלומינסקי: כל זה מותנה – בלבד שהחייב, כלומר האיש עצמו, מסכים שהדיון ייערך בהתוועדות חזותית ולא פנים אל פנים, והרשם מדבר אתו ומבין שהאיש מבין את המשמעות ונתן הסכמה מרצון, ואם זה כך, כל הצדדים מרוויחים מהנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אז מאחר שאני חושב שבדיונים הייתה הסכמה כוללת ואין התנגדויות, אני מבקש מחברי לאשר את זה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, שייכנס – זה חוק ראוי ומועיל, שייכנס לספר החוקים.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: לא הוגשו הסתייגויות ולא נרשמו דוברים, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומם.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע בנפרד בקריאה שנייה ובשלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 28 נגד – 7 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: 28 בעד, שבעה נגד.

טלי פלוסקוב: מה אצלך, אחמד?

טלי פלוסקוב: אחמד טיבי הצביע בטעות והוא מבקש להצביע נגד.

באסל גטאס: גם אני.

טלי פלוסקוב: באסל גטאס אותו דבר?

טלי פלוסקוב: באסל גטאס אותו דבר, הצביע בעד ומבקש נגד.

טלי פלוסקוב: נחמן שי הצביע בעד ומבקש להצביע נגד, ואיל בן ראובן הצביע בעד ומבקש להצביע נגד.

טלי פלוסקוב: עד כאן.

טלי פלוסקוב: זה לא משנה את התוצאות.

טלי פלוסקוב: כרגע, בעד – 28, נגד – 7, והתוספות הקטנות שהיו כאן.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו מייד עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: נא להצביע – אותו חוק, בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 22 נגד – 12 נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 48 – הוראת שעה), התשע"ו–2015, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 22, נגד – 12.

טלי פלוסקוב: אורן חזן מבקש להצטרף בעד.

טלי פלוסקוב: אורן חזן, אתה מצביע בעד?

טלי פלוסקוב: בעד.

טלי פלוסקוב: גם חברת הכנסת שרן השכל מבקשת להצביע בעד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 48 – הוראת שעה), התשע"ו–2015, עברה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/958; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4723; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120 והוראת שעה), התשע"ו–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: אדוני, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש – איפה יש פה "אדוני השר"?

יובל שטייניץ: יש, יש.

ניסן סלומינסקי: איפה?

ניסן סלומינסקי: אה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120 והוראת שעה), התשע"ו–2015.

ניסן סלומינסקי: לפי הדיווחים שקיבלנו, מ-2014 ל-2015 חל גידול של 97% בהפרות של יידוי אבנים, וזה תופס יותר משליש מכל העבודה של המשטרה והפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: במילים פשוטות: מכת מדינה של זריקת אבנים, וכולנו עדים למה שזה גורם – אנשים, ילדות – אנשים נהרגו כתוצאה מזריקת אבנים.

ניסן סלומינסקי: וכשיש מכת מדינה אז המערכת צריכה להתגייס ולעשות דברים שהם חריגים ושבאופן רגיל לא היינו עושים אותם.

ניסן סלומינסקי: אבל מאחר שזו מכת מדינה אז אנחנו כן הולכים לעשות את זה, כמו שעשו את זה בעבירות מין – ברגע שזה נהפך למכת מדינה, עשו את הדברים האלו.

ניסן סלומינסקי: אני מתכוון לשני תחומים בנושא שבהם הצעת החוק הזאת שעולה משנה מהנוהל הרגיל.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, חוק מינימום.

ניסן סלומינסקי: הכוונה: אם עד היום, כשמישהו זרק אבן על רכב נוסע ובמקרה האבן פגעה ורק הזיקה ולא הרגה, וזה מגיע לבתי-המשפט, לפעמים השופט מסתכל על המקרה הזה כמקרה בודד ואומר: במקרה הזה, אם זה רק נניח נער או מישהו, ולא קרה שום דבר, או קרה רק נזק – מה, על זה אני אתן 20 שנה או משהו אחר, ונותן לו כמה חודשים.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי לא קרה.

ניסן סלומינסקי: אבל האבן הזאת היא פוטנציאל לרצח, היא פוטנציאל להרוג.

ניסן סלומינסקי: במקרה היא לא הרגה.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו רוצים לחסום – שלא יקרה מקרה כזה, ולא נחיה בנס שהיא רק הזיקה ולא הרגה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, השופטים, לצערנו, לא תמיד מסתכלים כך.

ניסן סלומינסקי: ודבר נוסף, כשהיו שיחות עם מערכת המשפט התברר, מראים לנו, שהפרקליטות מראש באה לבקש – במקום 20 שנה, באה לבקש שלושה חודשים, ארבעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כבר הפרקליטות מתייחסת לזה בזלזול, ומדובר על מכת מדינה.

ניסן סלומינסקי: ועל כן, כדי לחסום את זה, באנו ואמרנו בהצעת החוק הזאת שצריך במקרה הזה שיהיה חוק מינימום.

ניסן סלומינסקי: הכוונה: חמישית מהעונש המקסימלי.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב, עשו את זה גם בנושא של עבירות מין; יש חוקי מינימום.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אם העונש הוא 20 שנה, חמישית מזה זה חמש שנים, ופירוש הדבר שהשופט יכול לתת עונש בין חמש ל-20.

ניסן סלומינסקי: לא פחות מחמש.

ניסן סלומינסקי: וכנ"ל גם הפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: הפרקליטות לפי זה לא יכולה לבקש פחות מחמש שנים.

ניסן סלומינסקי: אבל בכל אופן, לפעמים יכולים להיות מקרים ייחודיים או משהו כזה, אז הכנסנו פה שבמקרים מיוחדים מאוד מאוד יש אפשרות לרדת מתחת לעונש המינימום, אבל אז צריכים להסביר את זה ולרשום את ההסברים למה.

ניסן סלומינסקי: אבל באופן כללי, לפחות כהוראת שעה – – –

באסל גטאס: ניסן, אתה היית יושב-ראש ועדת הכספים – –

ניסן סלומינסקי: נו?

באסל גטאס: – – אתה אמור לדעת מספרים.

אוסאמה סעדי: חמישית זה לא חמש.

באסל גטאס: חמישית זה ארבע שנים.

ניסן סלומינסקי: אז זה כנראה צריך להיות 25 שנה.

באסל גטאס: לא, זה פחות, זה 20 וארבע – – –

ניסן סלומינסקי: חמישית.

איתן כבל: אם אתם רוצים לשנות את זה לחמש שנים – – –

באסל גטאס: אתה עושה ארבע – – –

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז אם אנחנו מסכימים על זה, אז חמישית, וזה יהיה ארבע שנים, ותוכלו להצביע בעד.

באסל גטאס: אתה תמלא בעצמך את תפקיד השופטים – – –

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז תוכלו להצביע בעד, זה בסדר גמור.

באסל גטאס: אתה תשפוט במקום השופטים.

ניסן סלומינסקי: תוכלו להצביע בעד, וזה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: כמובן, נכנסו עוד כמה שינויים קטנים בצד הזה של העניין: שיידוי אבן, לא רק על רכב אלא גם יידוי אבן על בן-אדם, גם הוא ייכנס; שאם כתוב "רכב", לא התכוונו רק רכב אלא גם בני-אדם, ועוד תיקונים מהסוג הזה.

ניסן סלומינסקי: זה תחום אחד של החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: הנושא השני שקיים בנושא הזה הוא שאם זרק את זה הנער והוא נכנס למאסר, אפשר לשלול מההורים את כל אותן גמלאות ביטוח לאומי – קצבת ילדים – בגין אותו ילד, נער, שנמצא במאסר.

ניסן סלומינסקי: ההורים ייענשו בנושא הזה שהם, איך אומרים, לא יקבלו את הקצבה, גמלאות הביטוח הלאומי, של אותו נער.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יש בחוק הזה שני אלמנטים – אני מסכם.

ניסן סלומינסקי: אלמנט אחד הוא חוקי מינימום: חמישית מהעונש המקסימלי; הדבר השני, שיש אפשרות – זאת אומרת, לא אפשרות, במידה שהנער זורק את זה ונכנס למאסר, ואותו אתה לא יכול להעניש, אתה מעניש את ההורים בגינו.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כל מה שהוא זכאי לקבל – – –

באסל גטאס: מעניש פעמיים: גם את הנער וגם את ההורים.

ניסן סלומינסקי: לא, את הנער לא, הוא יושב בבית-סוהר ועושה חיים אולי.

באסל גטאס: לא נתת לו עונש?

ניסן סלומינסקי: הוא עושה חיים.

ניסן סלומינסקי: הוא הרי לא מקבל את הגמלה, הוא לא מקבל את הקצבה, זה ההורים מקבלים.

ניסן סלומינסקי: אז בחוק הזה – יש לנו עוד חוק אחר כך – בחוק הזה, בגין זה שזרק אבן וזה פוטנציאל לרצח, המדינה לא תיתן – לא יכול להיות שאתה נותן סטירה למדינה והמדינה עוד נותנת לך תשלום.

ניסן סלומינסקי: אז המדינה, בגין אותו נער, לא תשלם – לא קצבאות ילדים, לא גמלאות ביטוח לאומי – להורים.

ניסן סלומינסקי: אלה שני הדברים.

ניסן סלומינסקי: זה חוק ראוי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נמצאים במצב של מכת מדינה, ואני חושב שכל אחד מאתנו צריך להצטרף ולאשר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת סלומינסקי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להנמקות של ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת אוסאמה סעדי מהרשימה המשותפת.

בצלאל סמוטריץ': בהתאם לסיכומים, עשר דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, מדובר כאן בהצעת חוק שמוטב היה לולא הגיעה לכנסת ולולא היינו דנים בה ולולא היינו מגיעים לשלב שאנחנו צריכים לאשר חוק כזה, שאנחנו חושבים שהוא מהווה כתם שחור בספר החוקים של מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: ולא רק, אדוני היושב-ראש, מבחינה פוליטית אנחנו מתנגדים להצעת החוק הזאת; גם מכיוון שאנחנו חושבים ואנחנו אומרים ואמרנו את זה וחזרנו, שהפתרון לכל מה שקורה בימים האחרונים, בחודשים האחרונים, הוא לא פתרון משפטי ולא על-ידי הצעות חוק כאלה ואחרות ולא על-ידי ענישה קולקטיבית.

אוסאמה סעדי: מה לא ניסיתם?

אוסאמה סעדי: הריסות בתים?

אוסאמה סעדי: הרסתם מאות בתים.

אוסאמה סעדי: שלילת תושבות של מזרח-ירושלים מירושלמים תושבי ירושלים המזרחית, שהיא שטח כבוש לפי המשפט הבין-לאומי?

אוסאמה סעדי: שללתם מאז 1967 יותר מ-15,000 תעודות זהות.

אוסאמה סעדי: התנקשויות בעזה?

אוסאמה סעדי: גם ניסיתם.

אוסאמה סעדי: מעצרים מינהליים?

אוסאמה סעדי: ודאי וודאי.

אוסאמה סעדי: איזה אמצעי לא ניסו הממשלות העוקבות?

אוסאמה סעדי: האם זה הצליח?

אוסאמה סעדי: ודאי שלא.

אוסאמה סעדי: כי הממשלה הזאת מודה, אדוני היושב-ראש, שהמדיניות שלה בירושלים המזרחית נחלה כישלון צורב, והעובדה שירושלים המזרחית נכבשה לה מחדש בחודש האחרון, גדרות נבנו, בטונדות סגרו את מרחב החיים לשכונות עיסאוויה, סילואן, א-ת'ורי, אל-מוכבר, צור-באהר.

אוסאמה סעדי: וזו הודאה מצדה של ממשלת ישראל שמדובר בשטח כבוש, כמוהו כיתר השטחים שנכבשו בשנת 1967.

אוסאמה סעדי: גם בחקיקה, הממשלה הזאת וקודמותיה לא בחלו בשום אמצעי ובשום חקיקה על מנת כביכול להיאבק בהתנגדותו של העם הפלסטיני לכיבוש.

אוסאמה סעדי: אתם לא רואים שכל המדיניות הזו שלכם נכשלת פעם אחר פעם, ולא משנה איזה חוקים אתם מביאים?

אוסאמה סעדי: כי עם שוחר שלום, שוחר עצמאות, שרוצה להשתחרר מהכיבוש, הדברים האלה לא יעצרו בעדו.

אוסאמה סעדי: לכן צריך לשנות את המדיניות בכיוון של חתירה לשלום, קץ לכיבוש ומתן תקווה ואופק לצעירים האלה, ורק כך אפשר להביא רגיעה ושלום לשני העמים.

אוסאמה סעדי: ניסיתם רק לפני כמה חודשים – בחודש יולי, במושב הפתיחה של הכנסת, גם שמענו אותם דברים מחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת חוקה, וגם אותם נתונים, שמדובר במכת מדינה ושמדובר בגידול של עשרות ומאות אחוזים בזריקות אבנים בירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: זו הייתה ההצדקה לחוק שהתקבל ואושר בקריאה שנייה ושלישית להחמרת העונשים על מיידי אבנים עד כדי כך, חבר הכנסת זוהיר בהלול חברי, ל-20 שנה.

אוסאמה סעדי: אבל עוד לא יבשה הדיו על החוק הזה, איך שאמרנו בוועדת חוקה, החוק הזה רק עכשיו נתקבל – הפרקליטות רק עכשיו הגישה כתבי-אישום לפי החוק הזה, והם ביקשו להחמיר בענישה לאור החוק הזה, אבל כנראה ממשלת ישראל והקואליציה לא סומכות אפילו על בתי-משפט בישראל.

אוסאמה סעדי: אתם לא סומכים על השופטים.

אוסאמה סעדי: שמענו עכשיו את יושב-ראש ועדת חוקה אומר: השופטים לא מבינים, הפרקליטות לא מבינה, רשויות הביטחון לא מבינות.

אוסאמה סעדי: אז מי מבין?

אוסאמה סעדי: יושב-ראש ועדת חוקה הוא זה שמבין יותר מאשר בתי-המשפט והפרקליטות?

אוסאמה סעדי: הקואליציה מבינה יותר מבתי-המשפט?

אוסאמה סעדי: מי אמר שיש שופטים בירושלים?

אוסאמה סעדי: אנחנו אמרנו?

ניסן סלומינסקי: – – –

אוסאמה סעדי: גם אמרתי.

ניסן סלומינסקי: אני זוכר שהם קיבלו את זה.

אוסאמה סעדי: אני אומר שצריך לתת שיקול דעת לשופטים.

אוסאמה סעדי: השופט שדן בתיק, יש בפניו כל הנתונים, כל העובדות, כל התמונה, הנסיבות האישיות של הנאשם, אבל לא רק.

אוסאמה סעדי: רק ב-2012 – אדוני היושב-ראש הוא גם עורך-דין במקצועו – רק ב-2012 נתקבל תיקון בחוק העונשין, הבניית שיקול הדעת.

אוסאמה סעדי: אז קבעו שבית-המשפט יקבע את מתחם הענישה, את העונש ההולם לעבירה, ויקבע את העונש הראוי לנאשם במקרה הספציפי הזה.

אוסאמה סעדי: גם על זה אתם לא סומכים?

אוסאמה סעדי: מה קרה?

אוסאמה סעדי: מה קרה, ניסן?

ניסן סלומינסקי: מממשים את זה?

אוסאמה סעדי: מממשים את זה.

אוסאמה סעדי: אני הראיתי לכם בוועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: הבאתי מספר רב של פסקי-דין, של תקדימים, שנתנו עונשים של שלוש שנים, של ארבע שנים על יידוי אבנים לעבר אוטובוסים.

אוסאמה סעדי: נתנו שש שנים ושבע שנים כאשר יש חבלה.

אוסאמה סעדי: שרת המשפטים באה לכאן והביאה שני פסקי-דין, שלושה פסקי-דין, שנתנו מאסר על-תנאי ועבודות שירות.

אוסאמה סעדי: אני לא ראיתי אתכם ולא את חברי הכנסת החרדים, כשאז היו נאשמים ברחוב היהודי, במגזר היהודי, שבית-המשפט פטר אותם בלא כלום, נתן להם עונש בלי הרשעה.

אוסאמה סעדי: לא שמענו אף אחד מכם שבא להתקומם על זה.

אוסאמה סעדי: אתם באים פה ומבקשים דברים לא חוקיים, בניגוד לחוק.

אוסאמה סעדי: זה לא חוקתי להטיל עונשים על הורים, להטיל קנסות על הורים.

אוסאמה סעדי: אתם חושבים ששלילת קצבה של ביטוח לאומי לילד שזרק אבן ומוכן להיכנס לכלא לכמה שנים – קצבת ילד של 180 שקל – –

ענת ברקו: – – – שנשמור על הילדים שלהם – – –

אוסאמה סעדי: – – זה מה שימנע ממנו לזרוק אבן?

אוסאמה סעדי: 200 שקל בחודש?

אוסאמה סעדי: מה קרה לכם?

אוסאמה סעדי: אתם מטילים אחריות על הורים.

ענת ברקו: זה התפקיד של הורים.

אוסאמה סעדי: הורים שהם לא צד במשפט, הורים שהם לא נאשמים במשפט, אתם באים ומטילים עליהם אחריות?

אוסאמה סעדי: או שמטילים קנסות.

אוסאמה סעדי: הרי בית-משפט מטיל קנסות, אדוני היושב-ראש, אתה יודע שמטילים קנסות ב-10,000 שקל ו-5,000 שקל?

אוסאמה סעדי: זה חמש שנים של קצבאות ילדים.

אוסאמה סעדי: כל זה לא עוזר לכם ולא יעזור לכם.

אוסאמה סעדי: אתם מבקשים הוראת שעה.

אוסאמה סעדי: למה בביטוח לאומי זו לא הוראת שעה, אדוני היושב-ראש?

אוסאמה סעדי: גם היועצת המשפטית של הוועדה שאתה עומד בראשה, עורכת-דין סיגל קוגוט, אמרה שלא ראוי לתת עונש מינימום על עבירה, של 332א(ב), שזו זריקת אבן בלי כוונה לפגוע; אמרה לכם שזה לא ראוי ולא מתאים לתת עונש מינימום של חמישית מ-20 שנה, שנתיים על זריקת אבן שלא יכולה לפגוע ואין כוונה לפגוע.

אוסאמה סעדי: אז גם על זה אתם מצפצפים?

בצלאל סמוטריץ': אדוני יסיים בבקשה.

אוסאמה סעדי: ולכן שיקול דעת של בית-משפט זה אלף-בית במשפטים, במערכת משפטית.

אוסאמה סעדי: אנחנו חושבים שהחוקים האלה צריכים לעבור מהעולם.

אוסאמה סעדי: לא צריך לאשר חוקים כאלה שנותנים גושפנקה לאכיפה בררנית – –

בצלאל סמוטריץ': תודה, חבר הכנסת סעדי, עשר דקות עמדו לרשותך.

אוסאמה סעדי: – – ואתם יודעים שהחוקים האלה מיועדים רק למגזר הערבי ולא למגזר היהודי.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים את זה.

אוסאמה סעדי: לכן כל הקואליציה מתגייסת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתנגדים בתוקף.

אוסאמה סעדי: ומילה אחרונה לספסלי האופוזיציה.

אוסאמה סעדי: אני אמרתי בישיבת ועדת החוקה: אני פונה לכיסאות הריקים – גם פה יש כיסאות ריקים – צריכים להיאבק בחוקים האלה, להיאבק בטרור, וגם כאן יש מחלוקת מה זה טרור – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת סעדי, זמנך תם.

בצלאל סמוטריץ': עמדו לרשותך עשר דקות, שזה הרבה.

אוסאמה סעדי: – – אבל צריכים להיאבק בזה באמצעות פתרונות מדיניים ולא פתרונות משפטיים.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

ענת ברקו: – – – זה לא חוק?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איימן עודה – איננו פה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה בנימין נתניהו הבעיר תבערה גדולה.

ג'מאל זחאלקה: האש פשטה ובערה ובערה ויש הרבה קורבנות.

ג'מאל זחאלקה: ליד מר נתניהו יש דלי של מים ודלי של בנזין, והוא כל הזמן בוחר דווקא בדלי של הבנזין.

ג'מאל זחאלקה: שופך ושופך בנזין והאש רק גוברת.

ג'מאל זחאלקה: צריך להגיד לנתניהו שאי-אפשר לכבות שרפה עם בנזין.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר פשוט.

ג'מאל זחאלקה: אפילו קוסם כמוהו לא יכול לעשות את הדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: והנה יש מבול של חקיקה, שהיא במצב הנוכחי בבחינת בנזין על האש הבוערת.

ג'מאל זחאלקה: זה גובל בטירוף.

ג'מאל זחאלקה: יש חקיקה שהיא עניין של פסיכולוגים, אני חושב.

ג'מאל זחאלקה: איזה טירוף זה להעניש אבא על מעשי הבן?

ג'מאל זחאלקה: איזה טירוף לקבוע עונשי מינימום בחקיקה?

ג'מאל זחאלקה: איזה טירוף, על זריקת אבן – שנים ארוכות של מאסר?

ג'מאל זחאלקה: איזה טירוף לקבוע שילד שזרק אבן ולא פגע באף אחד, אבא שלו יישא בעונש, בעוד ילד, אותו ילד באותו גיל, שדקר בחור בבית-הספר, אבא שלו לא יוענש?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין היגיון זה?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין היגיון?

ג'מאל זחאלקה: מי המטורף שממציא חקיקה כזאת?

ג'מאל זחאלקה: על אבן שלא פוגעת יש עונש מטורף, בעוד שילד שדקר בסכין ופצע מישהו ולקחו אותו לבית-חולים ואולי נגרם לו נזק בלתי הפיך, אבא שלו לא יישא באחריות.

ג'מאל זחאלקה: איזה מין חקיקה זאת?

ג'מאל זחאלקה: אני בשנותי בכנסת תמיד שמעתי את המשפט: Hard cases make bad law.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא כל כך bad, זה כבר מעבר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו במצב של Hard cases make crazy laws, חוקים מטורפים.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לקחת את החוק הזה, הוא מחוץ לסקאלה של צדק, איזשהם ניואנסים של חקיקה, הגזמה, מידתיות.

ג'מאל זחאלקה: זה שבר, איך אומרים, את כלי המדידה.

ג'מאל זחאלקה: זה כמו לשים מדחום רגיל של תינוק בשמן רותח.

ג'מאל זחאלקה: המדחום קופץ, נשבר.

ג'מאל זחאלקה: אתם שוברים את הכלים כאן, ואתם צריכים לדעת שזה לא יעזור, ואתם יודעים שזה לא יעזור.

ג'מאל זחאלקה: הרי ניסיתם ולא עזר; דיכאתם, והאנשים שאתם מדכאים רק מחריפים ומגבירים את המאבק.

ג'מאל זחאלקה: הרי אמרו לכם – ואני יודע שהיו דיונים ונכתבו דברים – שחקיקה כזאת תהיה בומרנג, אבל אתם עומדים על כך.

ג'מאל זחאלקה: אז זה לא צורך ביטחוני מה שאתם אומרים, זה יצר נקמנות פרימיטיבי.

ג'מאל זחאלקה: פעם אמרו שיש הנהגה ויש אספסוף.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו ההנהגה היא האספסוף.

ג'מאל זחאלקה: אני אמרתי בנאומי הקודם שאפלטון, שדירג את סוגי המשטרים, הוא שם את שלטון האספסוף בתחתית הסולם כשלטון הבזוי ביותר, המסוכן ביותר והמרושע ביותר והרע ביותר.

ג'מאל זחאלקה: פה יש שלטון אספסוף שמביא חקיקה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – הוא נמצא פה?

אחמד טיבי: לא, הוא לא נמצא פה.

אחמד טיבי: יכול להיות שהוא חזר ללמוד שיעור בחשבון, כי אצלנו בטייבה חמישית מ-20 זה ארבע.

בצלאל סמוטריץ': זה רק בגלל שאתה דוקטור.

אחמד טיבי: נכון, יכול להיות.

אחמד טיבי: בבית היהודי זה חמש, יכול להיות שזה קשור בהתחשבנויות בחטיבה להתיישבות, אני לא יודע.

אחמד טיבי: שם הכול עניין של מספרים קלוקלים.

אחמד טיבי: מה המחזה שבפניו אנחנו עומדים?

אחמד טיבי: של רשתות חברתיות סוערות, טוקבקיסטים שמבקשים להחמיר וראש ממשלה הפועל בהתאם.

אחמד טיבי: ראש הממשלה בנימין נתניהו מתנהג כמו אחרון הטוקבקיסטים בישראל: תובעים בפייסבוק להרוס יותר, והטוקבקיסט בלשכת ראש הממשלה נענה, והוא אפילו "בזאייט", כלומר מחמיר, מוסיף, ומביא הצעה משלו: לשלול תעודת זהות כחולה מ-100,000 פלסטינים ירושלמים מאחורי חומת ההפרדה.

אחמד טיבי: ואז הוא זורק עוד הצעה: להרוס עוד בתים ולהרוס רטרואקטיבית בתים מלפני שנתיים-שלוש.

אחמד טיבי: נדמה לי שעד היום, חבר הכנסת מיקי לוי, נהרסו יותר מ-1,300, 1,400 בתים.

אחמד טיבי: אפילו מבחינת תפיסת הביטחון הישראלית, זה מרתיע מישהו?

אחמד טיבי: כמו שאמר חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי בנאומו המצוין כאן:

אחמד טיבי: לשלול קצבה של 200 שקל מפלסטיני מרתיע אותו?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: מרתיע את השכנים?

מיקי לוי: לא, אבל במחנה הפליטים שועפאט שלשום, כשאמרו שלוקחים את תעודת הזהות, ראית מה הייתה התגובה של אותם אזרחים: לא, אנחנו רוצים להיות אתכם.

אחמד טיבי: לא אתכם מרוב אהבה.

ענת ברקו: – – –

מיקי לוי: איך אתה רוצה שנתמודד כל יום עם זריקות אבנים על הרכבת הקלה?

מיקי לוי: עם סיכון של אזרחים, לא רק יהודים, גם ערבים, בדרך?

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אתם יכולים להתבשם באהבה העצמית ובגאווה המזויפת שיש לכם – –

אורן אסף חזן: אתה יכול להוריד את המסכה מעל הפנים.

אחמד טיבי: – – שכאילו בגלל תעודת הזהות והביטוח הלאומי וכמה מאות שקלים הפלסטינים בירושלים המזרחית יבטלו את השאיפות הלאומיות שלהם.

אחמד טיבי: אתם חושבים שאפשר לבטל שאיפות של עם על-ידי ביטוח לאומי?

אחמד טיבי: קצת צניעות, קצת ראיית המצב נכוחה.

מיקי לוי: לא זאת הכוונה.

אחמד טיבי: אתם חושבים – הממשלה – ראש הממשלה והממשלה חושבים שמה שלא הלך בכוח ילך ביותר כוח.

אחמד טיבי: הרסנו כמה בתים; לא עזר?

אחמד טיבי: נהרוס עוד יותר.

אורן אסף חזן: רק ככה אתם מבינים, רק בכוח.

אחמד טיבי: ואז אנחנו באים ואומרים לכם: הדיל אל-השלמון, רחמת אללה עליה, נורתה והוצאה להורג שלא בצדק.

אחמד טיבי: אמרנו את זה אז, תקפתם אותנו.

אחמד טיבי: אמרנו שאפשר היה לעצור אותה.

אחמד טיבי: אפילו מישהו במשפחה שלה אמר שאפשר היה לירות בה ברגל.

אחמד טיבי: במשפחה.

אחמד טיבי: ותקפתם אותנו: איך אתם מעזים לומר דבר כזה?

אחמד טיבי: ואז פתאום תחקיר של הצבא היום אומר שלא היה צריך לירות בה, אפשר היה לעצור אותה.

אחמד טיבי: ככה ההרג הנורא והמיותר הזה של הדיל אל-השלמון היה אחת הסיבות העיקריות להמשך ההתפרצות, חבר הכנסת מיקי לוי.

אחמד טיבי: כי הפלסטיני שרואה איך יורים כמו בציפור, ללא ערך חיים, מפילים – ואחר כך, אתם יודעים מה עשו החיילים?

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אבו עראר, הפשיטו אותה, צילמו אותה וחילקו את זה בווטסאפ.

אחמד טיבי: הזבלים האלה – –

ענת ברקו: זה לא נכון, זה לא נכון.

אחמד טיבי: – – השפלים האלה.

אחמד טיבי: (בערבית: החיות.

אחמד טיבי: ) תמונות שלה – החיילים צילמו אותה כשהיא מופשטת.

ענת ברקו: זה לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: איך את יודעת שזה לא נכון?

אחמד טיבי: איך את יודעת שזה לא נכון?

אחמד טיבי: אנחנו פנינו לפייסבוק שיבטלו את הדפים האלה.

ענת ברקו: רגע רגע, יכול להיות – – –

אחמד טיבי: הרגו אותה, והחיילים צילמו אותה והקליטו בווטסאפ.

אורן אסף חזן: להצדיק – – – בסיפורים זה לא פתרון – – –

אחמד טיבי: אתם מעלים על דעתכם – – –?

אורן אסף חזן: אומר – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: שקר, שקר.

אחמד טיבי: מה, כי החייל הוא יהודי?

אחמד טיבי: לא יכול להיות – – –

אורן אסף חזן: – – – לבדוק אם אין עליה חגורת נפץ, אם היא לא נושאת עוד סכינים.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: הרגתם אותה, הפשטתם אותה ושלחתם את זה בווטסאפ.

אורן אסף חזן: לא, הרגנו את הטרור, לא הרגנו אותה.

אורן אסף חזן: אל תסית עוד.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת טיבי וחזן, תודה.

ענת ברקו: אל תסית, זה הדבר הכי מסית.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת כנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא

אורן אסף חזן: אתה לא מתבייש ככה לפגוע בחיילי צה"ל ובשוטרים?

אורן אסף חזן: – – – ישנים בשקט בלילה.

אורן אסף חזן: ישנים, ישנים בלילה, זה טוב – תעזבו את החיילים והשוטרים, אז עכשיו אתם משתתפים – – – בשביל הסתה?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה.

בצלאל סמוטריץ': הילדים שלי צופים עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': קיבלתי הודעה שהם מסתכלים עכשיו, רוצים לראות את אבא שלהם.

בצלאל סמוטריץ': בואו, זה לא חינוכי.

בצלאל סמוטריץ': לפחות נעשה עבודה יפה כלפי הציבור וננהל דיאלוג מכובד.

אורן אסף חזן: זה לא חינוכי לעשות דה-לגיטימציה לחיילי צה"ל, זה לא חינוכי.

אורן אסף חזן: לא היית רוצה שהילדים שלך יראו את זה.

אורן אסף חזן: מצאתם שיטה – – –

בצלאל סמוטריץ': מה עשית פה?

בצלאל סמוטריץ': היה פה דיון – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – – מה שכואב.

אורן אסף חזן: אל תגיד כואב, למה לא הקשבת לדברים שאתה – – – פה.

אחמד טיבי: מילא הרגתם אותה, אבל להפשיט אותה?

אורן אסף חזן: טיבי, למה אתה לא מקשיב לחברת הכנסת ברקו?

אחמד טיבי: – – – אישה דתייה – – –

אורן אסף חזן: אה, היא אישה דתייה, היא לא מחבלת.

אורן אסף חזן: כואב לך להגיד את המילה "מחבלת".

אורן אסף חזן: היא דתייה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן, בואו ניתן לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן את זמנה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: היא רוצה לדבר על בורא עולם באל-אקצא, כשהיא בכלל אתאיסטית.

אורן אסף חזן: זה קטע גדול, הטפה לדת מתוך אתאיסטיות.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן,

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת וחברות כנסת נכבדים ונכבדות, האמת, מה אפשר עוד להגיד על החוק הזה, שבגלגול השני שלו כבר רוצים לחוקק גם את המינימום שאפשר לשפוט מישהו על יידוי אבנים?

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד הרבה דברים, אבל אי-אפשר להתנער מהעובדה שזה חלק מתגובות היסטריות, לצערי הרב, שקורות ושמבוצעות בימים האלה – אם בעניין חקיקה, אם בהחלטות של צעדים שננקטים בשטח, ודיבר עליהם – – –

קריאה: – – –

קריאה: אתה יודע מי אתה, איזה רמה אתה.

אורן אסף חזן: אני יותר טוב ממך – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, בבקשה.

קריאה: מציצן, רוצה רק לראות אותה.

עאידה תומא סלימאן: – – – אם בחוקים האלה, אם ברצף החקיקה שאנחנו רואים בתקופה האחרונה, ואם באובדן השליטה על-ידי נקיטת אמצעים בשטח, שכולנו – ומי שרוצה, לפחות, יכול לראות יום-יום, אם בירושלים המזרחית או במקומות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: זה רק מעיד על היסטריה, ועל פעילות שהיא כמעט יוצאת – אובדן שליטה טוטלי.

עאידה תומא סלימאן: החוקים האלה הם בדיוק הביטוי למצב חוסר האונות וסיום הדרך שהגיעו אליהם נתניהו וממשלתו – – –

בצלאל סמוטריץ': חסר אונים.

עאידה תומא סלימאן: חסר אונים, בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני אחכה ליום שאני אתקן את הערבית, גם כן, כשתדברו על הדוכן.

ענת ברקו: העברית שלך מצוינת, ודיברת מצוין – מה לא בסדר – – –

עאידה תומא סלימאן: העיקר שהמסר יעבור, לא שהשפה תהיה טובה.

עאידה תומא סלימאן: העיקר המסר, והבעיה, שכנראה המסר לא עובר.

עאידה תומא סלימאן: כנראה, כמה שנצליח לדבר עברית רהוטה, המסר לא עובר.

עאידה תומא סלימאן: זו התוצאה של מצב של אדם – של ממשלה שלא יודעת לאן ללכת, כי בעצם בדרך הנכונה היא לא רוצה ללכת.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזאת לא רוצה ללכת לדרך של סיום הכיבוש.

עאידה תומא סלימאן: מה שקורה בירושלים המזרחית זה בדיוק ביטוי של עם שמתנגד לא רק לכיבוש, אלא לכל החבילה שבאה עם כיבוש: להשפלות היומיומיות, להרג, לרצח של כל יום.

עאידה תומא סלימאן: כנראה אנחנו מסתובבים בעולם וירטואלי שונה לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: גם שם יש סגרגציה.

עאידה תומא סלימאן: כן היו תמונות של הפשטת הבחורה לאחר שנורתה, וכן יש סרטים שאנחנו רואים יום-יום מה עובר על הצעירים, כאשר עומדים באמצע הרחוב, שעוצר אותם הצבא, מפשיט אותם לעיני כולם, עושה עליהם מישוש ומשפיל אותם, ואחר כך שואלים למה הילדים שרואים כל זמן, ונושמים את הגז המדמיע בתוך הכיתות שלהם, ומרביצים להם, ולפעמים עוצרים אותם – למה יוצאים?

עאידה תומא סלימאן: יוצאים וזורקים אבנים כי לא מצאו דרך אחרת להגיד – אנחנו מתנגדים לכיבוש הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הכי מדאיג בחוקים האלה, ויכול להיות שהחוקים אלה יעברו, ועוברים כל יום חוקים כאלה – הכי מדאיג במצב הזה זה היום שאחרי.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שכל זה יסתיים – ואני אומרת לכם, יבוא יום ויסתיים הכיבוש, ויבוא יום ויסתיים הצורך בחוקים האלה, אבל המדינה הזאת, בכל האוכלוסיות שלה, תצטרך לחיות עם חוקים אנטי-דמוקרטיים, חוקים שפוגעים בצורה ישירה ביסודות הדמוקרטיה, ונצטרך לחיות עם מצב של גזענות משתוללת, של הסתה משתוללת, ואי-אפשר להתנער מהאחריות.

עאידה תומא סלימאן: זה המסר שהייתי רוצה שיעבור, אם בעברית רהוטה, או בערבית, הלוואי שתגידו לי באיזה שפה אפשר לדבר כדי שהמסר הזה ייקלט.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אחרון המסתייגים.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה בא כדי להביע אי-אמון בשופטים ובשיקול הדעת שלהם ולקבוע עונש מינימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי יש חוק שקובע את עונש המקסימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבוא ולקבוע עונש מינימום, ולנסות לסייג אותו במקרים כך וכך, במקרים חריגים אפשר לתת שיקול דעת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל במקרים החריגים – מי קובע אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה רק השופט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוזרים לכנסת כדי לוודא ולבדוק מה זה מקרה חריג?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השאלה המתחייבת – האם החוק הזה יופעל נגד יהודי שפוגע בערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמו המקרה שהיה היום ברעננה, שבו אישה ערבייה, תושבת טייבה, היישוב שלי, בשנות ה-40 לחייה, בשם נדיה עזי, הותקפה על-ידי צעיר יהודי במוט ברזל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא קילל אותה וקרא "מוות לערבים" בנוכחות המון צופים שלא מנעו ממנו את התוקפנות הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד לא בא לחוס עליה, כולם מסתכלים – למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי היא ערבייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קילל אותה, קרא "מוות לערבים", "אין לכם מקום בארץ הזאת", והשאלה שנשאלת, האם המשטרה תחפש מצלמות באזור הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם התוקף יוענש לפי עונש מינימום או יוגשו כתבי-אישום על אי-מניעת פשע נגד האנשים שעמדו מנגד ולא מנעו את הפשע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בחוק – להעניש אדם על אי-מניעת פשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפשע הזה, אנשים צפו שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה, בואו, נחיה ונראה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האירוע הזה היה היום בשעה 14:30 בערך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האישה הועברה לתחנת המשטרה בכפר-סבא, במקום להעביר אותה ישר לבית-חולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחר כך, אחרי זמן מה, הועברה לבית-חולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רק כרגע, לפני הנאום שלי, שתי דקות, דיברתי עם קרוב משפחה שלה – היא עד עצם הרגע הזה מחכה לטיפול רפואי בבית-החולים "מאיר" בכפר-סבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה, מה יעשה לתוקף הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם החוק הזה בא גם כדי להעניש את האנשים האלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא כל כך בטוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם החוק הזה יופעל גם נגד יהודי אשר יתקוף יהודי כי הוא חשב שהוא ערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שסולחים לו כי יש לו טעות בזיהוי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם החוק הזה יופעל נגד יהודי שתוקף ערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם החוק הזה יופעל נגד המתנחלים שבכל יום מיידים אבנים ותוקפים את תושבי המקום, תושבי הכפרים, ואפילו מונעים מהם בכל יום להגיע למטעי הזיתים שלהם כדי למסוק אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם המשטרה והפרקליטות יגישו אותם כתבי-אישום נגד עבריינים יהודים וידרשו אותם עונשים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אשרי המאמין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מאמין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מאמין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שני כתבי-אישום – אז בואו נשמע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הניסיון להעניש את ההורים בשלילת קצבאות הוא הלכה חדשה בדמוקרטיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם מענישים הורים בגין מעשיהם של ילדים קטינים, בוא נחוקק חוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה – כי אולי צריך באמת לחוקק חוק אשר יעניש את ההורים על כל התחצפות ילד למורה בבית-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה – כי הוא לא חינך אותו נכון, אז הילד חוצפן; או בגין תקיפת תלמיד את רעהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך אולי להעניש הורים בגין אי-חזרה הביתה של הילדים שלהם עד שעה מסוימת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי צריכים להעניש הורים על צריכת סמים או הגעה לפיצוציות בערב של ילדיהם הקטינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו מהממשלה חושב באמת כי שלילת קצבת ילדים תיתן יותר ביטחון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הזוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הורה שישללו ממנו קצבת ילדים, גם לא יחייבו אותו בתשלום ביטוח לאומי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם לא מנכים מהמשכורת שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: נשאל את השאלה – אם אתה לא משלם לו, אתה תנכה ממנו ביטוח לאומי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבסוף, הממשלה הולכת לסימפטום, ולא מטפלת בבעיה האמיתית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני מודיע לכם כי כל החוקים האלה לא יעזרו ולא ייתנו ביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפתרון היחיד הוא סיום הכיבוש, ועם סיום הכיבוש – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

ינון מגל: איזה כיבוש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך זמן, תגדל ותבין.

אורן אסף חזן: לא, לא ככה עושים את זה.

אורן אסף חזן: אם תרצה שיעור, אני אראה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מגל, זמנו תם, בוא ניתן לו לסיים בצורה מכובדת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משפט – אני שמעתי היום מכבוד היושב-ראש, בנאום אחר, איום מפורש נגד ירדן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שצריכה לבוא תגובה ברורה וחד-משמעית מראש הממשלה ומהממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההסתייגויות יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש – –

זהבה גלאון: ישללו להם?

זהבה גלאון: אני שואלת אותך.

ניסן סלומינסקי: אני מחפש שר פה.

ניסן סלומינסקי: – – אדוני השר – בטח יש כאן שר, רק לא רואים אותו – מסתבר שיש פה שר – וחברי חברי הכנסת – –

זהבה גלאון: האם החוק הזה יחול – – –

בצלאל סמוטריץ': השר דוד אזולאי.

ניסן סלומינסקי: כן, אני רואה.

ניסן סלומינסקי: – – אני אומר לכם, ישבתי ושמעתי, והאמת, להגיד לכם, הייתי – לחברי ברשימה המשותפת – נדהמתי.

ניסן סלומינסקי: כזאת דאגה למערכת המשפט וכו', פלאי פלאים, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אף מילה לא אמרתם על הטרור שנעשה, על זה ששולחים ילדים לרצוח, או שילדים רוצחים.

ניסן סלומינסקי: שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אתם המנהיגים של הציבור הזה, איך אתם רוצים לחנך אותם כשאתם כאן עומדים ולא אומרים אף מילה שזה לא בסדר?

ניסן סלומינסקי: אף מילה של גינוי?

ניסן סלומינסקי: כל מה שמדאיג אתכם פתאום זה על המינימום?

ניסן סלומינסקי: זה מה שמדאיג אתכם פה?

ניסן סלומינסקי: ולדובר האחרון, אתה נתת את הדוגמה של רעננה, ושוב, אני מגנה את זה בכל תוקף – אני לא מכיר את זה, אבל מה שאמרת, אני מגנה בכל תוקף.

ניסן סלומינסקי: אבל תדע לך שמה שאותו יהודי הזוי, שצעק אליה, פה על הבמה הזאת עמד חבר כנסת מהרשימה שלכם ואמר לנו את אותו דבר: אין לכם מה לעשות פה, זה לא שלכם וכו'.

ניסן סלומינסקי: אז אם חבר כנסת פה אומר לנו את זה, מה אתה מצפה אחר כך – שיהודי לא יגיד את זה הפוך?

ניסן סלומינסקי: למה אתם לא חושבים על מה שאתם עושים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ניסן סלומינסקי: תחשבו פעם מה אתם עושים.

ניסן סלומינסקי: אתם צריכים לייצג ציבור רחב מאוד, אזרחי מדינת ישראל, ואלה מהרשות שמסתכלים עליכם, ובמקום להוביל אותם לכיוון נכון – אתם מדברים על שלום כל הזמן, ועושים בדיוק את ההפך.

ניסן סלומינסקי: כל מי ששומע אתכם מדבר מפה יוצא מייד לרחוב כדי לרצוח.

ניסן סלומינסקי: במקום שתתחילו לדבר אחרת, במקום שתתחילו לדאוג להם, ולנסות לראות, אתם עושים בדיוק את ההפך.

ניסן סלומינסקי: אף מילת גינוי אחת לא נאמרה מפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדינת ישראל – – –

ניסן סלומינסקי: אף מילה לא נאמרה מהדוכן בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ניסן סלומינסקי: אתם מדברים ככה מאחורי הקלעים, אבל מפה אף מילת גינוי לא נאמרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדאגה היא – – –

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על ההורים, ועוד מעט יהיה חוק עוד יותר – נכון, ההורים, כן יש להם אחריות.

ניסן סלומינסקי: ראינו סרטונים, וראינו את זה גם בוועדה, וסעדי היה אתנו וראה, איך הורים שולחים את הילדים שלהם, מספרים להם: שהיד – זה החלום שלי, זה החלום הרטוב שלי, אומרת אימא, שהבן שלי יהיה שהיד וילך וירצח.

ניסן סלומינסקי: אז זה כבר ממש טרור, אבל יש הורים שכביכול לא אומרים להם את זה אולי, אבל מה אכפת להם.

ניסן סלומינסקי: אומרים לילדים: תלכו, תסתובבו, תעשו מה שאתם רוצים – הפקר.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאנחנו רוצים שיהיה?

ניסן סלומינסקי: כשפתחתי והצגתי את החוק אמרתי במפורש שבימים כתיקונם גם אנחנו לא היינו מציעים את הצעת חוק המינימום.

ניסן סלומינסקי: גם אם כל אחד מאתנו באופן אישי חושב כך או כך, לא היינו מציעים את זה, כי נכון, אנחנו נותנים לבית-המשפט – אנחנו מעריכים מאוד את בית-המשפט, וחייבת להיות מערכת שיפוטית חזקה, טובה, לתפארת, ויש לנו, ברוך השם, כזאת.

ניסן סלומינסקי: היינו נותנים לשופטים שיקול דעת, ובאמת יש שיקול דעת.

ניסן סלומינסקי: אם קורה פעם בשנה שמישהו זרק אבן, אני מבין שהשופט יסתכל ויגיד: אם האבן הזאת רצחה – רוצח; אם האבן הזאת לא עשתה כלום – אפשר לתת לו נו-נו-נו.

ניסן סלומינסקי: זה בימים כתיקונם, ואז לא היינו עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל כשיש מכת מדינה, וכל אבן היא פוטנציאל לרצח, ובמקרה היא לא רצחה – פה גם המערכת המשפטית, גם השופטים בישראל – ואני אומר עוד פעם:

ניסן סלומינסקי: עם כל הכבוד שיש ואנחנו רוצים שיהיה אליהם, גם השופטים צריכים לרדת אל העם, להבין שזו מכת מדינה, מצב של חירום, ואי-אפשר להסתכל על זריקת אבן כזאת כאילו זה היה פעם בשנה ולדון על זה, האם הוא פגע ורצח או לא.

ניסן סלומינסקי: כל אבן שזורקים עכשיו זה פוטנציאל לרצח.

ניסן סלומינסקי: במקרה הוא לא רצח, אבל הוא ניסה לרצוח.

ניסן סלומינסקי: הוא זרק את זה כדי שזה יקרה, וודאי שחייבים להפסיק את זה.

ניסן סלומינסקי: אם אתם הייתם עוזרים לנו – אם אתם הייתם עוזרים לנו ומגנים אותם מכל במה, כולל מפה, לא היינו צריכים את חוקי המינימום.

ניסן סלומינסקי: אבל מאחר שאתם לא עושים את זה, ושותקים, אין לנו ברירה ואנחנו צריכים ללכת ולחוקק את חוקי המינימום ואת הענישה של אותו נער, שלא יקבל את הקצבאות.

ניסן סלומינסקי: שוב אני פונה לחברי – נאשר את זה בקריאה שנייה ואחר כך בקריאה שלישית.

ניסן סלומינסקי: זאת הוראת שעה, ואני מקווה מאוד, כמו שכולנו מקווים, שלא נצטרך – אפילו שנוכל לקצר את הוראת השעה הזאת כשייפסק כל הטרור הזה, אבל הדמוקרטיה צריכה להתגונן.

זהבה גלאון: – – – של ילדי נוער הגבעות.

ניסן סלומינסקי: נדבר על זה בחוק הבא.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, את בטח רוצה להצביע, אז נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: את לא תוכלי לעשות זאת בעמידה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני מבין שאני עובד מולך לגבי להסיר, לא להסיר, וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק – אין צורך בהצבעה, כי זה תיקון.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 – הסתייגות של חברי הכנסת אוסאמה סעדי, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס ועבדאללה אבו מערוף – להלן: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: , להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, להצביע?

אוסאמה סעדי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות לסעיף 1 של הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות יש לנו 17 קולות, נגדה יש 48 קולות.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע מצביעים על סעיף 1 בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 48 נגד – 17 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סעיף 1, כנוסח הוועדה, קריאה שנייה – יש לנו בעד – 48 קולות, 17 קולות נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 2 לסעיף 2 – להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 39 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 17, נגד – 39, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 3 – לא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 4?

אוסאמה סעדי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 4 לסעיף 2.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 17, נגדה – 40, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין – נצביע, חבר הכנסת סעדי?

אוסאמה סעדי: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא נצביע לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 5 – להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 5 לסעיף 2 – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 16, 40 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 6?

אוסאמה סעדי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 6 לסעיף 2 – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (6) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: להלן התוצאות: בעד הסתייגות מס' 6 – 17 קולות, נגד – 40, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 6 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 7 לסעיף 2 – מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (7) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד הסתייגות מס' 7 – 15, נגדה – 40, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 7 לסעיף 2 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 8?

אוסאמה סעדי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין?

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2, כנוסח הוועדה – לא התקבלו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 52 נגד – 16 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 52 בעד, 16 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 אושר כנוסח הוועדה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, לא הופצו ההסתייגויות, שתדע.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יואל חסון: לא הופצו לפה ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לא הופצו הסתייגויות.

אראל מרגלית: והסתכלנו בערוץ 8 – גם לא שודרו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו במדיניות של "כנסת ירוקה", חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין לקבל את נוסח החוק תמיד יכול לגשת לסדרנים ולקבל העתק.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 3 – קבוצת הרשימה המשותפת, הסתייגות מס' 9.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעדי?

יולי יואל אדלשטיין: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על הסתייגות מס' 9 לסעיף 3.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 38 נמנעים – אין ההסתייגות (9) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 17, 38 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות מס' 9 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 10, לסעיף 3.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, יש פה לחלופין ב-9 – לא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 10? להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הסתייגות מס' 10?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 41 נמנעים – אין ההסתייגות (10) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 17, 41 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות מס' 10 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין נצביע?

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: 11? לא.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין 11?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 12 לסעיף 3 – מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 38 נמנעים – אין ההסתייגות (12) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 17, 38 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 12 לסעיף 3 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 13, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים על הסתייגות מס' 13 לסעיף 3.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (13) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הסתייגות מס' 13 לסעיף 3: בעד ההסתייגות – 16, נגדה – 40, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 13 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 14, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 14 – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (14) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, 16 בעד ההסתייגות, 40 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הסתייגות מס' 14 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על סעיף 3 כנוסח הוועדה – בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 52 נגד – 17 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 52, 17 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3 אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 4, הסתייגות מס' 15, של הרשימה המשותפת – מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 39 נמנעים – אין ההסתייגות (15) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 4 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 15, לסעיף 4, של קבוצת הרשימה המשותפת: בעד ההסתייגות – 17, נגדה – 39, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 15 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין – נצביע, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: לא מצביעים על לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סעיף 4, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 52 נגד – 17 נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 52, נגד – 17.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 4 אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: כל הסעיפים אושרו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו יכולים להצביע בקריאה שלישית על כל החוק.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 51 נגד – 17 נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 120 והוראת שעה), התשע"ו–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאות בקריאה שלישית: בעד – 51, 17 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת אישרה את תיקון מס' 120 והוראת שעה להצעת חוק העונשין, התשע"ו–2015, כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס מ/959; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4723; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי להציג לנו את הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), התשע"ו–2015, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו, הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), התשע"ו–2015, היא למעשה חוק משלים.

ניסן סלומינסקי: זו השלמה לחוק הקודם, והיה ראוי שנעשה בכלל את הדיון משולב, אבל כך נעשה, אז שיהיה כך.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אנחנו חושבים שיש להורים אחריות על הילדים, נקודה.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות שהורה ייתן לילד שלו ללכת הפקר ולעשות מה שבא לו וכאילו הוא, ההורה, הוא מהאו"ם.

עיסאווי פריג': מה אתה אומר?

ניסן סלומינסקי: להורים יש אחריות.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: זה, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: אתה יודע את זה טוב.

ניסן סלומינסקי: אני רואה כמה אתה דואג אצלך לילדים, ברוך השם.

באסל גטאס: מה עם נוער הגבעות?

ניסן סלומינסקי: אותו דין.

ניסן סלומינסקי: אותו דין הכול.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה – לא מצאתי בחוק הזה שהוא מדבר דווקא על מגזר זה ולא על מגזר אחר.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, יש להורים אחריות.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב, אנחנו ראינו שיש מצבים שההורים עוד מדרבנים את הילדים.

ניסן סלומינסקי: אבל אפילו אם הם לא מדרבנים אותם לעשות פיגועים או לזרוק אבנים, זה שהם נותנים להם ללכת חופשי והם יודעים מה הם עושים מתוך שעמום, זו אחריות של ההורים.

ניסן סלומינסקי: ההורים לא יכולים להגיד "השומר אחי אנוכי?

ניסן סלומינסקי: " – זה הבן שלך; "ידינו לא שפכו את הדם" – לא יכולים לומר דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: אז בחוק הקודם, מה שעשינו – מענישים את הילד.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים תמיד?

ניסן סלומינסקי: אם לילד מגיעות קצבאות ביטוח לאומי והוא יושב במאסר בגלל יידוי אבנים, ההורים לא יקבלו את התשלומים האלו בגין הילד הזה.

ניסן סלומינסקי: זה היה החוק הקודם.

ניסן סלומינסקי: עכשיו החוק הזה בא ועושה שלב נוסף: הורים, קחו אחריות לילדים.

ניסן סלומינסקי: והמשמעות היא שאם לא עשיתם את זה, אזי אפשר – החוק אומר שאפשר להטיל קנס על ההורים.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר, ושוב אני מזכיר ואומר: אלה מצבים שהם לא מצבים רגילים.

ניסן סלומינסקי: יש מכת מדינה, ולכן, גם החוק הקודם וגם החוק הזה נולדו כדי לעצור את מכת המדינה.

ניסן סלומינסקי: זה לא מצב רגיל.

ניסן סלומינסקי: אז החוק הזה אומר: א.

ניסן סלומינסקי: אפשר להטיל קנס על ההורים, הוצאות משפט, פיצוי לאדם שניזוק מהעבירה או דברים מהסוג הזה.

ניסן סלומינסקי: כשמדובר גם כן, שוב – בדרך כלל, בחוק הנוער זה כבר קיים, שאפשר להטיל על ההורים קנסות ועונשים כאלו, אבל שם מדובר שזה יהיה חלק מדרכי הטיפול, כלומר אם הילד לא מורשע, כחלק מהטיפול המשפחתי במשפחה קונסים את ההורים; כי הרי את הנער, את הילד, אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה בא ואומר, שגם אם הנער מקבל את העונש ונכנס לבית-סוהר, גם אז אפשר יהיה להטיל את הקנס ואת הוצאות המשפט על ההורים.

ניסן סלומינסקי: וזה מסתכם – אפשר להוציא את זה – או פיצוי עד 10,000 שקל.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אפשר או את כל הדברים האחרים, או 10,000 שקל שיוטלו על ההורים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מתכוונים להטיל אחריות פלילית על ההורים, ולכן הקנס הזה ייגבה באמצעות המרכז לגביית קנסות.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה – אני אומר שוב, בצוק העתים ורק בצוק העתים – אני חושב שהחוק הזה הוא חוק ראוי.

ניסן סלומינסקי: אולי הוא יעזור שההורים סוף כל סוף ייקחו את המחויבות שיש להם כהורה כלפי הילדים שלהם ויכניסו את הילדים הביתה, לא ייתנו להם להסתובב ברחובות, וינסו לחנך אותם לא לרצוח, ובמקרה שלנו, לא לזרוק אבנים, שזה כמו רצח.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה – ופונה לחברי – שנאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית, ושוב, כהוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, בתפילה ובתקווה שיגיע הרגע שלא נזדקק לכל הדברים האלו, וגם אם יישארו חילוקי דעות וגם אם יישארו מחלוקות, נפתור אותן בדרך שבדמוקרטיה פותרים אותן ולא בדרך של אלימות וטרור.

ניסן סלומינסקי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת סלומינסקי.

בצלאל סמוטריץ': ראשון המסתייגים מהצעת החוק הזו, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 23 לא, לא, זאת הצבעה בטעות.

בצלאל סמוטריץ': איך אתה מאפס את זה, נאזם?

עיסאווי פריג': אתה חושב על הגדה המזרחית של הירדן, הראש שלך לא כאן.

דב חנין: החוק נפל.

דב חנין: קודם כול, החוק נפל, ואני חושב שאני לא צריך אפילו להסתייג.

דב חנין: אומנם לא היה שום צלצול – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול מצביעים על ההסתייגויות, אז ההסתייגות הראשונה נפלה.

בצלאל סמוטריץ': זאת הכוונה.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, לפרוטוקול, לא יודע למה זה נלחץ פה בטעות.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשות אדוני, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יש לנו גם שר במליאה?

דב חנין: יש שר במליאה, אדוני היושב-ראש?

בצלאל סמוטריץ': צריך להיות.

דב חנין: יש שר במליאה?

דב חנין: כן, יש שר במליאה.

דב חנין: יושב בשקט.

דב חנין: אוקיי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים כאן ברצף של חוקים שבעצם מחריבים מבפנים את עקרונות היסוד של המשפט כפי שאנחנו מכירים אותם וכפי שאנחנו חינכנו ולימדנו עליהם דורות של תלמידי משפטים.

דב חנין: החוק הראשון כולל הרבה מנגנונים, אבל המנגנון המרכזי בו הוא המנגנון של עונשי המינימום.

דב חנין: מה זה עונשי מינימום, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: עונשי מינימום זו קביעה של אי-אמון בבתי-המשפט ובשופטים.

דב חנין: זה אומר שאנחנו לא מסתפקים בכך ששופט, שלפניו מגיעים האנשים, יראה את המצב, יבחן את הדברים, יתייחס לחומרת העבירה; אנחנו לא מאמינים בשופט, ואנחנו קובעים רמת מינימום גבוהה – אגב, גבוהה מאוד בחוק הזה: שלוש שנים.

דב חנין: כן, רמת מינימום גבוהה מאוד.

אוסאמה סעדי: ארבע שנים.

אוסאמה סעדי: דב, ארבע שנים.

דב חנין: רמת מינימום גבוהה מאוד, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה.

דב חנין: אנחנו מדברים על שנות מאסר ארוכות כרמת מינימום.

דב חנין: אנחנו קובעים, למשל, שהעונש הזה לא יוכל להיות מומר במאסר על-תנאי.

דב חנין: אנחנו קובעים פה מנגנון מאוד מאוד מרחיק לכת.

דב חנין: בלי להתחשב בנסיבות, בלי להתחשב במצב, בלי להתחשב בתנאים, בלי להתחשב, אדוני היושב-ראש, בעקרונות היסוד של התפיסה המשפטית.

דב חנין: ובחוק הזה אתם הולכים – – –

ניסן סלומינסקי: העבירות – – –

דב חנין: אני מייד אענה לך.

דב חנין: אני יודע מה אתה רוצה להגיד.

דב חנין: ובחוק הזה, כמו שאמרת, אדוני, יושב-ראש ועדת החוקה, אתם מציעים לנו ללכת צעד אחד נוסף באותו כיוון ולהטיל על ההורים את העונש על מעשים של הילדים.

דב חנין: וזה, אדוני היושב-ראש, צריך לומר, מנוגד לא רק לעקרונות היסוד של השיטה המשפטית אלא גם לעקרונות היסוד של התפיסה היהודית – לא תפקוד עוון אבות על בנים ועוון בנים על אבות.

דב חנין: איפה העיקרון הזה?

דב חנין: איפה התפיסה הזו?

דב חנין: הכול נרמס בחסות מערכת מתלהמת, חסרת חשיבה וחסרת ניתוח.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אמר כאן יושב-ראש ועדת החוקה: אבנים יכולות להרוג.

דב חנין: אתה צודק, חבר הכנסת סלומינסקי.

דב חנין: אבנים יכולות להרוג.

דב חנין: אף אחד מאתנו לא בעד הרג; שיהיה ברור: אף אחד לא בעד הרג.

דב חנין: אבל איך מתמודדים עם העניין הזה?

דב חנין: איך מונעים הרג?

דב חנין: איך מונעים?

דב חנין: איך מונעים את המציאות הזאת, שבה אנשים נהרגים?

דב חנין: האם הבעיה היא שאין עונשים בישראל?

דב חנין: אתם יודעים כמה – עוד לפני החוק הזה – כמה ילדים יושבים בבתי-סוהר בישראל?

דב חנין: כמה נערים פלסטינים יושבים היום בבתי-סוהר בישראל על עבירות ביטחוניות?

דב חנין: המספר הוא עצום.

דב חנין: אתם יודעים איזה עונשים מטילים בתי-המשפט בישראל על עבירות של פלסטינים?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, העונשים שמוטלים גם היום הם עונשים קשים, אבל העונשים האלה לא עוזרים.

דב חנין: העונשים האלה לא מסייעים להתמודדות עם הבעיה שאתם מציגים, שאנשים נהרגים בשל פגיעות מאבנים, ואתם מציעים לנו עכשיו את הדרך של פשוט עוד מאותו דבר.

דב חנין: לא הצליח העונש הקיים היום – נחריף אותו עוד יותר; לא הספיק לייסר אותם בשוטים – נייסר אותם בעקרבים; לא יועילו לא השוטים ולא העקרבים – אולי תציעו לנו מחר גם ברזל מלובן.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, צריך להבין שכל התפיסה הזו היא תפיסה שגויה.

דב חנין: כל התפיסה הזו, שמה שצריך זה רק עונשים יותר חריפים ועוד כוח ועוד אלימות ועוד דיכוי – כל הדבר הזה שמנסים אותו שוב ושוב, ועוד חוק, ועוד חוק, וכל החוקים הם באותו כיוון – כל הדברים האלה לא מצליחים לעשות כאן שום שינוי.

דב חנין: אז מה בכל זאת צריך לעשות?

דב חנין: התשובה, עמיתי חברי הכנסת, נכתבה בחודש ספטמבר 1967.

דב חנין: וחתמו על התשובה הזו קבוצה של אנשי רוח, שכתבו דברים שכשאנחנו קוראים אותם היום אנחנו יכולים להתייחס אליהם כאל דברי נבואה, אבל נבואה אמיתית, לא כמו נבואה שנמסרה לשוטים.

דב חנין: מה כתבו אותם אישי רוח בספטמבר 1967?

דב חנין: כיבוש גורר שלטון זר – כיבוש גורר שלטון זר; שלטון זר גורר התנגדות – שלטון זר גורר התנגדות; התנגדות גוררת אחריה דיכוי – התנגדות גוררת אחריה דיכוי; דיכוי גורר אחריו טרור וטרור נגדי – דיכוי גורר אחריו טרור וטרור נגדי; קורבנות הטרור הם בדרך כלל אנשים חפים מפשע – קורבנות הטרור הם בדרך כלל אנשים חפים מפשע; החזקת השטחים הכבושים תהפוך אותנו לעם של רוצחים ונרצחים – החזקת השטחים הכבושים תהפוך אותנו לעם של רוצחים ונרצחים.

דב חנין: זו הבעיה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו אכן נהפכים לקורבנות במעגל של דם ולהורגים במעגל של דם; לנרצחים במעגל של דם ולרוצחים במעגל של דם.

דב חנין: אבל את המעגל הזה יש רק דרך אחת לפרוץ, והדרך היחידה לפרוץ את המעגל הזה היא באמצעות היציאה מאותו סחרור של כיבוש ושל שנאה ושל מלחמות; באמצעות עלייה לנתיב אחר, שיבטיח שלום של עצמאות וצדק לשני העמים.

דב חנין: כל עוד לא נלך בדרך הזו, אנחנו נמשיך במעגלי אלימות.

דב חנין: ויהיו אבנים, ויהיו סכינים, וחס וחלילה יהיו גם כלי נשק חמים.

דב חנין: הכול יכול להיות, בוודאי.

דב חנין: מה, אבנים זה כלי הנשק הכי מסוכן?

דב חנין: יכולה עוד להיות התדרדרות הרבה יותר קשה מאשר שימוש באבנים.

דב חנין: וכאן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מגיעים לבעיה האמיתית: ממשלת נתניהו איננה מעוניינת לפתור את הבעיה הזאת.

דב חנין: ממשלת נתניהו מדברת על ניהול הסכסוך.

דב חנין: ניהול הסכסוך?

דב חנין: תראו איך נראה סכסוך מנוהל.

דב חנין: כך נראה ניהול הסכסוך.

דב חנין: לא לפתור, לא להתמודד עם הבעיה, לא לייצר פתרונות, לנהל את הסכסוך.

דב חנין: לנהל את הסכסוך, מר נתניהו?

דב חנין: זה על חשבון הדם שלנו והדם של השכנים שלנו.

דב חנין: הדם של הילדים שלנו והדם של הילדים שלהם.

דב חנין: הממשלה הזו מובילה את שני העמים בארץ לאסון.

דב חנין: לאסון.

דב חנין: וההתלקחות שנמצאת עכשיו עוד עלולה להגיע להתלקחות יותר קשה ויותר מסוכנת.

דב חנין: והנפגעים שישנם עכשיו – שכואב הלב על כל אחד מהם – עלולים להיות רק הפתיח לעוד נפגעים ולעוד הרוגים ולעוד פצועים ולעוד משפחות שמבכות את יקיריהן, אם לא נלך בכיוון אחר, אם לא נושיט מייד יד אמיתית לשלום של צדק ועצמאות לעם הפלסטיני.

דב חנין: אז מה עושה הממשלה?

דב חנין: במקום להידבר עם הפלסטינים, בונה בהתנחלויות.

דב חנין: ומי כמוך, חבר הכנסת סלומינסקי, יודע כמה הרבה בונים בהתנחלויות, ואילו צינורות ישירים ועקיפים של כסף מעבירים אליהן – אגב, על חשבון החברה בישראל, ועל חשבון עיירות הפיתוח, ועל חשבון הפריפריות, ועל חשבון השקופים.

דב חנין: אלה הם הפרויקטים הפוליטיים האמיתיים שלכם.

דב חנין: אלה הם הפרויקטים שאתם מקדמים אותם בגלוי בחלקם, וחלקם בסמוי; בחלקם על השולחן ובחלקם מתחת לשולחן, אבל תמיד באופן עקבי, בחריצות ובעקביות.

דב חנין: אתם דוחפים את העם הזה לאסון.

דב חנין: אתם דוחפים את העם הזה לאסון.

דב חנין: בלי שום הסתכלות היסטורית.

דב חנין: אתם מובילים את כולנו למצדה.

דב חנין: את כולנו אתם מובילים למצדה, להתאבדות קולקטיבית.

דב חנין: שמענו את ראש הממשלה נתניהו – ובזה אני רוצה לסיים – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

דב חנין: – – מבטיח לנו עתיד זוהר.

דב חנין: שאלו אותו בוועדת החוץ והביטחון: הלנצח תאכל חרב?

דב חנין: והוא ענה – ברגע של כנות – הוא ענה: כן.

דב חנין: זה מה שנתניהו מציע לעם בישראל.

דב חנין: זה מה שנתניהו מציע גם לפלסטינים.

דב חנין: ואני אומר לעם בישראל: אם אנחנו חפצים בחיים, אנחנו צריכים דרך אחרת, אנחנו צריכים ממשלה אחרת.

דב חנין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אם אתה יכול לשבת במקומך, בבקשה, אף אחד לא רואה אותך שם.

טלב אבו עראר: חברי, אין לי ספק ששתי הצעות החוק – אחת עברה, והשנייה הצעת חוק – שני החוקים האלה מכוונים נגד החברה הערבית הפלסטינית.

טלב אבו עראר: חוקים כאלה, חושבת הממשלה, ירתיעו את העם, ירתיעו את החברה הערבית.

טלב אבו עראר: דווקא אני מסתכל על זה אחרת: הם ילהיטו את הרוחות.

טלב אבו עראר: חוקים כאלו יגרמו להתקוממות.

טלב אבו עראר: ולכן – אנחנו כל הזמן נגד אלימות, ולא חייבים לגנות בפני אף אחד, אלא אנחנו ככה.

טלב אבו עראר: זה המאבק שלנו נגד אלימות.

טלב אבו עראר: אבל, כמו שאמרו קודמי, חברי לסיעה המשותפת, הכיבוש הוא האלימות, הוא הטרור.

טלב אבו עראר: באותה מידה אנחנו מתנגדים לאפליה בין יהודים לערבים.

טלב אבו עראר: הממשלה עושה איפה ואיפה.

טלב אבו עראר: ראינו באירועים האחרונים את כוחות הביטחון עם יד קלה על ההדק נגד הערבים.

טלב אבו עראר: מישהו שאל כמה ערבים נורו?

טלב אבו עראר: כמה נהרגו בדם קר רק מפאת היותם ערבים?

טלב אבו עראר: הגענו למצב שכל ערבי חשוד, מכובדי השר.

טלב אבו עראר: אפילו יש יהודים שאני שמעתי עליהם בחדשות ברדיו, שהם כל יום מתגלחים, יעני חסר להם להחליף את עורם כדי שהם לא ייראו כערבים.

טלב אבו עראר: יעני שומרים על עצמם, כדי שלא יבוא יהודי, שוטר או אחר, לירות בו ולהרוג אותו.

טלב אבו עראר: לכן, חוקים כאלה – אפילו שכאילו הממשלה אומרת שהחוקים האלה יחולו על כולם, ערבים ויהודים, נגד יהודים לא יופעלו החוקים האלה, ואני אביא כמה דוגמאות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אומנם אתה מהבית היהודי, וקיצוני, אתה ידוע לכולם, מוכר – נתן-זאדה הוא אדם טרוריסט, מחבל.

טלב אבו עראר: מחבל.

טלב אבו עראר: בא והרג ארבעה ערבים בשפרעם.

טלב אבו עראר: אתה זוכר את המקרה?

טלב אבו עראר: בכלל לא זוכר?

מירב בן ארי: תזכיר לו.

טלב אבו עראר: מכיוון שהוא יהודי אתה לא זוכר.

טלב אבו עראר: אם היה ערבי, אוהו, כל היהודים שבעולם, לא רק בישראל, יודעים בדיוק.

טלב אבו עראר: אבל מכיוון שהוא יהודי, נתן-זאדה, מחבל, טרוריסט, פושע, בא והרג ארבעה – נגד אלה שבאו להגן על הנוסעים הערבים הוגשו כתבי-אישום.

טלב אבו עראר: אתם שומעים איפה ההבדל?

מירב בן ארי: היום הוגש כתב-אישום נגד יהודים ונגד ערבים, יחד.

אוסאמה סעדי: לא רק הוגשו כתבי-אישום.

טלב אבו עראר: אלא?

אוסאמה סעדי: נשלחו למאסר שש שנים.

אוסאמה סעדי: הם עדיין בכלא.

טלב אבו עראר: הם עדיין בכלא.

אוסאמה סעדי: כן.

טלב אבו עראר: נגד – – – הרגו אותה שוטרים במשטרת ישראל, בדם קר, ללא שום סיבה.

טלב אבו עראר: הוגשו תלונות במח"ש.

טלב אבו עראר: עד היום, עד עצם היום הזה, השוטרים האלה חופשיים לחלוטין.

טלב אבו עראר: היום היה בג"ץ, היום, ואז בג"ץ נתן למדינה להגיב עד 31 בדצמבר.

טלב אבו עראר: אם היה הצעיר האריתריאי בתחנה המרכזית בבאר-שבע, בפיגוע או באירוע – אם היה פיגוע, הרי נהג האוטובוס שם כותב בעמוד הפייסבוק שלו, מכובדי היושב-ראש, שהוא לא יודע בכלל אם היה פיגוע, והוגשו כתבי- אישום נגד מי שתקף או מי שהרג את הצעיר האריתריאי.

טלב אבו עראר: שחרור גופת מוהנד אל-עוקבי.

טלב אבו עראר: מוהנד אל-עוקבי, בדואי שהתגורר ביישוב בלתי מוכר ליד חורה.

טלב אבו עראר: הוא חשוד, הוא הואשם שהוא המפגע, הוא שביצע את הפיגוע.

טלב אבו עראר: אנחנו לא יודעים.

טלב אבו עראר: אתם אחרי כל אירוע, כל פיגוע, מראים לנו איך המפגע עשה את הפיגוע.

טלב אבו עראר: למה דווקא בנושא אל-עוקבי עד היום לא הצליחו כוחות הביטחון להראות ולהוכיח שהבדואי הזה עשה את הפיגוע?

טלב אבו עראר: עד היום.

טלב אבו עראר: עד היום.

יצחק וקנין: נא לסיים.

טלב אבו עראר: ולכן אנחנו מבקשים, או אני יכול לטעון בריש גלי, שמוהנד אל-עוקבי נהרג בדם קר – עד שכוחות הביטחון יוכיחו שהוא באמת מפגע או שהוא ביצע את הפיגוע.

טלב אבו עראר: ולכן אני מבקש לשחרר את גופתו לאלתר.

טלב אבו עראר: זה לא יעזור לכם.

טלב אבו עראר: מכובדי, אני אסיים בהסתה ברשתות החברתיות.

טלב אבו עראר: עד היום 70 עצורים שהם ערבים, שכל מי שכתב מילה אפילו ולא התכוון אליה, עצור.

טלב אבו עראר: נחקר ונעצר.

טלב אבו עראר: והיהודים חופשיים לחלוטין, החוק מגן עליהם.

טלב אבו עראר: מוות לערבים, מוות לחברי הכנסת הערבים, מוות לאחמד טיבי, מוות לבאסל גטאס, מוות ליוסף ג'בארין, מוות לטלב אבו עראר, מוות לכולם – אני לא ראיתי ולא שמעתי על עצור אחד או נחקר אחד (אומר בערבית: רב לכם באלוהים.

טלב אבו עראר: קללת אלוהים על ראש בני העוולה, ואתם בני עוולה).

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותי – חבר הכנסת יוסף ג'בארין, גם לך שבע דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי הנכבדים, כשאני חוזר אחורה וחושב על ההתייחסות שהייתה למתנחלים ולאותם הצעירים זורקי אבנים אשר התפרעו בתקופת ההתנתקות מעזה, אתם זוכרים מה החליטו עבורם, כל זורקי האבנים הללו, המתנחלים – מה עשו להם בסוף, אחרי ההרשעות?

יוסף ג'בארין: חנינה.

יוסף ג'בארין: כולם בעצם קיבלו חנינה ויצאו מזה בלי לשלם כל מחיר.

יוסף ג'בארין: כשזה נוגע לצעירים הפלסטינים, שבעצם מה הם מבקשים?

יוסף ג'בארין: הרי מה מבקשים הצעירים הפלסטינים, בעיקר המזרח-ירושלמים?

יוסף ג'בארין: מה שהם מבקשים, פשוט התנתקות.

יוסף ג'בארין: הם פשוט מבקשים להתנתק ממדינת ישראל, לממש את זכותם להגדרה עצמית.

יוסף ג'בארין: לכן, במקום לחשוב באופן מעמיק על רצונם להתנתק – אנחנו מדברים על כ-300,000 פלסטינים תושבי מזרח-ירושלים – חושבים עוד פעם איך להעניש אותם יותר.

יוסף ג'בארין: כאילו הכיבוש כשלעצמו הוא לא עונש מספיק.

יוסף ג'בארין: ואיך מענישים אותם?

יוסף ג'בארין: מענישים אותם על-ידי כך, פשוט, שעולים מדרגה בעונשים באופן שהוא סטייה מאוד משמעותית ממה שהיה מקובל עד כה בדיני העונשין.

יוסף ג'בארין: ותראו את החידושים הללו: להעניש את ההורים, לקבוע עונשי מינימום, להחמיר את הענישה, לקבוע סמכות של קנסות, שלילת קצבאות ביטוח לאומי וכו' וכו' וכו'.

יוסף ג'בארין: ואני פשוט גם הופתעתי עוד יותר היום כששמעתי את הנימוקים של יושב-ראש ועדת החוקה, שבינתיים, לצערי, יצא, שבהסברים שלו היום הוא אומר, למשל, שלפעמים הפרקליטות לא מבקשת את העונש הראוי, לפעמים בית-המשפט לא קובע מה שצריך.

יוסף ג'בארין: ואני תוהה, כבוד יושב-ראש ועדת החוקה, כאילו, מי שם אתכם, בוועדת החוקה, כדי שתהיו מעל לפרקליטות ומעל לבית-המשפט?

יוסף ג'בארין: ולכן אני רואה בדבריו פגיעה קשה גם בפרקליטות וגם במערכת המשפט.

יוסף ג'בארין: זה פשוט הבעת אי-אמון – אפילו עליהם הוא לא סומך.

יוסף ג'בארין: מי זה הפרקליטות?

יוסף ג'בארין: זה פקידים של משרד המשפטים.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שיושב-ראש ועדת החוקה לא יודע, אבל מחקרים אקדמיים בתחום הזה, של מדיניות הענישה, מצביעים באופן ברור על כך שחשוד פלסטיני ונאשם פלסטיני, ככלל, הסיכויים שלו לקבל עונשים חמורים יותר גבוהים יותר משל חשוד יהודי באותו מצב ובאותן נסיבות.

יוסף ג'בארין: והאמת היא שהמחקרים מראים שככלל, כשיש לנו חשוד יהודי וחשוד ערבי פלסטיני, בכל שלבי החקירה, ואחר כך ההעמדה לדין, ואחר כך הענישה – בכל השלבים הללו, מצבו של אותו חשוד ערבי גרוע יותר.

יוסף ג'בארין: כך, למשל, ההחלטה אם להעמיד לדין או לא להעמיד לדין, אם מדובר בנחקר פלסטיני הסיכויים שלו גבוהים יותר – אגב, זה לא רק לתושבי השטחים, גם אזרחים ישראלים ותושבי מזרח-ירושלים – אז הסיכויים שלו להעמדה לדין גבוהים משל חשוד יהודי באותו מצב.

יוסף ג'בארין: גם אחרי ההעמדה לדין, הסיכויים שלו לקבל מעצר עד תום ההליכים גבוהים מסיכוייו של נאשם יהודי.

יוסף ג'בארין: ואחר כך שלב ההרשעה – הסיכויים של נאשם ערבי להיות מורשע גבוהים מסיכוייו של יהודי באותן נסיבות.

יוסף ג'בארין: וגם במידת העונש – העונש שמקבל מורשע ערבי גדול מהעונש שמקבל מורשע יהודי בנסיבות דומות.

יוסף ג'בארין: ולכן, אם יש בעיה, היא דווקא בעיה הפוכה.

יוסף ג'בארין: אם בתי-המשפט מקִלים, הם מקִלים דווקא עם הצד היהודי.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני באמת מתפלא על משרד המשפטים ועל ועדת חוקה שכאן פשוט נותנים יד לעקוף גם את הפרקליטות וגם את השופטים, כאשר פשוט הנתונים שלנו אומרים ממש ההפך, אומרים שהבעיה היא ממש הפוכה.

יוסף ג'בארין: בהצעת החוק שיש לנו עכשיו אני חושב – יש דקה – – –

יצחק וקנין: לא, לא, לא.

יצחק וקנין: אני לא – הם סימנו.

יוסף ג'בארין: בהצעת החוק שיש לנו עכשיו – –

יצחק וקנין: לך יש עוד זמן, אתה יכול להמשיך.

יוסף ג'בארין: – – יש חידוש, לדעתי, שערורייתי ביותר מבחינת היחס לנאשמים.

יוסף ג'בארין: ממתי בדין הפלילי, ממתי בדיני העונשין מענישים את ההורים?

יוסף ג'בארין: פשוט לא שמעתי על דבר כזה.

יוסף ג'בארין: ואני כמעט בטוח שאחרי שיתקבל החוק הזה תהיה עתירה לבג"ץ, ואני מקווה שבג"ץ גם ידע לפסול את התיקון הזה.

יוסף ג'בארין: להעניש את ההורים?

יוסף ג'בארין: ולפי מה להעניש את ההורים?

יוסף ג'בארין: ילדים שהיו בבית-הספר, יצאו מבית-הספר, הצטרפו להפגנה – על זה מישהו חושב שאפשר להעניש את ההורים?

יוסף ג'בארין: אני חושב שההצעה הזו היא פשוט פשיטת רגל במחשבה איך להתייחס למציאות.

יוסף ג'בארין: והמציאות, אמר חברי דב חנין קודם לכן, צריך לעסוק בה במישור אחר לגמרי, והמישור הוא שמזרח-ירושלים היא שטח כבוש כמו שאר הגדה המערבית וכמו עזה; שטח כבוש מאז 1967.

יוסף ג'בארין: ומי שרוצה לחשוב על פתרון – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: – – לאירועים האחרונים צריך לחשוב, לא איך מדכאים יותר את הצעירים הללו ומענישים אותם וקונסים אותם, אלא צריך לחשוב איך משחררים אותם.

יוסף ג'בארין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – אחרון המסתייגים, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גטאס, שבע דקות לרשותך.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בטורו השבועי לפני שבועיים כתב סייד קשוע שמי שמסתכל מבחוץ חושב שכל היהודים הפכו חלק מ"תג מחיר", כנופיות "תג מחיר".

באסל גטאס: ואני חושב שהחקיקה הזו שנעשית ביום הזה השחור מבחינה חקיקתית בכנסת זה להכשיר את "תג מחיר".

באסל גטאס: זהו "תג מחיר" דרך החוק.

באסל גטאס: בנאומי כאן לפני שבועיים, בנאום הצעת האי-אמון, העליתי השוואה בין ישראל היום לבין ספרטה, ולא תיארתי לעצמי שבתוך פחות משבוע ימים ראש הממשלה בכבודו ובעצמו יודה שישראל היא ספרטה המודרנית שתחיה לעולם ועד על חרבה.

באסל גטאס: ואז אני אמרתי שבספרטה של אז לא היה אינטרנט ולא היו רשתות חברתיות, והאימא הספרטנית גידלה את הבן שלה, הבנים שלה, להיות לוחמים ולא עקבה אחריהם בסלולרי.

באסל גטאס: ולמרות זאת, אנחנו יודעים מה היה הגורל של ספרטה.

באסל גטאס: וכן, השבוע ברק רביד גילה שראש אמ"ן אמר בשיחה על תפקידן של הרשתות החברתיות, שאם אלה היו ב-1948, אולי ישראל לא הייתה קמה.

באסל גטאס: כל ההיסטריה הזאת שתופסת לצערי הרב גם את מערכות בית-המשפט, גם את הכנסת, גם את הרחוב, לא תציל את ספרטה המודרנית מאותו גורל של ספרטה הוותיקה אם לא יקרה משהו דרסטי, משהו שיגרום לספרטה המודרנית וקברניטיה לשנות כיוון, אחרת – התהום שאליה מדרדרים ומידרדרים, ומדרדרים את האזור.

באסל גטאס: כתבתי לפני יומיים-שלושה – מה יותר רע, מה יותר גרוע מגזעני?

באסל גטאס: והתשובה שלי הייתה: גזעני שמאשים את הקורבן שלו בזה שהוא גזעני.

באסל גטאס: והיום עמדו כאן אנשים שהאשימו אותנו בחקיקה הגזענית הקורית והמתרחשת כאן.

באסל גטאס: והם יותר גרועים מהגזענים הטיפוסיים.

באסל גטאס: להאשים את זה שמתנגד לכיבוש, את הקורבן, שמפלטו האחרון לצאת ולהתנגד, גם אם בהתנגדות שאנחנו כולנו, כפי שאמרו חברי, לא חושבים שהיא הדרך, כי אנחנו כן מתנגדים להרג אזרחים חפים מפשע; אבל ההתנגדות הזאת, הלגיטימית מבחינת התנגדות של עם תחת כיבוש לכובש, כפי שהיה בהיסטוריה, בכל ההיסטוריה – להאשים את העם הזה?

קריאות: – – –

באסל גטאס: להאשים את העם הזה?

באסל גטאס: ומישהו מאמין; בבית הזה מאמינים שההסתה היא הסיבה.

באסל גטאס: באו אלי חברי כנסת, ואמרו: אתם תפסיקו עם ההסתה – תיפסק הסכינאות, יפסיקו אנשים לרצות לצאת ולהתנגד.

באסל גטאס: הסתה, מילים, גורמות לאנשים, ילדים, צעירים, לצאת עם סכין.

באסל גטאס: לא המציאות.

טלי פלוסקוב: מי מסית?

באסל גטאס: לא המציאות – –

יואב קיש: אני אומר לך, אי-אפשר – – –

באסל גטאס: – – שאחרי 23 שנים של תהליך שלום, כביכול, נמצאים הרבה יותר רחוק מהשלום, מאז התחילו.

באסל גטאס: זו המציאות שצריכים לשנות.

באסל גטאס: וסוף-סוף, כל הטירוף הזה מתנקז לעניין של ביקור חברי כנסת ערבים במסג'ד אל-אקצא.

באסל גטאס: אם מונעים מהם – – –

מירב בן ארי: חבר כנסת ערבי – – –

באסל גטאס: סליחה?

באסל גטאס: אם מונעים מאתנו לבקר במסגד אל-אקצא, הכול נפתר.

באסל גטאס: אפילו ועדת האתיקה.

יואב קיש: גם לנוצרים.

מירב בן ארי: גם לנו אסור – – –

יואב קיש: גם לנוצרים, לא רק למוסלמים.

יואב קיש: גם לנוצרים.

באסל גטאס: לכם זה טבעי.

מירב בן ארי: מה זה "טבעי"?

באסל גטאס: זה טבעי.

טלי פלוסקוב: – – –

באסל גטאס: חבר כנסת ערבי שרוצה לבקר במקום שביקרנו בו עשרות אם לא מאות פעמים – –

יואב קיש: מה, יש כנסיית "אורוות שלמה".

יואב קיש: ב"אורוות שלמה" – – –

באסל גטאס: – – בשנתיים, בשלוש השנים האחרונות – –

מירב בן ארי: – – –

טלי פלוסקוב: – – –

באסל גטאס: – – לשים את הכול כאילו הביקור הזה מסית, מצית אש בכל המזרח התיכון – –

מירב בן ארי: אתה בעצמך עושה את זה כשאתה עולה להר-הבית – – –

באסל גטאס: – – איזו שטחיות, איזו בריחה מהמציאות.

מירב בן ארי: אנחנו בורחים מהמציאות?

באסל גטאס: אני – את יודעת מה – אני נכנסתי, ביקרתי, יצאתי.

באסל גטאס: מה קרה?

מירב בן ארי: מה זה "מה קרה"?

מירב בן ארי: – – –

באסל גטאס: מה קרה?

מירב בן ארי: יש – – –

באסל גטאס: הלכתי לשם בשביל להוכיח – –

יואב קיש: אף אחד לא סופר אותך.

באסל גטאס: – – שהביקורים שלנו לא פרובוקטיביים.

יואב קיש: אף אחד לא סופר אותך.

טלי פלוסקוב: – – –

מירב בן ארי: – – –

באסל גטאס: – – – אתם הופכים אותם לפרובוקטיביים.

יצחק וקנין: רבותי, נא לא להפריע לדובר.

באסל גטאס: אתם הופכים את העניין, במקום להסתכל למציאות בעיניים, לראות איך משנים, איך מובילים תהליך של שינוי, של השלמה, של שלום היסטורי.

באסל גטאס: מגמדים את העניינים כי זה קל לכם, כי זה קל לכם לברוח מהמציאות – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

באסל גטאס: – – לחיות במציאות דמיונית ולהטיל את האשמה על האחר, ולראות בעצם הקורבן כאילו הוא – אתם מתחלפים בתפקידים – אתם הקורבן, והעם הקורבן, כאילו הוא הפושע.

באסל גטאס: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: רבותי, אחרון הדוברים בהסתייגויות – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, נאמר כאן שהחוק שאנחנו דנים עליו עכשיו הוא חוק משלים לחוק שהיה לפניו.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שנאמר בערבית: (אומר בערבית: מהפה שלך ארשיע אותך).

עבדאללה אבו מערוף: אם היינו מסתכלים על החוק הזה בנפרד, יכול להיות – יש טענות שיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט העלה – יכול להיות שבחברה נאורה, חברה תרבותית, חברה שבאמת שאין בה סכנה של דיקטטורה, אין בה סכנה של הכחדת הדמוקרטיה, אפשר להתווכח על כמה נקודות או לא להתווכח ולהגיד שיכול להיות שזה חוק מרתיע.

עבדאללה אבו מערוף: אבל בצל המצב הקיים – ומדברים על הרתעה ורגיעה והסתה – להביא את החוקים האלו בחבילה כזו של חקיקה מהירה, חפוזה, אנטי-דמוקרטית, מובן שזו סכנה לכל ערכי הדמוקרטיה שקיימים כאן.

עבדאללה אבו מערוף: נאמר שהאחריות על ההורים – צריך להרתיע.

עבדאללה אבו מערוף: הלוואי.

עבדאללה אבו מערוף: איזו חברה נאורה, תראו לי, נמצאת – הלוואי שהייתה נמצאת, שיש חברה אוטופית כזאת, אידיאלית, שההורים יודעים יום-יום ולילה-לילה מה נעשה.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו בחברות הנאורות.

עבדאללה אבו מערוף: האם זה כיוון המצב, הדרך להרתיע?

עבדאללה אבו מערוף: הדברים האלו באמת דברים הזויים, של להעניש הורה, שהוא לא אחראי, שאין לו כתב-אישום, על דבר שלא עשה.

עבדאללה אבו מערוף: זה תקדים, זה תקדים אנטי-דמוקרטי, לא מתאים בכלל לכל ערכי הדמוקרטיה ולחברה נאורה.

עבדאללה אבו מערוף: לא ככה מרתיעים ולא ככה שומרים על הדמוקרטיה ולא ככה שומרים על חיי בני-אדם.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן, אנחנו – ואני אישית – נגד כל הריגה ונגד כל דם שיישפך מסיבה שהיא לא מוצדקת.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אנחנו לא במצב הזה.

עבדאללה אבו מערוף: כאן נאמרו הרבה דברים, ואפשר להמשיך לומר הרבה דברים עד אין-סוף.

עבדאללה אבו מערוף: איך פעלו בתי-המשפט עד עכשיו?

עבדאללה אבו מערוף: איך אני, כמחוקק, רוצה לשלול מהשופט – שהוא שופט, נתתי לו את הסמכות, כרשות שיפוטית, שיהיה עצמאי, עם אוטונומיה שלו, הגון, לשפוט, אבל כאן אני מסנדל אותו בחוקים האלה, ללא שום קשר?

עבדאללה אבו מערוף: אומנם זו הוראת שעה, אבל הוראת שעה זה עוד יותר גרוע.

עבדאללה אבו מערוף: חוקים דיקטטוריים – אנחנו יודעים לאן זה מוביל לאט-לאט.

עבדאללה אבו מערוף: זה כדור שלג שאחר כך אי-אפשר להפסיק אותו, ועוד פעם יחזרו על חוקים כאלו במצבים אחרים ובמצבים דומים או במצבים עוד יותר קלים או יותר גרועים.

עבדאללה אבו מערוף: זה ממש דבר שהוא הפקר, הפקר; לשים את הדמוקרטיה באשפה, ולעג לכל בתי-המשפט, לכל ההחלטות של בתי-המשפט.

עבדאללה אבו מערוף: כאן, בחוק הזה, נותנים קנס של 10,000 שקל להורה.

עבדאללה אבו מערוף: בחוק הקודם, שהוא משלים אותו, מה שנאמר – 180 שקל, הפסקת קצבת ביטוח לאומי.

עבדאללה אבו מערוף: זה באמת דברים שהם – כל מילה שנדבר על כמה זה הזוי וכמה זה לא דמוקרטי זה מעט.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן – קדמו לי החברים שלי – אכן צריך להרתיע; צריך להרתיע בסיום הכיבוש.

עבדאללה אבו מערוף: אין דרך אחרת.

עבדאללה אבו מערוף: כמה שתעשו קסמים, כמה שיעשו כאן חוקים דמוקרטיים, לא דמוקרטיים, הרתעה, לא הרתעה – אין דרך אחרת פרט לסיום הכיבוש וכינון שלום צודק על בסיס שתי מדינות ושתי בירות.

עבדאללה אבו מערוף: אין דבר אחר.

עבדאללה אבו מערוף: עוד חמש שנים, עוד עשר שנים, עוד שנה, עוד חוקים, עוד חוקים, עוד סל של חוקים – זה לא יעזור וזה לא עזר.

עבדאללה אבו מערוף: ומי שלא לומד מההיסטוריה, ומי שלא לומד מהשיעורים שלו ומהטעויות שלו, אז הוא לא לומד, ואז ההיסטוריה תלמד אותו.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אחרון הדוברים שכח את המשקפיים?

יצחק וקנין: זה של חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: הוא לפני אחרון.

עיסאווי פריג': זה על חשבון ה-10,000.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, רשות הדיבור שלך.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שוב אנחנו יכולים לדבר על שני נושאים שכל אחד הוא נושא חשוב, נושאים נפרדים: אפשר לדבר על אחריות הורים לילדים ואפשר לדבר על הטרור.

ניסן סלומינסקי: במקרה הזה האחד קשור בשני, אז אולי אתחיל דווקא בנושא של אחריות ההורים לילדים.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו יכול לעמוד פה ולומר – ודווקא אני מתפלא על ידידי דב חנין – שכאילו אין אחריות של ההורים לילדים; הילדים יכולים לעשות מה שהם רוצים וההורים פטורים.

ניסן סלומינסקי: הילד, נניח, שיחק ושבר בטעות או לא בטעות את החלון, שיחק בכדור ושבר את החלון של השכן.

ניסן סלומינסקי: אז כל אחד, אפילו בלי בית-משפט, אבל ודאי שבכל דבר ישר יבוא האבא של הילד לשכן ויגיד: אני מתנצל.

ניסן סלומינסקי: כמה זה עולה, כך וכך?

ניסן סלומינסקי: אני משלם.

ניסן סלומינסקי: אומר דב חנין: לא יכול להיות, הרי אי-אפשר להעניש את ההורים על מעשי הילדים.

ניסן סלומינסקי: איפה נשמע דבר כזה?

ניסן סלומינסקי: ביהדות זה מה שקיים?

ניסן סלומינסקי: זה מה שקיים?

ניסן סלומינסקי: באמת.

דב חנין: – – –

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, האחריות של ההורים היא אחריות, ואוי לנו אם אנחנו נימלט מהנושא של האחריות לילדים שלנו.

ניסן סלומינסקי: אז זה נכון גם ביהדות, ויש גם בחוק.

ניסן סלומינסקי: במקרה שלנו – ואמרתי את זה שוב ואני חוזר ואומר – אף שבמקרים רגילים, מקרים שאינם מכת מדינה, מקרה רגיל שילד גורם נזקים, בחוק הנוער זה קיים.

ניסן סלומינסקי: ההורים כן ישלמו את הקנסות ואת ההוצאות בגין הילד, אבל זה חלק מדרכי הטיפול.

ניסן סלומינסקי: זה בתנאי שלא מענישים את הילד, אלא זה חלק מדרכי הטיפול.

ניסן סלומינסקי: כדי שהילד לא יעשה את זה שוב, מטפלים במשפחה כמשפחה.

זהבה גלאון: – – –

ניסן סלומינסקי: זה החוק, קיים בלי קשר.

ניסן סלומינסקי: זה חוק הנוער.

ניסן סלומינסקי: זה חוק הנוער, ומי כמוך, שאת בקיאה בזה, יודעת.

ניסן סלומינסקי: זה חוק הנוער שקיים.

ניסן סלומינסקי: את הילד לא מרשיעים, אלא בדרכי הטיפול מטפלים במשפחה כמשפחה – כן, זה קיים היום.

ניסן סלומינסקי: זה במצב רגיל.

ניסן סלומינסקי: במצב של מכת מדינה אנחנו באים ואומרים: לא רק כדרכי טיפול, אלא כקנס.

ניסן סלומינסקי: גם אם הילד מקבל את העונש ויושב בבית-סוהר, גם אז אנחנו נקנוס את ההורים.

ניסן סלומינסקי: זה לא קיים בחוק הרגיל.

ניסן סלומינסקי: זו התוספת, וזה מפני שזו מכת מדינה.

ניסן סלומינסקי: לכן זו הוראת שעה – – –

זהבה גלאון: הוא יושב בכלא, אתה מעניש את ההורים – – –

ניסן סלומינסקי: זו הוראת שעה, כי צריך לעשות כל מה שאפשר כשיש מכת מדינה.

ניסן סלומינסקי: ואמרתי במפורש, זה לא מצב רגיל.

ניסן סלומינסקי: גם החוק הקודם, של עונשי המינימום – אנחנו לא ששים, רק כשאין ברירה ויש מכת מדינה עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: גם פה, כשיש מכת מדינה וההורים לא לוקחים אחריות, ואת רואה את הנערים יוצאים ועושים, זורקים אבנים – היום זה כבר סכינים – והורגים, את הכול, ומה אתם רוצים שנגיד?

ניסן סלומינסקי: שההורים לא אשמים, אין להם שום אחריות?

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך לדאוג לילד?

ניסן סלומינסקי: לא צריך לחנך אותו?

ניסן סלומינסקי: לא צריך להגיד לו מילה?

ניסן סלומינסקי: לאן הגענו?

ניסן סלומינסקי: זה מה שאנחנו רוצים לגמרי שיהיה?

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, החוק הזה, בפרט כשיש מכת מדינה, הוא חוק נכון.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע כמה הוא יעזור.

ניסן סלומינסקי: פה כבר לא מדובר, כמו שעשו חשבון, על סכום קטן.

ניסן סלומינסקי: פה מדובר כבר על קנס שיכול להגיע ל-10,000 שקל ואולי יותר, אבל אולי זה יביא את ההורים, לפחות את ההורים שהם לא אקטיביים – יש הורים שהם אקטיביים, ואני אומר, ראינו את זה בוועדה, הביאו לנו סרטונים איך ההורים מדרבנים את הילדים להיות שהידים.

ניסן סלומינסקי: זה סיפור נפרד, זה הורה שצריכים לשים אותו בבית-סוהר כמו את הילד.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מדבר על הורים שלא דוחפים את הילד, אבל הם נותנים לו להשתולל, נותנים לו לעשות מה שהוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: קנס כזה, אני חושב, כן יפחיד את ההורה, כן יגיד להורה: תשמע – ההורה יגיד – אתה יודע מה – יקרא לילד, יגיד: רבותי, יש גבול; ינסה לחנך אותו, ואנחנו מקווים שהוא יצליח.

ניסן סלומינסקי: זו, אני אומר, מהותו של החוק.

ניסן סלומינסקי: אבל, שוב, החוק הזה, צריכים להסתכל עליו יחד עם החוק הראשון; שניהם זה מכלול אחד.

ניסן סלומינסקי: באה המדינה ואומרת: רבותי, אנחנו אומנם דמוקרטיה, אבל אנחנו דמוקרטיה שרוצה להגן על עצמה.

ניסן סלומינסקי: וכשיש מצב כזה, אנחנו עושים גם דברים לא שגרתיים.

ניסן סלומינסקי: ונכון, זה לא שגרתי, ולכן אנחנו קוראים לזה הוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני פונה כאן לחברי, בעיקר לחברי מהרשימה המשותפת, שגם הגישה התנגדויות וכו', ואני אומר: אתם צודקים.

ניסן סלומינסקי: להערכתי, דיבור שלכם פה וקריאה שלכם לנוער לא לזרוק אבנים שהורגות, לא לשלוף סכינים שהורגים – גם בסוף הורגים אתכם – קריאה שלכם מפה, יכול להיות שהיא שווה יותר מכל החוקים האלו.

ניסן סלומינסקי: אבל אתם לא עושים את זה, אתם שותקים.

ניסן סלומינסקי: וההפך, בדיבור שלכם אתם עוד מעודדים אותם; לא באופן ישיר, אבל מה שאתם מדברים ואיך שאתם מדברים וכל זה, ובטח אם אתם לא מגיבים ולא מגנים את זה, זה מאלץ אותנו לעשות דברים שאנחנו לא רוצים לעשות.

ניסן סלומינסקי: ואני מודה, אני לא מת לעשות את זה.

אוסאמה סעדי: ניסן, למה זה לא הוראת שעה?

ניסן סלומינסקי: מה?

אוסאמה סעדי: למה זה לא הוראת שעה?

ניסן סלומינסקי: הוראת שעה כאן זה שלוש שנים.

אוסאמה סעדי: לא, זה לא הוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: למה?

אוסאמה סעדי: תקרא את החוק.

זהבה גלאון: שלוש שנים זה הוראת שעה?

ניסן סלומינסקי: מה?

אוסאמה סעדי: זה מה שביקשנו, זה מה שאמר בני בגין, שתהיה הוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: כן, למה לא, מה יש?

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני אומר שוב, אני אומר עוד פעם: הייתי שמח אם אתם הייתם מחליטים, מקבלים החלטה לעמוד פה ולדבר – – –

אוסאמה סעדי: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: זה קשור.

אוסאמה סעדי: זו הוראת שעה או לא?

ניסן סלומינסקי: אני אומר: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שהילדים יזרקו אבנים ויהרגו אחרים?

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה?

ניסן סלומינסקי: אני בטוח שלא.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שהם יצאו עם סכינים?

ניסן סלומינסקי: אני בטוח שלא.

אוסאמה סעדי: אני רוצה שמישהו יצעק?

אוסאמה סעדי: זה אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: גם אני לא רוצה שירצחו יהודים, וגם אני לא רוצה שיהרגו אותם.

ניסן סלומינסקי: והורגים אותם היום.

ניסן סלומינסקי: לא רוצה את זה, לא רוצה שאזרח שמגן על עצמו, ובצדק, יהרוג את התוקף.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם, אבל, במקום שנחוקק חוקים שאנחנו לא מאושרים מהם, שאנחנו לא מאושרים מהם – חוקי מינימום, קנסות על ההורים – שאנחנו לא מאושרים מהם – במקום לעשות את זה, תבואו כאן ותדברו נגד; זה שווה הרבה יותר וזה יכול כן להפסיק.

ניסן סלומינסקי: אבל אתם לא עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם מתנגדים לדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: מה אתם נותנים לנו שנוכל לעמוד נגד הדברים האלו?

אוסאמה סעדי: ניסן – – –

זהבה גלאון: אם אתה צריך למשוך זמן, אני מוכנה לשאול אותך שאלה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני קצת צרוד.

יצחק וקנין: אני לא חושב שהוא צריך למשוך זמן, אבל אני – – –

ניסן סלומינסקי: לא, בוועדה אני כל הזמן שותה, אז אני – – –

יצחק וקנין: מי מרכז את הקואליציה?

משה גפני: אין, אין.

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: אפשר.

יצחק וקנין: אדוני, הקואליציה אומרת שאתה יכול לסיים.

ניסן סלומינסקי: מה?

ניסן סלומינסקי: לא שומע.

יצחק וקנין: אדוני, הקואליציה אומרת שאתה יכול לסיים.

יואב קיש: אין מרכז.

יצחק וקנין: אין מרכז, רבותי.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי, אז אני רק רוצה, אם ככה, לסכם ולומר – רבותי, אני רוצה לסכם ולומר: אין ברירה ואנחנו צריכים לחוקק את החוקים האלו, ועכשיו את החוק הזה שקונסים את ההורים, כדי שאולי זה ישים אותם במצב שהם מתחילים לשמור על הילדים.

יצחק וקנין: תודה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, בסיום הדברים אני אומר: תבואו אתם, תגנו את זה, תדברו נגד זה.

ניסן סלומינסקי: להערכתי זה שווה אפילו יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: אתם לא עושים את זה – אין לנו ברירה אלא להעביר את החוקים האלו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הסתייגויות להצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), התשע"ו–2015.

יצחק וקנין: רבותי, הסתייגות לסעיף 1 של חברי הכנסת אוסאמה סעדי, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס ועבדאללה אבו מערוף – להלן: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת.

יצחק וקנין: רבותי, הסתייגות לסעיף 1 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 39 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 מתנגדים, 16 בעד.

יצחק וקנין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 2, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 39 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 מתנגדים, 16 בעד.

יצחק וקנין: גם הסתייגות מס' 2 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 3 לסעיף 1.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 38 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 38 מתנגדים, 16 בעד.

יצחק וקנין: גם ההסתייגות השלישית לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות רביעית לסעיף מס' 1.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 39 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 מתנגדים, 15 בעד.

יצחק וקנין: גם ההסתייגות הרביעית לסעיף מס' 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו מצביעים על הסתייגות לחלופין.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: לחלופין, רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 38 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 38 מתנגדים, 16 בעד.

יצחק וקנין: גם הסתייגות לחלופין לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: מאחר שלסעיפים 2 ו-3 אין הסתייגויות, אנחנו מצביעים על 1, 2 ו-3 כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 29 בעד סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה – 49 נגד – 16 נמנעים – אין סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יצחק וקנין: 49 בעד, 16 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, החוק עבר בקריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: ברור שכל ההסתייגויות הוסרו.

יצחק וקנין: אנחנו, רבותי, מצביעים על הצעת החוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), התשע"ו–2015, בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 30 בעד החוק – 48 נגד – 16 נמנעים – אין חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), התשע"ו–2015, נתקבל.

יצחק וקנין: 48 בעד, 16 מתנגדים.

יצחק וקנין: החוק עבר בקריאה שלישית, רבותי, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/939; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 2588; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 13 והוראת שעה), התשע"ו–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 13 והוראת שעה), התשע"ו–2015.

משה גפני: הצעת חוק זו היא החלק שנותר מהצעת חוק ממשלתית שפוצלה בסוף חודש יולי 2015, והחוק שמובא לפניכם הוא עיקרו של החוק שעמלנו עליו לאחר הפיצול של חלק מהחוק שאושר במליאת הכנסת בסוף חודש יולי 2015.

משה גפני: בהצעת החוק שלפני

משה גפני: כם יש תיקון לכמה עניינים.

משה גפני: העניין הראשון, שהוא ליבת הצעת חוק, הוא נושא איחוד החשבונות וקרנות הפנסיה.

משה גפני: כיום, בעת שעובד עובר ממקום עבודה אחד למשנהו – ותופעה זו רווחת יותר בקרב העובדים הצעירים – נפתח עבורו חיסכון פנסיוני במקום העבודה החדש, וזאת עד לשלב שבו העובד מפריש על-פי רוב לקרן פנסיה אחת בלבד.

משה גפני: כתוצאה מכך נוצר מצב שלפיו נכון לשנת 2014 קיימים כ-1.8 מיליון חשבונות של עמיתים לא פעילים, וסכום הנכסים הצבור באותם חשבונות לא פעילים עומד על כ-25.7 מיליארד ש"ח, שמתוכם נגבו כ-122 מיליון ש"ח דמי ניהול, מה שנקרא חשבונות רדומים.

משה גפני: כתוצאה מכך החליט אגף שוק ההון ליזום מהלך של איחוד חשבונות של עמיתי קרנות הפנסיה בשני שלבים: השלב הראשון, שיחל בכ"ב באדר ב' התשע"ו, 1 באפריל 2016, כהוראת שעה, עד ט"ו בניסן התשע"ח, 31 במרס 2018, יאפשר לממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון לקבל מכל החברות המנהלות פרטי עמיתים פעילים ולא פעילים בקרנות הפנסיה, בכפוף למתן האפשרות לעמית להתנגד להעברת המידע הזה, כדי להצליב מידע שיאפשר להעביר את הכספים מקרנות הפנסיה שבהן הוא עמית לא פעיל לקרן הפנסיה שבה הוא עמית פעיל.

משה גפני: לאחר הצלבת המידע תקבל החברה שבה העמית הוא עמית פעיל את פרטי קרן הפנסיה שבה העמית לא פעיל, כדי שהיא תעדכן אותו על כספים הצבורים לזכותו בקרנות הפנסיה האחרות.

משה גפני: כמו כן, היא תעדכן אותו כי יש כוונה להעביר את הכסף לקרן שבה הוא עמית פעיל, ויינתן לו פרק זמן להתנגד להעברה.

משה גפני: אם לא יתנגד, יועברו הכספים לקרן הפנסיה שבה הוא עמית פעיל.

משה גפני: המטרה היא למנוע מצב שבו העמית ישלם דמי ניהול כספים, וביחס לכספים ששוכבים בחשבון לא פעיל מדובר על סכומים ענקיים.

משה גפני: כפי שאמרתי קודם, חשבונות רדומים, אין בהם צורך, וצריך לאחד אותם כדי לחסוך את דמי הניהול.

משה גפני: הוועדה הוסיפה הוראות רבות שיבטיחו את שמירת המידע והגנת הפרטיות של העמיתים, ואף קבעה עיצום כספי לחברות המנהלות במקרה של הפרה בגין אי-מחיקת מידע הנוגע לעמיתים.

משה גפני: כן קיצרה הוועדה את המועד שבו רשאי הממונה לשמור את פרטי העמיתים לצורך ביקורת, לפרקי זמן הנעים בין שישה חודשים לשנה.

משה גפני: בנוסף, הוועדה עמדה על כך שהגישה למידע תתאפשר רק לממונה או לעובד בכיר שהיא תסמיך לעניין הזה, והכול כדי לשמור על פרטיות העמיתים.

משה גפני: בנוסף, כדי שלא ייפגעו זכויות של עמית שכיר במקרה של עיכוב בהפקדת כספים לקרן הפנסיה, הוסיפה הוועדה שיראו כהפקדה גם כספים שרואים אותם לעניין זכויותיו של עמית כלפי קרן שאמורה להעביר את כספי העמית כאילו הופקדו במועדם לפי חוק הגנת השכר, התשי"ח–1958.

משה גפני: כתוצאה מאיחוד החשבונות במסגרת הוראת השעה, משרד האוצר מעריך שיהיה אפשר להוזיל את דמי הניהול בכ-60 מיליון ש"ח.

משה גפני: השלב השני הוא נושא איחוד החשבונות, והוא הוראה קבועה שתחילתה ביום ג' בטבת התשע"ז, 1 בינואר 2017, המתייחסת למקרה שבו אדם יצטרף לקרן פנסיה חדשה ואז מוטלת על החברה המנהלת את הקרן שאליה הוא מצטרף לבדוק אם יש לו חשבונות לא פעילים בחברות אחרות על מנת לאחדם.

משה גפני: חברי ועדת הכספים ואנוכי השתכנענו שאיחוד החשבונות מהווה מהלך מבורך וחשוב, שנועד לסייע לאזרח לשלם פחות דמי ניהול על החיסכון הפנסיוני ואף להגדילו בשל האיחוד.

משה גפני: איחוד החשבונות הוא גם מהלך משלים וחשוב לאפשרות למשוך מקופת גמל יתרה צבורה הנמוכה עד 8,000 ש"ח שחוקקנו לאחרונה, ואנו מקווים ששר האוצר והממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון יביאו בהתאם את תקנות המשיכה.

משה גפני: עניין נוסף הכלול בהצעת החוק הוא הסדרה שתאפשר לקיבוצים ולמושבים שיתופיים כמעבידים להפריש כספים לקופות גמל עבור חברי הקיבוץ או המושב השיתופי.

משה גפני: להצעת חוק זו אין הסתייגויות ואין בקשות רשות דיבור.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, ממליאת הכנסת לאשר את החוק הזה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, רבותי, ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, כפי שציין יושב-ראש הוועדה, אין הסתייגויות ואין בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 13 והוראת שעה), התשע"ו–2015, רבותי, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 1–28 – 44 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–28 נתקבלו.

יצחק וקנין: 44 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 13 והוראת שעה), קריאה שלישית, רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 13 והוראת שעה), התשע"ו–2015, נתקבל.

יצחק וקנין: שלוש הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת – לפני שאני מכריז על התוצאות.

יצחק וקנין: 42 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני מצרף את קולו של חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, להצבעה הזו, לפרוטוקול, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת, שלוש הודעות.

): רק הודעה אחת.

יצחק וקנין: הודעה אחת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי חבר הכנסת אבי דיכטר יכהן כממלא-מקום קבוע של חברת הכנסת ענת ברקו בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון מטעם ועדת החוץ והביטחון.

): כמו כן, בוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור תכהן חברת הכנסת יעל גרמן במקום שי פירון, מטעם סיעת יש עתיד.

): תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת כספים יעלה לדוכן ויציג את הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015 – פיצול פרק ב' שעניינו הוראות התאמה לתקציב הדו-שנתי.

יצחק וקנין: רבותי, בסיום דבריו של יושב-ראש הוועדה – מוותר?

יצחק וקנין: אז אנחנו נקיים הצבעה על בקשת הוועדה לפיצול.

יצחק וקנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, רבותי חברי הכנסת, מונחת בפניכם החלטת ועדת הכספים לפצל את פרק ב', סעיף 2, להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, שעניינו הוא קביעת הוראות שונות לגבי אופן הניהול של התקציב הדו-שנתי.

משה גפני: מדובר בתיקון שככלל מובא לדיון בוועדת הכספים טרם הדיונים על הצעת חוק התקציב והצעת חוק ההתייעלות, אך הפעם הממשלה לא הספיקה להביאו קודם לדיוני התקציב וההתייעלות ולכן כללה אותו במסגרת הצעת חוק ההתייעלות – – –

יואל חסון: מעניין למה היא לא הספיקה.

משה גפני: כי היא הייתה עסוקה – – –

יואל חסון: במה?

יואל חסון: במפת הטבות – – –

משה גפני: בדיוק, במפת הטבות יישובי – בדיוק.

משה גפני: מה שאתה רצית להגיד – אני יודע.

משה גפני: אני מסכים, דרך אגב.

יואל חסון: מזל שאתה מסכים, רק הבעיה שלך שאתה כל הזמן מסכים, אבל אתה תמיד בצד הזה ולא בצד הזה.

משה גפני: אני בגלות.

יואל חסון: שליחנו בגלות.

יצחק וקנין: אתה דווקא נהנה מהגלות הזאת.

משה גפני: אני לא נהנה מהגלות הזאת, מה אני אגיד לך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, זו גלות מפנקת.

משה גפני: מפנקת.

יואל חסון: לפנק, לפנק, לפנק.

משה גפני: אני לא רוצה להאריך בשעה כזאת, אבל הייתי נואם על זה.

יואל חסון: תדבר על זה, תפתח.

משה גפני: כן, תאמין לי.

יואל חסון: תפתח את הנושא.

משה גפני: צריך באמת כבר לפתוח את זה פעם.

משה גפני: – – – ולכן, כללה אותו – הממשלה, אני מתכוון – כללה אותו במסגרת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

משה גפני: אני ביקשתי מהממשלה להביא את זה כמו שקבענו בשעתנו, את הנושא הזה של סעיף ההתאמות – סעיף ההתאמות, אנחנו יצרנו אותו ברגע שהיה התקציב הדו-שנתי הראשון – ולכן היא כללה אותו במסגרת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

משה גפני: לכן ועדת הכספים מבקשת לפצל את הסעיף מתוך הצעת חוק ההתייעלות ולהביאו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משה גפני: לאור האמור, אבקש מהמליאה לאשר את פיצולו של פרק ב', סעיף 2, להצעת חוק ההתייעלות.

משה גפני: אני חושב שזה אינטרס של כולם.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016).

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה – 30 נגד – 17 נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 30 בעד, 17 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, בקשת הפיצול של ועדת הכספים אושרה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 14), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכספים.

יצחק וקנין: רבותי – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטה של ועדת האתיקה בעניין עליית חברי הכנסת להר-הבית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [מס' מ/951, "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 5504, מושב ראשון, חוב' י"ח, עמ' 3786; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אנחנו עכשיו עוברים בעצם להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 14), התשע"ו–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, הצעת החוק קיבלה פטור מחובת הנחה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 14).

משה גפני: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת: מדובר על הצעה שאנחנו דרשנו.

משה גפני: דרשנו אותה בעבר, אנחנו דרשנו אותה גם היום.

משה גפני: הצעת חוק זו כוללת את הוראות פרק ב', סעיף 2, שפוצל מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, ועניינה הוראות שונות לגבי אופן הניהול של התקציב הדו-שנתי.

משה גפני: היום זה יהיה מאוד טכני, מכיוון שאנחנו, אם התקציב יאושר – אני לא יודע אם הוא יאושר.

משה גפני: אני עוד לא יודע מה אני מצביע בעניין הזה.

קריאה: – – –

משה גפני: מה?

קריאה: אתה מאיים, גפני?

משה גפני: זה סעיף ההתאמות.

משה גפני: זה אינטרס של ועדת הכספים.

משה גפני: ההתאמות בין 2015 ל-2016.

מיכל רוזין: זה לא מופיע בסדר-היום.

מרב מיכאלי: לא מופיע בסדר-היום.

קריאה: – – – בסדר-היום.

משה גפני: קיבל פטור מחובת הנחה.

קריאה: – – –

מיכל רוזין: – – –

יואל חסון: אבל זה לא בסדר-היום.

מרב מיכאלי: לא בסדר-היום.

משה גפני: בסדר – – –

קריאה: למה זה – – –

מרב מיכאלי: איך זה יכול להיות?

יואל חסון: זה לא בסדר-היום – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: לא, וזה לא ייתכן שמחלקים את זה עכשיו.

יואל חסון: זה לא מופיע גם במחשב, זה לא בסדר-היום.

יצחק וקנין: אדוני סגן היושב-ראש – –

מיקי לוי: אבל זה חשוב.

יצחק וקנין: – – אני רוצה שתדע שהפרוצדורה, כאשר פיצלת את החוק והצעת החוק קיבלה פטור מחובת הנחה – – –

מרב מיכאלי: – – –

יצחק וקנין: היום בוועדת הכנסת.

מרב מיכאלי: אז זהו, שלא.

מרב מיכאלי: – – –

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: סליחה, לא – – –

יצחק וקנין: סליחה – – –

מרב מיכאלי: – – – הכנסת – – –

יצחק וקנין: רבותי – – –

מרב מיכאלי: עוד לא הצבענו – – –

קריאה: מרב – – –

מרב מיכאלי: – – – הצבענו על ההסתה, והצבענו על חוק שכר – – –

יצחק וקנין: אדוני, יושב-ראש ועדת הכנסת, האם הייתה הצבעה היום?

): – – –

יצחק וקנין: אז אני מצטער.

יצחק וקנין: אם כך – –

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: – – לא נוכל, ודאי שלא נוכל להצביע עבורה.

): בשבוע שעבר הצבענו – – –

יצחק וקנין: אולי בשבוע שעבר.

יצחק וקנין: אז רק דקה.

משה גפני: בשבוע שעבר.

יצחק וקנין: דקה אחת, רבותי.

יצחק וקנין: תני לי, תני לי את זה, גברתי המזכירה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי – – –

משה גפני: בשבוע שעבר, דוד.

משה גפני: בשבוע שעבר.

): שבוע שעבר – – –

יצחק וקנין: רבותי, המכתב מופנה מ-26 באוקטובר 2015 – –

קריאה: זה לא משנה – – –

יצחק וקנין: – – אל יושב-ראש ועדת הכספים.

קריאה: – – – זה לא על סדר-היום.

קריאה: – – – זה לא על סדר-היום.

יצחק וקנין: אדוני – – –

קריאה: – – – היום.

קריאה: מה הולך?

יצחק וקנין: אדוני, זה על סדר-היום.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני מקריא את סדר-היום.

יצחק וקנין: אני לא יודע מה יש לכם.

יצחק וקנין: לי יש סדר-יום מודפס.

יואל חסון: – – – סדר-היום – – –

קריאה: איזה סעיף?

יצחק וקנין: טוב – – –

יואל חסון: האם הנשיאות אישרה את זה בסדר-היום?

יואל חסון: האם הנשיאות אישרה את זה היום?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: סליחה – – –

יצחק וקנין: סליחה.

יצחק וקנין: סליחה, אדוני.

יצחק וקנין: רבותי, אתם צריכים להבין, ברגע שאנחנו קיבלנו את הפיצול – זה על סדר-היום.

יצחק וקנין: אתם כנראה מערבבים את הדברים.

יצחק וקנין: אם אתם הייתם מצביעים ומפילים את הפיצול, אז לא יכולתי להמשיך.

משה גפני: כן, אבל על מה מדובר?

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: אבל מכיוון – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אדוני, את התקנון אני מכיר ישר והפוך.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אז אני מבקש שלא תלמד אותי.

יצחק וקנין: ויתרה מזאת, גם מזכירת הכנסת אומרת לי כרגע שאכן הודיעו בנשיאות.

יצחק וקנין: ויתרה מזו, המכתב לגבי החלטת ועדת הכנסת הוא מ-26 באוקטובר.

יצחק וקנין: אני מקריא: – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: – – לכבוד יושב-ראש ועדת הכספים, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום, 26 באוקטובר, להיענות לבקשתך ולהתיר את קיצור תקופת ההנחה על שולחן הכנסת בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 14), התשע"ו, לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה, רבותי.

יצחק וקנין: אדוני, תמשיך.

יצחק וקנין: אנחנו נצביע בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני – – –

דב חנין: הערה לסדר.

דב חנין: הערה לסדר – – –

יצחק וקנין: אני, אני אאפשר לך בסיום דבריו, לא באמצע.

יצחק וקנין: זה לא סדר מסודר.

משה גפני: אדוני – – –

יצחק וקנין: כשהוא יסיים אני אתן לך את – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להסביר את העניין הזה: אני ביקשתי כבר לפני עשרה ימים להביא את חוק ההתאמות.

משה גפני: זה דבר שאי-אפשר שוועדת הכספים, כאשר היא דנה בנושא של תקציב – ואני הבאתי לפה את החוק של יעדי הגירעון, זה היה צריך לבוא יחד עם ההתאמות – זה לא יכול להיות מפוצל האחד מהשני.

משה גפני: אני רציתי לפני עשרה ימים שזה יבוא יחד.

משה גפני: הממשלה התעכבה עם העניין הזה.

משה גפני: אני לא מאשים עכשיו אף אחד.

משה גפני: יש לי הרבה האשמות אחרות.

משה גפני: אני לא מאשים אף אחד, אבל זה לא בסדר.

משה גפני: זה היה צריך לבוא יחד.

משה גפני: ואנחנו ביקשנו שחרור מחובת הנחה ברגע שאנחנו מסיימים את זה, אחרי שהממשלה מביאה, שנוכל להביא את זה יחד.

משה גפני: ועדת הכנסת, כבר בשבוע שעבר, אישרה את השחרור מחובת הנחה.

משה גפני: אני אמרתי קודם שאני לא רוצה להישאר פה בכלל עם העניין הזה.

משה גפני: מה אני צריך?

משה גפני: הממשלה מתעכבת בדברים האלה.

משה גפני: אבל הייתה אחריות, הייתה לי אחריות, וגם דיברו אתי בוועדה: לא יכול להיות שיעד הגירעון עבר וההתאמה לא תעבור.

משה גפני: לכן אמרתי: אני נשאר כאן.

משה גפני: זה לא מי יודע מה.

משה גפני: יש, תאמינו לי, הרבה בעיות אחרות, שלו אני הייתי אופוזיציה – – –

איתן כבל: גפני, קשה לנו לשמוע אותך ככה מדבר.

משה גפני: למה?

איתן כבל: כי הלב שלי נקרע.

מרב מיכאלי: נקרע.

מרב מיכאלי: נקרע.

יצחק וקנין: האמת היא שהוא צודק.

איתן כבל: באמת – – –

מרב מיכאלי: נקרע, נקרע.

מרב מיכאלי: גפני, נקרע.

משה גפני: אתה צודק לגמרי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: יש מזל שמישהו עוד עושה לנו קצת הומור.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

מרב מיכאלי: נקרע.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

משה גפני: על כל פנים, מדובר על דבר שהוא חשוב.

משה גפני: אני חושב שזה חשוב גם לחברי הכנסת.

משה גפני: אנחנו לא עוסקים עדיין בתקציב.

משה גפני: אנחנו עוסקים בדבר שהוא חשוב לכל אחד, בין שהוא באופוזיציה, בין שהוא בקואליציה.

משה גפני: יש מעבר בין 2015 ל-2016.

משה גפני: יש הוראות שצריכות להיות גם כאשר אנחנו הצבענו עבור יעד הגירעון.

משה גפני: אני חושב שזה צריך להיות יחד.

משה גפני: לא קריטי.

משה גפני: אני הייתי מעדיף להביא חוק אחר היום, ולא את החוק הזה, אבל מה לעשות, הממשלה – – –

עמיר פרץ: איזה חוק – – –

משה גפני: מה?

עמיר פרץ: איזה חוק – – –

משה גפני: הטבות מס ליישובים.

עמיר פרץ: – – –

משה גפני: כן.

משה גפני: רציתי – – –

קריאה: – – – בחלום הלילה – – –

קריאות: – – –

משה גפני: רציתי.

משה גפני: אז מה אם רציתי?

איילת נחמיאס ורבין: – – –

אראל מרגלית: – – –

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: לא משנה.

אראל מרגלית: – – – אולי, אולי תיתן לנו עדכון מה קורה?

משה גפני: אני התרגלתי בבניין הזה – –

אראל מרגלית: ואנחנו כבר – –

משה גפני: – – שלא תמיד אתה מצליח.

משה גפני: זהו.

אראל מרגלית: – – אחרי שהעברנו, אחרי שגיבשנו, אנחנו מקבלים עדכונים מהתקשורת, רואים את השרים.

משה גפני: – – – כך, למשל, מוצע לקבוע – –

אראל מרגלית: – – –

משה גפני: – – רבותי, חברי הכנסת, ביחס לסעיף תקציב תחום פעולה ותוכנית שבחוק התקציב הדו-שנתי, כי הסכום והמספר שבכל אחד מהם מתייחס בנפרד לשנת הכספים 2015 ובנפרד לשנת הכספים 2016.

משה גפני: אגב, אני רוצה שתדעו, מה שחלק בוודאי יודעים: התקציב הדו-שנתי הוא לא תקציב דו-שנתי, הוא תקציב לשנה אחת ולעוד שנה, ומצביעים עליהם יחד.

משה גפני: זה לא תקציב דו-שנתי.

משה גפני: תקציב דו-שנתי, מה שקיים בבחריין, זה תקציב אחד לשתי השנים האלה.

משה גפני: כאן מדובר על תקציב אחד נפרד ותקציב שני נפרד, ורק ההצבעה היא יחד.

אראל מרגלית: – – – במשלחת לבחריין?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אמרו לי שרק בבחריין יש תקציב דו-שנתי.

קריאה: – – –

אראל מרגלית: אבל הבעיה היא בתחזיות.

משה גפני: כן.

אראל מרגלית: כאילו – –

משה גפני: נכון.

אראל מרגלית: – – התחזיות של – – –

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני יורד.

משה גפני: היום היא נגמרה.

משה גפני: אם התקציב מאושר – – –

אראל מרגלית: – – – ועם הממשלה הזאת אפילו התחזיות ל-2015 – – –

משה גפני: נכון.

משה גפני: אבל, אראל, הבעיה שלנו עכשיו, שגם מי שמתנגד לתקציב הדו-שנתי, אנחנו כבר נמצאים בנובמבר, ולהצביע עכשיו רק על תקציב של 2015, אני חושב שזה כבר לעג לרש.

יואל חסון: אדוני, האם אתה מתחייב שלא תיתן יד לתקציב דו-שנתי ב-2017?

משה גפני: אני מתחייב, בעזרת השם, לשמור שבת.

משה גפני: כל הדברים האחרים אפשר לשנות פה מיליון פעם.

יואל חסון: – – –

משה גפני: אני נגד התקציב הדו-שנתי.

משה גפני: הייתי בעבר.

משה גפני: הייתי בכנסת השמונה-עשרה – – –

יואל חסון: – – –

קריאה: – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

יואל חסון: מה, אתה – – – נגד – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתה יודע מה, אני מציע לך לא לדבר יותר מדי מפני שהייתה הצעה גם לתקציב תלת-שנתי.

משה גפני: אז בוא נירגע.

איתן כבל: – – –

משה גפני: אני חושב שאתה יודע את זה.

קריאה: – – –

איתן כבל: גפני – – –

מרב מיכאלי: – – – הצעה.

מרב מיכאלי: המילה, הבחירה במילה הצעה – – –

קריאות: – – –

משה גפני: טוב.

משה גפני: בנוסף, במהלך הנאומים בוועדת הכספים החליטו חברי הוועדה להכניס תיקון – – –

מרב מיכאלי: – – –

משה גפני: רבותי, גברתי, במהלך הדיונים בוועדת הכספים החליטו חברי הוועדה להכניס תיקון להצעה, שנועד ליצור ודאות ולעודד שקיפות ביחס להחלטות הממשלה, ושלפיו הממונה על התקציבים במשרד האוצר יגיש לוועדת הכספים דיווח לעניין שאלת קביעתו של תקציב המדינה כתקציב דו-שנתי, לא יאוחר מיום כ"ג בניסן התשע"ו, 1 במאי 2016.

משה גפני: הממונה על התקציבים יהיה חייב לבוא לוועדה ולדווח מה עמדת הממשלה ביחס לתקציב הדו-שנתי.

משה גפני: ככלל, הדיון בהוראות ההתאמה לתקציב הדו-שנתי בוועדה נעשה טרם הדיונים על חוק התקציב וחוק ההתייעלות.

משה גפני: הפעם הממשלה לא הספיקה להביא את התיקון קודם לדיוני התקציב וההתייעלות, ועל כן ביקשה הוועדה לפצל את ההוראות האמורות ולהביאן לקריאה השנייה ולקריאה השלישית בהקדם.

משה גפני: לאור האמור, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, לפני שאני עובר להצבעה – חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, גברתי מזכירת הכנסת, עמיתי חברי הכנסת, מה שקורה כרגע כאן באולם הכנסת מנוגד לתקנון הכנסת והוא פגיעה קשה ביותר בסדרי העבודה שלנו בכנסת.

דב חנין: סדר-היום של הכנסת, כך קובע סעיף 25(ב) לתקנון הכנסת – אני מקריא את הסעיף: "יושב-ראש הכנסת יקבע בתחילת כל שבוע את סדר-היום השבועי המפורט של הכנסת, בהתאם להוראת סעיף זה – –

יצחק וקנין: אדוני, אדוני.

דב חנין: אני לא סיימתי.

דב חנין: – – "ויציגו בישיבתה השבועית של נשיאות הכנסת.

דב חנין: מזכיר הכנסת יפרסם, לאחר ישיבת הנשיאות, את סדר-היום שנקבע".

דב חנין: הנה סדר-היום שנקבע; בסדר-היום שנקבע, אדוני, נמצא בסעיף 9 את בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות.

דב חנין: זו בקשה שעוסקת בפיצול חוק ההתייעלות – על זה הצבענו ואין עם זה שום בעיה.

דב חנין: יש נושא נפרד שהוא הבאה בפני הכנסת לאישור בקריאה שנייה ושלישית של משהו.

דב חנין: במקרה של משהו שפוצל, זה בסדר.

דב חנין: כדי שהדבר הזה יקרה, צריך לקרות אחד מהשניים – או שזה יופיע בסדר-היום שבפנינו, או, כפי שאדוני יודע, ואנחנו עושים את זה כל יום בכנסת, אם יש הסכמה בבית, קואליציה–אופוזיציה, אז אפשר בהסכמה לשנות את כל מה שקבוע, אין שום בעיה.

יצחק וקנין: אדוני צודק.

דב חנין: אבל כאן לא נעשה תיאום עם האופוזיציה, ולכן אני מציע לא להמשיך במהלך הזה.

יצחק וקנין: אוקיי, שב.

יצחק וקנין: אני אענה לך, אין צורך שתישאר לעמוד.

יצחק וקנין: מכיוון שדבר אחד חסר לך, חבר הכנסת דב חנין – אתה צודק לגבי כל התהליך במידה שהנושא לא היה בנשיאות הכנסת.

יצחק וקנין: מאחר – – –

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: רבותי, מי שקובע את סדר-היום זה נשיאות הכנסת – –

דב חנין: – – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: – – רבותי, וגם בוועדת ההסכמות הוסכם לגבי הנושא הזה, מאחר שבנשיאות הודיעו שהולכים להביא את הפיצול וגם את ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית מכיוון שהיא קיבלה פטור בשבוע שעבר.

יצחק וקנין: דרך אגב – –

עיסאווי פריג': – – –

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: – – רבותי, צריך להיות ברור: אנחנו לא יכולים להכניס את הפיצול כבר בסדר-היום, כי כבר קבענו את תוצאת ההצבעה מראש.

יצחק וקנין: אנחנו לא יכולים לקבוע את תוצאת ההצבעה.

יצחק וקנין: אם הכנסת לא הייתה מסכימה לפצל, אז מה הייתי עושה?

יצחק וקנין: ולכן, לאחר שזה פוצל – דב חנין, מאחר שזה פוצל בהצבעה בכנסת, השלב הבא – הכרזה; ועשינו את ההכרזה, ויושב-ראש ועדת הכספים הודיע עליו לגבי ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: אני לא מבין על מה הוויכוח פה.

יצחק וקנין: הדבר הזה היה גם בנשיאות, גם בוועדת הכנסת בפיצול, ודרך אגב, בסדר-היום המתוקן של יום שני הנושא גם מופיע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חבר הכנסת דב חנין, אני מציע שאם יש לכבודו – חבר הכנסת דב חנין, אתה מנהל דברים עם יושב-ראש הקואליציה.

יצחק וקנין: אני מציע לך, אם אתה חושב שיש איזה משהו שלא נעשה כהוגן או לא לפי התקנון, יש ועדת הפירושים, תפנה אליה, ואני אשמח לשמוע דבר שונה ממה שאני אומר לך, ואני בטוח שמה שאני אומר לך נכון, וכך פעלנו על-פי התקנון.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה – הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 14), התשע"ו–2015, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 1–9 – 28 נגד – 22 נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

יצחק וקנין: 28 בעד, 22 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 28 נגד – 21 נמנעים – אין חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 14), התשע"ו–2015, נתקבל.

יצחק וקנין: 28 בעד, 21 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/967); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 123) (הסתה לטרור), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, גם הצעת חוק זו קיבלה פטור מחובת הנחה בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, יציג את החוק השר התורן – רבותי, מי מציג את החוק מטעם הממשלה?

יצחק וקנין: גלעד, אתה מציג את החוק?

יצחק וקנין: השר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן, יציג את החוק.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני אפרט את הצעת החוק אני חייב לומר שאין ספק שמדובר בהצעת חוק שהיא גם דחופה וגם חשובה מאוד לנוכח גל הטרור שאזרחי ישראל, לצערנו, חווים בשבועות האחרונים.

גלעד ארדן: אנחנו בעצם נתקלנו בשבועות האחרונים באירועי טרור ואלימות שהמניע שלהם, בין היתר, הוא גל ההסתה ברשתות החברתיות, תמיכה וליבוי של יצרים, בין היתר על בסיס הסתה שקרית והמצאות כאלה ואחרות, אם לגבי הר-הבית ואם לגבי פעולות אכיפה שהמשטרה מבצעת.

גלעד ארדן: ולמעשה, אותם יחידות ויחידים שמקבלים את ההחלטות שלהם לצאת ולבצע מעשי רצח, מוּנעים הרבה פעמים על בסיס קריאה לאותן פעולות אלימות.

גלעד ארדן: אנחנו צריכים לעשות חושבים האם החקיקה שלנו, שאמורה ליצור, כמובן, איזון כלשהו בין חופש הביטוי, שאנחנו כולנו רוצים לשמר אותו ולתמוך בו, ובין – מצד שני, יש לנו חובה לא פחותה גם להגן על ביטחונם של אזרחי המדינה ולהביא לכך שמי שמסית לרצח ואלימות וטרור, גם הוא ישלם, כמובן, מחיר על מה שהוא עושה, כי התוצאות של אותה הסתה נגמרות ברצח.

גלעד ארדן: אז החוק הזה, למעשה, אמור להעביר את נקודת האיזון למקום מדויק יותר, כי היום, כאשר המערכת המשפטית – וגם המשטרה – רוצה בעצם למצות את הדין עם אותם מסיתים לאלימות ולרצח, היא נתקלת בקשיים שמבוססים על המגבלות של החוק הקיים, ואני אפרט.

גלעד ארדן: למעשה, כיום – הצעת חוק העונשין המונחת בפניכם מבקשת לתקן את סעיף 144ד2 לחוק העונשין, האוסר בנוסחו כיום פרסום קריאה למעשה אלימות או טרור, או דברי שבח, אהדה או עידוד למעשה אלימות או טרור, תמיכה בו או הזדהות עמו, כאשר על-פי תוכנו של הפרסום והנסיבות שבהן פורסם יש אפשרות ממשית – ופה זו הנקודה – יש אפשרות ממשית שיביא לעשיית מעשה אלימות או טרור.

גלעד ארדן: העונש המרבי הקבוע בצד עבירה זו הוא עונש של חמש שנות מאסר.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, על רקע ריבוי אירועי הטרור ותופעות ההסתה למעשי טרור מהעת האחרונה, הצעת החוק בעצם מציעה להבחין בין ההסתה לאלימות לבין ההסתה לטרור ולקבוע עבירה מיוחדת להסתה לטרור.

גלעד ארדן: ההצדקה לייחד עבירה ספציפית לעבירה לטרור נובעת ממאפייניה הייחודיים של תופעת הטרור, הבאים לידי ביטוי בעוצמת הפגיעה שלה ובקושי להיאבק בה בשל היקפה ומורכבותה.

גלעד ארדן: עבירה זו תציב רף נורמטיבי חדש – דרך אגב, זה כמובן חל על שני הצדדים, יהודים וערבים כאחד.

גלעד ארדן: עבירה זו תציב רף נורמטיבי חדש בנוגע להסתה לטרור ותאזן בצורה ראויה יותר בין ההגנה על חופש הביטוי לבין הצורך במניעת טרור שמקורו בהסתה או באקלים האלים שההסתה יוצרת.

גלעד ארדן: במסגרת העבירה החדשה מוצע ליצור הבחנה ברורה בין שני סוגי הפרסומים האסורים: פרסום קריאה לעשיית מעשה טרור מחד גיסא ופרסום דברי שבח, אהדה או עידוד למעשי טרור, תמיכה בו או הזדהות עמו מאידך גיסא.

גלעד ארדן: בכל מה שנוגע לפרסום קריאה לעשיית מעשה טרור – המעשה עצמו, קריאה ישירה לביצוע מעשה טרור – עצם הקריאה המפורשת לביצוע מעשה טרור, על מאפייניו החמורים, מהווה מעשה חמור שאין להתירו ושעלול ליתן לגיטימציה למעשה הטרור, ולפיכך מוצע לקבוע כי לא תידרש עוד הוכחת אפשרות ממשית שפרסום מסוג זה יביא לעשיית מעשה טרור – כמובן קשה מאוד גם לצפות מה ההסתברות הזאת – ודי יהיה בעצם הפרסום המסית כדי להעמיד את המפרסם לדין.

גלעד ארדן: לעומת זאת, בכל הנוגע לפרסום דברי שבח או אהדה למעשה טרור – לצערנו, יש גם חברי כנסת שלוקים בדבר הזה – מאחר שאיסור זה אינו מתייחס לקריאה מפורשת לטרור, מוצע להותיר את המבחן הקיים היום בעבירת ההסתה לאלימות, כך שהאיסור יחול לגבי פרסום רק אם יש אפשרות ממשית כי על-פי תוכנו או הנסיבות שבהן פורסם הוא עלול להביא למעשה טרור.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, נוכח התפשטותה של תופעת ההסתה לטרור בתקופה האחרונה והצורך להגביר את המאבק ולאפשר כלים להיאבק בתופעה הזאת, שחד-משמעית ארגוני המודיעין וגם המשטרה מראים פעם אחר פעם, וזה גם מתגלה בחקירות של אותם רוצחים, שההחלטה שלהם, חלק מקבלת ההחלטה לצאת ולבצע את אותו מעשה טרור רצחני מונע גם מההסתה והקריאה של אנשים שיש להם השפעה עליהם או שהם מאמינים להם, ולכן, בשל הצורך הזה, הממשלה מבקשת לאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעביר אותה – איזו ועדה זו?

גלעד ארדן: חוקה, חוק ומשפט?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: חוק ומשפט.

גלעד ארדן: – – – ולהעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת אורן חזן, ואם לא יהיה, אחריו – באסל גטאס, ובמידה שגם הוא לא יהיה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מיקי לוי: לא מופיעה רשימת דוברים.

יואל חסון: אין רשימת דוברים.

יצחק וקנין: רבותי, מי שרוצה להירשם – עכשיו.

יצחק וקנין: דב חנין.

מיקי לוי: אני רשום, אדוני?

יצחק וקנין: מיקי לוי רשום.

יצחק וקנין: דב חנין.

יצחק וקנין: מי עוד רוצה, רבותי, להירשם?

יצחק וקנין: אני סוגר את הרשימה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, סגרתי את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת עיסאווי פריג', שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, למען האמת, חברים, קראתי את הצעת החוק ושמעתי את נימוקי השר.

עיסאווי פריג': אני מסתכל על סדר-היום, ובתוך סדר-היום חוק העונשין מככב:

עיסאווי פריג': ארבע הצעות חוק מבית היוצר, כמו בכל שבוע, והפעם המנה גדולה קצת יותר.

עיסאווי פריג': הצעות חוק פופוליסטיות, שבאות להראות לנו שהנה, הממשלה מנסה לעשות.

עיסאווי פריג': השר עמד כאן ואמר והכריז בקול תרועה שזו הצעת חוק חשובה – רשתות חברתיות מסיתות – והדגיש ואמר שזה ליהודים ולערבים.

עיסאווי פריג': הדגיש ואמר.

עיסאווי פריג': כאילו מובן מאליו שזה לא ככה.

עיסאווי פריג': והנה אני בא ומדגיש: זה חל לגבי יהודים ולגבי ערבים.

עיסאווי פריג': וזה מאוד יפה.

עיסאווי פריג': אלימות וטרור, כשמו.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתרכז רק במשפט שנאמר היום, וציינתי ואני חוזר ומציין אותו: סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת סמוטריץ, אמר שמעבר לירדן תקום מדינה, מדינת ישראל, וזה שלב ראשון.

עיסאווי פריג': זה מזכיר לי: "שתי גדות לירדן, זו שלנו, זו גם כן".

עיסאווי פריג': זה שיר, והשיר – – –

מיקי לוי: זה לא שיר.

עיסאווי פריג': זה שיר, מה, למדת – – –

מיקי לוי: זה המנון.

עיסאווי פריג': אה, המנון.

עיסאווי פריג': ההמנון הזה.

עיסאווי פריג': ההמנון הזה.

עיסאווי פריג': ההמנון הזה.

מיקי לוי: זה המנון של הארגון הצבאי הלאומי.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: כשאנחנו מדברים על הסתה וכל העולם המוסלמי והירדנים מקשיבים, וסגן יושב-ראש הכנסת, חלק מהשלטון, עומד כאן ואומר שזה שלב א' מעבר לירדן, והגדה השנייה, שהיא ירדן, תחכה בפינה, יגיע תורה – האם זו לא הסתה?

עיסאווי פריג': האם החוק – – –

ינון מגל: מה הסתה בזה?

עיסאווי פריג': כן, אדוני.

עיסאווי פריג': כן, כבודו.

ינון מגל: מה נשמע?

עיסאווי פריג': ואללה, בסדר.

עיסאווי פריג': אתה כבר הכנסת דבר מעניין, אתה יודע מה?

עיסאווי פריג': מי שמשתמש במילה כיבוש הוא מסית.

עיסאווי פריג': לטעמך זה ככה.

ינון מגל: בסוף לא יהיה אפשר להגיד מילה.

עיסאווי פריג': לטעמך, האם המובן "הסתה" ומונח הפירושים שאנחנו מדברים עליו לא מחייב עוד חקיקה מיוחדת?

עיסאווי פריג': השר עומד כאן ומדגיש: – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – זה נכון ליהודים ולערבים.

עיסאווי פריג': כי הוא יודע את זה.

עיסאווי פריג': כי החוק הזה הוא תקף לערבים; ליהודים הוא לא תקף – –

יצחק וקנין: תודה.

עיסאווי פריג': – – לא ללהב"ה ולא ל"תג מחיר".

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורן חזן – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת – – –

דב חנין: אפשר להעלות רשימת דוברים?

יצחק וקנין: דב, במידה שהסדר ילך כשכל הדוברים נמצאים, יש לנו יוסף ג'בארין, ג'מאל זחאלקה, מיקי לוי ודב חנין.

באסל גטאס: אתה תאפס לי, תאפס לי.

יצחק וקנין: אל תדאג, אני אוסיף לך חצי דקה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, המושג הסתה בשבועות האחרונים מקבל כאן עוצמות ופירושים, ובאה הצעת החוק הזו ומהווה את גולת הכותרת של כל הניסיון לשפוך לתוך המושג הזה את כל העולם של הסכסוך של 100 השנה, שבא עכשיו ומצטמק לתוך המושג הזה של הסתה.

באסל גטאס: וכאילו חסרים אמצעים להיאבק בהסתה האמיתית שמתרחשת לנגד עינינו יום-יום, ולצערי הרב מחלחלת, לאחר שהיא מתחילה למעלה, בראש הממשלה ובשרים.

באסל גטאס: כששר אומר על ביקור לגיטימי של חבר כנסת ערבי במסג'ד אל-אקצא שזה מעשה בזוי, כשהוא בעצמו, אני לא רוצה להגיד ולרדת לאותה רמה שהוא ירד אליה – מה אנשים מבינים כששומעים שר מדבר בסגנון הזה?

באסל גטאס: אני אומר לכם, לא תצליחו להדביק לנו ולנרטיב שלנו ולכל השיח שלנו את המושג קיצוניות.

באסל גטאס: אנחנו לא קיצוניים.

באסל גטאס: לא תצליחו להדביק לנו את מה שאתם מנסים להדביק, שאנחנו קיצוניים, ולכן צריך להיאבק בנרטיב שלנו, בסיפור שלנו.

מיקי לוי: – – –

באסל גטאס: אנחנו נגד כיבוש.

באסל גטאס: אנחנו הומניים.

באסל גטאס: השיח שלנו הוא שיח הומני.

יואל חסון: שיח הומני?

באסל גטאס: בערכים הומניים, כן.

באסל גטאס: אנחנו למען חירות.

באסל גטאס: אנחנו למען שחרור לאומי.

באסל גטאס: אנחנו נגד דיכוי.

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, גם חבר הכנסת מיקי לוי וגם יואל חסון, שניכם מדברים פה, אל תפריעו לו.

באסל גטאס: אנחנו נגד דיכוי.

באסל גטאס: אנחנו נגד אפליה.

באסל גטאס: אנחנו למען שוויון.

באסל גטאס: אנחנו למען שחרור לאומי של עם שנמצא תחת כיבוש.

באסל גטאס: אנחנו למען עצמאותו.

באסל גטאס: אנחנו למען שלום אמיתי.

באסל גטאס: זו לא קיצוניות.

באסל גטאס: מי שמסית, מי שצריך לעמוד לדין זה ראש הממשלה ושריו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ולאחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: במידה שלא יהיה – חבר הכנסת מיקי לוי.

ינון מגל: מה עם אל-אקצא?

ינון מגל: לא עלית להתפלל באל-אקצא לאחרונה.

באסל גטאס: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, אתה וחבר הכנסת ינון מגל, תצאו בחוץ ותריבו.

יצחק וקנין: לא פה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

ינון מגל: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ינון מגל, אנא ממך.

יצחק וקנין: אתה מדבר בקול רם במליאה, קורא לעברו קריאות, הוא קורא לעברך.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את הישיבה ככה, אנא ממך.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, לילה ארוך יש לנו, אבל מאוד קשה לאשר פעם אחר פעם עוד נסיגה ועוד נסיגה ועוד נסיגה בעקרונות דמוקרטיים.

יוסף ג'בארין: כשזה מובא הצעה אחרי הצעה, ואנחנו רואים את ההשתלשלות הזו, זה נותן הרגשה מאוד קשה.

יוסף ג'בארין: גם קביעת עונשי מינימום, גם קביעת עונשים להורים, גם התייחסות לשלילת קצבאות של הביטוח הלאומי, ועכשיו אנחנו בעצם מול הצעה שמבקשת להפר איזון כמעט היסטורי שהיה קיים בדיני העונשין: איזון בין חופש הביטוי מצד אחד לבין הנזק שהמדינה רוצה למנוע, שזה כלשונו של השר מניעת טרור.

יוסף ג'בארין: מקובל היה עד עכשיו, במשפט החוקתי הישראלי, שקיימת נוסחה שאמורה לאזן את הפגיעה בחופש הביטוי.

יוסף ג'בארין: הנוסחה הזו דיברה, לענייננו כאן, על הסתברות לאפשרות ממשית שהביטוי יביא לעשיית המעשה שרוצים למנוע אותו.

יוסף ג'בארין: שוב, שיש הסתברות ממשית שזה יקרה.

יוסף ג'בארין: עכשיו בעצם באה הממשלה ואומרת שהיא מוותרת על הצורך בהוכחת הסתברות, ולכן יש כאן הפרה של איזון היסטורי בהגנה על חופש הביטוי בישראל.

יוסף ג'בארין: צר לי שהשר מדבר על הפרת האיזון הזה ללא שום התייחסות עניינית לצורך בזה, לרקע לזה, לבעיה שזה מעורר.

יוסף ג'בארין: לא ראינו שום דוגמה אחת למקרים שבהם פשוט לא הוכחה אפשרות ממשית ובכל זאת היה צריך להרשיע וכו'.

יוסף ג'בארין: יש כאן חשש לשימוש מאוד פסול שיהיה בתיקון הזה בהיעדר דרישה של אפשרות ממשית, של הסתברות, שיהיה פשוט שימוש פסול בחוק כדי לפגוע בחופש הביטוי, עד כדי כך שקריאות להפגנה למשל, הפגנה שאולי אחר כך יתפתח בה עימות מסוים, זה יהיה סצנריו שיאפשר למשטרה ולפרקליטות להעמיד לדין אנשים.

יוסף ג'בארין: הוויתור על ההסתברות גם יכול לתת למשטרה אכסניה משפטית לזמן אנשים לחקירה ולהביא אותם לדין למרות שלא התקיימה שום אפשרות ממשית שהמעשה שלהם יביא לפגיעה בביטחון המדינה.

יוסף ג'בארין: לכן, צר לי שהממשלה היום רק ממשיכה במסע הזה של לכרסם עוד ועוד בעקרונות דמוקרטיים שהיינו רגילים אליהם עד עכשיו.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יעלה ג'מאל זחאלקה – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, שלוש דקות, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: הדוברים הבאים הם דב חנין, יואל חסון ונחמן שי, אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: שלוש דקות לחבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אקדים ואומר, אדוני השר לביטחון הפנים, אני תומך בחוק הזה.

מיקי לוי: אבל ענייני, בעומדי כאן לפניכם על הדוכן, הוא אינו החוק הזה אלא ענייני הטבות המס.

מיקי לוי: לאחר התכנסות של יושבי-ראש הסיעות בקואליציה, הודיעו לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, לא לעסוק בנושא הטבות המס.

מיקי לוי: אתם שומעים?

מיקי לוי: לא לעסוק בנושא הטבות המס.

מיקי לוי: אני שואל, כמה אפשר לרמוס את הוועדות השונות?

מיקי לוי: כמה אפשר לרמוס את הכנסת?

מיקי לוי: וכמה אפשר לרמוס את יישובי הפריפריה?

מיקי לוי: הטילו פצצה, תפוח-אדמה לוהט, לפתחה של ועדת הכספים, ויושב-ראש הוועדה גפני הרים את הכפפה וטרח לקיים, אדוני, דיונים בנושא.

מיקי לוי: אני מכיר את המתווה היטב.

מיקי לוי: הוא קיבל מתיחות והותאם לצרכים של יישובים נוספים.

מיקי לוי: חברי ועדת הכספים ויושב-ראש הוועדה עשו עבודתם נאמנה.

מיקי לוי: ואז הגיעו לפתע חברי הכנסת של הבית היהודי וחלק מהליכוד בדרישה להכניס את יישובי יהודה ושומרון, יישובים אשר אינם עומדים בקריטריונים שנקבעו.

מיקי לוי: זה אומר שאנחנו הולכים לפגוע ביישובי הפריפריה.

מיקי לוי: עוד הוסיפו ואיימו כי אם לא יקבלו תוספת של 150–200 מיליון שקלים, זה יעלה לאוצר הרבה יותר.

מיקי לוי: אין סיכוי שבג"ץ יקבל את החריגות ואת החריגים בהתאם לקריטריונים.

מיקי לוי: אם המתווה לא יוגש, אדוני היושב-ראש, בג"ץ יפסול את כל הטבות המס לכל היישובים, והפריפריה תיפגע.

מיקי לוי: לא אכפת לכם בכלל מהפריפריה.

מיקי לוי: כולכם רק עושים כאילו אתם דואגים לתושבי הפריפריה.

מיקי לוי: ברגעים אלה ממש, אדוני, שולחים את היועץ המשפטי לבקש ארכה מבג"ץ, שמא יחזור בו וייתן ארכה נוספת.

מיקי לוי: לא הספיקו חמש שנים כדי לסיים את ההליך הזה.

מיקי לוי: שר האוצר כחלון וראש הממשלה ברחו מהטיפול בנושא הטבות המס וגלגלו את הנושא מתוך פחדנות לוועדת הכספים.

מיקי לוי: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני, השאירו אותך – – –

גלעד ארדן: – – –

מיקי לוי: פחדנות, אדוני השר.

מיקי לוי: זוהי החלטת ממשלה, לא החלטה של ועדת כספים.

מיקי לוי: כשנתנו את זה לוועדת כספים הגיע שר האוצר, הופיע בפני הוועדה ואמר: אתם תחליטו, אתם תעצבו.

מיקי לוי: בפיו.

מיקי לוי: אני הייתי שם וראיתי אותו.

יצחק וקנין: נא לסיים.

מיקי לוי: האם זו לא פחדנות?

מיקי לוי: פחדנות לשמה.

מיקי לוי: והשאירו את יושב-ראש הוועדה פצוע בשטח.

מיקי לוי: אני אומר לכם, אתם בוגדים ביישובי הפריפריה.

מיקי לוי: זהו חוסר משילות טוטלי.

מיקי לוי: טוטלי.

מיקי לוי: היום קצת לחצים – מאיפה עוד כסף?

מיקי לוי: לא מעניין.

מיקי לוי: העיקר אל תפגעו ביישובי הפריפריה ואל תעשו כאילו אתם דואגים להם, כי אתם לא דואגים להם.

יצחק וקנין: תודה.

מיקי לוי: משפט אחרון ברשותך, אדוני.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני הזהרתי אותך לא לקחת את הנושא.

מיקי לוי: הזהרתי אותך כי יבגדו בך.

מיקי לוי: אני מוריד את הכובע בפניך על אומץ לבך.

מיקי לוי: לבי-לבי עליך ועל תושבי הפריפריה.

מיקי לוי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, פרץ החקיקה שאנחנו נתקלים בו בימים האחרונים מגיע אלינו במקום העשייה האמיתית.

דב חנין: כי אם היו רוצים באמת לפעול נגד הסתה, יש הרבה מאוד כלים בחוק הקיים שמאפשרים לפעול, מאפשרים לחקור, מאפשרים להעמיד לדין וגם מאפשרים להעניש.

דב חנין: ולא עושים את מה שצריך, אני אומר את זה בצער רב.

דב חנין: כשאני רואה, למשל, את ההסתה הפרועה, כולל הסתה לרצח, נגד פעילים פוליטיים בגלל העמדות הפוליטיות שלהם, אני אומר שיש כאן מישהו שנרדם בשמירה, ומי שנרדם בשמירה זה לעתים המשטרה ולעתים מערכות החוק האחרות.

דב חנין: נמצא אתנו כאן בדרך מקרה היום, אדוני היושב-ראש, קצין הכנסת, והוא יודע שאפילו חברי כנסת שנמצאים פה בבית הזה נמצאים תחת איומים.

דב חנין: אז זו לא בעיה של קצין הכנסת, זו בעיה של מערכת משטרה שהיא לא מספיק אפקטיבית ולא מצליחה לטפל בכל האיומים ובכל המאיימים, ואז זה מתגלגל לעתים לפתחו של קצין הכנסת, כשמדובר בחברי הכנסת כמובן.

דב חנין: אם זה לא חברי כנסת אז לפעמים אנשים נותרים עם איומים בלי מענה.

דב חנין: לדברים האלה יש תשובה.

דב חנין: התשובה צריכה להיות טיפול משטרתי, התשובה צריכה להיות חקירה נמרצת, התשובה צריכה להיות פעולה כשצריך.

דב חנין: במקום זה מביאים לנו החמרה מיותרת ואפילו מסוכנת בחוק העונשין.

דב חנין: הרי מה הוא העוקץ האמיתי של הצעת השינוי?

דב חנין: העוקץ האמיתי של הצעת השינוי זה הוויתור על היסוד ההסתברותי.

דב חנין: עצם הדיבור, גם אם ברור לחלוטין שהוא לא יביא לשום אלימות ולא יפגע בשום דבר, עצם הדיבור הופך לעבירה.

דב חנין: בכך, בעצם, אתם לא רק פוגעים בדיבור או בביטוי; אתם מקשים ומחלישים את היכולת להתמודד עם הביטויים האלימים והמסוכנים באמת.

דב חנין: במקום שהמשטרה ורשויות החוק ורשויות הפרקליטות יהיו ממוקדות באותם ביטויים שיש בהם סכנה, יש בהם פוטנציאל הסתברותי של פגיעה – מה שהן לא עושות היום – אתם הופכים למעשה את כל הביטויים לביטויים עברייניים וגם מחמירים בצורה מאוד קיצונית את הענישה.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, המהלך הזה לא רק שהוא לא דרוש, לא רק שהוא פוגע בזכויות אדם, הוא גם מסוכן מאוד מבחינת ההתמודדות עם בעיות אמיתיות של הסתה לאלימות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום בבוקר היה דיון על החוק הזה בוועדת הכנסת כדי שיובא מהר מהר לדיון ולאישור והצבעה בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: למעשה דיון אין.

ג'מאל זחאלקה: למה דיון אין?

ג'מאל זחאלקה: כי כל הדיון בחקיקה כזאת היום מתנהל באווירה של התלהמות, באווירה של חמימות מוח ושל איבוד שכל.

ג'מאל זחאלקה: אני הצעתי, כבוד היושב-ראש, לדחות את הדיון בחוק הזה ובחוקים דומים לעוד שנה.

ג'מאל זחאלקה: נגיד, יהיה מצב קר יותר, אפשר לבחון את זה ולנהל על זה דיון.

ג'מאל זחאלקה: אני מתנגד לחוק הזה, אני אצביע נגדו בכל מקרה, אבל אני מתנגד גם לדיון הזה כי אין דיון.

ג'מאל זחאלקה: פה לא מתווכחים, לא מתלבטים.

ג'מאל זחאלקה: גם המחנה הציוני, גם זה, אף אחד לא מעז בעצם.

ג'מאל זחאלקה: גם כאלה שיש להם הסתייגות מהחוק אין להם את העוז לעמוד נגד כי הם יואשמו בחוסר פטריוטיות או בכל מיני האשמות.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה בעצם בעקיפין נותן הכשר להסתה לאלימות.

ג'מאל זחאלקה: כיצד נעשה הדבר?

ג'מאל זחאלקה: עושים הבחנה בין – לוקחים את החוק הקיים ומפצלים אותו לשניים.

ג'מאל זחאלקה: מבדילים בין עבירה של הסתה לאלימות – היום החוק אומר הסתה לטרור ולאלימות, לפי אותו קנה מידה.

ג'מאל זחאלקה: באים עם החוק הזה ומפצלים את זה לשניים: יש הסתה לאלימות ויש הסתה לטרור, זה שני סטנדרטים.

ג'מאל זחאלקה: בהסתה לאלימות צריך להוכיח את היסוד ההסתברותי הממשי, ושם מורידים את זה פשוט, רק אפשרות ממשית.

ג'מאל זחאלקה: לא ודאות קרובה כמו שהיה פעם, לא כל מיני דברים.

ג'מאל זחאלקה: ואז מה יקרה?

ג'מאל זחאלקה: כשזה יגיע לבתי-משפט יעמדו עורכי-דין מלומדים ויגידו: אם המחוקק רצה להחמיר בהסתה לאלימות אז הוא היה עושה את זה.

ג'מאל זחאלקה: אני קיבלתי מאות איומים, מאות איומים בווטסאפ, ואני העברתי את זה לקצין הכנסת וזה עבר למשטרה.

ג'מאל זחאלקה: שם לא עומד עכשיו היסוד ההסתברותי.

ג'מאל זחאלקה: מורידים את זה – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – כי זאת סתם הסתה לאלימות, זו לא הסתה לטרור.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שההבדלה הזאת תיתן יד ותחזק את חוסר המעש בעניין הסתה לאלימות, מצד אחד; ומצד שני, ייעשה בחוק הזה שימוש לרעה, לענישה שרירותית ולרדיפה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: זו מטרתו האמיתית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השרים, קודם כול, הצטערתי, אדוני השר, שלא הדגשת בדבריך החשובים שמי שהתחילה ויזמה את החוק הזה זו שרת המשפטים לשעבר ציפי לבני, שהדבר הזה – – –

מירי רגב: אנחנו ממליצים עליה להדליק את המשואה ביום העצמאות.

גלעד ארדן: לא ידעתי.

יואל חסון: אולי זה עדיף על כמה אחרים שאת ממליצה עליהם.

יואל חסון: בכל אופן, שרת המשפטים ציפי לבני היא שיזמה, דחפה, ניסחה וכתבה את החוק החשוב הזה, ולכן היה ראוי לציין את הדבר הזה, אבל בטוח שפרח מזיכרונך באופן מקרי.

גלעד ארדן: לא ידעתי.

גלעד ארדן: לא רק שלא פרח מזיכרוני, בכלל לא היה בזיכרוני.

יואל חסון: אז איזה מזל שאני פה לספר לך, אדוני השר.

גלעד ארדן: האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

יואל חסון: אז אנחנו – גם בגלל שציפי לבני יזמה – – –

גלעד ארדן: המחנה הציוני תומך בחוק?

יואל חסון: אדוני, הזמן שלי.

יצחק וקנין: אם אתה רוצה להמשיך להתדיין עם השר – הזמן הוא זמן.

יואל חסון: המחנה הציוני תומך בחוק.

יואל חסון: המחנה הציוני תומך במאבק בטרור.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת היא הצעה חשובה.

יואל חסון: אני רוצה לומר קודם כול לחברת הכנסת זועבי – וראוי לא להפנות גב לדוכן הנואמים במליאה – רוצה לומר לך, רוצה לומר לחבר הכנסת זחאלקה, לחבר הכנסת גטאס ולחברי במשותפת, לכל חברי הכנסת וגם לחברת הכנסת חוטובלי; לכל אלה שהם ככה שטים להם בים ההסתה ושותפים לים ההסתה ומובילים למעשה להבערת הרחוב הישראלי בהסתה יומיומית באמצעי התקשורת, בפייסבוק, בכנסת, בכל מקום; אני אומר לכם: היזהרו.

יואל חסון: היזהרו, כי החוק הזה אמור לטפל בדיוק באותם אנשים שמנסים להבעיר את הרחוב, מנסים לעשות הכול כדי שלא נוכל לחיות כאן בדו-קיום – לא בינינו לבין האזרחים הערבים הישראלים, וגם לא בינינו לבין הפלסטינים.

יואל חסון: אני אומר לך, חבר הכנסת גטאס, החסינות לא תעמוד לך אחרי שהחוק הזה יעבור.

יואל חסון: היזהר לך והישמר לך.

יואל חסון: היזהר והישמר לך מדברי הסתה שאתה אומר יום-יום, דקה-דקה.

באסל גטאס: אתה מאיים?

יואל חסון: אני אומר לך, אדוני, אין צורך שאני אאיים, מכיוון שזאת מדינת חוק, וזאת מדינה שפועלת על-פי חוק, והכנסת הזאת כמעט פה-אחד תחוקק היום חוק שיגיד בצורה ברורה: כל מי שמסית, כל מי שקורא לטרור, כל מי שלא מגנה טרור, כל מי שחושב שהמדינה הזאת היא מערב פרוע – ישלם על זה – –

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: – – ולא משנה אם הוא חבר כנסת – אדוני, עוד שנייה, ברשותך – ולא משנה אם הוא חבר כנסת, ולא משנה אם יש לו חסינות.

יואל חסון: אתה לא תסית לטרור.

באסל גטאס: – – – לא תוכל למנוע את חופש הביטוי שלי.

יואל חסון: אם אתה תסית לטרור, אנחנו נסיר ממך את החסינות.

יואל חסון: אתה תהיה הראשון שיעמוד לדין על-פי החוק הזה.

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: כי הסתה מובילה לרצח, הסתה מובילה לטרור, והחוק הזה, אני מקווה, ילמד לקח את כל אלה שמתפרנסים מהסתה.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: ואחריו – אחרון הדוברים, אורן חזן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לחבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה יורה באפלה.

נחמן שי: היא לא באמת יודעת איך לנהוג בגל הדקירות ומעשי הטרור; היא לא יודעת.

נחמן שי: ולכן היא מפעילה שורה ארוכה של אמצעים לכל הכיוונים – גם אמצעים מבצעיים, גם אמצעי חקיקה, גם אמצעים ציבוריים, גם כניסות לכפרים – כל מיני דברים, מתוך איזושהי תחושה שמשהו בסוף יעצור את זה.

נחמן שי: אולי, אני לא בטוח.

נחמן שי: אני אצביע בעד החוק הזה, כי אני רוצה להפסיק את מסע הדקירות הזה ברחבי ישראל, אבל אני רוצה לומר לכולנו, שאם נהיה כנים עצמנו, הבעיה היא לא ההסתה.

נחמן שי: הבעיה היא לא ההסתה.

אראל מרגלית: לא רק.

נחמן שי: הבעיה היא קודם כול שאין שום מוצא לפלסטינים; שאין שום דרך שאנחנו מציעים להם כדי לצאת מתוך המצוקה הפוליטית, החברתית, הכלכלית שבה הם נתונים.

אורן אסף חזן: יש – – – ישר לעזה – – –

נחמן שי: לא מקדמים אף רעיון מדיני.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: תן איזה רעיון.

נחמן שי: אני אתן לך הרבה רעיונות.

נחמן שי: אני אתן לך רעיון אחד גדול: להיפרד מהפלסטינים, אדוני השר.

גלעד ארדן: זה ססמה, זה לא רעיון.

נחמן שי: זה לא ססמה, זאת דרך פעולה – שאנחנו נתנתק מהם, ונעמיד בינינו לבינם גבול ביטחון – –

גלעד ארדן: כמו בגוש-קטיף.

נחמן שי: – – שנוכל להגן עליו רק על-פי שיקולי ביטחון, ולא נחיה בתוכם, והם לא יחיו בתוכנו; כמובן, חוץ מערביי ישראל, שהם אזרחים ישראלים לכל דבר.

נחמן שי: את זה אנחנו חייבים להציע, ולזה אנחנו נחתור.

נחמן שי: כי אם לא נגיע למקום הזה, השר, אתה יודע כמוני שהילדים שלך, כמו הנכדים שלי, כבר יחיו במדינה דו-לאומית.

גלעד ארדן: אני לא יודע את זה.

נחמן שי: אני בטוח בזה.

גלעד ארדן: אמרו את זה גם לסבא שלי כשהוא קיבל בית במג'דל, כשעלה לארץ, בצפון אשקלון; אמרו לו אותו דבר.

נחמן שי: אני שמח שסבא שלך בא לארץ, כי אחרת לא היינו זוכים לראות אותך פה חבר כנסת; זה בסדר.

נחמן שי: אני גם שמח שאבא שלי בא לארץ, ואימא שלי, והם נתנו לי את המתנה הנפלאה הזאת להיות אזרח במדינה יהודית, במדינת ישראל.

נחמן שי: אבל אנחנו, בחיינו שלנו, ואולי אחרים בחייהם שלהם, יראו שהמדינה הזאת הופכת להיות מדינה דו-לאומית, ומזה אני רוצה להציל אותנו.

נחמן שי: לכן, אני נגד הסתה, והסתה גורמת לאנשים לעשות דברים איומים, אבל ההסתה היא לא הסיבה; הסיבה היא חוסר פתרון, היעדר פתרון ואי-רצון להגיע לפתרון.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבין שמייד אחרי כן הצבעה.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, ראשית, אני שוב רוצה הערב לברך את החברים מהאופוזיציה שגם גם הפנימו והבינו שאין מנוס מלהיאבק בטרור בכל הכוח, ביד רמה.

אורן אסף חזן: הצעדים האחרונים שנעשים בבית הזה, אני מקווה, בעזרת השם, בעזרת הממשלה שתוציא אותם לפועל, אולי גם בעזרת שר האין-ביטחון, שאנחנו נצליח להוריד את המינון.

אורן אסף חזן: אני, מכיוון שחברי הכנסת מהרשימה הפלסטינית המשותפת לא נמצאים פה – שהם, הרי קל להם לקחת חלק בהסתה – אז אנחנו לא נדבר עליהם כשהם לא פה.

אורן אסף חזן: אבל אני רוצה לדבר על שר שמגיעה לו מילה טובה, שמגיע לו ציון לשבח – וקטונתי מלחלק ציונים – –

יואל חסון: מי, יעלון?

אורן אסף חזן: – – השר גלעד ארדן, השר לביטחון פנים, שביד רמה מצליח ליישם הלכה למעשה מאבק אמיתי, איתני בטרור.

אורן אסף חזן: ראשית, אני רוצה להגיד לך תודה בשם האזרחים, בשם המתיישבים.

אורן אסף חזן: אני רוצה לבקש ממך, אם תוכל, לקחת כמה דקות – –

עיסאווי פריג': היה קודם יעלון.

אורן אסף חזן: – – ולקחת את – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אל תפריע לו.

אורן אסף חזן: אני הייתי רוצה לבקש גם מהשר ארדן, שאולי יצליח להשפיע על השר שיושב לידו – או שכרגע לא יושב – וללמד אותו.

אורן אסף חזן: זה לא בושה ללמוד.

נחמן שי: תפסיק לפגוע בשר הביטחון.

אורן אסף חזן: תראו, חברים, הקבינט החליט שלא להשיב גופות מחבלים.

אורן אסף חזן: הקבינט החליט שהשבה של הגופות, שחוזרים אחר כבוד, מתסיסה ומלבה את הטרור.

אורן אסף חזן: רק היום – עוד שני פיגועים רצחניים, אחד בראשון-לציון ואחד בנתניה.

אורן אסף חזן: אתם יושבים פה, מתרווחים לכם בכיסא.

אורן אסף חזן: קום, נחמן שי, וצא אל השטח, קום תפגוש את האנשים, קום תשמע את הקולות.

יחיאל חיליק בר: אל תטיף לנו רק – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה לבקש מהשר לביטחון פנים – אדוני היושב-ראש, אני אשמח אם אתה תוכל – – –

יצחק וקנין: למה אתה מצפה?

יצחק וקנין: אתה פונה אליהם ישירות.

יצחק וקנין: מה, אתה מצפה שימלאו את הפה שלהם מים?

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': מי אתה?

אורן אסף חזן: לא, אני שמח, אני רק מבקש שתשמור על כבודי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נשארו עוד כמה שניות.

יצחק וקנין: אנא אל תפריעו לו.

אורן אסף חזן: אני רוצה ללמד אתכם משהו; גם אותך, נחמן.

אורן אסף חזן: אתם יודעים שבעקבות המחדל של שר הביטחון, שהחליט להחזיר את הגופות, היום אנחנו נמצאים במצב קשה יותר, שבו המשפחות של המחבלים המרצחים ממזרח-ירושלים עותרות – – –

יצחק וקנין: אני מציע, אדוני, חבר הכנסת חזן – אני חושב שלא מכובד שאתה פונה לשר הביטחון בצורה הזאת.

יצחק וקנין: אני מציע לך: בוא, תשמור על כבודו; כמו שאתה לא רוצה שמישהו יפנה אליך בצורה הזאת, שאתה אומר "שר האין-ביטחון".

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: יש מישהו בעולם שיכול להתווכח – – –

נחמן שי: – – – שר הביטחון לא מהמפלגה – – – אבל אנחנו מכבדים אותו יותר ממך.

נחמן שי: אנחנו מכבדים את שר הביטחון – – –

יחיאל חיליק בר: אני יוצא במחאה על הפגיעה בביטחון ישראל.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: למה, חבר הכנסת חזן, כשאתה עולה לפה אתה גורם לתסיסה?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אני משמיע את קול העם, ואומר את הדברים שלאחרים קשה לשמוע.

יצחק וקנין: טוב, תודה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון – – –

יואל חסון: – – – הליכוד, לא של שר הביטחון – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון.

אורן אסף חזן: כנראה שהמקום שלך – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: זו המדיניות של ממשלת – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לנהל ככה דיון.

יחיאל חיליק בר: אז יאללה, רד.

יואל חסון: – – – כל הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עיסאווי פריג': הוא צריך להיות בחמישייה הפותחת – – –

נחמן שי: הוא לא יכול לדבר על ביטחון ישראל כמו שהוא מדבר.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יצחק וקנין: תסיים, נו.

אורן אסף חזן: אני רוצה להסביר לכם:

אורן אסף חזן: השר לביטחון פנים קיבל החלטה שהוא לא משיב את גופות המחבלים ממזרח-ירושלים, בהמשך להחלטת הקבינט וראש הממשלה.

אורן אסף חזן: המעשה של שר הביטחון, להשיב גופות מחבלים, מביא למצב שהיום הפלסטינים ממזרח-ירושלים עותרים כדי לקבל גם את גופות המחבלים ממזרח-ירושלים אחר כבוד.

יצחק וקנין: תודה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו לא נתבייש להילחם בטרור – לא רק בדיבורים ובידיים משולבות – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תסיים את הדיבור.

אורן אסף חזן: – – אלא במאבק איתני, כמו שמקיים אותו הלכה למעשה השר לביטחון פנים, והגיע הזמן שכולכם תבינו.

יצחק וקנין: תודה.

אורן אסף חזן: אין לי דבר אישי נגד שר הביטחון.

יצחק וקנין: אדוני, תסיים.

אורן אסף חזן: יש לי כעס אמיתי על המדיניות – –

יצחק וקנין: תודה.

אורן אסף חזן: – – אותה מדיניות שמובילה להקלות לפלסטינים, שמובילה – – – לאותה מדיניות – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אוריד אותך?

אורן אסף חזן: – – שמובילה להתגברות הטרור.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אדוני.

יצחק וקנין: תרד.

יצחק וקנין: לא יכולה להיות מציאות כזאת.

יצחק וקנין: אתה עומד שש דקות פה, ואתה חושב שכל הזמן הוא שלך, ואתה משתלח בחברי כנסת, ואתה רוצה שאני אנהל את הישיבה לפי הראש שלך.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חזן, שב במקומך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חזן.

קריאות: – – – תשתה מים – – –

יצחק וקנין: אה, אני לא בסדר.

יצחק וקנין: שב במקומך, אדוני.

יצחק וקנין: איזה מין דבר זה?

יצחק וקנין: עוד לא ראיתי התנהגות כזאת.

יצחק וקנין: לא יכול להיות.

יצחק וקנין: אתה יורד מהדוכן – רץ לחבר כנסת.

יחיאל חיליק בר: חזן, תעשה לי ביטחון, חזן.

יצחק וקנין: טוב, רבותי, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 123) (הסתה לטרור), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 36 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 9 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 123) (הסתה לטרור), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 34 בעד, תשעה מתנגדים ואחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מיכל בירן: בבקשה להוסיף אותי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל בירן, ודאי, אני מצרף את קולך, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 42) (חיוב חבר הכנסת בנזק כספי שגרם לרכוש הכנסת), התשע"ו–2015 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/602); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41) (הרחבת סמכויות ועדת האתיקה), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן.

קריאה: רגע.

יצחק וקנין: אין רגע, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: אמשיך בסדר-היום.

יואל חסון: זה יורד מסדר-היום.

יואל חסון: הוא לא פה.

יצחק וקנין: לצערי, כל הצעות החוק זה דוד ביטן.

יצחק וקנין: הצעות חוק חסינות חברי הכנסת.

יואל חסון: ככה מתייחסים?

יצחק וקנין: אנא מכם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, תן לי לנהל את הישיבה כמו שצריך.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 42) (חיוב חבר הכנסת בנזק כספי שגרם לרכוש הכנסת), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: יציג – גם פה.

יצחק וקנין: רבותי, כל ההצעות הן דיון משולב.

יצחק וקנין: לצערי, יושב-ראש ועדת הכנסת איננו, ואין גם מישהו מטעמו שיציג את זה.

יצחק וקנין: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9, 16, 22, 24, 34, 39, 41, 82, 91, 96, 97, 118, 121 ו-126 לתקנון הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, סוף-סוף הגיע חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו נתחיל מסעיף 15, מאחר שהדיון הוא דיון משולב – אני חוזר להצעה בסעיף 13: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41) (הרחבת סמכויות ועדת האתיקה), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

מיכל בירן: זה אסור לפי התקנון.

יצחק וקנין: רבותי, כל החוקים הם בדיון משולב.

מיכל בירן: 11–12 זה דיון משולב.

יצחק וקנין: אני מנהל את הישיבה, וזה שיקול דעתי שלי, לכן אני מאפשר לו כן להציג את הצעת החוק.

): אני מתנצל, אבל יצאתי לחמש דקות.

): הנושא הראשון זה חוק חסינות חברי הכנסת, תיקונים מס' 41 ו-42.

): כבוד היושב-ראש, אני מתכבד להציג לקריאה ראשונה שתי הצעות חוק מטעם ועדת הכנסת.

): שתי ההצעות עוסקות בסמכויות הוועדה, ועדת האתיקה, והסנקציות שהיא רשאית להטיל על חברי הכנסת מכוח חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם.

): כיום החוק מסמיך את ועדת האתיקה, ברוב של שלושה לפחות מארבעת חבריה, להטיל סנקציות על חבר כנסת, החל מהערה ונזיפה וכלה בהגבלות על פעילותו בכנסת והרחקתו מישיבות מליאת הכנסת והוועדות.

): ואולם, הוועדה מוסמכת לשלול שכר מחבר כנסת רק בשל היעדרות מעבר לתקופה הקבועה בחוק או בשל הפרת הכללים בעניין עיסוק נוסף אסור, ולא בשל כל הפרה של כללי האתיקה.

): בהצעה הראשונה, תיקון מס' 41, מוצע להרחיב את סמכויות ועדת האתיקה ולקבוע כי במקרה שבו היא קבעה שחבר כנסת הפר כלל מכללי האתיקה הפרה חמורה, ובשל כך הורחק מישיבות מליאת הכנסת או ועדות הכנסת, היא תהיה רשאית להורות, בהחלטה מנומקת, על שלילת שכרו בעד תקופת ההרחקה – כולה או חלקה – שלא תעלה על חודש.

): החלטה בדבר שלילה כאמור בפעם הראשונה בעניינו של חבר כנסת מסוים תתקבל פה-אחד, על-ידי כל ארבעת חברי הוועדה, ובפעמים הבאות, ככל שיהיו – ברוב של שלושה מתוך ארבעה.

): בהצעה השנייה, תיקון מס' 42, מוצע לקבוע כי במקרה שבו קבעה ועדת האתיקה כי חבר כנסת הפר כלל מכללי האתיקה וגרם בכך נזק לציוד של הכנסת ממשכן הכנסת, ועשה זאת בכוונה לגרום לו נזק כאמור, או צפה כאפשרות סבירה את קרות הנזק, תוכל הוועדה, נוסף על הסנקציה שהטילה עליו, לקבוע כי סכום הנזק – כולו או חלקו – ינוכה משכרו, בדרך שתקבע הוועדה, עד לתקרה של 10,000 ש"ח.

): בשתי ההצעות נקבעו איזונים שנועדו מצד אחד להרחיב את סמכויות ועדת האתיקה ולהביא לצמצום הפרת כללי האתיקה, ומצד שני להבטיח שהפגיעה שיכולה להיגרם לחבר כנסת כתוצאה מהחלטת ועדת האתיקה תהיה סבירה.

): אני מבקש את אישור הכנסת לשתי הצעות החוק בקריאה ראשונה והחזרתן לוועדת הכנסת לשם הכנתן לקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': למה הגעתם למסקנה – – –

): הגענו למסקנה בגלל שהיום אין לוועדת האתיקה בעצם סמכות ממשית; מה שיש לה זה אפשרות לתת השעיה, נזיפה, דברים מהסוג הזה.

): אני בכלל חושב שהשעיה היא פרס לחבר כנסת; היא פרס, מכיוון שהוא לא צריך לבוא לעבודה – רק להצבעות – והוא מקבל את המשכורת שלו.

): זה פרס מבחינתי, זה לא עונש.

): אין לה כלים להתמודד מול הפרות חמורות של כללי האתיקה, ואני חושב שמן הראוי – וזה בתיאום עם ועדת האתיקה – שבמקרה הזה ועדת האתיקה תהיה מוסמכת לתת מעבר לעונשים שיש היום.

): אנחנו צמצמנו ואמרנו, בשיקול דעת, יחד עם האופוזיציה – הסכמנו שבפעם הראשונה צריך שזה יהיה פה-אחד, למרות שהיום אין חובת פה-אחד בהחלטות ועדת האתיקה, אבל בפעם השנייה, אם הוא עבר שוב הפרה חמורה, נחזור לכלל הרגיל של שלושה מתוך ארבעה.

): הדבר השני: היו מקרים בעבר – לא הרבה, לא מדובר בהרבה מקרים – היו מקרים בעבר שחבר כנסת עשה איזושהי פעולה שגרמה נזק.

): פעם היה מקרה, למשל, שאחמד טיבי שפך מים וגרם נזק של כ-20,000 שקל למחשבים ולמה שהיה מתחת לזה, ולא היה צריך לשלם, והכנסת מימנה את התיקון, ואנחנו חושבים שזה לא ראוי.

): הסכמנו, כמובן, שאי-אפשר להטיל על חבר כנסת קנס כספי משמעותי.

): סיכמנו בינינו, חברי ועדת הכנסת, על עד 10,000 שקל.

): זה לא שיקול שלנו כחברי כנסת.

קריאות: – – –

): מה זה?

): צריכים להבין דבר אחד: ועדת האתיקה היא שתקבע את הכללים, לא ועדת הכנסת ולא חברי הכנסת.

): ועדת האתיקה לא עובדת בחלל ריק; היא עובדת גם עם יועצים משפטיים שמסייעים בידה.

): החלטות ועדת האתיקה ניתנות לבחינה בבית-המשפט.

): ולכן, אני חושב שמן הראוי – אנחנו שמרנו על האיזונים הראויים.

): הוועדה תוכל להטיל עונשים ראויים על חברי הכנסת, ועדיין זכויות חברי הכנסת נשמרות, מצד שני.

): לכן, אנחנו מבקשים במקרה הזה – ורוב חברי הכנסת הסכימו לתיקונים האלה בוועדת הכנסת – אנחנו מבקשים לאשר את ההצעות האלה בקריאה ראשונה ולהחזיר אותן לוועדת הכנסת להמשך דיון.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, אנחנו פותחים את הדיון על הצעות החוק.

יצחק וקנין: הדיון יהיה משולב; הצבעה נפרדת על כל הצעת חוק.

יצחק וקנין: הדוברת הראשונה, חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

יצחק וקנין: רבותי, מי שלא יהיה לא יהיה, אני לא אתן חזרה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, כשתיכתב פעם ההיסטוריה של הכנסת, יגיעו גם אל הלילה הזה – לילה שבו עברו כאן, הייתי אומר, באופן סדרתי, חוקים שפוגעים בזכויות, מצמצמים עקרונות, מכרסמים ביסודות הדמוקרטיה.

דב חנין: וגם, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שההיסטוריונים שיכתבו על הלילה הזה ישאלו את עצמם מה קרה לכנסת, מה קרה לחברי הכנסת שכך הם נחפזו לצמצם את הזכויות שלהם, את ההגנה שלהם, את המעמד שלהם.

דב חנין: ואני אענה לכם, עמיתי חברי הכנסת: ככה נראה גל של התלהמות.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, אגב, התחילה עם רעיונות אפילו יותר קיצוניים ויותר מופרכים, כמו בכלל לפגוע בעוזרים הפרלמנטריים – אולי אותם להעניש כאשר חבר הכנסת עובר עבירה אתית.

דב חנין: אני שמח שבמהלך הדיונים בוועדת הכנסת הצעקה שהתעוררה שם גרמה להורדת חלק מהרעיונות מסדר-היום, ואנחנו נשארנו ברעיון של שלילת המשכורת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, גם כאשר חבר כנסת מוענש בהשעיה מהכנסת, הוא עדיין צריך להגיע לכנסת ולהשתתף בהצבעות.

דב חנין: זה מה שהוא צריך לעשות אם הוא רוצה לבטא את עמדותיו ואת עמדות בוחריו.

דב חנין: איך אפשר?

דב חנין: איך אתם מתארים לעצמכם שחבר הכנסת יעשה את זה – בהתנדבות גמורה?

דב חנין: האם זו הדרך שבה הרוב רוצה לייצר נורמות ולהשליט את הנורמות שלו על חברי כנסת?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אם היינו במצב נורמלי, הייתי מוכן לדון באופן פתוח על כל סנקציה נגד חבר כנסת שעובר עבירה אתית.

דב חנין: אבל אנחנו איננו במצב נורמלי; אנחנו במצב – חבר הכנסת שי, אדוני היושב-ראש, החברים שלך בסיעת העבודה כל כך מתרגשים שאני אפילו לא שומע את עצמי.

יחיאל חיליק בר: נחמן – – –

איציק שמולי: אנחנו מתלבטים אם לתמוך במה שאתה אומר.

מיכל בירן: אני אתך.

מיכל בירן: אני מנסה לשכנע.

דב חנין: את צודקת.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, במצב נורמלי הייתי תומך בהחמרה של סנקציות נגד חברי כנסת שעוברים עבירות אתיות, אבל אנחנו איננו במצב נורמלי.

דב חנין: ואנחנו צריכים להסתכל על המצב שבו אנחנו נמצאים בעיניים פקוחות.

דב חנין: היום, גם כללי האתיקה הם דרך להתחשבנות עם חברי כנסת שעושים מעשה שאיננו מקובל על הרוב.

דב חנין: פעם, כאשר הכנסת נוצרה, אדוני היושב-ראש, ניתנה לחברי הכנסת חסינות.

דב חנין: החסינות ניתנה בדיוק כדי שחברי כנסת מהמיעוט יוכלו לעשות דברים כל כך מרגיזים, כל כך מקוממים, שאפשר בכלל היה להעמיד אותם לדין פלילי, ולכן ניתנה להם חסינות כדי להגן עליהם.

עמר בר-לב: לא בגלל זה החסינות.

דב חנין: איפה אנחנו ואיפה החסינות?

דב חנין: בדיוק בשביל זה החסינות.

עמר בר-לב: – – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

דב חנין: בדיוק בשביל זה החסינות, חבר הכנסת בר-לב.

דב חנין: איפה אנחנו ואיפה החסינות?

דב חנין: היום אנחנו נמצאים בעולם הפוך לחלוטין.

דב חנין: היום אנחנו נמצאים בעולם שבו חברי הכנסת יכולים לעמוד לדין שדה, בטריבונל שדה מהיר, לקבל סנקציה של עשרות אלפי שקלים קנס בלי שהם הורשעו בשום עבירה, בלי שנעשה נגדם שום הליך פתוח – כל זה בחסות כללי אתיקה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דב חנין: אני מציע לחברי הכנסת לחשוב היטב, לשקול היטב, ולהצביע נגד.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – עבד אל חכים חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקפיד על הזמנים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי כנסת נכבדים, האמת, למדתי שאחד הערכים החשובים בדמוקרטיה זה להגן על זכותו של המיעוט, ולאו דווקא לתת חסינות ולתת כוח יתר לרוב כדי לדרוס ולרמוס את המיעוט כאשר הוא מנסה לבטא את דעותיו – –

יחיאל חיליק בר: חברים, נא לשמור טיפה על השקט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אתם מפריעים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גילאון, גם אתה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – לתת בעצם לרוב את הזכות לרמוס את זכותו של המיעוט להביע את דעותיו, ולהתנהג, ולנסות להביא את המסרים שהוא רוצה ושהוא נבחר על-ידי הבוחר כדי להגיע אתם לבית-הנבחרים ולנסות לקדם אותם.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, כאשר מגינים על החוק הזה, אומרים – ושמעתי גם את יושב-ראש ועדת הכנסת, שאומר שוועדת האתיקה היא שתדון בנושא.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, בית-המשפט שחבר הכנסת יעמוד מולו יהיה ועדת האתיקה, ואנחנו צריכים להאמין שמה שיהיה נר לרגלי ועדת האתיקה זה הצדק וההתחשבות בדעת המיעוט, ולנסות להבין אותה, כאשר כולנו יודעים שוועדת האתיקה היא ועדה שמייצגת בעצם כוח פוליטי מסוים; היא בעצם בעצמה מבטאת ומהווה השתקפות של הדעה הרווחת בתוך הבית הזה, כנראה לצערנו עדיין קיימת כרוב, והיא תבטא את זה תוך כדי התהליך הזה שבו היא תנסה לשפוט את חברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: למה בעצם מביאים החוק הזה היום?

עאידה תומא סלימאן: האם הוא באמת כדי להגן על הנורמות והאתיקה של הבית הזה, או כדי לשמור על האפשרות להשתיק כל קול שנשמע אחרת ושמביא דעה אחרת?

עאידה תומא סלימאן: זה המשך לסדרת החוקים שאנחנו כנראה נצטרך לעבור דרכם לא רק בלילה הזה אלא גם בלילות הבאים, סדרת חוקים שמטרתה להנציח מצב קיים, שמטרתה לתת יותר כוח לרוב לרמוס את מה שנשאר מהאפשרויות של הבעת דעה שונה, הבאת אמת אחרת, או לפחות, לפחות נקודת מבט מזווית אחרת למציאות שאנחנו קיימים בה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד שחבר כנסת – בעצם הורידו את זה רק לשלילה של שכר.

עאידה תומא סלימאן: וכל ההתדיינות כאילו העניין עכשיו הוא האם להוריד שכר או לא להוריד שכר; האם אנחנו עובדים כאשר אנחנו מורחקים או לא; האם אפשר להיות חבר כנסת על-תנאי, או ברגע שאתה נבחרת, אתה כבר נבחרת ואתה חבר כנסת; או נבחרת, את חברת כנסת ואת צריכה למלא את תפקידך – ולא רק בהצבעות בתוך הכנסת?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקבלים את השכר הזה.

עאידה תומא סלימאן: נכון שאפשר להתדיין עליו, אבל בעצם אם נתמקד בדיון הזה, אנחנו רק מסיטים את הדעת ואת העיניים מהאמת שצריכים לדבר עליה, שיש ניסיון שוב ושוב ושוב לכרסם במה שנשאר מהמרווח הדמוקרטי.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת סלימאן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא אחריו, ואחריו – חברת הכנסת רוזין.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לאט-לאט מגיע למסקנה שצריך לבטל את חסינותם של כל חברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא צריכים את החסינות הזאת.

ג'מאל זחאלקה: היא פוגעת בנו; היא מצמצמת את זכותנו לפעילות פוליטית ואת זכותנו להבעת דעה.

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן מביאים יותר חוקים ויותר נהלים שמצמצמים את פעולתו של חבר הכנסת לעומת אזרח רגיל.

ג'מאל זחאלקה: היום אזרח רגיל, מוסלמי, יכול לבקר במסגד אל-אקצא; חבר כנסת מוסלמי – אסור לו ללכת שם; היום לי אסור להגיד כל מיני דברים פוליטיים, כי ועדת האתיקה עומדת עם שוט כדי להעניש.

ג'מאל זחאלקה: ואפילו בית-משפט יכול להעניש אותי כחבר כנסת בכל מיני סיטואציות, בזכות להיות מועמד, בכל מיני דברים כאלה, כי אני חבר כנסת.

ג'מאל זחאלקה: אם לא הייתי חבר כנסת זה היה מותר.

ג'מאל זחאלקה: דעה שאני אביע כאן או שאני אביע בתקשורת ואזרח אחר יביע אותה עמדה – אני יכול להיות צפוי לעונש של שלילת משכורת והוא לא.

ג'מאל זחאלקה: בשביל מה צריך חסינות?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין ועדת אתיקה?

ג'מאל זחאלקה: זה פוליטיקה, ואין אתיקה פה, בוועדת האתיקה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: זו ועדת אתיקה ללא אתיקה; היא טריבונל פוליטי, משפט שדה פוליטי – שמענישים בכיוון אחד על עמדות פוליטיות.

ג'מאל זחאלקה: מעולם לא הואשם איש ימין על עמדתו הפוליטית.

ג'מאל זחאלקה: הואשמו, נכון, והוענשו על ניבול פה או דברים כאלה, אבל על עמדה פוליטית?

ג'מאל זחאלקה: אף פעם לא.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו, על עמדה פוליטית, יותר מפעם ופעמיים ושלוש הורחקנו והוענשנו.

ג'מאל זחאלקה: ועכשיו רוצים להוסיף: אפשר לשלול משכורת.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, בימים טרופים אלה, אם היה הדבר הזה בידיה של הוועדה, היא הייתה משתמשת בזה לרוב, כי האווירה המתלהמת מגיעה לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: ובכנסת היא מתלהמת עוד יותר, וכשזה מגיע לוועדה – עוד יותר.

ג'מאל זחאלקה: כל אחד רוצה להוכיח את הפטריוטיזם שלו ואת זה שהוא נאמן, ושהוא שונא ערבים יותר מאחרים, ושהוא לא, חס וחלילה, בעד דמוקרטיה, אלא בעד דיקטטורה ושלילת זכויות, כי זה, איך אומרים, סחורה שיש לה פופולריות.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני מציע להוריד, להצביע נגד הצעת החוק הזאת, ואני מציע שיהיה דיון רציני: בשביל מה צריך חסינות של חבר כנסת כאשר החסינות פועלת נגד חבר הכנסת ומצמצמת את מרחב פעולתו במקום להרחיב אותה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת רוזין, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת עפר שלח, וחברת הכנסת זנדברג אחריו.

יחיאל חיליק בר: ישראל אייכלר.

יחיאל חיליק בר: מי שלא נמצא, יימחק מרשות דיבור.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

מיכל רוזין: לילה טוב לכולנו.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת, אני חייבת לומר שהצעות החוק האלה שמציעים כאן – וחבר הכנסת ביטן יודע, התנגדתי להן ארוכות גם בדיון בוועדת הכנסת – הן בעייתיות מאוד בעיני.

מיכל רוזין: אני לא נחשבת בכנסת לפורעת חוק ולא כמי שמשתוללת או מועמדת להיות קליינטית של ועדת האתיקה.

מיכל רוזין: ואני מבינה גם את התסכול של ועדת האתיקה, שהם לא יודעים איך לעצור את פרץ ההתנהגות – כפי שהם מתארים זאת – השלילית של חברי הכנסת.

מיכל רוזין: אבל זהו לא תפקידם.

מיכל רוזין: זהו לא תפקידם.

מיכל רוזין: מדובר בוועדה פוליטית-פנימית של הכנסת.

מיכל רוזין: אתם לא שופטים.

מיכל רוזין: אף אחד לא מינה אתכם לשפוט, ולכן, כן, יש גבולות ויש סייגים למה שאתם יכולים להכריע בו ולמה שאתם יכולים לעשות ולמה שאתם יכולים להטיל על חברי כנסת.

מיכל רוזין: והגבולות האלה הם סבירים, לאור העובדה שמדובר בוועדה פנימית-פוליטית.

מיכל רוזין: ולכן, כאשר אתם מדברים על שלילת שכר של חברי כנסת, אני חושבת שיש פה פגיעה מהותית בעצמאות חברי הכנסת.

מיכל רוזין: ואני רוצה לומר – חברי דב חנין אמר שמדובר על זה שגם אם משעים חבר כנסת, הוא עדיין צריך להגיע לכנסת.

מיכל רוזין: זה לא רק זה – חבר כנסת נבחר על-ידי הציבור; הציבור הוא שנתן לו את המנדט להיות פה, לא אף אחד מאתנו.

מיכל רוזין: ולכן, גם כאשר הוא אינו מגיע לכנסת וגם כאשר הוא לא נמצא בוועדות או במליאה הוא עדיין נבחר ציבור, הוא עדיין משרת את הציבור שלו.

מיכל רוזין: ולא אנחנו נחליט כיצד הוא משרת את הציבור שלו.

מיכל רוזין: ולכן, לשלול ממנו שכר זה לפגוע בתפקידו כנבחר ציבור ולפגוע בציבור ששלח אותו לכאן, ואני חושבת שזו חריגה מסמכותה של ועדת האתיקה.

מיכל רוזין: גם בנושא נזק לרכוש, הרי כל העניין של כוונה ליצור נזק – הרי לא מדובר פה בחברי כנסת שנכנסים פה לאולם עם גרזן ומתחילים לשבור כיסאות.

מיכל רוזין: מדובר בחברי כנסת שמנסים להביע את עמדתם בדרך שאפשר להתווכח אם היא מקובלת, לא מקובלת.

מיכל רוזין: ישב פה עד לפני רגע סגן השר פרוש, שכבל את עצמו באזיקים, אני מזכירה לכם, למיקרופון בכנסת התשע-עשרה.

מיכל רוזין: הוא לא התכוון שייווצר נזק למיקרופון, אבל ברגע שהסדרנים משכו אותו בכוח כדי להוציא אותו, אזי נגרם נזק למיקרופון.

עמר בר-לב: אז שוועדת האתיקה תטיל קנס על הסדרנים.

מיכל רוזין: היא תטיל קנס על הסדרנים?

מיכל רוזין: הכנסת צריכה להביא בחשבון שיכולים לקרות מקרים.

מיכל רוזין: כמו שנגרם נזק לרכב שאנחנו נוסעים בו, כמו שקורים דברים אחרים, יש נזק, ויש ביטוח לכנסת.

עמר בר-לב: יש השתתפות עצמית.

מיכל רוזין: לא יכול להיות שחבר כנסת, במסגרת תפקידו, כשהוא מנסה להביע את עמדתו בדרכים כאלה, בין שהן מקובלות עלי ובין שלא; בין שהוא קושר את עצמו ובין שהוא שופך מים – הוא לא מתכוון עכשיו.

מיכל רוזין: הוא לא לקח את המיקרופון והוציא אותו.

מיכל רוזין: והשאלה של כוונת מכוון – האם הוא התכוון ליצור נזק?

מיכל רוזין: עכשיו ועדת האתיקה תצטרך לשבת ולעשות משפט: האם הוא התכוון במה שהוא עשה לגרום נזק?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מיכל רוזין: אני חושבת שאלה סמכויות שלא צריכות להיות בידי ועדת האתיקה, בידי ועדה פוליטית.

מיכל רוזין: אני חושבת שאם רוצים לתבוע אותו אפשר ללכת לבית-דין ולתבוע אותו על נזקים כספיים כאלה או אחרים.

מיכל רוזין: בוודאי לא ועדה שלנו, פנימית, צריכה להכריע בדברים האלה.

מיכל רוזין: זו חריגה מהסמכות.

מיכל רוזין: לפעמים, כשאין לנו כלים להתמודד, זה לא אומר שכל כלי כשר.

מיכל רוזין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שלח – אינו נמצא; זנדברג – אינה נמצאת; אייכלר, טלב אבו עראר.

יחיאל חיליק בר: יואל חסון – בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת לביא.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני כבר שנים מוטרד משחיקת מעמדו של חבר הכנסת.

יואל חסון: אחד העקרונות הבסיסיים של הפעילות והעבודה של חברי הכנסת זה באמת מה שמקנה לנו גם חוק החסינות, כמובן, וגם חופש הפעולה.

יואל חסון: אומנם, לצערי, חופש הפעולה הזה נבחן ומאותגר שוב ושוב על-ידי חברי הכנסת – על-ידי חברי כנסת מכל סיעות הבית ומכל הצדדים – וזה, לצערי, מה שמוביל לשחיקה ומייצר כל הזמן עוד רצונות של עוד רגולציה שמצמצמת את חופש הפעולה של חברי הכנסת.

יואל חסון: אני קודם כול מצטער מאוד שאנחנו מגיעים למצבים כאלה, ואני חושב שבהקשר הזה חברי הכנסת צריכים, לגבי הסעיף הזה – אני לא מדבר על סעיף הנזק, תכף אני אגיד מילה על זה – לדחות את הסעיף הזה ולהצביע נגד.

יואל חסון: אני חושב שזאת הגברת סמכות דרמטית.

יואל חסון: היא כזאת שמטילה – ראינו מצבים בעבר שוועדת האתיקה לא תמיד הייתה מאוזנת, ועדת האתיקה לא תמיד התנהלה לפי כללים שרצינו.

יואל חסון: היה אפילו מצב שאני זוכר, שיושב-ראש כנסת נאלץ להחליף – אומנם זה נעשה באלגנטיות, אבל להחליף – יושב-ראש ועדת אתיקה.

יואל חסון: אנחנו צריכים להיזהר, בכל זאת מדובר כאן בגוף פנימי שלנו שיושבים בו חברי כנסת ואנשים פוליטיים.

יואל חסון: וצריך להיזהר מבחינת היכולת שלנו להגביל את תפקוד חברי הכנסת.

יואל חסון: נושא השכר הוא עניין שבוודאי מגביל, ובוודאי עם העובדה שנדרש המשך הפעילות, לפחות בכל הקשור להצבעה.

יואל חסון: לכן, אני לא הייתי מצביע בעד הסעיף הזה.

יואל חסון: אני מציע לחברי הכנסת – תראו, אני בפעם הראשונה נבחרתי לבית הזה ב-2006.

יואל חסון: כשאני מסתכל היום – ואני בדקתי את זה – על מעמד חברי הכנסת מבחינת היכולות, הסמכות, האפשרות של ההשפעה, אנחנו נמצאים במגמת ירידה; אנחנו נמצאים במגמת ירידה.

יואל חסון: בסוף, תזכרו שהכנסת היא נציג הריבון, וממנה בכלל שואבת הממשלה את הכוח – ראש הממשלה והשרים.

יואל חסון: שום דבר לא יכול לקרות ללא חברי הכנסת.

יואל חסון: ולכן, להפוך את חברי הכנסת לסוג של מכונות הצבעה – חברת הכנסת ברקו, אפרופו מכונות הצבעה – להפוך את חברי הכנסת למכונות הצבעה, להגביל את יכולת הפעולה שלהם, להגביל את חופש הפעולה שלהם, להגביל את האפשרות שלהם לייצר בחופש שניתן להם את היכולת לייצג את הבוחרים שלהם – –

ענת ברקו: – – –

יואל חסון: – – זה, אדוני היושב-ראש, תקדים בעייתי שלא הייתי נכנס אליו.

ענת ברקו: – – –

יואל חסון: מילה אחרונה בנושא הטכני.

יחיאל חיליק בר: ממש אחרונה.

יואל חסון: ממש אחרונה.

יואל חסון: בנושא הטכני, אני לא יודע מה זה ואיך אבחנו מה בכוונה, מה לא בכוונה, אם קלקל את המיקרופון בכוונה, אם הוא לא קלקל את המיקרופון בכוונה; אם נשפכו לו מים כי הוא התכוון להתיז אותם על חבר כנסת, או כי הם סתם פשוט נשפכו ושרפו את המיקרופונים.

יואל חסון: לא יודע.

יואל חסון: נראה לי שנכנסים פה לשטחים אפורים.

יואל חסון: אבל זה לא מה שמטריד אותי.

יואל חסון: מה שמטריד אותי באמת זה ההצעה הראשונה.

יואל חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נמצאת.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג' – נמצא.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: להתיז ספריי מותר?

יחיאל חיליק בר: מה?

מאיר פרוש: ספריי, להתיז ספריי.

יואל חסון: כל עוד זה – – – אבל אם זה לעיניים של חבר כנסת – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פרוש, אזיקים אסור, את זה אני יכול להגיד לך.

מאיר פרוש: מישהו מוכן להביא את הקבלה – שזה אכן נשבר?

יחיאל חיליק בר: אזיקים אני יודע שאסור.

מאיר פרוש: מישהו מוכן להביא קבלה – שזה אכן נשבר?

מאיר פרוש: מישהו מוכן להביא קבלה כזאת?

יחיאל חיליק בר: שמה?

מאיר פרוש: שאכן המיקרופון נשבר?

איציק שמולי: למה, אתה תשלם?

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע.

מאיר פרוש: אל תהיה בטוח.

יחיאל חיליק בר: אני זוכר את הסצנה, אבל אני לא יודע אם זה נשבר או לא.

מאיר פרוש: – – – שהיה נזק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר – –

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': – – חברים, אני לא מופתע מחבר הכנסת דוד ביטן, ולא מאורן חזן, ולא מירון מזוז, ולא מאמסלם.

עיסאווי פריג': הכול צפוי.

עיסאווי פריג': אצלכם הכול מותר.

דוד ביטן: גם אתה צפוי.

דוד ביטן: גם אתה.

אורן אסף חזן: מה זה?

אורן אסף חזן: מה זה ככה?

עיסאווי פריג': אצלכם הכול מותר.

עיסאווי פריג': הכללים – – –

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

עיסאווי פריג': אבל כשאני שומע בצד שחבר הכנסת עמר בר-לב – –

אורן אסף חזן: התרגלת שאומרים לך הכול בפרצוף.

עיסאווי פריג': – – אני יושב ובאוזן שומע שהוא תומך ונותן רוח גבית, נותן את ההכשר ואת תעודת ההכשר לדבר כזה, אני שואל – –

עמר בר-לב: אני מדבר אחריך.

עמר בר-לב: חכה, אולי.

עיסאווי פריג': – – אני שואל את עצמי כמה וכמה שאלות.

עיסאווי פריג': תראה, אנחנו הפסקנו להיות מופתעים, כי גם בית-המשפט, השופטים – השופטים – הרשו לעצמם כאן להעניש אותנו.

עיסאווי פריג': הענישו אותנו בשני מובנים: הביאו חקיקה לקצוב ענישה ולחדד ענישה, ואין לך, אדוני השופט, שיקול דעת, והביאו את זה בצד האחר, צד האיום: שופט שלא ינהג על-פי כללים מסוימים – השר לביטחון פנים, אני לא יודע לאן הוא נעלם – אנחנו לא נקדם אותו.

עיסאווי פריג': אם עשו את זה לשופטים – – –

יואל חסון: אדוני, אין שר במליאה.

יואל חסון: דבר כמה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': כן, נכון.

יחיאל חיליק בר: יואל, אתה רוצה להחליף אותי פה?

עיסאווי פריג': זו סוגיה מאוד חשובה.

אורן אסף חזן: זה לא נכון.

אורן אסף חזן: זה לא נכון.

עיסאווי פריג': אם הרימו יד, והרימו קול, והרימו חקיקה על הרשות השופטת, מי אנחנו שלא ניפגע מכם?

עיסאווי פריג': עשיתם את זה, איימתם, וזה עבר.

עיסאווי פריג': עכשיו באים אלינו.

עיסאווי פריג': אנחנו נבחרי ציבור.

עיסאווי פריג': אלפי אנשים כל אחד ואחד מאתנו מייצג; שליחי ציבור שצריכים להיות תחת הרחמים של חבר הכנסת דוד ביטן, ששייך לגוף פוליטי אחר, כדי להפעיל את חוק ההשתקה על-פי הרוח הגבית של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

עיסאווי פריג': הרי הוא שר התקשורת, שמצפצף על בג"ץ.

עיסאווי פריג': בג"ץ אמר לו: אסור לך להחזיק ביותר מתיק אחד.

עיסאווי פריג': הוא מחזיק חמישה תיקים: ראש ממשלה, שר תקשורת, שר לשיתוף פעולה אזורי, כלכלה וחוץ.

עיסאווי פריג': מצפצף.

עיסאווי פריג': למה שלא יצפצף עלינו?

עיסאווי פריג': ואנחנו ניתן לו יד?

עיסאווי פריג': ניתן לו יד לחוק ההשתקה, לחוק סתימת הפיות?

עיסאווי פריג': ועוד נגיד שחבר הכנסת, יש לו חסינות?

עיסאווי פריג': על איזה חסינות, על איזה כלאם פאד'י אנחנו מדברים?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': לא, אדוני, אין שר.

עיסאווי פריג': אני מדבר – כל השיחה, ואין שר.

יחיאל חיליק בר: זו החלטה שלי, אבל אני אוסיף לך עוד דקה.

עיסאווי פריג': לא, אין.

עיסאווי פריג': אין שר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, אני מבקש לקרוא לשר.

עיסאווי פריג': אין.

עיסאווי פריג': אין שר.

עיסאווי פריג': אין.

עיסאווי פריג': תן לנו את הכבוד הראוי.

עיסאווי פריג': אתה לא יכול לעשות לנו את זה.

יחיאל חיליק בר: הוא ביקש לאכול משהו בחוץ.

עיסאווי פריג': אז מה?

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לך דקה.

עיסאווי פריג': בסדר, נפל בחלקי.

יחיאל חיליק בר: אל תחליט בשבילי איך לנהל את המליאה.

עיסאווי פריג': לא, בכיף, אבל באמת, גם אתה עלינו?

אורן אסף חזן: אתה לא חייב לתת לו, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תמשיך בינתיים לדבר.

עיסאווי פריג': אז אני שואל אתכם – – –

יחיאל חיליק בר: חזן, אתה רוצה לשתות קפה בחוץ?

יחיאל חיליק בר: התגעגעת?

אורן אסף חזן: מאיים?

יחיאל חיליק בר: כן.

אורן אסף חזן: מאיים?

יחיאל חיליק בר: כן, אני מאיים עליך.

עיסאווי פריג': חוק סתימת הפיות – –

אורן אסף חזן: – – – הבסיס לכלום ושום דבר.

אורן אסף חזן: עד כאן.

עיסאווי פריג': – – והפגיעה, step by step, בחסינות שלנו – אסור שניתן להם יד, אדוני.

אורן אסף חזן: יש שר במליאה.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

עיסאווי פריג': סוגיה נוספת – – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: יש שר במליאה, יש שר.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אורן אסף חזן: תם הזמן.

עיסאווי פריג': תן לי דקה.

עיסאווי פריג': אני אסיים.

אורן אסף חזן: אני נותן לך משפט.

אורן אסף חזן: משפט.

עיסאווי פריג': לגבי סעיף 42, חברים – –

אורן אסף חזן: תם הזמן.

עיסאווי פריג': – – תאונת דרכים – –

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לו דקה, חבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': – – בכל תאונת דרכים יש השתתפות עצמית.

אורן אסף חזן: אני עושה רעש, תוסיף לו עוד עשר דקות.

אורן אסף חזן: אתה היושב-ראש, לא אני.

עיסאווי פריג': וואלכ, תפסיק.

יחיאל חיליק בר: נוספה לך בזכות אורן חזן דקה.

עיסאווי פריג': תפסיק כבר.

יחיאל חיליק בר: עכשיו תמשיך לצעוק.

עיסאווי פריג': אתה מפריע.

עיסאווי פריג': תפסיק.

יחיאל חיליק בר: תמשיך לצעוק.

אורן אסף חזן: אני לא מפריע לו.

יחיאל חיליק בר: אז די.

יחיאל חיליק בר: תן לו לדבר.

יחיאל חיליק בר: בחייאת דינכ.

אורן אסף חזן: – – – אני, יש לי את כל הלילה, חביבי.

יחיאל חיליק בר: בסדר, יש לך את כל הלילה.

עיסאווי פריג': באים כאן – –

מיכל בירן: אל תאיים, אורן.

מיכל בירן: אל תאיים.

עיסאווי פריג': – – ומביאים הצעה לחוק – –

אורן אסף חזן: אני לא מאיים.

עיסאווי פריג': – – לפגוע לנו בכיס, כאילו לפגוע לנו בכיס, זה ישתיק אותנו.

עיסאווי פריג': לא, אדוני.

עיסאווי פריג': לא, ידידי עמר בר-לב, זה לא יפגע בנו.

עיסאווי פריג': לא ישתיקו אותנו.

עיסאווי פריג': לא המשכורת הביאה אותנו לכאן; הביאו אותנו לכאן חופש הביטוי והדמוקרטיה שאתה מאמין בה, ולא ועדת אתיקה ולא דוד ביטן, שיבוא לכפות עלינו.

עיסאווי פריג': זה מה שהביא אותנו לפה, לא 10,000 ולא 5,000.

עיסאווי פריג': תקבעו מה שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': נמשיך להגיד את דעתנו.

אורן אסף חזן: אם אפשר, את כל המשכורת.

אורן אסף חזן: תפסיקו עם ההסתה.

עיסאווי פריג': נמשיך להגיד את דעתנו.

עיסאווי פריג': אז, חברים, נכון שלזילות אין גבול, מתברר כאן – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

עיסאווי פריג': – – אבל די.

עיסאווי פריג': די – –

אורן אסף חזן: הייתה לך שעה לדבר, אתה מדבר על – – –

עיסאווי פריג': – – זילות.

עיסאווי פריג': זילות.

עיסאווי פריג': חושך.

עיסאווי פריג': אתם עושים מהבית הזה חושך.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן, תודה רבה.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

עיסאווי פריג': חושך.

עיסאווי פריג': די.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: אתם עושים חושך – – –

יחיאל חיליק בר: חזן, אנחנו שמענו שיש לך את כל הלילה, ואנחנו יודעים שאתה טוב בחיי לילה, הכול בסדר.

יחיאל חיליק בר: עכשיו תירגע ותן לנו לנהל את המליאה, בסדר?

יחיאל חיליק בר: באמת.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: כן, אתה גם אמרת את זה בגאווה.

יחיאל חיליק בר: הכול בסדר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לסיים את הדיון בצורה מכובדת.

אורן אסף חזן: למה היושב-ראש צוחק?

יחיאל חיליק בר: זה בכלל לא מצחיק.

יחיאל חיליק בר: האמת היא שזה בכלל לא מצחיק.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדעת למה היושב-ראש צוחק.

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: מה קרה, היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: אוסאמה סעדי.

אורן אסף חזן: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת אראל מרגלית, באסל גטאס.

יחיאל חיליק בר: עמר בר-לב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת גרמן, שאינה נוכחת.

יחיאל חיליק בר: יוסף ג'בארין, אסף אורן חזן – –

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את – – –

יחיאל חיליק בר: – – וקארין אלהרר – אחרונה.

יחיאל חיליק בר: אם הם לא יהיו פה, אז עוד שניים: חזן – – –

קריאות: – – –

אילן גילאון: – – –

עמר בר-לב: בואו נתחיל מהחלק הקל.

עמר בר-לב: החלק הקל זה החלק השני של החוק – חבר כנסת גרם לנזק.

עמר בר-לב: הוא לא התכוון אבל הוא גרם לנזק, אני לא רואה סיבה שהוא לא ישלם על הנזק שהוא גרם.

עמר בר-לב: אני חניתי במקום חניה אסור – לא שמתי לב.

עמר בר-לב: לא כי רציתי להיות פושע; לא שמתי לב וקיבלתי קנס ממשטרת ישראל, ואני צריך לשלם את הקנס הזה.

עיסאווי פריג': זה לא אותו דבר.

עמר בר-לב: אז מה?

עמר בר-לב: זה שאני משלם את הקנס מונע ממני את תפקידי הפרלמנטרי?

עמר בר-לב: החופש, החסינות – היא לא ניתנה לדברים האלה.

עמר בר-לב: לכן, אם חבר כנסת – בוודאי אם זה בכוונה, אבל גם אם זה לא בכוונה – גרם לנזק משמעותי, אז בהחלט לא אוטומטית הוא לא צריך לשאת בשום נזק.

עמר בר-לב: אני גם לא אומר שאוטומטית הוא צריך לשאת בנזק, אבל זה בהחלט דבר ששווה לדבר עליו – –

מיכל רוזין: ומי יחליט – – –

עמר בר-לב: – – ובשביל זה יש את ועדת האתיקה.

זהבה גלאון: בשביל זה יש את ועדת האתיקה?

עמר בר-לב: אני מציע, אפשר בכלל ללכת לקיצון, לקיצוניות.

עמר בר-לב: אם ועדת האתיקה היא רק כלי פוליטי כנגד האופוזיציה, אז בוא נבטל את ועדת האתיקה בכלל.

קריאה: נכון.

עמר בר-לב: אני לא חושב שמישהו כאן מציע לבטל את ועדת האתיקה.

עמר בר-לב: השאלה היא איזה כלים יש לוועדת האתיקה בידיים; האם חלק מהכלים הם הכלים הקיימים או האם יש להוסיף עוד כלים שקשורים בקנס כזה או אחר.

עמר בר-לב: זו שאלה בהחלט מעניינת, שאלה בהחלט רלוונטית, ואני לא בטוח שאוטומטית התשובה היא לא; בהחלט יש על מה לחשוב.

עמר בר-לב: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת בר-לב.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גרמן – אינה נמצאת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אורן חזן, ואחריו – קארין אלהרר.

יחיאל חיליק בר: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת גלאון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לך שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דיבר קודם לכן חברי לסיעה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ותהה מדוע אנחנו צריכים את החסינות כאשר כל הזמן מכרסמים בה.

יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שיכול להיות שכשמדברים על חברי כנסת, בדרך כלל אחד הדברים שישר קופצים לנו זה החסינות של חברי הכנסת, שמתגאים באותה חסינות: לא עושים חיפוש, אפשר להיכנס למקומות, אפשר להיכנס אפילו למשכן הכנסת עם הרכב.

יוסף ג'בארין: אני דווקא בגישה שעל החסינות הזאת אסור לוותר וצריך רק לחזק אותה, ולכן אני תוהה, חבר הכנסת ביטן – חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת דוד ביטן – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, קורא לך – – –

יוסף ג'בארין: שלוש פעמים קראתי לך.

יוסף ג'בארין: אני תוהה פשוט מה הביא אותך להחלטה הזאת של ועדת הכנסת.

יוסף ג'בארין: בדרך כלל, כשמביאים הצעה שאמורה לכרסם בחסינות של חברי כנסת – משהו שאמרתי שאנחנו מתגאים בו במליאה הזו, אז צריך להיות פשוט עם סיבה.

יוסף ג'בארין: אז אתה מגיע ואומר, צריך פשוט לשלול שכר של חבר כנסת, עד חודש ימים.

יוסף ג'בארין: מה מביא אותך להחלטה שנחשבת יחסית קיצונית כזאת – לפגוע בשכר של חבר כנסת?

יוסף ג'בארין: זה יכול להגיע לעשרות אלפי שקלים, אבל תסביר לנו מה הסיבה.

יוסף ג'בארין: סתם, על פגיעה חמורה, אני עושה את זה?

יוסף ג'בארין: אני חושב, חבר הכנסת ביטן, עם כל הכבוד, זה פשוט זילות של חסינות חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: זה פשוט זילות.

יוסף ג'בארין: אתה היית אמור לבוא לכאן ולשכנע אותנו, ולעבוד קשה, כדי להגיד למה בכלל אתה עושה את זה, למה אתה רוצה לכרסם בחסינות, כשאני מצפה ממך כיושב-ראש ועדת הכנסת דווקא לחזק אותה.

): אני גם מחזק כשצריך, תאמין לי.

יוסף ג'בארין: לא, אבל אתה עמדת כאן ולא אמרת כלום לגבי הצורך בזה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – – במשמרת שלך – – –

יוסף ג'בארין: – – ששינויים בתקנון, חקיקה חדשה – כל שינוי אמור לענות על בעיה מסוימת.

יוסף ג'בארין: זה לא בגלל שאני חושב שזה נכון, אלא אתה אומר לנו מה הבעיה, וכדי להתמודד עם הבעיה הזאת אתה מביא את ההצעה הזאת, ואז מבינים את זה.

יוסף ג'בארין: במציאות, גם של הכנסת הזאת – ואולי של קודמתה, ואולי גם של קודמתה – אני חושב שיש קושי מאוד משמעותי בכל מחשבה על צמצום חסינות חברי הכנסת, כי מי שנפגע בדרך כלל מהעבודה של ועדת האתיקה – ואני מזמין אתכם לבדוק את ההתנהלות ואת מי מביאים בפניה ומה הנושאים – זה בדרך כלל חברי כנסת, הייתי אומר, מהאופוזיציה, אבל בעיקר מקבוצות מיעוט ובעיקר מהמפלגות, הייתי אומר, הערביות או הערביות-יהודיות.

אורן אסף חזן: תהית אולי פעם למה?

יחיאל חיליק בר: תן לו לסיים.

יחיאל חיליק בר: עוד עשר שניות.

יחיאל חיליק בר: תן לו לסיים, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: נו, באמת.

אורן אסף חזן: אני רק תוהה אם הוא מבין למה – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוסיף לו זמן.

יוסף ג'בארין: מה, מה השאלה שלך?

אורן אסף חזן: נשאלה שאלה בשקט, לא בריב.

יוסף ג'בארין: מה השאלה שלך?

אורן אסף חזן: האם תהית פעם למה באמת אותה קבוצה שאתה מדבר עליה היא שנזכרת בוועדת האתיקה?

יוסף ג'בארין: אני אומר לך מה התשובה.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך מה התשובה: כי הם לא נמצאים בקונסנזוס של השיח בישראל – –

אורן אסף חזן: זהו.

יוסף ג'בארין: – – וזה מאוד לגיטימי לא להיות בקונסנזוס.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה להגיד לך עוד דבר חשוב לגבי החסינות: החסינות ברמה ההיסטורית והאידיאולוגית נועדה להגן על חברי הכנסת שהם במיעוט ובאופוזיציה – –

אורן אסף חזן: אבל היא לא נועדה – – –

יוסף ג'בארין: – – כדי לא לתת לקבוצת הרוב וכדי לא לתת לקואליציה לפגוע – –

אורן אסף חזן: אבל היא לא נועדה – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: – – בחברי הכנסת הללו.

יוסף ג'בארין: ולכן, דווקא בגלל השאלה שלך, בגלל מה ששאלת – – –

אורן אסף חזן: – – – כדי לפגוע במדינה.

יוסף ג'בארין: דווקא בגלל מה ששאלת, אני אומר לך שכל הרעיון הזה של החסינות נוצר כדי להגן על המשכן ועל חברי הכנסת – –

אורן אסף חזן: אבל לא – – –

יוסף ג'בארין: – – שמייצגים את הציבור ולא לאפשר לקואליציה – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: נא – סיימת.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

אילן גילאון: מה זה הבריונות הזאת – – –

אורן אסף חזן: מה הוא מדבר אלי ככה – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אתה הבא בתור.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוציא אותך עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אתה מעיר את הדיון סתם – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – בעשר השניות האחרונות של הדובר, ואז אתם שואלים למה אני מוסיף זמן.

יחיאל חיליק בר: אז תכבד מבוגרים ממך, לא יזיק לך, וב.

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: תכבד את עצמך – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: חבל, אתה הבא בתור.

אילן גילאון: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – תכבד אותו.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: זה לא נותן לך זכות.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, אז תירגע.

אורן אסף חזן: עם כל הכבוד, אני לא פניתי אליו ולא דיברתי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: הוא חצוף.

זהבה גלאון: – – – כל הזמן.

זהבה גלאון: די.

יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר: זו הצעה פסולה.

יוסף ג'בארין: אף אחד לא ביקש להרחיב את הסמכויות של ועדת האתיקה, לא הצבעתם על שום צורך לעשות את זה, ולכן מלכתחילה לא היה מקום להביא את זה להצבעה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, בבקשה, שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר, אני מבין, לא פה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת גלאון, אחרונת הדוברים, ואז תהיה תשובתו של חבר הכנסת ביטן.

קריאה: אורן – – –

יחיאל חיליק בר: יש לך בול שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה זה בול?

יחיאל חיליק בר: בול שלוש דקות.

יואל חסון: יש פה חברי כנסת שהם מכונות הצבעות.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מסתבר שיש פה חבורה של אנשים יפי-נפש, ששייכים לקבוצה מאוד מאוד מצומצמת – –

ג'מאל זחאלקה: יש מכוערי-נפש.

אורן אסף חזן: – – של מפלגה מאוד מאוד מצומצמת – – –

ג'מאל זחאלקה: יש מכוערי-נפש.

אורן אסף חזן: אם אתה יכול לדבר בעברית נעימה, שנבין אותך, ותגמגם ברור.

מירב בן ארי: – – –

אורן אסף חזן: יש פה חבורה של אנשים ששייכים לגוף מאוד מאוד מצומצם, גם בחברה הישראלית, למפלגה מאוד מאוד מצומצמת, שכנראה שכחה שהם חלק מהעם היהודי.

אורן אסף חזן: מפלגת מרצ, מה קרה?

אורן אסף חזן: לא נעים לכם לשמוע שאני שם את האמת בפרצוף של המפלגה הפלסטינית המאוחדת?

אורן אסף חזן: מה קרה?

אורן אסף חזן: כואב לכם לשמוע?

אורן אסף חזן: החסינות נועדה לשמור על חברי הכנסת, אבל היא לא נועדה לפגוע במדינה; היא לא נועדה להיות כלי להכפיש את חיילי צה"ל; היא לא נועדה להיות כלי כדי לפגוע בגבולותינו.

אורן אסף חזן: חברים, להתעורר.

אורן אסף חזן: יפי הנפש ממרצ, לא ניתן לכם.

אורן אסף חזן: זה בסדר שאתם מאחדים אתם פעולה.

אורן אסף חזן: לא עוד הרבה זמן – – –

בצלאל סמוטריץ': אורן – – – להתעורר ב-11 בלילה – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תנו לו, תנו לו לסיים.

אורן אסף חזן: אני, אחרי שחבר הכנסת הזה עם האות השביעית, שלא נזכיר את שמו, הרשה לעצמו לכנות אותי בשם גנאי, אני יכול להגיד לו: חביבי, אני כבר אמרתי לך עשר פעמים, ואמשיך להגיד לך את זה פעם אחרי פעם:

אורן אסף חזן: אם אתם לא תתנהגו יפה אנחנו נעניש אתכם, ואם אתם לא תדעו את מקומכם אנחנו נראה לכם את מקומכם.

אורן אסף חזן: ואם היום נשאלה השאלה – שאל פה חבר הכנסת נחמן שי קודם: איך אותם פלסטינים מסכנים, איך הם יכולים כאשר אנחנו לא נותנים להם שום מוצא – –

מיכל בירן: אורן, זה מביש שאתה מדבר ככה – – –

אורן אסף חזן: – – אז אני רוצה לגלות לכם סוד: יש מוצא.

אורן אסף חזן: יש גשר אלנבי שאפשר לחצות אותו לירדן; יש מעבר ברפיח; יש שער לעזה.

אורן אסף חזן: אני אישית מוכן לממן לכם את הכרטיס, חד-כיווני.

אורן אסף חזן: אחלה של מוצא, בכיוון אחד.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: תאמין לי, אני יכול לספר לך שהדרך שאתה תבחר בה, אם צריך גם אפרוס לך שטיח אדום מחוץ לגבולות המדינה.

אורן אסף חזן: חברי חבר הכנסת דוד ביטן, אני רוצה להגיד לך תודה.

אורן אסף חזן: אני אומר לך, תשמע, אני פעם אחרי פעם מתפעל.

אורן אסף חזן: הציבור בישראל לא מבין עד כמה העבודה שלך חשובה, עד כמה אתה משקיע.

עיסאווי פריג': לתפארת הליכוד, אורן חזן.

עיסאווי פריג': לתפארת – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לך תודה.

אורן אסף חזן: זה לא רק אני, זה גם חברי הכנסת האחרים, שקצת קשה להם לפרגן לך.

אורן אסף חזן: לפעמים אוכל אותם שהם לא היו אלה שנלחמו באותם חבורת – אמרתי לפני כמה ימים את המילה פושטק, אז אמרו לי שהיא לא פרלמנטרית, אז אגיד את זה בצורה יותר מעודנת: חבורת פורעים שמשתמשים בחסינות, בכיסא, בכל מה שהם מקבלים פה, ובשררה, כדי להכפיש את המדינה.

אורן אסף חזן: מקומכם לא אתנו, ואנחנו נעשה את הכול כדי להוציא אתכם, בראש ובראשונה מבית-המחוקקים של מדינת ישראל – מדינה יהודית, ביתם ומבטחם של העם היהודי – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – ובשלב מאוחר יותר גם מגבולותינו.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואגיד, ברשותך, אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: הפריעו לי פה רבות, רק שאתה לא אמיץ דייך להשתיק פה את האנשים.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: אתה עושה פה איפה ואיפה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני נותן לך משפט אחרון.

יחיאל חיליק בר: יש לי הרבה מה להגיד על מה שאמרת, אבל אני לא אגיד.

יחיאל חיליק בר: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: אתה יודע שאני ואתה חברים טובים, משתפים פעולה, רק תהיה מספיק אמיץ לשמור עלי.

אורן אסף חזן: תראה איך הם מתפרעים, מבזים את כנסת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אז אני נותן לך משפט אחרון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חברים – – –

אורן אסף חזן: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: אני אגיד שאני אמרתי שכשאני רואה את חנין זועבי אז רע לי על הלב.

אורן אסף חזן: היא לא לבד – גם כשאני רואה אותך רע לי על הלב, ואני מקווה שסוף-סוף יינקטו למולכם צעדים קשים.

אורן אסף חזן: כן, ייקחו לך את המשכורת, ואני גם אפעל כדי שגם את הבית שלך, שבנוי על קרקע חקלאית בצורה בלתי חוקית, אנחנו נהרוס.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תעיף אותו מכאן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זהבה גלאון, אחרונת הדוברים, ואחריה – יו"ר הוועדה דוד ביטן.

אורן אסף חזן: – – – הוא שר בממשלה.

יחיאל חיליק בר: דוד ביטן רשם את המחמאות של אורן חזן – – –

אורן אסף חזן: – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, על זה נאמר: האוזן סובלת הכול.

אורן אסף חזן: על זה נאמר:

אורן אסף חזן: ויפתח ה' את פי האתון.

ג'מאל זחאלקה: – – – חמש.

ג'מאל זחאלקה: זה אשתי והבנות שלי.

יואל חסון: ממתי מדברים בלי שר במליאה?

יואל חסון: איפה שר?

יחיאל חיליק בר: אבקש לקרוא לשר.

יחיאל חיליק בר: איפה הוא?

אורן אסף חזן: איך אתה לא מתבייש, איך?

זהבה גלאון: חברי הכנסת, כמה מושכלות יסוד שאני רוצה להעלות כאן, בעיקר לחברי מהאופוזיציה, פחות לחברי מהקואליציה: החסינות ניתנה לחברי הכנסת כדי שהם יוכלו לממש את חופש הביטוי שלהם, כדי שהם יוכלו לממש את חופש הביטוי גם אם הביטוי מקומם.

אורן אסף חזן: רגע – – –

זהבה גלאון: עד עכשיו – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: אתה מגזים.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני באמת התאפקתי.

יחיאל חיליק בר: תירגע, תן לה לדבר.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוציא אותך מהמליאה.

אורן אסף חזן: זה לא הוגן.

אורן אסף חזן: איפה הצדק?

אורן אסף חזן: למה להם לא קראת?

אורן אסף חזן: רק לי?

זהבה גלאון: – – עמדנו ושמענו כאן את ההתלהמות שלך.

זהבה גלאון: עכשיו שלא תעז.

זהבה גלאון: אני מזהירה אותך שלא תעז.

אורן אסף חזן: את מזהירה אותי?

זהבה גלאון: כן, אני מזהירה אותך.

זהבה גלאון: בדיוק.

זהבה גלאון: כדאי שתלמד כמה מושכלות יסוד, חבר הכנסת חזן.

זהבה גלאון: תלמד היטב, אבל.

זהבה גלאון: החסינות ניתנה לחברי הכנסת – אני חוזרת – כדי שיוכלו לממש את חופש הביטוי שלהם, גם אם הביטוי מקומם.

זהבה גלאון: גם אם הביטוי מקומם.

אורן אסף חזן: אני מסכים אתך.

זהבה גלאון: והחסינות נועדה בעיקר לחברים מהאופוזיציה, שהם לא במפלגת השלטון, שיוכלו לפעול – אל תענה לי – כדי שיוכלו לפעול כדי לממש את זכות הביטוי שלהם.

אורן אסף חזן: יש לי שאלה.

זהבה גלאון: באה עכשיו ועדת הכנסת ואומרת שני דברים – ואני רוצה בעיקר לחברי באופוזיציה – אומרת שני דברים: בואו ונטיל סנקציה כספית, ובמקרה של נזק בואו נחייב את חבר הכנסת.

זהבה גלאון: איפה הבעיה, חבר הכנסת עמר בר-לב?

יואל חסון: יש עוד כמה אנשים פה חוץ מחבר הכנסת חזן.

יואל חסון: למה את לא מדברת לכולם?

יחיאל חיליק בר: אתה מוכן בבקשה לאפשר לה לדבר?

זהבה גלאון: זו תחרות קשה, אורן חזן מס' 2.

יחיאל חיליק בר: אני יכול לארגן לשניכם קפה בחוץ.

יחיאל חיליק בר: אין בעיה.

ענת ברקו: – – – כזאת מורה.

אורן אסף חזן: היא לא מורה.

אורן אסף חזן: מורה – – –

זהבה גלאון: זו תחרות קשה, להיות אורן חזן מס' 2.

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: סליחה, אני מבקש הודעה אישית.

יחיאל חיליק בר: אל תתחיל אתי, חבר הכנסת חזן.

זהבה גלאון: כשחבר הכנסת בר-לב עובר עבירה, יש דין פלילי.

זהבה גלאון: אם, כמו שנתת את הדוגמה קודם, הוא פוגע באוטו או יש עוולה אזרחית, יש טריבונל אזרחי שיכול לנקוט את ההליכים האלה נגדו.

זהבה גלאון: באים כאן היום, אחרי שישבה ועדה בראשותו של השופט זמיר בזמנו וקבעה כללי אתיקה לחברי הכנסת, שהכנסת הזאת – גם עכשיו חבר הכנסת רוזנטל הגיש הצעה מקיפה שמאמצת את ההמלצות של השופט זמיר – הכנסת הזאת מבקשת שלא לקבל אותן, או בעצם דואגת שלא לקבל אותן.

זהבה גלאון: באים ואומרים: בואו נחזק קבוצה של ועדת האתיקה, שיש לי הערכה רבה, נניח אפילו לקבוצה הקיימת; יש לי הערכה רבה לכל אחד מהחברים, אבל זו קוניונקטורה פוליטית מזדמנת שמבקשים לתת לה עכשיו כוח בחקיקה, כוח שלא יכול להיות לה.

זהבה גלאון: היא לא יכולה להפוך מוועדת אתיקה, שצריכה לפעול על-פי כללי אתיקה, לטריבונל שיפוטי שיקבע סנקציות, שיופנה רק כלפי חברי כנסת מסוימים – בדרך כלל הם יהיו מהאופוזיציה.

זהבה גלאון: זה פשוט להשתגע.

זהבה גלאון: הכנסת לא יכולה להשתגע ולפגוע בחסינות של עצמה ולצמצם את החסינות של עצמה.

זהבה גלאון: חבר כנסת עושה משהו במזיד, שובר את המיקרופון – קודם כול, יש ביטוח לכנסת – שיעמידו אותו לדין פלילי.

זהבה גלאון: אבל להשתמש בכללי אתיקה כדי לפגוע בחסינות חברי כנסת לקבוצה שהיא לא קבוצה שמייצגת, שהיושב-ראש בחר אותה שתהיה ועדת האתיקה – אנחנו לא יכולים להרשות את זה לעצמנו.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת גלאון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני לא מאשר את הבקשה מהסיבה הפשוטה: היא לא העליבה אותך.

יחיאל חיליק בר: אתה דיברת פה חוקית וגם לא חוקית מעל הבמה.

יחיאל חיליק בר: היא אמרה שזו תחרות קשה להיות אורן חזן 2.

יחיאל חיליק בר: זו לא העלבה, אולי זו מחמאה אפילו.

אורן אסף חזן: היא אמרה את זה – –

יחיאל חיליק בר: – – – הייתי נותן לך.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע, אני לא – – –

אורן אסף חזן: – – אחרי כל מילות הגנאי שנפלטו באולם.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דוד ביטן יסכם את הדיון המשולב, ונעבור להצבעה על כל אחת.

אורן אסף חזן: אתה לא הוגן.

יחיאל חיליק בר: אני אדבר אתך על מה הוגן ומה לא הוגן.

אורן אסף חזן: אתה עושה פה איפה ואיפה.

אורן אסף חזן: קראת אותי לסדר – – –

יחיאל חיליק בר: אולי יגיע היום שגם אתה תשב פה – אני לא יודע אם זה כן או לא; אולי – ואז אתה תפעיל שיקולים אחרים.

אורן אסף חזן: זה לא משוש חיי.

אורן אסף חזן: אני עושה את עבודתי נאמנה גם בלי לשבת שם.

נחמן שי: הוא סגן מושעה, בעצם.

יחיאל חיליק בר: לא, הוא סגן לא פעיל כשאנחנו טוחנים שמירות בגללו, כי הוא גם תופס מקום וגם לא עושה משמרות.

אורן אסף חזן: אני גם עוזר בדברים שאתה רוצה להעלות על סדר-היום.

אורן אסף חזן: בוא, תכבד.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: יסכם יו"ר ועדת הכנסת דוד ביטן את הדיון המשולב, ונעבור להצבעה על כל אחת מההצעות בנפרד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אתה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד לא רוצה – – –

): קודם כול, אומנם אני חבר כנסת חדש, אבל לדעתי חברי הכנסת צריכים לשמש דוגמה.

): אם הם עשו איזשהו דבר שלא שמר על כבוד הכנסת – מדובר פה על הפרות חמורות של אתיקה או על איזשהו נזק שהם עשו – יש טעם ויש היגיון, גם ציבורי וגם אחר, להעניש אותם על כך.

): אתם פשוט עברתם לדבר שלא קשור לחוק הזה.

): זה שזה נמצא בחוק החסינות לא אומר שפוגעים בחסינות.

): יש חסינות שהיא מהותית, שהיא חשובה, ויש דברים פורמליים.

): אף אחד לא פוגע לא בחופש הביטוי, לא בחופש התנועה ולא בדברים מהסוג הזה, שזו בעצם החסינות המהותית.

): תסתכלו על התיקון בחוק, הוא לא מתייחס לזה בכלל.

): אני לא יודע למה הגעתם לנקודה הזו, שאנחנו מתכוונים לפגוע או פוגעים בעניין הזה.

נחמן שי: אנחנו מסתכלים קדימה.

): לא צריך להסתכל קדימה.

): אנחנו מסתכלים – – –

מיכל רוזין: אבל מה יקרה לחברי הכנסת אם לא – – –?

): לא הפרעתי לכם.

): אני מוכן לענות גם על השאלות האלה, אין לי בעיה.

מיכל רוזין: על מה השעו חברת כנסת אם לא על חופש הביטוי?

): השופט – קודם כול, אני אומר:

): אנחנו לא נוגעים פה בחסינות המהותית.

): זה שאנחנו עכשיו מתקנים את סמכויות ועדת האתיקה, שנמצאת בחוק החסינות, זה עדיין לא אומר שאנחנו פוגעים בחסינות המהותית, ואנחנו לא עושים את זה בחוק הזה.

): עכשיו, אנחנו גם – אני לא יודע למה קפצו חברי הרשימה הערבית ומרצ.

): אמרנו פה משהו על ערבים?

): אמרנו משהו על שמאלנים?

): לא אמרנו שום דבר.

): דרך אגב, זה בדיוק העניין – ועדת האתיקה מורכבת מהרכב של כל הסיעות.

): יש, דרך אגב, נציג מהרשימה שלכם בוועדת הזאת.

): כתבנו, וקיבלתי את הרוויזיה של חברי מפלגת העבודה בעניין הזה.

): נכון שאני רציתי את זה יותר חמור, אבל התוצאה שהגיעה היא פחות חמורה.

): קיבלתי את זה, כי זאת הייתה העמדה של החברים.

): אני רוצה להגיד לכם דבר אחד פשוט: כדי להעניש צריך פה-אחד בפעם הראשונה, וזה לא קל להשיג פה-אחד.

): זה כנראה במקרה מאוד חמור של הפרת אתיקה – זה יהיה המקרה שוועדת האתיקה תעשה את העונש הזה.

): זה – 1. 2.

): אם אדם עבר את זה פעמיים, אין שום סיבה לתת לו את ההגנה של פה-אחד.

): דבר נוסף, השופט זמיר – הוא לא חבר בליכוד, הוא לא חבר בש"ס – השופט זמיר, בדוח שהוא הוציא בזמנו, קבע במפורש, הוסיף מדרג חדש של ענישה, ואתם יכולים לראות את זה בדוח שלו.

): המדרג אומר שהוא רוצה להוסיף סמכות לוועדת האתיקה לשלול משכורת אחת.

): אם השופט זמיר קבע במדרג את התוספת הזאת, אז מי אני ומי אנחנו פה שנבוא ונגיד שלא צריך לעשות את זה?

): ולכן אני אומר: אתם הולכים על חבל דק.

): לא קבענו – – –

זהבה גלאון: זה לא מדויק.

): מדויק להפליא.

): אני יכול להראות לך, אשלח לך את זה מחר.

): הוא אמר את זה במפורש.

זהבה גלאון: – – –

): נכון, על משהו אחר.

זהבה גלאון: הוא אמר מכלול.

): אבל הוא אמר, הוא הוסיף – גם הוא עמד על העניין שוועדת האתיקה זה כלי ריק, אין בו שום דבר.

): יושבים אנשים, עושים דיונים, ומה הם יכולים להגיד: נזיפה?

): השעיה – כשההשעיה זה בעצם פרס למקבל: הוא גם יכול שלא להיות בכנסת וגם לא יכתבו שהוא לא נמצא, כי הוא בהשעיה.

זהבה גלאון: השופט זמיר הציג מכלול.

): רבותי, חבר כנסת צריך לבוא לעבוד למען הציבור.

זהבה גלאון: תן לי לענות לך במשפט אחד, אדוני.

): בבקשה.

): אתה רוצה לתת לה?

יחיאל חיליק בר: אתה המחליט.

קריאה: זה לא דיון בוועדה פה, נו.

זהבה גלאון: השופט זמיר הציג מכלול של הצעות שכשמקבלים אותן כעסקת חבילה, כל אחת עומדת בפני עצמה.

): אני – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

): קראתי את הדוח של – – –

זהבה גלאון: מה שאתם עשיתם – בודדת סעיף אחד – – –

): חברת הכנסת גלאון, אני מבודד, בוודאי שאני מבודד, מכיוון שאתם טוענים טענה שאומרת שאם אני מוסיף את הנושא של שלילת שכר אני פוגע בחסינות.

): באיזו חסינות פגעתי?

): פגעתי בחופש התנועה?

): פגעתי בחופש הדיבור?

): וגם חופש הדיבור זה לא חופש להסתה, אבל אנחנו לא ניכנס לזה כרגע; בשביל זה יש חוקים אחרים.

אילן גילאון: – – –

): אז מה שאני אומר:

): כל הטענות שלכם על פגיעה בחסינות, אין בהן שום דבר, זו לא הייתה הכוונה שלנו.

): גם השופט זמיר הוסיף את המדרג הזה של ענישה של שלילת משכורת.

): זה לא פוגע בחבר הכנסת.

): מה לעשות, שיעבוד בהתנדבות באותו החודש.

): לא יקרה לו שום דבר.

): שייצג את הציבור שלו בהתנדבות.

): ולכן אני אומר שאנחנו – – –

קריאה: – – –

): וגם תסמכו על ועדת האתיקה.

): דרך אגב, ההחלטות של ועדת האתיקה ניתנות לביקורת בבית-המשפט.

): אם לא מוצא חן בעיני מישהו, שיטרח ויגיש בקשה בבית-משפט ויגיד שהוועדה פסקה לא נכון.

): דרך אגב, הם גם צריכים לפסוק שזה חמור, הם גם צריכים להשעות אותו, ורק אחר כך, בנימוקים מיוחדים שיירשמו, שניתנים לביקורת שיפוטית – לא שלי, לביקורת שיפוטית – רק אז ניתן לשלול לו את המשכורת.

): לכן, אני מבקש לקבל את התיקון הזה.

): הוא תיקון ראוי, הוא לכבוד הכנסת, ואתם לא צריכים לחשוב שזה נגד מישהו.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת דוד ביטן.

יחיאל חיליק בר: עכשיו נעבור להצבעה על כל אחת מההצעות בנפרד.

יחיאל חיליק בר: כרגע נצביע על הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41) (הרחבת סמכויות ועדת האתיקה), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 37 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – 18 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41) (הרחבת סמכויות ועדת האתיקה), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 22 בעד, 18 נגד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41) עברה בקריאה ראשונה, ותועבר כמובן להמשך טיפול בוועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעה השנייה – הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 42) (חיוב חבר הכנסת בנזק כספי שגרם לרכוש הכנסת).

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 38 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – 16 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 42) (חיוב חבר הכנסת בנזק כספי שגרם לרכוש הכנסת), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 23 בעד, 16 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי גם הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 42) עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכנסת להמשך טיפול.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9, 16, 22, 24, 34, 39, 41, 82, 91, 96, 97, 118, 121 ו-126 לתקנון הכנסת.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

): טוב.

): ראשית, זה הונח לפני חברי הכנסת ולא היו שום הסתייגויות על הצעת ועדת הכנסת בעניין הזה.

): אנחנו מתייחסים להצעה לתיקון תקנון הכנסת שהכינה הוועדה.

): ההצעה כוללת תיקונים לסעיפים שונים, טכניים בעיקרם, והיא אושרה בוועדה פה-אחד.

): לאחר שהיא הונחה על שולחן הכנסת, בליווי דברי הסבר, למשך שבועיים, לא הוגשו לה השגות.

): לכן אציג בקצרה את השינויים העיקריים.

): מרבית התיקונים באים להתאים את התקנון לחוק הנורבגי, ובעיקר לאפשרות שסגן שר לא יהיה חבר כנסת.

): כך, למשל, מוצע להבהיר שסגן שר, אף אם אינו חבר הכנסת, יהיה רשאי לדבר במליאה ולהיות נוכח בוועדות, ויחולו עליו כל כללי ההתנהגות הקבועים היום בתקנון לגבי חברי הכנסת והשרים.

): עוד מוצע להבהיר כי רק מי שהוא חבר כנסת יוכל לשמש בתפקיד יושב-ראש סיעה בכנסת.

): תיקון נוסף עוסק באפשרות של מוזמנים לישיבת ועדה להופיע בפניה שלא בנוכחות מוזמנים אחרים – אפשרות שקיימת כבר היום בתקנון אך יישומה אינו ברור.

): מוצע להבהיר כי הסמכות בעניין זה מסורה ליושב-ראש הוועדה, שיחליט על כך מראש, ורק אם ייווכח כי הדבר מוצדק, בהתחשב בעקרון הפומביות של הישיבות, בהתחשב בעיקרון הזה.

): ההצעה, כאמור, אושרה פה-אחד בוועדה, ללא השגות, ולכן אני מבקש מהכנסת לאשר את התיקון בנוסח המונח לפניכם.

): תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת ועדת הכנסת לתיקון תקנון הכנסת, כפי שפורט.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להצביע בעד או נגד.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 39 בעד הצעת ועדת הכנסת – 30 נגד – 7 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9, 16, 22, 24, 34, 39, 41, 82, 91, 96, 97, 118, 121 ו-126 לתקנון הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 30 בעד, שבעה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת ועדת הכנסת לתיקון תקנון הכנסת אושרה.

יחיאל חיליק בר: [מס' כ/565; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 2998.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, חברות וחברים, להודעת ועדת הפנים והגנת הסביבה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת הענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים) – הנמקת הערעורים של סיעות הרשימה המשותפת ומרצ, ולאחר מכן נצביע.

יחיאל חיליק בר: מהרשימה המשותפת ידבר חבר הכנסת דב חנין, ומטעם מרצ – מי מדבר מטעם מרצ?

יחיאל חיליק בר: עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, דב, יש לך עד חמש דקות.

יואל חסון: על מה עכשיו מדברים?

יחיאל חיליק בר: עכשיו זה סעיף 16 בסדר-היום.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני יודע שהשעה מאוחרת וכולם עייפים ובוודאי רוצים, מן הסתם, ללכת הביתה ולישון לקראת מחר, אבל בכל זאת – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת בן ארי, חבר הכנסת חזן, בבקשה, בואו נסיים את הערב הזה כמו שצריך.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דב חנין: – – – אבל בכל זאת אני חושב שבסוף הערב הזה אסור להשלים עם עוד מהלך בעייתי ומסוכן שהממשלה הזאת מקדמת.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, מחריפה עוד יותר את רמות העונש על המעסיקים והמלינים של שוהים בלתי חוקיים, גם אם ההעסקה וההלנה שלהם נעשו בעקיפין.

דב חנין: מייצרים פה מנגנונים דרסטיים וקיצוניים של ענישה, כאשר, שוב, עמיתי חברי הכנסת, עונשים כבדים קיימים בחוק היום.

דב חנין: אני שואל אתכם, אני שואל את מציעי הצעת הרציפות הזאת: למה נדרשת ההחמרה הזאת?

דב חנין: מה בדיוק לא עובד בחקיקה הקיימת?

דב חנין: האם החקיקה הקיימת בכלל נאכפת?

דב חנין: אם החקיקה הקיימת לא נאכפת, תאכפו את החקיקה הקיימת.

דב חנין: מה הדרישה ומה הצורך בהחמרה כל כך משמעותית של העונשים על העסקה ועל הלנה?

דב חנין: אנחנו זוכרים, כולנו, את הוויכוחים הקשים שהיו, גם בכנסת, על ההצעות להטיל עונשים דרמטיים על נהגי מוניות שלא מבצעים את החובה שהוטלה עליהם לזהות את מי שעלה למונית, ואולי בזה נכשלו בחובות הפיקוח שהמדינה רוצה להטיל עליהם.

דב חנין: אני מציע, עמיתי חברי הכנסת – כדי לקצר – לא לאמץ את החלת דין הרציפות על החוק הזה, להישאר עם החקיקה הקיימת; היא מספיק חריפה, מספיק קשה, מספיק מחמירה, ואין שום סיבה אמיתית להחמרה נוספת.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, יש לך עד חמש דקות, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: אם אפשר לקרוא לחבר הכנסת דוד אמסלם, שהוא הבא בתור.

דוד ביטן: – – –

יחיאל חיליק בר: רשום לי דוד אמסלם.

יחיאל חיליק בר: אתה מציג במקום אמסלם את פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית?

יחיאל חיליק בר: רשום פה שאמסלם מציג את זה.

יחיאל חיליק בר: תחליטו מה אתם רוצים לעשות.

יחיאל חיליק בר: אתה מציג, אורי מקלב?

יחיאל חיליק בר: בסדר.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, מה לעשות, גם המונית צריכה לשלם את חלקה בהחמרה.

עיסאווי פריג': מסכת החוקים הפופוליסטיים שאתם ממשיכים להעלות זה דיו על נייר, אנחנו יודעים את זה, כי לפני, חברי חבר הכנסת דב חנין העלה את השאלה מה זה יוסיף, וזה אומר הכול.

עיסאווי פריג': הרי החוק הזה קיים, הענישה קיימת; אתם לא משתמשים בו, לא אוכפים אותו מספיק.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, אנחנו צריכים להראות – הנה, איך אמר ראש הממשלה?

עיסאווי פריג': אנחנו פועלים בכל החזיתות.

עיסאווי פריג': ומה הן החזיתות?

עיסאווי פריג': חזיתות החמרת העונשים, ועכשיו תורו של נהג המונית שנחמיר אתו, למרות הקיים.

עיסאווי פריג': אני קראתי את הצעת החוק ואת התקציר שלה, ועכשיו מוסיפים לנו עוד תבלין חדש להצעת החוק, שאומר שמוגדרים כמי שביצעו עבור שישה שוהים בלתי חוקיים או מי שביצעו כאמור לפרק זמן העולה על חמישה ימים.

עיסאווי פריג': עכשיו נכנסו בחוק לרמת המיקרו.

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים לתת לשופט – שפרשנותו תהיה מוגבלת: במידה ושוהים בלתי חוקיים עד חמישה ימים או שישה שוהים בלתי חוקיים, שישה שב"חים, אדוני השופט, זה מדרג הענישה שאתה צריך לנהוג בו – עד שלוש שנות מאסר.

עיסאווי פריג': ואני שואל את עצמי: הרי כולנו חיים במקום שבכל מקום יש שב"חים, שוהים בלתי חוקיים.

עיסאווי פריג': אני מסתכל ושואל את עצמי את השאלה: האם בעלי המסעדות בתל-אביב, בחולון, בבת-ים, בכל אזור המרכז, שמעסיקים שב"חים ביודעין, ביודעין מעסיקים אותם, וזה ממשיך, ובאים לכאן ומביאים עוד החמרה לחוק הקיים שאומרת, כפי שאמרתי, עד חמישה ימים או עד שישה שב"

עיסאווי פריג': חים יש לך מטבע אחר של ענישה – ואני שואל אתכם ושואל את עצמי – כי אני מתרגם את התחושה הזאת מהמציאות, אני מתרגם את התחושה מהמציאות – שהשר עומד כאן ואומר שזה ערבים ויהודים כאחד, החוק בגינם, אבל במציאות, מי שמוענש זה רק האוכלוסייה הערבית.

עיסאווי פריג': מי שמעסיק שב"ח שהוא לא ערבי, הוא לא מוענש.

מיקי לוי: זה לא נכון.

עיסאווי פריג': אני אומר לך, אני ראיתי את זה.

אורן אסף חזן: מה זה שב"חים אם לא ערבים, עיסאווי?

מיקי לוי: מי שנתפס מעסיק שב"ח, יהודי כערבי, נושא באחריות.

עיסאווי פריג': זה בטרמינולוגיה, בחלום הוורוד שלנו.

עיסאווי פריג': חברים, אני קורא לכם: למה לכם להביך את עצמכם?

עיסאווי פריג': למה לכם להביא עוד חוק פופוליסטי, שיראו: הנה, אנחנו פועלים בכל החזיתות; הנה, גם לנהג המונית הגענו.

עיסאווי פריג': למה אתם עושים מעצמכם צחוק?

עיסאווי פריג': אלו חוקים, כפי שאמרתי, דיו על נייר; לא תשתמשו בהם.

עיסאווי פריג': ההיסטוריה שלכם שחורה, אמרנו?

עיסאווי פריג': אתם משחירים אותה עוד יותר.

עיסאווי פריג': יאללה, לתפארת ממשלת בנימין נתניהו.

עיסאווי פריג': סחתיין, הרצל.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פריג'.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו עוברים להצבעה – בעד ונגד רצונה של ועדת הפנים להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26).

יחיאל חיליק בר: מי שבעד החלת הרציפות יצביע בעד, ומי שנגד יצביע נגד.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 40 בעד ההודעה – 29 נגד – 7 נמנעים – אין הודעת ועדת הפנים והגנת הסביבה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת הענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים), התשע"ד–2014, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 29 בעד, שבעה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הוחל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26).

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת קרא הצביע בטעות נגד.

יחיאל חיליק בר: נציין לפרוטוקול שהוא בעד החלת דין הרציפות, ובכל מקרה חל דין רציפות.

יחיאל חיליק בר: הכנסת אישרה את החלת דין הרציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26).

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לסעיף 17 בסדר-היום: בקשת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016).

יחיאל חיליק בר: יציג אותה, בשם יו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

יחיאל חיליק בר: אתה חבר ועדה, נכון?

אורי מקלב: כן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, על-פי הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה, מחליטה הכנסת לפי סעיף 84 לאשר את החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה לפצל את הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, להצעות חוק נפרדות, כך שחלק ההצעה שיבוא בפני הכנסת בשלב זה לא יכלול את סעיף 3(2) ו-(3) להצעת החוק, שעניינו היטל ציפוף.

אורי מקלב: דברי ההסבר – מה זה היטל ציפוף: הצעת החוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נדונה בכנסת ונתקבלה בקריאה ראשונה ביום י"ח באלול התשע"ה, 2 בספטמבר 2015, ופרק ב' הועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אורי מקלב: בפרק זה מוצע, בין היתר, לבצע תיקונים שונים בפקודת העיריות [נוסח חדש].

מרב מיכאלי: סליחה, אדוני היושב-ראש, זה לא בסדר-היום.

מרב מיכאלי: הפיצול הזה הוא לא בסדר-היום.

מרב מיכאלי: מה קורה לכם היום?

אורי מקלב: הוא בסדר-היום.

אורי מקלב: זה לא פיצול, זה לא פיצול, זה נמצא בסדר-היום.

אורי מקלב: סעיף 3(2) ו-(3) להצעת החוק מציע לקבוע כי בעל מקרקעין אשר קיבל זכויות בנייה בשיעור הגבוה מהנורמה התכנונית העירונית המוצעת ישתתף בשיעור מוגבר בעלות הקמת התשתיות ומוסדות הציבור ביישוב, וזאת בדרך של תשלום היטל צפיפות.

אורי מקלב: לאור ההערות שנשמעו במהלך דיוני הוועדה, ועל רקע הצורך ללבן לעומק סוגיות סבוכות ושאלות עקרוניות העולות מן המוצע בסעיף זה, ובהתחשב בסד הזמנים שמכתיבה מסגרת הדיון בחוקי ההסדרים, מוצע לפצל נושא זה מהצעת החוק ולהמשיך לדון בו בהליך חקיקה רגיל.

אורי מקלב: בהתאם להוראות סעיף 84(ב) לתקנון, החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה בישיבתה ביום כ' בחשוון התשע"ו, 2 בנובמבר 2015, להביא בפני הכנסת הצעה לפצל את סעיף 3(2) ו-(3) האמור מהצעת החוק, כך שבשלב זה חלק ההצעה שיבוא בפניה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית לא יכלול סעיף זה.

אורי מקלב: לאור האמור, ועל מנת לאפשר לממשלה שהות מספקת לגבש הסדרים התואמים את הערות חברי הכנסת והגורמים השונים שנשמעו בוועדה, מתבקשת הכנסת לאשר החלטה זו.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: – – – לא, זה לא ברור.

יחיאל חיליק בר: אומר שזה היה מתחילת סדר-היום.

מרב מיכאלי: זה כאילו לא פורסם סדר-יום.

מרב מיכאלי: ברגע שלא הודעת שאין סדר-יום בניירות ושצריך להסתכל במחשב, מבחינתי זה לא על סדר-היום.

דוד ביטן: מה לא על סדר-היום?

מרב מיכאלי: זה לא מופיע בסדר-היום שלי.

מרב מיכאלי: בבקשה.

אורי מקלב: מה?

אורי מקלב: – – –

מרב מיכאלי: – – – שלי עכשיו יש – – –

נחמן שי: – – –

דוד ביטן: יש?

דוד ביטן: אין את זה?

נחמן שי: למה שתחפשו – – –?

מרב מיכאלי: זה לא משנה.

מרב מיכאלי: זה מהיום, מאחרי הנשיאות.

מרב מיכאלי: זה מאחרי הנשיאות – – –

נחמן שי: יש "קאובוי של חצות", דרמה של חצות – – –

יחיאל חיליק בר: שנייה, אנחנו מבררים אם זה היה בסדר-היום או הוסף בשלב מאוחר יותר.

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: אבל איפה – – – אני, היום בצהריים עוד לא קיבלתי את סדר-היום הזה.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: אבל אנחנו לא קיבלנו את סדר-היום הזה.

מרב מיכאלי: מעולם.

מרב מיכאלי: אני לא קיבלתי אותו – – –

דוד ביטן: זה היה.

דוד ביטן: זה היה על השולחן.

מרב מיכאלי: לא היה על השולחן.

דוד ביטן: היה – – –

מרב מיכאלי: – – –

קריאה: זה לא היה בסדר-היום.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: דוד, גם אנשים מהקואליציה אומרים שזה לא היה על סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: אז – – –

מרב מיכאלי: רגע, אני אסתכל.

מרב מיכאלי: תסתכלו רגע על השולחן – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אבל הנה, פולקמן אומר שזה לא היה על סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: החליטו – – –

מירב בן ארי: זה מופיע.

מירב בן ארי: זה מופיע בתדפיס.

יחיאל חיליק בר: מתי זה נוסף?

יחיאל חיליק בר: לפני 16:00?

יחיאל חיליק בר: זה הונח על השולחנות בסדר-היום.

מרב מיכאלי: הונח.

מרב מיכאלי: היום הונח.

יחיאל חיליק בר: הונח?

מרב מיכאלי: הונח.

יחיאל חיליק בר: בסדר?

יחיאל חיליק בר: טוב.

יחיאל חיליק בר: אוקיי, המשבר נפתר.

מרב מיכאלי: טוב, אנחנו תומכים בפיצולים.

קריאה: – – –

דוד ביטן: היה, היה – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על בקשת ועדת – סליחה.

דוד ביטן: – – – להסביר – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: יש שני דוברים שביקשו לדבר.

דוד ביטן: אז תרשום גם אותי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג' – אינו נמצא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אתה רוצה לדבר?

יחיאל חיליק בר: אתה נרשמת?

יחיאל חיליק בר: אתה לא חייב.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה, אז בבקשה.

מרב מיכאלי: אורן, בבקשה, לא.

יחיאל חיליק בר: אורן, באמת, אנחנו – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אני אעשה את זה קצר.

מרב מיכאלי: – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: דוד יהיה אחרון הדוברים.

קריאה: אורן, תראה כמה אנשים יש.

קריאה: אורן – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו נגייס מהקואליציה.

יחיאל חיליק בר: מהאופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: עד שהוא ידבר.

יחיאל חיליק בר: נו, יאללה, זריז.

נורית קורן: רק אם תדבר על שר הביטחון אנחנו מקשיבים לך.

אורן אסף חזן: אם מה?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

אורן אסף חזן: אני אעשה את זה קצר.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת ביטן, אחרון הדוברים.

דוד ביטן: – – –

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: למה לא הוצאתי אותך?

יחיאל חיליק בר: למה לא הוצאתי אותך?

אורן אסף חזן: מה זה היה עוזר לך?

יחיאל חיליק בר: – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אקצר בדברי בשביל ההתחשבות בחברים, בחברות.

מירב בן ארי: בחברי לקואליציה.

אורן אסף חזן: בחברי גם באופוזיציה.

מירב בן ארי: קואליציה.

מירב בן ארי: קואליציה.

אורן אסף חזן: גם שם יש לי חברים.

אורן אסף חזן: לא הרבה.

אורי מקלב: ערבות הדדית.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, ואני מנצל את הבמה הזאת רק מכיוון שקודם הוא לא נתן לי להשיב על דבריה של זהבה, ששוב מצאה את עצמה מחוץ למליאה.

אורן אסף חזן: תראו, אני מבין שיש פה אנשים שלא קל להם לשמוע את מה שיש לי להגיד.

אורן אסף חזן: אני מבין שיש פה אנשים שפתאום נתקלו בחבר כנסת שלא מפחד ולא מתבייש להגיד את המציאות כמו שהיא, ואלפי אם לא עשרות-אלפי אחרים ברחבי הארץ רואים אותה, מכירים אותה ומשמיעים את דבריהם.

אורן אסף חזן: אם יש פה מישהו שלא נעים לו לשמוע את דברי, הוא תמיד מוזמן לצאת החוצה.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, בעתיד גם יהיו בחירות, והעם יגיד את דברו.

אורן אסף חזן: אני נמצא כאן ותמיד הייתי כאן כדי להגיד ולהשמיע את המציאות כפי שאני חווה אותה, כפי שאזרחים רבים חווים אותה.

מיכל בירן: תמיד – – –

אורן אסף חזן: עכשיו, הבעיה העיקרית – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: – – והקשה, גם של החברים – בעיקר של החברים באופוזיציה – –

נחמן שי: כמה זמן – – –

אורן אסף חזן: – – שגם כשהם מפרגנים – –

יחיאל חיליק בר: אל תעודדו אותו.

אורן אסף חזן: – – למשל – אני מבקש.

אורן אסף חזן: שלא יפריעו לי.

יחיאל חיליק בר: – – –

נחמן שי: – – –

יחיאל חיליק בר: אבל מה זה קשור לנושא, חבר הכנסת חזן?

אורן אסף חזן: – – –

מיכל בירן: אבל הוא משקר – – – הוא אומר: תמיד הייתי כאן.

אורן אסף חזן: אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: – – –

אורן אסף חזן: אני ביקשתי לקצר.

ירון מזוז: – – –

אורן אסף חזן: אני ביקשתי לקצר ואתם גורמים לי להאריך.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה, תמשיך.

מיקי לוי: אורן, תגיד משהו על שר האין-ביטחון.

מיקי לוי: בחייאת, אורן.

אורן אסף חזן: דיברנו מספיק להיום.

אורן אסף חזן: אתה יודע, זה עצוב, כי אתם כאילו מזילים, מוזילים את העניין, אבל הוא – –

איתן כבל: אנחנו מנזילים – – –

אורן אסף חזן: – – מאוד נקודתי וענייני.

אורן אסף חזן: כל חברי ועדת החוץ והביטחון יגידו לך את אותו הדבר: השר לא הגיע חצי שנה לוועדה.

אורן אסף חזן: מה – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – איזה מין דבר זה?

אורן אסף חזן: אבל למה גררת אותי לשם?

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר – – –

מיקי לוי: עכשיו אני אשם?

אורן אסף חזן: אתה לא אשם, אתה בסדר גמור.

אורן אסף חזן: בינתיים.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, תנו לו לסכם.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אתה מבין מה קרה?

אורן אסף חזן: נתת לי שלוש דקות, והם לא מפסיקים לדבר – – –

יחיאל חיליק בר: יש לך עוד דקה.

יחיאל חיליק בר: תנצל אותה, ואתה לא חייב את הכול.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תן לו עוד דקה אחת על חשבוני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תן לו עוד חצי דקה על – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא, זה, אתה – – –

אורן אסף חזן: – – – תנהלו דיון על חשבון הזמן שלי.

אורן אסף חזן: אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך עוד דקה בדיוק.

אורן אסף חזן: לא, בסדר, אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: בדיוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: איפה, איפה – – –

דוד ביטן: – – – מה אתה רוצה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אורן, אני – נו.

דוד ביטן: תן קומפלימנטים למרב מיכאלי.

אורן אסף חזן: אני אתן לה.

אורן אסף חזן: על מה?

דוד ביטן: לא משנה – – –

מירב בן ארי: אנחנו בטוחים שתוכל להמציא משהו.

אורן אסף חזן: קשה לי.

אורן אסף חזן: יש מקרים שבהם גם לי קשה.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: בסופו של יום היה יום ארוך – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: – – היה קשה לרוב האנשים פה.

אורן אסף חזן: את הדברים צריך להמשיך להגיד, וגם את התודה לשר לביטחון הפנים, שעושה עבודתו בצורה באמת מופלאה.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אני לא מבין, כאילו.

קריאות: – – –

דוד ביטן: – – – שלוש – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אדוני – – –

דוד ביטן: זה טוב או רע?

אורן אסף חזן: אדוני, מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: אני קודם הוצאתי מילה?

דוד ביטן: – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – תראה מה קרה פה – – –

יחיאל חיליק בר: אני כל היום שומע – – – את התגובות.

יחיאל חיליק בר: תעשה לי טובה.

קריאות: – – –

נחמן שי: אורן – – –

אורן אסף חזן: כן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: – – – חזן, תודה על הזמן – – –

אורן אסף חזן: אני מסכם, אני מסכם – – –

יחיאל חיליק בר: לא, אין מה לסכם.

יחיאל חיליק בר: די, הזמן הסתיים – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: משפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אורן אסף חזן: חיליק – – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אורן אסף חזן: – – – להגיד אותו.

יחיאל חיליק בר: משפט, בבקשה.

עמר בר-לב: הוא יסכם במשפט אחרון.

יחיאל חיליק בר: וזה אמיתי, הדבר הזה?

קריאה: – – – זמן מסך – – –

יחיאל חיליק בר: מעניין איך נראות ישיבות הסיעה שלכם.

דוד ביטן: איזו סיעה?

יחיאל חיליק בר: אדוני – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: במועדון.

דוד ביטן: במועדון – – –.

דוד ביטן: במועדון.

דוד ביטן: אתה יודע – – – לנו במועדון.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, בבקשה, משפט סיכום.

אורן אסף חזן: אל תדליקו אותי.

מיכל בירן: אורן, זה נראה כמו מערכון מ"ארץ נהדרת".

דוד ביטן: יאללה, אורן, רד.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, היה יום ארוך.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר: אני – מצחיק אותי.

אורן אסף חזן: אני אמשיך – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע אם לצחוק או לבכות.

יחיאל חיליק בר: באמת – – –

קריאות: – – –

קריאה: לבכות, לבכות – – –

אורן אסף חזן: אתה יכול לתת לי לסיים את המשפט שלי?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: שיהיה לכולם לילה טוב.

אורן אסף חזן: אני אמשיך להגיד את הדברים – קלים, קשים, במה שצריך וכל זמן שצריך – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – בשם עם ישראל, למען עם ישראל, עד אשר אלה שמקומם לא פה ימצאו את הדרך החוצה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה – –

אורן אסף חזן: לילה טוב, חברים.

יחיאל חיליק בר: – – לאורן חזן על דברי העומק המשמעותיים, שתרמו לדיון באופן שבכלל אי-אפשר לערער על זה.

יחיאל חיליק בר: היית חייב לעלות ולהגיד את הכלום הזה שאמרת פה במשך חמש דקות.

דוד ביטן: טוב – – –

יחיאל חיליק בר: אני פשוט לא הבנתי מה אמרת.

אורן אסף חזן: לא נתת לי לדבר.

דוד ביטן: תראה, אורן, עכשיו כולם יודעים על מה צריכים להצביע.

דוד ביטן: אתה מבין?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, בבקשה, שלוש דקות – – –

דוד ביטן: ההצעה – מה זה?

גלעד ארדן: למה הוא אומר כלום?

גלעד ארדן: הוא הודה לי.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: חוץ מהדברים, דברי השבח האלה.

יחיאל חיליק בר: הוא גם הודה לביטן קודם על – – –

דוד ביטן: תראה, שהוא ימשיך להודות לך יותר מדי ולהגיד כמה אתה גדול – עד היום היית ראשון בפריימריז, אני לא יודע מה יהיה אחר כך.

אורן אסף חזן: אולי ראש ממשלה.

דוד ביטן: החוק הזה, הצעת החוק הזאת, שנכנסה לחוק ההסדרים – –

אורן אסף חזן: הצעת חוק – – –

דוד ביטן: – – הייתה חייבת להיות מפוצלת, מכיוון שבעצם, לצערנו הרב, היא תקלה בחוק ההסדרים, מכיוון שמדובר פה על היטל – היטל צפיפות, הם קראו לזה, הרשויות המקומיות, באיזשהו הסכם בין הרשויות לאוצר, והכוונה היא שהרשויות שיסכימו לתת, באזורים צפופים, זכויות בנייה מעבר לזכויות הקיימות, היזמים ישלמו 70% היטל השבחה – –

איציק שמולי: אנחנו בעד.

דוד ביטן: – – דבר שהוא לא הגיוני, הוא לא סביר.

דוד ביטן: מצד אחד, הוא יגרום לזה שהם לא יבקשו את התוספת הזאת, כי זה לא יכול להיות שהכול ילך לרשות ולא ליזם.

דוד ביטן: ואם היזם ישלם, אז הוא ישית את זה על הציבור הרחב בהעלאת מחיר הדירה.

דוד ביטן: ולכן, אנחנו ביקשנו מוועדת הפנים שאת הסעיפים האלה אנחנו נפצל מחוק ההסדרים ונעשה דיונים יותר רציניים מול הרשויות ומול משרד האוצר שלא במסגרת חוק שמחייב אותנו לסיים בטווח קצר.

דוד ביטן: ועל כן, אני מבקש מכולם – כי יושב-ראש ועדת הפנים לא פה – להסכים להצעה לפצל את הסעיף הזה.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לחבר הכנסת ביטן, שהעז בחוצפתו לדבר אשכרה על הנושא עצמו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור עכשיו, חברות וחברים, להצביע על בקשת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016).

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 41 בעד ההצעה – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: רגע, יש עוד את איתן.

יחיאל חיליק בר: 27 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי אושרה בקשת ועדת הפנים והגנת הסביבה לפיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016).

יחיאל חיליק בר: [מס' כ/584, "דברי הכנסת" ה-19, מושב שלישי, חוב' ז', עמ' 14946.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הסעיף האחרון על סדר-היום: הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 5).

יחיאל חיליק בר: יציג אותה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי הרשמת, חברותי וחברי חברי הכנסת – אישור הכנסת להחלת דין רציפות על הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 5) (מתן מידע לשוכר בדיור הציבורי), התשע"ה–2014.

איתן כבל: את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 5) (מתן מידע לשוכר בדיור ציבורי), התשע"ה–2014, יזמו בכנסת התשע-עשרה חברי הכנסת דב חנין, מירי רגב – שהפכה בינתיים לשרה ולכן נמחק שמה מרשימת יוזמי הצעת החוק – אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון ואיציק שמולי.

איתן כבל: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה בכנסת היוצאת ביום י"ז בכסלו התשע"ה, 9 בדצמבר 2014, והועברה לוועדת הכלכלה.

איתן כבל: בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, החליטה ועדת הכלכלה ביום י"ד בחשוון התשע"ו, 27 באוקטובר 2015, כי ברצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק האמורה.

איתן כבל: כעת מתבקשת הכנסת להחליט על החלת רציפות.

איתן כבל: הצעת החוק נועדה להבטיח כי שוכרים בדיור הציבורי יקבלו מידע מפורט על זכויותיהם וחובותיהם.

איתן כבל: בכלל זה מוצע כי בקשה לקביעת זכאות לדיור ציבורי תוגש למשרד הבינוי והוא ישיב למבקש בתוך 30 יום.

איתן כבל: כמו כן, מוצע להרחיב את חובות החברה לדיור ציבורי שבסעיף 2 לחוק ולקבוע, בין היתר, כי חברה לדיור ציבורי תשלח לשוכר דיווח חצי שנתי ובו פירוט חיוביו, וכן תשלח לו העתק מכל החלטה שהתקבלה בעניינו בתוך 14 יום.

איתן כבל: מאחר שמדובר בהצעת חוק חשובה לכל דיירי הדיור הציבורי, והממשלה הביעה תמיכתה בהחלת דין רציפות על הצעת חוק זו, מתבקשת הכנסת לאשר את החלת דין הרציפות כאמור.

איתן כבל: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: הודעה זו היא ללא הצבעה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"א בחשוון התשע"ו, 3 בנובמבר 2015, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.