ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 53, 2015-10-21 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ח' בחשוון התשע"ו, 21 באוקטובר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בעניין הגשת הצהרות הון בתחילת הכנסת העשרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני קודם כול מתכבד להזמין את שר הבינוי והשיכון יואב גלנט לעלות לכאן לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 72 מאת חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעדי, אתה יכול לגשת למיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הקמת שכונה מערבית בכפר דבורייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לקרוא את נוסח השאילתה בפני השר.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רק מציין שנמצא כאן ביציע ראש מועצת דבורייה זוהיר יוסף.

אוסאמה סעדי: אהלן וסהלן.

יולי יואל אדלשטיין: מקבלים אותו בברכה.

אוסאמה סעדי: שאלתי לכבוד השר: תוכנית שכונה מערבית בכפר דבורייה שכוללת 560 יחידות דיור – פורסם מכרז בפברואר 2015.

אוסאמה סעדי: המכרז נפתח, וזכתה חברת "דנה הנדסה בע"מ" כחברת ניהול.

אוסאמה סעדי: החברה חתמה על חוזה, החזירה למשרד הבינוי, וזה תקוע שם וטרם הוחזר לחברת הניהול, ולכן אין התקדמות בפרויקט.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: למה העניין תקוע?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יואב גלנט: בוקר טוב, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, ראש המועצה, ראשית, הרשו לי להגיד כמה מילים קצת יותר כלליות על הנושא הזה.

יואב גלנט: במדינת ישראל אנחנו צריכים בכל שנה בערך 50,000 דירות חדשות.

יואב גלנט: לצערי, בשנים האחרונות הלך ונוצר פער של 15,000–20,000 יחידות דיור בכל שנה, כתוצאה מכך שהדברים לא טופלו בצורה הראויה.

יואב גלנט: הפער היום מתקרב ל-100,000 דירות, והוא נוצר בחומש ואולי בעשור האחרון.

יואב גלנט: הדבר הזה יצר בעיות קשות, ובין היתר האמרת מחירי הדיור.

יואב גלנט: יתרה מזאת, התהליכים אצלנו הם תהליכים ממושכים; הם אורכים כ-15 שנה מהרגע שהחלטנו לבנות שכונה במקום מאושר ועד שנכנסים האזרחים הראשונים.

יואב גלנט: זה פי-שלושה מאשר באירופה ובארצות-הברית, פי-חמישה ממה שקורה בסינגפור ופי-שניים מאשר בהודו, ששם זה לוקח שמונה שנים.

יואב גלנט: יש לנו הרבה מה לעשות, הרבה מה ללמוד.

יואב גלנט: בתוך התהליכים האלה, אם אני מסתכל על הפילוח לפי הסטטיסטיקה והדמוגרפיה, בערך 20% מיועדים למגזר הלא-יהודי, כלומר כ-10,000 דירות בשנה צריכות להיבנות עבור המגזר הערבי על כלל רבדיו.

יואב גלנט: לצערי, בשנים האחרונות לא זה היה המצב.

יואב גלנט: כאשר נכנסתי לתפקידי לפני כחמישה חודשים קיימתי שיג ושיח עם חברי הכנסת הערבים, ביקרתי במקומות שונים, ואני ממשיך לבקר גם בוואדי-עארה.

יואב גלנט: הייתי אצל עלי סלאם, ראש עיריית נצרת, מייד בהתחלה, כדי לראות איך אנחנו מפתחים.

יואב גלנט: שם, דרך אגב, יש התפתחויות.

יואב גלנט: רק לאחרונה שוחחתי עם ראש עיריית נצרת והודעתי לו שנמצא פתרון לקו מתח: נטמין אותו מתחת לאדמה וכך נאפשר בנייה של מאות ובהמשך של אלפי יחידות דיור בשכונת-הגליל בנצרת וכדומה.

יואב גלנט: עכשיו לעניין דבורייה, אחרי שאנחנו מבינים את הקונטקסט הכללי: בנובמבר 2014 פרסם משרד הבינוי והשיכון מכרז לבחירה של חברה מנהלת למתן שירותי ניהול ופיתוח לכמה אתרים.

יואב גלנט: ההצעות למכרז הוגשו בינואר 2015.

יואב גלנט: השלב הראשון בוצע, והוכרזה חברה זוכה; נחתם אתה חוזה, והוא אושר על-ידי כלל הגורמים הנדרשים.

יואב גלנט: הליך הבחירה של החברה בתום המכרז התעכב בשל היעדר תקציב מדינה.

יואב גלנט: אנחנו, כידוע, בנושא תקציב המדינה אמורים – אני מקווה שנסיים בהצלחה במהלך נובמבר את הנושא הזה.

יואב גלנט: כל עוד אין תקציב מדינה אנחנו נדרשים לאישורים של ועדות חריגות, לפי החוק, ואנחנו נגיע לדיון חריג במשרד האוצר.

יואב גלנט: בשבוע שעבר נפגשו נציגי החברה עם נציגי המחוז שלנו, וכעת צריכה החברה הזוכה להתחיל תכנון מפורט כדי להכין את האתר לשיווק.

יואב גלנט: ההערכה היא שתהליך השיווק יחל עד תום הרבעון השני של שנת 2016.

יואב גלנט: בכך נקדם את הבנייה של היחידות בדבורייה.

יואב גלנט: אני חוזר פעם נוספת ומנצל את ההזדמנות לומר שהמחויבות שלי כשר הבינוי והשיכון היא לכל המגזרים ולכל האזרחים במדינת ישראל, יהודים וערבים, חרדים וחילונים, ואנחנו נפתור את כל התהליכים האלה בכל המקומות, גם בדבורייה וגם במקומות אחרים.

יואב גלנט: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, עוד לא סיימנו.

יולי יואל אדלשטיין: יש זכות לשאלה נוספת גם למציע השאילתה וגם לשני חברי כנסת נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מסעוד גנאים ובאסל גטאס מבקשים להפנות שאלה נוספת, ואז תשיב לכולם.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, אני מודה ומתוודה שמהיום הראשון שאני מכהן כחבר כנסת אני בקשר אתך באופן אישי ועם המשרד, ואני מודע למחויבות האישית שלך לפתרון בעיות המגזר הערבי, ובמיוחד נושא דבורייה ונושא אבו-גוש, ועוד הרבה כפרים שהעלינו לפניך ולפני המשרד.

אוסאמה סעדי: בשמי ובשם ראש המועצה ובשם התושבים בדבורייה, אני מודה לך על התעניינותך בעניין הזה ועל קידום הפרויקט הזה.

אוסאמה סעדי: כמו שאמר יושב-ראש המועצה, הוא יזמין אותך לפתיחה ולחנוכת הפרויקט הזה כשזה יתחיל.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

יואב גלנט: תודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, תחילה אני מחזק את ידיו של חבר הכנסת אוסאמה סעדי – לפתור את בעיית הדיור של אחינו בכפר דבורייה.

מסעוד גנאים: שאלתי היא זו: יש תופעה, כבוד השר, בכמה כפרים ערביים, שמשרד השיכון נותן לקבלני משנה, נגיד, לשווק מגרשים בערים או בכפרים ערביים.

מסעוד גנאים: הקבלן הזה – אני לא יודע איך אפשר לקרוא לו – קבלן המשנה הזה, משרד השיכון נותן לו לשווק מגרשים; הוא נותן לאנשים אחרים באותה עיר או באותו כפר, ושם משווקים את המגרשים האלה בסכומים גבוהים מאוד.

מסעוד גנאים: אתם מודעים לתופעה הזאת?

מסעוד גנאים: לפחות בעיר שלי, סח'נין, יש דבר כזה.

מסעוד גנאים: עיריית סח'נין שלחה מכתב למשרד השיכון בנצרת – לא ענו להם; עדיין לא קיבלו תשובה.

מסעוד גנאים: התופעה ידועה לכבוד השר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: כבוד השר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהשלמה למה שחברי מסעוד גנאים אמר, אני אסביר לך קצת יותר על התופעה.

באסל גטאס: דרך המכרזים שאתם עושים – ולא יודע אם אתם תמשיכו עכשיו, אולי גם תתייחס לזה; עם הפיצול של מינהל מקרקעי ישראל, רשות מקרקעי ישראל, ממשרד השיכון, איך יתבצע בעתיד השיווק?

באסל גטאס: אבל מה שקורה במכרזים, שבסופו של דבר מי שנהנה, מי שכל עניין השיווק בא כדי שייהנה ממנו, שזה זוגות צעירים והאנשים הנזקקים, יוצא שהם מנוצלים על-ידי מאכערים.

באסל גטאס: הם מקבלים את המגרש בהנחה, ובסופו של דבר זה מגיע למי שיש לו יותר כסף.

באסל גטאס: איך השיטה עובדת?

באסל גטאס: אני אומר לך, עשיתי תחקיר על סח'נין.

באסל גטאס: כל חוזה שאתה רק חושב עליו – יש הדרך לעקוף אותו, והם עוקפים.

באסל גטאס: מה שמצער – ותרשום מה שאני אומר – שבסח'נין שתי חברות קבלניות, שניהם קבלנים יהודים שזכו במכרז לבנייה, ובסופו של דבר, במקום לבנות ולמכור דירות, הם מוכרים קרקע, וברווח של פי-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני יושב-ראש הכנסת, ראש העיר, חברי הכנסת, אני חושב שאתם מתפרצים לדלת פתוחה, ואנחנו מבינים כמוכם את הבעיה.

יואב גלנט: הבעיה הזאת איננה שייכת למגזר מסוים, יהודי או ערבי; היא שייכת לכולם.

יואב גלנט: לאורך שנים, חלק גדול מהזכויות ומההטבות שהיו אמורות להגיע אל המשתמש הסופי לא הגיעו אליו, כתוצאה מהתהליך הזה.

יואב גלנט: אנחנו נקטנו למעשה מדיניות שונה, ואת פירותיה אנחנו נתחיל לראות.

יואב גלנט: מה נעשה במערכת היחסים שבין משרד האוצר למשרד הבינוי והשיכון, ובתוכם או מתחתיהם כל גופי הביצוע, כולל מינהל התכנון, רמ"י ואחרים?

יואב גלנט: אנחנו הבנו שאחת הבעיות הראשיות זה שהדברים אינם מתגלגלים לידי מי שצריך לעשות.

יואב גלנט: בעקבות זאת איחדנו את כל המקורות שאחראים למתן חומרי הגלם לבנייה מתחת לסל אחד, שזה שר האוצר.

יואב גלנט: שר האוצר אוחז גם בכסף, גם ביכולות התכנון וגם בשליטה על הקרקע – יכולות התכנון באמצעות מינהל התכנון והשליטה על הקרקע באמצעות רמ"י.

יואב גלנט: התוצאה היא שמשם אנחנו מקבלים את חומר הגלם, ועם חומר הגלם הזה אנחנו יוצאים לעבודה, והעבודה שלנו היא הביצוע: תכנון, ייזום, שיווק, פיתוח.

יואב גלנט: נוסף על העניין הזה אנחנו מקיימים קשר הדוק מול האזרחים ומול הרשויות, ואנחנו אחראים לשווק.

יואב גלנט: מה אומרת תוכנית מחיר למשתכן שמשרד הבינוי והשיכון נקט – ולאחרונה התחילו להיפתח המכרזים הראשונים, והם יקרו גם במקומות אחרים?

יואב גלנט: אני אומר את הדבר הבא: אם קרקע עלתה במקום מסוים 200,000 או 300,000 שקל ליחידת דיור, אנחנו מורידים את המחיר הזה בסדר גודל של 100,000–200,000 שקל כפונקציה של המקום, ונותנים הטבות נוספות.

יואב גלנט: יתרה מזאת, אנחנו מודיעים לקבלן: זה יהיה מחיר הקרקע, אלה הסטנדרטים של הבנייה שאנחנו מצפים להם, ואנחנו מבקשים ממך להגיש הצעה שאומרת שאם אתה יכול לעמוד במכרז ולבנות בתוך שנה, שנתיים, שלוש את יחידות הדיור האמורות, לפי מה שמופיע במכרז, אנא הגש את הצעתך.

יואב גלנט: כתוצאה מזה הסיכוי לספסר בקרקע לא קיים, כיוון שהקרקע ניתנת במחיר נתון, ולא יהיה אפשר עוד לשחק בדבר הזה.

יואב גלנט: הזכאות לרכוש את הדירות האלה תהיה רק למי שזו דירתו הראשונה.

יואב גלנט: הוא יכול להיות יהודי, הוא יכול להיות ערבי, הוא יכול להיות ממפלגה א' או ממפלגה ב'; יש לו זכות, בתור אחד שאין לו דירה, לעשות את זה פעם אחת, לא משנה איפה הוא; אין העדפה לאוכלוסייה א' או לאוכלוסייה ב', ואני מניח שלפי אזורי המגורים והמחיה הם ייגשו למכרזים.

יואב גלנט: כלומר, אם אני מסכם את הדברים, מתוך הבנה שפעולה של ספסרות, תיווך וכדומה, שנהוגה בכל המגזרים, הפריעה להגעה של הדירות לזוגות הצעירים, למשתמשים הסופיים, אנחנו למעשה אומרים: ההנחה על הקרקע ניתנה מראש, היא מועברת דרך הקבלן – שלא יכול לסחור בה – אל הזוג הצעיר.

יואב גלנט: הקבלן מקבל כסף רק לפי מה שהוא הציע על עלות הבנייה, ומי שמרוויח, או מי שזוכה במכרז, זה מי שלמעשה נותן את ההצעה הזולה.

יואב גלנט: אני אתן את זה כדוגמה ממה שקרה בשבוע שעבר – למעשה אתמול, שלשום – בעפולה, וצפוי לקרות גם בקריית-מוצקין; זה יהיה דומה גם בסח'נין, בעראבה, בדיר-חנא ובדבורייה.

יואב גלנט: הדבר הוא כזה: דירות במקום עלו כמיליון שקל.

יואב גלנט: אנחנו באנו ואמרנו: במקום שמחיר הקרקע יהיה 200,000 או 250,000 שקל, אנחנו נותנים אותו במחירים של עשרות-אלפי שקלים בודדים.

יואב גלנט: תתחרו בבקשה.

יואב גלנט: ההצעות שהם נתנו היו בסדר גודל של 600,000 ו-700,000 שקל, והם מחויבים למכור את זה למשתמש הסופי במחיר הזה.

יואב גלנט: אתם תראו שבקרוב אנשים יחתמו חוזים – על דירות שקנו אותן במיליון שקל, יחתמו חוזים על 700,000 שקל.

יואב גלנט: זה יהיה דומה גם במקומות אחרים שבהם יהיה מחיר למשתכן.

יואב גלנט: ב-2016 אנחנו צופים לשווק סדר גודל של 55,000 דירות, ואולי יותר מזה, בשיטת מחיר למשתכן דרך מינהל מקרקעי ישראל, רמ"י, ודרך משרד הבינוי והשיכון לכל האגפים בכל התהליכים, וזה יקיף גם את המגזר הערבי.

יואב גלנט: תודה רבה.

באסל גטאס: אדוני השר, תבדוק את העניין של סח'נין.

באסל גטאס: תבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, השר הפגין בקיאות בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן להשיב על שאילתה דחופה מס' 71 מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: נשיאת נשק של חיילי מילואים.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי סגן שר הביטחון, חברי חברי הכנסת, השאילתה: הובא לידיעתי כי חיילי מילואים המשרתים ביהודה ושומרון – ובעצם זה גם לא רק ביהודה ושומרון – אינם יכולים לצאת הביתה עם נשקם כאשר הם יוצאים לחופשה.

ניסן סלומינסקי: רצוני לשאול: 1.

ניסן סלומינסקי: האם הדבר נכון?

ניסן סלומינסקי: 2.

ניסן סלומינסקי: אם כן – מה יעשו לשינוי הוראה זו?

ניסן סלומינסקי: במיוחד בעקבות המצב הביטחוני היום, שבו קוראים אפילו לאוכלוסייה לצאת עם נשק כדי להתמודד, כל שכן החיילים, שהם הרבה יותר מאומנים, ודאי שהם צריכים לצאת עם הנשק כדי להתמודד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בימים אלו, כמו בשאר ימות השנה, משרתים חיילי מילואים רבים בפיקוד המרכז.

אלי בן-דהן: חיילים אלו, כמו חיילי וחיילות הסדיר המשרתים במרחב הפיקוד, נדרשים לנוע עם נשקם עליהם כל זמן שירותם במילואים.

אלי בן-דהן: מבדיקה שערכנו אל מול הגורמים הרלוונטיים אין הוראה האוסרת יציאה עם נשק לאנשי מילואים.

אלי בן-דהן: אם ידוע לך על אירוע ספציפי הנוגד את הנאמר, כמתואר בפנייה, אשמח לקבל ולבדוק את המקרה לגופו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: נכון שאין הוראה שלא לצאת, אבל גם אין הוראה הפוכה.

ניסן סלומינסקי: כמו שיש הוראה שהוא צריך להסתובב במחנה עם נשק, אין הוראה שכשהוא יוצא, שיצא עם נשק, ומה שקורה זה שיש אי-אחידות מוחלטת.

ניסן סלומינסקי: ברוב היחידות – ואני מקבל טלפונים מחברינו, ילדינו וכו' – לא נותנים לצאת לחופשות עם נשק; יש מקומות בודדים שכן.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כל אחד עושה ככל עולה על רוחו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהצבא כן צריך להוציא הנחיה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק להוסיף, מבדיקה נוספת, שזה לאו דווקא ביהודה ושומרון ובמקומות הרבה יותר מסוכנים, אלא גם במקומות אחרים.

ניסן סלומינסקי: שמעתי שגם חיילי סדיר, ואפילו חלק מהיחידות המיוחדות, כשהם יוצאים לחופשות, בחלק מהמקומות הם חייבים להפקיד את הנשק; לא נותנים להם.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה דבר לא נכון, בפרט בתקופה הזאת, כשאנחנו פונים לאזרחים שיצאו עם נשק.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שבטח שהחיילים שמאומנים עם נשק, בוודאי; וכבר ראינו את החייל שהיה לו נשק וידע להגיב נכון כשצריך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש לסגן השר מה להוסיף?

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אני אחזור: לפי הנתונים שבידינו, חיילי המילואים המשרתים ביהודה ושומרון נדרשים לצאת עם נשק; זה לא שזה תלוי בהם, אלא הם נדרשים לצאת עם כלי נשק.

אלי בן-דהן: לגבי חיילים סדירים במרחבים אחרים בכל רחבי הארץ – לפחות אני יכול לומר על עצמי, יש לי שני בנים שמשרתים היום בצבא – זה תלוי בתקופות השירות: יש תקופות מסוימות – כולנו יודעים – שבהן כלי הנשק מופקד, במיוחד בתקופת הטירונות, ותקופות אחרות, שההוראה היא לא לצאת עם כלי נשק.

אלי בן-דהן: אבל מעבר לתקופות הללו אני לא מכיר מקרים שבהם נאמר לחיילים להפקיד את כלי נשקם.

אלי בן-דהן: אם ידועים לכם מקרים ספציפיים, אני אשמח לקבל אותם ואני אטפל בהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נשאר אתנו כאן על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב מרגי – שאילתה דחופה מס' 73.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: התגברות ההצקות לחרדים המתגייסים לצה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי סגן השר, זה זמן שחרדים המתגייסים לצה"ל נרדפים על-ידי קומץ אנשי שוליים קולניים.

יעקב מרגי: לאחרונה התרחבה פעילותם לכדי הפצת פרטיהם האישיים של העוסקים בקליטת החרדים בצבא, ודומה שאין מנסים למנוע זאת.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: מה נעשה למיגור רדיפת החרדים המתגייסים והעוסקים בגיוס?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צה"ל עושה את כל הנדרש כדי להגן על חייליו החרדים ולאפשר להם שירות מכבד ומוגן במקביל להמשך שגרת חייהם ואמונתם.

אלי בן-דהן: בצה"ל משרתים היום למעלה מ-4,500 חיילים חרדים, והם מהווים חלק בלתי נפרד מהמשרתים, מלווים על-ידי מפקדיהם, ויכולים להיוועץ בגורמי שילוב חרדיים.

אלי בן-דהן: אירועים חריגים וקיצוניים של פגיעה בחיילים ראויים להוקעה על-ידי החברה הישראלית והרשויות.

אלי בן-דהן: חייל שמרגיש מצוקה מטופל על-ידי מפקדיו, ובמקרים חריגים מבוצע טיפול גם במישור הפלילי, באמצעות משטרת ישראל.

אלי בן-דהן: בחודש יולי 2015 פורסמה חוברת נוספת עם פרטיהם האישיים של חיילים חרדים ועם פרטים של המגייסים אותם.

אלי בן-דהן: בעקבות הפרסום פנו אלי החיילים החרדים ששמותיהם הופיעו בחוברת, וכן בני משפחותיהם של חיילים אלו.

אלי בן-דהן: בעקבות זאת פנה הפרקליט הצבאי הראשי בחודש יולי 2015 אל פרקליט המדינה.

אלי בן-דהן: במכתבו עמד הפרקליט הצבאי הראשי על כך שהפצה ברבים של פרסומים כאמור, הכוללים תוכן פוגעני ומסית הממוקד בבעלי תפקידים ספציפיים, עלולה לעלות לכדי עבירה פלילית ומחייבת פתיחה מיידית בחקירה מטעם משטרת ישראל.

אלי בן-דהן: מייד עם פרסום החומרים כאמור לעיל שוחחתי עם פרקליט המדינה שי ניצן והתרעתי בפניו כי עלינו לטפל בתופעת ההסתה נגד חיילים חרדים בטרם יישפך דמם, חס ושלום.

אלי בן-דהן: עוד ציינתי כי עלינו לוודא שחוסר הטיפול בנושא כפי שהיה עד היום ייפסק.

אלי בן-דהן: פרקליט המדינה הבטיח לי כי העניין יטופל כנדרש, לנוכח חשיבותו וחומרתו, אך לא הסתפקתי בכך.

אלי בן-דהן: ימים מספר לאחר מכן נפגשתי עם חיילים שפרטיהם האישיים ותמונותיהם הופצו בחוברת ועם נשות חיילים ומגייסים שהופיעו בחוברת.

אלי בן-דהן: שמעתי מהם שאני נציג הממשלה הראשון שמגיע לשוחח אתם.

אלי בן-דהן: שמעתי את התיאורים המזעזעים של ההטרדות וההשפלות שהם עוברים בבתי-הכנסת, ברחוב ובמוסדות החינוך, את התיאורים של שיחות הטלפון המטרידות שבהן מקללים אותם באמצע הלילה ועוד.

אלי בן-דהן: בפגישתי אתם, וגם כאן במליאת הכנסת, אמרתי בצורה מפורשת, כי צה"ל רואה בחומרה רבה את הפצתם של פרסומים פוגעניים ומסיתים כנגד קצינים וחיילים, ואף כנגד אזרחים הפועלים מתוקף תפקידם לטובת גיוס בני החברה החרדית לשירות בצה"ל.

אלי בן-דהן: לשמחתי, זמן קצר לאחר שיחתי עמו, בתחילת חודש אוגוסט 2015, כינס פרקליט המדינה דיון בראשותו עם כל הגורמים הרלוונטיים לדבר.

אלי בן-דהן: במסגרת הדיון סוכם על מיסוד מנגנון משותף לגורמי המשטרה, לפרקליטות המדינה ולצה"ל – אכ"א והפרקליטות הצבאית – אשר יאפשר העברת תלונות באופן מרוכז ומעקב אחריהן.

אלי בן-דהן: עוד סוכם כי יועברו מטעם צה"ל לפרקליטות המדינה ולמשטרת ישראל מרב הפרטים בנוגע לאירועי האלימות, התקיפה הפיזית והמילולית וההתנכלויות הידועים להם.

אלי בן-דהן: בהתאם לנוהל העבודה שגובש, הוגשו בתקופה האחרונה כמה תלונות על-ידי חיילים חרדים בגין הטרדות והתנכלויות.

אלי בן-דהן: בד בבד, הועברו דיווחים מטעם אכ"א והפרקליטות הצבאית לגורמי משטרת ישראל ופרקליטות המדינה.

אלי בן-דהן: ביום 23 באוגוסט 2015 התקיים דיון המשך בראשות פרקליט המדינה, ובמסגרתו הציגו נציגי משטרת ישראל את סטטוס הטיפול בתיקים שנפתחו מאז שנת 2012.

אלי בן-דהן: בהמשך, הורה פרקליט המדינה על פתיחה בחקירה פלילית כנגד העומדים מאחורי הפרסומים המסיתים והפצתם, בעבירה של העלבת עובד ציבור ובעבירה לפי חוק הגנת הפרטיות.

אלי בן-דהן: לאחרונה אף עודכנו על-ידי משטרת ישראל כי הוגש כתב-אישום ראשון בגין אירוע תקיפת חרדי בבית-כנסת בירושלים ביום 20 באוגוסט 2015.

אלי בן-דהן: חשוב לציין כי מעבר לכל הצעדים שתיארתי, נפתחה חקירה בעניין הדלפת המידע אשר שימש לכתיבת חוברות ההסתה.

אלי בן-דהן: גורמי התביעה הצבאית הראשית פנו למצ"ח, העומדים בקשר עם משטרת ישראל שחוקרת את סוגיית הפצת החוברת, תוך מתן דגש על סוגיית ההדלפה – האם בוצעה העברת מידע מגורמים צבאיים למפיצי החוברת.

אלי בן-דהן: לסיכום, כפי ששמעתם, בחודשים האחרונים חלה התקדמות משמעותית בטיפול בנושא ההסתה כנגד חיילים חרדים.

אלי בן-דהן: אני שמח שזכיתי להיות גורם משמעותי בנושא הזה, המגשר בין החברה החרדית לצה"ל; ספרא וסייפא ילכו יחדיו.

אלי בן-דהן: המצב שאליו נחשפתי בפגישתי עם החיילים החרדים היווה תעודת עניות לממשלת ישראל, שלא השכילה להבין את חומרת העניין עוד בטרם הפגיעה בחיילים חרדים, בני משפחותיהם ומפקדיהם הפכה לאלימה.

אלי בן-דהן: אני מקווה שמכאן ולהבא אכן הטיפול בפגיעה בחיילים החרדים ייעשה במלוא הרצינות והחומרה, כראוי למקרים אלו.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב מרגי – בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אחרי כזאת תשובה ארוכה?

יולי יואל אדלשטיין: דווקא עניינת אותו בכמה פרטים.

יעקב מרגי: אתה תשמע למה.

יעקב מרגי: קודם כול, תודה רבה לסגן שר הביטחון, שלקח את הנושא הזה לידיים.

יעקב מרגי: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שקודם כניסתו של סגן השר לתפקידו הנוכחי העניין לא טופל.

יעקב מרגי: והרבה תרומה יש לאותו מנגנון של הצעות לסדר-היום של הכנסת, שבזכותן – זו לא הפעם הראשונה שאנחנו מעלים את הנושא הזה, אבל יש גם נטייה, וכדאי לקחת לתשומת הלב – הטענות אף פעם לא היו למשרד הביטחון, ותמיד נותנים לנו את התשובה על-ידי משרד הביטחון; הטענות הן לגורמי האכיפה.

יעקב מרגי: אני שומע שבעקבות הטיפול שנעשה יש תזוזה גם בפרקליטות, גם במשטרה – לא מספיק, אבל זה המקום לציין שלאחרונה גם התפרסם קמפיין אוהד: "מחבקים את החיילים החרדים".

יעקב מרגי: מעט ומאוחר, אבל אני מקווה שהמגמה הזו במשטרת ישראל ובפרקליטות תימשך, כי כמו שאמרנו תמיד, יודעים מי המפיצים, יודעים מי המסיתים, ולא יודע – הקצב אטי מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר ירצה להשיב?

אלי בן-דהן: לא, אני מסכים לדבריו.

אלי בן-דהן: אני יכול להבטיח, בעזרת השם, להמשיך לעקוב.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שכתב-האישום הראשון, שכבר הוגש, ייתן את תוצאותיו במהרה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן על תשובותיו המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר האוצר ישיב על שאילתה דחופה מס' 74.

יולי יואל אדלשטיין: השואלת היא חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: מנהרות הכרמל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת לביא, נא לקרוא את השאילתה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני סגן השר, בחמש השנים האחרונות עלו מחירי הנסיעה במנהרות הכרמל שמונה פעמים, עלייה בת 53%.

עליזה לביא: תושבי חיפה שנוסעים במנהרות הכרמל יום-יום ייאלצו מעכשיו לשלם למעלה מ-800 שקלים.

עליזה לביא: הנושא עלה בכנסת כמה פעמים, אבל טרם ניתן מענה למצוקת הנוסעים וגם לא תשובה מפורטת וראויה, אדוני.

עליזה לביא: רצוני לשאול: מה נעשה בנדון?

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, מנהרות הכרמל פועלות מכוח חוק כבישי אגרה – אני שמח שגם שר התחבורה נמצא פה – (מנהרות הכרמל), התשנ"ה–1995, ובהתאם להסכם זיכיון להקמת מנהרות הכרמל והפעלתן.

יצחק כהן: הסכם הזיכיון להקמת והפעלת מנהרות הכרמל נחתם לראשונה על-ידי מדינת ישראל באמצעות משרד האוצר, אגף החשב הכללי, בשנת 1999, עם הזכיין קבוצת "כרמלטון".

יצחק כהן: תקופת הזיכיון היא עד שנת 2040.

יצחק כהן: במסגרת הסכם הזיכיון נקבעו מחירי אגרת הבסיס לנסיעה ודרכי עדכון התעריפים לאורך שנות הזיכיון.

יצחק כהן: זהו מרכיב מהותי בהסכם הזה.

יצחק כהן: החוק והסכם הזיכיון קובעים את סכום האגרה המרבי שהזכיין רשאי לגבות ואת דרך עדכונה.

יצחק כהן: העדכון כולל כמה מדרגות של עלייה במחיר האגרה המרבי, המשתנות בהתאם לשנת הפעילות או להיקף הנסועה בפרויקט.

יצחק כהן: כמו כן, האגרה צמודה למדד המחירים לצרכן.

יצחק כהן: חברת "כביש חוצה ישראל" קיבלה אחריות למיזם לתקופת התפעול והאחזקה בסוף שנת 2010.

יצחק כהן: באתר האינטרנט של החברה מוצג הסכם הזיכיון עם הזכיין, למעט מידע מוגבל הכולל סודות מסחריים.

יצחק כהן: הנספחים להסכם יועלו גם הם בתקופה הקרובה.

יצחק כהן: שאלה נוספת, אם כבודו מרשה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת עליזה לביא – בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני, שר התחבורה יושב כאן, ואתה יודע – – –

יצחק כהן: לא במקרה.

עליזה לביא: אז באמת, אתה יודע, זה נופל; ואני מקבלת את התשובה של אדוני, אני מבינה שהחשבת הכללית חתמה על ההסכם הזה, אבל יש פה משהו שצריך לבוא ולראות איך אנחנו – הרי אתה אומר שעד 2040 אנחנו נראה כאן חדשות לבקרים העלאה לא מבוקרת.

עליזה לביא: אדוני יודע שאין הנחה לא לנכים ולא לאזרחים ותיקים במנהרות.

עליזה לביא: הסכומים הולכים ועולים, אנשים נקנסים בקנסות הזויים, ואין למי לפנות.

עליזה לביא: אני מקבלת אין-ספור פניות בנושא של מנהרות הכרמל.

עליזה לביא: אני עצמי נוסעת שם, לבקר את בתי בטכניון, וכל פעם התעריף עולה.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: איזה מין דבר זה?

עליזה לביא: האם ידינו כבולות עד 2040?

עליזה לביא: לאן פנינו מועדות, אדוני?

יצחק כהן: אכן ההסכם הוא עד 2040, וחברת "כביש חוצה ישראל" לקחה על עצמה מ-2010 את התפעול, אבל אני די מופתע לשמוע שנכים לא מקבלים הנחה.

יצחק כהן: אפילו אני מופתע.

יצחק כהן: אני חייב לבדוק את העניין הזה, ברשותך.

מיקי רוזנטל: ההסכם פשוט היה רע, בוא נודה על האמת.

מיקי רוזנטל: אפשר וצריך לתקן אותו.

יצחק כהן: בסדר, לא אני חתמתי עליו.

יצחק כהן: אבל מדינת ישראל חתמה עליו.

עליזה לביא: אז מה אדוני מציע?

עליזה לביא: מה, עד 2040 – – –?

יצחק כהן: לא, הסכם הוא הסכם וחוק הוא חוק, ואני לא יודע אם ניתן לעשות הרבה בנושא הזה.

יצחק כהן: אבל לגבי מה שאמרת, גם אותי זה מפתיע.

יצחק כהן: נכים לא מקבלים הנחה?

יצחק כהן: זה נשמע די קיצוני.

עליזה לביא: גם לא אזרחים ותיקים – – –

יצחק כהן: אני חייב לבדוק את זה, גברתי, ולהשיב לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

עליזה לביא: גם לא אזרחים ותיקים וגם לא סטודנטים – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, סגן השר נוהג נכון: אין לו תשובה מיידית על השאלה הנוספת, אז הוא הבטיח את התשובה בכתב.

יולי יואל אדלשטיין: כך מקובל במקומותינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא ולסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 70 מאת חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: כריתת עצים כחלק מעבודות הרכבת הקלה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת תהיה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, חברת הכנסת זנדברג, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, בתוואי הרכבת הקלה בשדרות-ירושלים ביפו יש עצי פיקוס, כפי שאתה מכיר.

תמר זנדברג: התברר לי לתדה

תמר זנדברג: מתי שעצי הפיקוס האלה צריכים להיכרת, ולא כדי לפנות מקום לתוואי הרכבת, כי הם נמצאים בשולי התוואי ובהחלט יכולים להישאר בו, אלא הסיבה היחידה לכך שהם נכרתים זה על מנת שעלים ופירות לא ייפלו על המסילות.

תמר זנדברג: 48 עצים נכרתו לאורך שדרות-ירושלים ביפו.

תמר זנדברג: לטענת החברה להגנת הטבע, הכריתה אינה מוצדקת והטיעונים של חברת נת"ע, נתיבי תחבורה עירוניים, אינם מספקים, וניתן למצוא חלופות.

תמר זנדברג: ברצוני לשאול: 1.

תמר זנדברג: האם נשקלו פתרונות אחרים?

תמר זנדברג: 2.

תמר זנדברג: מה ייעשה לשימור העצים, שהם בעלי חשיבות היסטורית וסביבתית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת, התשובה על השאילתה כפי שגובשה על-ידי חברת נת"ע: חברת נת"ע רואה בעצים חלק בלתי נפרד מהמערכת אשר תאפשר את הפעלת הרכבת הקלה בצורה יעילה וידידותית למשתמש.

ישראל כץ: נת"ע מורה למתכננים מטעמה לעשות כל מה שניתן כדי שלא לכרות או להעתיק עצים בכל האזורים לאורך הקו האדום, וכן להוסיף בכל מקום אפשרי עצים נוספים, כדי להחזיר ככל הניתן את הנוף ואת הצל וכדי להפוך את המדרכות והתחנות לאזורים שנעים לשהות בהם.

ישראל כץ: נת"ע הורתה למתכננים מטעמה לעשות כל שניתן כדי שלא לפגוע בעצים בשדרה ההיסטורית האמורה, תוך שמירה על עקרונות תכנון ושימור העצים.

ישראל כץ: נת"ע לא כרתה או העתיקה עדיין עצים באזור זה.

ישראל כץ: עם זאת, היא תעשה כן בעת בניית המסילות והתחנות.

ישראל כץ: כל התכנון המפורט של נת"ע נעשה בתיאום ובאישור פקיד היערות המקומי והארצי ואדריכל העיר, והכול – תוך התחשבות מרבית בעצים הקיימים ובנוף ההיסטורי כאמור.

ישראל כץ: העתקת עצים ספציפיים לאורך הקו האדום הכרחית לבניית תחנות רכבת בעלות נגישות מלאה לכלל נוסעי הרכבת הקלה, וביניהם אנשים עם מוגבלות, הורים הנושאים עגלות ילדים, רוכבי אופניים וכדומה.

ישראל כץ: חשוב לציין כי נת"ע מתחייבת לנטוע באזורי הרציפים של התחנות מאות עצים חדשים, בשיתוף עם עיריית תל-אביב – עצים המתאימים לשדרה מחד גיסא, ומתאימים לשתילה ברציפים בקרבת מסילות הרכבת הקלה מאידך גיסא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת זנדברג, ולאחר מכן – שאלה נוספת גם לחבר הכנסת חנין.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, תודה על התשובה.

תמר זנדברג: אני רוצה בשאלת ההמשך להפנות אליך בקשה, והיא נוגעת – בואו נעשה רגע הבחנה בין העצים שחובה לכרות אותם, מכיוון שהם נמצאים בתוואי של המסילה או של התחנות – הרי אנחנו כולנו בעד קידום התחבורה הציבורית ורוצים לראות אותה מתקדמת, וגם את הרכבת הקלה, בתוואי הזה.

תמר זנדברג: העצים האלה, כפי שציינת בתשובה, צריכה להינתן להם החשיבות, גם הסביבתית וגם ההיסטורית, והם צריכים לקבל טיפול של העתקה – נטיעה במקום אחר או בשולי התוואי הזה.

תמר זנדברג: לגבי עצים שאינם נמצאים בתוואי, לא של התחנה ולא של הפסים, ועקירתם אינה הכרחית – הסיבה היחידה לעקירה היא איזשהו רצון להימנע מהפרעה סביבתית מאוד מאוד היקפית, שהיא למעשה לא הפרעה, אלא אפשר לראות בה גם תועלת – בצל, בחשיבות הסביבתית וכו'.

תמר זנדברג: הייתי רוצה לבקש מאדוני השר לבחון שנית אצלך – מפאת חשיבות הנושא לא להשאיר את הדברים רק לנת"ע, אלא לבחון שנית אצלך אילו עצים כריתתם אינה הכרחית, ולמצוא דרך לשלב אותם בתוואי.

תמר זנדברג: זה נעשה בכל העולם; אפשר לראות פתרונות שרכבת נוסעת בתוואים של עצים שלא מפריעים לתוואי עצמו.

תמר זנדברג: ואת פתרונות הניקיון, הפירות והעלים וכו' – למצוא פתרון במסגרת התחזוקה השוטפת, ולא במסגרת כריתה או העתקה.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין, ולאחר מכן – השר ישיב לשניכם.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, שני קווי תחבורה ציבורית שיוצאים צפונה מנצרת-עילית, שוּנה מסלולם.

דב חנין: הכוונה היא למסלול 431, מנצרת-עילית לטבריה, וקו 30, מנצרת-עילית לכרמיאל.

דב חנין: המסלול שנקבע עכשיו, בשבועיים האחרונים, עוקף את כפר-כנא; לא נכנסים לכפר-כנא, נוסעים במסלול אחר, ארוך הרבה יותר.

דב חנין: זו פגיעה מאוד קשה בשירות הציבורי, גם לתושבי כפר-כנא וגם לתושבי האזור והסביבה שנדרשים לשירות אוטובוסים.

דב חנין: הייתה פנייה לחברה המפעילה, והם אמרו: אנחנו קיבלנו הנחיות.

דב חנין: ממי קיבלו הנחיות?

דב חנין: משרד התחבורה מסר בתשובה שזו לא הנחיה שלכם אלא עניין של המשטרה.

דב חנין: המשטרה אומרת שיש שקט ביישובי המחוז ואין שום בעיות מיוחדות.

דב חנין: אגב, בכפר-כנא המצב רגיל לחלוטין – יש הרבה תיירים, הרבה צליינים, אווירה רגילה לחלוטין.

דב חנין: אולי המפתח נמצא אצל אחד מהעסקנים בנצרת-עילית, מר טויטו, שהוא ממלא-מקום ראש עיריית נצרת-עילית, שמפרסם בפייסבוק שלו שהוא פנה למשרד התחבורה ושזה חלק מיוזמה שלו בכלל לעשות כביש עוקף מנצרת-עילית צפונה.

דב חנין: אז על כביש עוקף מנצרת-עילית צפונה אפשר להתווכח: ראוי?

דב חנין: לא ראוי?

דב חנין: צריך?

דב חנין: לא צריך?

דב חנין: זו שאלה אחרת.

דב חנין: אבל כל עוד אין כביש עוקף, לא נכון ולא ראוי ששירותי תחבורה ציבורית ידלגו על יישובים ערביים בתוך מדינת ישראל.

דב חנין: הם זכאים לשירות, הם צריכים לקבל שירות.

דב חנין: אם יש בעיה במקום מסוים, צריך לטפל בבעיה, אבל לא להעניש את כלל האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: טוב, אשר לשאלה הנוספת של חברת הכנסת זנדברג, אנחנו לא בעד עקירת עצים.

ישראל כץ: אני רוב חיי עסקתי בסיוע לנטיעת עצים, בנטיעת עצים, והיום אני חי לפחות – – –

מיקי רוזנטל: היית ממונה על פקיד היערות.

ישראל כץ: נגיע לשם אחרי זה, קודם כול נדבר על הממד האישי.

ישראל כץ: היום אני רק מתבונן איך רעייתי עושה את זה, ואני נזכר איך רק לפני כמה שנים עצי הזית היו מנסים להיאחז בשורשים, ובאה רוח החורף ומכופפת.

ישראל כץ: רק שלשום ראיתי כמה עצים נפלו מעומס הפרי.

ישראל כץ: ודאי שיש בי רגישות.

ישראל כץ: עצים צריכים להיות במקומם, להכות שורשים.

ישראל כץ: הם מוסיפים מכל בחינה שהיא.

ישראל כץ: אגב, בימי הטורקים היה חוק מאוד מחמיר על עקירת עצים ללא אישור.

ישראל כץ: נדמה לי שזה הגיע עד כדי גזר-דין מוות או משהו כזה, אבל אנחנו לא בדיוק העתקנו את כל החוקה העות'מאנית.

מיקי רוזנטל: גם היום יש קנסות.

יולי יואל אדלשטיין: גם בתורתנו הקדושה מופיעים כמה דברים בנושא החשוב הזה.

ישראל כץ: של השימור שלהם, בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי.

ישראל כץ: בהחלט.

ישראל כץ: כך שוודאי שמבחינת התפיסה, גם אנחנו.

ישראל כץ: מעבר לזה, כמו שרמז חבר הכנסת ברושי, הייתי גם שר החקלאות וממונה על פקיד היערות; ביקשתי ממכון וולקני להמליץ, והם המליצו, על מומחה מיוחד, ומיניתי אותו לפקיד היערות.

ישראל כץ: ואני קבעתי עיקרון, שמאחר שנדרשת חתימת פקיד היערות ממשרד החקלאות – לעתים, כאשר באים להרחיב שכונות או לבנות פרויקטים חדשים – לעקור יער או שמורת יער, גם אם לא נטועים שם עצים אבל היא הוכרזה בעבר כשמורת יער, הנחיתי שבמידת ההיקף שעוקרים, זה יחויב בנטיעה מקבילה של יער, כדי לשמר.

ישראל כץ: אם אפשר להוסיף, ודאי שזה נכון.

ישראל כץ: כך שהעקרונות האלה קיימים.

ישראל כץ: אני לוקח את תשובתה של חברת נת"ע, ואני מסתכל כאן – אגב, מעבר לגישה התחבורתית, התכנונית; רק היום התחלנו לנסוע בכביש המשתדרג לירושלים.

ישראל כץ: אם שמתם לב, שונה מסלול הכביש, וכבר עוברים מתחת לגשר האקולוגי, לפחות באופן זמני – גשר שלם שנבנה כדי לאפשר חיבור ומעבר, איחוד משפחות של בעלי-חיים משני עברי הכביש.

ישראל כץ: בצפון ובכל מקום יש גשרים אקולוגיים, מעברים חקלאיים ואחרים.

ישראל כץ: גם כאן – נכון שזו סביבה אורבנית – ודאי שהמדיניות היא לתכנן תוך הקפדה וניסיון למנוע, ולהרחיב, ולטעת לאחר מכן.

ישראל כץ: אני חושב שמשפט המפתח בתשובתה של נת"ע הוא בסעיף שאומר שכל התכנון המפורט של נת"ע נעשה בתיאום ובאישור פקיד היערות המקומי והארצי – ואדריכל העיר תל-אביב, במקרה הזה.

ישראל כץ: הגישה הבסיסית והפיקוח הקפדני של הגורמים שעוסקים בזה – אני מניח שלא ייתנו כאן מקום לחריגה.

ישראל כץ: אני גם פגשתי אותך בחוץ והזמנתי אותך לבוא, ואני מזמין את כל אחד מהשרים וחברי הכנסת לסיור בתוואי הרכבת המהירה לירושלים.

ישראל כץ: מעבר למחזה המרנין של פרויקט כל כך רציני, שמתקדם, שהתוצאות שלו יהיו נסיעה ב-28 דקות מתל-אביב לירושלים, יש שם דבר מדהים: הרי היו ויכוחים בזמנו שעיכבו את הסלילה, והכרעתי בוויכוחים, והיום יש גשר ונחל יתלה לא נפגע.

ישראל כץ: אבל מעבר לזה, רואים מאות סלעים שכאשר הם הוזזו לצורך הביצוע הם סומנו מספרית והוחזרו לאחר סיום השלב הזה של העבודות בדיוק למקומם, והצמחייה הוחזרה בדיוק למקומה.

ישראל כץ: כך שמטבע העבודות מוטבעת בתוך העבודות השמירה על הנוף, על הטבע ועל הסביבה.

ישראל כץ: מובן שאנחנו נפקח ונראה, מעבר לכל הגורמים.

ישראל כץ: וגם כל מי שיהיה לו מידע עדכני – הרי בינתיים לא עקרו שום דבר.

ישראל כץ: אגב, העתקת העצים – נגיד לאורך פרויקטים בצפון, כמו שראיתי, עצי אלון ודברים כאלה – היא לפעמים בעלות של מאות-אלפי שקלים.

ישראל כץ: זאת עבודה של שנה לחדור מתחת לשורשים, להיות מסוגלים להעמיס את זה על מנופים מאוד גדולים ולהעתיק את העצים למקום אחר.

ישראל כץ: כך שבאמת עושים את המקסימום, ואין סיבה – ולהפך, בתוך העיר הפעילות היא הפוכה, ואני מקווה שנוסף על התועלת העצומה שבחיסכון בפקקים והאפשרות של תנועה יותר טובה, גם נשביח את הנוף ואת הטבע סביב הפרויקטים האלה.

ישראל כץ: השאלה של חבר הכנסת חנין, שקפצה מתל-אביב עד נצרת-עילית, עבור דרך כפר-כנא – לא עבור דרך כפר-כנא – עד לכיוון צומת גולני אולי ומקומות אחרים: קודם כול, בוא נבדיל.

ישראל כץ: הרעיון של כביש עוקף הוא רעיון לגיטימי.

ישראל כץ: הוא לא מכוון נגד אף אחד, הוא בא לחבר.

ישראל כץ: זה דבר שמקודם כרגע תכנונית.

ישראל כץ: יש שם תוואי שעובר כמובן בטבע, ובודקים, ותהליך כזה לוקח בדרך כלל את הזמן שלו.

ישראל כץ: יש כבישים עוקפים שהם לתועלת כל הגורמים.

ישראל כץ: כמו שציינתי גם בהופעתי בוועדת הכספים לא מכבר, אני הטמעתי והכנסתי תחבורה ציבורית בהיקפים – לא הייתה בכלל – בהיקפים שלא היו ביישובי המיעוטים.

ישראל כץ: ודאי שאנחנו רואים בזה חשיבות מאוד גדולה, גם ליישוב וגם למדינת ישראל: עבודת נשים, מתן שירותים, שוויון אזרחי וכו'.

ישראל כץ: אני לא מכיר – אתה אומר שענו לך ממשרד התחבורה והפנו אותך למשטרה.

ישראל כץ: אתה אומר שהמשטרה לא מגבה בחדות את הדברים.

ישראל כץ: אני לא יכול להתייחס לדברים מהסוג הזה, שהם בגדר תשובות שניתנו בצורה כזאת או אחרת.

ישראל כץ: אני יודע שאנחנו מתגברים את התחבורה הציבורית בכל מקום, מנסים לקצר את הטווחים, להוריד את המחירים.

חיים כץ: היא כבר לא מקשיבה לך לתשובה.

חיים כץ: היא הלכה.

ישראל כץ: לא, עכשיו זה דב חנין, זה הקטע הנוסף.

ישראל כץ: היא כבר שמרה על העצים, את זה גמרנו.

ישראל כץ: עכשיו אנחנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

דב חנין: – – –

ישראל כץ: השר חיים כץ, אתה יודע, ישבת בצד הזה.

ישראל כץ: חברי הכנסת, יש להם חירות לשאול על כל נושא בתור שאלה נוספת.

ישראל כץ: הם יכולים לשאול אותי גם על הביטוח הלאומי, אבל אז אני – – –

חיים כץ: הם יכולים לשאול אותך על כל נושא, ואתה יכול לענות על כל נושא – – –

ישראל כץ: אין מדיניות להדיר אף יישוב מתחבורה ציבורית, ואני מניח שגם כאן לא הייתה הכוונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש מכולם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, לצערי, בטקס כמעט שבועי – להעלות את זכרם של חברים שהלכו בתקופה הזאת לעולמם.

יולי יואל אדלשטיין: היום, חברי הכנסת – אדוני יושב-ראש הקואליציה, אדוני יושב-ראש הקואליציה – חברי הכנסת, אנחנו מבקשים להתייחד עם זכרם של שניים מחברי הכנסת לשעבר שהלכו לעולמם לאחרונה, חכ"לים מאיר פעיל וגינדי ריגר.

יולי יואל אדלשטיין: נכבד את זכרם בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לפני כחודש ימים הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר ד"ר מאיר פעיל, מאירק'ה בפי חבריו, שנולד בירושלים לפני כ-89 שנים כמאיר פילבסקי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא שירת בפלמ"ח ובתפקידי פיקוד ב"הגנה" ולקח חלק בכמה מהמבצעים החשובים בתקופת טרום הקמת המדינה, בין היתר בהברחת עולים מלבנון ומסוריה ובפיצוץ גשר בנות-יעקב בליל הגשרים.

יולי יואל אדלשטיין: פעיל מילא בצה"ל תפקידי קצונה, ובין היתר היה מפקד גדוד 51 של גולני.

יולי יואל אדלשטיין: במבצע "קדש" השתתף בקרבות רבים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התקדם בסולם הפיקוד עד הגיעו לתפקיד מפקד בית-הספר לקצינים וראש מחלקת תורת הלחימה, והשתחרר בדרגת אלוף-משנה.

יולי יואל אדלשטיין: לימים הפך להיסטוריון צבאי בולט, שהשמיע קול ייחודי בנוף השיח הישראלי, והותיר אחריו ספרים ופרסומים רבים וחשובים.

יולי יואל אדלשטיין: לא יצא לי, ודאי, לכהן יחד אתו בכנסת, אבל יצא לי לשמוע את ההרצאות החשובות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: איך אומרים במקומותינו?

יולי יואל אדלשטיין: גם אם אתה לא מסכים, יש עם מי להתווכח.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נמנה עם ראשי מחנה השמאל בישראל; כיהן בכנסת השמינית והתשיעית, תחילה מטעם סיעת מוקד, שאותה הקים, ובהמשך מטעם של"י, והיה, בין היתר, חבר בוועדת החינוך והתרבות ובוועדת העלייה והקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: פעיל ייזכר כמי שבמשך שנים רבות השמיע קול בהיר, בוטח ומלומד בקרב חוגי השמאל בישראל, וקולו ודאי יחסר במרחב הציבורי התוסס שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: סיפור חייו הוא למעשה סיפורה של ישראל מערש הולדתה, דרך מאבקיה ולבטיה בדרך לעיצוב דמותה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שולח בשם כנסת ישראל תנחומים כנים למשפחתו ולכל מכריו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של מאיר פעיל ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: רבותי, בשבוע שעבר הלך לעולמו גם חבר הכנסת לשעבר גנדי ריגר, בגיל 67 בסך הכול.

יולי יואל אדלשטיין: ריגר היה דוגמה ומופת לשליח ציבור צנוע ומסור, שהקדיש שנים רבות מחייו הבוגרים למען ציבור העולים מחבר המדינות ובכלל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נולד בברית-המועצות ועלה לארץ ב-1990.

יולי יואל אדלשטיין: את גנדי, שהיה מהנדס בהשכלתו, הכרתי באופן אישי הרבה לפני שנבחר לכנסת בפעם הראשונה בשנת 1999.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כיהן בכנסת החמש-עשרה מטעם סיעת ישראל בעלייה, לאחר ששימש לפני זה מזכ"ל המפלגה.

יולי יואל אדלשטיין: בכנסת היה חבר בשורה של ועדות, ובהן ועדות החוקה, חוק ומשפט, החינוך והתרבות, וכן העלייה והקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר באופן אישי שבמהלך סיור ביישוב היהודי בחברון, כשהגענו בעקבות אירועים ביטחוניים אלו ואחרים או ענייני בנייה, אחת הפעילות המרכזיות ביישוב היהודי רצה, מכל חברי הכנסת שהגיעו, דווקא לחבר הכנסת גנדי ריגר, ואמרה: אתה לא יודע איך אני מעריכה את פועלך.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי לעצמי: מה הוא כבר עשה למען היישוב היהודי בחברון או למען ארץ-ישראל השלמה שכך מעריכים אותו?

יולי יואל אדלשטיין: הסתבר שמדובר היה בהצעת חוק שלו להארכת חופשה של אם בעקבות מחלת ילד.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא, התברר, מאוד רלוונטי ביישוב היהודי בחברון, גנדי ריגר זכה לברכות מקיר לקיר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר כהונתו במשכן הוא המשיך לעסוק בצורכי הציבור, ועמד, בין היתר, בראש גוף שנקרא "חזית הכבוד", ששם לו למטרה לסייע לעולים ניצולי שואה ולמבוגרים למימוש זכויותיהם.

יולי יואל אדלשטיין: לציבור בכלל, ולציבור העולים מחבר המדינות ודאי, יחסר גנדי ריגר מאוד, וכך גם לי באופן אישי.

יולי יואל אדלשטיין: אני שולח תנחומים כנים למשפחתו ולמכריו בשם כנסת ישראל וחבריה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי התקנון, יש אפשרות לחברי כנסת לבקש זכות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: עשתה זאת חברת הכנסת סופה לנדבר, ואני מבקש ממנה להעלות דברים לזכרם של חברי הכנסת במסגרת שלוש דקות.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, הכרתי את חבר הכנסת גנדי ריגר.

סופה לנדבר: הוא נכנס יחד אתך, עם נתן שרנסקי, עם קבוצה של עולים מחבר המדינות לכנסת ישראל.

סופה לנדבר: קדנציה אחת הוא היה חבר כנסת, שימש כחבר כנסת בכמה ועדות.

סופה לנדבר: ארבע שנים בסך הכול הוא היה חבר הכנסת, בכנסת החמש-עשרה, אבל עד סוף החיים, עד פעימת הלב האחרונה, הוא היה חבר שדאג לחברה; בן-אדם שהאג'נדה החברתית – הוא ליווה אותה, או היא ליוותה אותו, כל החיים, כל השנים, עד לרגע האחרון.

סופה לנדבר: הוא היה איש ספר, שקט, אציל, עם דאגה לפרט, רגיש לאחרים.

סופה לנדבר: אתם יודעים שבבית הזה יש 120 חברי כנסת, אבל לא כל אחד מאתנו דואג לפרט, והוא היה כזה עד הרגע האחרון; אמיץ, נלחם נגד אי-צדק חברתי.

סופה לנדבר: הוא הקים ארגון והתנדב בארגון הזה – היה ראש ארגון למען עולים, למען עלייה מקצועית, למען מדענים עולים, למען רופאים, למען אנשים פשוטים שעלו למדינת ישראל והיו צריכים להתמודד עם חיים לעתים לא פשוטים.

סופה לנדבר: כמעט כל חודש נפגשנו במשרד העלייה והקליטה כאשר הייתי שרת העלייה והקליטה, כל פעם עם רשימה – רשימה עם דאגה לזה, ולשני, ולמי שעלה ולמי שצריך לעלות.

סופה לנדבר: אני ניהלתי אתו שיחות ארוכות.

סופה לנדבר: הוא נלחם באומץ לב במחלה.

סופה לנדבר: כאשר דיברתי אתו כשחלה, אמר:

סופה לנדבר: אני אנצח; האמין שהוא ינצח.

סופה לנדבר: בכל השיחות הייתה לו דאגה לאחרים.

סופה לנדבר: הוא חלה, חלה מאוד, אבל דאג לאחרים.

סופה לנדבר: הוא השאיר אחריו אישה, את אולגה, בת, אחות, חברים, ארגון שלם.

סופה לנדבר: חבר, בן-אדם, הלך לעולמו.

סופה לנדבר: אנחנו לא נשכח אותו.

סופה לנדבר: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: לזכרו של מאיר פעיל יישא דברים חבר הכנסת אילן גילאון, גם כן במסגרת שלוש דקות.

אילן גילאון: מאיר פעיל, ובשמו המקורי מאירק'ה – ככה כינינו אותו, מאירק'ה הג'ינג'י – היה דמות שכמו הייתה לקוחה מספרים יפים של הפועלים בתקופת עבר – "מקראות ישראל", היה פעם; קצין, וג'נטלמן, ופרולטר, ולוחם, ואיש צדק.

אילן גילאון: אני, יצא לי להכיר אותו, והייתי אחד מן התומכים שלו.

אילן גילאון: פעם, כשרצינו לעשות הפגנה המונית – לא קיימנו אותה כי המונית לא הגיעה.

אילן גילאון: היינו קבוצה מצומצמת של אנשים חדורי אמונה, ומתווכחים הרבה מאוד עם מאיר, כי מאירק'ה בכלל מטבעו הוא היה איש מאוד וכחן; גם, אדוני, כשהוא היה משכנע אותך בסופו של דבר, היית אומר לו: טוב, תעזוב אותי, רד ממני, כבר השתכנעתי, הוא היה אומר: לא, בוא נתווכח עוד קצת.

אילן גילאון: היה לו תרגיל כזה, למאירק'ה – הוא היה שם על השולחן כוס מים והיה מתחיל לנפנף עם הידיים.

אילן גילאון: היה מדבר בצורה מאוד מאוד – אתה יודע, כזאת עם הידיים, וכל הזמן הוא היה מנפנף את היד שלו מעל הכוס, וכל שומעיו היו רתוקים מתי מאירק'ה יפיל את הכוס הזאת.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד, בקיצור, שכשאנחנו מדברים על אנשים שכמוהם יש עוד בארכיונים – הוא באמת היה איש כזה.

אילן גילאון: הוא היה, יותר מכל דבר אחר, החמצה גדולה של הפוליטיקה הישראלית; החמצה ענקית של הפוליטיקה הישראלית – אדם ללא חת, עם ראייה ציונית סוציאליסטית מזוקקת.

אילן גילאון: אם הייתי צריך לחשוב על מהי ציונית סוציאליסטית, מה זה תכלת-אדום, כמו שבדיוק נקראה התנועה שלו – שהיה לי הכבוד להיות אחד מתומכיה המעטים במדינת ישראל, המעטים-מדי – אני אומר שהוא האיש שמעורר ראשון את האסוציאציה הזאת.

אילן גילאון: אנחנו התגעגענו אליו הרבה מאוד זמן, משום שהפרידה, לצערנו, ממאירק'ה פעיל, לא הייתה לאחרונה; היא הייתה לפני הרבה יותר מדי זמן, לפני כעשור.

אילן גילאון: הוא לקה במחלת האלצהיימר, ולצערנו הרב לא נעשתה הגינות אתו במקרה הזה; תרומתו ולכתו לא הלמו זו את זו.

אילן גילאון: אנחנו – חבריו במרצ, בעיקר, אבל גם בכלל, אנשים שהיו בבה"ד 1 – יכולים לספר לכם בגעגועים על איש מופת שבאמת צריך להירשם במקראות ישראל.

אילן גילאון: ואני כבר מתגעגע אליו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכר חברינו חברי הכנסת לשעבר מאיר פעיל וגנדי ריגר ברוך לעד.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/792/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני עובר לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעות החוק לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מזמין את המציעה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לנמק את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יש הצעה דומה של חברי הכנסת עיסאווי פריג' וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תהיה הנמקה גם של ההצעה השנייה, ולאחר מכן – תשובת סגן שר החינוך חבר הכנסת פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות כנסת נכבדים ונכבדות, ב-29 באוקטובר 1956 ביצעו כוחות הביטחון הישראליים את הטבח הנתעב בתושבי כפר-קאסם.

עאידה תומא סלימאן: 49 אנשים נרצחו, נורו למוות, וביניהם תשע נשים ו-17 ילדים ונערים, ועוד כמה תושבים נפצעו מירי, שהיה רב מאוד בתוך הכפר, ופגע כמעט בכל בית בתוך הכפר.

עאידה תומא סלימאן: הפצעים של הפצועים אולי הגלידו, אבל הפצע הזה בחיי האוכלוסייה הערבית עדיין פתוח ומדמם.

עאידה תומא סלימאן: עדיין התאריך הזה מזכיר לנו את אחד הימים הכי קשים שעברו על האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: באותו היום חזרו אנשי הכפר לכפרם לאחר יום עבודה, ולא ידעו שהוטל עוצר כללי על האזור.

עאידה תומא סלימאן: בחוצפה ויהירות שמתאימות לגישה קולוניאליסטית, מזלזלת בחיי אדם, כשנשאל מפקד האזור יששכר שדמי מה לעשות אם יגיעו אנשים שלא יודעים על העוצר, ענה המפקד: אללה ירחמו – כלומר לירות, כלומר אם ימותו אנשים בגלל שלא ידעו שקיים עוצר, זה לא מעניין.

עאידה תומא סלימאן: מאז הרצח התנערו ממשלות ישראל מלהכיר באחריות המדינה לטבח הזה; כל ההתבטאויות שהיו עד היום היו אישיות.

עאידה תומא סלימאן: ועל כן באה ההצעה הזאת – כדי שהמדינה תכיר באופן רשמי באחריות שלה לטבח, וכדי שיינקטו צעדים חינוכיים ואחרים להפקת הלקחים ממנו.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו אמר תופיק זיאד, חבר הכנסת לשעבר והמשורר, על הטבח: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: האם לא סֻפַּר לך על עוז הקרבות / על טבח האנשים, על טבח הבהמות / על סיפור עם שכותרתו: "קציר הגולגולות" / שהבמה שלו היא כפר ששמו: כפר-קאסם?) אני מצטטת את השיר בערבית, ויכול להיות שחלק מחברי הכנסת והציבור לא יבינו, כדי להראות את עוצמת הרגשות שהיו ועדיין קשורים בטבח הזה.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק הזאת היא הצעה הממשיכה מסורת מפוארת של חברי ומורי מהמפלגה שלי, חד"ש והמפלגה הקומוניסטית, אשר הגישו הצעה כזאת בעבר, ואנחנו מעבירים אותה מדור לדור, כדי להזכיר גם כן מדור לדור.

עאידה תומא סלימאן: החל את המסורת הזאת חבר הכנסת תופיק טובי, ואחריו – חבר הכנסת לשעבר מוחמד ברכה, ואנחנו ממשיכה את זה היום, למרות שאני יודעת שגם חברי כנסת אחרים הציעו הצעות דומות.

עאידה תומא סלימאן: המטרה בהכרה בטבח הזה היא להנציח את זכרם של אלה שנרצחו בלא עוול בכפם, והמטרה היא גם שהדורות והצעירים של היום יכירו את ההיסטוריה, ויכירו בנרטיב של האוכלוסייה הערבית, של העם הפלסטיני, ושידעו שקרו דברים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: נכון, היו הרבה ניסיונות להשתיק את מה שקרה ולהעלים מהעין.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו, כשהאוכלוסייה הערבית עדיין הייתה תחת שלטון צבאי, לא רצו לספר מה קרה בכפר-קאסם.

עאידה תומא סלימאן: ואז, שני חברי כנסת אמיצים, שאינם בינינו היום, תופיק טובי ומאיר וילנר – לפי מידע שהגיע אליהם מפעיל מפ"ם באותם זמנים, לטיף דורי, שהודיע להם שכנראה קורה משהו – הגיעו לשם.

עאידה תומא סלימאן: הם פרצו לתוך הכפר למרות השלטון הצבאי שהיה קיים שם, גבו עדויות, ועלו על הבמה הזאת, על הדוכן הזה, וחשפו את הטבח.

עאידה תומא סלימאן: למה אני מזכירה את זה?

עאידה תומא סלימאן: קודם כול כדי להזכיר לעצמנו, חברי הכנסת שיושבים בבית הזה, מהו תפקידנו האמיתי.

עאידה תומא סלימאן: תפקידנו האמיתי, שגובה מאתנו לפעמים מחיר, הוא להסתכן ולעשות את הדברים שלא מקובלים באותה העת, ולהגיד את הדברים שרוצים שאנחנו לא נספר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מספרת את הסיפור הזה גם כדי להראות את העוצמה ואת הכוח שהשתמשו בו בזמנו, ולצערי עדיין משתמשים בו, כדי להעלים את הפשעים שקרו, וכדי להעלים גם את הסיפור ואת ההיסטוריה ואת הנרטיב שלנו, של האוכלוסייה הערבית ושל העם הפלסטיני באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: מעבר להכרה בעוול שנעשה, זה דבר שלצערי הרב ניסו לטייח אותו, ואפילו כשהעמידו לדין את האחראים ואת אלה שנתנו את הפקודה לירות באנשים, באזרחים חפים מפשע, נתנו בעצם החלטה בבית-המשפט שחיי 49 אנשים כנראה לא שווים יותר מעשר פרוטות ונזיפה, ועל כן בא הפתגם אצלנו בערבית, שאומר (אומרת בערבית ומתרגמת), כלומר עשר הפרוטות של שדמי – כאשר בן-אדם יוצא בזול מביצוע פשע נתעב, מביצוע טבח.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כדי להזכיר לעצמנו שבימים מאוד כואבים אלו, בימים שהאלימות חוגגת וההסתה חוגגת נגד האוכלוסייה הערבית, דווקא היום – – –

ענת ברקו: רק ערבים?

עאידה תומא סלימאן: – – דווקא היום, הכנסת הזאת – –

ינון מגל: – – –

ענת ברקו: האלימות רק – – –

עאידה תומא סלימאן: – – אולי הגיע הזמן שחברי הכנסת יכירו בטבח שקרה, בטבח שהוביל למוות ולרצח של 49 אזרחים, שכל מה שעשו זה שהם חזרו הביתה מיום עבודה; שכל מה שעשו – שרצו להגיע לארוחת ערב עם המשפחה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: קשר ההשתקה וסילוף העובדות הוא אחד הלקחים המאוד-חשובים מטבח זה; קשר ההשתקה וסילוף העובדות, שעדיין נמשך עד היום הזה, שעדיין, עד היום הזה, לא שומעים את הסיפור של האחר.

ענת ברקו: שומעים את זה בקורס קצינים.

עאידה תומא סלימאן: לא שומעים, בדיוק כמו שקורה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: קשה לשמוע את הקול שמספר את הסיפור האחר – –

ענת ברקו: דווקא אנחנו – – –

עאידה תומא סלימאן: – – וקשה שלא לקטוע אותו וקשה שלא להתגרות בו.

עאידה תומא סלימאן: אבל אולי כדאי שהכנסת תכיר בטבח, כדי שנתחיל ללמד את הדורות הבאים כן להקשיב, כן להכיר וכן לדעת שיש כאב גם אצל האחר.

עאידה תומא סלימאן: הזלזול בחיי אדם גם הוא אחד הלקחים החשובים של ההכרה בטבח הזה, וכמה אנחנו צריכים את זה עוד היום.

עאידה תומא סלימאן: הזלזול בחיי אדם ועצם העובדה כאילו בני-אדם לא שווים – הרי חיי 49 בני-אדם היו שווים עשר פרוטות.

עאידה תומא סלימאן: היום יכול להיות שאפילו עשר פרוטות הן לא מחיר, ולא משלמים אותו, ויוצאים אפילו בזול יותר.

עאידה תומא סלימאן: ההתנערות מאחריות ממלכתית של הממשלות מהטבח הנתעב היא החלטה פוליטית בעיקר, החלטה פוליטית שיש לה השלכות.

עאידה תומא סלימאן: במקום לבוא ולהגיד: כן נעשה, וכן היה מקרה של רצח, וכן היה טבח, וצריך להנציח את זכרם של אלה שנטבחו, וצריך להכיר בכאבן של המשפחות, ושל כפר שלם, ושל אוכלוסייה, ושל עם שהרגיש את הכאב במה שקרה, וצריך להכיר גם בפחד של כלל האוכלוסייה ממקרים כאלה – פחד שמשתלט, גם בימים האלה, בין שני העמים.

עאידה תומא סלימאן: הרצון בהכרה הוא לא כדי שנדע את העובדות.

עאידה תומא סלימאן: העובדות, חשפו אותן מאיר וילנר ותופיק טובי בזמנם.

עאידה תומא סלימאן: העובדות נמצאות במוזיאון שבנו אנשי הכפר להנצחת זכרם של הנרצחים.

עאידה תומא סלימאן: העובדות ידועות וכתובות בספרי ההיסטוריה, אולי אלה – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – שלא מלמדים את הילדים שלנו בבתי-הספר של מדינת ישראל.

ענת ברקו: – – –

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו מבקשים את ההכרה כדי באמת לדעת שיש מאחורי ההכרה הזאת החלטה פוליטית על כיוון פוליטי חדש, שמסדיר את הקשר ובונה קשר אחר בין המדינה לבין אזרחיה הערבים.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני מבקשת להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: לפני שאני אקרא לחבר הכנסת עיסאווי פריג', שיש לו הצעה שהוצמדה להצעה הנוכחית, אני רוצה לברך בשמי, בשם הכנסת ובשם ידידנו סגן יושב-ראש הכנסת יחיאל חיליק בר – ביציע האורחים נמצאת אתנו חברת הפרלמנט הבריטי, יושבת-ראש קבוצת הידידות עם ישראל בלייבור הבריטי, ג'ואן ריאן.

יצחק וקנין: אנחנו מברכים אותך בברכת ברוכים הבאים.

יצחק וקנין: אנחנו מאחלים לך שהביקור בישראל יהיה מוצלח ופורה.

יצחק וקנין: עלי והצליחי.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: (מחיאות כפיים)

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/116/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – הוצמדה הצעת חוק שלו להצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, אני לא אדבר עכשיו, ברשותך, אדוני היושב-ראש, כהצעה צמודה.

עיסאווי פריג': ברשותך, אני רוצה לדבר כבן המקום, כבן לניצול, נכד לניצול מטבח כפר-קאסם, בן למשפחה שנרצחו חלק ממנה בטבח, וברשותך, תאפשר לי להגיד את דברי.

עיסאווי פריג': חברים, היום – שבוע לפני – לפני 59 שנה, נפל דבר גדול במדינת ישראל: התקיים טבח בכפר-קאסם; חיילי משמר הגבול של צה"ל ושל המדינה רצחו, טבחו, אזרחי מדינה, רצחו ב-1956 אזרחי מדינתם.

עיסאווי פריג': מאז ועד היום בכל שנה, במקום הזה ובמקומות אחרים, מציינים את הטבח הזה.

עיסאווי פריג': אני, נפל בחלקי שזו הפעם השלישית, אדוני היושב-ראש, שאני עומד כאן ואומר כמה מילים שמחזירות אותנו אחורה, לאותם ימים קשים ונוראים.

עיסאווי פריג': אני גדלתי בבית-הספר בכפר-קאסם, ובכל שנה אנחנו מייחדים את היום הזה ואת השבוע של הטבח לחינוך ולימוד, לכנסים, וחיים את האבל הזה משנה לשנה – דבר שעבר עלי כל הזמן.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להיכנס לא לגרוש של שדמי ולא להיסטוריה; אני רוצה לבוא ולקחת אתכם, חברים, להיום.

עיסאווי פריג': ואני שואל אתכם – בואו נתכנס בינינו לבין עצמנו לדקה: מה למדנו מהטבח בכפר-קאסם ב-1956?

עיסאווי פריג': מה למדנו?

עיסאווי פריג': מה שהחברה היהודית הישראלית למדה מזה – משפט אחד שהתחילו ללמד באקדמיה ובחוגי צה"ל: פקודה בלתי חוקית בעליל.

עיסאווי פריג': זה מה שהצעיר היהודי הישראלי התחיל ללמוד מהטבח: פקודה בלתי חוקית בעליל.

עיסאווי פריג': זה יפה.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, היום – – –

יצחק וקנין: עיסאווי, אני נותן לך עוד דקה, ותשתדל לסיים.

עיסאווי פריג': אדוני, אני תכננתי להגיש את זה ביום רביעי הבא, ונפל שזה הוגש היום.

עיסאווי פריג': אני מאוד מצטער, זה לא הגון.

עיסאווי פריג': מה למדנו מהפקודה הבלתי-חוקית בעליל?

עיסאווי פריג': אדוני, אני מבקש.

ענת ברקו: – – – דבר.

עיסאווי פריג': פקודה בלתי חוקית בעליל – –

יצחק וקנין: בינתיים אני נותן לך לדבר בלי להפסיק.

עיסאווי פריג': – – מה למדנו, חברים?

עיסאווי פריג': מה למדנו?

עיסאווי פריג': מה מותר ומה אסור.

עיסאווי פריג': בימים כאלה, בימים כאלה, עם הקריאות המתלהמות שלכם – כדור בין העיניים, לנפץ גולגלות, לעשות לינצ'ים, לקחת את החוק בידיים – –

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': – – אתם לא למדתם מה זאת פקודה חוקית בעליל.

עיסאווי פריג': זאת הפקודה החוקית בעליל – –

איציק שמולי: הלא-חוקית.

עיסאווי פריג': – – שעברתם ב-1956, ולא למדתם.

עיסאווי פריג': הבנתם למה זה חשוב לזכור את הטבח הזה?

עיסאווי פריג': חשוב לדבר על זה, חשוב.

עיסאווי פריג': אתם לא לומדים את זה.

עיסאווי פריג': שיכרון הכוח שהיה ב-1956, האווירה של מלחמת 1956, ומותר "עליהום", מותר – את אותה אווירה אתם יוצרים היום.

עיסאווי פריג': והשיא שלה בשקרים, בהסתה שלכם, ובראש המסיתים, ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה – ראש המסיתים – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – והיום, בשיא השקרים שלו – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – מוצא אשם – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': – – מוצא אשם – –

יצחק וקנין: עיסאווי פריג' – –

עיסאווי פריג': – – לשואה, שזה הערבים.

יצחק וקנין: – – אתה רוצה שאני אסגור את המיקרופון?

עיסאווי פריג': לו תסגור את המיקרופון.

יצחק וקנין: אתה תסיים לדבר.

יצחק וקנין: נתתי לך עוד שתי דקות – –

עיסאווי פריג': עכשיו, אני – – –

יצחק וקנין: – – ואתה ממשיך.

יצחק וקנין: רבותי הסדרנים.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אוריד אותך?

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: אני לא אאפשר לך לדבר.

עיסאווי פריג': יש לי דברים חשובים שאני צריך – – –

יצחק וקנין: לא יעזור לך, נגמר.

עיסאווי פריג': שהזכרתי את ראש הממשלה – קמת עלי גם עם זה?

יצחק וקנין: אדוני, תקשיב, לא מעניין אותי ראש הממשלה ולא מעניין אותי אף אחד.

יצחק וקנין: אתה קיבלת מעל הזמן שלך; מגיע לך שלוש דקות, דיברת חמש וחצי דקות.

יצחק וקנין: בזה זה נגמר.

יצחק וקנין: יש לי מערכת שאני צריך לנהל.

עיסאווי פריג': אז הייתי מגיש את זה בשבוע הבא, באמת.

יצחק וקנין: זה לא ענייני לסדר מתי אתה צריך להגיש.

יצחק וקנין: אדוני, סיימת לדבר.

יצחק וקנין: תודה.

עיסאווי פריג': אדוני, אני מודה לך.

יצחק וקנין: סיימת לדבר.

יצחק וקנין: זה לא יעזור.

עיסאווי פריג': על דבריו של ראש הממשלה היום – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

עיסאווי פריג': – – אנחנו לא יכולים לעבור בשקט, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני, תודה.

עיסאווי פריג': הערבים אשמים.

יצחק וקנין: לא אני קובע את הזמן שלך; התקנון קובע את הזמן שלך.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, ישיב על ההצעה סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אין שום קשר למה שהזכרת ולמה שלא הזכרת.

יצחק וקנין: לא אני אחראי שאתה הגשת את ההצעה שלך.

יצחק וקנין: התקנון קובע במפורש.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – – לא בסדר – – –

יצחק וקנין: רבותי, אתם מנסים לחסוך מכסות ולבוא בתלונות – –

עיסאווי פריג': אין לי טענות כלפיך.

יצחק וקנין: – – על איך שאנחנו מנהלים את הישיבות.

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': אין לי טענות כלפיך – – –

יצחק וקנין: אדוני, ההתנהלות היא כמו שצריך.

יצחק וקנין: קיבלת ממני עוד שתיים וחצי דקות מעל הזמן.

עיסאווי פריג': אין לי טענות כלפיך, אדוני.

יצחק וקנין: אז מה?

עיסאווי פריג': אין לי טענות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק כפי שהיא נומקה על-ידי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת פריג', היא פנייה שמוכרת לחברי הכנסת לאו דווקא מקדנציה זו, אלא נדמה לי שבכל שנה ושנה, כפי שזה גם פורט בדברי ההסבר, מעלים את הצעת החוק הזאת, שמשרד החינוך והמדינה יכירו באחריות לטבח בכפר-קאסם, ומשרד החינוך יקדיש בתוכניות הלימודים שלו שעת מחנך ללימוד האירוע והלקחים ממנו בכל בתי-הספר במדינה.

מאיר פרוש: אחר כך הצעת החוק גם מתייחסת לתקצוב של העמותה שבאה להנציח את זכר קורבנות כפר-קאסם.

מאיר פרוש: קודם כול, המשרד מבקש, ומאחר שיש התעניינות בקרב חברי הכנסת, אני חייב לומר באופן רשמי בשם המשרד: קודם כול לקבוע חיוב בדבר תוכניות לימודים לבתי-ספר בדרך של חקיקה ראשית מהווה חריגה מהוראות סעיף 4(א) לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953.

מאיר פרוש: ההוראות האלה אומרות ששר החינוך הוא בעל הסמכות לאשר את תוכניות הלימודים במערכת החינוך בהתאם להמלצתה של המזכירות הפדגוגית.

מאיר פרוש: ככלל, אנחנו צריכים לדעת, חברי הכנסת, שתוכניות לימוד אינן נקבעות בחוק.

מאיר פרוש: זה מלכתחילה נושא שנתון לשיקול הדעת של השר והדרג המקצועי שמנחה את המערכת מעת לעת, ועל-פי הצורך, באמצעות הוראות שונות וחוזרי מנכ"ל.

מאיר פרוש: דרך זו מאפשרת גם גמישות ורלוונטיות בתכנים על-פי העתים והצרכים.

מאיר פרוש: הבקשה הזאת של תקצוב העמותה שמנציחה את זכר קורבנות כפר-קאסם היא דרישה לתקצב עמותה פרטית על-ידי אוצר המדינה.

מאיר פרוש: מי שמכיר את הוראות סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, יודע שזו חריגה מהוראות סעיף זה, כי הסעיף הזה מדבר על תמיכה במוסדות ציבור על-פי קריטריונים שוויוניים, ידועים ופומביים.

מאיר פרוש: אני כן מבקש להוסיף ולציין שהנושא הזה של הטבח בכפר-קאסם – הנושא הזה נלמד בהרחבה במסגרת לימודי האזרחות בחטיבות עליונות בפרק שעוסק בשלטון החוק – בפקודה בלתי חוקית בעליל, ויהודים וערבים כאחד לומדים על אודות האירוע, כמובן עם הפנים לעתיד, ועוסקים בערכים כמו שוויון, שמירה על זכויות האדם וקדושת החיים.

מאיר פרוש: במשרד החינוך רואים בעיסוק באירוע חשיבות רבה, וגם רואים בכך חובה אנושית ומוסרית והזדמנות לשוחח על פיוס, ומנגד – להציב בפני הדור הצעיר דוגמאות חיוביות שהיו וישנן לבניית בסיס לחיים משותפים.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה להוסיף לחברי חברי הכנסת: זה לא סוד שמדינת ישראל מצויה מאז הוקמה במאבק בלתי פוסק מול ארגוני טרור; ולא רק מול ארגוני טרור – לעתים גם מול מדינות ערביות.

מאיר פרוש: במאבקים של מדינת ישראל מול ארגוני הטרור ובמלחמות האלה מול מדינות ערביות, בהחלט כל אחד מאתנו יודע שהצבא הישראלי עובר סדנאות ותדרוכים על טוהר הנשק.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לדבר על דברים שהיו לפני חמש שנים, עשר שנים, 20 שנה; ניקח רק את "צוק איתן".

מאיר פרוש: כל אחד מאתנו יודע מה היה; כל אחד יודע שארגוני טרור ירו במטחים רקטות וטילים על האוכלוסייה כאן, במדינת ישראל, ולעתים המטחים האלה באו מתוך ריכוזי אוכלוסייה.

מאיר פרוש: ויש דילמה מה עושים בדיוק במצב שיש מטחים של טילים או רקטות על אוכלוסייה כאן במדינת ישראל – מה הצבא הישראלי צריך לעשות.

מאיר פרוש: וכאשר משגרים התרעות ושוב התרעות ושוב התרעות, וגם יודעים שהמטחים האלה לפעמים מגיעים מתוך ריכוזי אוכלוסייה, ואלה שעושים את זה נעזרים גם בבתי-חולים או בבתי-תמחוי, הצבא הישראלי רוצה להגיב.

מאיר פרוש: אני לא חושב שיש עוד צבא שעושה את הפעולות שהצבא הישראלי עושה – גם מתקשרים לאזרחים ומודיעים להם שמתבקשת תגובה והצבא הולך להגיב; הצבא הישראלי גם מפזר מנשרים לאוכלוסייה האזרחית באותם אזורים שהוא הולך לתקוף, כדי חלילה לא לפגוע באוכלוסייה, כדי שלא לפגוע באלה שאין להם קשר למפגעים – – –

מסעוד גנאים: מה הקשר?

מאיר פרוש: עוד לא אמרתי קשר.

מאיר פרוש: אני קודם כול מסביר.

מאיר פרוש: מותר לי להסביר.

מסעוד גנאים: – – – כפר-קאסם.

מאיר פרוש: מותר לי להסביר שהצבא הישראלי, כשהוא הולך לתקוף, הוא לא נוהג כמו שום ארגון או צבא אחר.

מאיר פרוש: הוא משתדל, לצערנו הוא סופג, והאוכלוסייה סופגת – כולם סופגים – עד שמזהירים את האוכלוסייה האזרחית ואומרים להם שהצבא הישראלי הולך להגיב.

מאיר פרוש: אני מספר את זה כדי לומר שההתנהגות הזאת שאני מפרט עכשיו היא הרבה יותר ארוכה ורחבה, ומי שרוצה לדעת ומי שמתמצא – אני חושב שזו בעצם סדנה חינוכית גם לנוער וגם לחיילים.

מאיר פרוש: למה אני אומר את הדברים האלה?

מאיר פרוש: כי אני לא מוכן לקבל את הטיעון שאז בכפר-קאסם זו הייתה החלטת ממשלה.

מאיר פרוש: אני לא נכנס לוויכוח, ואולי גם אין ויכוח מה היה בכפר-קאסם.

מאיר פרוש: הדבר היה אירוע טרגי, מצער, כואב, פוגע – טבח של קרוב ל-50 איש ואישה, ילדים – אבל זה לא אומר שאם קרה המקרה הטרגי הזה אפשר להאשים את ישראל או את ממשלת ישראל שזו המדיניות שלה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת עיסאווי פריג' עלה ואמר שההתנהלות היום זה המשך למה שהיה בכפר-קאסם.

מאיר פרוש: אני לא חושב שנכון לעשות את זה.

מאיר פרוש: מי שמבקש להרגיע ולצנן את האווירה, לא יכול לבוא ולומר שמה שקורה היום זה המשך למה שהיה בכפר-קאסם.

מאיר פרוש: הרי צריך להבין שכל רצח, כל רצח, של כל אדם באשר הוא, זה כואב ופוגע ומאוד קשה.

מאיר פרוש: רצח של עשרות בכל אוכלוסייה זה דבר פוגע וכואב, ואני לא משווה; אני לא משווה את מה שקורה היום או קרה ב"צוק איתן" למה שקרה אז בכפר-קאסם, אבל אני לא יכול להסכים שיבואו, אם זה מעל במת הכנסת, או בשיחות, או בהסתה, ולומר שמה שקורה היום – שאם מנסים לפגוע באחד שבא עם סכין או באחד שבא עם אקדח כדי שהוא לא יוכל לפגוע ביהודים, זה המשך למה שקרה בכפר-קאסם.

מאיר פרוש: אני יודע שלא רוצים לשמוע את הדברים האלה, אבל אלה הן הרי עובדות שקרו בפועל; אלה עובדות שקרו בפועל.

מאיר פרוש: לא מעלים היום לראשונה את הטיעון הזה שהישראלים, היהודים, מבקשים לקחת את הר-הבית, את מסגד אל-אקצא, מידי המוסלמים.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שהמאורעות שהיו לפני 80, 90 ו-100 שנה גם הם נעו סביב הטיעון הזה שהיהודים רוצים לקחת את מסגד אל-אקצא לבעלותם.

מאיר פרוש: אנחנו גם יודעים שבימים ההם – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אדוני חבר הכנסת יוגב, זה לא מכובד.

יצחק וקנין: סגן השר עומד פה וכולם עומדים.

יצחק וקנין: אדוני השר כץ, שר התחבורה, שר האוצר, רבותי, זה לא מכובד, כל הדיונים בעמידה באמצע המליאה.

מאיר פרוש: אנחנו הרי יודעים שכאשר בשנים ההן ניסו לטעון את הטענה הזאת, לא רק הבקשה שלא ייגעו בהר-הבית – שלא חשבו, ואף אחד מהיהודים לא חשב לעשות את זה – גם לא הסכימו שהיהודים יתפללו ליד הכותל המערבי.

מאיר פרוש: ואני מזכיר לכולם בכותרת ואומר שפני 86 שנים, מי שהיה הרב של אגודת ישראל – ואני אומר את זה כאיש אגודת ישראל – הרב של אגודת ישראל בארץ-ישראל, הרב זוננפלד, יצא בקריאה לציבור המוסלמי כאן בירושלים, והוא אמר להם: אני מודיע לכם, אין ולא היה ואין לנו דרישה לקבל חלילה אפשרות; הוא אמר: אני כיהודי דתי לא יכול, גם בגלל ההלכה, לעלות להר-הבית, אבל הוא אמר: תוציאו לכם מהראש כאילו יש דרישה כזאת.

מאיר פרוש: אין דרישה, אנחנו רק מבקשים: תנו לנו להתפלל בכותל.

מאיר פרוש: וגם הקריאה הזאת של הרב זוננפלד בימים ההם לא נתקבלה אצל המוסלמים.

מאיר פרוש: אני חושב שכולנו צריכים לקבל על עצמנו – כל דם שנשפך, כל דם שנשפך הוא קשה למשפחות, הוא קשה לעם שממנו נופלים הקורבנות, גם אם זה יהודים וגם אם זה ערבים; הכול.

מאיר פרוש: וכל הדברים האלה – אנחנו צריכים למצוא את הדרך והשפה שהדברים האלה ייפסקו.

מאיר פרוש: לכן אני חוזר: משרד החינוך – בחטיבות העליונות לומדים על כך; הצבא הישראלי היום עובר סדנאות בנושא הזה, וכולנו יודעים איך שהוא נוהג.

מאיר פרוש: לכן, אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעת החוק.

יצחק וקנין: אדוני מבקש להסיר את ההצעות?

מאיר פרוש: – – –

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, למציעה עאידה תומא סלימאן וגם לחבר הכנסת פריג' – לכל אחד שלוש דקות לשכנע אותנו להצביע בעד הצעת החוק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד מתפלאת על הנאום הזה ששמענו עכשיו מסגן השר פרוש.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהיית צריך למשוך זמן כדי לכנס את חברי הקואליציה, אבל היית יכול למשוך זמן בדברי טעם.

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, אנא.

עאידה תומא סלימאן: היית יכול למשוך זמן תוך כדי קצת התחברות לערכים שציפיתי לפחות מאדם דתי שיהיה מחובר אליהם.

עאידה תומא סלימאן: לבוא ולהגיד במשפט אחד שהיה משהו, שהיה הרג ורצח ודברים מצערים, אבל – איך אפשר לשים את המילה "אבל" אחרי משפט כזה?

עאידה תומא סלימאן: או שזה מותר כאשר מדובר בערבים?

עאידה תומא סלימאן: ההסתה שנעשתה עכשיו, תוך כדי הדיבורים שלך, סגן השר, היא המשך של אותה מדיניות שמוכנה להסית ולגרום לאווירת "עליהום", ולגרום לאווירה שיכולה להוציא אקדח כל רגע ולירות בבני-אדם.

עאידה תומא סלימאן: זה ההמשך.

עאידה תומא סלימאן: אלה בדיוק הדברים שעלו פה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע התייחסות, ולו מעט.

עאידה תומא סלימאן: וכן, זאת אחריות של הממשלה – הממשלה שמפעילה צבא, שבתוכו יש מפקדים שאומרים: אללה ירחמו, תירו בהם; כן יש עליה אחריות היסטורית, וכן יש עליה אחריות מורלית – –

ענת ברקו: מי שבא לרצוח – – –

עאידה תומא סלימאן: – – ויש עליה אחריות מוסרית.

עאידה תומא סלימאן: ואי-אפשר להתנער מזה.

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שאומרים: אין לנו אחריות – זה לא פוטר מהאחריות.

עאידה תומא סלימאן: יהיו ימים, והיו ימים, שנאמר באופן ברור שזאת אחריות – – –

יצחק וקנין: גברת עאידה תומא סלימאן, אני שואל אותך שאלה: ומי שאומר "אללהו אכבר" ותוקע את הסכין, זה גם לא – – –

קריאה: לא – – –

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שאתם מביאים, וחברי – וכבוד היושב-ראש, לא ידעתי שחלק מהתפקיד הוא לנהל ויכוח עם המתדיינים.

יצחק וקנין: זה לא ויכוח.

יצחק וקנין: זה לא ויכוח.

עאידה תומא סלימאן: לא ידעתי את זה.

יצחק וקנין: את שואלת שאלה.

יצחק וקנין: גם אני שואל שאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני בדיוק העליתי הצעת חוק שמדברת על עוול היסטורי שנעשה כלפי הכפר הזה, על טבח שנעשה באזרחים חפים מפשע, על רצח שנעשה בדם קר: תירו בהם.

עאידה תומא סלימאן: על זה אני מדברת.

עאידה תומא סלימאן: לא לבוא עכשיו ולשאול אותי שאלות, ולא לבוא ולהגיד כאילו אין אחריות.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: יש אחריות, גם לטבח בכפר-קאסם וגם למה שקורה היום.

עאידה תומא סלימאן: והמשך ההסתה, וההזיות של הממשלה הזאת ומי שעומד בראשה – ושמענו היום את ההזיה האחרונה: לפטור את היטלר מהאחריות – כי מי שתכנן את זה היה מופתי ירושלים.

עאידה תומא סלימאן: עד לאן?

עאידה תומא סלימאן: עד לאן אפשר להגיע עם זה?

יצחק וקנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לקחת אחריות, וכן להכיר בטבח הזה וללמוד את הלקחים שלו, ולהצביע בעד החוק.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: גם לך, חבר הכנסת פריג', יש שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, בשלוש הדקות הקודמות שניתנו לי לא הספקתי להגיד את שאר הסיבות למה – – –

יצחק וקנין: שש דקות.

יצחק וקנין: שש דקות היו לפני כן.

עיסאווי פריג': מחציתן הלכו.

עיסאווי פריג': חברים, עכשיו בואו, אני רוצה לנסות במעט הזמן שעומד לרשותי להשלים את התמונה.

עיסאווי פריג': למה אני מודאג, חברים?

עיסאווי פריג': אולי תקשיבו, בנושא כל כך חשוב.

עיסאווי פריג': אני מודאג משכתוב ההיסטוריה, שהולך במגמתיות, והגיע לשיאו עכשיו על-ידי ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': שכתוב ההיסטוריה.

עיסאווי פריג': אותי, כמו רבים אחרים, לימדו אותנו בבתי-הספר שהיטלר הוא איש אכזר, צורר נאצי.

עיסאווי פריג': לימדו אותנו; ככה גדלתי, ככה למדתי.

עיסאווי פריג': קמתי היום בבוקר וגיליתי היסטוריה אחרת – גיליתי שצריך למצוא דרך לשכתב ולהאשים את הערבים.

עיסאווי פריג': גילינו את זה.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, חברים – ולחבר'ה היהודים אני פונה, ולניצולי השואה מתוככם: תארו לעצמכם שאת הדברים האלה היה אומר אזרח ערבי.

עיסאווי פריג': מה היה קורה פה?

עיסאווי פריג': מה היה קורה פה?

עיסאווי פריג': בא ראש ממשלה, מכחיש שואה בעקיפין כדי למצוא תירוץ איך נמציא לערבים "עליהום".

עיסאווי פריג': האבסורד הזה – אני לא מצליח להבין.

עיסאווי פריג': אני עכשיו מודאג.

איציק שמולי: זה לא רק בעקיפין, זה במישרין.

עיסאווי פריג': זה לא רק – ניתֵן לו פשרה.

איציק שמולי: הוא אמר שהכוונה המקורית של היטלר לא הייתה לרצוח אלא לגרש.

איציק שמולי: זה מכחיש שואה.

איציק שמולי: זה מכחיש שואה.

עיסאווי פריג': אז האנטישמיות הייתה מאות שנים לפני כן.

עיסאווי פריג': זה מאוד מעניין.

עיסאווי פריג': זה נושא שצריך ללמוד אותו.

נחמן שי: זה בן של היסטוריון מלמד אותנו.

עיסאווי פריג': אני, חברים, עכשיו מודאג.

עיסאווי פריג': עכשיו אני מנסה לחשוב: גירוש ספרד – איך עכשיו משכתבים את ההיסטוריה ומוצאים שהערבים הם אשמים?

עיסאווי פריג': מה מצפה לנו?

עיסאווי פריג': ומכאן, טבח כפר-קאסם – יכול להיות שיהיה לנו גם שכתוב היסטוריה, שהפועלים הערבים הם בכלל האשמים שיצאו לעבוד בשדות של יהודים.

עיסאווי פריג': אולי נמצא בהם את הסיבה.

עיסאווי פריג': מה מחכה לנו, אדוני ראש הממשלה?

עיסאווי פריג': ועוד בזמן כזה?

עיסאווי פריג': בזמן כזה?

עיסאווי פריג': תראה, הוא שכח שיש כיבוש, שכח שיש אווירה אנטי-ערבית שהוא יוצר ומוביל; חזר: רוצים להשמיד אותנו.

יצחק וקנין: נא לסיים.

עיסאווי פריג': מי רוצים להשמיד אותנו?

עיסאווי פריג': צריך לשרוף את כל ספרי ההיסטוריה ולהמציא את הכול מחדש.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, צריך עכשיו לאשר את הצעת החוק, כדי שכל מה שלמדנו לא ירד לטמיון.

עיסאווי פריג': די עם הצביעות, די עם הציניות שלכם.

עיסאווי פריג': תודה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, נצביע על כל הצעה בנפרד.

יצחק וקנין: הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 55 מתנגדים, 17 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לפרוטוקול, רבותי, אני מוסיף את חבר הכנסת – זה לפרוטוקול, כן – יואב בן צור.

יצחק וקנין: לפרוטוקול, ודאי זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק השנייה, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות טבח כפר-קאסם, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עיסאווי פריג' וקבוצת חברי הכנסת – רבותי, קריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 57 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות טבח כפר-קאסם, התשע"ה–2015, נתקבלה.

קריאה: למה נגד?

עיסאווי פריג': – – – חברים.

עיסאווי פריג': נגד להנציח.

עיסאווי פריג': אסור שהקורבן יהיה ערבי.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אסור שהקורבן יהיה ערבי.

עיסאווי פריג': תתביישו לכם.

עיסאווי פריג': מה ביקשנו?

עיסאווי פריג': – – – להנציח, להנציח.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: 57 מתנגדים, 17 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק לא נתקבלה.

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אין לכם בושה.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עיסאווי פריג': הבושה הלכה להם.

עיסאווי פריג': – – – ביקשנו?

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': תתביישו – – – תתביישו לכם.

עיסאווי פריג': מה ביקשנו?

עיסאווי פריג': להנציח.

עיסאווי פריג': – – – אסור שהקורבן יהיה ערבי?

עיסאווי פריג': תתביישו לכם.

עיסאווי פריג': תתביישו.

קריאות: – – –

קריאות: [הצעת חוק פ/1799/20; נספחות.

קריאות: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת זכויות אלמן ואלמנה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת זוהיר בהלול; גם להצעה זו הוצמדה הצעת חוק, של חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זוהיר בהלול, לרשותך עשר דקות,

תמר זנדברג: מה הבעיה?

תמר זנדברג: מה הבעיה?

תמר זנדברג: – – – שיא של שפלות.

תמר זנדברג: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, נא לא לריב בתוך המליאה.

יצחק וקנין: אם יש ויכוחים – תעשו אותם בחוץ.

יצחק וקנין: אדוני, רשות הדיבור שלך.

תמר זנדברג: ראש הממשלה – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, אנא ממך, תיגשי אליו, תדברי אתו בשקט.

יצחק וקנין: למה בצעקות, בעמידה, ככה, בצורה כזאת?

זוהיר בהלול: חברתי תמר זנדברג.

תמר זנדברג: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יצחק וקנין: את רוצה שאני אוציא אותך?

זוהיר בהלול: תמר זנדברג, רק מילה אחת, אם תוכלי להפנות את המבטים אלי.

זוהיר בהלול: תמר, תמר זנדברג, אינני יודע אם אני מרגיע אותך – –

תמר זנדברג: זו המפלגה שלך, אני – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג.

זוהיר בהלול: – – אבל המפלגה שלנו היא פלורליסטית, ואני הצבעתי כמובן בעד הצעת החוק.

תמר זנדברג: אז כל הכבוד לך – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, שבי במקומך.

יצחק וקנין: חבל על הזמן של חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: הזמן והשעון רצים.

זוהיר בהלול: ובכן, גבירותי ורבותי, מי שמאבד בן-זוג – לא רק בישראל אלא בעולם כולו – זהו שיברון לב.

זוהיר בהלול: זו לא רק טרגדיה אישית של בן-הזוג שנקטף ממנו החלק השני של חייו, אלא של המשפחה שמיטלטלת.

זוהיר בהלול: זה משהו נורא, אדוני היושב-ראש, שקורה כמעט השכם והערב בעולם שבו בורא עולם קובע את גזירותיו ואנחנו נאלצים להיפרד מבני-הזוג שלנו.

זוהיר בהלול: לפני חמש שנים פחות שבועיים איבדתי את רעייתי האהובה, ועודני איש שבור-לב.

זוהיר בהלול: אבל לא ממניעים אישיים הגשתי את ההצעה הזאת, שעוד מעט-קט אני אעביר את פרטיה, אלא בשל העובדה שהחברה הישראלית היא חברה תוססת ומעניינת, אבל היא גם חברה שכואבת ודואבת, וזו חברה שגם היא משלמת את המחיר הזה.

זוהיר בהלול: אבל מה לעשות וחוק הביטוח הלאומי במדינת ישראל עושה איפה ואיפה בין אלמן לבין אלמנה?

זוהיר בהלול: אלמנה במדינת ישראל רק צריכה – אני אומר רק, כמובן, בלשון עצובה ומיוסרת – לאבד את בעלה, וכך היא מקבלת מהמוסד לביטוח לאומי את מלוא הזכויות המעוגנות בקצבת השאירים.

זוהיר בהלול: אלא מאי?

זוהיר בהלול: כאשר אלמן נותר בחיים, אז הוא נאלץ לא רק להתמודד עם הטרגדיה הנוראה שלו באופן אישי, אלא הוא צריך גם להתמודד עם ההגדרה – האם הוא אכן אלמן במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: כדי להיות סטטוטורית במדינת ישראל ועל-פי חוקי המוסד לביטוח לאומי אלמן, צריכים להתקיים כמה וכמה תנאים, רחמנא ליצלן.

זוהיר בהלול: שימו לב, אחת מהמדינות המובילות בעולם, מדינת ישראל, מכפיפה את ההגדרה "אלמן" לכמה תנאים.

זוהיר בהלול: התנאי הראשון – כדי לקבל את הקצבה, אלמן צריך שיהיה בחזקתו ילד או ילדה.

זוהיר בהלול: כלומר, הישות של האלמן כאיש שאיבד את היקר לו בעולם איננה מספקת, אלא החזקה על הילד שלו היא הקובעת.

זוהיר בהלול: אז אני חושב שבעניין הזה אני מתקומם, מכיוון שגם לגבר יש תחושות ויש רגשות.

זוהיר בהלול: גם לגבר מאוד קשה להסתגל לחיים אחרים וגם הוא מתמודד, מה לעשות, עם בעיות כלכליות ובעיות קיומיות.

זוהיר בהלול: התנאי השני שמכפיף הביטוח הלאומי להגדרה של "אלמן" במדינת ישראל אומר שההכנסה שלו צריכה שלא לעלות על 57% מהשכר הממוצע במשק, ויש יאמרו שזה עלה, אולי, ל-72%.

זוהיר בהלול: אדוני שר העבודה והרווחה, אני יודע מתוך כמעט סמי-מחקר שעשיתי בעניין הזה, שאתה נלחמת מלחמת חורמה בעניין, שבער בתוך נפשך.

זוהיר בהלול: אתה נלחמת גם עם בן עירי הרב דוד אזולאי, ואתם עשיתם את כל המאמצים העילאיים כדי שהעוול הזה יוסר מן המדף.

זוהיר בהלול: אבל מה לעשות, גם מבחן ההכנסה שהחוק העמיד הערים עליכם לא מעט קשיים.

זוהיר בהלול: ועוד נקודה, שהיא בחזקת תנאי, בעניין הזה – אישה, אגב, יכולה לקבל; בעל שהותיר שתי נשים יכול לאפשר לשתי הנשים האלה, שהן סטטוטורית במעמד של אישה ושל ידועה בציבור, בו-זמנית, אישה בתהליכי גירושין או אישה שנייה שתומכת בו, עוזרת לו, סועדת אותו, או אפילו חיה אתו כידועה בציבור; ואם הוא נפטר, שתי הנשים שלו מקבלות, כל אחת ביחידה נפרדת, קצבת שאירים.

זוהיר בהלול: ואלמן?

זוהיר בהלול: אלמן – איך אומרים בישראל?

זוהיר בהלול: "לא אלמן ישראל", אבל אלמן בישראל נותר אלמן, ונותר אלמן כאוב ומיוסר.

זוהיר בהלול: אני פונה אליכם כדי רק לומר לכם בסיפה של הדברים שלי, שהחוק הזה ינק בתחילת דרכו מן העובדה שהגבר היה המפרנס הכמעט-בלבדי בחיים בתוך חברה נושנה וישנה, כאשר האישה הייתה ספונה בביתה.

זוהיר בהלול: אבל מה לעשות ועברנו מטמורפוזה בחברה הישראלית, והיא הפכה חברה מודרניסטית, חברה יצרנית ויוצרת, חברה שוויונית, שדאגה גם לשוויון של האישה, ובוודאי – אני גדלתי, אדוני היושב-ראש, אדוני הרב, בבית ערבי, ואמי ניהלה סדר חיים פמיניסטי, והיא דאגה שהנשים לא יהיו רק בתי-חרושת של ילודה, אלא הטיפה להן לצאת לעבודה, ליצור ולייצר ולהיות שותפות בחיי הבית.

זוהיר בהלול: לכן, כאשר אני פונה עכשיו בעניין הזה להשוואת הזכויות של נשים לעומת גברים, של אלמנות לעומת אלמנים, אינני פוגע כהוא-זה בזכותה של האישה לשוויון; המלחמה הזאת, אני שותף לה עד קץ חיי הפרלמנטריים, וגם הלא-פרלמנטריים, מכיוון שהחברה הישראלית גם היא מתמודדת באופן כמעט יומיומי עם העניין הזה של השוואת קיומה של האישה בתוך חברה, ורק תמול-שלשום התוודענו לעובדה שהנשים משתכרות 30% פחות מהגברים במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אי לכך, כאשר אני מתקרב לסיום דברי, אני פונה אליך, שר העבודה והרווחה: אל נא תוותר על ערכיך, אל נא תשכח את מלחמותיך ואל נא תזנח את מאבקיך.

זוהיר בהלול: אתה ודוד אזולאי עשיתם מאבק מכונן, פורץ דרך באותה תקופה.

זוהיר בהלול: אני בטוח שמה שיאמרו עוד מעט-קט כאן בממשלה, ואולי אתה גם תשיב – שזה כסף ציבורי, זה הון שהוא עול על תקציב המדינה.

זוהיר בהלול: אבל בסך הכול צריך לזכור שאנחנו, האזרחים במדינת ישראל, משלמים את הכסף לביטוח הלאומי, והביטוח הלאומי צריך להחזיר לנו כגמולנו עבור הכסף הזה.

זוהיר בהלול: האלמן, לא רק חרב עליו עולמו, אלא באים ומגדישים את הסאה, מוסיפים חטא על פשע ומונעים ממנו במדינת ישראל את הכסף והקצבה שמשאירה אותו בצלם אנוש.

זוהיר בהלול: בישראל – ואני פוגש לא מעט גמלאים וגמלאיות; אני פוגש אנשים שבייסורים מנסים לסיים את החודש אבל לא מצליחים ולא זוכים לכך, ולכן הביטוח הלאומי צריך להתייצב איתן אל מול המכאובים האלה ואל מול הקשיים הכלכליים האלה ולהשוות את הזכויות של אלמנים ואלמנות במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, לפני שאני יורד מן הבימה אני רוצה לומר לך ביושר שאני וחברי חבר הכנסת הוותיק, הפרלמנטר המצטיין דב חנין, העלינו לפני שעליתי – ועוד מעט-קט יעלה גם חבר הכנסת חנין אל המיקרופון, אל הפודיום – אנחנו המתקנו סוד וניהלנו איזשהו ויכוח מאוזן לאוזן, מפה לאוזן, עם שר העבודה והרווחה חיים כץ, ומצאנו – – –

חיים כץ: לא ויכוח, דיאלוג.

זוהיר בהלול: אוקיי, דיאלוג.

זוהיר בהלול: שיג ושיח – בעברית טובה: שיג ושיח – מאוד ידידותי, והגענו למסקנה שכדי שלא לתת לחוק הערכי, החשוב והקריטי הזה מכת מיתה, לא נעלה להצבעה את העניין הזה היום, כדי להותיר לדיאלוג הזה מקום ערכי וחשוב, בתקווה שממשלת ישראל תבין שזה נושא מאוד חשוב, והביטוח הלאומי ייעתר לבקשתנו.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1504/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, שגם לו הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת זכויות אלמן ואלמנה), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אני מבין שתשובה והצבעה במועד אחר, אדוני השר.

חיים כץ: כן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, עמיתי חבר הכנסת זוהיר בהלול היטיב לנמק את ההיגיון, את הצדק ואת ההכרח שבהצעת החוק הזאת.

דב חנין: היסוד להסדר הנוכחי הוא אנכרוניסטי.

דב חנין: אכן, לפני הרבה הרבה שנים היה רווח שהגבר עובד, האישה במקרים רבים עקרת בית, ולכן בעצם ההסדרים נועדו להגן על אלמנה כאשר המפרנס בבית הלך לעולמו.

דב חנין: אבל גם המצב העובדתי השתנה וגם תפיסת החברה שלנו השתנתה בצורה דרמטית, ולכן חייבים לשנות את ההסדר האנכרוניסטי הזה.

דב חנין: זה הטעם הראשון למה הצעת החוק הזאת כל כך חשובה.

דב חנין: הטעם השני – אנחנו אכן מדברים על מערכת ביטוחית.

דב חנין: הביטוח הלאומי הוא בסופו של דבר מערכת ביטוחית, שבה אנחנו משלמים כסף כדי לקבל סיוע מהמערכת הציבורית במצבי מצוקה, למשל במצב של אלמנות.

דב חנין: מצבי המצוקה האלה אינם מבחינים בין אלמן לבין אלמנה, אינם מבחינים בין גבר לבין אישה.

דב חנין: והטעם השלישי, אדוני היושב-ראש, הוא הטעם של השוויון, השוויון בין המינים.

דב חנין: השוויון בין המינים זה אומר התנגדות מוחלטת לאפליית נשים – וזה בדרך כלל המצב – וגם התנגדות מוחלטת לאפליית גברים, ובמקרה הזה זו הבעיה; לא אפליית נשים אלא אפליית גברים.

דב חנין: אגב, לא אפליית הרוב ולא אפליית המיעוט – בציבור האלמנים והאלמנות יש הרבה יותר אלמנות מאשר אלמנים, מכיוון שנשים חיות יותר, עד מאה-ועשרים.

דב חנין: בדרך כלל גברים מתים פחות מבוגרים מנשים.

דב חנין: אז רוב האלמנים והאלמנות הם נשים, ואנחנו בהחלט בעד ההגנה עליהן, אבל גם המיעוט הזה של אלמנים זכאי להגנה, זכאי למענה וזכאי לשוויון.

דב חנין: ואכן, הבעיה היא כסף, ואנחנו לא מדברים על כסף כל כך קטן.

דב חנין: אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לסיים את הדברים שלי מעל הדוכן הזה דווקא באמירה אופטימית.

דב חנין: והסיבה שאני אופטימי בנושא הזה, שהוא נושא סבוך וקשה, היא שאני רואה מולי, דווקא על ספסלי הממשלה, את השר כץ, שהיה עד לא מזמן חבר הכנסת כץ.

דב חנין: אני מזכיר את זה שהוא היה חבר הכנסת כץ, כי בין הדברים שהוא עשה – הוא היה זה שהוביל את המערכה הזאת, ואנחנו בסך הכול מנסים ללכת בדרכו.

דב חנין: כיוון שאתה כבר הראית לנו שאתה יודע להזיז לא אבנים וסלעים אלא הרים כשיש צורך, אני בטוח שאתה תישאר מחויב לעניין הזה, ואני בטוח שבקדנציה שלך כשר הרווחה והשירותים החברתיים יבוא תיקון לעוול הזה.

דב חנין: אני יודע שזה לא יהיה קל.

דב חנין: אני מבטיח שמספסלי הכנסת אנחנו – ואני בטוח שבנושא הזה יש הסכמה רחבה – נעזור ככל יכולתנו.

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: וברוח הזאת אני מצטרף לדבריו של חברי, שאנחנו ננהל את הדיאלוג עם הממשלה ברוח חיובית ונקווה שיבוא פתרון.

דב חנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/12/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גלאון, עשר דקות לרשותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייבת להודות שאני עולה לדוכן הזה ברגשות מעורבים.

זהבה גלאון: אני רוצה לדבר על הצעת החוק להכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה, ואני מודה – אמרתי את זה גם באופן אישי לשר חיים כץ, שכמו שאתה יודע יש לי אליך הרבה הערכה, ממש, אני לא אומרת את זה מצוות אנשים מלומדה – אני מודה שאני לא מבינה מה הולך במשרד שאתה מופקד עליו.

זהבה גלאון: אני מדברת על נשים, אבל לא רק נשים, שנפגעו פגיעה מינית קשה במהלך העבודה שלהן, לא יכולות לחזור לחיים רגילים, זקוקות לסיוע, זקוקות לתמיכה, ופונות לביטוח הלאומי.

זהבה גלאון: דרך אגב, בחלק מהמקרים הביטוח הלאומי מאשר להן – מאשר, אבל אין מדיניות סדורה.

זהבה גלאון: נתקלתי בהמון המון פניות של נשים – לחלק אישרו, לחלק לא אישרו.

זהבה גלאון: בקדנציה הקודמת הגשתי את אותה הצעה, בממשלת נתניהו הקודמת – אותה הצעה שביקשה לקבוע שפגיעה מינית בעבודה, אפשר לראות בה תאונת עבודה, להכיר בה כתאונת עבודה, כמו שמכירים באוטם שריר הלב; ביקשתי להאריך את תקופת ההתיישנות מ-12 חודשים ל-36 חודשים, כי לוקח זמן לנשים להתלונן; ביקשתי להכיר בזה גם לעצמאים.

זהבה גלאון: ותראו, הביטוח הלאומי בקדנציה הקודמת, באותה ממשלת נתניהו, אמר לי: הצעה מצוינת.

זהבה גלאון: סעיף אחד לא צריך, את הסעיף השני אנחנו מעבירים, והעברנו את ההצעה הזאת בקריאה טרומית.

זהבה גלאון: מה קרה לביטוח הלאומי?

זהבה גלאון: מה קרה למשרד המשפטים מהקדנציה הקודמת לקדנציה הזאת?

זהבה גלאון: האם נשים לא נפגעות פגיעה מינית בעבודה?

זהבה גלאון: האם נשים לא זקוקות לסיוע, לדעת הביטוח הלאומי?

זהבה גלאון: אני מודה, חברי חברי הכנסת, שהעמדה של המשרד לביטוח הלאומי – ואני מודה, מה שהכי מצער אותי זה ששר הרווחה נותן לזה גושפנקה ויעלה לתמוך בזה.

זהבה גלאון: מה קרה בביטוח הלאומי?

זהבה גלאון: מי התחלף?

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות שאותם אנשים שדיברו אתי בקדנציה הקודמת, באותה ממשלת נתניהו, תמכו בזה במליאה, ופתאום – מה קרה?

זהבה גלאון: יש פחות נפגעות בעבודה מפגיעה מינית?

זהבה גלאון: אני מודה, אדוני, שאני מצפה ממך לשנות את ההחלטה של המשרד שלך ולתמוך בהצעה הזאת.

זהבה גלאון: זו גם לא הצעה שיש לה עלות כספית גדולה.

זהבה גלאון: אלה נשים שפונות לביטוח הלאומי – תעזרו להן.

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות שהכנסת מחוקקת חוקים לסייע לנשים מוטרדות, מוכות, נפגעות אלימות, ועכשיו אתם נותנים לי תשובה שלילית?

זהבה גלאון: אני מודה שזה מקומם, זה מדהים.

זהבה גלאון: זה מה שהיה לי להגיד בנושא החוק להכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לייחד את שאר הזמן שנותר לי לכמה מהדברים שהיו כאן במליאה קודם לכן.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר שאין לי בכלל דבר וחצי דבר וטענה לממשלה, לקואליציה.

זהבה גלאון: כשחברי חבר הכנסת עיסאווי פריג', שהוא נכד להרוגי הטבח בכפר-קאסם, וחברתי עאידה תומא סלימאן מעלים את הצעת החוק להכרה בטבח בכפר-קאסם, להנצחה, להכרה שלו במערכת החינוך, אין לי ציפיות מהקואליציה, מהימין.

זהבה גלאון: אני רוצה להעלות על נס, חברי הכנסת חיליק בר, שמולי, אני רוצה להעלות על נס את תרומתו של חבר הכנסת מצנע, בקדנציה הקודמת, שזימן את ועדת החינוך של הכנסת ותבע מהממשלה – חבר הכנסת מצנע, שהיה יושב-ראש מפלגת העבודה; חברת הכנסת יולי תמיר, שרת החינוך של מפלגת העבודה, קראה להכניס את הטבח בכפר-קאסם למערכת החינוך.

זהבה גלאון: הדבר הכי נורא – או לא הכי נורא, אבל מהדברים המזעזעים ביותר שהתרחשו בתולדות מדינת ישראל, פקודה בלתי חוקית בעליל, שהשופט הלוי אמר: מתנוסס מעליה דגל שחור, והמחנה הציוני לא חושב שזה ראוי להיכלל בתוכנית הלימודים ומצביע נגד זה?

זהבה גלאון: אז כשענת ברקו מצביעה נגד זה, מי מצפה ממנה משהו?

זהבה גלאון: אתם מביישים את המורשת של אנשים שהיו ראשי מפלגה אצלכם, שרים אצלכם.

זהבה גלאון: אין לי ציפיות מענת ברקו, או אפילו מחברתי ציפי חוטובלי; הן לא יתמכו בזה.

זהבה גלאון: אבל אתם?

זהבה גלאון: לא ראוי ללמוד על פקודה בלתי חוקית בעליל במערכת החינוך?

ענת ברקו: הם לומדים את זה גם בקורס קצינים.

זהבה גלאון: בסדר.

זהבה גלאון: ומה יקרה אם הכנסת תקבע בחקיקה יוזמה להנצחת זכר קורבנות הטבח בכפר-קאסם, אחד המאורעות – –

ענת ברקו: – – –

זהבה גלאון: – – המזעזעים ביותר במדינת ישראל?

ענת ברקו: – – –

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: אבל אין לי טענה אלייך, כמו שאמרתי קודם.

ענת ברקו: – – –

זהבה גלאון: אין לי טענה אלייך; הטענה שלי היא לחברי במפלגת העבודה.

זהבה גלאון: למה הטענה שלי מופנית אליכם?

זהבה גלאון: היום, על רקע הדברים המקוממים של ראש הממשלה – שאין לו שום תוכנית, שום תוכנית לשנות כאן את העתיד, ולכן הוא משכתב את העבר, כשהוא מסביר לנו, ראש הממשלה, שבכלל המופתי שכנע את היטלר.

זהבה גלאון: ראש הממשלה מסביר לנו שהמופתי שכנע את היטלר לשרוף את היהודים ב-1941, כשהמופתי נפגש עם היטלר, כשכבר ב-1939 שרפו את בני משפחתי בליטא, בווילנה.

זהבה גלאון: אז מה עושה ראש הממשלה?

זהבה גלאון: רוצה לתת פטור חלקי להיטלר?

זהבה גלאון: מה עושה ראש הממשלה?

זהבה גלאון: משכתב את ההיסטוריה – לאיזה צורך?

זהבה גלאון: כדי להראות שהמאבק כאן זה בכלל לא מאבק טריטוריאלי, זה לא מאבק לאומי, זה לא 50 שנות כיבוש בקירוב.

זהבה גלאון: זה האנטישמים האלה, המופתי – שככל הנראה מגיע לו מה שאומרים עליו – אבל בכלל האנטישמי, המופתי הזה, שכנע את היטלר.

זהבה גלאון: תגידו, השתגענו?

זהבה גלאון: אז כשראש הממשלה משכתב את העבר כדי להצדיק את האמירות שלו כשהוא עומד כאן על הדוכן ואומר: רוצים להשמיד אותנו, אז ביום הזה, כשאנחנו מבקשים להתריע מפני פקודה בלתי חוקית בעליל, אתם, חברי במחנה הציוני, מצביעים נגד יוזמה להנצחה של קורבנות הטבח בכפר-קאסם במערכת החינוך?

זהבה גלאון: עד להיכן נוליך את הבושה?

זהבה גלאון: אני לא יודעת.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

איציק שמולי: את – – –

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: ישיב שר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

חיים כץ: זהבה, את רוצה להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

זהבה גלאון: – – – אתה הולך אתי?

אילן גילאון: לא, לאי-אמון.

חיים כץ: אי-אמון, בסדר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

זהבה גלאון: – – – מה זה אומר?

חיים כץ: הצעה לסדר-היום – תשמעי מה, תדוני בוועדה בעניין.

חיים כץ: אם תוכלי לקדם את זה, לקדם את זה – לשכנע את רוצה?

זהבה גלאון: – – –

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: מאחר שמציעת החוק מוכנה להפוך את זה להצעה לסדר-היום, ואני לא רוצה להגיד דברים שאחר כך אני אוכל להתנגד לה, אז אני מקבל – אדוני היושב-ראש, אני מקבל את הסכמתה להפוך את זה להצעה לסדר-היום ומבקש מהכנסת לתמוך בהפיכת הצעת החוק – –

יצחק וקנין: אין בעיה.

חיים כץ: – – להצעה לסדר-היום.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – תודה לשר – המציעה מבקשת שההצעה תהפוך להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו לא מצביעים על הצעת חוק; מצביעים שזה יועבר לוועדת העבודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גלאון, ועדת העבודה והרווחה?

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה) הופכת להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאה: בעד.

יצחק וקנין: בעד.

יצחק וקנין: רבותי, זה הפך להצעה לסדר-היום, בהסכמת השר, ולכן אנחנו מצביעים בעד.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה תועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה, ההצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – איסור קשירת חשבונית חודשית לכל מכשיר אלקטרוני או מוצר נלווה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: הצעת חוק יישום עקרונות נאום בר-אילן, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת – –

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: – – יואל חסון.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת – – –

עיסאווי פריג': – – – מגישים הצעות – – –

יצחק וקנין: אין פה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת אינם.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1560/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חבר הכנסת איל בן ראובן, תעלה להציג את הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה).

יצחק וקנין: אין לנו ברירה, אנחנו נמשיך בסדר-היום.

יצחק וקנין: אני – – –

אילן גילאון: הנה מיקי.

אילן גילאון: – – – רץ לאט.

מיקי רוזנטל: אדוני, סליחה – – –

יצחק וקנין: אני אאפשר לך, אבל לא עכשיו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איל.

אילן גילאון: הוא רץ לאט, יגיע מהר.

יואל חסון: – – –

יצחק וקנין: אדוני, שב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, שב במקומך.

יצחק וקנין: קראתי, אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: שב.

יצחק וקנין: אתם לא נמצאים פה ואתם עוד מתלוננים.

יצחק וקנין: אני לא יודע על מה אתם מתלוננים.

יצחק וקנין: אדוני, עשר דקות לרשותך.

יצחק וקנין: השר שצריך להשיב לחבר הכנסת ראובן – – –

איל בן ראובן: איל.

יצחק וקנין: – – – איל – נמצא פה, ולכן אין שום בעיה.

יצחק וקנין: אדוני, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: עשר דקות.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בימים אלה אנו בעיצומו של גל טרור נוסף, קשה, אכזרי, מורכב, שמחייב מענים יצירתיים ומורכבים.

איל בן ראובן: בשלב הזה, בעיקר ברמת הפעלת הכוח של הצבא, המשטרה, השב"כ, המוסד וגורמי ביטחון נוספים, הם-הם, מפעילי הכוח, הוכיחו לנו בעבר שפעולה בקור רוח, בשיקול דעת ובמקצועיות מביאה תוצאות.

איל בן ראובן: גם היום, בעיצומו של הגל, אני – אפשר לעשות פה קצת שקט?

איל בן ראובן: אני – – –

יצחק וקנין: רבותי, עליזה בראשי, הרעש הזה – ממש מחריד הרעש שם.

איל בן ראובן: תודה.

יצחק וקנין: חברי כנסת לא מדברים, זה רק – – –

איל בן ראובן: חבר הכנסת פריג', בבקשה, תנו לדבר, כי זה נורא נורא מפריע.

איל בן ראובן: גם היום, בעיצומו של הגל, אני סמוך ובטוח ביכולתם של מפקדי צה"ל, השב"כ והמשטרה להוביל אותנו לימים טובים יותר.

איל בן ראובן: אין לי ספק שבאי הבית הזה, שרים וחברי כנסת, כולנו סומכים עליהם, על המפקדים, ומכירים באיכויות המפקדים המובילים שלנו והלוחמים.

איל בן ראובן: כמה חשוב שבימים כאלה יובילו מפקדים ראויים, אנשים בעלי ניסיון, בעלי שיעור קומה, בקבלת החלטות; כמה חשוב שאנשים בעלי ידע עמוק בביטחון לאומי יובילו במערכות הפעלת הכוח וגם יהיו שותפים במרחב הפוליטי, בהתוויית מדיניות נכונה.

איל בן ראובן: כן, צריך לומר גם את האמת: בימים אלו אנחנו נשענים, כולנו – ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת ועם ישראל כולו – אנחנו נשענים על אותם מפקדים שיביאו לנו את השקט, שיחזירו לנו את יכולת ההרתעה ויאפשרו לממשלה לקבל החלטות – במידה שתקבל אותן – למציאות טובה יותר.

איל בן ראובן: ביום א' התכנסה ועדת השרים לחקיקה – כן, אותם שרים שמצפים, ואני מקווה שגם סומכים על מפקדי ומובילי מערכות הביטחון שלנו – ודנו בהצעת החוק שלי.

איל בן ראובן: מה ההצעה אומרת?

איל בן ראובן: היא מזמינה את אותם מפקדים לשקול בסיום שירותם הצטרפות למערכת הפוליטית שלנו, שכמהה וצריכה אנשים כמוהם.

איל בן ראובן: הצעתי, שמובאת בה בחשבון הסכנה – שבעיני היום היא מעט הזויה, אבל נניח שהיא קיימת – של פוליטיזציה לקראת סיום שירותם, אומרת:

איל בן ראובן: שנה וחצי תקופת צינון מיום השחרור.

איל בן ראובן: תצטננו, תנוחו, ומי שרוצה ומי שיכול – שיצטרף אלינו.

איל בן ראובן: ואנו צריכים, ואני אומר לאנשים: אנחנו צריכים אתכם אתנו.

איל בן ראובן: תקופה זו איננה כוללת את תקופת חופשת השחרור, כלומר, בעצם אנחנו מדברים על כמעט שנתיים צינון.

איל בן ראובן: בעיני, אם תשאלו אותי, זה באמת הרבה מדי.

איל בן ראובן: דיברתי גם עם אחד השרים – אחד מהשרים מהקואליציה גם הוא הודה בפני שגם בעיניו זה הרבה מדי.

איל בן ראובן: אבל בהינתן מציאות שלתקופת צינון בת שנה סירבתם, ועדת השרים – לפני כמה חודשים סירבתם – אני פונה אל ההיגיון הבריא והכל-כך פשוט: שנתיים צינון.

איל בן ראובן: אומר לכם בכנות, אני נדהמתי, אם כי לא הופתעתי, לראות את תשובת ועדת השרים הנכבדה.

איל בן ראובן: בעצם מה אמרה ועדת השרים?

איל בן ראובן: לא לא.

איל בן ראובן: אתם נפלאים בשטח, בימים ובלילות, כשהאחריות לחיי הלוחמים ואזרחי המדינה על כתפיכם.

איל בן ראובן: שם אנחנו רוצים אתכם.

איל בן ראובן: כאן, בבית הזה – לא לא, אל תבואו הנה.

איל בן ראובן: אתם טובים מדי, אתם מאיימים.

איל בן ראובן: אנחנו מעדיפים מישהו אחר, פחות מאיים.

איל בן ראובן: כן, זוהי תמונת המצב שאתה אני מגיע, כבוד היושב-ראש, אליכם כאן, חברי הכנסת מהקואליציה, וכמובן חברי מהאופוזיציה.

איל בן ראובן: ואני קורא לכם, בעיקר לחברי בקואליציה: התעשתו, צאו מזה, זה לא הגיוני.

איל בן ראובן: האם סביר בעיניכם שאנחנו לא נעשה כל מאמץ להביא אלינו את האנשים האלה בעתיד?

איל בן ראובן: אנשים כמו גדי איזנקוט, כמו תמיר פרדו, כמו רוני אלשיך, כמו יורם כהן – והאמינו לי, לא דיברתי עם אף אחד מהם – ועוד רבים, אלופים, ניצבים, ראשי אגפים, במערכות הביטחון.

איל בן ראובן: אני כבר רוצה לענות לך, השר לוין, שבוודאי תעלה אחרי ותענה לי עוד מעט, ותסביר לנו שלא כולם מוכשרים לפוליטיקה, ויש גם היום אנשים טובים – וזה נכון; יש כאן אנשים מצוינים.

איל בן ראובן: וזה נכון גם שלא כל מי שמפקד על כוחות מוכשר להיות בפוליטיקה, יש מוצלחים יותר ויש פחות.

איל בן ראובן: ועדיין, אני אומר לכם, ואני אומר לך: אני מקווה שאין חולק על כך שלניסיון בקבלת החלטות ברמה האסטרטגית, שלניסיון בקבלת החלטות במערכות לחצים אדירות, ואפילו של הגעה ממערכות של ערכים של מערכת הביטחון, שאין כאלה ברוב המקומות האחרים שלנו – לדברים האלה יש מקום, ועוד איך, גם אצלנו.

איל בן ראובן: ואני קורא לראש הממשלה ולכם, השרים: ממי אתם מפחדים?

איל בן ראובן: למה?

איל בן ראובן: האם שרידות ופוליטיקה זולה חשובות מאיכות בפוליטיקה?

איל בן ראובן: חברי הכנסת, כבוד השרה, אם היית עונה לי כשדיברתי אתך על זה, אפילו בנימוס, אבל אפילו לא העזת לסובב את הראש כדי להגיד לי: אני מתנגדת – –

מירי רגב: אמרתי לך שאני מתנגדת.

איל בן ראובן: – – אז אנחנו מכירים לא מהיום, בסדר.

מירי רגב: מתנגדת לזה, נקודה.

מירי רגב: שאנשי הצבא – – –

איל בן ראובן: מאה אחוז.

איל בן ראובן: את בסדר גמור.

מירי רגב: – – – בהיבטים הביטחוניים, ולא – – – כל הזמן – – –

איל בן ראובן: חברי הכנסת, הצעת החוק שלי היא תיקון של עוול חקיקתי בן שמונה שנים.

איל בן ראובן: בשנת 2007 עבר תיקון חוק שהעלה את תקופת הצינון מחצי שנה לפי-שישה – לשלוש שנים.

איל בן ראובן: מה?

שלי יחימוביץ': זה היה – – –

איל בן ראובן: כן כן, כל פעם זה מסיבה אחרת.

איל בן ראובן: פי-שישה, וזה לאחר שעד 2001 תקופת הצינון הייתה שלושה חודשים.

איל בן ראובן: חשוב שתבינו את המשמעות: האנשים האלה משתחררים היום בסביבות גיל 50–55, ושלוש שנים הן תקופה שמרחיקה אותם, ללא ספק, יותר ויותר ממעגל העשייה הציבורית, ואנחנו – אנחנו, עם ישראל – אנחנו מפסידים אותם.

איל בן ראובן: אין אף מדינה אחרת בעולם שקיימת בה תקופת צינון כזאת.

איל בן ראובן: יש מדינות שיש בהן חצי שנה צינון; ברוב המדינות אין צינון בכלל.

איל בן ראובן: אני דיברתי עם שרים וחברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, ורוב-רובם הסכימו אתי – לשינוי.

איל בן ראובן: ואני קורא לכם, חברי לכנסת: מותר לתקן כשצריך.

איל בן ראובן: עשו מעשה והצביעו לפי צו מצפונכם והגיונכם.

איל בן ראובן: אני בטוח שאם כך תעשו, נזכה בעתיד לראות יותר ויותר אנשים מצוינים ממערכות הביטחון.

איל בן ראובן: בואו נסמוך עליהם, בואו נוריד מהם את אשמת הפוליטיזציה.

איל בן ראובן: לרוב-רובם בתפקידיהם אין באמת זמן לכך – אני הייתי שם, במערכות האלה.

איל בן ראובן: הם אנשים ערכיים, שכאשר הם פועלים בשטח, הם שם, הם רק שם.

איל בן ראובן: הם לא עם ראש בפוליטיקה, ואנחנו, אני מקווה, כולנו רוצים אותם כאן אתנו בהמשך דרכם.

איל בן ראובן: לי אין ספק בכך, ולכן אני קורא לכם להצביע בעד החוק.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד – – –

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: זה אם הממשלה תסכים להצעת החוק, אבל אם לא, אתה לא תוכל, כי אם הוא מתנגד, אתה לא יכול גם להתנגד.

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: בוא נראה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת בן ראובן, אני לפחות במובן אחד אעשה כפי שביקשת, ואומר את עמדתי על-פי צו מצפוני.

יריב לוין: אני מתנגד מכול וכול להצעת החוק שהבאת לכאן, לא רק מתוקף היותי חבר הממשלה – וזו עמדת הממשלה – אלא זה גם מה שאני חושב באופן אישי.

יריב לוין: אני רוצה להתחיל בכלל בשאלה טכנית.

יריב לוין: אני יכול להבין טענה שאומרת: לא צריך צינון בכלל.

יריב לוין: מה פתאום צינון?

יריב לוין: יש זכות להיבחר.

יריב לוין: הזכות הזאת היא זכות יסוד, והיא עומדת במדרג כל כך גבוה שאין שום מקום לאשר ולהסכים להגבלה שלה, וזה לא המקרה ולא התכלית, ואין שום סיבה להגביל.

יריב לוין: אני יכול לחלוק על הגישה הזאת, אבל אני בהחלט יכול להבין אותה.

יריב לוין: אבל אם כל הוויכוח – הצעת החוק שלך מדברת על 18 חודש במקום שלוש שנים, אנחנו כבר בעולם של ויכוח טכני: מסכימים שצריך צינון, מסכימים שיש בעיה, כי הרי אם אין בעיה אז לא צריך צינון.

יריב לוין: ולכן, לשיטתך שלך, הבעיה קיימת, צינון צריך, ועכשיו השאלה רק מה משך הזמן שלו.

יריב לוין: אז כבר לא מעולם המצפון, ואפילו לא מעולם של ערכים יותר מדי גדולים – זו פשוט שאלה טכנית: איפה אתה מעביר את הקו הזה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך, ואני אומר לך את זה גם מכוח מה שראיתי כאשר כיהנתי כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון: יש לנון אנשים מצוינים במערכת הביטחון, כמו בהרבה מערכות אחרות, אבל יש לנו מערכת ביטחון שגם היום נגועה יותר מדי במעורבות פוליטית.

יריב לוין: הדברים מתערבבים, הדברים משתלבים, ואני ראיתי את זה; ראיתי את זה יום-יום, שעה-שעה.

יריב לוין: יש כאלה שיודעים למתוח קו ברור ולא נמצאים במקום הזה.

יריב לוין: הרוב הגדול נסחפים לתוך דבר שהם לא אשמים בו אבל אני יכול להבין למה הם מגיעים אליו.

יריב לוין: אני כשלעצמי חושב שלמשל ראיונות בתקשורת של בכירי מערכת הביטחון צריכים להינתן במשורה, ורק כאשר באמת הדבר הזה נדרש, בעיקר כאשר צריך לתת איזשהו דין-וחשבון לציבור בנקודת זמן מסוימת.

יריב לוין: אני יכול לומר לך שכשאני רואה את שטף הראיונות הזה, אני רואה גם הרבה מאוד דברים שלא ראוי היה שייכתבו אחרי שהם בוועדת משנה למודיעין נאמרים, ככה, עם קו אדום למטה, שאסור שידעו, ואחר כך אתה קורא אותם בעיתון.

יריב לוין: וזה קורה לא פעם.

קריאה: – – –

יריב לוין: רגע, חכה.

יריב לוין: וזה קורה, חבר הכנסת בן ראובן, לא כי אנשים עושים את זה בכוונה; זה קורה כי כאשר אתה נמצא כבר עם העין או עם חצי עין בכיוון הצעד הבא שלך לתוך המערכת הפוליטית, הפיתוי להתראיין, הרצון אולי לרַצות את, או לתאם דברים, או לשאת חן בעינֵי – או תיתן לזה כל מיני תארים דומים – אל מול אותם גורמים שאתה מצפה לעבוד אתם אחר כך, בקריירה השנייה שלך, כפוליטיקאי וכאיש ציבור, הוא רצון טבעי, הוא פיתוי טבעי שקשה מאוד לעמוד מולו.

יריב לוין: קשה.

יריב לוין: אני חושב שהעובדה שמערכת הביטחון נקייה וחפה מכל מעורבות פוליטית, העובדה שאנשים שנמצאים בה בעודם מכהנים בתפקיד יודעים שהיכולת שלהם לתכנן בנקודת הזמן שהם נמצאים בה מה הם יעשו ביום שהם ישתחררו וירצו להצטרף למערכת הפוליטית, ועם מי הם ילכו, ולמי הם ירצו לחבור – אני חושב שככל שאתה מרחיק את הידיעה הזאת והופך את הדבר הזה לפחות ודאי ולפחות מוחשי, כך יותר טוב לאנשים עצמם ולמערכת שהם משרתים בה.

יריב לוין: אגב, זה יותר טוב גם מבחינתנו, אנחנו הפוליטיקאים, שלא נעסוק בציד כישרונות תוך כדי שהאנשים מכהנים; או יותר גרוע מזה, חבר הכנסת בן ראובן, אולי נחשוב לרגע – כי הרי אנחנו גם לא מלאכי שרת – שאולי כדאי לקדם מישהו לאיזשהו תפקיד, כי כך אנחנו נדחה את פרישתו ואת כניסתו לחיים הפוליטיים ואת הצטרפותו למפלגה יריבה, או לפעמים אפילו לתוך המפלגה שלך, כי גם דברים כאלה קורים.

יריב לוין: מי שיגיד לי באולם הזה ששיקולים כאלה לא קיימים בעולם, אינם בשום מקום, יחטא למה שאתה ביקשת ממני קודם – לדבר כאן במצפון נקי ולומר את הדברים כמו שהם.

יריב לוין: ולכן, כאשר אני עושה את האיזון הזה – ואמרתי לך, מתוך נקודת מוצא ששנינו מסכימים עליה, שיש בעיה, שהמצב שתיארתי קודם קיים והוא לא רצוי, ושצריך למנוע אותו על-ידי צינון, כי גם אתה לא הצעת לבטל את הצינון לגמרי אלא רק לקצר אותו – אני אומר לך את האמת, בעיני אפילו שלוש שנים זה לא מספיק.

יריב לוין: אני חושב שהשמירה על מערכת הביטחון ועל ראשיה מחוץ לקלחת הפוליטית, והשמירה על תהליך מינויים פנימי שנעשה ככל האפשר ללא הסתכלות על השאלה מה האיש יעשה ביום שהוא ייכנס למערכת הפוליטית – אני חושב שאלה אינטרסים חזקים מספיק כדי להשאיר את ההסדר הקיים על כנו.

יריב לוין: ולכן, אני מציע לכנסת לדחות את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – חבר הכנסת איל בן ראובן, יש לך אפשרות לנסות לשכנע את הממשלה בעוד שלוש דקות.

יצחק וקנין: רבותי, הוגשה לי בקשה להצבעה שמית.

יצחק וקנין: אני מבקש מרכז הקואליציה – האם אכן הצבעה שמית?

קריאות: כן, כן.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

קריאה: – – –

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברים וחברות – –

יצחק וקנין: מייד אחרי ההצבעה.

איל בן ראובן: – – אני אומר דברים מאוד קצרים.

איל בן ראובן: אני מודה לך, השר, על התשובה, אני רק מוכרח להגיד לך שבחלק מהדברים שאמרת והצגת אותם כעובדות, אני חושב שאתה טועה בענק.

איל בן ראובן: אתה שם פה כמעט האשמות שווא מול הבכירים שלנו במערכת הביטחון, על העיסוקים הפוליטיים שלהם במהלך שירותם.

איל בן ראובן: אני חושב שיכול לתאר לך מאוד מאוד יפה שר הביטחון, שיושב פה אתנו, מה קורה היום במערכת הזאת.

איל בן ראובן: ואני מסכים שבעבר היו תופעות, אני מסכים אתך.

איל בן ראובן: ואני אומר לך שלא החוק הזה, לא החוק של שלוש השנים, יצר היום אצל האנשים שאני מכיר אותם, שאני נפגש אתם, תמונה אחרת.

איל בן ראובן: אמרת שהם נמצאים כל יום בתקשורת.

איל בן ראובן: זה פשוט לא נכון.

איל בן ראובן: הם לא נמצאים בתקשורת; הם היו פעם.

איל בן ראובן: תבדוק.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: זה בגלל החוק הזה.

איל בן ראובן: אבל אני מדבר אתך – אנחנו מדברים על – התקדמנו קצת מאז.

יריב לוין: נכון.

איל בן ראובן: תגיד לי מתי ראית את אלופי צה"ל לאחרונה עולים לתקשורת ומדברים.

איל בן ראובן: וזה לא כי השר בוגי יעלון אוסר עליהם אלא בגלל האתיקה הפנימית שלהם.

איל בן ראובן: קרו דברים.

יריב לוין: כמובן.

יריב לוין: זה גם בגלל החוק הזה.

יריב לוין: אתה צודק.

איל בן ראובן: ולכן, אני חושב – אני קורא לזה כמעט-האשמות-שווא.

איל בן ראובן: ושוב, אני פונה להיגיון, אני אומר לכם, שלוש שנים – ואני שואל, כבוד השר, האם זה לא מעלה תהיות אצלכם, שבכל העולם שאנחנו חיים בו, במדינות המערב, מדובר במקסימום חצי שנה, ואצלנו, במדינת ישראל, המיוחדת במינה – שלוש שנים?

איל בן ראובן: זה לא נראה לכם הזוי?

איל בן ראובן: לי זה נראה הזוי.

איל בן ראובן: אני חושב שההצעה שלי נותנת מענה גם למה שאתה אומר, של איזשהו חשש – שאני חושב שהיום אין לו מקום, אבל נגיד שיש משהו כזה – לא שלוש שנים.

איל בן ראובן: כי אני אומר לך, אני לא מזמן הייתי בסיטואציה הזאת.

איל בן ראובן: שלוש שנים הן תקופה שלאיש כזה שיוצא – ואני לא אנקוב פה בשמות; יש פה שרים שדיברו עם אנשים כאלה, והם אמרו להם ביושר: מה אתה רוצה, שנחכה עכשיו שלוש או ארבע שנים?

איל בן ראובן: על מה אתה מדבר?

איל בן ראובן: אנחנו לא נגיע לשם, אנחנו הולכים עכשיו למקום אחר, ולא נחזור.

איל בן ראובן: וזה חבל, חבל, חבל מאוד.

איל בן ראובן: ולכן אני שוב פונה להיגיון, ואני אומר לכם: תחשבו עוד פעם, זה פשוט לא הגיוני.

איל בן ראובן: תודה רבה.

מיקי לוי: זו – – – מידתית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, כפי שאמרתי, הוגשה לנו בקשה להצבעה שמית.

יצחק וקנין: אנחנו נתחיל בהצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות.

יצחק וקנין: רבותי.

מיקי לוי: מה מירי תצביע?

מיקי לוי: מה שרת הספורט תצביע?

יצחק וקנין: אדוני, כן, כן, היושב-ראש.

צחי הנגבי: – – –

מירי רגב: ברור שנגד.

מירי רגב: ברור שנגד.

יצחק וקנין: בינתיים אני רוצה לברך את יושב-ראש ה-SPD הגרמני, ת'ורסטן שפר.

יצחק וקנין: אני מאחל לו הרבה הצלחה בביקור שלו במדינת ישראל.

יצחק וקנין: עלה והצלח.

יצחק וקנין: (מחיאות כפיים)

יצחק וקנין: כן, אדוני, יושב-ראש הקואליציה?

צחי הנגבי: – – –

יצחק וקנין: אלקטרוני.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הממשלה – או הקואליציה – מושכת את ההצבעה השמית.

יצחק וקנין: הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבקש שבפעם הבאה הדבר ייעשה בזמן, כדי שלא ניצור איזה בלבול פה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת – הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 52 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 52 מתנגדים, 25 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/290/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו חוזרים בסדר-היום להצעתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – איסור קשירת חשבונית חודשית לכל מכשיר אלקטרוני או מוצר נלווה).

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל, עשר דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: למרות חשיבותה של הצעת החוק שלי, אני מבקש לפתוח בדברים אחרים.

מיקי רוזנטל: אני קודם כול מבקש לבקש סליחה מ-6 מיליון יהודים שנרצחו בשואה, ובהם 70 בני משפחתי, שראש הממשלה הודיע אתמול, ולא סתם באיזה מקום אקראי, אלא על בימת הקונגרס הציוני, שהיטלר לא התכוון להשמיד את העם היהודי.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה שלנו מצטרף למכחישי השואה הגרועים ביותר – –

מכלוף מיקי זוהר: מיקי, הגזמת.

מיקי רוזנטל: – – והכול כדי להשיג מטרה פוליטית נלוזה.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מיקי רוזנטל: הוא חי במקום הזוי.

מיקי רוזנטל: הוא מוכן לוותר להיטלר ולנאצים כדי להשוות את הערבים לנאצים.

מיקי רוזנטל: די לראש הממשלה הזה, שמתקשה לומר אמת.

קריאה: אם הם היו יכולים הם היו – – –

מיקי רוזנטל: אי-אפשר לשכתב את ההיסטוריה לצרכים פוליטיים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה מדבר שטויות.

מיקי רוזנטל: אדוני ראש הממשלה, אני מתבייש בך – ואתה גם ראש הממשלה שלי – ואני שב ומתנצל בפני קורבנות השואה.

מיקי רוזנטל: רק כדי לסבר את האוזן – הרי אתה גם בן של היסטוריון, ואמור לדעת את העובדות – היטלר בספרו "מיין קאמפף", בחלק השני של הספר – לספר היו שני חלקים – משנת 1926 דיבר על השמדת היהודים; בנאום בשנת 1939 הוא דיבר על השמדת היהודים.

מיקי רוזנטל: יש פרוטוקול בגרמנית של הפגישה של אל-חוסייני והיטלר.

מיקי רוזנטל: וכל מה שאמר ראש הממשלה מסתמך על איזו עדות שהיא לא רק שנויה במחלוקת, אלא נדחית על-ידי רוב ההיסטוריונים שמתמצאים בסוגיה.

מיקי רוזנטל: וכל זה – ראש הממשלה רוצה שנחשוב שאנחנו עדיין בגטו, ועוד לא יצאנו משם, והערבים הם נאצים.

מיקי רוזנטל: ובכן, אדוני ראש הממשלה, אנחנו לא מוכנים לחיות בגטו, והערבים – יש ביניהם כאלה שרוצים להשמיד אותנו, אבל הם לא נאצים.

מיקי רוזנטל: ועכשיו להצעת החוק.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק היא מאוד פשוטה.

מיקי רוזנטל: כשעשו את רפורמת הסלולר, חלק מהבעיה הייתה שאנשים היו נלכדים בחברת סלולר אחת באמצעות זה שהיו מחייבים אותם לשלוש שנים, באמצעות החשבונית, להיות כלואים, והם לא יכלו לעבור לחברה אחרת ולקבל הצעות יותר טובות, כי הם נאלצו להמשיך ולשלם סכומים ניכרים על חשבון הטלפון שלהם.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה נאסר ברפורמת הסלולר.

מיקי רוזנטל: טוב עשה השר כחלון שביטל את האפשרות של הצמדת החשבונית למכשיר.

מיקי רוזנטל: באו חברות הסלולר והתחכמו ואמרו: אה, אוקיי, אבל אנחנו נציע לכם טאבלט ונקשור אותו לחשבון הסלולר.

מיקי רוזנטל: והן מחייבות אנשים להמשיך ולשלם עבור הטאבלט, והן קושרות אותו לחשבון הסלולר.

מיקי רוזנטל: זה תיקון קטן, אבל הוא בא לענות לעשרות צרכנים ולמאות צרכנים שפשוט מרמים אותם – אין מילים יפות להגיד את זה – ואומרים להם: קח טאבלט מתנה, אבל תתחייב לשלם לחברה שלוש שנים.

מיקי רוזנטל: אני יודע שהדרג המקצועי במשרד התקשורת תמך בזה, אני יודע ששר האוצר תמך בזה, אבל איכשהו בוועדת השרים – אני מקווה שזה לא מטעמים פוליטיים – ההצעה נדחתה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש מחברי הבית להצביע בעדה, כי בסופו של דבר היא לא נושא פוליטי, היא נושא צרכני, וזה לטובת הצרכנים, וזה הכול.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, חברי חבר הכנסת מיקי רוזנטל, הצעת החוק שלך מבקשת לתקן את חוק התקשורת ולקבוע שני איסורים הנוגעים לרכישת ציוד אלקטרוני על-ידי מנוי של מפעיל סלולרי.

יריב לוין: הראשון הוא איסור על העמדת חובות של המנוי בגין רכישת ציוד אלקטרוני לפירעון מיידי בעת שהמנוי מסיים את ההתקשרות עם המפעיל.

יריב לוין: השני הוא איסור לקשור בין עסקה לקבלת שירותי הטלפון של המפעיל לעסקת רכישת הציוד.

יריב לוין: כיום ישנן הוראות דומות בנוגע למכשירי סלולר, והצעת החוק מבקשת להרחיב את האיסורים כך שיחולו גם לגבי כל מכשיר אלקטרוני או מוצר נלווה אחר.

יריב לוין: ועדת השרים לחקיקה החליטה שלא לתמוך בהצעת החוק, וזו כמובן גם עמדת הממשלה, כיוון שאין זיקה ישירה בין ציוד אלקטרוני שהוא לא המכשיר הסלולרי להתקשרות של הצרכן עם המפעיל, ולכן לא חל אותו רציונל שהביא לחקיקת ההוראות הקיימות בחוק התקשורת הנוגעות למכשירי הסלולר; כמו כן, כיוון ששוק הסלולר מתאפיין בניידות גבוהה בין מפעילים, הרי שדה-פקטו אין כיום חסמי מעבר משמעותיים שמצדיקים להוסיף רגולציה נוספת בחקיקה ראשית.

יריב לוין: לפיכך, הממשלה מבקשת מהכנסת להתנגד, להצביע נגד הצעת החוק ולהסירה מעל השולחן.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל, תרצה להשיב?

מיקי רוזנטל: לא.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות של חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: מה שמית?

יצחק וקנין: רבותי, הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות.

יואל חסון: – – –

יצחק וקנין: הממשלה, זה לא אתה, יואל, זה בסדר.

יצחק וקנין: אל תדאג.

יצחק וקנין: רבותי, הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יצחק וקנין: נא להקריא שנית את שמות חברי הכנסת שלא נכחו בקריאה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד נאוה בוקר – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח איוב קרא – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש מישהו באולם המליאה שלא קראו בשמו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אבי דיכטר – נגד

יצחק וקנין: יש עוד חברי כנסת שלא הצביעו ונמצאים באולם המליאה?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – איסור קשירת חשבונית חודשית לכל מכשיר אלקטרוני או מוצר נלווה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל – להלן התוצאות: בעד – 38, מתנגדים – 43.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1635/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק יישום עקרונות נאום בר-אילן, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת יואל חסון, עשר דקות לרשותך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה, חברי חברי הכנסת, "כדי שההכרזה הזאת תהיה בעלת משמעות מעשית, דרושה גם הסכמה ברורה לכך שבעיית הפליטים הפלסטינים תמצא את פתרונה מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

יואל חסון: – – – בלב חבלי המולדת היהודית חי היום ציבור גדול של פלסטינים.

יואל חסון: אנחנו לא רוצים למשול בהם, לא לנהל את חייהם, ולא לכפות עליהם את הדגל שלנו.

יואל חסון: – – – בחזון השלום שלי חיים בארץ הקטנה שלנו שני עמים חופשיים זה בצד זה.

יואל חסון: אם רק ירצו שכנינו להיענות לקריאתנו – גם השלום יהיה בהישג ידנו".

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, לפני שש שנים וחצי, ביוני 2009, נתניהו הדהים את עצמו ואת העולם כשעשה את הבלתי-צפוי והכיר בצורך בשתי מדינות לשני עמים, בנאום שכולנו מכירים – נאום בר-אילן.

יואל חסון: מאז הנאום הזה מלווה את נתניהו ממש כמו צל שרודף אחריו.

יואל חסון: היום, חברי חברי הכנסת, אתם תחליטו אם הנאום הזה יחיה או ימות.

ינון מגל: ימות.

יואל חסון: היום, חברי חברי הכנסת, נשים סוף למריחה של נתניהו.

יואל חסון: גם אתם, חברי בליכוד, סוגרים היום מעגל.

יואל חסון: היום תוכלו לנשום לרווחה.

יואל חסון: הרי בסך הכול, חברי בליכוד, הנאום הזה רבץ עליכם; לא היה לכם קל להיות פעם בעד ופעם נגד, ואני מבין אתכם, חברי.

יואל חסון: נתניהו לא התייעץ אתכם; גם אתם הרגשתם, כמו חברים אחרים שלכם בקואליציה, שהנאום הזה היה רסיס בישבן של כל אחד ואחד מכם.

יואל חסון: נתניהו הציג את החזון התלוש הזה.

יואל חסון: הוא תלוש מהמדיניות שלכם והוא תלוש מרצונכם.

יואל חסון: אבל, חברי חברי הכנסת, אני לא מופתע; גם אתה, השר לוין, אני בטוח, לא מופתע.

יואל חסון: כי לנתניהו לא היה בכלל אומץ להביא את הנאום הזה בשום מקום לאישור ולהצבעה.

יואל חסון: הוא לא הביא את זה לא לשום גוף בוחר ולא לשום גוף נבחר.

יואל חסון: הוא לא הביא את זה לאישור במרכז הליכוד.

יואל חסון: נאום בר-אילן מעולם לא הובא לאישור במרכז הליכוד, לא בממשלה, לא בכנסת ולא במשאל עם.

יואל חסון: נתניהו מדבר ומדבר, אבל לא מעז ליישם את הרעיון שלו.

יואל חסון: נתניהו מפחד.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא לא עוד הצעת חוק רגילה לקריאה טרומית.

יואל חסון: יש לה חשיבות.

יואל חסון: נכון, יש כאלה שאומרים לי, אדוני היושב-ראש, שהצעת החוק הזאת היא גימיק, אומרים שהיא גימיק.

יואל חסון: אבל, חברי חברי הכנסת בקואליציה – ינון מגל, תקשיב טוב – אתם, בעצם זה שאתם הולכים להצביע היום נגד הצעת החוק – –

ינון מגל: – – –

יואל חסון: – – הפכתם את הנאום לגימיק ההסברתי הכי גדול שהיה כאן אי-פעם, שבא בחסות של ראש ממשלה בישראל, ראש הממשלה נתניהו.

יואל חסון: היום אתם, אתם, מורידים את הגימיק הזה מסדר-היום.

ינון מגל: בעזרת השם.

יואל חסון: נתניהו – – –?

ינון מגל: בעזרת השם.

יואל חסון: טוב שידע ראש הממשלה מי הם שותפיו ומי הם חבריו ואיך הם מתייחס לנאומים שלו ואיך הם מתייחסים לאמירות שלו.

ינון מגל: הוא אמר לפני הבחירות שאצלו לא תקום מדינה פלסטינית.

ינון מגל: הוא אמר את זה.

יואל חסון: אבל הוא אמר גם הפוך.

יואל חסון: אתה לא יודע אם להאמין לנתניהו באנגלית או לנתניהו בעברית, ואתה מכיר את שתי השפות.

ינון מגל: אני מאמין לו בעברית.

יואל חסון: מעולה.

יואל חסון: חברים, אתם יודעים שנתניהו השתמש – – –

קריאה: אני לא מאמין לו גם בעברית.

יחיאל חיליק בר: גם בעברית הוא אמר דבר והיפוכו.

יואל חסון: חברים, נתניהו השתמש בנאום בר-אילן מעל כל במה אפשרית.

יואל חסון: בנאום האחרון שלו באו"ם נתניהו בחר לשתוק, והשתיקה היא כל מה שנותר לנתניהו ולחבריו.

יואל חסון: תיאוריית ניהול הסכסוך, חבר הכנסת מגל, כשלה.

יואל חסון: הפכתם את האין-פרטנר למטרה, ולא לבעיה.

יואל חסון: די לבכות.

יואל חסון: קחו אחריות, תפסיקו להאשים.

יואל חסון: השר לוין, אתם שש שנים בשלטון; תפסיקו להאשים אחרים.

יואל חסון: כל מה שקורה כאן קורה בגללכם.

יואל חסון: בנט קבע – חבר הכנסת ינון, יושב-ראש המפלגה שלך – כי תם עידן המדינה הפלסטינית ושנאום בר-אילן אינו רלוונטי.

יואל חסון: גם שרים וחברי כנסת מהליכוד התנערו ממנו.

יואל חסון: אז אני שואל, אני שואל אתכם: אם לא שתי מדינות, מה אתם מציעים?

ינון מגל: אוטונומיה.

יואל חסון: לאן חתרתם כדי להימנע מהמציאות היום?

ינון מגל: אוטונומיה.

יואל חסון: מה אתם מציעים?

ינון מגל: אוטונומיה.

יואל חסון: והדבר הנורא באמת – הפכתם את ירושלים להתנחלות: חומות, ביצורים, חיילים בכל פינת רחוב.

יואל חסון: ירושלים ואיתמר אותו דבר – –

ינון מגל: – – – אותנו בטרור.

יואל חסון: – – אותו דבר.

יואל חסון: הפכתם אותה להתנחלות.

יואל חסון: הסרתם אחריות מהמחויבות שלכם כלפי אזרחי ישראל לביטחון; אין להם היום לא ביטחון, לא שלום, וגם אין להם תקווה.

יואל חסון: הדבר הנורא הוא שביקשתם מאותם אזרחים לצאת לרחובות ולהגן על עצמם עם מקלות, מטריות ומוטות של סלפי.

יואל חסון: אנחנו על סף אנרכיה.

יואל חסון: אבל, חברי חברי הכנסת, להבדיל מכם, לי חשוב שישראל תישאר מדינה יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: אותי מעניינת מדינת ישראל, לא המדינה הפלסטינית.

יואל חסון: אתם חותרים למדינה דו-לאומית.

יואל חסון: אתם רוצים לתת ליותר מ-3 מיליון פלסטינים תעודת זהות.

ינון מגל: לא, זה לא נכון.

ינון מגל: זה לא נכון.

יואל חסון: ואתם יודעים מה יותר מזה?

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תגן עלי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ינון מגל.

ינון מגל: מה, יש לי פה מוט סלפי?

יצחק וקנין: לא, אתה הערת פעם אחת, פעם שנייה, פעם שלישית.

יואל חסון: ואתם יודעים מה יותר מזה?

יואל חסון: בניגוד אליכם, לנו במחנה הציוני אין כזאת אובססיה לפלסטינים.

יואל חסון: הרי אתם אובססיביים לפלסטינים.

יואל חסון: מה הייתם מוכרים לציבור אם לא היו כאן פלסטינים?

יואל חסון: הרי זה מה שיש לכם למכור לכולם.

ינון מגל: אנחנו?

יואל חסון: אנחנו חושבים על הריבונות של מדינת ישראל דמוקרטית ויהודית, יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: תוצאות ההצבעה ברורות לי, אני לא תמים; אני יודע שאתם תפילו את החוק הזה היום.

יואל חסון: אבל מחובתי לומר לכם מה היה קורה אם הייתם מאשרים היום את חוק נאום בר-אילן, יישום נאום בר-אילן.

יואל חסון: מה היה קורה, חברי חברי הכנסת?

יואל חסון: אובמה היה מזמין את נתניהו לפגישה; כל ההצעות הפלסטיניות במועצת הביטחון היו מאבדות רלוונטיות; הכדור, לא רק שהיה עובר לאבו מאזן אם הייתם מאשרים את החוק הזה היום, הכדור היה טס לאבו מאזן; אבו מאזן היה מוצמד אל הקיר ונדרש לתת תשובות על השאלות הקשות, מדוע הוא מסרב לבוא למשא-ומתן ומדוע הוא לא מכריז על תום הסכסוך.

יואל חסון: אם זה היה עובר, חברי חברי הכנסת, השר לוין, בממשלה הקודמת, אם החוק הזה היה עובר, נתניהו אפילו לא היה צריך את ציפי לבני כדי שתעזור לו לדבר עם שרי חוץ שלא רצו לדבר אתו בכלל.

יואל חסון: הוא לא היה צריך את זה.

יואל חסון: ואתם יודעים מה עוד, חברי חברי הכנסת?

יואל חסון: ה-BDS לא היה נעלם, אבל כוח הטיעון שלהם היה נחלש.

יואל חסון: ה-BDS היה מצטמק בחזרה למקומות הטבעי כמיעוט שמאלני ורדיקלי.

יואל חסון: והעולם – כן, אני לא תמים, השרה רגב, העולם כנראה היה ממשיך להיות נגדנו; המועצה לזכויות אדם לא הייתה הופכת לסנהדרין.

יואל חסון: אבל נראה שדגל פלסטיני לא היה מונף בבניין האו"ם.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, נתניהו עשה קילומטרז' מטורף על הנאום הזה.

יואל חסון: היום נגמר לו הדלק.

יואל חסון: אתם, חברי הקואליציה, אתם היום במו-ידיכם, חבריו לקואליציה, מתכוונים לרוקן לו את הדלק ולרוקן לו את הבסיס ואת הנאום ואת האידיאולוגיה והמדיניות והאסטרטגיה שהייתה לו בזירה המדינית ובזירה הבין-לאומית.

יואל חסון: אתם, חברי חברי הכנסת, לצערי קוברים היום את המשך קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית וקוברים את האסטרטגיה שעליה ראש הממשלה ביסס את המדיניות שלו.

יואל חסון: מה יאמר היום?

יואל חסון: נחיה ונראה.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: ישיב השר המקשר בין השר לבין הכנסת, השר יריב לוין.

יצחק וקנין: רבותי, יש בקשה להצבעה שמית – אני מבין ששל האופוזיציה הפעם; גם של הקואליציה וגם של האופוזיציה.

יריב לוין: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: – – –

יריב לוין: קצר.

יריב לוין: קצר.

יריב לוין: ביקש חבר הכנסת ליברמן, ואני נענה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת חסון, באמת בקצרה, בכמה נקודות, אני אתייחס: 1.

יריב לוין: תפסיקו להאשים את הממשלה ואת ישראל ואת ראש הממשלה.

יריב לוין: באמת תפסיקו עם זה כבר, זה כל כך לא רציני.

יריב לוין: מי שאשם בטרור ומי שאשם שאין כאן שלום זה הצד הפלסטיני, זה המנהיגות הפלסטינית, זה העם הפלסטיני, זה אבו מאזן וה"חמאס" וה"פתח"; לא בנימין נתניהו, לא ממשלת ישראל ולא עם ישראל.

יריב לוין: הגיע הזמן שתפנימו את זה.

יריב לוין: 2.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון – – –

חיים ילין: מה עושים?

חיים ילין: אדוני, מה עושים?

יריב לוין: יש בכל זאת תרומה – אפשר להתיישב, חבר הכנסת ילין.

יריב לוין: אתה איש ההתיישבות.

יריב לוין: אתה יודע שהתיישבות זה הפתרון של הציונות; היה תמיד, היה נכון אז ונכון גם היום.

חיים ילין: – – – אבל אתה יודע מה זה לתת בראש?

חיים ילין: תן להם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ילין.

יריב לוין: אתה יודע, ממשלות ישראל לדורותיהן בכל זאת כן תרמו משהו להחמרת המצב, וזה היה למשל הסכמי אוסלו, וזה היה למשל תוכנית ההתנתקות.

יריב לוין: אלה השגיאות שנעשו; אלה הדברים שבגללם הטרור מרים ראש ומתחזק.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: אז אל תספר פה כל מיני סיפורים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת – – –

יריב לוין: השנים הטובות שהיו קודם, שש השנים שבהן פתאום הטרור הגיע לאפס – אנחנו עסוקים כבר יותר משש שנים בלתקן את הטעויות הנוראיות שאתם עשיתם.

קריאה: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

יריב לוין: 3.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון, אתה מדבר על אובססיה.

יריב לוין: נו, באמת, אתה הרי חבר בסיעת המחנה הציוני במה שמכונה "התנועה", מפלגה שהאובססיה לפלסטינים היא לחם חוקה.

יריב לוין: יושבת-ראש המפלגה שלך, חברת הכנסת לבני, ישבה בממשלה – ותאמין לי, אני ראיתי אותה סובלת כמעט כל דקה שם – רק בגלל האובססיה לפלסטינים; רק בגלל הזכות לנסוע הלוך וחזור לוושינגטון כדי לשבת – –

איילת נחמיאס ורבין: וואו, איזו זכות.

יריב לוין: – – איך היא אמרה תמיד?

יריב לוין: להיכנס לחדר המשא-ומתן – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – באמת – – –

יריב לוין: – – כדי לצאת משם, כרגיל, עם כלום ושום דבר, רק עם עוד טרור.

יריב לוין: זה הכול.

קסניה סבטלובה: – – – היום.

יריב לוין: אז אני מציע לך גם בעניין הזה לראות את המציאות כמו שהיא.

יריב לוין: והערה אחרונה, חבר הכנסת חסון – יש המון המון סיבות לדחות את הצעת החוק הזאת, ואין צורך לפרט את כולן; די אם נסתפק באחת:

יריב לוין: אישור הצעת החוק הזאת במועד הזה ובזמן הזה, מעבר להיות – אתה יודע, אני נזהר, מכיוון שיש לי הרבה כבוד והערכה אליך, ואני גם מעריך אותך כאדם עם רגליים על הקרקע, אבל פה נדמה לי שאתה מרחף באיזה אטמוספירה רחוקה מהמציאות.

יריב לוין: אבל נדמה לי שאישור ההצעה הזאת זה הפרס הכי גדול שאפשר לתת לטרור הפלסטיני בעת הזאת.

יריב לוין: ואני חושב שלו הייתם נוהגים כאופוזיציה אחראית, לא הייתם מביאים את ההצעה הזאת, לא הייתם מציעים לכנסת לתת פרס לטרור דווקא בימים האלה, ולא הייתם נותנים דלק ותחמושת בידי הפלסטינים, שבוודאי ישתמשו בתוצאות האחראיות שכנסת אחראית תצביע עכשיו ותדחה את ההצעה הזאת כעוד גלגל ועוד שמן בגלגל של התעמולה שלהם.

יריב לוין: תהיו אחראיים כבר סוף-סוף; גם באופוזיציה נדרשת אחריות.

יואל חסון: חיליק.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר לוין.

יחיאל חיליק בר: יואל חסון מבקש להגיב.

יחיאל חיליק בר: יש לך שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: יואל, משימה קשה: יש לך שלוש דקות לשכנע את הממשלה ליישם את המדיניות שלה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: השר לוין, אני שואל אותך שאלה: מה ראש הממשלה יאמר היום או מחר לשר קרי?

יואל חסון: האם אתה יודע?

יואל חסון: האם אתה בטוח שאתה סגור על העמדה המדינית שנתניהו יביע מול קרי?

יואל חסון: אתה יודע שלא.

יואל חסון: מה שאנחנו עשינו היום – ותפסיקו לזרוק את האחריות לפתחנו; אתם מנהלים את המדינה.

יואל חסון: אם אתם הייתם עומדים מאחורי ראש הממשלה, שאתה שר בממשלתו, אם היית עומד מאחוריו ואם ראש הממשלה היה עומד מאחורי הנאומים שלו, אז היה הגיוני וברור שהכנסת הייתה מקבלת פה-אחד את המתווה המדיני של ראש הממשלה.

יואל חסון: עכשיו, שלא תטעה – אנחנו לא חושבים שנאום בר-אילן זה איזה מתווה גאוני שהיה מביא לנו את ההישג הרצוי.

יואל חסון: אני מבטיח לך, אדוני, שאנחנו היינו יודעים לעשות את זה הרבה יותר טוב.

יואל חסון: אבל אם כבר זו המדיניות של ראש הממשלה וזה מה שהוא מציג לעולם וזה מה שהוא מסביר לשרי החוץ ולנשיא ארצות-הברית ולראשי המדינות, מדוע ממשלתו לא תומכת?

יואל חסון: עכשיו, אני לא מתפלא, אדוני, שאתה לא תומך בזה.

יואל חסון: הרי אתה מעולם לא תמכת בזה.

יואל חסון: גם כשזה ננאם "לייב" הוצאת הודעה אחר כך שאתה לא עומד מאחורי הדברים הללו.

יואל חסון: אתה, בניגוד לראש הממשלה, מאוד עקבי; החמאת לי – אני מחמיא לך בחזרה.

יריב לוין: תנסה לשפר את המחמאות.

יואל חסון: אבל, אדוני, אני שואל שאלה פשוטה: האם למדינת ישראל ולעם ישראל לא מגיע ראש ממשלה עקבי?

יואל חסון: לא מגיע ראש ממשלה שנדע מה הוא חושב?

יואל חסון: שנדע אם האמירות שלו באנגלית ועברית הן אותן אמירות, או בעברית ובעברית הן אותן אמירות?

יואל חסון: לא מגיעה לנו מנהיגות כזאת?

יואל חסון: לא מגיע לנו ראש ממשלה שיאמר לציבור מה הוא רוצה ולאן הוא הולך?

יואל חסון: אבל אל תאשים אותי, השר לוין.

יואל חסון: השר לוין, אל תאשים אותי; תאשימו את עצמכם.

יואל חסון: כי אתם היום שלפתם מהדף של ראש הממשלה את כלי הנשק המרכזי שהיה לו.

יואל חסון: הוא יצטרך או להביא תוכניות חדשה או לשתוק כמו שהוא שתק באו"ם, כי היום הכנסת הולכת להגיד "לא" לנאום בר-אילן.

יואל חסון: זאת אמירה משמעותית.

יואל חסון: זאת אמירה שמצביעה בדיוק מהי הממשלה הזאת, לאן אתם מובילים, מה אתם רוצים, ובעיקר – – –

ינון מגל: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת מגל, אל תהיה כזה – – –

ינון מגל: לא, זאת הצעה חשובה.

ינון מגל: אתה עושה פה מעשה חשוב.

יואל חסון: אני בטוח.

יואל חסון: אני – – –

ינון מגל: תהיה כאן – – – מוחלטת מנאום בר-אילן.

יואל חסון: אני עושה לכם את העבודה, אבל אני עושה לציבור הישראלי את העבודה – –

קריאה: אתה עושה לפלסטינים את העבודה.

יואל חסון: – – שידע שאין פה רצון להפרדה בינינו לבין הפלסטינים.

יואל חסון: אתם מביאים עלינו מדינה דו-לאומית.

יואל חסון: אתם מסכנים את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: תודה.

ינון מגל: – – –

יריב לוין: אתה עושה לפלסטינים את העבודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה ליואל חסון.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, לבקשת הממשלה והאופוזיציה, אנחנו כבר נעבור להצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: לפני כן, ברשותכם, אני רוצה לברך אורח שהגיע אלינו מאוסטרליה.

יחיאל חיליק בר: הוא צעיר מאוד, והוא יושב-ראש איגוד הסטודנטים היהודים בכל אוסטרליה, מר דין שר – Chairman of AUJS – Australian Union of Jewish Students – Welcome to Israel and thank you for coming here to support us.

יחיאל חיליק בר: Thank you, Mr.

יחיאל חיליק בר: Sherr.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, ברשות מזכירת הכנסת, נעבור להצבעה שמית על הצעת החוק של חבר הכנסת יואל חסון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, נא להתחיל את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – נמנע מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לקרוא שוב את שמות אלה שלא היו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח דב חנין – אינו משתתף בהצבעה מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: האם יש מישהו שנוכח באולם ולא קראו בשמו או שלא הצביע ורוצה להצביע?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת לחשב את תוצאות ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חסון, אם אתה במתח – אז בעד הצעת החוק של יואל חסון – 24, נגד – 50, אחד נמנע.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק יישום עקרונות נאום בר-אילן, התשע"ה–2015, לא עברה.

יחיאל חיליק בר: הודעה ליו"ר ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יחיאל חיליק בר: נמצא?

יחיאל חיליק בר: דוד?

יחיאל חיליק בר: יו"ר ועדת הכנסת דוד ביטן – אינו נמצא.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1808/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, חברות וחברים, להצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – שלילת מימון ממפלגה שקוראת להטלת חרם על מדינת ישראל), של חבר הכנסת אביגדור ליברמן וקבוצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אני מזמין את חבר הכנסת ליברמן לעלות ולהציג את החוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לרשותך עשר דקות.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שרה, כנסת נכבדה, אני מקווה שאצטרך הרבה פחות מעשר דקות.

אביגדור ליברמן: הצעת החוק היא פשוטה, פשוטה מאוד.

אביגדור ליברמן: מדובר על מפלגות או על אישים פוליטיים, חברי כנסת, שמוציאים את דיבתה של הארץ חדשות לבקרים וקוראים בחוץ-לארץ להחרים את מדינת ישראל, להצטרף לחרם על מדינת ישראל, להצטרף לחרם על תוצרת יהודה ושומרון ורמת-הגולן.

אביגדור ליברמן: והאנשים האלה ממשיכים ונהנים ממימון של אותם משלמי מסים, כולל מרמת-הגולן, כולל מיהודה ושומרון.

אביגדור ליברמן: אבל למעשה החוק הזה, הצעת החוק הזאת היא בעיקר על פיצול האישיות – – –

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אביגדור ליברמן: הצעת החוק הזאת היא בעיקר על פיצול האישיות, על הסכיזופרניה, גם של השמאל וגם של הימין, ואני חושב ששניהם סובלים מסכיזופרניה.

אביגדור ליברמן: כשאני מדבר על הימין כנראה אני טועה – אלו שיושבים מצד ימין, כי הימין היחיד יושב באופוזיציה.

אביגדור ליברמן: אלו מצד ימין בכנסת הם רק במקרה בלוקיישן, גיאוגרפיה בלבד.

אביגדור ליברמן: כי כשאני מדבר על השמאל ואני שומע את הקריאות לחרם על יהודה ושומרון, וכמובן על רמת-הגולן, אני שואל: האם מישהו זוכר מי הקים את קריית-ארבע?

אביגדור ליברמן: מי הקים את רוב היישובים ביהודה ושומרון?

אביגדור ליברמן: אני יכול לספר לכם שזה ממשלות העבודה, ממשלות מפלגת העבודה.

מיקי רוזנטל: אתה אל תדבר על מפלגת העבודה.

מיקי רוזנטל: 36 אנשים – – –

אביגדור ליברמן: אתה, אין לך מושג מה זה מפלגת העבודה.

מיקי רוזנטל: – – – כל ישראל ביתנו – – – לדין – – –

אביגדור ליברמן: לך אין מושג מה זה מפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: בטח ברל כצנלסון שומע אותך ומתהפך בקבר.

מיקי רוזנטל: לגנבים מהמפלגה תתייחס.

אביגדור ליברמן: הרי אתה הכי מושחת.

אביגדור ליברמן: אתה הרי בונה בלי רישיונות.

מיקי רוזנטל: – – – 36 – – –

אביגדור ליברמן: אתה חתיכת מושחת.

מיקי רוזנטל: איך לא ידעת שגונבים?

אביגדור ליברמן: אתה חתיכת מושחת.

מיקי רוזנטל: איך לא ידעת שעושים דבר כזה?

מיקי רוזנטל: – – –

אביגדור ליברמן: אתה חתיכת מושחת.

מיקי רוזנטל: – – –

אביגדור ליברמן: סתום את הפה.

מיקי רוזנטל: אני אסתום את הפה?

אביגדור ליברמן: תסתום את הפה, חתיכת מושחת.

אביגדור ליברמן: ספר איך בנית בית בתל-אביב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוזנטל, תודה, תודה.

מיקי רוזנטל: המפלגה שלך זאת מפלגה?

מיקי רוזנטל: זה ארגון פשע.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוזנטל, תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר לו לדבר.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת רוזנטל, כל מייסדי מפלגת העבודה שומעים אותך ומתהפכים בקבר, כולל ברל כצנלסון, כולל טבנקין, כולל כל אחדות העבודה.

אביגדור ליברמן: אני מציע שתשנן מדי פעם.

אביגדור ליברמן: הרי אתה מייצג את המושחתים בכנסת.

אביגדור ליברמן: אין כמוך.

מיקי רוזנטל: ברור.

אביגדור ליברמן: אבל לגבי פיצול אישיות, זה חלק מפיצול האישיות, גם של חבר הכנסת רוזנטל וגם של השמאל.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר: לא יכול להיות שאותם אנשים, אותם יישובים, שמפלגת העבודה הקימה אותם – הרי כשאני מדבר על יישובים ברמת-הגולן, קצרין – מי הקים אותם?

אביגדור ליברמן: מי אחרי 1967 התיישב בקוניטרה?

אביגדור ליברמן: האם היו שם אנשים של התחיה?

אביגדור ליברמן: האם אלה היו אנשים של ישראל ביתנו?

אביגדור ליברמן: רק אנשים של מפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: אז הם פתאום מחוץ לחוק?

אביגדור ליברמן: הם לא לגיטימיים?

אביגדור ליברמן: אני הייתי מציע, באמת תנסו לחשוב גם במונחים של החוק.

איציק שמולי: ליברמן, זה לא החוק של מפלגת העבודה.

איציק שמולי: מישהו ממפלגת העבודה מטיל ספק ברמת-הגולן?

אביגדור ליברמן: סליחה, אני מדבר כרגע על השמאל.

אביגדור ליברמן: סליחה, אני שמעתי גם במפלגת העבודה קריאות להצטרף לחרם על מוצרים מיהודה ושומרון ומרמת-הגולן.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט חושב שהאנשים האלה, בלי קשר לדעה פוליטית, לא עברו על החוק, הם חיים שם – – –

איציק שמולי: זה נכון.

אביגדור ליברמן: זה נכון מאוד.

אביגדור ליברמן: אדוני איציק שמולי, גם אנשים בתוך מפלגת העבודה קראו להחרים מוצרים מיהודה ושומרון ורמת-הגולן.

אביגדור ליברמן: האנשים האלה נמצאים שם מתוקף החוק.

אביגדור ליברמן: זה שהדעה הפוליטית כרגע בתוך השמאל השתנתה, זה לא אומר שהם עברו על החוק.

אביגדור ליברמן: אם הם נמצאים שם כעבריינים, תפנה אותם, תכניס אותם לקלבוש.

אביגדור ליברמן: הם יושבים שם כי אלה היו ההחלטות של ממשלת ישראל.

אביגדור ליברמן: כל עוד הם נמצאים שם מתוקף החוק – זה שחברי כנסת קוראים להחרים אותם, להחרים את התוצרת שלהם, זה דבר בלתי נסבל.

אביגדור ליברמן: כי גם הם משלמים, בין היתר, משכורות לאותם חברי כנסת; הם כולם משלמי מסים.

אביגדור ליברמן: לכן אני מציע להיזכר: אני באמת חושב שזה פרק בהיסטוריה של השמאל שהוא יכול להיות גאה בו, שהוא הקים ברמת-הגולן את כל היישובים, כולל קצרין; שהוא הקים את רוב היישובים ביהודה ושומרון, כולל קריית-ארבע.

אביגדור ליברמן: לכן היום הקריאה הזאת להצטרף לחרם זה יותר מאבסורד, יותר מפיצול אישיות.

אביגדור ליברמן: אבל גם מהצד השני – היה דיון השבוע בהצעת החוק הזאת אחרי שהיא שכבה ארבעה חודשים.

אביגדור ליברמן: חצי שעה לפני הדיון מודיע ראש הממשלה שהוא מבקש לדחות.

אביגדור ליברמן: ארבעה חודשים לא היה מספיק זמן; חצי שעה לפני הדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה, בלי נימוק, בלי שום הסבר, מבקש לדחות.

אביגדור ליברמן: זה בהחלט מזכיר לי את כל דפוסי העבודה.

אביגדור ליברמן: האם, למשל, מישהו זוכר שראש הממשלה מינה ועדה שהייתה אמורה להתייחס לחוק עונש מוות למחבלים?

אביגדור ליברמן: ב-12 באוקטובר היו אמורים לפרסם את המסקנות.

אביגדור ליברמן: האם מישהו זוכר שראש הממשלה מינה בזמנו את ועדת פראוור בנושא הבדואים?

אביגדור ליברמן: מה עם המסקנות?

אביגדור ליברמן: איפה היישום?

אביגדור ליברמן: האם מישהו זוכר שראש הממשלה מינה ועדה בנושא בדיקת תקציב הביטחון – דוח לוקר?

אביגדור ליברמן: מה קורה עם ועדת לוקר?

אביגדור ליברמן: כמו תמיד, שום דבר; אין שום החלטה.

אביגדור ליברמן: כשאנשים, לצערי, בצד הזה, בצד ימין של ספסלי הכנסת, יצביעו נגד הדבר הכי הגיוני – פשוט להפסיק מימון מפלגות לאותם חברי כנסת, לאותן מפלגות שקוראות להצטרף לחרם על ישראל – זה נראה לי דבר תמוה.

אביגדור ליברמן: אבל מה לעשות, יש הרבה דברים תמוהים.

אביגדור ליברמן: כמה פעמים, השר לוין, כמה פעמים דיברת פה על הוצאת התנועה האסלאמית מחוץ לחוק, ושיח' ראאד סלאח?

אביגדור ליברמן: עד היום ההחלטה משום מה לא התקבלה; עוד פעם פיצול אישיות, עוד פעם סכיזופרניה.

אביגדור ליברמן: כמה פעמים שמענו על העברת הכסף לאבו מאזן, כסף שמשמש לטרור?

אביגדור ליברמן: אנחנו המממנים הגדולים של הטרור.

אביגדור ליברמן: מה קורה עם זה?

אביגדור ליברמן: למה המימון לא מופסק?

אביגדור ליברמן: עוד פעם סכיזופרניה.

אביגדור ליברמן: אולי, בואו ניקח דוגמה אחרונה, את אותה חומה שהחליטו להקים בג'בל-מוכבר.

אביגדור ליברמן: מה זה צריך להיות?

אביגדור ליברמן: מחליטים, עובדים על הפרויקט כמה חודשים, מתחילים להקים חומה, ויומיים אחרי זה – אופס, מבטלים את ההחלטה; עוד פעם סכיזופרניה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהגיע הזמן – כמו גם עם אותה אמירה של ראש הממשלה אתמול, התנועה הלאומית הגדולה, שהוא מתגאה בכך שבתור ראש הממשלה וראש התנועה הלאומית הגדולה הוא בנה ביהודה בשומרון פחות מאולמרט, פחות מאהוד ברק.

אביגדור ליברמן: הסכיזופרניה הזאת, שתוקפת גם את השמאל וגם את הימין כל הזמן, זה דבר שהוא כנראה אופייני רק לפוליטיקה הישראלית.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר: אני קורא לכל האנשים שיושבים בצד ימין במשכן הזה פשוט להצטרף להצעת חוק פשוטה: אלו מחברי הכנסת, אלו מהמפלגות הפוליטיות שקוראים להצטרף לחרם נגד ישראל, להצטרף לחרם נגד מוצרים מיהודה ושומרון ורמת-הגולן – פשוט לקזז להם מחוק מימון מפלגות.

אביגדור ליברמן: כי גם אני בתור תושב יהודה ושומרון, גם אנשי רמת-הגולן – כולם משלמי מסים, והמשכורות שלהם, בין היתר, משולמות מאותם מסים שאותם אנשים משלמים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזאת תהיה אולי חדשה דרמטית, שאותם אנשים בצד ימין של המשכן, של האולם הזה, סוף-סוף יתחילו להתגבר על הסכיזופרניה הטבעית שלהם.

אביגדור ליברמן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת ליברמן.

יחיאל חיליק בר: השר יריב לוין ישיב מטעם הממשלה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, השר לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, טוב, נתחיל אולי בענייני סכיזופרניה.

יריב לוין: מה יותר סכיזופרניה, אדוני היושב-ראש, מלהציע לשלול מימון למפלגות מצד אחד ולשבת לצדן על ספסלי האופוזיציה מצד שני, במקום להצטרף לממשלת ימין?

יריב לוין: גם לזה אפשר לקרוא סכיזופרניה, אבל המציאות כאן לפעמים באמת עולה על כל דמיון.

יריב לוין: אני אומר לך בכנות, חבר הכנסת ליברמן, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא בהחלט הצעה טובה וראויה.

יריב לוין: יש רק בעיה אחת:

יריב לוין: אנחנו בסך הכול ביקשנו שבועיים כדי להוסיף עליה ולעבות אותה ולכלול אותה במסגרת הסדר מלא וכולל שיטפל בתופעות האלה, ובמקום להיענות לבקשה הפשוטה והאלמנטרית הזאת – היינו אפילו מוכנים – – –

אביגדור ליברמן: משום מה, בהסברים לבקשה לדחות זה לא הופיע.

אביגדור ליברמן: לא כתובה אף מילה.

אביגדור ליברמן: אתה יכול להסביר לי למה בבקשה לדחייה לא כתבתם שום דבר?

אביגדור ליברמן: חצי שעה לפני הדיון נזכרתם בחוק?

יריב לוין: לא, חבר הכנסת ליברמן.

יריב לוין: אני הייתי בוועדת שרים לענייני חקיקה, ושם ההחלטה הייתה מאוד ברורה: שההצעה על פניה היא הצעה בהחלט ראויה, אבל היא צריכה להיות חלק ממכלול שלם של טיפול בסוגיה הזאת.

יריב לוין: מכיוון שכל מה שביקשנו היה לקבל שבועיים כדי להסדיר את הנושא הזה – אני אפילו הייתי מוכן שתציג כאן את הצעת החוק ותדחה את התשובה וההצבעה לעוד שבועיים, כדי שנוכל להסדיר את כל הדברים ולהביא באמת הסדר כולל ומסודר כפי שצריך.

יריב לוין: לצערי הרב לא נענית.

יריב לוין: זאת זכותך.

אביגדור ליברמן: אתה יכול עכשיו.

יריב לוין: עכשיו אי-אפשר.

יריב לוין: חבר הכנסת ליברמן, אתה הרי יותר מנוסה ממני במשכן הזה.

אביגדור ליברמן: אתה רשאי, לפי תקנון הכנסת, לדחות בהסכמה.

יריב לוין: חבר הכנסת ליברמן – –

אביגדור ליברמן: – – –

יריב לוין: – – אני מזמין אותך לבדוק, גם בכל תקופת כהונתו של חבר הכנסת אלקין, וגם בתקופתי, זה לפחות הזיכרון ההיסטורי שלי יש, והוא קצר משלך: משעה – חבר הכנסת ליברמן, משעה שהשר עלה להשיב, מצביעים, כי אחרת, מכובדי, יתפתח פה ריטואל שבכל פעם השר יעלה להשיב, ואז יספרו קולות ויראו אם רוצים להצביע או לא, וככה אי-אפשר לעבוד.

יריב לוין: לכן, רבותי, בלית ברירה, הממשלה לא תוכל לתמוך בהצעת החוק, גם אם כך היינו עושים לו היית ממתין שבועיים.

יריב לוין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת ליברמן מבקש להגיב.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: יריב, אדוני השר המקשר בין הממשלה לכנסת, שתי הערות.

אביגדור ליברמן: הרי אתה יודע שבין המיקום הפיזי שלכם מצד ימין לבין באמת להיות מפלגת ימין אין שום קשר; אין לכם שום קשר לא לימין ולא למחנה הלאומי כבר מזמן.

אביגדור ליברמן: הרי במקרה אתם יושבים בצד ימין של המפה, זה הכול.

אביגדור ליברמן: זה דבר אחד.

אביגדור ליברמן: דבר שני, כמו שאמרת, אדוני השר, אני קצת בקי בתקנון, ויושב פה כבר כמה ימים.

אביגדור ליברמן: יש לך כל הסמכות, בהסכמתי, לדחות את ההצבעה בשבועיים.

אביגדור ליברמן: אני מבטיח, אני אתן לך את כל הקרדיט; אני לא נלחם על הקרדיטים.

אביגדור ליברמן: אני מראש מעביר ל"ישראל היום", לכותרת לעיתון: כל הקרדיט לראש הממשלה ולשר לוין.

אביגדור ליברמן: מוותר על כל הקרדיט.

אביגדור ליברמן: יש לך אפשרות כרגע לדחות, ובעוד שבועיים להביא את ההצעה הזאת, אבל רק משופרת.

אביגדור ליברמן: תאמין לי, אני מקבל את זה.

אביגדור ליברמן: אבל אתה לא תעשה את זה, כי אתה יודע שראש הממשלה לא ייתן לך.

אביגדור ליברמן: הרי כשאתה אומר פה על הבמה שאתה התכוונת, שאתם מתכוונים להביא את אותה הצעה רק עם שיפורים, אתה יודע שאין זאת הכוונה, ולא תביאו את זה, ולכן אתה לא רוצה להתחייב פה על הבמה.

אביגדור ליברמן: הרי אני אומר לך: בוא תדחה, יש לך סמכות, תאמין לי; תקנון הכנסת נמצא פה, יש לך את כל הסמכות – אבל אתה לא רוצה, כי אתה יודע שזה לא יהיה.

אביגדור ליברמן: ולכן אני אומר שאתם באמת סובלים מסכיזופרניה, יש לכם בעיה.

אביגדור ליברמן: המפלגה היחידה הקונסיסטנטית, העקבית, במחנה הלאומי היא ישראל ביתנו, והגיע הזמן שתצטרפו לישראל ביתנו, לפחות אלו שמחשיבים את עצמם לחלק מהמחנה הלאומי.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שהממשלה מוותרת על הצבעה שמית?

איתן כבל: אתם לא לאומיים, השר יריב.

יחיאל חיליק בר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית על החוק הזה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מוכן שתשאל מהבמה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – שלילת מימון ממפלגה שקוראת להטלת חרם על מדינת ישראל).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 60 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – שלילת מימון ממפלגה שקוראת להטלת חרם על מדינת ישראל), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: חמישה בעד, 60 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק לא עברה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דוד ביטן, יו"ר ועדת הכנסת – הודעה ליו"ר ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, תעלה להודיע את ההודעה.

יחיאל חיליק בר: זה כולל הצבעות, אדוני?

): לא, רק הודעה.

יחיאל חיליק בר: רק הודעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזה על חילופי אישים בוועדות האלה: מטעם סיעת ישראל ביתנו – במקום שרון גל, שהתפטר מהכנסת – –

קריאה: – – –

): לא יודע, תשאל אותו.

): – – יכהן חבר הכנסת עודד פורר בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

): בוועדת הכספים יכהן חבר הכנסת עודד פורר כממלא-מקום קבוע.

): תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מאפשר, לפי סעיף 34, לחבר הכנסת מיקי רוזנטל לעלות בעקבות דבריו של חבר הכנסת ליברמן, שקרא לו מושחת – אז אנחנו אישרנו את זה.

קריאה: כמה זמן?

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות, אדוני.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני חושב שזו גאווה אם האיש, הפוליטיקאי, הכי מושחת במדינת ישראל קורא לי מושחת; אין מחמאה יותר גדולה מזה.

מיקי רוזנטל: האיש שנחקר במשטרה, שהעדים נגדו נעלמו – האיש העלים עדים; האיש העלים ראיות; האיש שהחברה שלו הרוויחה עשרות מיליונים בזמן שהוא היה איש ציבור.

מיקי רוזנטל: בשן ועין הוא נמלט – החברות הועברו לבת שלו; זה היה פיקטיבי, כמובן.

מיקי רוזנטל: למה אתה בורח, מר ליברמן?

מיקי רוזנטל: קשה עם האמת, הא? קשה.

מיקי רוזנטל: אתה בורח.

אביגדור ליברמן: – – –

מיקי רוזנטל: האיש הכי מושחת בפוליטיקה הישראלית.

מיקי רוזנטל: 36 אנשים, אומרים במשטרה – –

אביגדור ליברמן: – – –

מיקי רוזנטל: – – 30 מהם חברים בישראל ביתנו, והיתר הם מינויים של ליברמן.

מיקי רוזנטל: והאיש שפיקח על כל העלמת הכספים הללו, על הרמייה, על הזדון, על הגנבות, מגלגל עיניים לשמים ואומר: לא ידעתי.

מיקי רוזנטל: לא ידעת?

מיקי רוזנטל: כמו שלא ידעת שהבת שלך קיבלה עשרות מיליונים; כמו שלא ידעת על הקשרים עם המאפיונרים ועם בעלי הקזינו – –

סופה לנדבר: – – –

מיקי רוזנטל: – – כמו שלא ידעת על העדים שנעלמו.

סופה לנדבר: – – –

מיקי רוזנטל: האיש הכי מושחת בפוליטיקה הישראלית אומר שאני מושחת?

סופה לנדבר: – – –

מיקי רוזנטל: אז זאת המחמאה הכי גדולה שאני יכול לקבל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, מר ליברמן, הפוליטיקאי הכי מושחת במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת רוזנטל.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו נסיים את הסאגה הזאת בתגובה של חבר הכנסת ליברמן.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש רק לא לערב – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אז זה מתאפשר.

קריאות: – – –

שלי יחימוביץ': לא נכון.

שלי יחימוביץ': אסור, זה לא נכון.

אביגדור ליברמן: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: טעות שלי, מתנצל.

יחיאל חיליק בר: חשבתי שמזכירת הכנסת אמרה לי שזה לפי – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואב קיש, אתה לא מנהל את המליאה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: זה בניגוד לתקנון, מה לעשות.

יחיאל חיליק בר: מה, מה אתה רוצה?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – זה בניגוד לתקנון, חברת הכנסת לוי.

יחיאל חיליק בר: אני רציתי לאפשר לו, וזה בניגוד לתקנון.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אני כבר קראתי.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו מוכנים שהוא יעלה.

אחמד טיבי: הוא יעלה עוד פעם, מה הבעיה?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: התקנון קובע – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוזנטל הגיב לפי סעיף 34 על האשמות שהוטחו בו, ובזה זה נגמר.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בבית-משפט – – –

יחיאל חיליק בר: שיתבע אותו דיבה.

יחיאל חיליק בר: יש תקנון הכנסת.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לוי, יש תקנון הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יחיאל חיליק בר: זה לא ייגמר עד הלילה, אגב.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אז זה ייגמר בבית-משפט, חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: – – – לא עושה את תפקידו – – – בבית-משפט – – – מושחת – – – אני רוצה להגן – – – בית-המשפט – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בית-המשפט אמר שהוא – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו מקבלים – יו"ר הישיבה מקבל את תקנון הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: – – – יש לכם – – – מעוותת.

אורלי לוי אבקסיס: חסרים לכם משקפיים – – –

יחיאל חיליק בר: אז תבקשי לתקן את התקנון.

אורלי לוי אבקסיס: כשבית-המשפט מחליט מה שאתם רוצים, או – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו – חברת הכנסת לוי, אנחנו מיצינו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: שבית-המשפט – – – אתם רוצים, אז – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

קריאה: אורלי, למה – – –

קריאה: [הצעת חוק פ/1188/20; נספחות.

קריאה: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק ותוצרת חקלאית, התשע"ה, של חבר הכנסת ילין וקבוצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: ישיב עליה שר החקלאות אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מגינים על בית-המשפט – – – אף אחד לא מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל – – – ישראל ביתנו – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לוי, מיצינו – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתם מגינים על בית-המשפט רק כשנוח לכם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל – – –

יחיאל חיליק בר: – – – לפי תקנון הכנסת – – –

סופה לנדבר: – – – התקנון – – –

יחיאל חיליק בר: זה התקנון – – –

סופה לנדבר: – – –

יחיאל חיליק בר: קיבלתי חוות דעת מקצועית.

יחיאל חיליק בר: אפילו הזמנתי את חבר הכנסת ליברמן לבמה, גם אותי עניינה התשובה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: הנה, חבר הכנסת גילאון אפילו מבקש שנאפשר לו לדבר.

יחיאל חיליק בר: אני לא יכול לפעול בניגוד לתקנון.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתם – – – כולנו – – – רמאים, גנבים – – –

אילן גילאון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז בטח – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת ילין.

יחיאל חיליק בר: עשר דקות לרשותך.

חיים ילין: אני מודה שאחרי השיח המתלהם קצת קשה לי לבוא ולהציג את החוק.

שלי יחימוביץ': אתה יכול גם לגנות את – – –

חיים ילין: אני מגנה את השיח הזה.

חיים ילין: זה מה שאני מגנה.

חיים ילין: אני לא חושב שזה מכובד, שיח כזה של חברי כנסת, זה הכול.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צודק לחלוטין, לגמרי.

חיים ילין: זה לא משנה שמאל, ימין; זה בכלל לא שייך.

חיים ילין: אני מבקש לאפס את השעון.

יחיאל חיליק בר: אבל אם תענה עכשיו לאנשים זה יהיה על חשבונך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי וחברות הכנסת, גילוי נאות – הפעם אני בגילוי נאות – אני חקלאי.

חיים ילין: אי לכך, אני נמצא במצב של ניגוד עניינים בהעלאת החוק.

חיים ילין: אבל לעומת שרים שבורחים מהכרעות, או מפלגה שהתחייבה לשבור מונופולים ולהוריד את יוקר המחיה והיום פעם נוספת בורחת מאחריות ומחזקת את בעלי ההון, אני בוחר להמשיך ולהילחם למען החקלאות, למען אזרחי ישראל, למרות שאני בניגוד עניינים לחלוטין.

חיים ילין: תוצרת חקלאית מתאפיינת בחיי מדף קצרים ומושפעת מתנאי אקלים משתנים ודרישות שוק תקופתיות.

חיים ילין: אופיו של המוצר מאפשר למשווקים השונים לבצע ויסות בהיצע ובביקוש, תוך השפעה ישירה על מחירי הקנייה – הקנייה מהחקלאים – והמכירה לצרכנים; הצרכנים זה כולנו, זה עם ישראל.

חיים ילין: כך, התנהלות זו מורידה את המחיר שמקבל היצרן ומעלה את המחיר לצרכן הסופי.

חיים ילין: מטרת ההצעה שאני מעלה היום היא להגן על החקלאים קודם כול, ולהוזיל את התוצרת החקלאית לצרכן הסופי, זאת בשל הצורך בהורדת יוקר המחיה בישראל – שכולנו חווינו אותו, חווים אותו, וראינו מה קרה בחגים.

יחיאל חיליק בר: סליחה, חברת הכנסת לוי, את מפריעה.

סופה לנדבר: – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סופה לנדבר, אני אעביר לך את בדיקות השמיעה שלי, בסדר?

יחיאל חיליק בר: את מוזמנת לשמש כסגנית יושב-ראש הכנסת ולנהל את זה בדרכך.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: הצעת החוק מסמיכה את שר האוצר ואת שר החקלאות ופיתוח הכפר לקבוע פיקוח על גובה רווח השיווק המרבי במקרים המתאימים להתערבות באופן ממוקד רק מטעמים שבהם נהוגה רווחיות גבוהה באופן בלתי סביר הפוגעת בצרכן הסופי, בעם ישראל.

חיים ילין: בנוסף, על מנת לאפשר לציבור לעקוב אחרי המחיר ולדווח במקרים של הפרת הדין, מוצע לחייב את העוסק לפרסם במקום המכירה את המחיר שבו הוא קנה מהחקלאי ואת מחיר המכירה, שהכול יהיה ידוע.

חיים ילין: המרווח זה הפער בין שני המחירים האלה, ותכף תראו שהוא באחוזים מאוד גבוהים.

חיים ילין: על הצעת החוק שאתם, חברי הקואליציה, הולכים להתנגד לה תכף, חתומים גם לא מעט חברי קואליציה.

חיים ילין: על ההצעה שלי חתומים חברי הכנסת רועי פולקמן ומירב בן ארי מכולנו; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ מהבית היהודי הגיש הצעה זהה; חבר הכנסת משה גפני מיהדות התורה ואלי כהן מכולנו חתומים על הצעה דומה של חבר הכנסת איציק שמולי; וכמובן, יש ההצעה של איתן ברושי, ויש הצעה של עוד חברים טובים, הצעה שבאה להיטיב עם העם ועם החקלאים.

חיים ילין: בכנסת הקודמת חתמו על הצעה דומה חבר הכנסת יעקב מרגי מש"ס, ולא תאמינו, אבל גם שרת המשפטים ויו"ר ועדת שרים לענייני חקיקה חברת הכנסת איילת שקד.

חיים ילין: אבל ראו זה פלא – וזה, בשבילי, תאמינו לי, שיעור בכנסת ישראל ודמוקרטיה: למרות תמיכת משרד החקלאות, אף שאין להצעה עלות כלכלית, אף שההצעה תיטיב עם אזרחי ישראל ותגן על החקלאים, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה שלא להחליט ולדחות את ההכרעה.

חיים ילין: אף אחד לא רוצה באמת להתנגד להצעה וכולם בעדה, אבל הלחץ מצד בעלי ההון ורשתות השיווק עובד, ופעם נוספת אתם משתמשים באותו תרגיל ומבקשים לדחות את ההכרעה למועד מאוחר יותר.

חיים ילין: לא יקרה.

חיים ילין: תתחילו להכריע, ועדיף – לטובת הציבור.

חיים ילין: זה התפקיד של הנהגה.

חיים ילין: על-פי נתוני משרד החקלאות, וגם ממה שאנחנו מכירים – שימו לב לפערים: חקלאי מוכר קילו תפוחים בסביבות 3 שקלים – זה נמכר ביותר מ-8 שקלים; אתם קונים, כולכם.

חיים ילין: עגבנייה עולה לייצר, ייצור קילו עגבנייה – בין 2.5 ל-3.5 ש"ח, זה אולי מה שהחקלאי מקבל.

חיים ילין: הצרכן, במקרה הטוב, קונה את זה ב-11 שקלים, אני לא רוצה לדבר על 20, 19 ו-18 שקלים.

חיים ילין: את הפלפלים בערבה, בדרום מדינת ישראל, עולה לגדל 3.5–4.5 שקל, 4 שקלים בממוצע – אתם יודעים בדיוק בכמה אתם קונים אותם.

חיים ילין: ליטר חלב עזים, שהחקלאי מקבל עליו 3.6 שקל, מוכרים אותו ב-12, 14 ו-15 שקל.

חיים ילין: קילו דגים, שהחקלאי מקבל עליו בין 8 ל-10 שקלים, אתם קונים ב-25–35 שקל לקילו.

חיים ילין: תגידו, מי מרוויח פה?

חיים ילין: וזה קצת, קצה הקרחון של כל מה שקורה בכלל.

חיים ילין: לאורך כל המערכת, מפלגת כולנו – ואני פונה אליכם כי אתם הכי קרובים אידיאולוגית לתפיסת העולם שלי.

חיים ילין: סל המזון, כך קבעתם, יקר בישראל בהשוואה לעולם כמעט בכל קטגוריה.

חיים ילין: יוקר המזון הפך בשנים האחרונות לאבן ריחיים על צווארן של משפחות רבות בישראל.

חיים ילין: רק אתמול היה יום המאבק בעוני בכנסת ישראל, אבל פה כולם שוכחים מה שאמרו אתמול, וגם לפני שעה.

חיים ילין: ויש הסבר מאלף במצע שלכם מה צריך לעשות – ומייד אחרי הבחירות אנחנו נעשה: אנחנו מתכוונים ליישם תוכנית מקיפה להורדת מחירי המזון – זה המצע שלכם.

חיים ילין: ואנחנו היום מבינים שאנחנו לא שם בכלל.

חיים ילין: יש אמירות לבחירות, יש כוונות ויש מעשים.

חיים ילין: אולי שכחתם, אבל זה מה שאתם הבטחתכם, ואני שואל: למה ברגע האמת אתם עומדים לצד רמי לוי, בעלי ההון ורשתות השיווק, על חשבון החקלאים והצרכנים?

חיים ילין: למה פעם נוספת אתם מצביעים נגד המצפון שלכם?

חיים ילין: העדפה של בעלי ההון וקבוצות לחץ מתוך אינטרסים פוליטיים, אישיים וכלכליים של נבחרי ציבור, תוך פגיעה באינטרסים ציבוריים, באינטרס הציבור הבסיסי ביותר שיש.

חיים ילין: אם אנחנו פה בשביל להגן עליו, לא ייתכן שאנחנו לא נעביר את החוק הזה.

חיים ילין: הגיעה העת לשים סוף למצב הקיים בענף, שקיימת בו חלוקה לא הוגנת של מרווח השיווק בין היצרנים ורשתות השיווק.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פולקמן, אתה חתום על הצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: אולי תקשיב למה חתמת עליה?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פולקמן, תודה.

חיים ילין: חברים יקרים, ההיסטוריה של מדינת ישראל וגבולותיה נקבעו על-ידי חלוצים שהתיישבו מתוך ערכים ציוניים וחרשו את האדמה החקלאית עד התלם האחרון.

חיים ילין: שם, באותו מקום, נקבעו גבולות מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אורלי לוי, אפשר לצאת בבקשה?

יחיאל חיליק בר: משפחת לוי, משפחת לוי.

חיים ילין: אורלי, עם כל הכבוד למפה של מס הכנסה, שהיא מאוד חשובה – – –

יחיאל חיליק בר: אני צריך לקרוא אתכם לסדר?

יחיאל חיליק בר: אני קורא את משפחת לוי לסדר בפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: אני קורא את משפחת לוי בפעם השנייה.

יחיאל חיליק בר: באמת, מה זה הדבר הזה?

קריאות: – – –

חיים ילין: אני חושב שצריך להביא מגשר משפחתי, כי נראה לי שזה סכסוך שם.

יחיאל חיליק בר: אילן הזהיר מפני מלחמת אחים – וצדקת.

יחיאל חיליק בר: אילן, כל הכבוד.

חיים ילין: חברי מפלגת הבית היהודי וש"ס, מי כמוכם יודע שהחקלאות ועבודת האדמה הן מצווה ביהדות; הן ללא ספק גם מצוות הציונות, ואל לנו לשכוח זאת.

חיים ילין: השורשים שלנו בקרקע, האחיזה העיקשת המבטיחה את הציונות האמיתית, זו הנפרסת בכל חלקי מדינת ישראל, היא החקלאות.

חיים ילין: אסור למדינה לוותר עליה.

חיים ילין: אני מצפה מכולם כאן לתמוך בהצעת החוק ולהצביע בעד, כפי שאתם באמת רוצים, ולא להתנגד מתוך שיקולים של לחץ וקבוצות אינטרסים.

חיים ילין: תסתכלו על החקלאות – אף אחד לא הופך מחקלאי לטייקון.

חיים ילין: חקלאות זה ערך; ככה גידלו אותנו.

חיים ילין: אנחנו נמשיך עם החקלאות והציונות, ואני מאוד מקווה, כבוד השר, שכולנו יחד נוכל לנצח במלחמה הזאת, היא המלחמה על צביון מדינת ישראל.

חיים ילין: איפה שיש חקלאות יש מדינה; איפה שאין חקלאות נגמרת המדינה.

חיים ילין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: חיים, ויתרו על החקלאות.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אז אני אענה להם עכשיו, אם הם ויתרו.

יחיאל חיליק בר: ישיב בשם הממשלה שר החקלאות אורי אריאל; בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מזכירת הכנסת, שמית, נכון?

יחיאל חיליק בר: שמית.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, שהוגשה על-ידי חבר הכנסת חיים ילין וחברים נוספים, הוצעה לראשונה על-ידי ידידי חבר הכנסת לשעבר זבולון כלפה לפני כשנה וחצי, והיא עולה פעם נוספת עכשיו.

אורי אריאל: צריך לומר בפתח הדברים שהחקלאות היא קודם כול ערך בפני עצמו; כך אני תופס את זה.

אורי אריאל: מעבר לזה, כמובן, יש ביטחון מזון, יש אקולוגיה, יש נופים, יש תיירות, ואפשר להוסיף הרבה דברים שהיא תורמת, וודאי שראוי לחזק את החקלאים.

אורי אריאל: פעמים שואלים אותי: אתה השר של החקלאים או של הצרכנים?

אורי אריאל: אין סתירה בין שני הדברים.

אורי אריאל: אנחנו יכולים, צריכים, וכך אנחנו משתדלים לעשות: שתהיה חקלאות למופת במדינת ישראל, שהחקלאים ירוויחו ויוכלו לחיות מזה, ויוקר המחיה לא יעלה אלא להפך – ירד.

אורי אריאל: שמעתי את דבריו של חבר הכנסת ילין.

אורי אריאל: להאשים אותנו, אחרי ששמעתי אותך – על הוויכוח הקודם בין חבר הכנסת ליברמן ואחרים, בסדר?

אורי אריאל: אומר – זה קצת לא מתאים לפה: למה לך להאשים מישהו בכך שהוא לא רוצה לטפל בעניין?

אורי אריאל: הרי אתה יודע שאנחנו רוצים.

אורי אריאל: יש לך השגות, יש לך הצעות שלך.

אורי אריאל: אני מציע שננהל את זה בוויכוח ענייני או בדיון ענייני, ולא בהאשמות שביניהן לבין האמת אין כלום, ולפי דעתי אתה גם יודע את זה.

אורי אריאל: הפירות והירקות ושאר מוצרי החקלאות הם מוצרי צריכה חשובים, והם מהווים מוצרים בסיסיים בתזונת האוכלוסייה בישראל.

אורי אריאל: יש לנו רצון להביא אותם לצרכנים במחיר שווה לכל נפש, ואף להגדיל את צריכת הפירות, הירקות, הדגים וכן הלאה, שהם חלק מתזונה נכונה, והם חלק מניסיון לטפל במגפת ההשמנה, שהפכה להיות מגפה של ממש בכל העולם וגם במדינת ישראל.

אורי אריאל: בשנים האחרונות חלה עלייה בחלקן של רשתות השיווק בשיווק ירקות ופירות טריים לצרכנים, והוא מגיע כיום לכ-50% מהצריכה הקמעונית הכוללת.

אורי אריאל: אני מטפל כדי לוודא שפערי התיווך בין מחיר הרכישה למחיר המכירה לא יעלו על הסביר, הן במקטע הסיטוני והן במקטע הקמעוני.

אורי אריאל: לשם כך הנחיתי את גורמי המקצוע במשרדי, בתיאום עם משרד הכלכלה ומשרד האוצר, לגבש הצעת חוק בעניין הזה כבר לפני כחמישה חודשים.

אורי אריאל: אנחנו הפצנו בחודש אוגוסט טיוטת חוק בעניין – זאת אומרת, לא רק דיברנו על זה אלא עשינו את זה – וקיבלנו הערות מהמשרדים הנוגעים בדבר, שהם משרד הכלכלה, משרד האוצר ומשרד המשפטים.

אורי אריאל: המציאות שהגענו אליה בבירורים שלנו היא שיכול להיות שאפשר לייתר את החוק ולעשות את הפעילות הנדרשת הרצויה במסגרת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, ושר האוצר ואני יכולים להביא בעניין הזה את הצו המתאים, ללא חקיקת חוק – שכמובן תהיה תהליך ארוך, שייקח חודשים רבים, ויכול להיות שאפשר לעשות את זה בזמן קצר הרבה יותר.

אורי אריאל: היום בשעה 12:30, חבר הכנסת ילין, ישבנו שר האוצר, אנוכי ואנשי המקצוע משני המשרדים להנחות את גורמי המקצוע גם בלוח-זמנים קצר לתת לנו את המשמעויות, אם אפשר לעשות את זה בחוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, ואני מקווה מאוד שבתוך שבועות נוכל לעשות את זה או בצורה של תקנה, שתקצר מאוד את העניין, או בצורה של חקיקה, אם אכן זה נדרש.

אורי אריאל: הצענו לך ולחבריך להמתין עם הצעת החוק, ושנצמיד אותה לאחר שנביא – אם יהיה צורך, אני מדגיש; אם יהיה צורך בחוק, תיצמדו אלינו.

אורי אריאל: היות שאתה לא מאמין שברצוננו להביא חוק, למרות כל הפרטים שאמרתי פה – ואתה מכיר אותם אישית, כי דיברנו כמה פעמים, ואך לפני שבוע או פחות אמרת לי שאתה מוכן להצמדה; זה מה שהיה כשעלינו יחדיו מאזור החדרים לאזור המליאה – החלטת בכל זאת להביא אותו עכשיו, למרות שאתה מבין שכרגע זה לא יעבור.

אורי אריאל: האם תביך אותנו בזה?

אורי אריאל: לא, כי אנחנו מטפלים בעניין הזה בשיא הרצינות.

אורי אריאל: עוד אמרתי לך פה היום במליאה, שאני מציע לך להפוך את זה להצעה לסדר-היום.

אורי אריאל: כך זה יבוא לוועדה, הוועדה תשמע את כל הפרטים מאתנו, תדון יחד אתך ואחרים.

אורי אריאל: לצערי הרב לא הצלחתי לשכנע אותך, ולכן אנחנו מתנגדים להצעת החוק כמו שהיא, ואנחנו מבקשים להצביע נגדה.

אורי אריאל: חבל שלא הייתה הסבלנות הזאת להמתין עוד כשלושה שבועות; זה הזמן שצריך.

אורי אריאל: אני לפחות עדיין מסכים – למרות שקודם ראיתי שיש בעיה עם זה, חבר הכנסת ילין, עכשיו אני פונה אליך אישית.

אורי אריאל: קודם ראיתי שיש איזה בעיה, שאם השר עלה לענות – אז זה לא מקובל – – –

איציק שמולי: אתה לא יכול.

אורי אריאל: לא יודע.

אורי אריאל: ככל שזה תלוי בי אני עדיין משאיר את הצעתי שזה יעבור כהצעה לסדר-היום, ואני חושב שזה יותר נכון, לטובת אותו אינטרס ששנינו מאמינים בו.

אורי אריאל: אין פה מחלוקת; יש פה עבודה, והיא נעשית במרץ.

אורי אריאל: האמן לי, אתה מכיר אותי מספיק זמן, אני לא מורח דברים, לא מושך דברים.

אורי אריאל: אני לא מכיר את הסיטונאים, אין לי אתם שום דבר.

אורי אריאל: אני רוצה לעזור לחקלאים ואני רוצה לעזור לצרכנים, וזה הולך ביחד.

אורי אריאל: אין פה שום סתירה, שיהיה ברור.

אורי אריאל: לכן, אנחנו מתנגדים להצעת החוק.

אורי אריאל: אני מבקש לנצל את הבמה, ברשות היושב-ראש, לשלוח תנחומים למשפחת חסנו על מותו, רציחתו, של אברהם, השם ייקום דמו, אתמול באזור חברון, וכמובן, לאחל רפואה שלמה לכל הפצועים מהשבועות האחרונים, ולהביע הוקרה לכוחות הביטחון על כל מה שהם עושים, והם מגינים ומצילים חיים.

אורי אריאל: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר אורי אריאל.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו נעבור להצבעה.

חיים ילין: רק רגע – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, סליחה.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות לחבר הכנסת ילין.

איתן כבל: – – – פערי הדיבור.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

חיים ילין: אף אחד לא דיבר נגדך – שר החקלאות אורי, אתה אתי?

חיים ילין: הוא לא אתי.

חיים ילין: אתה לא אתי.

איתן כבל: הוא לא יודע שאתה פונה אליו, אז הוא לא – – –

חיים ילין: כבוד השר – – –

אורי אריאל: אין לי שום הערה.

אורי אריאל: אתה אומר "גוררים רגליים" – לא משנה, עזוב, אני מקבל את זה.

אורי אריאל: עזוב, לא רוצה להתווכח.

חיים ילין: אף אחד לא – – –

אורי אריאל: תסתכל מה – – –

חיים ילין: אני מסתכל במדויק.

חיים ילין: לא אתה, שר החקלאות, מואשם, ואף אחד לא מואשם.

חיים ילין: הפקידות באוצר שקיבלה בטרומית את ההצעה של כלפה – אותם אנשים היום ממליצים שלא לקבל את זה.

חיים ילין: אני אומר לך את זה.

חיים ילין: היה לי שיעור מאלף בחמשת החודשים שאני בכנסת.

חיים ילין: תאמין לי, אני כבר לא יודע מי מנהל פה את המדינה, האם השרים בממשלה או הפקידות.

חיים ילין: ככה זה עובד, מה אני אעשה?

חיים ילין: אלה העובדות, דיברתי כמעט עם כל פקיד.

חיים ילין: אבל אני רוצה להגיד לך משהו, כבוד השר: יש למטבע שני צדדים.

חיים ילין: אני בא להילחם פה למען החקלאים ולמען עם ישראל.

חיים ילין: לא מעניין אותי השם שלי; מי שמכיר אותי יודע את זה.

חיים ילין: ההצעה הזאת תבוא על-ידי איתן ברושי בעוד חודש, בעוד חודשיים על-ידי עמר בר-לב, בעוד שלושה חודשים על-ידי כל חבר שחתום ויבדוק אתכם איפה אתם עומדים.

חיים ילין: אבל כשאני אמרתי שאני אצמיד את זה להחלטת הממשלה, התכוונתי לזה, וגם עכשיו.

חיים ילין: תצביעו בעד בטרומית, ואני מבטיח לך, כבוד השר, שאני מצמיד את זה אליך.

חיים ילין: אני לא יודע ולא מכיר את כל התרגילים הפרלמנטריים האלה שאומרים – אתה אומר שבועות, שר האוצר אומר לי שבועיים, זה אומר לי שלושה שבועות.

חיים ילין: מה זה "שבועות"?

חיים ילין: בשנה יש 54–55 שבועות, תלוי איך אתה מסתכל על זה; זה גם יכול להיות שנה.

חיים ילין: אני אומר לך חד-משמעית: אני אתך, אני מוכן שתצביעו בעד בטרומית ואני יורד מהסולם, מצמיד את זה להצעה שלך.

חיים ילין: איך זה?

חיים ילין: למה תמיד הממשלה צודקת כשהיא אומרת: תצטרף אלי, וכשאני אומר: בואו ביחד, אני מצטרף אליך, אבל קודם כול תצביעו בעד – למה זה לא לגיטימי?

איילת נחמיאס ורבין: צודק.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: בגלל שאני באופוזיציה ואתם בקואליציה ואתם 61 חברי כנסת והכוח אצלכם?

חיים ילין: זה מה שלא צודק – שתמיד אשם מי שנמצא באופוזיציה, אין לו רוב והוא נלחם על העם.

חיים ילין: זו צביעות.

חיים ילין: לא הייתה שום בעיה לבוא ולהגיד לכולם – חבר'ה, תקשיבו טוב, כמו שאמרת לי עכשיו, אני עכשיו שר החקלאות לצורך העניין: חברים יקרים, אנחנו סומכים על חבר הכנסת.

חיים ילין: הוא הביא עכשיו הצעה, אנחנו נצביע בטרומית על ההצעה, ואני בטוח ומשוכנע שביחד נצעיד קדימה את החקלאים והחקלאות.

חיים ילין: אין דבר כזה.

חיים ילין: לא ייתכן שהממשלה תגיד דבר כזה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: למה?

חיים ילין: תסביר לי למה.

אורי אריאל: אני אגיד.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי יש קרדיט לבן-אדם?

חיים ילין: עזוב, מחקתי את עצמי.

חיים ילין: אין.

חיים ילין: אין חיים ילין.

חיים ילין: בסדר?

חיים ילין: לא קיים.

אורי אריאל: – – –

חיים ילין: בבקשה.

אורי אריאל: יכול להיות שבכלל לא צריך חוק.

אורי אריאל: אתה לא הקשבת למה שאמרתי.

אורי אריאל: יכול להיות שנעשה את זה בחוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים.

מיקי לוי: אדוני השר, תקבל את ההצעה שלו.

אורי אריאל: תקשיב לי.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

חיים ילין: אם יש אפשרות שלא יהיה חוק, שתהיה תקנה, אז אני מברך.

אורי אריאל: אז תמתין.

חיים ילין: אבל תצמיד.

חיים ילין: יש לי עוד חוקים דומים של כלפה.

חיים ילין: אני מכבד את זה.

חיים ילין: כשכלפה היה בשלטון הוא היה חלק מהממשלה ואף אחד לא התנגד – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

חיים ילין: – – – עבר בטרומית.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ילין, תודה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: צריך גם הוגנות, חבר'ה, באמת אני אומר לכם את זה.

חיים ילין: הרי אתם רוצים את זה, גם אני רוצה את זה.

חיים ילין: אז מה ההבדל?

חיים ילין: בוא תסביר לי.

יחיאל חיליק בר: יש פה הסכמה?

יחיאל חיליק בר: או שאנחנו עוברים – – –

אורי אריאל: – – –

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

מיקי לוי: אדוני השר, תגלה אבירות ותקבל את ההצעה שלו – – –

אורי אריאל: אני אביר והצעתי לו הצעה שזה יהפוך להצעה לסדר-היום.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ילין, אתה מסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

יחיאל חיליק בר: לא, נכון?

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2015.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת להתחיל בקריאת השמות להצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו משתתף בהצבעה מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה משתתפת בהצבעה יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יחיאל חיליק בר: תודה למזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: נא לקרוא בפעם השנייה את שמות החברים שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד מיכל בירן – בעד אלי בן-דהן – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד משה יעלון – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: האם יש מישהו או מישהי – כן, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אוסאמה סעדי – בעד

יחיאל חיליק בר: האם יש עוד מישהו או מישהי שנוכחים ולא קראו בשמם?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת לסכם את תוצאות ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: ובכן, תוצאות ההצבעה: בעד – 34, 42 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2015, לא עברה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1519/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר עובד סוציאלי), של חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תציג את ההצעה חברת הכנסת זועבי.

יחיאל חיליק בר: ישיב עליה סגן שר האוצר יצחק כהן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כאשר ילד צופה בהריסת ביתו, הבית שלו, מה עובר לו בראש?

חנין זועבי: החדר שלו, המיטה שלו, המשחקים, אם היו לו משחקים, הם אינם, כאילו שלא היו מעולם.

חנין זועבי: אין יותר, הכול נהרס.

חנין זועבי: האם הוא כועס?

חנין זועבי: פוחד?

חנין זועבי: זועם?

חנין זועבי: האם הוא יכול לחזור לשגרת יומו?

חנין זועבי: וזו הדגמה.

חנין זועבי: כל אחד מאתנו בימים האלה כועס וזועם.

חנין זועבי: יש מי שזעקתם יוצאת בגלל שאין להם כלום בעולם, ויש מי שצעקתם יוצאת בגלל שהם חושבים שמגיע להם הכול בעולם.

חנין זועבי: כולם מדברים על שפיכות דמים, על פחד, על הרג, על אובדן חיי אדם.

חנין זועבי: כולם קוראים להפסיק מייד את ההרג, להפסיק מייד את האלימות, להפסיק מייד את הסבל.

חנין זועבי: אבל אנחנו צריכים להדגיש מה שיכול להפסיק את ההרג, מה שיכול להפסיק את האלימות.

חנין זועבי: והדבר הראשון שיכול להפסיק את ההרג: לדחות על הסף את הדרישה הבלתי-נסבלת של איזון בין מי שחושב את עצמו לאדון לבין מי שרוצים ממנו לקבל את מעמדו כמושפל וכמדוכא.

חנין זועבי: מעטים מציינים, ואנחנו צריכים לציין ולעמוד על הזכות של כולם לציין עובדה בסיסית, וזה הזמן להגיד במלוא האחריות ההיסטורית, שהשגרה הבלתי-נסבלת של הכיבוש, של החנק, של הגזל, שדרכה ורק דרכה אפשר לאזן, היא-היא המרשם להנצחת האלימות.

חנין זועבי: צריכים לציין את העובדה שמדינה אינה יכולה להגן על הכיבוש שהיא עושה.

ינון מגל: איזה כיבוש?

חנין זועבי: מדינה אינה יכולה להגן על העוולות שלה.

חנין זועבי: והיא, מדינה כזאת, מדינה כובשת, אינה מדינה שמגינה על עצמה.

חנין זועבי: הכיבוש הוא פשע.

חנין זועבי: אי-אפשר להגן על פשע, אי-אפשר להשתמש בטענות "אנחנו מגינים על עצמנו"; לא, על הכיבוש אתם מגינים.

חנין זועבי: האי-הכרה במציאות הזאת, הניתוק המוחלט מהמציאות, הוא מה שמאפשר לאלימות לא רק להמשיך, אלא להפוך לחלק מתרבות.

חנין זועבי: עכשיו מאדירים את האלים, עכשיו מעריצים ומשתתפים בחגיגות של אלימות ברחוב.

חנין זועבי: יש הערכה.

ינון מגל: מי האלים?

חנין זועבי: זה התחלה של פאשיזם, כאשר חוגגים את האלימות ברחובות – –

ינון מגל: – – –

חנין זועבי: – – מנהלים משפטי שדה ברחוב.

חנין זועבי: חלק מעורבים אקטיבית, חלק צופים ומעריצים וחלק צופים ושותקים.

חנין זועבי: כולם שותפים.

ינון מגל: מי שירים סכין, יחוסל.

חנין זועבי: עכשיו, איך מרסנים כוחניות?

חנין זועבי: איך מרסנים אלימות?

חנין זועבי: על-ידי מאבק לגיטימי במסגרת החוק הבין-לאומי נגד הכיבוש; על-ידי מאבק פוליטי צודק נגד הכיבוש ונגד הפיכת הכיבוש לנורמה, או מפעילים מאבק צודק ולא רוצים להפוך את הכיבוש לנורמה.

חנין זועבי: הקריאה למאבק עממי במסגרת החוק הבין-לאומי היא הקריאה היחידה שמנוגדת לאלימות, שמרסנת אלימות.

חנין זועבי: הקריאה למאבק עממי לגיטימי היא הקריאה היחידה שיכולה לערער על סטטוס קוו של כיבוש.

חנין זועבי: אנחנו לא משלימים עם סטטוס קוו של כיבוש, לא משלימים עם סטטוס קוו של פשעים.

חנין זועבי: ההשלמה עם הסטטוס-קוו היא דווקא קריאה לאלימות; הקריאה לשאת נשק היא קריאה לאלימות; הקריאה להתרת כניסת מתנחלים וקיצוניים לאל-אקצא היא קריאה לאלימות; הקריאה לפתוח בחקירה נגד חברת כנסת בגלל הדבקות שלי ושל עמיתי בערכי אדם ובכבוד עצמי היא קריאה לאלימות.

חנין זועבי: עכשיו, יש דיבורים הזויים שאנחנו שומעים פה בכנסת: "בל"ד הקומוניסטים ומאחוריהם 'דאעש'" – עומד ראש ממשלה שלא מכבד את המעמד שלו, שלא מכבד את הדברים שלו, ומפזר דברים של הבל, דברים הזויים.

חנין זועבי: סילוף מוגמר ועיוות של המציאות.

חנין זועבי: מין תערובת של היסטריה, של דמגוגיה ושל גזענות עיוורת, שגובלת גם בטיפשות, שאותה הוא ממשיך והמשיך היום.

חנין זועבי: ראש הממשלה מרגיש שהוא צריך להגזים.

חנין זועבי: ראש הממשלה חושב שהוא צריך לנפח: הערבים נוהרים לקלפי, ההצבעה נהפכת לאלימות, לפשע.

חנין זועבי: כמו שמאבק נהפך לפשע; זועבי מעודדת פיגועים בסיטונאות.

חנין זועבי: זה מה שהוא עמד פה ואמר; אמר שחברת כנסת מעודדת פיגועים בסיטונאות.

חנין זועבי: איזה דברים חסרי אחריות.

חנין זועבי: הוא צריך להיחקר על דברים כאלה, והוא צריך לעמוד מול בית-דין בין-לאומי על שאר הפשעים שלו.

חנין זועבי: מאבק למען זכויות אדם ולמען שוויון נהפך למאבק לעודד פיגועים בסיטונאות.

חנין זועבי: דברים נשענים על סילוף ועל שנאה.

חנין זועבי: אבל זו דרכו של נתניהו – אחיזת עיניים והסתה פרועה.

חנין זועבי: אבל אם הוא חושב שהוא יכול להרתיע אותנו, אז הוא טועה.

חנין זועבי: הוא פשוט טועה.

חנין זועבי: והוא גם מטעה.

חנין זועבי: כל מה שאני אומרת ואנחנו אומרים בערבית, אני אומרת פה מעל הדוכן הזה בעברית.

חנין זועבי: הוא רוצה דמוקרטיה ליהודים, והוא רוצה לאלף את ההנהגה של הציבור הערבי, והוא בעיקר רוצה להתחמק מהכישלון שלו.

חנין זועבי: ואני אומרת לו שזו התחלת הסוף שלו, הסוף הפוליטי, הדרך הפוליטית שלו.

חנין זועבי: מר נתניהו, הילדים של ירושלים, בני ה-11 וה-12, שאתה רודף אחריהם בסמטאות השכונות שלהם, שאתה נותן הוראות לירי נגדם, הם אלה שיביאו לסוף הקריירה הפוליטית שלך, וזה יהיה סוף מכוער.

חנין זועבי: לא יעזור לך.

חנין זועבי: את הניסיון שלך להשניא, להפחיד, להמאיס, פעולות שהן בלב הדמוקרטיה – הצבעה, מאבק פוליטי, מאבק עממי במסגרת החוק הבין-לאומי – – –

דוד ביטן: – – –

חנין זועבי: אנחנו נאבקים, כן, נגד גזענות.

חנין זועבי: אנחנו נאבקים נגד דיכוי, נגד פריבילגיות.

חנין זועבי: ומר נתניהו, אל תחשוב שעל-ידי שימוש בירי חי, על-ידי שימוש בירי צלפים נגד מיידי אבנים, על-ידי מתן אישור להפעלת כוח קטלני לפיזור הפגות של המונים, אתה תדכא עם שחותר לחירות שלו.

חנין זועבי: אין מרשם לדיכוי עם שחותר לחופש.

חנין זועבי: אין.

חנין זועבי: פשוט אין.

חנין זועבי: והנוסחה של: אם כוח לא עוזר, אז צריכים יותר כוח – היא נוסחה לא רק לא מוצלחת; היא נוסחה שמעבירה את כל הזירה של כולנו לזירה של דמים.

חנין זועבי: אין פתרון לבעיה, אין פתרון למדיניות הסבל חוץ מאשר סיום הכיבוש.

חנין זועבי: המדיניות הזאת יכולה – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

דוד ביטן: למה את – – –

חנין זועבי: – – להביא את נתניהו למקום אחד: בית-הדין הבין-לאומי בהאג.

דוד ביטן: – – –

חנין זועבי: מטרת החוק – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

חנין זועבי: – – שאתם עומדים להפיל עכשיו, ושסגן השר יצחק כהן יענה שהוא לא מקבל – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

חנין זועבי: – – היא להביא בחשבון מה שלא מביאים בחשבון פה: חיי אדם.

חנין זועבי: הילדים שהורסים להם בתים בעארה, בגליל, במשולש, בירושלים ובגדה המערבית – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

חנין זועבי: למנוע הריסת בתים – משפט סיום.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

חנין זועבי: להביא בחשבון את מצבם הפסיכולוגי של הילדים שלא תהיה להם קורת גג אחרי ההריסה.

חנין זועבי: הריסת בית היא הריסת חיים, כמו שיכולים וכמו שעושים פה, רק להרוס חיים ולהרוס בתים, חיים של ילד, חיים של נוער, חיים של עם וחיים של כל האזרחים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

חנין זועבי: אנחנו יודעים שיש אוטומטית, רוב אוטומטי נגד חוקים שמביאים בחשבון זכויות אדם, אבל בכל זאת, מה לעשות, צריכים לדבר, צריכים להגיד את ה"אני מאמין" שלנו, צריכים להילחם בעד הערכים שלנו.

חנין זועבי: זו השליחות שלנו – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

חנין זועבי: – – לכן אנחנו נעשה אותה.

דוד ביטן: היא דיברה – – –

יחיאל חיליק בר: היא סיימה בזמן.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סגן השר כהן ישיב בשם הממשלה, ואנחנו נעבור להצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת זועבי, נדמה לי שיש בתקנון – תקן אותי, אדוני המזכיר – שאם מגישים הצעת חוק, צריך לדבר על הצעת החוק.

דוד ביטן: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, זה לא נכון.

יחיאל חיליק בר: לימדה אותי חברת הכנסת יחימוביץ שאפשר לדבר על כל מה שאתה רוצה.

שלי יחימוביץ': בדיוק ההפך.

חנין זועבי: לא להרוס את החיים של – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זועבי, הקשיבו לך בקשב רב.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקשיב לתשובה, ונעבור להצבעה.

חנין זועבי: – – –

יצחק כהן: איך אני יכול לענות על הצעת חוק שלך כשלא שמעתי עליה מילה ממך?

חנין זועבי: – – –

יצחק כהן: היית מסבירה את הצעת החוק – אולי היית משכנעת את דודי ביטן, אבל לא שכנעת אותו.

יצחק כהן: יכולת גם לשכנע את זחאלקה.

יצחק כהן: גם אותו לא שכנעת.

יצחק כהן: למה אתה מחייך, טיבי?

יחיאל חיליק בר: סגן השר, אתה יכול להגיד שאין לך מה לענות כי לא הבנת.

יצחק כהן: לא, יש לי לענות.

יצחק כהן: הצעת חוק, כבוד היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יצחק כהן: על כל פנים, אתייחס למה שאני חושב שאולי היא התכוונה להציע, ותקני אותי אם זה לא נכון – חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר עובד סוציאלי), של חברת הכנסת חנין זועבי ואחרים, אז רק באופן לא מפתיע, הממשלה מתנגדת להצעת חוק.

ג'מאל זחאלקה: הפלת אותנו מהכיסא.

ג'מאל זחאלקה: הפתעה גדולה.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע להסמיך את בית-המשפט להורות לעובד סוציאלי להכין תסקיר בכל עניין הנוגע לבניין שאותו מבקשים להרוס ולנפשות המתגוררות בו, וזאת במטרה שבית-המשפט יביא בחשבון שיקולים חברתיים בעת מתן צו כאמור.

יצחק כהן: יש לציין כי צווי הריסה, פירוק או סילוק המוצאים על-ידי בית-המשפט לאחר הרשעה בעבירה של בנייה בלתי חוקית או עבירות אחרות, אינם בבחינת ענישה כי אם השבת המצב לקדמותו.

יצחק כהן: מכאן שמדובר בהסדר שמטרתו הסדרת המצב שהיה קיים במקרקעין טרם ביצוע העבירה.

יצחק כהן: לפיכך עצם ביצוע הצו אינו בגדר עונש הניתן במסגרת ההליך הפלילי.

יצחק כהן: מעבר לכך, מדובר בעניין שבסמכות בית-המשפט ובהתאם לשיקול דעתו, ולנאשם תינתן הזדמנות לומר את דברו ולקבל את יומו ביחס לצו ההריסה.

יצחק כהן: מכאן שהשיקולים הנוגעים לעניין מובאים כדבר שבשגרה במסגרת ההליך השיפוטי, לרבות שיקולים הנוגעים למצב המשפחתי של הנאשם.

יצחק כהן: לפיכך, אין לחייב את בית-המשפט להורות על עריכת תסקיר כל אימת שהוא שוקל ליתן צו הריסה, שכן ממילא במרבית המקרים מדובר במתן צו שהוא בשיקול דעת.

יצחק כהן: בכל מקרה תינתן לנאשם אפשרות לטעון טענותיו גם בעניין הזה.

יצחק כהן: לאור האמור לעיל אני מבקש מחברי הכנסת – אני מקווה שמה שעניתי הוא תשובה להצעת החוק שלך, לא בטוח, כי דיברת על דברים אחרים לגמרי.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מבקש מחברי חברי הכנסת להתנגד להצעת החוק ולהסיר אותה מסדר-היום.

יצחק כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, סגן השר.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זועבי מבקשת להגיב על זה?

יחיאל חיליק בר: מוותרת.

יחיאל חיליק בר: אבקש ממזכירת הכנסת לעבור להצבעה שמית, לבקשת הממשלה.

מיקי לוי: מה?

מיקי לוי: מה קרה לכם?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, אתם ביקשתם שמית?

יחיאל חיליק בר: לא ביקשתם שמית?

דוד ביטן: שמית, שמית.

יחיאל חיליק בר: הממשלה ביקשה שמית.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: נתחיל בהצבעה שמית, לבקשת הממשלה.

יחיאל חיליק בר: מזכירת הכנסת, נא להתחיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – נגד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – לא משתתף מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – נגד יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לקרוא שוב בשמות אלו שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: האם יש מישהו או מישהי שנמצא באולם ולא קראו בשמו ומבקש להצביע?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכירת הכנסת לחשב את תוצאות ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 23 בעד הצעת החוק, 42 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר עובד סוציאלי) לא עברה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1122/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חייב משתף פעולה), של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי כנסת.

יחיאל חיליק בר: תשיב על החוק שרת המשפטים איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, יש לך עשר דקות לנמק את ההצעה.

קארין אלהרר: איפה שרת המשפטים?

יחיאל חיליק בר: יש נוכחות של שר, אבל היא תצטרך להיות.

יחיאל חיליק בר: כן.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני ככל הנראה מציגה לכם עוד הצעת חוק שגם אותה כנסת ישראל לא תקבל בחסות ממשלת ישראל – אותה ממשלה חברתית, זאת שאמרה שתדאג לחלשים.

קארין אלהרר: אז בואו אני אספר לכם על מה מדברת הצעת החוק; הצעת החוק מדברת על כך שאם חייב בהוצאה לפועל משלם את חובו בהתאם לצו תשלומים, לא יטילו עליו עיקולים.

קארין אלהרר: לא נשמע לכם הגיוני?

קארין אלהרר: מאוד הגיוני.

קארין אלהרר: כי הרי מה קורה?

קארין אלהרר: מטילים עליו עיקולים, ואז אין לו כסף לשלם בסופר ולגן של הילד, והוא לא יכול להמשיך בחיים הכלכליים הנורמליים, ואז הוא ייכנס לעוד חובות, ואז הוא יפנה שוב לבנקים וייקח עוד הלוואות, והנה מעגל העוני; הוא כאן לפניכם.

קארין אלהרר: כשהצגתי בקליניקות המשפטיות נחשפתי לעולם שלם של אנשים שהחוק הזה מקשה עליהם.

קארין אלהרר: על אף שהם עומדים בהוראות החוק ופועלים על-פיו, עדיין פתוחה הדרך להטיל עליהם עיקולים ולמרר להם את החיים.

קארין אלהרר: הצעת החוק היא באמת תיקון של סעיף קטן; הוא קטן וכל כך משמעותי עבור אותן משפחות שהחיים שלהן נעצרו רק בגלל הסיפה הקטנה בסעיף.

קארין אלהרר: הצעת החוק הזו מבקשת לעזור לאזרחים שחייבים בהוצאה לפועל ומשתפים פעולה.

קארין אלהרר: הם מחזירים את חובם בהתאם לצו שנקבע להם, אבל הליכי העיקול והגבייה מפריעים להם להיות משתפי פעולה.

קארין אלהרר: ההצעה הזאת – אני אזכיר לחברי הממשלה שהיו גם בממשלה הקודמת – עברה ועדת שרים ועברה בקריאה טרומית בכנסת, אבל אז נפלה הכנסת והגשתי שוב את הצעת החוק, ונחשו מה קרה?

קארין אלהרר: הפעם היא לא התקבלה.

קארין אלהרר: החייבים האלה רוצים רק להחזיר את החוב שלהם.

קארין אלהרר: למה, אני שואלת את ממשלת ישראל, למה להטיל עליהם קשיים?

קארין אלהרר: למה לשמר את הביורוקרטיה המסובכת?

קארין אלהרר: למה ההוצאה לפועל חייבת להיות גוף אטום וביורוקרטי ומנותק?

קארין אלהרר: והשאלה היותר-חשובה בעיני: למה ועדת השרים כל כך מנותקת?

קארין אלהרר: מה, באמת אין לכם בושה?

קארין אלהרר: הבטחות בחירות הן ססמאות?

קארין אלהרר: שרת המשפטים מתהדרת ברפורמות בהוצאה לפועל ובפשיטת רגל.

קארין אלהרר: אז התיקון הקטן הזה, זה מה שיפריע?

קארין אלהרר: עכשיו, הייתם אומרים שאתם באמת מתכוונים, שאתם רוצים.

קארין אלהרר: אני מניחה שיעלה השר המקשר או שר העלייה והקליטה במקומה של שרת המשפטים ויגיד לי: הממשלה תביא הצעת חוק ממשלתית.

קארין אלהרר: זו רק אני או שזו הססמה השגורה בפיהם לגבי כל הצעת חוק של האופוזיציה?

קארין אלהרר: נראה לי שיש איזה חוט מקשר בין כל ההצעות מהאגף הזה של המליאה.

קארין אלהרר: שבוע אחרי שבוע אתם מפילים הצעות חוק חשובות.

קארין אלהרר: ברור שזה המשחק – פוליטיקה; אבל בואו, על מי הפוליטיקה הזאת?

קארין אלהרר: על החלשים בחברה?

קארין אלהרר: על אלה שלא יכולים לבוא ולצעוק כאן בכנסת?

קארין אלהרר: תתביישו לכם.

קארין אלהרר: אין לי מילה אחרת טובה להגיד לכם, כי בשבילכם זאת הנפת יד פשוטה, אות להראות רצינות, כוונה, משהו שיגיד שיש בכם עוד רגש כלפי החלש.

קארין אלהרר: זה אפילו לא עולה שום דבר.

מיקי לוי: גברתי, מה העלות התקציבית?

מיקי לוי: אולי זה עולה מיליארדים.

קארין אלהרר: אין עלות תקציבית, חבר הכנסת מיקי לוי.

איילת נחמיאס ורבין: אז אי-אפשר לאשר.

מיקי לוי: איך יכול להיות?

מיקי לוי: איך – – –

קארין אלהרר: אין עלות תקציבית.

איילת נחמיאס ורבין: לא ניתן.

איילת נחמיאס ורבין: לא ניתן.

קארין אלהרר: אתם לא תאמינו: חסר משמעות תקציבית.

קריאה: – – –

ינון מגל: שאלה מצוינת.

קארין אלהרר: מפתיע, נכון?

מיקי לוי: – – – מפתיע – – –

קריאה: – – –

קארין אלהרר: בסך הכול, הצעה הגיונית, בלי עלות תקציבית, אבל ממשלת ישראל תמשיך לעמוד מנגד ולראות את ההוצאה לפועל ממשיכה להיות גוף ביורוקרטי, מסואב, שלא רואה ממטר את האזרחים שכורעים תחת הנטל.

קארין אלהרר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: השר אלקין יענה בשם שרת המשפטים איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, השר אלקין.

דוד ביטן: איפה קארין?

דוד ביטן: קארין – –

יחיאל חיליק בר: קארין פה.

דוד ביטן: – – את מוכנה לאחד את זה עם הצעת חוק ממשלתית?

קארין אלהרר: – – – תצביעו בטרומית, אני אאחד את זה בממשלתית.

דוד ביטן: הנה, מה אתה רוצה?

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שכבר אמרה קארין, אני למעשה מקריא תשובה בשם שרת המשפטים, ולא בטוח שאני מוסמך מטעמה לנהל משא-ומתן.

זאב אלקין: אני רק אציג את עמדת משרדה.

זאב אלקין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חייב משתף פעולה), 2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר, מבקשת לתקן את חוק ההוצאה לפועל כך שכאשר חייב בהוצאה לפועל מוגדר כחייב משתף פעולה, הליכי הגבייה מולו, שעיקרם עיקול חשבון הבנק, עיקול משכורת ועיקול מיטלטלין, יעוכבו באופן אוטומטי.

זאב אלקין: חברת הכנסת מציעה להשאיר לרשם ההוצאה לפועל שיקול דעת להמשיך בהליכי גבייה למרות שיתוף הפעולה במקרים מתאימים.

זאב אלקין: כיום, כל עוד חייב לא שילם את החוב במלואו ולא ניתנה החלטה אחרת, ניתן לנקוט מולו הליכי גבייה.

זאב אלקין: הסיבה לכך היא שהזוכה הוכיח את תביעתו בבית-המשפט, וכעת אם החייב אינו מסוגל לשלם את החוב עליו להוכיח זאת.

זאב אלקין: משרד המשפטים סבור כי נכון ורצוי לתמרץ חייבים לשתף פעולה עם מערכת ההוצאה לפועל, ולכן מוצדק להקל עם החייבים שהחלו לשלם את חובם, בדיוק כפי שנמצא בבסיס המארגן של הצעת החוק.

זאב אלקין: עם זאת, המשרד אינו סובר שכל החייבים שהגדירה חברת הכנסת בהצעתה אכן משתפים פעולה במידה כזו המצדיקה עיכוב הליכים אוטומטי, על הסיכונים הכרוכים בו.

זאב אלקין: חייב שהתייצב לחקירת יכולת, או הגיש בקשה לצו תשלומים, אומנם משתף פעולה במידה מסוימת עם ההוצאה לפועל, אך לא נכון להסיק מכך שהוא אכן אינו מסוגל לעמוד בתשלום החוב.

זאב אלקין: לגבי החייבים שהחלו לשלם את חובותיהם לפי הכללים שקבע מנהל מערכת ההוצאה לפועל, המוסמך לכך לפי החוק, עמדתנו שונה.

זאב אלקין: במקרה הזה החייב משלם את חובו לפי שיעורים המשקפים בעיני המערכת עצמה פריסת חוב סבירה, המדורגת לפי סכום החוב.

זאב אלקין: לכן, במקרה זה מוצדק שהמערכת תבוא לקראת החייב ותעכב את הליכי הגבייה מולו.

זאב אלקין: ההחלטה לעכב את הליכי הגבייה אינה בגדר פרס לחייב, אלא נובעת מכך שהוא מוכן לשלם את חובו, ולכן אין צורך לנקוט הליכים כאלו.

זאב אלקין: לפי זה רואים שלמעשה התפיסה של משרד המשפטים תואמת באופן חלקי את עמדתה של חברת הכנסת קארין אלהרר.

זאב אלקין: משרד המשפטים, כפי שהוצג גם בוועדת שרים לחקיקה, מכין בעת הזאת הצעת חוק ממשלתית הרבה יותר מקיפה שאמורה לתת מענה גם למקרה הזה וגם למקרים נוספים, ולכן ועדת השרים החליטה בשלב הזה לדחות את הדיון ולבקש מהמציעה להמתין להגעתה של הצעת החוק הממשלתית, כדי שניתן יהיה לסכם אתה בשלב של הקריאה הטרומית את התנאים שבהם הממשלה תהיה מוכנה לתמוך בהצעת החוק.

קארין אלהרר: אני אענה.

זאב אלקין: על כן, אני כמובן אציע פעם נוספת, את זה אני כן יכול לעשות ברשות ובסמכות – הממשלה בהחלט מציעה לחברת הכנסת קארין אלהרר לא להצביע היום על הצעת החוק אלא לתת, לאפשר, לסיים את התהליך של הצעת החוק הממשלתית, ולאחר מכן, כשהיא תונח על שולחן הכנסת, היא תוכל להביא את הצעת החוק שלה ולהגיע לסיכומים עם משרד המשפטים על התאמות בהצעת החוק הפרטית שלה כדי שתתאים להצעת החוק הממשלתית.

זאב אלקין: במידה שהמציעה לא תסכים להמתין, עמדת ועדת השרים לחקיקה היא שכל עוד החוק לא קיבל את התמיכה, כמובן להתנגד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר – – –

זאב אלקין: לפי מה שהוצג בוועדת השרים לחקיקה, משרד המשפטים צריך כשלושה חודשים להשלמת תהליכי החקיקה.

יחיאל חיליק בר: תודה, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר, מה את – בבקשה, יש לך אפשרות להגיב.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני השר זאב אלקין, אתה השבת לי – – –

יחיאל חיליק בר: השר אלקין, היא משיבה לך.

קארין אלהרר: השר אלקין, אתה השבת לי, ולכן אני מעבירה את תשובתי דרכך לשרה שקד במשרד המשפטים.

קארין אלהרר: תראו, אם לא היה מקרה לפני שבוע, שבו העליתי לאחר הדחייה שביקשה הממשלה הצעת חוק ובפעם השנייה דחיתם אותה, הייתי אומרת שהממשלה מספיק הגונה, מבקשת מועד נוסף, אז הנה, אני אלך בדרכה.

קארין אלהרר: אבל בהצעת חוק קודמת שהעליתי, אמרתם:

קארין אלהרר: חכי חודשיים.

קארין אלהרר: בתום חודשיים דחיתם אותה בוועדת שרים.

קארין אלהרר: אז מה, אתם עושים ממני צחוק?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: 60 יום ונביא את זה להצבעה – – –

מיקי לוי: לכי על זה.

קארין אלהרר: 90 יום – – –

דוד ביטן: – – – את צודקת.

קארין אלהרר: אני יודעת שאני צודקת בהצעת החוק שלי.

קארין אלהרר: אני רוצה שהממשלה תבין שאם היא נותנת התחייבות, היא צריכה לעמוד בה, לא כמו שעשיתם בפעם שעברה בהצעת החוק.

דוד ביטן: הממשלה תעמוד בהתחייבות.

קארין אלהרר: שהממשלה תעמוד בהתחייבות – באמת בקשה גדולה, נכון?

דוד ביטן: 90 יום – – –

קארין אלהרר: 90 יום.

קארין אלהרר: אני מקבלת הצעה של 90 יום.

קארין אלהרר: מקבלת הצעה של 90 יום.

יחיאל חיליק בר: רגע, רגע, את לא מקבלת את ההצעה שלהם?

יחיאל חיליק בר: את רוצה להצביע?

יחיאל חיליק בר: נהפוך את זה להצעה לסדר-היום?

קריאות: לא, לא – – –

קריאה: לא.

קריאה: נגמר.

קריאה: הצבעה במועד אחר.

יחיאל חיליק בר: לא להצביע – – –

קארין אלהרר: לא להצביע – – –

יחיאל חיליק בר: טוב.

יחיאל חיליק בר: אז לא תהיה הצבעה.

יחיאל חיליק בר: נדחתה ההצבעה על הצעת החוק הזאת, ואני מאוד מקווה שבאמת יגיעו להבנה, כי זו הצעת חוק חשובה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/2005/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים), של חברת הכנסת ענת ברקו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, תציגי את הצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: יענה עליה סגן שר הביטחון אלי בן-דהן, בשם הממשלה.

יחיאל חיליק בר: גברתי, יש לך עשר דקות לנמק את ההצעה.

יחיאל חיליק בר: חברים, נא לשמור קצת על השקט.

יחיאל חיליק בר: תודה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אפשר קצת שקט?

ענת ברקו: זה חוק מאוד חשוב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין, תעזור לנו כסגן יושב-ראש בדימוס, במילואים כרגע, לשמור על השקט.

ענת ברקו: במנמ"ש.

יחיאל חיליק בר: תודה, במנמ"ש.

יחיאל חיליק בר: בדיוק.

ענת ברקו: החוק המדובר, הצעת החוק המדוברת היא הכרה אזרחית בקורסים צבאיים.

ענת ברקו: כפי שידוע לכם, חיילי צה"ל המשרתים, חיילות וחיילי צה"ל המשרתים, נותנים את מיטב זמנם ואת השנים היפות ביותר בחייהם לטובת המדינה.

ענת ברקו: במהלך השירות, חלקם הגדול – – –

יחיאל חיליק בר: סיעת הליכוד שם, אני מבקש לנהל את הדיונים בחוץ.

יחיאל חיליק בר: אתם מפריעים במשך כל היום הזה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מכלוף.

ענת ברקו: תוריד לי את הזמן הזה.

ענת ברקו: זה בלתי אפשרי לדבר ככה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, נא לנהל את הדיון הזה בחוץ.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני אוסיף.

יחיאל חיליק בר: אני מתחיל עכשיו מהתחלה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק המדובר הוא חוק חשוב ביותר ועוסק בהכרה אזרחית ומתן קרדיטציה לקורסים צבאיים.

ענת ברקו: חיילים וחיילות במהלך השירות, שכמובן נותנים את מיטב שנותיהם, את השנים היפות של חייהם לטובת המדינה, יש לנו כאן אפשרות בעצם לעשות את המעבר שלהם לאזרחות חלק יותר, לתת קרדיט לקורסים שהם עשו בצבא, וגם בעצם להקל על השתלבותם במשק.

ענת ברקו: היתרון בחוק האמור שהוא טוב למדינה, טוב למשק, טוב למשרתים, טוב לצה"ל, ובעצם יהיה בכך להגביר את המוטיבציה של המשרתים לרכוש מקצוע שיהיה רלוונטי.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לשר הביטחון, שמכיר בחשיבות של החוק ובאמת מלווה אותו מהשלבים הראשונים, לאכ"א, וגם לשר הכלכלה ולשר האוצר שרואים את היתרון הגלום בחוק זה.

ענת ברקו: אין לנו הרבה אפשרויות היום לתגמל את חיילי צה"ל.

ענת ברקו: אנחנו נמצאים בעצם בסיטואציה שלדעתי חיילי צה"ל מופלים לרעה: הם משרתים, הם נותנים את הזמן, מגבירים את המוטיבציה שלהם במהלך השירות עם הרבה מאוד הכרה במה שהם עושים, ולצערי הרב, ברגע שהם משתחררים אין שום הכרה – הכרת תודה אפילו – מטעם המדינה בעשייה שלהם.

ענת ברקו: במקום למלצר, הם יוכלו לעבור עם איזושהי הכשרה – יכול להיות שנצטרך לעשות השלמה מסוימת, נשתדל לעשות אותה במהלך השירות, על מנת לשחרר אותם עם תעודת מקצוע רשמית, אזרחית.

ענת ברקו: בעבר, במשרד הכלכלה הייתה פונקציה – במשרד התמ"ת זה היה – שבאמת עשתה אדפטציה של המקצועות הצבאיים למקצועות אזרחיים.

ענת ברקו: לצערי הרב, המנגנון הזה משום מה קצת חורק.

ענת ברקו: אנחנו מנסים להחיות אותו.

ענת ברקו: מה שהחוק בעצם אומר זה שמדי שנה, פעם או פעמיים בשנה, במשרד הביטחון תתכנס ועדה אשר תעדכן את המקצועות שנוספו לאותם חיילים, בעצם מקצועות חדשים שנוספו לצבא, כדי להתאים אותם וכדי לקבל את הקרדיט באזרחות.

ענת ברקו: אני רוצה, ברשותכם, לתת כמה דוגמאות.

ענת ברקו: למשל, יש לנו מקצועות – אפילו מקצועות של צ'ופר – של מדריכי חדר כושר.

ענת ברקו: בתעודת המקצוע כתוב "צבאי", וזה מגביל אותם בעשייה באזרחות.

ענת ברקו: למשל, מש"קי לוגיסטיקה שעוברים הכשרה של חודשיים-שלושה, ובהתאמה מסוימת אפשר לקבל הסמכה לניהול מלאי וניהול מחסן ממוחשב; מכשירן ימי – בית-הספר להדרכה של חיל הים – ואז לקחת את מקצועות האופטיקה ומכשור ובקרה ולהתאים אותם גם לאזרחות.

ענת ברקו: הרבה מאוד מקצועות טכניים וטכנולוגיים, כשהמשק זועק לידיים עובדות, יוכלו בעצם לקבל מענה דרך חוק זה.

ענת ברקו: החוק הוא ערכי ממדרגה ראשונה, והוא בא לומר לאנשים ששירתו, אלה שנותנים באמת את המרב, שהם גם כוח-האדם האיכותי שבא עם הניסיון המקצועי כדי לתרום למדינה גם לאחר מכן.

ענת ברקו: אולי יהיו כמה חבר'ה שיקצרו קצת את הנסיעות שלאחר השחרור – אני מכירה את זה גם מהילדים שלי – והם ייכנסו למעגל התעסוקה כשהם מוכשרים, כשהם מקצועיים, כשהם יכולים לתרום למשק, וכמובן להשתכר באופן מכבד ומכובד ולהביא תועלת לעצמם וגם למשק.

ענת ברקו: השלב הבא שיהיה זה גם קרדיטציה לתחומים אקדמיים, למקצועות שנלמדים – למשל קורסים שרלוונטיים לטכנאות, הנדסאות, דברים מסוימים שיכולים להיות גם מוכרים, או למשל קורסים פיקודיים, שגם בהם אפשר יהיה לקחת ולבחון אפשרות לתת להם אפילו קרדיט אקדמי.

ענת ברקו: כי באמת, במקום שאני באה – האקדמיה, אני לא רואה שהם נופלים מכל קורס אחר באזרחות.

ענת ברקו: הצעת החוק מטילה חובה על שר הביטחון לדווח לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת מדי שנה על הטיפול בנושא.

ענת ברקו: זה מאפשר לחוק להתקיים, לנשום, להתעדכן, ללא צורך בחקיקה נוספת.

ענת ברקו: אני רוצה להוסיף שגם שר החינוך מכיר בחשיבות החוק הזה, ולדוגמה, מורות חיילות יכולות לקבל גם הכרה מקצועית; בעיקר, נאמר, מורות שמלמדות במחו"ה-אלון, או אוכלוסיות מיוחדות, שזאת עבודה חשובה לכל הדעות, ומגיע לתת עליה קרדיט מקצועי ולהכניס אותן למעגל העבודה או למעגל הלימודים עם איזושהי הכרה רחבה בידע ובהכשרה.

ענת ברקו: מיותר להכביר מילים לנוכח העובדה שאנחנו רואים מדי יום – במיוחד בימים טרופים אלו, כשהטרור המשתולל ברחובותינו, לצערי הרב, לא מגונה כאן באופן בולט ופה-אחד כפי שהייתי מצפה – רואים את מה שנקרא ה"דאעשנאת", מלשון "דאעש", אז אלה עורפים ראשים ואלה שוחטים אנשים ברחוב.

ענת ברקו: לכן, אני מאוד מקווה שאלה שעושים, באמת נוטלים את הסיכון, ולוקחים באמת על עצמם לעשות את הכול בשביל המדינה הזאת, לתרום מזמנים וממרצם, אנחנו באמת נתגמל אותם, נאפשר להם לקבל את ההכרה המקצועית, נאפשר להם לתרום למדינה בכבוד ולתרום למשק לאחר מכן כבאמת מוכשרים, מקצועיים, ואנשים שאנחנו – המשק זועק לידיים עובדות מהסוג הזה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת ברקו.

אחמד טיבי: יענה סגן שר הביטחון; בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת חוק זו, אולם כפוף לעריכת שינויים בה בטרם תעלה לקריאה ראשונה, שינויים שייעשו בתיאום ובהסכמת משרדי הממשלה הרלוונטיים: הביטחון, האוצר, הכלכלה, החינוך והתרבות והספורט, כפי שאפרט.

אלי בן-דהן: הצעת החוק מבקשת להיטיב עם חיילים משוחררים שבשירותם הצבאי סיימו קורסי הסמכה למקצוע או לתפקיד, עברו השתלמויות או למדו לימודים אחרים.

אלי בן-דהן: הצעת החוק קובעת כי הרשויות האזרחיות המוסמכות תכרנה בכל ההכשרות הצבאיות, ובלבד שיש להכשרות אלו מקבילה בעולם האזרחי, וכי ועדה שתמונה על-ידי שר הביטחון תמליץ עליהן.

אלי בן-דהן: נושא הקרדיטציה וההכרה ההדדית בכלל וההכשרות המתבצעות בצה"ל בפרט הוא נושא בעל חשיבות רבה.

אלי בן-דהן: ממשלת ישראל, בהחלטה מס' 147, הקימה ועדה בין-משרדית כדי לשפר את מהלך הקרדיטציה בין מערכות ההכשרה השונות, לשם שיפור המעבר של תלמידים וחיילים בין המערכות להכשרה מקצועית, ההשכלה הטכנולוגית וההשכלה האקדמית.

אלי בן-דהן: בהנחיית שר הביטחון ובהתאם להחלטת הממשלה האמורה, בוצעה עבודת מטה מעמיקה לסיווג כל ההכשרות המתבצעות בצה"ל לצורך בחינת הסדרתן, כך שממשלת ישראל, שר הביטחון ומשרד הביטחון פועלים כדי להסדיר את נושא ההכרה בהכשרות בכללותו.

אלי בן-דהן: אני סבור כי יש לאפשר לוועדה הבין-משרדית להציג את מסקנותיה בפני הממשלה עוד בטרם תקודם הצעת החוק.

אלי בן-דהן: נוסף על כך, בהצעת החוק הוטל על שר הביטחון להקים ועדה שתמליץ לרשויות האזרחיות המוסמכות על ההכרה בהכשרות הצבאיות, לקבוע את סמכויות הוועדה, הרכבה ונוהלי עבודתה בתקנות, ולדווח לוועדת החוץ והביטחון בכל הקשור להכרה בהכשרות אלו.

אלי בן-דהן: אני סבור כי לא נכון להסמיך בחוק את שר הביטחון או מי מטעמו להמליץ על ההכרה בהכשרות האמורות, שכן מדובר בנושא מקצועי הנתון לשיקולם של השרים הרלוונטיים, כגון הכלכלה, החינוך וכיוצא בזה.

אלי בן-דהן: לכן גם אין מקום לתקן את התיקון המבוקש בחוק שירות ביטחון כאמור בהצעת החוק.

אלי בן-דהן: אשר על כן, אנו מבקשים כי לאחר אישור הצעת החוק בקריאה טרומית, ובטרם תעלה לקריאה ראשונה, ייערכו שינויים בהצעת החוק, בתיאום ובהסכמת כל משרדי הממשלה הרלוונטיים, כפי שהזכרתי לעיל, ובשים לב למסקנות הוועדה הבין-משרדית.

אלי בן-דהן: אני מציע כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק כפוף לתנאים הנ"ל.

אלי בן-דהן: בסדר?

ענת ברקו: תודה, סגן השר.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אלי בן-דהן: אם מקובלים התנאים אז אנחנו – – –

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: שמית?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים), התשע"ה–2015, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 23, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – –

אחמד טיבי: מה, זהבה, מה?

זהבה גלאון: – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: אסור להפעיל שעון הצבעה?

אחמד טיבי: מה?

זהבה גלאון: תמתין שנייה.

אחמד טיבי: אין להפעיל את שעון ההצבעה אם זהבה לא במליאה.

קריאות: לא, לא.

אחמד טיבי: זה התקנון.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אל תהיה בעייתי.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר עם אדם – – –

אורן אסף חזן: יא פרובלמטי אחד.

אחמד טיבי: חזן, לדבר על בעייתי, ממך – זה מעניין.

אורן אסף חזן: אני מבקש, הצהרה של סגן היושב-ראש.

אורן אסף חזן: אני מבקש.

קריאה: נעשה עוד הצבעה.

אחמד טיבי: ההצבעה תישאר כפי שהיא.

אחמד טיבי: זה עבר.

אחמד טיבי: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: היא הועברה לוועדת החוץ והביטחון.

אחמד טיבי: יש בעיה של סינכרוניזציה במסך, אתם לא רואים על מה מצביעים, דבר שהוא לא זר לכם בדרך כלל, אוקיי?

אחמד טיבי: לכן זה יתוקן מחר.

אורן אסף חזן: זו הוכחה שאנחנו רואים על מה אנחנו מצביעים.

אורן אסף חזן: אתה רואה.

אחמד טיבי: לגבי הסעיף של זהבה – כן, זהבה.

דוד אזולאי: אני מבקש להוסיף אותי להצבעה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, כשמצלצלים להצבעה נותנים את ההזדמנות המינימלית להגיע מאחורי המליאה.

זהבה גלאון: אתה ישר לחצת, זה לא עובד ככה.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אתה חסר סבלנות היום, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: ניקח לתשומת לבנו את ההערה שלך, אף שצלצלו פעמיים.

אחמד טיבי: פעם אחת.

זהבה גלאון: אני מבקשת שתוסיף את שמי.

אחמד טיבי: כן, דוד.

דוד אזולאי: אני מבקש להוסיף את שמו של השר דוד אזולאי.

איילת נחמיאס ורבין: גם אותי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: וחברת הכנסת נחמיאס ורבין, חברת הכנסת רחל עזריה וחברת הכנסת זהבה גלאון.

אחמד טיבי: כן, זהבה, אומנם זה לא משנה את התוצאה – הכול לפרוטוקול.

קריאה: בשביל ההיסטוריה.

איתן כבל: כמה אתה נהנה מזה.

איתן כבל: [הצעת חוק פ/1472/20; נספחות.

איתן כבל: ]

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצעה חשובה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת עיקול מיטלטלין), של חבר הכנסת יואב בן צור.

אחמד טיבי: תפאדל.

אורן אסף חזן: מה, רוצים לעקל ליואב את המיטלטלין?

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, מכובדי, אני מתכבד לנמק בפניכם בקצרה את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת עיקול מיטלטלין מבתי-תפילה).

יואב בן צור: חוק ההוצאה לפועל נועד לאפשר גביית חובות הולמת וצודקת מחד גיסא ושמירה על זכויות החייבים מאידך גיסא.

יואב בן צור: בבג"ץ פרח הידוע, בית-המשפט העליון, בהרכב בראשות המשנה לנשיא השופט המנוח מנחם אלון, זיכרונו לברכה, ייסד והנחיל את זכויות היסוד של חירות האדם וכבודו על בסיס המשפט העברי ועל בסיס מצוות התורה הקדושה.

יואב בן צור: בחומש דברים פונה התורה לנושה, ובה נקבעה ההלכה: "כי תשה ברעך משאת מאומה, לא תבֹא אל ביתו לעבֹט עבֹטו, בחוץ תעמֹד, והאיש אשר אתה נושה בו יוציא אליך את העבוט החוצה.

יואב בן צור: ואם איש עני הוא, לא תשכב בעבֹטו, השב תשיב לו את העבוט כבֹא השמש, ושכב בשלמתו וברכך, ולך תהיה צדקה לפני ה' אלוקיך".

יואב בן צור: והמובן הוא, כשאדם יש לו נושה, יש לנושה אפשרות לעקל אפילו את בגדיו של החייב.

יואב בן צור: אבל הוא חייב לעשות את זה בכבוד, וצריך לבקש מהחייב לצאת החוצה ולא להיכנס לביתו ולקחת את שמלתו מביתו, אלא החייב מוציא לו, וכבוא השמש, בבוקר, הוא צריך להחזיר לו את שמלתו.

יואב בן צור: הוראות התורה עמדו בניגוד קוטבי לכל חוקי המזרח הקדום, אשר התירו אף להשתעבד בחייב ובבני משפחתו ולקחתם לעבדים בגלל אי-תשלום חוב.

יואב בן צור: המחוקק כבר לפני שנים הגן על חייבי ההוצאה לפועל, בפרט בביטול המאסרים בחקיקה, תולדה של פסק-הדין האמור שזירז את הרשות המחוקקת לפעול בעניין.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אשר להצעת החוק שלפניכם, אשר עניינה נוגע למקומות קדושים לדתות השונות אשר הנם חייבים בהוצאה לפועל, במצב החוקי הקיים עתה, כאשר בית-כנסת או מסגד או כנסייה הנם חייבים או מתנהלים כנגדם הליכים, אין מניעה כי יעוקלו מיטלטלין מהמקום.

יואב בן צור: כאשר מתנהל הליך שכזה, יש בכך פגיעה חמורה ברגשות המתפללים, ואף פגיעה חמורה בקדושת המקום.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, לפני כשלושה חודשים פשטו אנשי ההוצאה לפועל על שמונה בתי-כנסת בעיר תל-אביב, עקרו מזגנים מקירות בתי-הכנסת ואף החרימו ריהוט, וזאת בשל חובות מים ישנים שטרם הוסדרו על-ידי גבאי בתי-הכנסת.

יואב בן צור: בין השאר מדובר בבית-הכנסת "היכל אהרן" בשכונת נווה-עופר, וכן בבית-מדרשו של האדמו"ר מביצ'קוב ביפו ועוד.

יואב בן צור: בעקבות המקרה פנו גבאי בתי-הכנסת לסגן ראש העיר מטעם סיעת ש"ס, הרב נתן אלנתן, אשר הצליח לעצור את ההליך עד להסדרת הדברים, ובמקביל פנה למזכירות סיעת ש"ס בכנסת כדי לבחון את תיקון החוק הקיים.

יואב בן צור: אבקש לציין ולהבהיר, שלא ישתמע חלילה כי בתי-התפילה פטורים מלשלם את חובם.

יואב בן צור: חוב זה חוב, ואותו צריך ואף מצווה לשלם.

יואב בן צור: אך לעתים בתי-הכנסת נקלעים לקשיים כלכליים עקב מיעוט מתפללים וירידת התרומות באותם מקומות, ובפרט בעיר תל-אביב, ואנחנו יודעים ששכונות שלמות ננטשו ברובן על-ידי יהודים ונשאר קומץ יהודים קטן ומספר המתפללים שם ספג פגיעה אנושה.

יואב בן צור: על כן, למרות הנוסח המוצע בהצעת החוק אשר לפניכם, אין מניעה וניתן יהיה לפעול כנגד חייבים אלו באמצעות עיקולי בנקים ותפיסת כספים אחרים לטובת תשלום החוב, תוך פגיעה מינימלית בקדושת המקומות הקדושים במקום שאין בכך צורך.

יואב בן צור: הצעת החוק מבקשת להורות כי בנוסף לתשמישי הקדושה הפטורים מעיקול בהתאם לחוק, בבתי-כנסת, במסגדים או בכנסיות לא יתאפשר עיקול מיטלטלין לטובת גביית החוב בהוצאה לפועל.

יואב בן צור: באמצעות תיקון חוק זה נוכל להבטיח שמירה על המקומות הקדושים לכל הדתות, נושא אשר לצערי הרב הידרדר לאחרונה עם שרפת קבר יוסף הצדיק בשכם על-ידי בני עוולה, דבר אשר אסור לעבור עליו לסדר-היום.

יואב בן צור: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: ישיב בשם הממשלה השר לוין; בבקשה.

יוסי יונה: יאללה, אנחנו בעד, כולנו.

זהבה גלאון: יריב, אנחנו בעד.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, על-פי הנחיית חברת הכנסת גלאון, אני אומר שמכל הנימוקים הטובים והיפים של חבר הכנסת בן צור, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה, אחת התשובות המשכנעות ביותר שהיו לשרי הממשלה לאחרונה.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד, לוחץ בעד; מי שנגד, לוחץ נגד.

יעקב ליצמן: אפשר להביע דעה אחרת?

יעקב ליצמן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת עיקול מיטלטלין מבתי-תפילה), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה, והיא תעבור להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תמו הצעות החוק.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצעות דחופות לסדר-היום, אך לפני כן אבקש ממזכירת הכנסת להודיע הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, שהוחזרה מוועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: הצורך בהקמת קרן לפיצוי גופי תיירות ומסחר בעקבות האירועים האחרונים

אחמד טיבי: הצורך בהקמת קרן לפיצוי גופי תיירות ומסחר בעקבות האירועים האחרונים, הצעות לסדר-היום מס' 1188, 1193 ו-1258.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טרכטנברג – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שוב פוקד אותנו גל טרור רצחני, טרור חסר מעצורים, רושם שיאים חדשים של אכזריות, של רמיסת כל צלם אנוש.

מנואל טרכטנברג: גם הפעם כולנו חשופים לו וכולנו נאבקים בו, והאזרחים עושים זאת בראש מורם, בנחישות, בתעוזה, בגילויי גבורה של אזרחים מן השורה שיש רק להתגאות בהם.

מנואל טרכטנברג: לצערי יש גם צד אחר, צד אפל.

מנואל טרכטנברג: לא ניתן להתנהגות השפלה של יחידים מצדנו, כמו זו שהייתה בלינץ' המתועב בבאר-שבע, להכתים את החברה הישראלית כולה.

מנואל טרכטנברג: יש לשפוט את החברה הישראלית על-פי הסלידה שאוחזת בנו אל מול אותם אירועים בודדים.

מנואל טרכטנברג: כואב, אבל, שיש גורמים אצלנו, חלקם בכירים מאוד, שמלבים את היצרים.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד ששמעתי רק לפני שעה את ההתבטאות של ראש הממשלה אתמול בעניין השואה.

מנואל טרכטנברג: אני בהתחלה לא האמנתי שהדברים נאמרו.

מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה שהוא ימצא הזדמנות בעת הקרובה ביותר לחזור מהדברים האלה, הדברים שמגלגלים את האחריות לשואה על המופתי ולא על הצורר הגדול.

מנואל טרכטנברג: רבותי, תכלית הטרור איננה, כמובן, להכריע אותנו מכוח הזרוע, שהרי ברור שזה לא ניתן.

מנואל טרכטנברג: תכלית הטרור היא לקעקע את יסודות קיומנו כאן, לערער את מרקם החיים, לרוקן את מאגרי החוסן הלאומי, לפגוע במורל, לזרוע פניקה, להמאיס עלינו את החיים כאן בארצנו, במדינתנו.

מנואל טרכטנברג: כמובן, זה לא יצליח, לעולם לא הצליח, וגם לא בעתיד.

מנואל טרכטנברג: זו מדינתנו, אין לנו מדינת סְפֵּייר.

מנואל טרכטנברג: כחלק מהניסיון לערער את קיומנו כאן, הטרור חותר גם לפגוע במרקם הכלכלי, בשטף החיים הסדירים העומדים ביסודה של כלכלה איתנה, ברצון להשקיע.

מנואל טרכטנברג: בעבר, בגלים דומים לאלה, הוכחנו שהכלכלה הישראלית איתנה, גמישה, יודעת להתאושש במהרה, לחזור למסלול, עד כי כמעט שאין למצוא בנתונים בדיעבד עדות להשפעה משמעותית של אירועים כאלה.

מנואל טרכטנברג: אבל יש פגיעה דיפרנציאלית.

מנואל טרכטנברג: גל הטרור פוגע באופן מיידי בעיקר בענף התיירות – לפי הנתונים כנראה עוד לא חזרנו למצב שהיה טרם "צוק איתן" – ובעסקים הקטנים, בפרט במסחר, בשירותים.

מנואל טרכטנברג: צריך לזכור שתיירות זה ענף עם השכר הממוצע הכי נמוך במשק.

מנואל טרכטנברג: כלומר, החלשים בחברה הישראלית הם אלה שנפגעים יותר מגל הטרור.

מנואל טרכטנברג: זה מביא להגדלת פערים, וזה כן מהווה איום נוסף על המרקם החברתי, איום על הלכידות, על החוסן הלאומי.

מנואל טרכטנברג: לצערי הרב, כפי שאין אסטרטגיה לממשלה הזאת, ולא לממשלה הקודמת, להתמודדות עם הסוגיה הפלסטינית, כך אין לממשלה אסטרטגיה להתמודדות עם ההשלכות הכלכליות-חברתיות של גל הטרור הזה.

מנואל טרכטנברג: ויש מה לעשות.

אחמד טיבי: נא לסיים.

מנואל טרכטנברג: המינימום שמדינת ישראל צריכה לעשות זה לסייע לענף התיירות ולמגזר העסקים הקטנים, כך שאפשר יהיה להקטין את הפגיעה הממשית, וגם לתת את התחושה שהם לא לבד, שהמדינה מודעת לפגיעה הממוקדת בהם ומנסה לסייע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מנואל טרכטנברג: איך?

מנואל טרכטנברג: במשפט אחד: אפשר להקים קרן לפיצויים לענף התיירות, על-פי מפתח סביר, לא נטל תקציבי גדול מדי; אפשר לתת הקלות מרשות המסים ומהביטוח הלאומי לעסקים, עד למחזור עסקים מסוים, נניח של 5 מיליון שקל, באזורים מוכי טרור – למשל על-ידי דחייה של תשלום מע"מ והפקדות ביטוח לאומי.

מנואל טרכטנברג: רבותי, לא ניתן לטרור לשבש לנו את החיים, לא ניתן לטרור לפגוע במרקם החברתי של מדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: הפן הזה הוא כלי נוסף חשוב במערכה הזאת.

מנואל טרכטנברג: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיקי לוי להשמיע טיעונים באותו נושא.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצורך בהקמת קרן לפיצוי גופי תיירות ומסחר בעקבות אירועים כאלה או אחרים עולה בארצנו הקטנטונת, לצערי, חדשות לבקרים, לעתים בגלל נושא הביטחון, לעתים בגלל נושאים אחרים שקורים כאן ופוגעים במרקם העדין של החיים במדינת ישראל.

מיקי לוי: ההשלכות הן השלכות קשות מאוד, גם של האירועים האחרונים.

מיקי לוי: לצערי, אני בוגר האינתיפאדה השנייה ואירועים נוספים שהיו בירושלים, והפגיעה – לעתים האנושה – גם הכלכלית וגם החברתית, מחייבת אותנו ומצריכה את הממשלה לחשיבה אחרת, לחשיבה מחוץ לקופסה.

מיקי לוי: האירועים האלה גורמים בהחלט לסדקים בחברה הישראלית, ויש צורך דחוף להקים קרן לפיצויים כמו הקרן, לצורך העניין, של מס רכוש או נפגעי פעולות איבה.

מיקי לוי: מס רכוש אינו מבדיל בין סוגי אזרחים, בין דתם או בין מוצאם, אלא בא ומפצה על נזק ישיר שנגרם להם.

מיקי לוי: כך צריכה לעשות הקרן שתוקם.

מיקי לוי: יש פגיעה אנושה בעסקים ויש פגיעה קשה מאוד בתיירות הנכנסת, משבר מאוד מאוד רציני.

מיקי לוי: יש ביטולים, חדרים בבתי-מלון נשארים ריקים, המלונאים מפטרים עובדים, והשרשרת הזו של הפגיעה הכלכלית, מעבר לפגיעה החברתית, היא שרשרת כמעט בלתי נגמרת ומגיעה אף לספקים ונותני השירותים השונים.

מיקי לוי: איני נכנס לקביעת הקריטריונים, מהו המקור הכספי.

מיקי לוי: המקור הכספי, לטעמי, צריך להיות – ברור – מאגרות או תשלומים שונים שאנחנו משלמים, אבל חובה עלינו לצבוע את הכסף הזה בקרן, אחרת אף פעם הכסף הזה לא יגיע לאותם אנשים שנפגעו כתוצאה מאירועים כאלה או אחרים.

מיקי לוי: ראיתי משברים רבים בירושלים בעשור האחרון, והרבה עסקים, גם מהיכרות אישית שלי, לא הצליחו להתאושש.

מיקי לוי: הדבר אינו תורם לכלכלה.

מיקי לוי: הדבר גורם למשפחות להתרסק.

מיקי לוי: אני קורא לממשלה, לאחר הרבה שנים של התנסות בעניין הזה: שנסו מותניים, עשו מעשה טוב והקימו את הקרן הזו לפיצויים, גם למניעה – לבעלי העסקים – וגם לפיצוי של מלונאים ובתי-מלון, בירושלים ובכלל הארץ.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה גפני – לא נמצא.

אחמד טיבי: אדוני השר?

אחמד טיבי: תענה בשם הממשלה, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת טרכטנברג וגם לחבר הכנסת לוי, שעשו עמי שני חסדים: גם העלו נושא באמת חשוב, וגם סוף-סוף מאפשרים לי לומר משהו בענייני משרדי ולא כל היום לעלות כאן לדוכן בענייני משרדים אחרים ובענייני דברים שנופלים בין המשרדים.

יריב לוין: אני אומר כך, אני רואה בנושא הזה, יצירת רשתות ביטחון וארגז כלים כדי להתמודד עם מצבי משבר בתחום התיירות, את אחד הנדבכים המרכזיים בעבודה ובאחריות שמוטלת עלי כדי לקדם את תעשיית התיירות למקום אחר.

יריב לוין: ואני רוצה לחלק את הנושא לשניים; יש בעצם שני מרכיבים: יש עסקים שהם עסקים שנמצאים תחת – אם אפשר לקרוא לזה ככה – הסמכות של משרד התיירות, דוגמת מלונות; יש עסקים רבים שנמצאים בעצם תחת סמכויות של משרדים אחרים, בעיקר משרד הכלכלה, אם כי הם עסקים בהחלט מוטי-תיירות, באופן מובהק, כמו מסעדות – זו דוגמה בולטת.

יריב לוין: מטבע הדברים, אני יכול ומוסמך לטפל בנושאים שנמצאים בסמכות משרדי, אבל אני בהחלט חושב שיש מקום לתת איזשהו טיפול כולל בכל ההיבטים האלה.

יריב לוין: אני לפחות יכול לתת איזשהו דיווח על מה שנעשה בארבעת החודשים האחרונים במשרד התיירות בעניין הזה.

יריב לוין: ראשית, העברנו החלטת ממשלה, לרבות עיגון תקציבי, וגם אישרנו ועיגנו על-פי ההחלטה הזו נוהל, שכבר קיים ונמצא בתוקף, למתן סיוע למארגני כנסים במצב של משבר ביטחוני.

יריב לוין: במצב הזה בדרך כלל כנסים הם הדבר הראשון שמתבטל.

יריב לוין: היום יש נוהל ברור שמאפשר, במקרה שמתרחש דבר כזה, לקבל פיצוי מתאים על מנת לצמצם באמת באופן ממשי לא רק את הנזק שנגרם, אלא מה שבעיני לא פחות חשוב – לצמצם את האי-ודאות והסיכון מראש.

יריב לוין: נדמה לי שפרופסור טרכטנברג יוכל ללמד אותי שברגע שאתה מצמצם את הסיכון ואת האי-ודאות, אתה מוזיל עלויות ואתה מגדיל את הפעילות, וחלק מהבעיות בענף התיירות, שהוא ענף עתיר סיכון – וגם, המציאות היום במדינת ישראל בהרבה מאוד תחומים היא כזאת שהרגולציה במקום אחד והיעדר הרגולציה במקום אחר דווקא מעצימים את הסיכון הזה, במקום להתמודד אתו ולהפחית אותו.

יריב לוין: כך שלפחות בנושא של כנסים אנחנו נמצאים על קרקע בטוחה, במשהו שכבר קיים, עובד וישנו.

יריב לוין: אני הבאתי בפני הממשלה, והממשלה אישרה, הצעה נוספת למתן ארגז כלים שלם לעסקים בתחום התיירות במצבי משבר כאלה.

יריב לוין: ההצעה מתייחסת, כמובן, בעיקר למלונות, משם זה בעצם התחיל, אבל היא נותנת פתח להרחיב את העניין הזה גם לתחומים אחרים.

יריב לוין: ארגז הכלים שאנחנו מדברים עליו מתחלק לשניים: האחד – מתן התחייבות של המדינה לשלם עבור בעלי המלונות שהשקיעו בהקמת המלונות את מרכיב הריבית בתשלומים שהם צריכים לשלם עבור האשראי במצבים כאלה, משום שכאשר יש מצב משברי כזה ואין תזרים מזומנים, ודאי שתשלום האשראי, ובפרט תשלום הריבית על האשראי, זה דבר שחונק את העסק באופן מיידי.

יריב לוין: לדבר הזה יש גם חשיבות נוספת, משום שיש כשל שוק משמעותי בנושא האשראי למלונות – שוב, מכיוון שלוקח הרבה זמן לבנות מלון והעסק עתיר סיכון, כתוצאה מכך גם קשה לקבל אשראי.

יריב לוין: רוב הבנקים בישראל בכלל לא מוכנים לתת אשראי לבניית מלונות, והדבר הזה גם ייתן יותר ביטחון לבנקים מבחינת כושר ההחזר, ואני מקווה שגם יביא לשיפור באפשרויות למתן אשראי.

יריב לוין: לעניין הזה יש צד שני, והוא באמת מתן פיצוי וסיוע למלונות כדי לכסות הפסדים שוטפים ממצב כזה, ושני המרכיבים האלה, על-פי החלטת הממשלה, צריכים בתוך 120 יום להתגבש לידי נהלים.

יריב לוין: הדבר הזה תוקצב בהצעת התקציב בסכום משמעותי של 50 מיליון שקל, כלומר הכסף כבר קיים, החלטת ממשלה יש, ועכשיו אנחנו נמצאים בהתדיינות כדי לגבש בדיוק את הנהלים ואת הקריטריונים, ואני מקווה שבתוך זמן לא רב נוכל לסיים את העניין הזה ולפחות מבחינתם של המלונות להשלים את הנושא הזה ולתת גם להם את ההגנה הנדרשת.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה יהיה במפורש מהפכה משמעותית מאוד בתחום הזה.

יריב לוין: עדיין, לטעמי, יש לעשות כברת דרך משמעותית בהתייחסות לענפים אחרים.

יריב לוין: הזכרתי קודם את המסעדות, ואני חושב שיש בעיה אמיתית גם לחברות התעופה בעניין הזה.

יריב לוין: אני חושב שצודקים אנשי "אל על" בכך שהם אומרים – בוודאי החברות הישראליות צריכות לקבל איזשהו מערך הגנה מתאים גם הן.

יריב לוין: מובן שלכל דבר כזה יש השלכה תקציבית, ואני אומר שוב, בסופו של דבר הביצוע של התחומים האלה איננו בתחום סמכותו של משרד התיירות, אלא בתחומיהם של משרדים אחרים.

יריב לוין: אנחנו סיכמנו שבתוך הצוות, אותו צוות שעובד עכשיו על בניית רשת הביטחון וארגז הכלים, יהיה גם נציג של משרד התחבורה, כדי לנסות לראות כיצד אפשר לפתור גם את הבעיות של נושאים שנמצאים בתחום הסמכות של משרד התחבורה.

יריב לוין: אני בהחלט חושב שבמובן הזה אנחנו מתקדמים בכיוון נכון, זו התקדמות שהיא לא שולית, היא במפורש מהפכה מאוד משמעותית.

יריב לוין: עוד הערה אחת, ברשות אדוני היושב-ראש, שחשוב לומר אותה.

יריב לוין: תראו, בדרך כלל היה נהוג במשרד התיירות, אולי כמו במין אינסטינקט כזה, שבכל פעם שמתרחש אירוע ביטחוני, מייד יש זעקות שבר על משבר גדול ודרישות לפיצויים ודברים מן הסוג הזה.

יריב לוין: בעיני לפחות הדבר הזה הוא שגוי, משום שהוא מביא בהכרח להעצמת תחושת המשבר, ורק מרחיק את היכולת לצאת ממנו אפילו אחרי שהאירועים מסתיימים.

יריב לוין: הרי כל אחד יושב ואומר: אם כולם זועקים שהמלונות ריקים, איך אני נוסע למלון?

יריב לוין: אבטל גם אני את ההזמנה שלי; וכך המשבר רק מתגלגל יותר ויותר.

יריב לוין: ברגע שהתחילו האירועים, אני הנחיתי – וגם דיברתי, גם עם מארגני תיירות, מלונאים ואחרים – באופן מפורש לעשות את ההפך: להרגיע, להבהיר שלמרות האירועים הלא-נעימים האלה עדיין בטוח להיות במלונות, ואפשר לטייל, ואפשר להסתובב, ולא צריך לקחת את הדברים למקומות מוגזמים.

יריב לוין: המטרות היו שלוש: הראשונה הייתה, קודם כול, להשאיר את התיירים שכבר נמצאים כאן ולא ליצור פניקה שתביא לבריחתם.

יריב לוין: אני יכול לומר שלפחות עד עכשיו הדבר הזה הוכתר בהצלחה מלאה.

יריב לוין: מי שמסתובב במלונות, אפילו בירושלים, רואה מלונות מלאים, ותיירים נמצאים, ובמובן הזה אני חושב שעד עכשיו לפחות המדיניות הזאת הצליחה.

יריב לוין: המטרה השנייה הייתה למנוע גל גדול של ביטולים.

יריב לוין: נעשו גם הרבה מאוד שיחות עם מארגני תיירות.

יריב לוין: אני יכול לומר, כן, יש ביטולים, ההיקפים הם יחסית קטנים, ונקווה מאוד שהשקט יחזור.

יריב לוין: אם כך יהיה, אני חושב שנוכל לסכם גם את הנושא הזה כפגיעה, בסופו של דבר, מינורית.

יריב לוין: יש בהחלט האטה בהזמנות לעתיד, נדמה לי שזה מובן מאליו: מי שחושב לבוא ועוד לא הזמין, אומר: בואו נראה מה יהיה המצב, ועל-פי זה אכלכל את צעדי.

יריב לוין: ולכן, בניגוד למה שנעשה בעבר, כאשר במצבים האלה מדינת ישראל עצרה את הקמפיינים, ובעצם שידרה כלפי חוץ שיש באמת משבר, ויש מצוקה, ואנחנו עצמנו לא מאמינים במוצר שלנו; אני עשיתי בדיוק הפוך: תגברתי את הקמפיינים, הוריתי להמשיך אותם, לשדר עסקים כרגיל, ואני מאוד מקווה שהשקט יחזור, ואנחנו נוכל לראות – אני לא רוצה לומר משבר, אבל בהחלט יציאה מהירה מההאטה המסוימת הזאת, שהיא באמת טבעית מכוח המצב.

יריב לוין: אני מוכרח גם לומר שענף התיירות הוא מצד אחד ענף שהוא הראשון להיפגע במצבים כאלה, ולכן אני חושב שהעמידה עד עכשיו היא בהחלט מבשרת טובות.

יריב לוין: מצד שני, חשוב לומר: זה ענף שלא עושה הבחנה בין מרכז לפריפריה, לא בין יהודים למי שאינם יהודים, זה ענף שעובדים בו אנשים בכל רמות ההשכלה, הוא מפוזר בכל הארץ, ענף עתיר כוח-אדם, שמספק הרבה מאוד תעסוקה, ונדמה לי שיש אינטרס ברור לכל אזרחי מדינת ישראל בשקט שיביא לכאן יותר תיירים ויותר תעסוקה ופרנסה והכנסות מהענף הזה, ואני מקווה שכך יהיה.

יריב לוין: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני השר.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה – אחרי שנדע, כמובן, מה אדוני מציע.

אחמד טיבי: מה אדוני מציע?

יריב לוין: מבחינתי, מה שיבקשו המציעים, אבל נראה לי שאפשר להסתפק – – –

מיקי לוי: אנחנו מוכנים – – –

אחמד טיבי: האם אתם מסתפקים בדברי השר?

מיקי לוי: חבר הכנסת טרכטנברג, אנחנו נמתין איזה חודשיים כדי לראות אם הממשלה תבצע.

יריב לוין: אפשר יותר מחודשיים, מיקי.

יריב לוין: ארבעה חודשים.

יריב לוין: זה לא הרבה.

יריב לוין: תהיו ריאליים.

יריב לוין: לאחר ארבעה חודשים אני כבר מקווה באיזושהי – – –

מיקי לוי: ארבעה חודשים.

מיקי לוי: אתה יודע מה, אני אגיד לך משהו – – –

אחמד טיבי: מסתפקים בתשובת השר.

אחמד טיבי: אני מודה לכולכם.

אחמד טיבי: שידור תמונות קשות לצפייה מזירות הפיגועים

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: שידור תמונות קשות לצפייה מזירות הפיגועים – הצעות לסדר-היום מס' 1211, 1218, 1222, 1232, 1236, 1245 ו-1260.

אחמד טיבי: תפתח חברת הכנסת קורן, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, גברתי מזכירת הכנסת, למיטב ידיעתי והבנתי, מי שהגישה הצעה דחופה לסדר-היום זו חברת הכנסת קארין אלהרר.

מיקי לוי: היא הייתה הראשונה, מדוע היא לא ראשונת הדוברים?

אחמד טיבי: יש תשובה.

מיקי לוי: אני אשמח, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: יש תשובה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קורן, שהיא עמיתתי לנשיאות, סגנית יושב-ראש הכנסת, הגישה הצעה רגילה בנושא.

אחמד טיבי: הצעה רגילה בנושא מפילה הצעות דחופות, על-פי התקנון.

אחמד טיבי: לכן, כדי לאשר את ההצעות הדחופות, פנינו לחברת הכנסת קורן, סגנית היושב-ראש, ושכנענו אותה להצטרף, וכך בא לכנסת גואל וגואלת.

מיקי לוי: אם כך, אדוני, אני הולך ומעתיק את כל ההצעות הדחופות לסדר והופך אותן להצעות רגילות.

אחמד טיבי: איך תדע?

נורית קורן: אם יש לך במכסה, זה בסדר.

אחמד טיבי: איך תדע מה הנשיאות מאשרת?

מיקי לוי: יש לי – – –

אחמד טיבי: איך תדע, חבר הכנסת לוי?

אחמד טיבי: את זה קובעים און-ליין בזמן הישיבה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

נורית קורן: וחוץ מזה, אנחנו ניזונים מאותם מקורות.

נורית קורן: אז אני גם כן חשבתי על זה.

אחמד טיבי: בבקשה, תתחילי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, גל הטרור הפוקד את ישראל בתקופה זו מלווה במבול של תמונות וסרטונים המתעדים את הפגיעה באזרחים, ובעיקר את נטרול המחבל הפוגע.

נורית קורן: ברור לכול שהסרטונים והתמונות הם חומר תיעודי, וכלי התקשורת מעוניינים להיות רלוונטיים, אקטואליים, וכמובן להגדיל את אחוזי הצפייה.

נורית קורן: ואנחנו, הציבור הסקרן, ממשיך להיות צרכן תקשורת באופן רציף.

נורית קורן: אך צילומים אלו מציפים את כלי התקשורת ואת הרשתות החברתיות ומשודרים שוב ושוב לאורך כל שעות היממה, ללא כל צנזור או אזהרה מוקדמת, ופוגעים באזרחי המדינה בכמה מישורים.

נורית קורן: ראשית, אנו וילדינו נחשפים לסרטונים האלה בכל כלי התקשורת וברשתות החברתיות, וצופים בתכנים קשים ואלימים, שקשים לעיכול ולהסבר.

נורית קורן: ואנו ההורים איננו מסוגלים להגן על ילדינו מפני זה, כי כמה שלא נמנע מהם, ערוצי התקשורת נמצאים בכל מקום.

נורית קורן: נוסף על כך, הצפייה בסרטונים גורמת להסתה ומעודדת את הגורמים הקיצוניים משני הצדדים לפעול לגיוס מפגעים או לבצע פעולות נקם.

נורית קורן: סוגיה נוספת היא נושא ההסברה במדינות העולם.

נורית קורן: ישראל מוצגת באור שלילי, מאחר שהסרטונים מראים לרוב רק חלק – רק כיצד מנטרלים את המחבל, במראה של כאילו הוצאה להורג, ולא את הרצח הנתעב שזה עתה ביצע המחבל.

נורית קורן: הסרטונים הללו הם ניצחון לטרור, ובאמצעותם המסיתים מצליחים לשכנע בדבריהם לא רק את מדינות ערב, אלא גם את מדינות העולם.

נורית קורן: משתמע מכך שיותר משהסרטונים האלו עוזרים להסברה הישראלית, הם משמשים את הרוצים לפגוע בנו.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן לשים סוף לשידור הסרטים האלימים בחדשות ובשידורי הטלוויזיה.

נורית קורן: אני קוראת מעל בימה זו לכלי התקשורת: הפעילו אחריות ושיקול דעת, שמרו על הצנזורה והפסיקו לפרסם תמונות וסרטונים הפוגעים בכל מי שרואה אותם.

נורית קורן: שמרו על כבודם של נפגעי וקורבנות הפיגועים ובני משפחותיהם.

נורית קורן: ולאזרחי ישראל אני קוראת לקחת אחריות לסרטון שמצלמים בזירת פיגוע ומעלים לרשת.

נורית קורן: חשבו לאן הדבר עלול להתגלגל, מי ייחשף לתמונות האלה, לתמונות קשות, ואיך אנחנו נראים בעולם כולו.

נורית קורן: אני מבקשת ממשרד התקשורת להנחות את גופי התקשורת לצמצם ולצנזר את התכנים הקשים, ומיושב-ראש ועדת החינוך להעלות את הנושא במסגרת דיון בוועדת החינוך של הכנסת.

נורית קורן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חברת הכנסת קורן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל ולהקריא לכם קטע שכתבה אימא לילד קטן השבוע: "אני מסתכלת על התינוק.

קארין אלהרר: הוא ישן עכשיו, אוצר קטן ויקר.

קארין אלהרר: אני חושבת לעצמי מה יהיה כשהוא יגדל.

קארין אלהרר: חברה טובה שיש לה בת שאלה אותי אם הפחדים גדולים יותר כשמגדלים בן.

קארין אלהרר: השאלה הזו גורמת לי להבין כמה המצב במדינה חמור.

קארין אלהרר: לא בגלל שאני חושבת על היום שהוא ילך לצבא, אלא דווקא בגלל שאני לא מצליחה לחשוב כל כך רחוק, מוצפת עוד הרבה לפני כן מגלי הסכנות שאורבות לו בדרך ושמפניהן אני צריכה להגן עליו.

קארין אלהרר: מתקפות הטרור הן אחת מאותן סכנות ללא ספק.

קארין אלהרר: אימה גדולה אוחזת בי כשאני חושבת על זה.

קארין אלהרר: אבל מה שמפחיד אותי לא פחות הוא היום שבו הילד שלי, האוצר היקר שלי שכולו טוב ורוך, ילמד ללחוץ על ההדק במחשב, ובתום לב גמור יירה לתוך נפשו היפה כדור מרוכז של רוע וטירוף בצורת לינק אחד מסרטוני הזוועות שלבטח ירוצו ברשת.

קארין אלהרר: וכאילו שלא די בכך, אחר כך הוא ישוטט המום בשדה הקרב המורעל של הפוסטים, האינטרנט והטלוויזיה, ויצטרך לחלץ את עצמו בכוח מהרפש התובעני והאלים הזה שינסה לשאוב אותו פנימה.

קארין אלהרר: מה שהכי מפחיד זה שאני אפילו לא אדע איך הוא נפצע.

קארין אלהרר: הוא יישא את הפצעים הללו בתוכו כמו כולנו, בלי לדעת מי האויב שלו, האם הוא נמצא בחוץ או בפנים, ובאיזה כלים הוא עוד עלול לפגוע בו".

קארין אלהרר: "אם קשה לנו לחשוב על ילד בן 18 שהולך לצבא, תחשבו איזה נזק נגרם לילדים צעירים שנחשפים לזוועות שזמינות להחריד ברשת בזמן האחרון.

קארין אלהרר: יש מחקרים שמראים שאם נדמיין סיטואציה, האזורים שיפעלו במוח הם אותם אזורים בדיוק שיפעלו אם נהיה בסיטואציה עצמה בפועל, מה שאומר שלא חייבים להיות נוכחים באירוע כדי לסבול מפוסט-טראומה.

קארין אלהרר: פורנוגרפיית המוות שגועשת לאחרונה אפילו לא מצריכה אותנו לדמיין.

קארין אלהרר: היא מכניסה את כולנו לחוויית הטרור.

קארין אלהרר: " זה חלק מהפוסט המאוד-מאוד קשה שכתבה אותה אימא, ולכן הגשתי את ההצעה הזאת לסדר-היום, כי הבית הזה צריך להתעסק גם במשמעויות הללו.

קארין אלהרר: אין-סוף תמונות, סרטונים, דקירות, מאבקים, דם, מכות – כל אלה ועוד ריצדו בשבועות האחרונים על מסך הטלוויזיה שלנו וברשתות החברתיות.

קארין אלהרר: נזקים חינוכיים, ערכיים, רגשיים, שחווים ילדינו, בני-הנוער ואפילו אנחנו – מבוגרים – הם דבר שקשה מאוד לאמוד אותו.

קארין אלהרר: בטווח הארוך כולנו נשלם את המחיר ביותר אלימות מילולית ופיזית ברחובות, יותר פזיזות והרבה יותר אימפולסיביות.

קארין אלהרר: אנחנו הופכים לאנשים הרבה יותר קשים.

קארין אלהרר: ההצעה הזאת, המטרה שלה היא לקיים דיון אמיתי ופרקטי במצב שבו אנחנו חיים.

קארין אלהרר: וכנסת ישראל חייבת למצוא את הפתרון בדמות של צעדים ממשיים.

קארין אלהרר: כל משרדי הממשלה חייבים לקחת חלק בדבר הזה ולהיות גורם מסנן.

קארין אלהרר: אני שמחה שהרבה מאוד חברי כנסת הצטרפו להצעה הזו.

קארין אלהרר: אני חושבת שחייבים למצוא את הדרך לטפל בבעיה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

אחמד טיבי: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התמונות והסרטונים של גל הטרור הנוכחי מציפים את הרשתות השונות ומשודרים ללא הפסקה בערוצי המדיה השונים, וכל זאת באופן בלתי מבוקר.

יפעת שאשא ביטון: לא אכנס לדעתי על הפצתם של הסרטונים ככלל ולהשלכות של הצפייה בהם על עולמנו מבחינה פסיכולוגית ונפשית, שבסופו של דבר מתורגמות גם למעשים.

יפעת שאשא ביטון: אך תחשבו על כך שאם בקרב מבוגרים יש להם השפעה כל כך חזקה, מה זה עושה לילדים שלנו?

יפעת שאשא ביטון: הסרטונים המופצים ללא הרף כוללים תכנים ויזואליים אלימים, פינוי פצועים, ואף את רגעי האירוע עצמו, והם אלה שגורמים, בין היתר, לאובדן התמימות ולזריעת חרדה מתמדת בקרב ילדינו.

יפעת שאשא ביטון: מזה זמן שאני מטפלת במסגרת הוועדה לזכויות הילד שאני עומדת בראשה בנושא חשיפתם של ילדים לתכנים פוגעניים ברשת ובתוכניות השונות, מדברת על ההשלכות על עולמם של הילדים ועד כמה אנחנו כמבוגרים צריכים לעשות הכול כדי למזער את חשיפתם לתכנים אלה, ללמד אותם להתמודד עם החשיפה כשהיא נעשית באופן אקראי, ולחנך לגלישה בטוחה ונכונה ברשת.

יפעת שאשא ביטון: גם לנו יש אחריות.

יפעת שאשא ביטון: שמעתי את זעקת ההורים לעזרה לנוכח חוסר האונים מול המהירות שבה עוברים התכנים השונים והשפעותיהם ההרסניות על ילדיהם בזמן שגרה.

יפעת שאשא ביטון: והנה, ראו זה פלא, אנחנו כמבוגרים מקפידים, במעין אמוק, להציף את הרשתות בתמונות וסרטונים שזורעים את האימה יותר מכל תוכן פוגעני אחר.

יפעת שאשא ביטון: תשאלו, למה?

יפעת שאשא ביטון: כי אלה סרטונים שנוגעים למציאות של כולנו, לתחושה שכל אחד מאתנו חשוף להיפגעות בגל הטרור הזה, שזה קורה אצלנו בבית.

יפעת שאשא ביטון: ואם לא מספיק שמדברים על זה כשהילדים שומעים ומרגישים את התחושה שקיימת באוויר, אז גם מביאים את זה לעיניהם; שמים להם את זה בפרצוף ללא כל מנגנון בקרה וצנזורה, עם כל בליל הרגשות שמקופלים בסיטואציות שכאלה.

יפעת שאשא ביטון: לילדים שלנו, חברים, אין את הכלים להתמודד עם המראות הקשים.

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת לאלתר לדיון ולבחינה של הקמת מנגנון פיקוח, ואולי אפילו מלווה בסנקציות, שיגביל את הפצתם של התכנים באופן לא מבוקר.

יפעת שאשא ביטון: ואל תספרו לי שהיום, בעידן שלנו, כשיש רשתות זרות, אז קשה למנוע את זה, כי בסופו של דבר הכול פונקציה של האינטנסיביות של החשיפה, ובידינו למזער אותה.

יפעת שאשא ביטון: ובינתיים, עד שזה יקרה, אני פונה מכאן להורים.

יפעת שאשא ביטון: זו גם האחריות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: עשו ככל יכולת

יפעת שאשא ביטון: כם למזער את החשיפה של ילדיכם בסביבתם הטבעית.

יפעת שאשא ביטון: ולמערכת החינוך אני קוראת לקיים שיח מתווך של האירועים הקשים האחרונים, על מנת לסייע בהתמודדותם הרגשית של הילדים שלנו עם המציאות הנוכחית.

יפעת שאשא ביטון: ולשאלתך, קארין, האם ככל שהילדים גדלים החרדות גדלות?

יפעת שאשא ביטון: במדינה כשלנו, ואני חושבת שבכלל, התשובה היא כן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת שאשא ביטון.

אחמד טיבי: אני עובר לחבר הכנסת יעקב מרגי; בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: איש יקר, האיש הזה.

אחמד טיבי: אני מסכים אתך.

אורן אסף חזן: אני הייתי שמח אם תפרגן – – –

אחמד טיבי: אני מפרגן לו כבר כמה שנים, לפני שנכנסת לכנסת, אורן.

קריאה: אבל עכשיו, עכשיו כשיש – – –

אחמד טיבי: מדובר באחד האנשים החכמים בבית הזה.

יעקב מרגי: אתם יכולים להמשיך.

יעקב מרגי: השעון, לא אכפת – תמשיכו.

אורן אסף חזן: אני מקווה שאני אמשיך לפרגן לו אחרי שאתה תצא – – –

קריאה: למה להרוס?

קריאה: זה כאילו – – –

קריאה: יאללה.

קריאה: לא יכול, לא יכול.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אין תגובה, אין תגובה.

קריאה: תודה.

יעקב מרגי: שתיקתי לא תתפרש כהודאה במה שאמרת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם האווירה, באמת – אבל הנושא הוא כבד מאוד.

יעקב מרגי: אין מי שלא "זכה" – נאמר את זה במירכאות כפולות – בצורה המפוקפקת של הצגת הדברים, צילום תוך-כדי של תמונות זוועה.

יעקב מרגי: קהות החושים של אותם אנשים שמצלמים.

יעקב מרגי: איפה כבוד האדם?

יעקב מרגי: איפה "בצלם אלוקים ברא אתו"?

יעקב מרגי: איך אפשר לעבור לסדר-היום כשדברים כאלה נעשים ואין פוצה פה, אין מוחה?

יעקב מרגי: איפה הימים שהזדעז

יעקב מרגי: ענו כשראינו חרק מתרסק לנו מתחת לרגליים?

יעקב מרגי: חרק.

יעקב מרגי: שלא לדבר על בעלי-חיים, בני-אדם.

יעקב מרגי: תמונות זוועה.

יעקב מרגי: זה נכנס אלינו הביתה לסלון, למכשיר, לכל מקום.

יעקב מרגי: ואני שואל את עצמי, מה קרה?

יעקב מרגי: איך הגענו לכך?

יעקב מרגי: אין שום הצדקה – לא כעס ולא תסכול.

יעקב מרגי: אנחנו פוגעים בעצמנו, פוגעים בחברה הישראלית, פוגעים בילדינו.

יעקב מרגי: יש תכונה, מה לעשות, תכונה אנושית, כשאדם רואה פעם אחר פעם – בפעם הראשונה הוא מזדעזע, מזיע, מצטמרר.

יעקב מרגי: בפעם השנייה הוא כבר פותח את האצבעות קצת, לראות חלק.

יעקב מרגי: בפעם השלישית, הרביעית והחמישית – נעשית לו כשגרה.

יעקב מרגי: אסור שתמונות כאלה יהיו אצלנו כדבר של מה בכך.

יעקב מרגי: אבל אנחנו אשמים; לא נוכל לומר שאנחנו לא אשמים.

יעקב מרגי: כמה פעמים דיברנו פה, בבניין הזה, בדיונים, הן בוועדות, הן במליאה מעל הדוכן, על סגנון.

יעקב מרגי: רק בשבוע שעבר ציינו את יום מיגור השיח האלים ברשת.

יעקב מרגי: מי שיכול היה לחייך על התקפה בוטה של טוקבקיסטים על פלוני או אלמוני, יגמור בתמונות זוועה של בני-אדם מתבוססים בדמם, ועוד להיות אדיש ולחייך.

יעקב מרגי: אמרו לי: מה אתה מציע הצעה לסדר-הום, הרי אי-אפשר לשלוט בזה; אתה לא תוכל, אי-אפשר לשלוט בזה.

יעקב מרגי: לכאורה, בואו נרים ידיים.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לנו.

יעקב מרגי: צריך לדבר על כך.

יעקב מרגי: צריך שמערכת החינוך תשדד מערכות, ותדבר בשיעורי חברה שיוקדשו לכך.

יעקב מרגי: אנחנו כנבחרי העם צריכים למחות.

יעקב מרגי: אחר כך נתפלא איך בחברה שלנו יש אנשים שמסוגלים לעשות לינץ' בבן-אדם.

יעקב מרגי: שלא נתפלא.

יעקב מרגי: אם לא ניאבק בתופעה הזאת, של אותן תמונות זוועה, נגיע גם לתופעות של לינץ', ועוד לינץ' ועוד לינץ'.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, חייב – זה לא ייגמר בדיון היום במליאה.

יעקב מרגי: כל ועדה שתידרש לדון בזה – אני אשמח אם זה יהיה אצלי בוועדה, בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: אם לא, אז בכל ועדה.

יעקב מרגי: אסור שנושא זה ירד מסדר-היום.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת יעקב מרגי, אחד מחברי הכנסת וראשי הוועדות הטובים שיש בבניין הזה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: כנסת נכבדה, זמן קשה, ואחרי אירועים, ושוב אירוע – פרסומים ותמונות קשות חוזרים שוב ושוב.

סופה לנדבר: אנחנו חייבים לזכור שגם אויבינו צופים במסכי טלוויזיה, בזוועה, בתמונות, ברצח, בשלוליות הדם, סכינים, אכזריות, ושוב דם.

סופה לנדבר: אסור להמשיך עם התמונות האלה; לא לתת במה לסיפורי "הצלחה", שנהרגים מחבלים, ערבים קיצונים.

סופה לנדבר: גם הם צופים, וזה מעודד אותם לאותם מעשים, לגל טרור ומעשי רצח.

סופה לנדבר: תמיד לזכור שילדים ונוער, ובכלל אזרחי המדינה, חשופים לכלי תקשורת, לטלוויזיה, לאייפונים.

סופה לנדבר: אתם יודעים בדיוק איך זה ילדים קטנים: נכנסים הביתה, ומייד טלוויזיה, מייד אייפון, מייד האצבעות שלהם מחפשות.

סופה לנדבר: פחד, חוסר ביטחון.

סופה לנדבר: בגלל זה צריכים למנוע באופן חוקי, לשלול הצגות ותופעות כאלה.

סופה לנדבר: חופש ביטוי ופרסומים באים לידי ביטוי גם בלי תמונות זוועה.

סופה לנדבר: אני מצטרפת לקריאה לצנזר.

אחמד טיבי: אני מודה לחברת הכנסת לנדבר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אייכלר.

אחמד טיבי: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבר אמרו החברים את עיקר הדברים, ואני רוצה רק להוסיף עליהם.

ישראל אייכלר: הרבה הרבה לעגו ליהדות החרדית שנזהרת ונשמרת מהאינטרנט ומהתמונות, טלפונים כשרים ואיסורים של הרבנים לילדים ולמבוגרים להסתכל בתמונות.

ישראל אייכלר: בהתחלה זה היה רק שאלה של תמונות תועבה ודברים כאלה.

ישראל אייכלר: היום מתברר שגם עצם ההתמכרות לווטסאפים ולדברים לא אסורים הופכת את האנשים, את המבוגרים והצעירים, למשועבדים.

ישראל אייכלר: אתה יכול לראות ארבעה אנשים חברים יושבים כל אחד עם הראש בתוך המכשיר, אף אחד לא אומר שלום אחד לשני, אלא אם כן הוא כותב לו את זה בווטסאפ או בכל מיני הצצות וציוצים בכל מיני מכשירים ואתרים למיניהם.

ישראל אייכלר: אנחנו רגילים לשמוע על הזוועה של צעירים שיוצאים לקחת סכין ולהרוג אנשים בידיעה שהם ייהרגו שם.

ישראל אייכלר: כולם אומרים שזה בגלל הסרטונים הזוועתיים שמראים להם.

ישראל אייכלר: אותו דבר כאשר רואים תמונות בצד הנרצחים, זה גם הורס את נפש האדם.

ישראל אייכלר: בפעם הראשונה האדם מזדעזע, בפעם השנייה כבר לא.

ישראל אייכלר: "אור החיים" הקדוש על התורה אומר: כתוב "ונתן לך רחמים ורחמך".

ישראל אייכלר: אחרי הפרשה של עיר הנידחת, הוא אומר: "המעשה הזה", כשהאדם הורג, אפילו שהוא צריך להרוג, "יוליד טבע האכזריות בלב האדם, כמו שסיפרו לנו כת הרוצחים במאמר המלך", זאת אומרת, אלה שמוציאים להורג אנשים, "כי יש להם חשק גדול בשעה שהורגים אדם כי נכרתה מהם שורש הרחמים והיו לאכזר.

ישראל אייכלר: והבחינה עצמה תהיה נשרשת ברוצחים".

ישראל אייכלר: לכן הקדוש-ברוך-הוא אמר: "ונתן לך רחמים", ולא מספיק, "ורִחמך" – יחזיר לך את הרחמנות שאתה עלול לאבד.

ישראל אייכלר: מי שרואה את הסרטונים האלה, הזוועתיים, שאנחנו רואים מתוך הפיגועים, בפעם הראשונה הוא מזדעזע, בפעם השנייה הוא כבר מתמכר ורוצה לראות עוד, ועוד ועוד.

ישראל אייכלר: אני רוצה דווקא לשבח את אותם כלי תקשורת שבימים האחרונים התחילו לטשטש קצת את הזוועה עצמה, את התמונות של ההרוגים כאשר הם נמצאים.

ישראל אייכלר: תראו את העיתונות החרדית, ואני אביא דוגמה מ"המבשר" ו"המודיע": הם דיווחו על פיגועי הדריסה שהיו אתמול, רואים פה את התמונה של הנרצח, אבל רואים אותו כמו שהוא היה נראה לפני, ולא, רחמנא ליצלן, כמו שהוא נראה מתחת למשאית, שזאת זוועת עולם, והמשפחות רואות את זה.

ישראל אייכלר: זה – לא יאומן כי יסופר.

ישראל אייכלר: לכן, כל אלה שדיברו על חופש הביטוי, ושאי-אפשר לעשות צנזורה – התורה אומרת שאדם צריך לצנזר את עצמו: "ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם".

ישראל אייכלר: שמירת העיניים מונעת את כל הדברים האחרים.

ישראל אייכלר: הנה יש לנו פה מציאות שאדם צריך לשמור את העיניים שלו לא רק מדברים שאנחנו קוראים להם דברים אסורים, אלא מדברים שלכאורה הם מותרים – לראות אדם הרוג.

ישראל אייכלר: זה משחית נפש מנפש עד בשר.

ישראל אייכלר: ולכן, כן צריך לעשות צנזורה על הדברים האלה, כי זה פוגע בנפש, כמו שחברת הכנסת אלהרר תיארה פה איך שזה פוגע בנפש ולא רואים את זה אפילו, את הפגיעה הזאת, רק מי יודע באיזה שנים זה ייראה.

ישראל אייכלר: לכן, בגלל סיבות ביטחוניות עושים צנזורה?

ישראל אייכלר: אולי – זה ביטחון העם, ביטחון הנפש של הציבור, גם של הילדים, וגם של המבוגרים, בעניין הזה כולנו ילדים.

ישראל אייכלר: ולכן, כן צריך להטיל – אני לא יודע איך אפשר לעשות את זה טכנית – צריך להטיל צנזורה; קודם כול צנזורה עצמית, אבל לאסור פרסום תמונות זוועה, לפחות לגבי ילדים.

ישראל אייכלר: ואם נעשה את זה נוכל גם לרסן את עצמנו, גם לא נהפוך – להשחית את הנפש.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים בפסוק הזה שוב: התורה אומרת "ונתן לך רחמים ורחמך".

ישראל אייכלר: אומרת הגמרא: "מלמד שכל המרחם על הבריות, מרחמים עליו מן השמים".

ישראל אייכלר: יש בזה זכות גדולה לעורר את מידת הרחמנות אצל בני-האדם כדי לעורר רחמי שמים.

ישראל אייכלר: אנחנו זקוקים להרבה רחמי שמים בימים האלה, והדרך הראשונה – להפסיק להפיץ תמונות זוועה.

ישראל אייכלר: אלה תמונות, אני לא רוצה להגיד "תמונות תועבה", כי לפעמים אלה תמונות של קדושים ושל אנשים מסכנים שנהרגו, אבל אלה תמונות אסורות כי הן משחיתות את הנפש.

ישראל אייכלר: האדם הוא מספיק אינטליגנטי לדעת שמישהו שנהרג, זה מספיק לשמוע כל רגע.

ישראל אייכלר: גם מזה החושים נהיים יותר ויותר קהים.

ישראל אייכלר: אבל להראות את זה בסרטונים, סרטוני זוועה כאלה, זה הורס את העולם.

ישראל אייכלר: אם מותר לי לומר משהו, לא רק ליהודים, אלא לעולם כולו: מי שרואה את סרטי הזוועה של "דאעש" – הרי במשך אלפי שנים אנשים הרגו, מדינות הרגו, אבל הסתירו מעשיהם; הייתה בושה להראות איך אני רוצח, איך אני עושה מעשי זוועה.

ישראל אייכלר: היום כל הקיום והתעמולה של "דאעש" הם שהם מראים: כמה אנחנו אכזריים – מעידים על עצמם.

ישראל אייכלר: זה משחית לא רק אותם, זה משחית גם את האנשים.

ישראל אייכלר: בפעם ראשונה שראינו ששורפים אדם, טייס ירדני, זה היה זוועת עולם.

ישראל אייכלר: פתאום היום, כל יום עוד מעשים אכזריים ועוד מעשים אכזריים.

ישראל אייכלר: העולם הופך לאכזר, ואם אנחנו נחיה בעולם של אכזריות, איך אנחנו נוכל לשמור על מידת הרחמים, שהיא המידה היהודית שאנחנו גאים בה ביותר?

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך מאוד.

אחמד טיבי: כבוד השר.

אחמד טיבי: שידור תמונות קשות – יש כל כך הרבה נושאים שהוא צריך לענות עליהם, חלקם קשורים אליו וחלקם לא כל כך.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני כמובן מבקש להודות לחברי הכנסת המציעים על העלאת הנושא לדיון.

יריב לוין: אני חושב שאין חולק על כך שהתמונות והסרטונים כפי שאנחנו, לצערי, עדים להם בשבועות האחרונים, הם קשים לצפייה, והם גם מעוררים שאלות, לרבות שאלות מוסריות ושאלות של ההשפעה שלהם על קטינים.

יריב לוין: אבל אני חושב שצריך לומר כמה דברים בצורה כנה: 1.

יריב לוין: אני חושב שהסדרה, וראוי את זה פשוט לדעת, כל נושא ההסדרה והפיקוח על התכנים המשודרים בטלוויזיה, ברדיו ובאתרי האינטרנט, ובכלל זה שידורי חדשות, לא נמצא בכלל בתחום סמכותו של משרד התקשורת, וטוב שכך – כי נדמה לי שאף אחד מאתנו לא היה רוצה שמשרד ממשלתי יפקח על התכנים.

יריב לוין: לכן, כל הנושא הזה נמצא בידי רגולטורים שונים שאמונים על שידורי הערוצים השונים – המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, מועצת הרשות השנייה לשידורי טלוויזיה ורדיו.

יריב לוין: אני, אם מותר לי להעיר משהו שנוגע לעמדתי האישית, אני בכלל חושב שיש יותר מדי רגולציה בכלל בתחום התקשורת.

יריב לוין: צריך לפתוח אותו, ובוודאי, אם כבר להטיל מגבלות על תכנים, ראוי שהדבר הזה ייעשה דרך הגורמים שאמונים על כך ולא דרך המשרד הממשלתי שמטפל בתחום התקשורת כולו.

יריב לוין: מהרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו נמסר לי שהפיקוח על זכייני הטלוויזיה מתבצע כמובן בהתאם להוראות הדין, בין היתר בהתאם לכללי הרשות השנייה.

יריב לוין: העורך הראשי של בעל הזיכיון או מי שמשדר הוא זה שקובע את התכנים המשודרים בהתאם לשיקול דעתו.

יריב לוין: יחד עם זאת, יש הוראות דין שקובעות אילו תכנים לא ניתן לשדר ואילו תכנים נדרשת התערבותו בשידורם, וזאת על מנת לשמור על איזון בין חופש הביטוי והצורך בשידור מידע חדשותי מדויק מחד גיסא, לבין הצורך בהגנה על הצופים מפני תכנים פוגעניים מאידך גיסא.

יריב לוין: האיזון אמור להתבצע כדבר שבשגרה על-ידי מנהלי חברות החדשות.

יריב לוין: כל תלונה שמתקבלת ברשות השנייה נבדקת ונבחנת לאור כללים אלו ולאור הוראות הדין האחרות הרלוונטיות, ויושבת-ראש מועצת הרשות השנייה אף הנחתה את כל מנהלי המורשים לשידורים בטלוויזיה וברדיו בסוגיה זו והדגישה בפניהם את הצורך לנהוג ברגישות מרבית בכל הנוגע לסיקור מעשי טרור.

יריב לוין: אני אוסיף ואומר שני דברים: 1.

יריב לוין: כפי שאמרתי קודם, אני חי בתחושה שיש רגולציית-יתר בכל התחום הזה, והתערבות יתר, ואני חושב שהדבר הזה בא ליתר שאת במקרים האלה, מכיוון שאם כבר צריך רגולציה והתערבות, אז צריך אותן במקרים האלה.

יריב לוין: כנראה העובדה שכל כך הרבה חברי כנסת כאן, שמייצגים מגוון רחב של דעות, הגישו את ההצעות לסדר-היום, ורואים את הדברים בסך הכול עין בעין – פירושו של דבר שכנראה במקום שצריך את הרגולציה הזאת לא מצליחים לעצב אותה נכון ולהשיג את המטרות.

יריב לוין: אני כשלעצמי חושב שמאוד מאוד קשה לתחום את הקווים האלה, אבל אני בהחלט חושב – זאת שאלה למחשבה: האם בכלל יש הצדקה לכל הנטל הרגולטורי הזה על הגופים האלה שאחראים לו.

יריב לוין: יש בכל אופן כפי שאתם יודעים מהלך לאיחוד, לפחות של הרגולטורים כולם, לגוף אחד.

יריב לוין: אני אומר עוד פעם, וזו דעתי האישית, אני לא בטוח שלא צריך ללכת אפילו צעד יותר רחוק בעניין הזה.

יריב לוין: ההערה השנייה, וגם אותה צריך להביא בחשבון – בהרבה מאוד מובנים אנחנו רודפים אחרי רכבת שיצאה כבר מזמן מהתחנה, משום שכל הניסיונות להגביל ולצמצם במדיה שהפכה כבר למסורתית, למרות שגם היא די חדשה – קרי, הרדיו, ובעיקר הטלוויזיה – כל הניסיונות האלה ניגפים בפני האינטרנט והרשת, ששם הדברים הם פתוחים כמעט לחלוטין.

יריב לוין: זה לא סוד שאותם סרטונים שכבר בטלוויזיה מצנזרים, או מטשטשים, או נמנעים מלשדר, כולם מוצאים אותם באינטרנט באותו רגע.

יריב לוין: בדרך כלל, אגב, אפילו התהליך הוא הפוך – הם עולים לאינטרנט ואחר כך – – –

קארין אלהרר: – – – מידע דחוי, אתה לא יכול – – –

יריב לוין: כן, נכון.

יריב לוין: – – – ואחר כך בטלוויזיה – – –

קריאה: – – – אותם – – –

יריב לוין: כן, נכון, נכון.

יריב לוין: – – – אני אומר: ואחר כך בטלוויזיה מקרינים אותם בצורה מטושטשת.

יריב לוין: זה נכון שבאינטרנט יש יותר אלמנט של בחירה, במובן הזה שאני יכול להיכנס, ומה שאני רוצה או לא, ובטלוויזיה זה פתאום בא לי מול העיניים, זה נכון.

יריב לוין: לכן אני חושב שעוד פעם, יש כללים, יש הגבלות, אני חושב שעושים, לא מראים את כל מה שמראים באינטרנט בטלוויזיה, את זה אנחנו יודעים.

יריב לוין: אבל אין שום ספק, אני אומר שוב, אני חושב שאי-אפשר להתווכח עם הרגש הכללי כפי שהובע פה, שמשהו בכללים האלה לא מספיק חד, לא מספיק ברור.

יריב לוין: איפה בדיוק מעבירים את הקו, קשה מאוד להגדיר.

יריב לוין: בהחלט, אני חושב שכדאי ונכון, ואני גם אדאג שכך יהיה, שהפרוטוקול של הדברים שנאמרו פה יועבר לרשות השנייה ויועבר למועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, על מנת שהן באמת יבחנו את הדברים במגבלות הלא-פשוטות שכל העניין הזה ממילא מגלם בתוכו.

יריב לוין: תודה.

אחמד טיבי: מה אתה מציע, אדוני השר?

יריב לוין: כפי שיבקשו המציעים, אין לי שום בעיה.

יריב לוין: אם רוצים לקיים דיון באחת הוועדות, אפשר; אם מסתפקים בתשובה – גם בסדר.

אחמד טיבי: להסתפק בדברי השר?

קריאות: – – –

קארין אלהרר: – – – אם הרגולטורים – – –

אחמד טיבי: אם יש אחד שלא מסתפק בדברי השר, אז לא מסתפקים בדברי השר ועוברים להצבעה.

קארין אלהרר: – – –

אחמד טיבי: בסופו של דבר, מצביעים אם לא מקבלים את דברי השר.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: עד אז – חכו, עוברים עכשיו לדעות אחרות.

אחמד טיבי: דעה אחרת – חבר הכנסת מיקי לוי, תפאדל.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נגד, אנחנו רוצים לחזק.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני מזדהה עם העמדה שהוצגה כאן.

מיקי לוי: ענייני אינו עמדה אלא המשבר הגדול והסערה המתחוללת לעת הזו בוועדת הכספים בנושא מפת הטבות המס.

מיקי לוי: התקציב שהונח על שולחן ועדת הכספים הוא 1.2 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: מפלגת הבית היהודי התעוררה בשעות האחרונות וביקשה לכלול את יישובי יהודה ושומרון במפת הטבות המס, למרות שהם לא נכללו מעולם במפת ההטבות.

מיקי לוי: זוהי סחיטה פוליטית.

מיקי לוי: ראש הממשלה התקשר ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני בדרישת 660 מיליון ש"ח ליישובי איו"ש – ואין לי בעיה עם זה – אבל רק 540 מיליון ש"ח ליישובים בתחום הקו הירוק.

מיקי לוי: מובן שגפני סירב ודרש 600 מיליון שקל נוספים.

מיקי לוי: הפלא ופלא – מרכז הכובד עובר ממדינת ישראל ליהודה ושומרון.

מיקי לוי: זו החלטה רעה של ראש הממשלה, הנתון לסחטנות פוליטית.

מיקי לוי: שוב הממשלה בוגדת ביישובי הפריפריה.

מיקי לוי: שר אוצר פחדן שלא לוקח החלטה – –

אחמד טיבי: תודה.

מיקי לוי: – – ומגלגל את ההחלטה לוועדת הכספים במקום לפתור אותה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בושה וחרפה.

יפעת שאשא ביטון: – – –

מיקי לוי: גלגלתם את זה לבג"ץ, תתביישו.

אורן אסף חזן: אתה צריך להתבייש – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן, יש לך עכשיו תור לדבר.

אורן אסף חזן: אתה חוצפן.

מיקי לוי: אתה אל תגיד לי חוצפן, אני אגיד את הדברים שאני רוצה.

אורן אסף חזן: אתה חוצפן.

אורן אסף חזן: אתה חבר כנסת חוצפן, שמנצל במה, בשעה של דיון כזה חשוב, להטיח אש נגד הקואליציה.

אורן אסף חזן: אתה חצוף.

מיקי לוי: אם אתה לא מכיר את ההוראות, תלך ותלמד.

מיקי לוי: מותר לי לעשת את זה, כאשר אני – – –

אורן אסף חזן: מותר זה דבר אחד; לא ראוי זה דבר אחר.

מיקי לוי: לך תלמד – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: מותר זה דבר אחד; לא ראוי זה דבר אחר.

מיקי לוי: – – –

אחמד טיבי: מיקי – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – בוא, תתנהג בכבוד ותשב במקום שלך.

מיקי לוי: – – –

אורן אסף חזן: שב במקום ואל תפריע.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

אחמד טיבי: התחלתי לספור דקה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בלי להתייחס להצגה הפתטית הזאת של חבר כנסת חצוף – אתעסק בנושא עצמו.

אורן אסף חזן: לפני כשבועיים, בנאומים בני דקה – – –

מיקי לוי: ישיבות – – – אני מבקש – – –

אורן אסף חזן: לפני כשבועיים עמדתי בנאומים בני דקה ונשאתי דברים, וביקשתי מהציבור בישראל שפעם אחת יהיה שותף למלחמה בטרור, למלחמה בפיגועים, וגם למלחמה בזוועות, ויעזור בחינוך; שיפסיק לצלם, לתעד ולשדר תמונות זוועה מאירועי פיגועים, מכיוון שזה משרת את אויבינו, שעורכים את אותם סרטים ומפיצים אותם כאילו כוחות הביטחון של ישראל – השוטרים, החיילים – פוגעים מתוך מניעי רצח והסתה, ולא באמת במלחמה נגד מחבלים צמאי דם.

אורן אסף חזן: בהמשך לאותם דברים אני רוצה להגיד היום: אתה, או כל אדם אחר, שלוקח מצלמה וחושב שהוא מגניב, שבסרטון של רגע שהוא מפיץ – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – אז הוא כזה "איני" וראשוני – הוא לא מבין שהכתם – והסכין – –

אחמד טיבי: זה מובן.

אורן אסף חזן: – – על לבם של אותם צעירים וצעירות, ילדים וילדות, שרואים את זה – היא לא רגעית; היא לא נשארת לרגע – –

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: ברשותך, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: – – היא חרותה לשנים רבות.

אחמד טיבי: המסר הגיע.

אורן אסף חזן: לכן, אנחנו צריכים למצוא כל דרך אפשרית להילחם בתופעה הזאת.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ינון מגל.

אורן אסף חזן: סליחה, אם הוא רוצה הוא יכול להגיש בקשה.

אחמד טיבי: אני אחליט בסוף.

אורן אסף חזן: לא לא, יש תקנון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי לוי, אני אענה לך עוד מעט.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ינון מגל.

ינון מגל: אני רוצה לפנות לראש הממשלה ולומר לו בעקבות הדברים שהוא אמר אתמול, שהוא בנה הכי מעט ביהודה ושומרון: קודם כול, בעיני זו תעודת עניות.

ינון מגל: אני חושב שאנחנו נגיע למצב, בקרוב, שנצטרך לעשות חושבים – –

קארין אלהרר: – – –

ינון מגל: – – עם הדבר הזה.

ינון מגל: ואני מבקש מראש הממשלה, כצעד ראשון לקראת בנייה ביהודה ושומרון, שיודיע שהוא מתנער מרעיון המדינה הפלסטינית.

ינון מגל: די.

ינון מגל: אי-אפשר לג'נגל כל החיים עם אמריקה, אובמה, אירופה, השמאל, התקשורת וכדומה.

ינון מגל: צריך להודיע שאין מדינה פלסטינית, כי זאת האמת.

ינון מגל: לא כי אני אומר את זה, ואפילו לא כי הוא יגיד את זה; כי לא תקום מדינה פלסטינית, כי זה לא יקרה, כי זה לא יכול לקרות, ודי לעניין.

ינון מגל: צריך להגיד את האמת, ומתוך זה להתחיל לבנות בנגב – ראש הממשלה, אתה עושה מעשה אולי הציוני ביותר מאז בן-גוריון, עם הסייבר בבאר-שבע – ולהעביר לשם חצי מיליון אנשים, לייהד את הגליל, ויהודה ושומרון והבקעה.

ינון מגל: אתה רוצה להביא קזינו לארץ-ישראל – בבקשה, תעשה את זה בבקעה.

ינון מגל: תקים לאס-וגאס בבקעה.

ינון מגל: תקים עיר ענקית שם.

ינון מגל: אף אחד לא יעלה על הדעת לצאת מבקעת-הירדן.

ינון מגל: בבקשה – –

מיכל רוזין: – – –

ינון מגל: – – ולבנות יישובים, בלי קשר לטרור ועם קשר לטרור.

ינון מגל: לבנות את הארץ – –

מיקי לוי: – – –

ינון מגל: – – בדרום, בצפון ובמזרח.

ינון מגל: לבנות את ארץ-ישראל כיעד ראשון – עוד מיליון יהודים ליהודה ושומרון ולבקעה.

ינון מגל: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים ילין: – – – הממשלה.

אחמד טיבי: נא להירגע, חבר הכנסת ילין.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שאשא ביטון, את רוצה מהצד?

אחמד טיבי: אומנם הייתה לך – – –

יפעת שאשא ביטון: הוועדה לזכויות הילד.

אחמד טיבי: זה – כן.

אחמד טיבי: אבל לפנים משורת הדין, בשל העובדה שחבר הכנסת אורן חזן אמר חמש פעמים וחצי את המילה "חצוף" לחבר הכנסת מיקי לוי, והוא ביקש – אם תסכים לדקה אחת בלבד מהצד, ארשה לך.

אחמד טיבי: חמש דקות מכאן לא ארשה לך.

נורית קורן: אפשר להצביע קודם, בבקשה?

אורן אסף חזן: לא לא, סליחה.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין.

אורן אסף חזן: סליחה, אדוני.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: דקה מהצד.

אורן אסף חזן: אתה ממציא את התקנון?

אחמד טיבי: לי קוראים אחמד, ואני יושב-ראש הישיבה.

אחמד טיבי: לי יש שיקול דעת.

אורן אסף חזן: אבל יש תקנון – – – להודעה אישית – – –

אחמד טיבי: בבקשה, נא לאפשר לו דקה.

אחמד טיבי: חמש פעמים אמרת לו חצוף.

אחמד טיבי: חתיכת חצוף, אמרת לו.

אורן אסף חזן: חמש וחצי?

אחמד טיבי: חצי זה החתיכה.

אחמד טיבי: החצי זה החתיכה.

מירב בן ארי: – – –

אורן אסף חזן: – – – תקנון.

אורן אסף חזן: שידבר דקה.

אחמד טיבי: אתה כנראה – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: נכון.

אורן אסף חזן: שידבר – – –

אחמד טיבי: דקה, ברשותך.

אחמד טיבי: מיקי לוי, חבר הכנסת, תתחיל.

מירב בן ארי: לקום ולדבר – – –

אחמד טיבי: תתחיל, תתחיל.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אתם מוכנים לאפשר לו?

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן, תאפשר לו.

אחמד טיבי: הוא מגיב לך.

מיקי לוי: בתקנון כתוב חד-משמעית שמותר להגיד את מה שאמרתי.

מיקי לוי: צא ולמד.

מיקי לוי: קודם כול, אתה אחד הוותיקים, היית הרי מפסיק אותי אם לא.

מיקי לוי: דבר שני – זה ממש לא מכבודי להתייחס.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: זה קטע אצלכם באופוזיציה – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד – בעד להעביר לוועדה.

אחמד טיבי: הכוונה היא שהוועדה המתאימה ביותר היא הוועדה לזכויות הילד.

אחמד טיבי: לכן אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד – הוא בעד העברה לוועדה; מי שנגד – הוא בעד הסרה.

אחמד טיבי: יאללה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

חיים ילין: אדוני, אני הצבעתי פעמיים, בסדר?

חיים ילין: שלא יהיו בעיות.

חיים ילין: לחצתי על הכפתור.

אחמד טיבי: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: אני רוצה לציין שההצעה לסדר-היום מדברת על שידור תמונות קשות לצפייה מזירות הפיגועים.

אחמד טיבי: התמונות שהיו פה לפני דקה הן תמונות קשות; לא פיגוע, מה שהיה פה עכשיו, אבל גם הן תמונות קשות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הודעה לסגן המזכירה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה לסגן המזכירה.

אחמד טיבי: החלטת הקבינט להטיל סגר, עוצר וכתרים על השכונות הערביות במזרח-ירושלים

אחמד טיבי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: החלטת הקבינט להטיל סגר, עוצר וכתרים על השכונות הערביות במזרח-ירושלים – הצעות לסדר-היום מס' 1243, 1253, 1254, 1274 ו-1275.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל רוזין, שלוש דקות, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בשבוע האחרון – אני פעם שנייה כבר עולה ומעלה את ירושלים על ראש שמחתנו, לצערי הרב.

מיכל רוזין: ירושלים מאז ומעולם הייתה סמל לשלום ולתקווה, לפלורליזם, לקדושה, אבל בשבוע האחרון היא סמל לבטונדות ולסכינאות, ובעיקר להפרדה וסגרגציה בוטה בין שכונות המערב למזרח.

מיכל רוזין: והסגרגציה הזאת לא התחילה עכשיו, בשבוע האחרון; עשרות שנים של פערים קשים בתקציבים, בתברואה, ברווחה, בחינוך, באכיפה – – –

אורן אסף חזן: בגלל זה – – –

מיכל רוזין: הקואליציה הזאת היא קואליציה של גפרורים שמתחרים מי יהיה הראשון להבעיר את השטח שתודלק כל כך הרבה שנים.

אורן אסף חזן: בגלל זה – – –

מיכל רוזין: קוראים לשכונות בירושלים – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן, לא להפריע.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אתה לא יכול להפריע לכל דובר.

אורן אסף חזן: – – –

מיכל רוזין: – – קני טרור, ושבוע לאחר מכן פועלים להקים חומה בתור העיר – אשליית הביטחון וחומרי בעירה חדשים לגפרור הבא מטעם ממשלת ישראל.

מיכל רוזין: כשדרשתי בשבוע שעבר להקים ועדת חקירה פרלמנטרית שתחקור איך הגענו לסיטואציה הזאת, למצב הזה, אמר לי סגן שר הביטחון בכבודו ובעצמו, כאן, מעל הבמה, הוא אמר בצורה חד-משמעית: אין שום הבדל בין מערב ומזרח העיר.

מיכל רוזין: אולי בירושלים של מעלה לא מצליחים לראות את הריסות הבתים, להריח את הזבל ואת הביוב ברחובות, אבל בירושלים של מטה ירושלים מעולם לא אוחדה.

מיכל רוזין: החלוקה בקירות, בבטונדות, רק מחדדת את האמירה הברורה של ממשלות ישראל: אנחנו לא מחויבים ל-40% מתושבי העיר, למעלה מ-300,000 נשים ואנשים שמתגוררים בשכונות מזרח-ירושלים.

מיכל רוזין: סיפחנו אתכם אבל אנחנו לא רואים בכם תושבים שווים ואתם לא חלק מהמרקם האנושי – –

אורן אסף חזן: הם לא שווים.

מיכל רוזין: – – של העיר הזאת.

מיכל רוזין: ואנחנו חווים את העוינות הזאת יום-יום בבתי-העסק, במלונות, ברחובות – ודרך אגב, לא רק בירושלים.

מיכל רוזין: אתמול בערב הגעתי לתמוך בחבר שיש לו מסעדה ביפו שעומדת ריקה, ואם המצב הזה יימשך, תוך חודש הוא יצטרך להכריז על פשיטת רגל, וכך עסקים רבים ביפו ובמקומות שונים בארץ.

אורן אסף חזן: מיכל, למה את לא מגנה את הפיגועים – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכל רוזין: סליחה.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת חזן, אתה מפריע לה.

אורן אסף חזן: שאלה עניינית.

אחמד טיבי: אני אוסיף לך חצי דקה בגלל ההפרעה.

מיכל רוזין: תודה.

אורן אסף חזן: שאלה עניינית.

מיכל רוזין: אמרתי בשבוע שעבר, ואני אחזור על זה שוב ושוב:

מיכל רוזין: הדרך היחידה למנוע טרור ולהילחם בטרור היא לא לעצום את העיניים.

מיכל רוזין: הטרור אינו גדל בחלל ריק; הוא תוצר של ייאוש ושל פחד.

מיכל רוזין: ובמקום לתת תקווה, ממשלת ישראל ממשיכה להצעיד אותנו לאחור, לעבר התהום.

מיכל רוזין: עם שלם הלך לישון אתמול בימי הרייך וקם היום בתקופת ממלכת דוד למשמע השר אורי אריאל, שברגליו הצית את המהומות באל-אקצא – –

ינון מגל: – – –

מיכל רוזין: – – שהלין שנתניהו בונה בירושלים פחות מדוד המלך.

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: טוב שלא – – – על הראש – – –

מיכל רוזין: אז זה מצטרף לקריאה של חבר הכנסת מגל לבנות לאס-וגאס במדבר.

מיכל רוזין: אתם אכן ממשלה של מהמרים.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: – – –

מיכל רוזין: אתם מהמרים על חיינו ועל חיי ילדינו ועל התקווה לדורות הבאים.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת רוזין.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עזריה, בבקשה.

אורן אסף חזן: המקום שלך במזרח-ירושלים או בעזה עם החברים שלך, שם המקום שלך.

רחל עזריה: למה, אורן, בשביל מה.

רחל עזריה: באמת.

אורן אסף חזן: אל תפריעי – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – אין לכם טיפת בושה – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

קריאה: – – –

רחל עזריה: אני מאוד אוהבת את ירושלים.

רחל עזריה: ירושלים היא בעיני – אני לא מבינה איך אפשר לגור במקום אחר, עם כל האהבה לאנשים שבוחרים לגור במקום אחר.

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: אפשר, תאמיני לי שאפשר.

רחל עזריה: אני חושבת שאם התפללנו אלפיים שנה לחזור לירושלים ויש לנו הזדמנות לחיות בעיר הזאת – מבחינתי זה נס שמתחולל כל יום מחדש, היכולת לגור בעיר הזאת.

רחל עזריה: אני חושבת שזו עיר מופלאה גם כי היא מצליחה להחזיק בתוכה אנשים מאוד מאוד שונים, שבדרך מאוד מורכבת מחפשים את הדרך לחיות ביחד, ותאמינו לי שהרבה קבוצות בירושלים היו רוצות שיהיו קבוצות שייעלמו, ואנחנו עדיין עושים מאמץ יומיומי להחזיק את המרקם של העיר הזאת.

רחל עזריה: וכמעט כל דיון על ירושלים בכנסת, כמעט כל דיון הוא רק על הקושי בירושלים ורק על הסכסוכים בירושלים.

רחל עזריה: ועכשיו, מה שאנחנו צריכים – תאמינו לי, כולם יודעים מה מורכב בירושלים, אבל עכשיו מה שאנחנו צריכים זה לא לעמוד פה, לחבוט מצד לצד, על כל הקשיים שיש בירושלים, אנחנו צריכים שאזרחי מדינת ישראל, ובטח האנשים שיושבים פה, שיבואו ויתמכו בירושלים.

רחל עזריה: אנחנו צריכים עזרה כדי לוודא שהעסקים יצליחו בירושלים, אנחנו צריכים מנהיגות שתראה שאנחנו ממשיכים את היום-יום שלנו בעיר הזאת.

רחל עזריה: בסופו של דבר, אנחנו בירושלים יודעים שאנחנו סוג של פיילוט בכלל למדינת ישראל.

רחל עזריה: כל קושי שיש בירושלים מהר מאוד מגיע למקומות אחרים.

רחל עזריה: וככל שאנחנו נשכיל לאחד כוחות ולעבוד ביחד לטובת העיר הזאת, ככה בסופו של דבר נוכל להצליח יותר במדינת ישראל.

רחל עזריה: ההחלטה לייצר את הסגר או את הכתר בשכונות במזרח העיר, אני חושבת שחלק מהעניין זה שכשהבעיות הן קטנות אנחנו לא רוצים להתמודד אתן.

רחל עזריה: ובמדינת ישראל, כל פעם שיש משהו קטן, שהוא רק מתחיל, אנחנו דוחים את זה לאחר כך, אבל אחר כך ההתמודדות היא הרבה יותר קשה.

רחל עזריה: אנחנו יודעים על שכונת ג'בל-מוכבר כבר הרבה מאוד זמן, ואנחנו יודעים מאיפה מגיעים המפגעים, אנחנו יודעים על הבעיה, אבל כל פעם אנחנו מעדיפים לחשוב שאולי אחר כך יהיה יותר קל לטפל.

רחל עזריה: שנתיים תושבי ארמון-הנציב סובלים מהתנכלויות, ושנתיים כל פנייה נענית בזה שזה עדיין לא נורא.

רחל עזריה: אבל עכשיו המצב נורא, ועכשיו הזמן לעשות שני דברים.

רחל עזריה: קודם כול, לזהות איפה הבעיות ולפתור אותן, ודבר שני, תפרגנו לעיר הזו.

רחל עזריה: מה שאנחנו נצליח פה, בסופו של דבר זה מה שיעזור בכל מקום אחר.

רחל עזריה: תודה.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת עזריה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, או זוהר מיקי מכלוף, או מכלוף זוהר מיקי – –

קריאה: הוא לא כאן.

אחמד טיבי: – – והוא לא פה.

אריה מכלוף דרעי: למה אתה – – –

אחמד טיבי: הדגשתי את המכלוף, אריה, בגללך.

קריאה: – – – אנשים.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אסור, אסור.

אחמד טיבי: רק המזכירות, מגישים בקשה.

אחמד טיבי: לא, לא, אי-אפשר.

אחמד טיבי: "ממנוע".

אחמד טיבי: "ממנוע".

אחמד טיבי: "ממנוע".

זוהיר בהלול: דוקטור, הזמנת תשעה אנשים.

אחמד טיבי: אני מבקש מסגן היושב-ראש יואל חסון להחליף אותי כדי שאני אומר את דברי משם.

אחמד טיבי: פעם עשיתי משהו אחר, אבל – – –

מיקי לוי: זה היה יותר מוצלח.

יואל חסון: פעם דיברת מפה.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: אם לא היית פה, היית – – –

חיים ילין: תזיזו לו את כוסות המים בבקשה, שלא יהיו בעיות.

יואל חסון: בגלל שלא הייתי פה, עשית את זה.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: היה מוצלח, אבל.

זוהיר בהלול: מר חסון – –

יואל חסון: כן, אדוני.

זוהיר בהלול: – – לא צריך תקופת צינון מישיבתו שם לעמידתו פה?

יואל חסון: היא בדיוק עברה, 30 שניות.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: מיקי.

יואל חסון: קיבלת הטבת סגן יושב-ראש, חמש דקות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

מיקי לוי: חיים לא מכיר את זה שנתת לעצמך זכות דיבור.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני לא אתחיל לדבר על הנושא שביקשתי.

אחמד טיבי: אני אדבר על נושא שכנראה קשור, והוא יותר אקטואלי, וזה הגילוי ההיסטורי החדש של ראש הממשלה מאתמול מול הקונגרס הציוני.

אחמד טיבי: הוא אמר שאדולף היטלר לא התכוון להשמיד את היהודים אלא שחאג' אמין אל-חוסייני שכנע אותו, לחץ עליו, הפעיל עליו לחץ פיזי מתון – – –

חיים ילין: טלטולים, קוראים לזה.

אחמד טיבי: טלטל אותו, שכנע אותו – – –

ינון מגל: אחמד, יש חולק על זה שהוא היה נאצי?

אחמד טיבי: ואז – –

ינון מגל: יש חולק על זה שהוא היה נאצי?

אחמד טיבי: – – אז, הוא השתכנע.

ינון מגל: יש חולק על זה שהוא היה נאצי?

אחמד טיבי: היטלר לא היה נורא כל כך – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – – לא אמר.

אחמד טיבי: הוא אמר שהוא לא רצה – לא, לא רצה.

אחמד טיבי: היה לחץ מכיוון אחר.

אחמד טיבי: הכיוון האחר הזה קשור למצב הנוכחי – –

אורן אסף חזן: אתה צודק – – –

אחמד טיבי: – – הוא ערבים, פלסטינים, שטוענים שיש כיבוש.

אחמד טיבי: זו טענה שקרית, אליבא דראש הממשלה, והם, הערבים האלה, אומרים שיש התנחלויות, והערבים משקרים כי אליבא דראש הממשלה אין התנחלויות.

אחמד טיבי: ולכן, המצב הזה חושף בפנינו פן אחר באישיותו של ראש הממשלה, שהוא פן מסוכן: שכתוב ההיסטוריה כדי לחזק את עמדתך הנוכחית הפוליטית – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – ובצורה שפוגעת בהיסטוריה של העם שלך, שמבטלת את הפשע הנורא ביותר בהיסטוריה המודרנית.

אחמד טיבי: מישהו צריך ללמד את ראש הממשלה בנימין נתניהו, שהוא ראש ממשלה יהודי, פרק בהיסטוריה של העם היהודי ובהיסטוריה מודרנית.

אחמד טיבי: אם אין אף אחד, אני מציע לראש הממשלה לחזור ולהקשיב לנאום שלי מעל הדוכן הזה על השואה, כדי שילמד מהו הפשע הנורא ביותר בהיסטוריה, מי ביצע אותו, מתי התקבלה ההחלטה, איך התקבלה ההחלטה, מי סבל ממנה, מי היה קשור בה ומי מכחיש אותה.

אחמד טיבי: כי על פניו, בגלל ההצהרה הזאת מישהו יכול לטעון שראש הממשלה הוא מכחיש שואה.

אחמד טיבי: מילא הוא מכחיש כיבוש, אבל להכחיש גם שואה?

אחמד טיבי: ראש ממשלה יהודי?

אחמד טיבי: האיש הזה שונא את הערבים ואת הפלסטינים כל כך חזק, בצורה פתולוגית, עד כדי כך שהוא מוכן להכשיר את השרץ הנורא מכול, את תיאוריית הגזע הנאצית, שבעטייה נטבחו מיליוני בני-אדם, לרבות 6 מיליון יהודים.

אחמד טיבי: אני מציע לראש הממשלה לא רק להוציא בכל חצי שעה הודעת פוסט מתקנת בפייסבוק; אני מציע לראש הממשלה להרכין ראש בבושה, להסמיק ולהתנצל, בעיקר בפני ניצולי השואה.

אחמד טיבי: ואני רוצה לומר לו, בתור ערבי ובתור פלסטיני: הייתה לנו נכבה, העם שלנו התרסק ב-1948, גורשנו, בתינו הוחרבו, העם שלנו הוגלה, גורש, נעצר, עדיין יש כיבוש מ-1967.

אחמד טיבי: די, כל זה מספיק, לא צריך להעמיס עלינו גם את הנטל ההיסטורי של השואה, שהיא הדבר הנורא מכול.

אורן אסף חזן: איזה מזל שיש לנו אותך.

אורן אסף חזן: איזה מזל שיש לנו אותך.

אחמד טיבי: אני מרגיש מאוד מאוד נבוך היום לומר את הדברים האלה על ראש הממשלה, אפרופו הקמפיין של שקר שהוא מייחס לאחרים.

אחמד טיבי: אני במקרה כזה, אני במקומו של ראש הממשלה, הייתי מסתתר לי בפינה קטנה, קורא ספר של אחד ההיסטוריונים היהודים, קורא ספר של ההיסטוריה המודרנית, "עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי", הולך לבקר בווילה ואנזה – – –

ינון מגל: אתה מלמד אותו היסטוריה?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: בנאומים של טיבי על השואה ובנאומים של ביבי על השואה, הוא צריך להתבייש.

אחמד טיבי: ואתה כאיש ימין צריך למתוח ביקורת עליו ולהרגיש מבוכה, להסתתר.

אחמד טיבי: אתה צריך להסתתר מתחת לשולחן, מתחת לכיסא, כי אתה חבר אתו באותה קואליציה, ועוד מפסיק אותי כאשר אני אומר דברים שהם עובדה היסטורית.

אחמד טיבי: אני במקומכם הייתי נכנס עשרה מטר מתחת לאדמה, מסמיק, ורק כשמאפשרים לי מוציא את הראש מתחת לאדמה.

אחמד טיבי: אוי לה לבושה.

אחמד טיבי: אוי לה לבושה.

ינון מגל: אחמד, מבחינה היסטורית – – –

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

ינון מגל: עוד לא נתת תשובה אם היה בית-מקדש.

ינון מגל: אתה בודק את זה?

קריאה: היה.

אחמד טיבי: התשובות שלך על הדברים שאמרתי הן פתטיות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: בשבוע האחרון שמעתי טענות הזויות, כאילו ירושלים בירת ישראל לא מאוחדת, כאילו חלילה העיר נחלקה.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית, צר לי להזים את השמועות: העיר לא מחולקת.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נמצאים במצב ביטחוני חדש-ישן, שאנו נותנים לו מענה – כוחות צבא ומשטרה נכנסים לאן שצריך ועושים עבודתם על הצד הטוב ביותר.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי רוצה להזכיר מתי ירושלים באמת הייתה מחולקת: היא הייתה מחולקת משנת 1948 עד שנת 1967.

מכלוף מיקי זוהר: ואתם יודעים למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי יהודים גורשו מהעיר העתיקה.

מכלוף מיקי זוהר: הם גורשו מנווה-יעקב, הם גורשו מסילואן.

מכלוף מיקי זוהר: אלה שמטיפים לנו על חופש דת שוכחים שהיהודים באותה תקופה לא היו יכולים להגיע לכותל המערבי ולא להר-הזיתים.

יואל חסון: והיום הם יכולים?

מכלוף מיקי זוהר: היום ברוך השם הם עושים זאת.

יואל חסון: היום הם יכולים?

מכלוף מיקי זוהר: הם עושים זאת.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומנם לא קל – –

יואל חסון: אתה לא מתבייש להגיד את זה?

מכלוף מיקי זוהר: – – וזה אף פעם לא יהיה קל – –

יואל חסון: – – – תחת שלטון נתניהו ירושלים חולקה.

מכלוף מיקי זוהר: – – אבל זאת משמעות של עיר לא מחולקת.

יואל חסון: אתם חילקתם אותה בבטונדות, בחומות.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, אם יש צורך – נטיל סגר, אם יש צורך – נטיל עוצר – –

יואל חסון: תראה לי הורים שמוכנים לשלוח את הילדים שלהם לכותל היום.

מכלוף מיקי זוהר: – – ונכתר את השכונות הערביות.

יואל חסון: תראה לי הורים שמוכנים.

מכלוף מיקי זוהר: נעשה כל מה שניתן לעשות על מנת להחזיר את הביטחון לתושבי ירושלים ולהדוף את גל הטרור הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אם ליריבינו יש הצעות אחרות לפתרון, חבר הכנסת היקר – –

יואל חסון: חסון.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, זה בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: חסון, אני יודע, אבל אתה בשבילי גם יקר.

חיים ילין: חסון ויקר.

מכלוף מיקי זוהר: חסון ויקר.

מכלוף מיקי זוהר: – – תציעו זאת לציבור, ושהציבור יחליט.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע ואתם יודעים שב-17 במרס 2015 הציבור החליט בצורה משמעותית – הוא החליט נתניהו והליכוד.

יואל חסון: הוא התחרט מאז.

יואל חסון: הוא התחרט.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה, אני אתקן את עצמי: הוא החליט הליכוד ונתניהו, אבל הוא החליט.

מכלוף מיקי זוהר: יותר מכך, אתם, חברינו השמאל, הצעתם פתרונות מדיניים.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו יודעים איך הסתיימו הפתרונות האלו – הם הסתיימו בטרור, הם הסתיימו באינתיפאדות, הם הסתיימו באלימות.

מכלוף מיקי זוהר: ובכלל, לפני שמדברים על שלום מדומה – –

יואל חסון: עכשיו זה שווייץ.

מכלוף מיקי זוהר: – – בואו נדבר על סוגיות בסיס עכשיו, ברשותכם.

חיים ילין: – – – על שרון שבנה את מדינת ישראל, שמאלן – – –

מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, בואו נדבר על סוגיות בסיס.

חיים ילין: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא עוצר אותם?

אורן אסף חזן: היושב-ראש, למה אתה לא עוזר לו?

אורן אסף חזן: למה אתה לא מגן עליו?

אחמד טיבי: אני מוסיף לך זמן.

מכלוף מיקי זוהר: רק אם אפשר להשלים את דברי.

אחמד טיבי: אני מוסיף לך זמן.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

אורן אסף חזן: מה זו האפליה הזאת, אדוני היושב-ראש?

מכלוף מיקי זוהר: סוגיות בסיס – – –

אחמד טיבי: אני מוסיף לו, אני מוסיף לו זמן, בגללכם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יואל חסון: של נעליך מעל רגליך כשאתה מדבר על אריאל שרון.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שהדברים קשים – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון, אני אוסיף לו – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני דיברתי על אריאל שרון?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מדברים על אריאל שרון.

אחמד טיבי: אני מוסיף לו דקה בגללכם.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק אמרתי את הנתונים.

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: תמשיך.

אורן אסף חזן: הוא צודק.

אורן אסף חזן: הוא צודק.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו, אדוני היושב-ראש – –

חיים ילין: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת ילין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: – – עכשיו אני באמת צריך אותך – –

אורן אסף חזן: – – – אריק שרון – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – כי הסוגיה הבאה חשובה.

אורן אסף חזן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: למי שייך הר-הבית?

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן, פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

מכלוף מיקי זוהר: למי שייך הר-הבית?

אורן אסף חזן: לא קראת אותי פעם ראשונה.

אחמד טיבי: היה.

אחמד טיבי: היה.

אורן אסף חזן: לא קראת אותי.

אחמד טיבי: לפני חצי שעה.

אורן אסף חזן: לא קראת אותי.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת טיבי, למי שייך הר-הבית?

מכלוף מיקי זוהר: זו השאלה.

מכלוף מיקי זוהר: על-פי היסטוריונים מוסלמים, בתוך החראם, בתוך הר-הבית, יש מקום שנקרא כיפת-סולימאן.

מכלוף מיקי זוהר: על-פי האמונה המוסלמית, זהו המקום שבו התפלל שלמה המלך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, שלמה המלך בכבודו ועצמו הוא זה שחנך את בית-המקדש.

מכלוף מיקי זוהר: אימאם טבארי, פרשן קוראן ידוע, מצטט את מוחמד כמי שאומר כי שני המסגדים, אל-אקצא וכיפת-הסלע, נבנו באותו מקום שהיה מקדש שלמה.

מכלוף מיקי זוהר: השיח' עבדול חאדי פאלאזי, ראש הקהילה המוסלמית באיטליה, כבר הודה כי הטענה שאל-אקצא שייך לפלסטינים היא עיוות כתבי הקודש של האסלאם.

מכלוף מיקי זוהר: ובכלל, כפי שהמוסלמים באירופה ובארצות-הברית נהנים מחופש דת ואין להם שום בעיה להתפלל במסגד תחת ריבונות של ממשלה אחרת שבשטחה נמצא כמובן המסגד, כך גם פה על המוסלמים בישראל, שוודאי וודאי נהנים מחופש דת – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: – – לקבל ולכבד את ריבונות ישראל על הר-הבית, והם אלה שצריכים להפסיק ולהפר שם את הסטטוס-קוו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יענה השר זאב אלקין בשם הממשלה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ניסיתי למצוא איזה חוט מקשר בין כל הדוברים שדיברו בכותרת הזאת שהושמה כאן ככותרת להצעה לסדר-היום.

זאב אלקין: אני מודה ומתוודה, לא מצאתי, כי הכותרת של הדיון, לפחות כפי שמופיעה על סדר-היום, היא: החלטת הקבינט להטיל סגר, עוצר וכתרים על השכונות הערביות במזרח-ירושלים.

זאב אלקין: אני תכף אגיד כמה מילים על הכותרת, כי אני לא מכיר את החלטת הקבינט המוזכרת כאן.

זאב אלקין: יושב כאן חברי השר אריה דרעי, הוא יושב אתי באותו קבינט.

זאב אלקין: אני לא יודע אם אתה זוכר שהחלטנו למשל להטיל עוצר על השכונות הערביות במזרח-ירושלים.

זאב אלקין: יכול להיות שהיה רגע אחד שיצאתי ופספסתי, אז אתה אולי תרענן את זיכרוני.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע מה פורסם בערוץ 2, אדוני.

זאב אלקין: זה נכון, צריך לבדוק את זה.

זאב אלקין: אבל לא הייתה שום החלטת קבינט על עוצר.

אריה מכלוף דרעי: ודאי שלא.

זאב אלקין: זה נכון שאם צריך, קיבלה המשטרה סמכויות להטיל סגר, אבל גם לא ידוע לי שבאיזו שכונה אחת במזרח-ירושלים הוטל סגר בסופו של דבר.

זאב אלקין: כל מה שהיה ועדיין נמשך – – –

אריה מכלוף דרעי: בוודאות.

אריה מכלוף דרעי: בוודאות לא – – –

זאב אלקין: אני יודע, נו.

זאב אלקין: כל מה שהיה בינתיים, לפחות ברמת הביצוע – באותם מקומות שהמשטרה החליטה לנכון, יש מחסומי בדיקה.

זאב אלקין: נכון שיש מחסומי בדיקה, ואני תכף ארחיב על כך, אבל לפחות זאת כותרת הדיון, וראיתי מחובתי לתקן במקצת את הכותרת לפרוטוקול, כי אחר כך ייכנסו דברים לספרי ההיסטוריה, ואחר כך ההיסטוריונים בדורות הבאים יכתבו על סגר ועוצר ומי יודע מה שהיה כאן בשכונות מזרח-ירושלים.

זאב אלקין: אבל לפחות כאן אני מבין את הנושא, וחברת הכנסת רוזין דווקא ניסתה לכוון לנושא הזה.

זאב אלקין: יש בינינו מחלוקת אידיאולוגית עמוקה לגבי מה שקורה במזרח-ירושלים, ועוד יותר עמוקה לגבי מה שצריך לקרות במזרח-ירושלים, אבל הדברים היו מקושרים.

זאב אלקין: כששמעתי אותך, אדוני יושב-ראש הישיבה, לא הבנתי מה הקשר בין דבריך לבין כותרת הדיון שבשמו נאמת.

זאב אלקין: זו אומנם זכותך המלאה.

אחמד טיבי: כמו הקשר בין חאג' אמין אל-חוסייני להחלטה ההיא.

אחמד טיבי: אין קשר.

זאב אלקין: זו אומנם זכותך המלאה לדבר על כל דבר אחר שבעולם.

זאב אלקין: יכולת גם לשיר את "התקווה" פה שלוש דקות, אולי גם לזה נגיע פעם.

אחמד טיבי: בוקרה פיל מישמיש.

זאב אלקין: אבל אני חושב שבהחלט זה דבר מאוד סימפטומטי, שמכל הדוברים, היחיד שלא עניין אותו מצבם של הערבים בשכונות מזרח-ירושלים, ולא אמר על זה מילה למרות שזו הכותרת, זה אתה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: זו נקודה מעניינת.

זאב אלקין: אגב, זו לא הפעם הראשונה שזה קורה.

אחמד טיבי: הנושא של דברי ראש הממשלה יותר כואב ויותר חזק, לא פחות, וכבר דיברתי אתמול על הנושא של ירושלים, כאן, מעל – – –

זאב אלקין: לא, פשוט לימדו אותי שבדרך כלל כששמים הצעה לסדר-היום מדברים על הנושא, אבל הרצון – – –

אחמד טיבי: אתה לא מכיר את התקנון, אדוני.

זאב אלקין: אמרתי: זכותך לדבר על מה שאתה רוצה, אפילו לשיר את "התקווה", ולא הייתי מונע ממך זאת.

זאב אלקין: אבל בהחלט הרצון לנגח את ראש הממשלה כמובן גובר על הדאגה לערבים בשכונות מזרח-ירושלים.

זאב אלקין: אגב, זו לא פעם ראשונה שאני פוגש את זה.

זאב אלקין: אני הרבה שנים בבית הזה, וכבר יצא לי לחוות חוויה מרתקת, כשוועדת החינוך יוצאת לסיורים לראות את מצב הכיתות במזרח-ירושלים, ואני לא מצאתי שם, באותם סיורים, אף אחד מחברי הכנסת ממה שהיום קרוי הרשימה הערבית המשותפת; אז זה עוד היה שלוש מפלגות.

זאב אלקין: מצאתי שם חברי כנסת ממפלגות אחרות של הבית, כולל את עצמי, כי היה אכפת לי מה קורה, המחסור בכיתות במזרח-ירושלים.

זאב אלקין: את אדוני לא ראיתי שם, וגם את חבריו – –

מיכל רוזין: אז אולי יגיד לי אדוני מה נעשה על-ידי ממשלת ישראל במזרח-ירושלים?

מיכל רוזין: – – –

זאב אלקין: – – וגם את חבריו לסיעה לא ראיתי שם.

זאב אלקין: עכשיו, לאחר כמה הערות אלה, שבעיני משקפות היטב – – –

יואל חסון: אדוני השר, אני רוצה לומר לך משהו.

מיכל רוזין: אתה גם לא עונה לעניין ובורח למה שנוח לך.

מיכל רוזין: תגיד מה נעשה במזרח-ירושלים.

מיכל רוזין: – – –

זאב אלקין: לא, אני עונה לדוברים.

זאב אלקין: כשיש דובר שזאת החלטתו, במסגרת הכותרת הזאת, לדבר על ראש הממשלה, מחובתי להעיר לו על מה הוא התבקש לדבר ולכאורה על מה מעניין אותו ומה לא.

יואל חסון: השר אלקין, אני רוצה לשאול אותך שאלה – – –

זאב אלקין: אנחנו הגענו לשעת שאלות במקום אי-אמון, אני מבין, כחלק מהשינוי הדרמטי הצפוי.

יואל חסון: איך אתה מרגיש שבממשלה הראשונה שאתה מכהן מחלקים את ירושלים?

זאב אלקין: אוקיי, אז כנראה חבר הכנסת חסון לא הקשיב היטב לדברי.

יואל חסון: השתדלתי.

זאב אלקין: אני מבין שחברי החלק הזה של האולם, לפחות החלק היותר-קרוב לדוכן כאן – אנשי יש עתיד, יש להם עמדה, לפחות באופן מוצהר, אחרת בנושא של ירושלים – אני מבין שאנשי המחנה הציוני פשוט לא יכולים להתאפק ומחכים עד לרגע שסוף-סוף יחלקו את ירושלים.

יואל חסון: נו, באמת.

זאב אלקין: אז מבחינתם הם שמחים לפרש כל דבר כמו סימני הגאולה, כאותם יהודים שכל כך ציפו לביאת המשיח, אז כל דבר הם מייד רצו לפרש כסימני הגאולה.

זאב אלקין: אז אני אצטרך לאכזב אתכם.

זאב אלקין: תצטרכו עוד לחכות, אף אחד לא מחלק את ירושלים.

זאב אלקין: אגב, זה מאוד מעניין, כשעקבתי אילו כלי תקשורת היו מעוניינים להציג את ההחלטות הביטחוניות של הקבינט כחלוקת ירושלים, הראשון והמוביל בהקשר הזה היה עיתון "הארץ".

זאב אלקין: הוא נורא הזדעק: חס וחלילה, מחלקים כאן את ירושלים.

זאב אלקין: ואתה מייד רואה למי יש אינטרס להעלות את הנושא הזה על האג'נדה.

זאב אלקין: אז כנראה, כוחות השמאל כבר התייאשו מזה שאי-פעם הם יגיעו לשלטון ויצליחו באמת לחלק את ירושלים, אז הם כבר מעדיפים בכל דבר לראות איזשהו סימן של גאולה מתקרבת.

מיכל רוזין: איזה התפתלות – – – בלי כלום.

זאב אלקין: אף אחד, חברי חברי הכנסת, לא חילק את ירושלים.

זאב אלקין: יש היום גל פיגועים שיוצא – מחלק, אגב, לא מכל השכונות של מזרח-ירושלים, ולכן גם לא בכל השכונות יש אפילו מחסומים היום.

מיכל רוזין: מה עשיתם?

מיכל רוזין: מה עשיתם כדי לאחד?

זאב אלקין: אבל באותן השכונות שמהן יוצא גל פיגועים וגל מפגעים, חובתה של המשטרה לפגוש את הטרור, לא לחכות עד שהוא יגיע ויתקוף, אלא כתמיד, כפי שלמדה מדינת ישראל, את הטרור תוקפים אצלו בבית; לא מחכים עד שהוא מגיע אליך.

זאב אלקין: ולכן, חובתה לעשות מחסומים ולעשות בדיקות, ולנסות לתפוס את המפגעים, כדי שהם יצטרכו להתעמת עם השוטרים והחיילים, ולא עם ילדים בני 13, כפי שקרה בשכונת פסגת-זאב.

זאב אלקין: ואגב, כדאי גם להבין למה יוצא אותו גל טרור.

זאב אלקין: לצערי, לך, אדוני היושב-ראש, כחלק מחבריך, יש אחריות כבדה ביותר לדם שנשפך היום ברחובות מדינת ישראל.

אחמד טיבי: מי הם חברי?

זאב אלקין: כי אתה ואנשים כמוך, שמפיצים שקרים – בידיעה מוחלטת של מה שמדינת ישראל עושה בהר-הבית – על כביכול רצונות לשנות את הסטטוס-קוו, אתם אחראים לדם שנשפך, גם של יהודים וגם של ערבים.

אחמד טיבי: אני – – –

זאב אלקין: אתה באופן אישי, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני – – –

זאב אלקין: אתה צריך לא לישון טוב בלילה – –

אחמד טיבי: אני מבקש אותך – – –

זאב אלקין: – – ולחשוב על כל מי שנהרג – –

אחמד טיבי: הקשבתי לך, הקשבתי לך.

אחמד טיבי: נאמרים פה – –

זאב אלקין: – – בשבועות האחרונים – –

אחמד טיבי: – – נאמרים פה – – –

זאב אלקין: – – מה חלקך במה שקרה.

אחמד טיבי: נאמרים פה דברים קשים, חסרי תקדים – –

מיכל רוזין: – – –

אחמד טיבי: – – גם לחבר כנסת, אבל בעיקר – –

מיכל רוזין: – – – של פירומנים.

אחמד טיבי: תרשי לי.

אחמד טיבי: – – ליושב-ראש הישיבה.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך לחזור בך מייד מהדברים שאמרת.

אחמד טיבי: אם לא תחזור בך, אני מוריד אותך מעל הדוכן.

זאב אלקין: אין לך זכות להוריד אותי מעל הדוכן, לפי הפרוטוקול.

אחמד טיבי: אני מבקש להוריד את השר מעל הדוכן מייד.

זאב אלקין: אין לך זכות להוריד אותי מהדוכן.

אחמד טיבי: אני מבקש להוריד את השר מעל הדוכן מייד.

זאב אלקין: כנראה הדברים – – –

אחמד טיבי: אתה מסית.

אחמד טיבי: אתה מסית נגדי – –

זאב אלקין: כנראה הדברים כואבים לך.

אחמד טיבי: – – הסתת דם.

אחמד טיבי: זו הסתה חסרת אחריות.

זאב אלקין: סוף-סוף אמרו לך את האמת בפנים, אחמד.

אחמד טיבי: אתה עשית מעשה נקלה.

זאב אלקין: סוף-סוף אתה רואה את – – –

אחמד טיבי: זאת הסתה נגד יושב-ראש הישיבה.

זאב אלקין: בוא, תישיר את מבטך אל הציבור הישראלי – – –

אחמד טיבי: אני מבקש להוריד את השר מעל הדוכן מייד.

אחמד טיבי: אני פה הריבון עכשיו, לא אתה, השר; אני מעליך.

אחמד טיבי: אני מבקש להוריד את השר אלקין מעל הדוכן.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול להוריד אותו.

אחמד טיבי: אני מבקש – וגם להרחיק אותך מפה.

אחמד טיבי: תתרחק מפה, תתרחק.

זאב אלקין: אחמד – – –

אחמד טיבי: תתרחק מפה, תתרחק מפה מייד.

אחמד טיבי: אני מבקש להוריד את השר אלקין מעל הדוכן מייד.

זאב אלקין: אחמד, אחמד, תקשיב – – –

אחמד טיבי: אני מבקש להוריד את השר אלקין.

זאב אלקין: אני ארד מהדוכן – –

אחמד טיבי: הדברים שאמרת, הדברים שאמרת הם הסתה.

זאב אלקין: – – כי אני מכבד את תקנון הכנסת – –

אחמד טיבי: הם הסתה.

אחמד טיבי: הם הסתה חסרת אחריות – –

זאב אלקין: – – אבל תשכח מהתקווה שאתה תהיה ריבון כאן.

אחמד טיבי: – – נגד חבר כנסת, נגד חברת כנסת.

זאב אלקין: אתה לא ריבון כאן, ולא תהיה ריבון כאן.

זאב אלקין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני עכשיו, ברגע זה, ריבון.

אחמד טיבי: רד מהדוכן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מה שנעשה כאן הוא דבר חסר תקדים: שר במדינת ישראל מסית.

אחמד טיבי: מסית.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני מעולם לא קראתי לאלימות, אני מעולם לא הרגתי מישהו, לא התגאיתי שהרגתי מישהו.

זאב אלקין: הפצת שקרים.

אחמד טיבי: יש כאן באולם אנשים שמתגאים שהם פגעו באנשים.

אחמד טיבי: אני לפחות מביא חיים לעולם, כמו שעשיתי תמיד.

אחמד טיבי: אתם, חלקכם מאדירים מוות.

אחמד טיבי: תתבייש לך על מה שאמרת כאן.

אחמד טיבי: יש דברים שהם חציית קו אדום.

אחמד טיבי: אתה חצית קו אדום.

אחמד טיבי: חצית קו אדום.

זאב אלקין: אתה – – –

אחמד טיבי: חצית קו אדום.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך לעזוב את האולם.

אחמד טיבי: צא החוצה.

זאב אלקין: – – – אחת, שתיים, שלוש.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך, אתה פגעת בכבודו של היושב-ראש וגם הסתָ נגדי.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך לעזוב את האולם מייד.

אחמד טיבי: לא חזרת בך מהדברים, שהם הסתה חסרת תקדים.

אחמד טיבי: הם הסתה.

אחמד טיבי: אני בימים האחרונים נתון להתקפות, להסתה, לקריאה להוצאה להורג, לשחיטה.

אחמד טיבי: אני מבקש מהשר לצאת מהאולם לשתות קפה בחוץ.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך לשתות קפה בחוץ.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: גם אתה תצא החוצה.

אחמד טיבי: אתה לעולם אל תיגש לדוכן להגיד ליושב-ראש מה לעשות.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אורן אסף חזן: אתה עושה צחוק מעצמך.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אני קראתי לך פעמיים, זו פעם שלישית, צא החוצה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: תצא לשתות קפה ותירגע, אדוני השר.

אחמד טיבי: תצא לשתות קפה ותירגע, אדוני השר.

זאב אלקין: – – –

אחמד טיבי: אני מבקש ממך לצאת לשתות קפה ולהירגע.

אחמד טיבי: אם הוא לא יוצא, אני מבקש להוציא אותו בכוח.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול להוציא אותו – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: מותר לי.

אחמד טיבי: יש סעיף שנקרא: פגיעה בכבודו של היושב-ראש.

זאב אלקין: תשכח שאתה הריבון כאן.

זאב אלקין: תשכח מזה.

זאב אלקין: זה לא יקרה.

זאב אלקין: (השר לירושלים ומורשת זאב אלקין יוצא מאולם המליאה.)

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אתם לא יודעים, יכול להיות שחלק מכם לא רוצה לדעת, אני וכמה מחברי נתונים להסתה חסרת תקדים בימים האחרונים.

אחמד טיבי: על חלקם קראתם, על חלקם אתם לא יודעים.

אחמד טיבי: הסתה לרצח.

אחמד טיבי: הסתה לרצח.

ינון מגל: אתם – – –

אחמד טיבי: ומגיע לכאן שר, מעל הדוכן, ומתרגם את זה ומחריף את ההסתה, כדי שמישהו יתרגם את הדברים שלו.

אחמד טיבי: את התמונה שלי שמו במדי אס.

אחמד טיבי: אס.

אחמד טיבי: אף אחד מכם לא גינה את זה.

אחמד טיבי: אף אחד מכם לא גינה את זה, כי אני ח"כ ערבי.

ינון מגל: אתה גינית רצח – – –?

אחמד טיבי: אף אחד מכם לא גינה את זה כי אני ח"כ ערבי.

אחמד טיבי: כאשר עשו את זה על ח"כים יהודים, כולכם יצאתם.

אחמד טיבי: הדיון נמשך.

מיכל רוזין: אפשר לעבור להצבעה?

אלי בן-דהן: הצבעה על מה?

מיכל רוזין: – – –

אחמד טיבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, דעה אחרת.

יואל חסון: אפשר גם דעה נוספת, אדוני?

אחמד טיבי: כן.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, אני כמעט ויתרתי על הדעה הנוספת, כי אני מצטערת על מה שהיה כאן עכשיו.

מירב בן ארי: זה ממש מביך, בשביל חבר כנסת, שר, כל מה שקרה כאן.

מירב בן ארי: אבל אני כן רוצה להתייחס לגופו של עניין, ולא לדברים האלה, גם למה שאמרו חברת הכנסת רחל עזריה, וחברת הכנסת מיכל רוזין, וגם חבר הכנסת מיקי זוהר.

מירב בן ארי: צריך להבין שזה קודם כול נכון שהדיון הוא על לב ירושלים, אבל כל הארץ מפולגת – זה בעכו, וזה ביפו, וזה בלוד, וזה ברמלה, והלכה חברת הכנסת רוזין ליפו וראתה שהיא ריקה.

מירב בן ארי: אבל אנחנו אתמול היינו בירושלים, בלב ירושלים, במחנה-יהודה – והיא גם ריקה.

מירב בן ארי: זאת אומרת, לא צריך לדעת פה מתמטיקה בסיסית, מה שנקרא, כדי להבין שמדינת ישראל והאזרחים הם בפניקה, הם בלחץ.

מירב בן ארי: אתה אומר שעליך יש הסתה, ואני באמת לא חולקת עליך, אבל ההסתה כאן היא כל הזמן הדדית, היא כל הזמן לשני הכיוונים.

מירב בן ארי: ואני בטוחה – ואגב, אמרתי את זה גם לחברת הכנסת רוזין כשהיינו מאחורי המליאה.

מירב בן ארי: אמרתי לה: נכון, יפו ריקה, אבל גם תל-אביב ריקה.

מירב בן ארי: הפחד הוא פחד של שני הצדדים, ולמנוע הסתה, ולמנוע את ההידרדרות של החברה שלנו – כי אנחנו מתדרדרים כל יום – זה אחריות של שנינו.

מירב בן ארי: ולכן, גם מה ששמעתי ממך, וכמובן זה דברים נוראים, אבל יש לכולנו אחריות; לשני הצדדים.

מירב בן ארי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים ילין.

אחמד טיבי: אחריו – ינון מגל.

חיים ילין: דרך אגב, שמו, כבוד היושב-ראש – לא רק עליך שמו מדים של אס.

חיים ילין: אס.

חיים ילין: גם על בנימין נתניהו ראיתי ששמו מדים, בעקבות האמירות שלו.

ינון מגל: – – – אני אגלה שעלי שמו.

חיים ילין: טוב, תשמע, אני לא יודע אם כולם רואים את הכול.

חיים ילין: מה, אני לא חי בטוויטר.

חיים ילין: יש לנו עבודה פה, אין מה לעשות.

חיים ילין: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה, ואני מאוד מקבל את מה שמירב אמרה פה, כי זו תחושה של הרבה מאוד אנשים, במיוחד החדשים שהגיעו, שמשהו פה לא בסדר.

חיים ילין: אנחנו לא יכולים להסית.

חיים ילין: מצד שני אני חייב להגיד שזה כנראה גם מה שמשקף מבחוץ, ואנשים גם פה מתנהגים לפי הלחץ שקיים בחוץ.

חיים ילין: אבל אני מבקש לשים נקודה מאוד בסיסית: לא יכול להיות שכל פעם יקום חבר כנסת מהליכוד, או מהבית היהודי, ויגיד שכל מי שלא חושב כמוהו – הופך להיות שמאלן.

חיים ילין: לא יכול להיות.

חיים ילין: לא יכול להיות.

חיים ילין: משהו פה לא מסתדר לי.

חיים ילין: אני חייב להגיד לכם משהו.

חיים ילין: לפי התפיסה הזאת – בכלל, אתם מדברים על ירושלים.

חיים ילין: השר אלקין דיבר על ירושלים, היקרה לכולנו.

חיים ילין: חברים יקרים, השמאלן הגדול ביותר במדינת ישראל, יצחק רבין, היה הרמטכ"ל שכבש את ירושלים ואיחד את ירושלים.

חיים ילין: תראה מה עשיתם.

חיים ילין: ואריק שרון הימני הפך להיות שמאלן עם ההתנתקות; וזה שהוא עשה את "חומת מגן"?

חיים ילין: זה רק לפלאפונים עושים את זה.

ינון מגל: – – –

חיים ילין: די, נו, בחייאת, ינון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מגל, נא לאפשר לו להמשיך.

חיים ילין: ינון, אני באמת אומר לך את זה.

חיים ילין: אני אומר דברים שהם נכונים, היסטורית אפילו.

אחמד טיבי: נא לסיים, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: ואתם לא יכולים לקרוא לכל בן-אדם כזה שמאלן.

חיים ילין: כל מפא"יניק פה הופך להיות שמאלן.

חיים ילין: מי שבעד ההתיישבות והביטחון הופך להיות שמאלן.

חיים ילין: רק אתם, רק אתם.

חיים ילין: מה זה הדבר הזה?

אחמד טיבי: נא לסיים, חבר הכנסת ילין.

אחמד טיבי: משפט אחרון.

אחמד טיבי: יואל, אתה מפריע לו.

חיים ילין: אני לא סתם אומר את הדברים האלה, כי נראה לי שיש פה איזשהו צדק – ו"עליהום", שהוא חלק בלתי נמנע מההסלמה שקיימת.

חיים ילין: ואם אנחנו נכיר בזה שאפשר להילחם למען הביטחון, וזה לא קשור בכלל ליתר הדברים, אז נבין שיש הפרדה.

חיים ילין: תן לי משפט אחרון, בבקשה, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: עכשיו אני אעקוץ קצת, אבל אתם חייבים לדעת את זה.

חיים ילין: ואני אומר לכם שכל מי שאמרתי – ידע להילחם.

חיים ילין: ידע להילחם על מדינת ישראל.

חיים ילין: בנימין נתניהו, אחרי "עמוד ענן", כאשר היה אסור לפלסטינים להתקרב לגדר 300 מטר, הוא חתם שאפשר להגיע עד הגדר.

חיים ילין: עד הגדר.

חיים ילין: תבינו מי השמאלן עכשיו, שאתם שמים בגנאי.

חיים ילין: הוא נלחם על הביטחון שלנו.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ינון מגל.

בצלאל סמוטריץ': – – –

ינון מגל: טוב, א.

ינון מגל: אני חושב, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שקודם כול קיבלנו הזדמנות לראות מה יקרה אם הערבים יהיו הריבון.

ינון מגל: אין תקנון, אין כללים, שום דבר.

ינון מגל: אני עכשיו הריבון, ואתה תעוף מפה – זה מה ששמענו עכשיו, וזו דוגמה למה שיקרה פה כשהערבים יהיו הריבון; אם, חלילה.

אחמד טיבי: זה היה על-פי התקנון.

אחמד טיבי: יושב-ראש הישיבה הוא הריבון, והוא המחליט.

מיכל רוזין: – – –

אחמד טיבי: לא קשור אם הוא ערבי או יהודי, חבר הכנסת ינון מגל.

ינון מגל: אנחנו יודעים מה היה קורה אם הערבים היו כובשים אותנו.

ינון מגל: אנחנו יודעים מה היה קורה אם הערבים היו כובשים אותנו, חלילה.

ינון מגל: נעמי שמר, זכרה לברכה, אמרה פעם, שאם הערבים חלילה יכבשו אותנו, אנחנו עוד נתגעגע לסטריליות הגרמנית.

ינון מגל: ואנחנו רואים ב"דאעש" מה קורה, כשהם אומרים שהם שוחטים אנשים עם סכין קהה, כדי שזה ייקח הרבה זמן.

ינון מגל: לא כמו הגרמנים.

מיכל רוזין: – – –

ינון מגל: עכשיו, לגופו של עניין.

ינון מגל: אני שמעתי עכשיו, קיבלתי push של "וואלה! news", כתבה של הפרשן לענייני ערבים אבי יששכרוף, שישראל הציעה לפלסטינים – לירדן ולפלסטינים – לצמצם את ביקורי היהודים בהר-הבית כדי להרגיע את השטח.

ינון מגל: אני לא מאמין שזה נכון.

ינון מגל: לא יכול להיות שראש הממשלה בנימין נתניהו נכנע לאלימות הערבית.

ינון מגל: לא מאמין שדבר כזה יכול להיות.

ינון מגל: ראש הממשלה יודע להילחם בטרור, הוא גם אמר פה מעל הדוכן שהם לא יקבלו שום דבר בתגובה על אלימות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת.

ינון מגל: אני לא מאמין שזה נכון, לא מאמין שהוא יפגע בחופש הפולחן של יהודים בהר-הבית.

ינון מגל: אבל בכל מקרה אני דורש הבהרה מיידית של ראש הממשלה שהדבר הזה לא נכון, כי אני מאמין שאנחנו, כחלק מחברי הקואליציה, לא נוכל לחיות עם החלטה שכזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עזריה, בבקשה.

מיכל רוזין: – – – איומים ואיומים כל היום.

מיכל רוזין: אתם תוותרו על הג'ובים ועל הכיסאות ועל כל התפקידים שלכם – – – אין סיכוי.

חיים ילין: אני רוצה לראות שלא ייתנו לכם הטבות מס, מה תעשו.

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: איומי סרק.

רחל עזריה: קיבלנו שוב דוגמה לרגע הזה שבו כאילו – אישרו לי, זה בסדר, מיכל, אישרו לי לדבר את הדקה הזאת.

רחל עזריה: זה שוב, כמו שאנחנו רואים כל פעם – ואני חברת כנסת חדשה, אבל זה קורה הרבה יותר מדי פעמים מכדי שאני אוכל לומר: ככה זה.

רחל עזריה: אנחנו יושבים ודנים, וזה כאילו שמישהו מלמעלה זרק גפרור לתוך חבית של נפט, והכול התפוצץ.

רחל עזריה: אני רוצה לומר לכל יושבי הבית הזה משהו שאנחנו בירושלים למדנו על בשרנו, ואני חוזרת לדיון על ירושלים – אף אחד לא הולך להיעלם.

רחל עזריה: אף אחד.

רחל עזריה: אנחנו נלחמים אחד בשני, ונלחמים פה במליאה, נלחמים ברחובות, ובסופו של דבר, הדבר היחיד שאנחנו עושים זה הורגים אחד לשני את חיי היום-יום.

רחל עזריה: בירושלים יש כבר המון אנשים שלא מוכנים לזה.

רחל עזריה: גם אנשים חילונים, גם אנשים דתיים, גם אנשים ימנים וגם אנשים שמאלנים.

רחל עזריה: אנחנו לא מוכנים יותר להרוג את מה שיש לנו פה, להרוס את הכנסת הזאת או להרוס את המדינה הזאת, או להרוס את העיר שלנו, רק כי יש פה קיצונים שרוצים לריב.

רחל עזריה: אז תקשיבו טוב: הקולות האלה לא נשמעים, כי אנשים מתונים אף פעם לא יכולים לצעוק.

רחל עזריה: אבל הפעם החלטתי לקום ולומר: הרבה אנשים לא מוכנים יותר לצעקות האלה, לא מוכנים יותר להתקוטטויות האלה.

רחל עזריה: לא בשביל זה נבחרנו, לא בשביל זה אנחנו בכנסת הזאת.

רחל עזריה: אנחנו בכנסת הזאת כדי לדאוג לאזרחי מדינת ישראל, לא כדי להתקוטט.

רחל עזריה: ותאמינו לי שאם אנחנו לא נפנים את זה היטב, אם אנחנו לא נבין שזה מה שאנחנו צריכים לעשות, ונפסיק כל פעם לזרוק גפרור לתוך חבית חומר נפץ או לתוך חבית של נפט, אז הציבור יבהיר לנו את זה.

רחל עזריה: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: למותר לציין שכמובן תוגש תלונה לוועדת האתיקה על הסתה, על דברי השר, ותוגש תלונה גם על הדברים שאמר ינון מגל על ערבים כאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואל חסון.

רחל עזריה: ועדת האתיקה – אומרים מעל הדוכן?

רחל עזריה: אתה רוצה להגיש, תגיש.

מירב בן ארי: בצלאל מאוד רוצה להעלות את ההצעה שלו.

מירב בן ארי: הוא התכונן אליה.

מירב בן ארי: יש פה מאבקים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר שאני מוריד את הכובע בפני חבר הכנסת סמוּטריץ – – –

בצלאל סמוטריץ': סמוֹטריץ.

יואל חסון: סמוֹטריץ.

יואל חסון: אני יכול לקרוא לו יואל.

יואל חסון: חבר הכנסת ינון מגל, אני מוריד בפניכם את הכובע – איך אתם מצליחים תמיד להעביר את האחריות מהידיים שלכם לידיים אחרות.

יואל חסון: אתם בכלל שחקני משנה, מה אתם עושים פה בכלל?

יואל חסון: אתם רק לוקחים את הג'ובים, ממנים את האנשים, דואגים שתהיה מחלקה להתיישבות, דואגים שיקימו עוד מבנים ועוד התנחלויות ועוד התיישבויות.

יואל חסון: אבל זה שמחלקים את ירושלים בזמן שאתם יושבים בממשלה הזאת – זה לא שמעתי, לא ראיתי.

יואל חסון: באמת?

יואל חסון: מחלקים את ירושלים?

יואל חסון: מה פתאום?

יואל חסון: המחנה הציוני מחלק את ירושלים, אחמד טיבי מחלק את ירושלים.

יואל חסון: מי עוד מחלק את ירושלים?

יואל חסון: אתם מחלקים את ירושלים.

יואל חסון: אתם.

יואל חסון: ותזכרו שאתם – תחת הממשלה שלכם לראשונה הוצבו חומות בירושלים, תחת כהונת ממשלה שאתם – אתם – נותנים יד לקיומה.

יואל חסון: אז אתם פשוט – איך לומר את זה במילים עדינות – אופורטוניסטים, ולא יותר.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: למען ההצבעה אני מבקש להחזיר גם את השר וגם את חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: – – – מרשה לי להצביע – – –

קריאה: – – –?

אחמד טיבי: להעביר לוועדה או להסיר מסדר-היום.

מיכל רוזין: דיון במליאה.

אחמד טיבי: את מבקשת דיון במליאה.

יואל חסון: כן, כן, בעד דיון במליאה.

אחמד טיבי: מי שבעד – הוא בעד דיון במליאה; מי שנגד – הוא בעד הסרה.

אחמד טיבי: אפשר להחזיר את השר.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: נחליט.

אחמד טיבי: אפשר בוועדת הפנים.

אחמד טיבי: אפשר בוועדת הפנים.

אורן אסף חזן: – – – מליאה.

אורן אסף חזן: החלטתם – – –

קריאה: אנחנו – – –

אחמד טיבי: בעד – זה בעד ועדה; נגד – זה הסרה.

אורן אסף חזן: ועדה.

אחמד טיבי: בעד – זה עובר לוועדה; נגד – זה הסרה.

יואב קיש: איזו ועדה?

אחמד טיבי: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: את רוצה מליאה?

אחמד טיבי: אם זה בעד, זה מליאה.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים ועדה?

קריאה: – – – ועדה?

יואב קיש: כן, ועדת הפנים.

אחמד טיבי: אז פה-אחד – בעד זה ועדה, וזהו.

אחמד טיבי: נגד זה הסרה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אורן אסף חזן: הריבון אולי רוצה להגיד לנו איך להצביע.

קריאה: אורן, אתה רוצה עוד קפה בחוץ?

אורן אסף חזן: – – –

קריאה: אתה הריבון.

קריאה: כולנו הריבון.

קריאה: רוצה עוד שוקו בחוץ?

אורן אסף חזן: מי שותה שוקו – – –

קריאה: רוצה עוד שוקו בחוץ?

אורן אסף חזן: – – –

קריאה: מירב, תקני לו איזה שוקו, שיירגע.

קריאה: סליחה – – –

קריאה: איזה שוקו – – – על הדרך.

אחמד טיבי: הנושא עבר לוועדת הפנים.

אחמד טיבי: 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: שרפת קבר יוסף והחזרת השליטה הישראלית בו

אחמד טיבי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: שרפת קבר יוסף והחזרת השליטה הישראלית בו – מס' 1209 ו-1231.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': תן ליואב קיש ראשון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואב קיש, בהסכמה בין שני המציעים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, מי משיב לנו מטעם הממשלה?

אחמד טיבי: אלי בן-דהן, סגן השר.

אחמד טיבי: עכשיו אתה מתחיל.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבועות האחרונים אנחנו עוברים ימים לא פשוטים.

יואב קיש: אזרחי ישראל מתמודדים עם מצבים שמערערים את הביטחון: מחבלים מנסים לדרוס, לדקור, ליידות אבנים, בקבוקי תבערה וכו'.

יואב קיש: ההסתה מצד הרשות הפלסטינית, מהתנועה האסלאמית, עולה על גדותיה, מתריסה, מסיתה ונותנת רוח גבית לאותם מולהטים שההסתה משפיעה עליהם.

יואב קיש: בשבוע שעבר, כחלק מהניסיון העולמי של חיקוי האסלאם ה"דאעשי" למחוק כל דבר שאיננו קשור לאסלאם הקיצוני, פלסטינים שרפו את קבר יוסף בשכם.

יואב קיש: כמו השותפים שלהם לשנאה, להרג ולרצח, לקדושת המוות ולפיגועים בעיראק ובסוריה, כמו "דאעש", פלסטינים מנסים למחוק זכר למקומות הקדושים ליהודים, להיסטוריה היהודית, לקשר הבלתי-ניתן לערעור של העם היהודי לארץ הזאת כולה.

יואב קיש: אבל אזרחי ישראל חזקים, חזקים מאוד.

יואב קיש: הפרעות והטרור נגד היהודים, שכבר התחילו לפני כ-200 שנה, לפני שקמה מדינת ישראל, לפני שאני ואבי אפילו נולדנו – סבי זיכרונו לברכה היה בוועדה שחקרה את פרעות 1929.

יואב קיש: טרור – ניצחנו עד היום, ננצח גם עכשיו וגם בהמשך.

יואב קיש: אבל בכל זאת, על אף הטרור הקשה בארצנו, זו לא אינתיפאדה שלישית.

יואב קיש: אבו מאזן, הרשות הפלסטינית, ה"חמאס", התנועה האסלאמית – כולם קוראים לתחילתה של אינתיפאדה חדשה.

יואב קיש: אבל זה לא הולך להם, הם לא מצליחים.

יואב קיש: אני אומר למסיתים: אזרחי ישראל הערבים מאסו בכם ובהסתה שלכם.

יואב קיש: לא תהיה אינתיפאדה שלישית, לא תביאו אותה.

יואב קיש: רוב ערביי ישראל רוצים לחיות אתנו בשלום, ברווחה כלכלית, בשקט, בשלווה, לחיות חיים אישיים, להיות מודאגים מחינוך ואיך גומרים את החודש, לטייל, לשמוח, להתרגש, לבכות, לצחוק, לחיות כאן, במדינה היהודית בארץ-ישראל.

יואב קיש: ואתם?

יואב קיש: מאוכזבים, לא מצליחים.

יואב קיש: לא יצליח לכם, כל פעם שתנסו להרים את הראש של הטרור וההסתה, תמצאו קיר ברזל ויד אגרוף מולכם.

יואב קיש: ולאבו מאזן, שעכשיו מתמקד בהסתה ברשתות החברתיות, הכנתי לו משהו שאולי יסייע לו בקמפיין הכושל שלו – חולצה פשוטה: "תנו לאינתיפאדה 'לייק'".

אחמד טיבי: אני מבקש, סדרנים.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: אחמד, אתה גם רוצה חולצה?

יואב קיש: רק לאבו מאזן.

יואב קיש: בבקשה, שילבש אותה – "לייק" לאינתיפאדה השלישית.

יואב קיש: אני אומר לך, אבו מאזן: אתם לא תצליחו.

יואב קיש: אנחנו ננצח.

יואב קיש: אתם הפסדתם, אתם תפסידו, וגם בעתיד אנחנו ננצח.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רוצה להגיד לכם, לפי התקנון גם את חבר הכנסת יואב קיש היה צריך להוריד מהדוכן.

אחמד טיבי: אוקיי, בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: חזן, איך לא חשבת על זה?

יחיאל חיליק בר: לא יפה לקחת גימיקים לחזן.

יואב קיש: אני שמח שהשר אלקין נכנס, שהרשית לו.

אורן אסף חזן: אני שמח שהיושב-ראש התחלף.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, הדיון הקודם היה בשליטה מלאה, וגם הדיון הזה יהיה בשליטה מלאה, אז אני מבקש.

אורן אסף חזן: גם אנחנו בשליטה מלאה על הפלסטינים.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, תודה רבה, השר אלקין, סגן השר, חברי חברי הכנסת, פתח קודם חברי חבר הכנסת קיש – אני רוצה, ברשותכם, להמשיך.

בצלאל סמוטריץ': שלוש מקומות אין אומות העולם יכולים – –

אלי בן-דהן: שלושה.

בצלאל סמוטריץ': שלושה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לסגן השר.

בצלאל סמוטריץ': שלושה מקומות, אין אומות העולם יכולים להונות את ישראל ולומר: גזולים הם בידכם: בית-המקדש, מערת המכפלה וקבר יוסף.

בצלאל סמוטריץ': ואיכשהו, בשלושת המקומות הללו מנסים אומות העולם להונות.

בצלאל סמוטריץ': ולא זו בלבד, לפני פחות משבוע הגיעו 150 פורעים ושרפו את קבר יוסף.

בצלאל סמוטריץ': האירוע הברברי הזה מזכיר לכולנו מול מי ומה אנחנו עומדים.

בצלאל סמוטריץ': ואני מזכיר: לפני קצת יותר מ-20 שנה נחתמו הסכמי אוסלו הארורים, שהמיטו עלינו אסון וגבו מאתנו מאות רבות של קורבנות; "קורבנות שלום" קראו לזה בזמנו.

בצלאל סמוטריץ': ואפילו באותו הסכם נורא ואיום נקבע שהשליטה בקבר יוסף תישאר שליטה ישראלית.

בצלאל סמוטריץ': אפילו ראש הממשלה המנוח יצחק רבין הבין את החשיבות הגדולה של קבר יוסף והמשך השליטה הישראלית בו.

בצלאל סמוטריץ': שנה לאחר ההסכם הערבים תקפו את המקום ושרפו את ספרי הקודש.

בצלאל סמוטריץ': ארבע שנים מאוחר יותר, במאי 2000, מחבלים פצעו קצין צה"ל במקום, ובתחילת אוקטובר של אותה שנה פונו האזרחים מהמתחם.

בצלאל סמוטריץ': התגובה להתקפלות הרופסת של מדינת ישראל לא איחרה לבוא, בדמות הביזיון שראינו כולנו עם רציחתו של סמל שני מדחת יוסף והפקרתו החמורה למות בייסורים מפצעיו.

בצלאל סמוטריץ': צה"ל נסוג מן המתחם, הפקיר אותו בידיהם של הפלסטינים.

בצלאל סמוטריץ': אומנם הפלסטינים הבטיחו לשמור על קדושתו של המקום, אבל המקום חולל והועלה באש פעם אחר פעם, הושחת ובוזה.

בצלאל סמוטריץ': למה אנחנו מופתעים?

בצלאל סמוטריץ': ההתנהגות הברברית הזאת אופיינית לטרור הערבי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו פוגשים אותה בסוריה, בעיראק, ב"דאעש" – שם שורפים מקומות קדושים, והעולם מבין היטב מול מי הוא מתמודד.

בצלאל סמוטריץ': איכשהו, משום מה, רק אצלנו עוד מסרבים להבין מול מה אנחנו עומדים.

בצלאל סמוטריץ': פתחנו – הראשון משלושת המקומות הוא הר-הבית.

בצלאל סמוטריץ': חברי חבר הכנסת ינון מגל דיבר על זה קודם בכמה מילים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מקריא מתוך העיתון "אל-איאם", היוצא ברמאללה, מלפני שלושה ימים: מקורות יודעי דבר מסרו כי צפוי שקרי ייפגש תחילה עם נתניהו בברלין, כדי להבין ממנו על מה הוא מוכן לוותר למען הרגיעה והביטחונות שלא יארע שינוי באל-אקצא.

בצלאל סמוטריץ': מחלקת ההקדשים היא זו שתקבע – כך על-פי ההסכם המתגבש – מי נכנס להר ומי לא, והיא זו שתקבע את שעות הביקור בכל המקומות ללא-מוסלמים.

בצלאל סמוטריץ': אחריות משטרת ישראל תישאר אך ורק מחוץ לשערי ההר, ולא תהיה למשטרה או לכל גוף ישראלי אחר הסמכות להתערב במה שקורה בתוך חומות ההר.

בצלאל סמוטריץ': שם האחריות היא אך ורק של מחלקת ההקדשים – הווקף, כפי שאנחנו מכירים אותו.

בצלאל סמוטריץ': עיתון "הארץ", ב-20 באוקטובר, אתמול: פקיד ישראלי בכיר ציין – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כי אחד הרעיונות שנבחנים על-ידי שר החוץ האמריקני ואנשיו, ושעומדים מאחורי האמירה של קרי על יצירת בהירות – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – בכל הקשור לסטטוס-קוו בהר-הבית, הוא לחדד את ההבנות – תקשיבו טוב – שבין ראש הממשלה למלך ירדן מנובמבר 2014 ולהעלותן על הכתב, וכן להקים מנגנון שיאפשר לירדן, לישראל ולפלסטינים לברר מחלוקות ולפתור בעיות מייד כשהן מתעוררות.

בצלאל סמוטריץ': עודד גרנות, אתמול, "מבט", הערוץ הראשון: כל עלייה להר-הבית תהיה בתיאום בין משטרת ישראל לווקף, כך שמשטרת ישראל תקבל רשימה – תקשיב טוב, חבר הכנסת מגל – משטרת ישראל תקבל רשימה של היהודים המעוניינים לעלות להר ותעביר אותה לווקף, שיצטרך לאשר אותה.

בצלאל סמוטריץ': חברים, ראש הממשלה עד היום מתכחש להבנות שפורסמו, כפי שפורסם שהוא הגיע אליהן עם מלך ירדן מ-2014, ולצערי הרב, אני, יש לי יסוד לחשוב שראש הממשלה אכן הגיע להבנות כאלה ב-2014, ולמעשה הפקיר את הריבונות במקום המקודש ביותר לעם היהודי למלך ירדן.

יואל חסון: איזה ראש ממשלה?

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע כאן – – –

יואל חסון: איזה ראש ממשלה?

בצלאל סמוטריץ': ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, יושב-ראש הליכוד.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש – – –

יואל חסון: כן.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע לך: ממשלה שחלילה תעז להעלות על הדעת לכתוב העברה של הריבונות הישראלית במקום הקדוש ביותר לעם היהודי, היא לא ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, היא לא תחזיק מעמד יומיים אחרי שהיא תעשה צעד כזה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה, אדוני, חבר הכנסת מגל, שראש הממשלה – שמה שכתוב בעיתון "אל-איאם" ומה שכתוב ב"הארץ" ומה שכתוב – אני לא מאמין לתשקורת, זה ידוע – אני רוצה להאמין ולקוות שזה עורבא פרח.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל אם חלילה זה יקרה, ושוב אני אומר: לצערי, לצערי, לצערי, לא מופקע בעיני, חבר הכנסת מגל, מה לעשות.

מיקי לוי: אז תבקש ממנו להכחיש את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא מופקע בעיני.

בצלאל סמוטריץ': אם חלילה זה יקרה, זו לא תהיה ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': זו תהיה ממשלה שתמעל באמון ובמנדט הברור שהיא קיבלה מהבוחרים שלה, והיא פשוט לא תחזיק מעמד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: יש לכם שר בממשלה שיכול לשאול את ראש הממשלה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר כאן לפרוטוקול, שהשר אורי אריאל, שר החקלאות, שיגר היום מכתב לראש הממשלה, הודיע לו שהוא בשום פנים ואופן לא יהיה אחראי למחדל כזה אם חלילה יתרחש.

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: טוב לדעת.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת סמוטריץ.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: אנחנו עכשיו – – –

חיים ילין: הבעיה – – –

יואל חסון: השר, השר, סגן שר הביטחון, בבקשה.

חיים ילין: בחיים – – –

יואל חסון: אני גם, אחרי זה; חברים, חברי הכנסת, אני אאפשר דעה נוספת.

חיים ילין: – – – אלטרנטיבה יותר גבוהה – – –

יחיאל חיליק בר: זה שמאפשרים לה יומיים אחרי דבר כזה זה ביזיון.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, רצית דעה נוספת בעניין?

יואל חסון: מישהו עוד רוצה דעה נוספת?

יחיאל חיליק בר: סמוטריץ, למה יומיים ולא יום?

אלי בן-דהן: באותו יום, באותו יום.

אלי בן-דהן: אל תדאג.

יחיאל חיליק בר: יומיים?

אלי בן-דהן: חיליק, זה יהיה באותו יום.

יחיאל חיליק בר: אתה רואה?

יואל חסון: באותו יום.

יחיאל חיליק בר: – – –

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פיקוד המרכז עוסק ימים ולילות בהגנה על התושבים והעוברים בגזרתו.

אלי בן-דהן: מרחבי ההגנה שעליהם הופקד הפיקוד הם כפוף להוראות הרמה הממונה והדרג המדיני, ונגזרת מכך – – –

אורן אסף חזן: – – –

אלי בן-דהן: – – – ונגזרת מכך – – –

אורן אסף חזן: השכפ"ץ.

אלי בן-דהן: רגע, רגע.

יואל חסון: למה שכפ"ץ?

אורן אסף חזן: למה השר, השר אלקין – – – שולח – – –

אלי בן-דהן: תשמע עד הסוף.

אלי בן-דהן: תשמע עד הסוף.

אורן אסף חזן: למה שכפ"ץ – – –

אלי בן-דהן: – – – ונגזרת מכך השליטה הישראלית והצבאית במרחב.

יואל חסון: נראה לך שלא הבנתי?

אורן אסף חזן: סליחה, אדוני, הרב אלי בן-דהן, כבוד סגן השר – – –

אלי בן-דהן: מתחם קבר יוסף נמצא במרחב המזרחי של שכם, מצפון למחנה הפליטים בלאטה ומדרום למחנה הפליטים עסכר הישן.

אלי בן-דהן: לצערי הרב, בהתאם להסכמי הביניים, מתחם קבר יוסף מצוי בשליטה פלסטינית, ועל כן אחריות אבטחת המקום מסביב היא של שוטרים פלסטינים.

אלי בן-דהן: אולם עם זאת, על-פי ההסכמים – – –

בצלאל סמוטריץ': סגן השר, יש הסכם של שליטה פלסטינית?

בצלאל סמוטריץ': האם – – – הסכמי – – –

אלי בן-דהן: כן כן.

אלי בן-דהן: לא, אתה טועה, אני – – –

קריאה: – – –

אלי בן-דהן: תיתן לי להסביר.

קריאה: – – – הוא לא טועה?

אלי בן-דהן: הוא כן טועה.

אלי בן-דהן: אומנם חבר הכנסת סמוטריץ יש לו ידע רב, אבל אני בדקתי את העניין לפני שבאתי היום, ואני אסביר.

אלי בן-דהן: המרחב של קבר יוסף והשליטה והאבטחה סביבו – בשליטה פלסטינית, אבל בתוך קבר יוסף עצמו הייתה יחידה צבאית.

אלי בן-דהן: זה חלק מההסכמים – – –

חיים ילין: הקואליציוניים.

קריאה: הקואליציוניים.

אלי בן-דהן: כמעט.

חיים ילין: פרויד היה חוגג עכשיו – –

אלי בן-דהן: הסכמי – – –

חיים ילין: – – יש – – – ממשלת שמאל עם הפלסטינים.

אלי בן-דהן: הסכמי אוסלו.

אלי בן-דהן: זו באמת הייתה ממשלת שמאל, מה לעשות.

אלי בן-דהן: אני – לצערי הרב, ממשלת שמאל, ברגעים של חולשה וטיפשות, הסכימה את ההסכמים הללו.

חיים ילין: אדוני סגן השר, אנחנו ידענו להילחם, המפא"יניקים, ואתם ידעתם לוותר.

חיים ילין: בהיסטוריה של מדינת ישראל, זה מה שקורה.

אלי בן-דהן: אבל בינתיים – –

חיים ילין: אתם לא יכולים – – –

אלי בן-דהן: – – מי שחתם על הסכם אוסלו זה לא הימין – –

חיים ילין: – – –

אלי בן-דהן: – – אני מזכיר לך.

יחיאל חיליק בר: – – – אתם החזרתם – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם עקרתם – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם פיניתם.

יחיאל חיליק בר: אתם עקרתם – – –

אלי בן-דהן: נו נו, באמת, נו די עם – – –

יחיאל חיליק בר: זאת העובדה, בן-דהן.

אלי בן-דהן: מי שחתם על הסכם אוסלו זה לא הימין.

יחיאל חיליק בר: גירשתם יהודים מביתם, החזרתם שטחים, ואנחנו – – –

אלי בן-דהן: אני לא החזרתי שום דבר.

חיים ילין: – – – של מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: – – – סמוטריץ?

אלי בן-דהן: טוב.

יחיאל חיליק בר: יש עובדות.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יחיאל חיליק בר: יש דיבורים ויש מעשים.

בצלאל סמוטריץ': רק את אוסלו עשיתם – –

יחיאל חיליק בר: יש דיבורים ויש מעשים.

בצלאל סמוטריץ': – – זה הכול – – –

יחיאל חיליק בר: הנה, השר דרעי צוחק, הוא יודע שזו האמת.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יחיאל חיליק בר: הוא יודע שזו האמת.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: איך אתה יושב עם ממשלת שמאל שפינתה יהודים – –

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: – – עקרה יהודים והחזירה – – –?

יואב קיש: מי עשה – – –

יואל חסון: חברי חברי הכנסת – – –

יחיאל חיליק בר: איך אתה עושה דבר כזה?

יואל חסון: חבר הכנסת קיש.

קריאה: די.

יואל חסון: חבר הכנסת בר.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אנחנו נתקן את זה.

אורן אסף חזן: אנחנו נחזיר את היישובים.

יחיאל חיליק בר: פעם רק השמאל הקיצוני קידם מדינה אחת.

יחיאל חיליק בר: היום אתם עושים את זה.

יחיאל חיליק בר: אתם יותר קיצונים מהשמאל הקיצוני היום.

בצלאל סמוטריץ': נכון – – –

אלי בן-דהן: טוב.

יחיאל חיליק בר: רק שתבין.

בצלאל סמוטריץ': – – – את הוויכוח – – –

יחיאל חיליק בר: רק שתגידו את האמת לאזרחי ישראל.

יואל חסון: אני אאפשר לך דעה נוספת, חבר הכנסת בר.

יחיאל חיליק בר: לא, חלילה.

יואל חסון: למה חלילה?

יחיאל חיליק בר: אני מזמין את הרב דרעי להצטרף לממשלה ציונית אמיתית בראשות הרצוג, ולא לשבת בממשלת שמאל קיצונית.

ענת ברקו: ממש.

יחיאל חיליק בר: זהו.

קריאה: ממש.

אורן אסף חזן: מה-זה ציונית.

יחיאל חיליק בר: זהו.

יחיאל חיליק בר: מה לעשות.

אריה מכלוף דרעי: תנצלו את זה – – –

בצלאל סמוטריץ': ממשלת התאבדות לאומית.

אריה מכלוף דרעי: תנצלו את זה שאני תורן: כל אחד – – –

יואל חסון: אתה גם יכול לקבל דעה נוספת אם אתה רוצה, אדוני.

יואל חסון: גם בלי הגבלת זמן.

יואל חסון: נשמח לשמוע את עמדתך, אדוני השר.

יואל חסון: חבר הכנסת בר שאל שאלה חשובה.

יואל חסון: תודה רבה.

אלי בן-דהן: טוב.

יואל חסון: סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: כפי שהסברתי, האחריות למרחב של קבר יוסף הייתה על-פי הסכם, הסכמי אוסלו, בידי הפלסטינים.

אלי בן-דהן: בתוך קבר יוסף עצמו הייתה יחידה צבאית ששמרה על המקום.

אלי בן-דהן: לאחר האירוע החמור שבו נהרג מדחת יוסף, השם ייקום דמו, צה"ל נסוג מהקבר והוא נשאר לשליטה בלעדית של המשטרה הפלסטינית.

אלי בן-דהן: אני מקווה שגל הטרור הנוכחי לא יביא לנסיגות של צה"ל ולשום הישג פלסטיני אחר.

אורן אסף חזן: – – – שר הביטחון – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: – – –

אלי בן-דהן: אני אומר את דעתי, תשמע.

אורן אסף חזן: – – –

חיים ילין: סגן שר צריך לקבל פקודות מהריבון, אתה יודע?

אורן אסף חזן: – – –

אלי בן-דהן: וחבר'ה – – –

חיים ילין: – – – מה אתה מדבר?

אלי בן-דהן: אני אומר את דעתי פה.

חיים ילין: אל תכניס את צה"ל לתוך המשחק.

אורן אסף חזן: – – –

חיים ילין: צה"ל מבצע פקודות.

אורן אסף חזן: רגע, שנייה, שנייה.

אלי בן-דהן: נכון.

חיים ילין: – – –

אורן אסף חזן: – – – אתה מצליח לבלבל – – –

אלי בן-דהן: אתה לא שומע מה שאני אומר.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: זו לא קריאת ביניים, זה נאום.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: אבל אתה נואם, ויש לך עוד דקה.

אורן אסף חזן: חיליק גם נשא פה נאום דקה.

יואל חסון: לא, זה לא קריאת ביניים.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: אני עמדתי לעבור אליו, אבל אני לא מפסיק להתמודד אתך.

יחיאל חיליק בר: חזן, תיזהר.

יחיאל חיליק בר: יום אחד אני אהיה שם, תיזהר.

אלי בן-דהן: יחד עם – – –

אורן אסף חזן: – – – יום אחד גם אני אהיה שם.

יואל חסון: אני מאחל לך.

יואל חסון: זה כיף נורא, אגב.

יחיאל חיליק בר: השאלה אם יום אחד גם חזן יהיה שם.

יחיאל חיליק בר: זאת השאלה.

אורן אסף חזן: אמרתי.

אורן אסף חזן: אני – – – אם אני אהיה – – –

יחיאל חיליק בר: זאת השאלה.

אלי בן-דהן: יחד עם זאת, פיקוד המרכז מקיים כניסות סדורות ומאובטחות של ישראלים למקום, בתיאום מלא עם ההתיישבות.

אלי בן-דהן: כניסות אלה נעשות תחת אבטחה ובליווי צבאי מלא.

אלי בן-דהן: חברי חברי הכנסת, בעיני שרפת מתחם קבר יוסף היא עוד ביטוי מובהק לכך שהפלסטינים אינם מעוניינים בשלום ואינם מהווים שותפים לשלום.

אורן אסף חזן: יש החלטה שלא להכניס חברי כנסת לקבר יוסף?

אלי בן-דהן: לא.

אלי בן-דהן: אין החלטה כזאת.

אורן אסף חזן: הצבא לא אישר לנו להיכנס.

אלי בן-דהן: אני הייתי שם כמה וכמה פעמים.

אורן אסף חזן: השבוע הצבא – – –

אלי בן-דהן: אני לא יודע.

אלי בן-דהן: אני אומר לך שאני הייתי שם כמה פעמים.

אורן אסף חזן: – – – לחדד את ההוראות.

אלי בן-דהן: הראשון לציון היה שם.

אורן אסף חזן: לא אישרו לי.

אורן אסף חזן: השבוע – – –

אלי בן-דהן: אורן, אתה מפריע לי היום כבר פעם רביעית.

אלי בן-דהן: באמת, לא נעים.

יואל חסון: חברים, באמת.

אלי בן-דהן: כבר מאוחר.

אלי בן-דהן: צריך ללכת הביתה.

אלי בן-דהן: הפקרתו של מתחם קבר יוסף לרשות הפלסטינית במסגרת הסכמי אוסלו היא בעיני טעות חמורה.

אלי בן-דהן: לצערי, היא המשיכה בהפקרתו של חייל מג"ב מדחת יוסף, השם ייקום דמו, ונמשכה בהפקרת הקבר לידי מרצחים שאינם יודעים לשמור על המקומות הקדושים.

אלי בן-דהן: החזרת השליטה של צה"ל במתחם קבר יוסף היא שאלה בעלת משקל רב ובעלת אספקטים שונים.

אלי בן-דהן: אני מציע לחברי הכנסת המציעים ליזום דיון בנושא בוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך, אדוני סגן השר.

יואל חסון: דעה נוספת – חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: צועקים לי פה: עזוב את השר יעלון.

אורן אסף חזן: אין פה עניין, יש פה עניין ענייני שקשור להפקרת ביטחון אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: ברשות היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אני רוצה קודם לדעת – בדיון הקודם, שבו דובר רבות על חלוקת ירושלים – אז בואו נרגיע את הלהבות: החלוקה היחידה שאני מכיר היא סביב שולחן הרמי בקלפים שסבתא שלי וחברותיה משחקות.

אורן אסף חזן: לעניין קבר יוסף – אתה יודע, אני גר באריאל, ולעתים הציבור שצופה בנו בטלוויזיה ושומע על קבר יוסף, על מערת המכפלה, על ירושלים – הוא שומע רק בעתות מצוקה.

אורן אסף חזן: הוא שומע כששורפים, הוא שומע כשהורסים.

אורן אסף חזן: הוא שומע כשהצבא, אני אמור לשמוע את סגן השר – השכפ"ץ, זה התואר החדש שלך – אומר שהצבא נסוג.

אורן אסף חזן: אבל בואו נגלה לכם סוד: קבר יוסף היה שם מאז ומעולם, מערת המכפלה הייתה מאז ומעולם, הר-הבית היה מאז ומעולם, העם היהודי היה כאן מאז ומעולם וגם יישאר לעולם ביחד עם כל המקומות הקדושים שלנו.

אורן אסף חזן: אני חושב, אדוני סגן השר, שבמקום לעמוד על הדוכן – אתה חבר במפלגה שהכותרת שלה "לא מתנצלים"; הגיע זמן שתפסיק להתנצל בשם שר האין-ביטחון.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שתעמוד ותגיד את הדברים שאתה מאמין בהם.

אורן אסף חזן: אתה חבר אישי יקר שלי, אתה יודע כמה אני אוהב אותך, אתה יודע כמה אני מעריך אותך.

אורן אסף חזן: אני גם יודע כמה קשה לך, אבל לעתים כשקשה צריך פשוט לשחרר.

אורן אסף חזן: חלילה, שלא תבין כאילו אני קורא לך להתפטר, אני חושב שיהיה אסון כבד אם אתה תעזוב את המשרד הזה.

יואל חסון: אי-אפשר הרי לפטר גם את שר הביטחון וגם את סגן שר הביטחון, מה יקרה?

אורן אסף חזן: להפך.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אחרי שהצליח לו עם בוגי, הוא מנסה את סגן השר עכשיו, אתה מבין.

אורן אסף חזן: אתם מגחכים וצוחקים, אתה עוד שקוע בבאקט של תאילנד, אבל בואו נהיה רגע רציניים.

אורן אסף חזן: מדובר פה בביטחון אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן, אדוני סגן שר הביטחון, הגיע הזמן שתדפוק על השולחן, שתגיד את הדברים בקול, שתעשה את זה בלי בושה – הנה, סמוטריץ, אני מסיים, אני מתאר לעצמי, הוא ממהר.

אורן אסף חזן: אני קורא לך להוביל מהלך אמיתי ונכון כדי להחזיר שליטה מלאה בקבר יוסף, ללא חשש, ללא מורא, בניגוד למה שאומרים האמריקנים, not one break, כאן כבר יש לבנים שעומדות, כל מה שנותר לנו זה לקחת אותן, להחזיק אותן – –

קריאה: brick.

אורן אסף חזן: brick, אוקיי.

אורן אסף חזן: Sorry for my English.

אורן אסף חזן: – – להחזיק אותן, להניף שם את הדגל שלנו ולהגיד בלי בושה: זה שלנו – –

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: – – זו המורשת שלנו, זו ההיסטוריה שלנו.

אורן אסף חזן: אני מזכיר לכולכם, אנחנו לא צריכים להתבייש מלהגיד את זה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: דעה נוספת – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אדבר על שתי נקודות ואני ממש אדבר מרוכז, ואני מבקש להקשיב כי עדיף לשמוע שני דברים שהם מאוד חשובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את הדעה שלי בקשר לאל-אקצא כולם יודעים, אני לא צריך לחזור עליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כל הזמן עולים לתקשורת ואומרים: ממשלת ישראל לא הפרה את הסטטוס-קוו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי רוצה שיבוא ראש הממשלה ויעלה על הדוכן ויגיד: חבר'ה, ההסכמים של הסטטוס-קוו הם 1, 2, 3 – –

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ואז נדע מה זה הסטטוס-קוו כדי לקבוע אם הפרו אותו או לא הפרו אותו או מי הפר אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לפחות, רוב המתלהמים ואומרים שזה לא הופר, הם לא יודעים מה זה הסטטוס-קוו.

בצלאל סמוטריץ': – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן – קודם כול, יכול להיות שתהיה לך – סמוטריץ, תגיד לי – – –

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר לך, אז אני אומר לך – – –

יואל חסון: חברים, לא מפריעים לדעה נוספת.

יואל חסון: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר'ה, אני אומר לבוא עם האומץ להגיד: תשמעו, לא מקובל עלי, אבל זה מה שסוכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז, או להחליט שמפרים אותו, ואז אומרים: מפרים אותו, או שאומרים: אנחנו לא הפרנו או כן הפרנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, צריך לדעת מה זה הסטטוס-קוו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, כל מילות הגנאי שאומרים על הסכמי אוסלו: אין לכם בממשלה את האומץ אחרי כל כך הרבה שנים לבוא ולהגיד: תשמעו, ההסכמים האלה הם לא בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תמיד יש לכם את הזמן ואת הסדר לבוא ולהגיד כמה סעיפים הופרו על-ידי הרשות הפלסטינית; אין לכם את האומץ לבוא ולהגיד: חבר'ה, ההסכם הזה לא מתאים לנו ואנחנו מבטלים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היות שאין לכם את האומץ, אז תפסיקו לדבר עליו ותקיימו את התנאים שחתמתם עליהם.

אורן אסף חזן: למה אתם – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לכם.

יואל חסון: חברים, נא לשבת.

יואל חסון: תודה רבה.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אין כבר מכסות לקריאות לסדר.

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תבטלו אותם – – –

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברים, סגן השר הציע להעביר את הנושא לדיון בוועדת חוץ וביטחון.

יואל חסון: המציעים מסכימים?

בצלאל סמוטריץ': מסכימים.

יואל חסון: אז מי שבעד להעביר לוועדת חוץ וביטחון – יצביע בעד.

יואל חסון: מי שנגד – זה אומר שהוא בעד להסיר מסדר-היום.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: למה אין הצבעה?

יואל חסון: אני לא יודע.

יואל חסון: אני ממתין כמוך.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורן אסף חזן: – – – בעד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הייתי מגיע לשם הייתי מצביע בעד.

אורן אסף חזן: אם תהיה נאמן למדינת ישראל ניתן לך להגיע – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאתה לא יודע הוא שאתה לא זה שיקבע.

אורן אסף חזן: הנה, אתה רואה?

אורן אסף חזן: אני קובע.

אורן אסף חזן: במקרה הזה, גם אני הריבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי נאמן ומי לא נאמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לדעתי, אתה לא נאמן.

אורן אסף חזן: אני לא נאמן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אורן אסף חזן: – – –

קריאה: כבוד היושב-ראש – – –

יואל חסון: 12 בעד, אחד מתנגד.

יואל חסון: אני קובע שהנושא עובר להמשך דיון בוועדת חוץ וביטחון.

אורן אסף חזן: היום, כשאתם – – –

יואל חסון: הודעת מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואל חסון: סליחה, אני מבקש.

יואל חסון: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אני מבקש.

יואל חסון: בבקשה, אדוני המזכיר.

נאזם בדר: אני אחזור, ברשותך, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120 והוראת שעה), התשע"ו–2015, שאף היא הוחזרה על-ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

יואל חסון: תודה לך, אדוני.

יואל חסון: אי-שוויון במבני חינוך למגזר ערבי

יואל חסון: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: אי-שווין במבני חינוך למגזר ערבי – מס' 1239, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: ישיב, כמובן, סגן שר החינוך הרב פרוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, השרים, סגן השר, חברי חברי הכנסת, הנושא שאני רציתי להעלות לסדר-היום הוא האי-שוויון במבנים במגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מתחיל מזה שהמגזר הערבי ברובו סובל ממחסור בכיתות לימוד, דבר אשר מקשה על התלמידים ומשרה אווירה לא חינוכית אשר משפיעה לרעה על החינוך וההישגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למשרד החינוך יש תקנות לשטח מגרש ושטח מבנה אשר לפיהן נקבעים מספר הכיתות ומספר הילדים לאותו בית-ספר, ולוקחים בחשבון שטחים נלווים למינהלות, כמו מזכירות, ספרייה וחדרים להרצאות ולפעילות נוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הקבצה, יש חלוקת תלמידים, במתמטיקה או במקצועות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שטחי המגרש נועדו לאפשר מקומות למגרשי ספורט, גינון, חצרות ומגרשי חניה, דבר אשר חסר בהרבה מבתי-הספר ביישובים ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפתרונות המאולתרים היום הם: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חדרים שכורים בבתים פרטיים המיועדים למגורים; 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צפיפות בלתי נסבלת בכיתות; 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מבנים יבילים, אשר מכסים את יתרת שטח החצרות הקטנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הקמת בתי-ספר עם כיתות נורמליות לפי תקן משרד החינוך תפתור את בעיות המחסור בכיתות ותספק אלפי מקומות עבודה לצעירים וצעירות בוגרי בתי-הספר להכשרת מורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל זה עדיין בלי לדבר על גני-ילדים לגילאי שלוש וארבע, שהם ללא מבנים מתאימים ורובם בחדרים שכורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לנוכח המצב שהסברתי, אני מבקש בדיקה לעומק של המצב הקיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אתן דוגמה מעבודה שביצעתי בהיותי ראש עיריית טייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי טבלה, אני יכול גם למסור אותה לסגן השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, כשאני מדבר על עיריית טייבה, אני רוצה לברך את תושבי טייבה; אתמול היו בחירות לראשות העיר טייבה ולמועצה, אחרי שמונה וחצי שנים של ועדה קרואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך את ראש העיר הנבחר, מברך את חברי מועצת העיר הנבחרים, ואני מקווה שהם יפעלו לטובת העיר, כי האחריות עכשיו עליהם, ואני אעזור להם בכל מה שאני יכול לטובת העיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שעשיתי היה לשנת הלימודים 2006/07.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכנסתי עבודה אשר כללה, הסיכום שלה כלל: שטח מגרש, שטח מבנה קיים, מספר כיתות תקניות – כלומר, מבנה בית-הספר והמגרש, לכמה כיתות תקניות הם מתאימים, השטח התקני לאותו מספר כיתות הקיים בפועל, השטח החסר ומספר הכיתות החסרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטייבה, באותה שנת לימודים שיש לי את הריכוז שלה, התברר שחסרים ארבעה בתי-ספר יסודיים, שזה 46 כיתות לאותה שנת לימודים, בלי לדבר על הגידול הטבעי ועל השנה הבאה; 14 כיתות במכללת "עמל" בטייבה, שזה אומר עוד בית-ספר; ובית-ספר חטיבת ביניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת הבדיקה לפי התקן, בדיקה מקצועית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולפי הבדיקה זה מה שהתברר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז, משנת הלימודים 2006/07, ועברו תשע שנים, נבנו בטייבה עשר כיתות לבית-ספר יסודי.

יואל חסון: מול איזו דרישה וצורך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדרישה – 46, לאותה שנת לימוד, 46 כיתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יכול גם להעביר לכבודו לראות – זה ריכוז של אותה טבלה, אתה יכול גם להסתכל, ומי שירצה, אני יכול לתת גם לו העתק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני פונה לכבוד סגן השר בדרישות כדלקמן: להקים צוות בדומה לצוות שהקימה הממשלה בסוף השנה שעברה, "צוות 120 הימים" שהוקם כדי לבדוק את מצוקת המגורים במגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא בא עם המלצות אחרי שעשה את הבדיקה לעומק, בא עם המלצות שאפילו הממשלה הימנית הזו קיבלה את רובן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואנחנו רואים שהן גם נכנסות לחוק ההסדרים ונכנסות לתקציב, ואני מברך על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני רוצה שיקימו ועדה כזו שתבדוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא לבוא ולשמוע ממני, להגיד רק: חסרים חסרים חסרים, אלא לבוא ולבדוק, אנשים בעלי מקצוע ממשרד החינוך, שמבינים את התקנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תוכנית חומש: אחרי שיש המלצות – תוכנית חומש, תוך חמש שנים לפתור את הבעיות של המחסור בחדרי לימוד במגזר הערבי; תב"ע, שאלו תוכניות בינוי עיר, נקודתיות או מקומיות לבתי-הספר, כדי לקצר את לוחות הזמנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי היום מה שעושים, השטח הציבורי לבניית בית-ספר נתקע הרבה שנים, מספר גדול של שנים עוברות עד שמאשרים אותו, ואז לפעמים גם משרד החינוך מוכן לבנות את בית-הספר, אבל הוא אומר: אין לך שטח כדי לבנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אפשר לקצר תהליכים בזה שמקדמים את הנושא הזה בצורה הזו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם יש מקומות, יש יישובים ערביים שאין בהם שטח לבנות, ואז על המדינה להקצות את השטח המתאים לבניית בית-הספר ברשויות שאין להן שטחים ציבוריים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואפילו אם יש שטח פרטי אבל בשכונה לא מתאימה, אז לעשות החלפת קרקע עם קרקע מדינה כדי להקים את בית-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו עוד בעיה שאנחנו צריכים לפתור: יש הרבה מבני חינוך ישנים, אפילו משנות ה-40 ולפני זה, והגיע הזמן גם לחדש אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם, יש לנו עוד בעיה, של הנגשת בתי-הספר לבעלי מוגבלויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בתי-ספר ישנים שהם לא מתאימים, ואנחנו קבענו פה בכנסת, וקבענו בכל מקום, וזאת החלטה של כל אדם בעל מצפון, שלבעלי המוגבלויות מגיע להיות שווים, ויש לתת להם את השוויון הזה – אז גם להנגיש אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובסוף, אני פונה לכבוד סגן השר להסכים להעביר את הנושא הזה לוועדת החינוך כדי לקדם אותו, כי זה חלק מהתנאים, חלק מהשוויון, חלק מהזכויות של התושבים; ואני באתי לפה, לכנסת, כדי לייצג אותם, כי חסר להם הרבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות בחינוך – שר החינוך אמר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל התלמידים הם כמו הבנים שלי; אז גם לתלמידים במגזר הערבי מגיע שוויון, מגיע להם לקבל בית-ספר, מגיע להם לקבל חדר מחשבים, מגיע להם לקבל ספרייה, מגיע להם גם מגרש בחצר, או לפחות גינה, או מקומות, ספסלים לישיבה גם בחצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חסר, וחסר בהרבה מקומות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני באתי מעירייה, באתי מרשויות מקומיות, ואני, גם במקצוע שלי – כמהנדס נכנסתי להרבה יישובים ערביים, ראיתי מה יש וראיתי מה חסר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אל תסמכו עלי, על מה שאגיד לכם, תקימו את הצוות הזה שיעשה את הבדיקה המקצועית מטעמכם, ופעם אחת ולתמיד לנסות בתוך כמה שנים – תקציב רב-שנתי, של חמש שנים אולי – בזה נסגור את כל הפערים, ונגיד: לפחות בחינוך יש שוויון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת חאג' יחיא.

יואל חסון: אני רוצה לומר לך שלזכותך ייאמר – סגן שר החינוך, בבקשה, אתה רשאי לעלות להגיב, אבל עד שהוא יעלה – אני רוצה לומר שלזכותך ייאמר שבאמת כל הצעה לסדר שלך – חבר הכנסת חאג' יחיא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

יואל חסון: אני אומר לך, אני לזכותך רוצה לומר שאני שם לב שכל הצעה לסדר שלך היא עניינית, היא נוגעת לבעיות האמיתיות של ערביי ישראל; היא עניינית, והיא מעוררת הערכה רבה מאוד, ואני מסכים עם כל מילה שאמרת.

אורן אסף חזן: לקחת לי את המילים.

אורן אסף חזן: אתה יודע, בגלל זה ביקשתי – – –

יואל חסון: סגן שר החינוך יבשר בשורות גדולות לציבור הערבי בישראל.

מאיר פרוש: בתנאי שתאפשר לי.

יואל חסון: ודאי.

יואל חסון: מה, אני יכול לעצור אותך, אדוני?

מאיר פרוש: לא לבקש שאני אמהר, זה כבר קרה לי פעם.

יואל חסון: לא, בבקשה, קח את הזמן.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא עלה לדוכן – וגם שוחחנו אחרי הצהריים בעניין הזה – ופירט פרטים רבים בכל מה שקשור לבינוי, בינוי חינוך במגזר הערבי.

מאיר פרוש: אני רוצה קודם כול לומר שהאמירה כי קיים אי-שוויון במבני חינוך במגזר הערבי הנה כללית, ואי-אפשר להתייחס אליה בצורה רצינית וממוקדת.

מאיר פרוש: ככלל, לא ניתן להתייחס לנושא כאל מקשה אחת, כי תמונת המצב בכל יישוב ויישוב והסיבות לפערים הקיימים הן שונות ומגוונות.

מאיר פרוש: ככל שישנן בעיות ספציפיות נוכל להתייחס לגופו של עניין ולתת מענה.

מאיר פרוש: המגזר הלא-יהודי אינו סובל מקיפוח בהקצאת משאבים לבינוי, ההפך הוא הנכון.

מאיר פרוש: היו שנים שבהן תוקצב המגזר בתקצוב יתר מעבר לצורכי הגידול הטבעי.

מאיר פרוש: ולראיה, בשנים 2007–2011 הושקעו כ-5.3 מיליארד ש"ח בבניית 7,987 כיתות לימוד חדשות בכל המגזרים, מתוכן 2,584 כיתות לימוד נוספות במגזר הלא-יהודי, בהשקעה של כ-1.7 מיליארד שקל.

מאיר פרוש: לפיכך, 32.4% מכלל הכיתות החדשות שנוספו בתקופה זו נבנו במגזר הלא-יהודי, כאשר שיעור התלמידים הערבים עמד על כ-26%.

מאיר פרוש: כתוצאה ממדיניות זו נבנו בפועל 553 כיתות מעבר לצורכי הגידול הטבעי של האוכלוסייה הערבית וצומצם המחסור בכיתות לימוד.

מאיר פרוש: יצוין כי מינהל הפיתוח במשרד החינוך מתקצב בנייה על-פי הכרה בצורך, וזאת במסגרת התקציב הקיים.

מאיר פרוש: בשנת 2015 הוכר הצורך ב-1,238 כיתות במגזר הערבי מתוך 8,022 כיתות בכל הארץ.

מאיר פרוש: לצערנו, חלק גדול מהכיתות אשר הוכר צורך בהן אינן זמינות לתקצוב, מכיוון שאין להן פרוגרמה ותוכנית אדריכלית מאושרת, וברוב המקרים ישנה בעיה של-אי זמינות הקרקע.

מאיר פרוש: מתוך הכרת הבעיה, פועל מינהל הפיתוח במשרד החינוך לסגירת פערים וטיפול בחסמים במגזר הלא-יהודי, על מנת לקדם את היקפי הבנייה במוסדות חינוך.

מאיר פרוש: במסגרת זו פועלת תוכנית לטיפול נקודתי ב-13 רשויות: בג'דיידה-מכר, ג'סר-א-זרקא, בסמה, דיר-אל-אסד, מג'ד-אלכרום, בענה, נצרת, קלנסואה, משהד, כפר-מנדא, כפר-קאסם, סח'נין ורהט.

מאיר פרוש: במהלך השנה ובמידת הצורך יורחב הטיפול הנקודתי לרשויות נוספות.

מאיר פרוש: אני מבקש למסור לחבר הכנסת חאג' יחיא: בשנת 2014 תוקצבו כ-665 כיתות במגזר הלא-יהודי, וב-2015 מתוכננות כ-600 כיתות במגזר הלא-יהודי.

מאיר פרוש: לגבי הנקודה של צפיפות בכיתות, הממוצע של צפיפות התלמידים בכיתה בחינוך הערבי קטן מהממוצע של צפיפות בכיתות בחינוך העברי.

מאיר פרוש: הדבר בא לידי ביטוי בעיקר בחטיבות הביניים, שבהן בחינוך העברי יש 31.4 תלמידים בממוצע בכיתה, לעומת 29.1 תלמידים בממוצע בכיתה בחינוך הערבי.

מאיר פרוש: כך גם בשלב של החינוך היסודי: יש 28.3 תלמידים בכיתה בממוצע במגזר העברי, לעומת 27.8 במגזר הערבי.

מאיר פרוש: בחטיבה העליונה ממוצע התלמידים בכיתה בחינוך הערבי גבוה יותר, אך בחטיבה העליונה קיימות מגמות שונות ופיצול כיתות לפי מקצועות, כך שלכיתת האם יש פחות משמעות.

מאיר פרוש: ראוי לציין בהקשר זה כי בשנים 2009–2013 הופעלה במשרד החינוך תוכנית להפחתת מספר התלמידים בכיתה.

מאיר פרוש: לצורך יישום התוכנית הוקצו כ-600 מיליון שקלים באופן דיפרנציאלי, תוך מתן העדפה לבתי-ספר בעלי מדד טיפוח נמוך.

מאיר פרוש: מאחר שהמגזר הערבי נמצא בין עשירוני הטיפוח הנמוכים, רוב המשאבים במסגרת תוכנית זו הוקצו למגזר זה.

מאיר פרוש: ירידת ממוצע התלמידים בכיתה כפי שהוצג קודם היא עדות לתוצאות המהלך.

מאיר פרוש: למעשה, בבתי-הספר היסודיים כ-66% מתוך סך הכיתות שבהן הופחת מספר התלמידים היו במגזר הערבי, בעוד שתלמידים ערבים היוו כ-27% משכבת הגיל.

מאיר פרוש: בחטיבות הביניים 52% מהכיתות שבהן הופחת מספר התלמידים היו במגזר הערבי, בעוד שתלמידים ערבים היוו כ-29% משכבת הגיל.

מאיר פרוש: יודגש כי לסוגיה זו נדרש שר החינוך עם כניסתו לתפקיד.

מאיר פרוש: סוגיה זו זוכה למענה מחודש כבר השנה במסגרת הרפורמה להקטנת כיתות הלימוד.

מאיר פרוש: מדובר ברפורמה חמש-שנתית, אשר תיושם בכל המגזרים ובאופן דיפרנציאלי, ומטבע הדברים האוכלוסיות החלשות יותר ייהנו מתקצוב גבוה יותר בגינה.

מאיר פרוש: הוחלט להקצות במסגרת רפורמה זו חצי מיליארד שקלים בחמש השנים הקרובות לטובת הקטנת הכיתות ושיפור יחס מורה–תלמיד בגנים ובבתי-הספר היסודיים בכל המגזרים.

מאיר פרוש: בסופו של התהליך, כיתות הלימוד בישראל לא יעלו על 34 תלמידים בכיתה, ובשכבות האוכלוסייה החלשות יותר הן לא יעלו על 32 תלמידים בכיתה.

מאיר פרוש: מדובר על מתווה צומח, כשבכל שנה עוד שכבת גיל תיכנס לרפורמה, כך שבתוך חמש שנים כל תלמידות ותלמידי ישראל בבתי-הספר היסודיים, מכיתה א' ועד כיתה ו', ילמדו בכיתות קטנות.

מאיר פרוש: יודגש, כי לצד הקטנת הכיתות, ממשיך המשרד להקצות תוספת של שעות לימוד לטובת פיצול כיתות א'–ב' במקצועות שפה ומתמטיקה.

מאיר פרוש: כאמור, הקטנת הכיתה תיעשה באופן דיפרנציאלי, על-פי עשירוני הטיפוח: עשירוני טיפוח 9–10 – 32 תלמידים בכיתה; עשירון טיפוח 8 – 33 תלמידים בכיתה; עשירוני טיפוח 1–7 – 34 תלמידים בכיתה.

מאיר פרוש: ניתן להוסיף על האמור ולציין כי המתווה להקטנת הכיתות כולל לראשונה את יישום התוכנית "מורה שני בכיתה".

מאיר פרוש: התוכנית גם היא החלה לפעול בשנת הלימודים הנוכחית, תשע"ו, והיא פועלת בכ-1,000 כיתות לימוד.

מאיר פרוש: התוכנית כוללת מורה ותיק – מורה מנוסה ומוביל – וסטודנט המשתלב בהדרגה בפעילויות ההוראה והלמידה, כחלק מטיוב הכשרתו.

מאיר פרוש: מדי שבוע, וזה קורה למשך שלושה ימים בשבוע, הסטודנטים יגיעו לכיתות הלימוד בגני-הילדים ובבתי-הספר.

מאיר פרוש: התוכנית הזו מופעלת גם במגזר הערבי בכ-250 כיתות.

מאיר פרוש: בנושא של מעבדות: מאז ומתמיד היו מוגדרים בבתי-הספר חללים עבור סדנאות.

מאיר פרוש: בעבר חדרים אלו הוגדרו כחדרי מלאכה – חוזר מנכ"ל מיוחד של תשמ"ח.

מאיר פרוש: כיום, ובהתאם לשינויים הפדגוגיים, חללים אלה מוגדרים חדרי מדע וטכנולוגיה, והם מופיעים בכל הפרוגרמות הסטנדרטיות של בתי-הספר.

מאיר פרוש: ככל שרשות צריכה התאמה של בית-ספר לפרוגרמה סטנדרטית, לצרכים שונים, כולל מעבדות וסדנאות, היא יכולה להגיש בקשה אל מינהל הפיתוח במשרד, והבקשה תיבדק באופן ספציפי ויינתן לה מענה.

מאיר פרוש: יצוין כי ישנם מצבים שבהם חדר המעבדה מנוצל לצרכים אחרים, כמו ספרייה, כיתת לימוד ועוד.

מאיר פרוש: עובדה זו גם היא יוצרת מחסור.

מאיר פרוש: הפיקוח על מקצוע המדעים במשרד עורך מדי שנה מיפוי באשר לקיומן של מעבדות בבתי-הספר.

מאיר פרוש: בתשע"ו ייבדקו כ-85% מכלל בתי-הספר היסודיים וחטיבות הביניים.

מאיר פרוש: להלן הנתונים של אחוז בתי-הספר שבהם קיים חדר מקצוע, מעבדה, לפי מגזר.

מאיר פרוש: בתי-ספר יסודיים: באוכלוסייה היהודית – 75%, באוכלוסייה הערבית – 69.5%.

מאיר פרוש: חטיבות הביניים: באוכלוסייה היהודית – 83%, באוכלוסייה הערבית – 66%.

מאיר פרוש: תקציב הצטיידות מעבדות: משרד החינוך מתקצב הצטיידות מעבדות כחלק מקידום החינוך הטכנולוגי-מדעי.

מאיר פרוש: תקציב ההצטיידות מועבר לרשויות מקומיות ובעלויות שהן עמותות, כהקצבה.

מאיר פרוש: אחד המדדים לקביעת ההקצבה הנו מצבה הסוציו-אקונומי של הרשות.

מאיר פרוש: סך התקציב הכללי שניתן לכלל המגזרים, בחלוקה לשנים, עבור הצטיידות מעבדות הנו – ואני בטוח שמזכיר הכנסת גם מקשיב למה שאני אומר – הוא כדלהלן: הצטיידות מדעים כללי: הצטיידות מעבדות מדעים בבתי-ספר בתשע"ב, בשנת התקציב 2011, 2.495 מיליון – אם חבר הכנסת חאג' יחיא יסתפק בזה שאני אמסור את כל הפרטים לפרוטוקול, אני אשמח.

מאיר פרוש: אבל אני מחויב למסור לך, לאור ההצעה לסדר-היום המנומקת שלך, לענות לך מה המשרד כן עונה בשביל המגזר הערבי.

מאיר פרוש: הצטיידות מעבדות מדעים בבתי-ספר בתשע"ג, שנת התקציב 2012, הייתה 1,952,484.

מאיר פרוש: הצטיידות מעבדות מדעים בבתי-ספר בתשע"ד, 2013, הייתה 2,093,912.

יואל חסון: שאלה, אבל, לסגן השר – – –

מאיר פרוש: הצטיידות מעבדות מדעים – אני מאוד אשמח, אבל אל תפריע לי באמצע, כי זה מבלבל לי את כל ההיקף של התשובה.

יואל חסון: את הסדר.

מאיר פרוש: הצטיידות מעבדות בבתי-ספר בתשע"ה, 2014 – 1,585,157.

מאיר פרוש: הציידות טכנולוגיה כללי: הצטיידות מעבדות טכנולוגיות בשנת תשע"ג, 2012 – 1,892,626.

מאיר פרוש: הצטיידות מעבדות טכנולוגיות בתשע"ד, 2013 – 3,145,800.

מאיר פרוש: ועכשיו אני רוצה לדבר על תקציב ייחודי וייעודי שהועבר למגזר הערבי עבור הצטיידות למעבדות במסגרת החלטות ממשלה.

מאיר פרוש: מדובר בתקציב תוספתי לתקציב שאמרתי קודם, שהמגזר הערבי ממילא היה כלול בתוכו.

מאיר פרוש: החלטת ממשלה 2861, מגזר דרוזי וצ'רקסי, תשע"ג, 2012 – זה 2,375,966.

מאיר פרוש: החלטת ממשלה 3211, מגזר בדואי בצפון, תשע"ג, 2012 – 554,447.

מאיר פרוש: החלטת ממשלה 3211, מגזר בדואי בצפון, תשע"ה, 2014 – 764,942.

מאיר פרוש: הצטיידות טכנולוגית – שוב, החלטות לגבי מגזר המיעוטים: החלטה 3708, מגזר בדואי, תשע"ג, 2012 – 2,584,488.

מאיר פרוש: החלטה 3708, מגזר בדואי, תשע"ד, 2013 – 1.6 מיליון שקל.

מאיר פרוש: החלטת ממשלה 4193, בנות ערביות, תשע"ד, שנת תקציב 2013 – 5,458,619.

מאיר פרוש: החלטה 3708, מגזר בדואי, תשע"ה, 2014 – 1,428,860 שקל.

מאיר פרוש: לאור הנתונים, ניתן להיווכח כי המגזר הלא-יהודי אינו סובל מקיפוח בהקצאת משאבים להצטיידות.

מאיר פרוש: ההפך הוא הנכון, בגלל המצב הסוציו-אקונומי הנמוך של הרשויות במגזר הלא-יהודי, חלקן בהקצבה להצטיידות גדול מהחלק היחסי באוכלוסייה, וזאת עוד לפני תוספות בשל החלטות מתעדפות שהזכרתי קודם.

מאיר פרוש: לסיכום, עם כניסתו של שר החינוך מר בנט לתפקידו הנוכחי, הוא קבע את צמצום הפערים כאחד מיעדיו המרכזיים.

מאיר פרוש: בתוך כך יצאנו לשורה של תוכניות, ובהן הקטנת כיתות לימוד, סייעת שנייה בגני-ילדים והתוכנית ללימודי עברית למגזר הערבי.

מאיר פרוש: תוכנית הקטנת הכיתות ורפורמת הסייעת השנייה, כאמור, מתוקצבות באופן דיפרנציאלי, ומטבע הדברים מחזקות אוכלוסיות חלשות יותר.

מאיר פרוש: התוכנית ללימודי עברית גם היא נועדה לצמצם פערים, שכן ככל שתלמידי החברה הערבית ישלטו יותר בשפה העברית, כך השתלבותם בחברה ובמשק תהיה טובה וקלה יותר.

מאיר פרוש: יצוין כי יש תוכניות רבות נוספות ייעודיות למגזר הערבי, אבל אם היושב-ראש כבר מבקש לשאול שאלות על האינפורמציה שהבאתי עד לרגע זה, וגם חברי הכנסת רוצים לשאול, אז אין לי הזמן למנות יותר, ולכן אני לא ממשיך להוסיף עוד פרטים.

מאיר פרוש: לסוגיות שאתה העלית, חבר הכנסת חאג' יחיא, ככל שישנה בעיה ספציפית כזו או אחרת אשר לבינוי מעבדות, צפיפות בכיתות, אשמח אם תפנה את זה אלינו להמשך טיפול רציני.

מאיר פרוש: כן, אדוני היושב-ראש?

יואל חסון: מה אתה מציע, אדוני סגן השר?

מאיר פרוש: אם חבר הכנסת חאג' יחיא רוצה שהדבר הזה יגיע לוועדת החינוך, אין לי שום בעיה.

מאיר פרוש: אני רק רוצה לומר שסדר הדברים הוא, שכאשר הוא מעלה הצעה לסדר-היום, הכוונה שלו שהיא תידון במליאה.

מאיר פרוש: אם אני מסכים להעביר את זה לוועדה, זה לא כמו שהוא רצה, כי לבוא לפה זה נקרא למליאה.

מאיר פרוש: אם הוא רוצה למליאה – מליאה.

יואל חסון: לא לא, הוא לא רוצה – אתה רוצה מליאה?

מאיר פרוש: הוא חוזר בו, גם מסכים.

יואל חסון: סגן השר מציע ועדת חינוך.

יואל חסון: אתה מציע מליאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואל חסון: מקובל עליך ועדת חינוך, מעולה, בסדר גמור.

יואל חסון: תודה לסגן השר.

מאיר פרוש: יש עוד שאלות לאדוני היושב-ראש?

יואל חסון: לא לא, הכול בסדר, ענית לי על הכול באריכות ובפירוט רב.

יואל חסון: דעה נוספת – חבר הכנסת חזן, בבקשה.

יואל חסון: אם מישהו מעוניין בדעה נוספת, שיגיד עכשיו ואחר כך יידום.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, השר, סגני השרים, כנסת נכבדה, צריך לומר את האמת, מגיע לערבים אזרחי מדינת ישראל שוויון מלא.

אורן אסף חזן: אני, בניגוד לחלק מהחברים – הם לא חברים שלי, זה בטוח – מהרשימה הפלסטינית המאוחדת, יודע להגיד גם את הדברים הנכונים, כשזה לא בהחלט תואם לאג'נדה שלי.

אורן אסף חזן: אני אגיד את זה עוד פעם בצורה ברורה: מגיעה לך תודה על שהעלית את הנושא לסדר-היום; אני עדיין המום שאני בכלל אומר את זה.

אורן אסף חזן: אתה באמת ענייני, ואמר את זה היושב-ראש קודם, הוא פשוט לקח לי את המילים, שההצעות לסדר-היום שלך הן ענייניות.

אורן אסף חזן: הן לא פופוליסטיות, הן לא זולות, הן לא נוטפות הסתה ומלאות בהנעת הטרור, הן באמת מתוך דאגה לערבים אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אני מוכן להתייצב לצדך כדי לעזור לקדם את הנושא הזה בחינוך, בתשתיות, בחברה, בהחלט.

אורן אסף חזן: אנחנו עם שוחר שלום, אנחנו בעד לחיות ביחד.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה לבקש ממך דבר אחד: שבאותה הגינות שאני נוהג כלפי האנשים שאתה מייצג, כי שאר החברים שמסביבך אינם פה, רואים שהם לא מייצגים, הם מייצגים את הפלסטינים שוחרי הטרור; אבל באותה הגינות שאנחנו נוהגים כלפיך – ודבריו של סגן שר החינוך מר פרוש היו ברורים, היו ענייניים – תנהג כלפינו, כלפי המדינה שהיא גם במקרה הזה הריבון, המדינה היהודית בארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: צריך לדעת להגיד את הדברים בצורה מסודרת, לא רק כשזה נוח, גם כשזה לא נוח.

אורן אסף חזן: אני אסיים את דברי ואני אגיד שיהיה ברור: אני אעזור לך לעזור להם, אבל אני רוצה שאתה תעזור לי לעזור לעם היהודי כאן בארץ-ישראל, שזהו ביתו, ובירתנו הנצחית ירושלים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת חזן.

יואל חסון: אנחנו ניגשים להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד – הוא בעד הצעת השר להעביר את ההצעה להמשך דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

יואל חסון: מי שנגד – תומך בהסרה.

יואל חסון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יואל חסון: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהנושא יועבר להמשך דיון בוועדת החינוך.

יואל חסון: הריסת בית-הכנסת "איילת השחר" בגבעת-זאב

יואל חסון: נמשיך בסדר-היום.

יואל חסון: הנושא הבא: הריסת בית-הכנסת "איילת השחר" בגבעת-זאב – הצעה מס' 1235 של חבר הכנסת יואב בן צור.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: עומדות לרשותך עשר דקות מלאות.

חיים ילין: עשר דקות?

יואל חסון: כן, יש להם מכסות בלי סוף.

יואל חסון: אתה יודע, אין להם הצעות חוק, אז יש להם מכסות.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אנחנו נתפעל את השעונים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הדתות, ידידי סגן שר הביטחון, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת ולדון בנושא של פסיקת בג"ץ המורה על הריסת בית-הכנסת "איילת השחר" בגבעת-זאב.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, אני אומר את דברי אלה מתוך כאב גדול.

יואב בן צור: בהחלטה זו בית-המשפט העליון שבר שיא של ניתוק מערכי היסוד שעליהם מושתתת מדינת ישראל.

יואב בן צור: במדינה יהודית לא מרימים כף דחפור על בתי-כנסת; במדינה דמוקרטית מאפשרים לממשלה למשול ולהגיע להסדרה חקיקתית שתהלום את זכויות הקניין של הבעלים הבלתי-מזוהים.

יואב בן צור: החלטה זו אינה יהודית ואינה דמוקרטית.

יואב בן צור: צר לי על החיפזון.

יואב בן צור: מראות של השמדת בתי-כנסת שיופצו באמצעי התקשורת ברחבי העולם לא יסייעו למאבק באנטישמיות הגואה מבית ומחוץ.

יואב בן צור: לפני דקות ספורות אישרנו את חוק ההוצאה לפועל – איסור עיקול מיטלטלין מבתי-הכנסת, וכאן, אדוני היושב-ראש, מבקשים לא לעקל מיטלטלין, אלא להרוס בית-כנסת במדינת ישראל.

יואל חסון: אולי לא כולם מכירים את הנושא.

יואל חסון: תסביר למה רוצים להרוס את בית-הכנסת.

יואב בן צור: כי מאן דהוא הגיע ואמר שיש בעיה בבניין של בית-הכנסת.

דוד אזולאי: במדינת ישראל, מדינת היהודים, לא הורסים מקום תפילה של יהודים, ולא משנה, תהיה הסיבה אשר תהיה.

יואל חסון: אבל בכל זאת, מה המחלוקת?

יואל חסון: אני רוצה להבין את המחלוקת.

יואב בן צור: מחלוקת על הבעלות על הקרקע.

אורן אסף חזן: אין בעלות על הקרקע, אבל – – –

יואב בן צור: ורוצים לומר שהבעלות הזאת שייכת למישהו פלסטיני.

אורן אסף חזן: אבל אין דורש לקרקע, צריך להגיד את זה.

יואב בן צור: כן, אין דורש לקרקע.

יואב בן צור: כאשר קבר יוסף הצדיק עליו השלום עולה בלהבות של פורעים נפשעים, כאשר קבר רחל מוקף בזורקי בקבוקי תבערה, כאשר יהודים חוששים ללכת בתוך העיר העתיקה, כאשר אבדה יראה, לצערנו, ממדיו של שוטר משמר הגבול העומד על משמר ארצו בשער שכם, כאשר ללא פחד יורים, דוקרים, זורקים אבנים ובקבוקי תבערה, וכל זאת בחסות מנהיגים המסיתים בגלוי כנגדנו, מעשה של הריסת מקום מקדש מעט בכל זמן, ובייחוד בזמן הזה, הנו תהליך שאין מסוכן ממנו, בפרט בעת הזאת.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, אבקש מעל במה זו לשבח את כבוד שר הכלכלה והשר לפיתוח הנגב והגליל חבר הכנסת הרב אריה דרעי, שיזם פנייה דחופה לבג"ץ, ובהחלטת בית-המשפט מיום 18 בחודש ציינו השופטים, בהרכב בראשות הנשיאה מרים נאור, כי מהטעמים שפירט שר הכלכלה, הנגב והגליל, השר אריה מכלוף דרעי, תידחה הריסת בית-הכנסת עד 5 בנובמבר.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, ידוע לי כי שר הכלכלה, בנוסף לפנייתו האמורה לבג"ץ, פועל בדרכים דיפלומטיות נוספות לטובת הצלחת העניין, דברים שהשתיקה יפה להם.

יואב בן צור: אך בל נשכח דבר אחד: מדובר במסדרון זמן קצר מאוד שבו עלינו לקבל החלטות קריטיות בנושא.

יואב בן צור: במידה שחלילה לא תהיה ברירה וכותלי בית-הכנסת "איילת השחר" חלילה ייהרסו, דבר שאני מקווה מאוד שלא יקרה, לא יעלה על הדעת שיעלו הדחפורים לפני שתאושר חלופה לקרקע קרובה למקום בבעלות המאפשרת בנייה ובתקצוב מלא של כל עלות הבנייה.

יואב בן צור: דחיפותו של נושא זה מצריכה דיון והמשך מעקב אחר ביצוע החלטות הרשות המחוקקת בוועדת הפנים של הכנסת.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אדוני סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: – – –

יואל חסון: לא.

יואל חסון: יש אחר כך שאילתות.

יואל חסון: אדוני סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בן צור וחברים אחרים מבקשים לדון בסוגיית צו ההריסה שהוצא נגד מבנה המשמש כבית-כנסת בצמידות ליישוב גבעת-זאב.

אלי בן-דהן: מדובר אכן בבית-כנסת שהוקם לפני כ-16 שנה על אדמה שלכל הדעות אינה אדמת מדינה.

אלי בן-דהן: כידוע, סוגיה זו נדונה בהרחבה בפני בג"ץ, והוא נתן עוד ביולי 2014 פסק-דין בנדון, שלפיו ניתן צו מוחלט הקובע כי על עמותת "אילת השחר", המנהלת את בית-הכנסת, לפנות את המבנה האמור בתוך שנה, וכן מורה לרשויות לבצע את צו ההריסה, אלא אם ייקבע כי העמותה הנה בעלת הזכויות במקרקעין, וזאת בתוך שנה ממועד ההחלטה.

אלי בן-דהן: יודגש כי המבנה הוקם בניגוד לחוק וממוקם מחוץ לתחום אדמות המדינה.

אלי בן-דהן: לצערנו הרב, עמותת "איילת השחר" לא הוכיחה שהקרקע היא שלה, ולכן, לאחר כמה דיונים, נקבע כי הצו עומד בעינו ויבוצע עד יום 20 באוקטובר 2015.

אלי בן-דהן: מועד זה נדחה בימים אלו לנובמבר 2015, מהטעם שכוחות הביטחון עסוקים מאוד בימים אלה ובגלל ההשלכות העלולות לנבוע מכך על רקע המצב הביטחוני השורר בארץ.

אלי בן-דהן: חברי חברי הכנסת, אני מצר מאוד על כך שמערכת המשפט לא מצאה פתרון משפטי המונע את הריסת בית-הכנסת.

אלי בן-דהן: כרגע, במצב הקיים, מוטלת על רשויות האכיפה בישראל חובה לפעול על-פי הדין ועל-פי פסיקת בג"ץ, אשר כאמור דן בסוגיה זו כמה פעמים והותיר זמן רב בידי העמותה לביסוס טענת הבעלות, אך הדבר לא נעשה.

אלי בן-דהן: מובן שפעולה זו, צריך שתתבצע בהתאם לשיקולי הביטחון, האפשרויות לביצוע והמטלות האחרות המוטלות על הכוחות.

אלי בן-דהן: אני מסכים מאוד שצריך לייעד קרקע חלופית לעמותת "איילת השחר".

אלי בן-דהן: בעניין הזה פניתי פעמים אחדות לראש המועצה של גבעת-זאב והצעתי לו להציע מקום חלופי לעמותת "איילת השחר", קרוב לאזור שבו נמצאות המשפחות, כדי שיוכלו להקים שם בית-כנסת.

אלי בן-דהן: אני בטוח שחברי שר הדתות, חבר הכנסת דוד אזולאי, כאשר תופנה אליו בקשה לסייע בבניית בית-הכנסת החדש, ודאי יעשה זאת.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה לסגן שר הביטחון.

יואל חסון: השר אזולאי ביקש גם הוא להתייחס.

יואל חסון: עומדות לרשותך חמש דקות על-פי התקנון.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאתה מאפשר לי להגיב בנושא הזה.

יואל חסון: בבקשה.

דוד אזולאי: אני מבין את דבריו של סגן השר, שבמסגרת תפקידו מייצג את שר הביטחון, וזה בסדר, ואני בטוח שחלק מהדברים לא נאמרו כפי שהיה צריך להגיד אותם.

דוד אזולאי: אני מכיר את הרב אלי בן-דהן, ובוודאי שהיה צריך להביע יותר כאב וצער על הריסת בית-כנסת בארץ-ישראל, בימים שכולנו זקוקים לרחמי שמים וזקוקים להרבה תפילה.

דוד אזולאי: ואת זה אנחנו עושים דווקא בבית-הכנסת; מה לעשות, זה מקום הכינוס שלנו, ובו אנחנו נוהגים להתפלל.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שלא יירשם בהיסטוריה של מדינת ישראל שבית-כנסת נהרס בהוראה של בג"ץ, על-ידי יהודים, בארץ-ישראל.

דוד אזולאי: לגבי פנייתך, אדוני סגן השר, אני מודיע לך שאם תהיה פנייה אלי בנושא הזה, אני מבטיחך נאמנה שאעשה הכול על מנת שייבנה בית-כנסת חדש בגבעת-זאב.

דוד אזולאי: אבל יחד עם זה אני מפנה מכאן קריאה לכל הגורמים הנוגעים בדבר: אנא מכם, אל תוסיפו עוד קטרוג על עם ישראל.

דוד אזולאי: מן הראוי שהדבר הזה יידחה עד שיימצא פתרון חלופי לבית-הכנסת.

דוד אזולאי: לא בשמים היא.

דוד אזולאי: אני מאמין שאם היו צריכים להרוס מסגד או כנסייה, היו נוהגים בדחילו ורחימו – מה יאמרו אומות העולם, מה יאמרו אומות העולם.

אורן אסף חזן: עשרות מסגדים ללא היתרים, ואף אחד לא מדבר.

אורן אסף חזן: בונים על קרקע לא מוכשרת, ואף אחד לא מדבר.

יואל חסון: – – – קיבלת דעה נוספת.

אורן אסף חזן: לא, זה כואב לי פשוט.

דוד אזולאי: השיקול הוא, מה יאמרו אומות העולם.

דוד אזולאי: וכאן, אנחנו, במדינה שלנו, בית-כנסת שבו מתפללים יהודים, שופכים שיח לפני בורא עולם – אנחנו כאן הולכים לעשות.

דוד אזולאי: נחשוב לרגע מה היה קורה אם הדבר הזה, חס ושלום, היה קורה בחוץ-לארץ.

דוד אזולאי: היינו נזעקים כולנו, היינו מפעילים את כל הכוחות האפשריים – זה אנטישמיות.

דוד אזולאי: אבל פה, במדינת היהודים, הדבר הזה קורה.

דוד אזולאי: אני באמת לא רוצה כאן להטיח ביקורת בבג"ץ, אבל הייתי מצפה מבג"ץ שיגלה קצת יותר רגישות וינהג בצורה יותר זהירה – לדחות את הנושא הזה.

דוד אזולאי: לא יקרה שום דבר אם בג"ץ יקיים דיון חוזר בעניין הזה ויגיד: אנחנו דוחים את הנושא הזה, את הריסת בית-הכנסת, עד למציאת פתרון חלופי; ובכך בעצם נהווה כולנו ביחד מקום שיהיה סנגוריה על עם ישראל, ולא, חס ושלום, קטגוריה על עם ישראל בימים אלו.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני השר.

יואל חסון: סגן השר, מה אתה מציע לעשות עם ההצעה לסדר-היום?

אלי בן-דהן: ההצעה היא להעביר את זה לוועדת הפנים לדיון.

יואל חסון: ואתה מסכים?

יואל חסון: אתה מסכים, המציע?

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: מי שבעד להעביר – – –

אורן אסף חזן: רגע.

יואל חסון: אה, דעה נוספת, בבקשה.

יואל חסון: סליחה, אתה צודק, סליחה.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: האמת שנאמרו הדברים, והדברים חריפים.

אורן אסף חזן: ברשות היושב-ראש, חברים – כבוד השר, אתה אמרת את זה בצורה הכי ברורה.

אורן אסף חזן: דמיינו לכם מצב שבו לא בגרמניה, לא בפולין, גם לא במדינה ערבית, אלא בארצות-הברית הגדולה, היו קמים מחר בבוקר ומחליטים להרוס בית-כנסת – איך היינו מזדעקים, כמה שולחנות היינו הופכים, איזה זעקה היינו מרימים.

אורן אסף חזן: קטונתי מלייעץ לסגן השר, אבל אם היום, אם היום אתם דוחים את ההריסה בגלל שיש מצוקה ביטחונית, אני חושב שאם מצאתם פתרון פעם אחת לדחות, ניתן יהיה לדחות את זה.

אורן אסף חזן: אמר לי פעם השר שלא נזכיר את שמו: אני לא אעשה דברים בניגוד לחוק.

אורן אסף חזן: אז אני רוצה להגיד לאותו שר: אתה החוק.

אורן אסף חזן: אדוני, בוקר טוב, תתעורר, אתה החוק.

ענת ברקו: לא, שר הוא לא החוק.

אורן אסף חזן: סליחה, אני אסביר את עצמי, כדי שאהיה ברור.

אורן אסף חזן: המקום הזה הוא בית-המחוקקים של מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אנחנו כותבים את ספר החוקים, ואתה לוקח בו חלק, אתה מצביע בעד או נגד, ואתה מבצע את אותה חקיקה.

אורן אסף חזן: לא מעטים המקרים שבהם שר לוקח חבר או חברת כנסת ונותן להם משהו ביד כדי שיעבירו, כדי ליישם הלכה למעשה את המדיניות שלו.

אורן אסף חזן: פה יש בעיה של מדיניות.

אורן אסף חזן: אני אמרתי לפני כמה ימים, שאם בית-הכנסת "איילת השחר", חלילה וחס, ייהרס, יהיו לזה השלכות קשות ומרחיקות לכת לא רק על הכנסת, בטח שלא רק על הממשלה – על כל מדינת ישראל ועל כל העם היהודי.

אורן אסף חזן: איך אנחנו יכולים בבוקר להסתכל לעצמנו בעיניים – שלא לדבר על העובדה שכשזה נוגע אלינו אז מתעלמים לחלוטין מהחוק הבין-לאומי.

אורן אסף חזן: כש"דאעש" הורס בתי-תפילה, מקומות קדושים לכל אחת מהדתות, במקומות הרחוקים בעולם – ואני אשתדל לסיים, ברשותך, היושב-ראש – כולנו מזדעקים.

אורן אסף חזן: אבל במדינת ישראל, כשיש לא מעט מסגדים שעומדים על קרקע לא מוכשרת, ללא מתאר, ללא תוכניות, אף אחד בכלל לא פוצה את פיו.

אורן אסף חזן: שומו שמים, חלילה וחס שנפגע באסלאם, נפגע במסגדים.

אורן אסף חזן: אבל כשזה נוגע לנו, העם היהודי – בוודאי.

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: אסכם ואומר במשפט אחרון: במקום שבו אנחנו מרשים לעצמנו להרוס בתי-כנסת, בסוף נהרוס את כל הזהות, את המורשת, ואת הדבר המדהים הזה שנקרא העם הנבחר, העם היהודי.

אורן אסף חזן: תתעוררו, רבותי.

אורן אסף חזן: תתעוררו.

יואל חסון: חברים, צריך ללמוד, בדעה נוספת, שמה שאתה לא יודע להגיד בדקה, אל תגיד בכלל.

יואל חסון: אין מה לעשות.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: בדקה נוספת, כן?

יואל חסון: בדעה נוספת זה המצב.

אורן אסף חזן: – – – נוספת זה עצה טובה – – –

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה, אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד הוא בעד להעביר את הנושא לוועדת החינוך להמשך הדיון.

קריאה: ועדת הפנים.

יואל חסון: סליחה, ועדת הפנים, ועדת הפנים.

יואל חסון: תודה על התיקון – ועדת הפנים.

יואל חסון: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא הריסת בית-הכנסת "איילת השחר" בגבעת-זאב תועבר לדיון בוועדת הפנים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אנחנו ממשיכים לסעיף האחרון בסדר-היום.

יואל חסון: סגן השר ישיב על שאילתות של חברת הכנסת ענת ברקו וחבר הכנסת חיים ילין.

יואל חסון: אני מבקש מסגן השר לעלות לדוכן, בבקשה.

יואל חסון: תמתיני, חברת הכנסת ברקו, אלא אם כן את חמושה, גברתי, אז את צריכה להצהיר על הנשק.

ענת ברקו: חמושה במשקפיים.

יואל חסון: ובעט, עט ונייר.

יואל חסון: אדוני, סגן השר.

יואל חסון: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

יואל חסון: נא להקריא את נוסח השאלה כפי שהעברת.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני סגן השר, כבוד השר, מיטב הלוחמים ביחידות מובחרות בצה"ל הנם יוצאי אתיופיה.

ענת ברקו: שיעור גיוסם גבוה, אך לעומת זאת השתלבותם בצבא אינה מקבלת מענה הולם.

ענת ברקו: ברצוני לשאול: מה הן התוכניות האמורות לתת מענה לחיילות ולחיילים יוצאי אתיופיה בצה"ל?

יואל חסון: תודה, גברתי.

יואל חסון: אדוני סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישראלים יוצאי אתיופיה מהווים כ-4% מאוכלוסיית המתגייסים בצה"ל.

אלי בן-דהן: שיעורי הגיוס בקרב האוכלוסייה גבוהים, אולם בפועל נתוני האיכות והמיצוי מציבים בפני צה"ל והחברה הישראלית אתגר משמעותי.

אלי בן-דהן: אל מול מציאות זו גיבש צה"ל תוכנית מקיפה לטובת העצמת האוכלוסייה ושילובה המיטבי בצה"ל ובחברה הישראלית.

אלי בן-דהן: התוכנית כוללת את כל שלבי הקשר עם האוכלוסייה, משלב המלש"ב וההכנה לשירות, דרך הכניסה לשירות עצמו, מהלכו, ולקראת השחרור ממנו.

אלי בן-דהן: לכל אחד מהשלבים הללו גובשה תוכנית ייעודית בעלת מרכיבים ייחודיים, ומולם הוגדרו יעדים ומדדים ברורים להערכת ההתקדמות.

אלי בן-דהן: אכ"א, האמון על התוכנית, משלב מגוון גורמים בעשייה, הן בתוך צה"ל והן מחוצה לו.

אלי בן-דהן: היעד, בראיית צה"ל, בהתבוננות ארוכת טווח, הנו השוואת נתוני השירות של כלל בני העדה האתיופית לאוכלוסייה הכללית.

אלי בן-דהן: לצורך העצמת השילוב של יוצאי אתיופיה ביעדי איכות, נבנתה פלטפורמה ניסיונית וזמנית לטובת זיהוי היכולות ומיצוי המתגייסים, בהובלת מכון פוירשטיין, שתכליתה מתן המלצת שיבוץ פרטנית עבור המלש"ב, המבוססת על תהליך הערכה אישי ככלי נוסף מעבר לקב"א והדפ"ר.

אלי בן-דהן: במקביל, מחלקת מדעי ההתנהגות מבצעת עבודה לגיבוש מענה קבוע לאוכלוסייה זו, אשר יתבסס על מבחני הצו הראשון עצמם.

אלי בן-דהן: כשפתרון זה ייכנס לפעולה באופן מלא, ניתן יהיה לבטל את ההסדרים הזמניים האמורים.

אלי בן-דהן: להלן פירוט התוכניות ליוצאי אתיופיה, לפי שלבי תהליך הגיוס: הכנה לצה"ל – יוצאי אתיופיה מוגדרים כאוכלוסייה למיקוד בכלל הפעילויות המכוונות להעלאת הנכונות והמוכנות לשירות משמעותי בצה"ל.

אלי בן-דהן: במסגרת זו מוכוונים כלל העוסקים במלאכה בצה"ל, במשרד הביטחון, במשרד החינוך ובארגונים המופעלים והפועלים בתיאום עם הרשויות ובתי-הספר, כגון "זינוק בעלייה", "אחריי!" ועוד.

אלי בן-דהן: כמו כן, מופעלת תוכנית איתור ומיצוי לתפקידים איכותיים והגדרת מכסות עבור תפקידים איכותיים ליוצאי אתיופיה, כגון מסלול ייעודי לקצונה, תפקידים בחיל האוויר, חיל מודיעין, תקשוב וחיל הים.

אלי בן-דהן: בנוסף, העלאת היקף החיילים הלומדים במסלול העתודה.

אלי בן-דהן: תחילת שירות – קיימות כמה תוכניות: הראשונה, קורס עברית לחיילים יוצאי אתיופיה בעלי רמת עברית נמוכה.

אלי בן-דהן: מטרת הקורס היא העלאת רמת העברית לשם מיצוי טוב יותר במהלך השירות.

אלי בן-דהן: מודגש כי מתקיימים קורסים לאוכלוסיות נוספות, אולם מבחינה אוריינית מקצועית נדרשת כיתה נפרדת; השנייה, קורס "אמיר", המתקיים החל מ-2005, במטרה לייצר תהליך התערבות בכניסה לשירות, למען שיפור נתוני המיצוי למערכים משמעותיים ושיפור השרידות בשירות.

אלי בן-דהן: משך הקורס 11 שבועות.

אלי בן-דהן: הקורס כולל טירונות 02, אבחון פוטנציאל למקצועות איכות, הקניית מיומנויות תעסוקתיות בסיסיות, העלאת המודעות לשירות מיטבי ומשמעותי, חיזוק תחושת השייכות והזהות ועוד.

אלי בן-דהן: האבחון, תוכני ההעצמה והקניית המיומנויות מועברים על-ידי מכון פוירשטיין.

אלי בן-דהן: כיום מועבר הקורס ל-20% מהמתגייסים יוצאי אתיופיה, והוא מותנה ברצונם להשתתף בהכשרה.

אלי בן-דהן: מעקב אחר בוגרי הקורס והשוואת מאפייני שירותם לקבוצת ביקורת מקבילה מלמדים כי בוגרי הקורס ממוצים למערכים איכותיים בפער חיובי העולה על 30% לעומת קבוצת הביקורת.

אלי בן-דהן: בנוסף, שיעור הנשירה בקרב בוגרי הקורס נמוכים יותר משמעותית – 12% לעומת 20% בגברים ו-6% לעומת כ-12%בנשים.

אלי בן-דהן: הכנה לשחרור – מבוצעות סדנאות הכנה לשחרור והכנה לחיים.

אלי בן-דהן: תהליכים נוספים שמתבצעים: 1.

אלי בן-דהן: תוכנית "מנטורים" על בסיס קצינים ואזרחים אשר ביצעו שירות צבאי איכותי ומשמעותי; 2.

אלי בן-דהן: מוקד פניות הנותן מענה לאוכלוסייה – חיילים, מלש"בים והורים; 3.

אלי בן-דהן: תהליכי הסברה רחבים בקהילה, לרבות ביקורי הורים בבסיסי צה"ל ובגדנ"ע; 4.

אלי בן-דהן: ועדות היגוי ופורומים של חשיבה בשיתוף קצינים ונגדים יוצאי אתיופיה מובילים, וכן כאלה אשר השתתפו במסע לאתיופיה להתכנסות לחשיבה משותפת.

אלי בן-דהן: צה"ל פועל באופן תמידי להגדרת יעדים מדידים וביצוע מעקב ובקרה לשם אכיפה בכל התהליכים שהזכרתי.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: האם יש לך שאלה נוספת?

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: תודה, אדוני סגן השר, על תשובתך המפורטת.

ענת ברקו: אני רוצה להתייחס לעניין הזה שבעצם כל תהליכי המיון, או רובם, סובלים מהטיה תרבותית.

ענת ברקו: אז אם יש יכולת למצות את הקבוצה כאשר משתמשים בכל המדדים שאתה הצגת כרגע באופן מיטבי, אפילו חבל לבזבז את העניין הזה על קבוצת ביקורת.

ענת ברקו: כדאי שכולם ייכנסו לאותו מסלול של מיון ללא הפרדה עם קבוצת הביקורת, והאוכלוסייה תמוצה בצורה יותר טובה.

ענת ברקו: כי היום מה שאנחנו רואים זה אחוזי גיוסי מצוינים ליחידות לוחמות ונשירה הדרגתית במהלך השירות וחוסר מיצוי הפוטנציאל.

ענת ברקו: לא רק זה, אלא שהכישלון הזה הוא כישלון צורב שמלווה אותם גם באזרחות.

ענת ברקו: לכן יש לכך חשיבות עצומה.

ענת ברקו: שלא לדבר גם על שיעור ההתאבדויות בקרב חיילי העדה, וזה דבר שהוא מאוד מאוד מטריד.

ענת ברקו: עלינו לזכור שהצבא הוא גם כלי לניוד חברתי, ולאוכלוסייה הזו הוא משמעותי במיוחד.

ענת ברקו: לכן אני מברכת על ההכנה לשחרור ולחיים ועל תוכנית ה"מנטורים".

ענת ברקו: יחד עם זאת, אני פוגשת, גם בכנסת – ד"ר נגוסה ואנוכי עובדים ביחד בתחומים האלה – חיילים משוחררים שהיו קצינים ולוחמים בצבא והם לא מוצאים את עצמם.

ענת ברקו: לכן, צריך לעזור וללכת אולי קצת יותר רחוק במובן הזה של ליווי לקראת השחרור, ואולי גם קצת לאחר השחרור.

ענת ברקו: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת ברקו.

אלי בן-דהן: אני רק אומר מילה.

אלי בן-דהן: אני מקבל את כל הדברים, רק נושא אחד, של ליווי לאחר השחרור – באמת זאת מטלה שצריכה להיות מוטלת על החברה כולה.

אלי בן-דהן: זה לא מערכת הביטחון.

אלי בן-דהן: קשה מאוד למערכת הביטחון לעקוב אחרי כל החיילים המשתחררים.

אלי בן-דהן: אני מקבל ומסכים שהנושא הזה מצריך חשיבה יותר רחבה, אולי של גורמים נוספים בחברה, ולאו דווקא מערכת הביטחון.

ענת ברקו: היחידה להכוונת חיילים משוחררים חונה במשרד הביטחון, והיא יכולה לעשות יותר בתחום הזה.

אלי בן-דהן: כן, אבל היא לא גוף שאחר כך עוסק ומלווה לאורך זמן רב את מי שמשתחרר.

יואל חסון: תודה, אדוני סגן השר.

יואל חסון: יש לנו באמת מחויבות לבני העדה האתיופית.

אלי בן-דהן: בוודאי.

יואל חסון: אנחנו חושבים – צריך גם לומר, אדוני סגן השר, שחלק מאותם צעירים, הצבא, לפחות בתחילת הדרך, זו התקווה שלהם.

יואל חסון: זו התקווה שלהם להיות חלק מהחברה, להיות חלק, לתרום לקהילה.

יואל חסון: והם, ברקע של השירות הצבאי, הם מתמודדים גם עם מציאות לא פשוטה בבית: הם צריכים לטפל בהורים, ולפעמים לסייע בפרנסה, להיות במצבים שרוב הישראלים הוותיקים פה לא מכירים.

יואל חסון: מדובר פה בדור שני אפילו, שנולד בארץ, אבל עדיין למעשה מושפע מהעובדה שההורים הם עולים חדשים, על כל המשמעויות של זה.

יואל חסון: לכן בצבא נדרשת, בעיני, תשומת לב בכל יחידה ויחידה, יותר פרטנית, לכל חייל בן העדה האתיופית.

נורית קורן: וגם חיילת.

יואל חסון: חיילת, כמובן.

יואל חסון: חייל וחיילת.

יואל חסון: בוודאי.

אלי בן-דהן: אני מסכים לכל מילה.

יואל חסון: תודה רבה לך, סגן השר.

יואל חסון: אני אבקש מחבר הכנסת ילין לשאול את שאלתו, על-פי הנוסח שהוא הגיש.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש – למרות שזה לא כתוב פה – כבוד סגן שר הביטחון, חברי כנסת, פעם אחר פעם אנו שומעים על מאבקים של משפחות שכולות בנוגע להנצחת זכרם של יקיריהן.

חיים ילין: רצוני לשאול: 1.

חיים ילין: מדוע משפחות חללי צה"ל נאלצות להיאבק בעצמן על הנצחת זכר יקיריהן?

חיים ילין: 2.

חיים ילין: מדוע משרדך גרע את משפחות חללי "צוק איתן" במתן מענה לפניות בנוגע להנצחה?

חיים ילין: תודה.

אלי בן-דהן: 1–2.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היחידה להנצחת החייל הנה הגוף הממלכתי המטפל בהנצחת זכרם של חללי מערכות ישראל.

אלי בן-דהן: ביום השנה קיימנו טקס רשמי, בהשתתפות כל ראשי המדינה והמשפחות השכולות, בבית-העלמין הצבאי בהר-הרצל, לזכרם של החללים שנפלו במבצע "צוק איתן"; לכל משפחה הועבר מענק הנצחה בסכום של 7,755 שקלים, לכל פעילות הנצחה שהם יחליטו עליה; לכל משפחות חללי "צוק איתן" ניתן מענה בנושא הנצחת זכר יקירם על-ידי הקדמת מענק ההנצחה הנ"ל הניתן לכל משפחה ביום האזכרה השנתי.

אלי בן-דהן: אגף משפחות והנצחה ימשיך לסייע לכל משפחה בדרכים שונות להנצחת זכר יקירן.

אלי בן-דהן: מבדיקה שעשינו – לא היו פניות של משפחות "צוק איתן" בנושא הנצחה, מלבד פנייה אחת שטופלה באופן פרטני, ולא היה כל עיכוב במתן המענה.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, אם אתה יכול לשבת, כי זה לא מקובל לעמוד.

חיים ילין: אני מקשיב לו בקשב רב.

חיים ילין: דרך אגב, כשאני עומד אני מקשיב יותר טוב.

יחיאל חיליק בר: אולי יש לו בעיה רפואית – – –?

יואל חסון: שאלה נוספת.

חיים ילין: כבוד סגן השר, תשמע, התשובה הזאת היא לא נכונה, כי אחרת לא הייתי שואל את השאלה.

חיים ילין: התשובה שלך – הטעו אותך, לדעתי, שוב.

חיים ילין: המשפחות השכולות של "צוק איתן" – זה אני כבר אומר לך – התארגנו ביחד.

חיים ילין: הייתה ישיבה מולן, לא יצא מזה שום דבר.

חיים ילין: אבל אני רוצה להפנות ולשאול אותך – ואם לא, אז אני מוכן לעזור שתעזור גם לכולנו – יש הצעת חוק שאתם בעצמכם העברתם במושב הקודם, בתחילת הכנסת, ואני רוצה להקריא לך שני סעיפים מתוכה, ואני מבקש, עכשיו כששאלתי את השאלות, שתנסה לענות ולהיכנס לראש שלי ושל המשפחות השכולות: בסעיף 48, הקמת אתר הנצחה, כתוב: ההוצאות להקמת אתר הנצחה יחולו כולן, או חלקן, על היזם או על אדם אחר שנתנו הסכמתם לכך, והכול כפי שהוסכם להנחת דעתו של שר הפנים ערב ההכרזה כאמור.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי צריך את האישור של שר הפנים בשביל לעשות אתר.

חיים ילין: את המימון – כל אחד צריך לדאוג לעצמו.

חיים ילין: אין מצב כזה.

חיים ילין: כידוע לך, באסון המסוקים, משרד הביטחון לא היה שם.

חיים ילין: הם היו צריכים להביא, אם אני לא טועה, תרומות מבחוץ.

חיים ילין: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שתורם שיש לו אינטרס – לדוגמה, שצינור הגז, או שהגז, או שמשהו יעבור פה, הוא זה שיתרום להנצחת זכר החיילים.

חיים ילין: אסור שיהיה קשר בין הנצחה לבין הפוליטיקה.

חיים ילין: בסעיף 49ב כתוב: ההוצאות לאחזקת אתר הנצחה יחולו כולן או חלקן על הרשות המקומית.

חיים ילין: סלח לי, אני לא מכיר רשות מקומית שיש לה תקציב לאחזקה והנצחה.

חיים ילין: אבל אתם הולכים לשנות פה חוקים, ואני חושב שמי שידו שולחת את החיילים להילחם למען ביטחון מדינת ישראל ותושבי מדינת ישראל, לא יכול להפקיר את הרגשות של המשפחות של החללים.

חיים ילין: אסור בשום פנים ואופן.

חיים ילין: צריך רגישות פה, זה לא פשוט, זו לא פעם ראשונה, אבל אני חושב – במלוא הרצינות אני אומר לך את זה – שלא יכול להיות שום שיקול פוליטי.

חיים ילין: ולטענה שאומרים שיש כל כך הרבה, שכל אחד רוצה משהו אחר – אפשר לקבוע כללים.

חיים ילין: לצערי אנחנו חיים במדינה שהטרור פוגע בנו והמלחמות כנראה יימשכו.

חיים ילין: אבל בחייאת, חייבים, חייבים לתת כבוד למשפחות.

חיים ילין: תודה.

יואל חסון: סגן השר, בבקשה.

אלי בן-דהן: לגבי השאלה הראשונה, חבר הכנסת ילין, אני אשמח אם תעביר אלי, אם תרצה בכך, שמות של משפחות שלא טופלו כראוי ופנו.

אלי בן-דהן: אני יותר מאשמח, כי מבחינתי, אם זה נכון, זה אומר שנתנו לי תשובה לא נכונה.

אלי בן-דהן: ואני אומר לך, אני לא אוותר על כך.

אלי בן-דהן: אם אקבל תשובה – – –

חיים ילין: אני אזמן את המשפחות לפה ואנחנו ניפגש.

אלי בן-דהן: אני אשמח לקבל.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר משהו כללי לגבי אתרי הנצחה: צריך להבין, באופן עקרוני משרד הביטחון – אגף משפחות והנצחה איננו תומך בהקמת אתרי הנצחה לכל חייל בנפרד.

אלי בן-דהן: לשם כך הוקמו אתרי הנצחה לחילות.

אלי בן-דהן: אנחנו כולנו מכירים.

אלי בן-דהן: לכל חיל בצבא יש אתר הנצחה אחד, ששם מתקבצים – פעם בשנה אותו חיל מקיים יום הנצחה.

אלי בן-דהן: כמי שהשתתף – בתוקף תפקידי כסגן שר הביטחון השתתפתי בכמה וכמה ימי זיכרון כאלו.

אלי בן-דהן: המשפחות מגיעות, ויש להם אתר, יש שם מקום.

אלי בן-דהן: מתקיים טקס מאוד מכובד.

אלי בן-דהן: בסוף היום, במהלך היום, המשפחות נמצאות עם מפקד החיל ועם כל הקצינים הבכירים, ובסוף היום מתקיים טקס, ובדרך כלל מגיע לשם שר הביטחון או סגנו, או אם אפשר שר אחר.

אלי בן-דהן: זאת החלטה עקרונית, שלא יוקמו אתרים לכל אחד בנפרד אלא אתר לחיל.

אלי בן-דהן: וכל אתר של חיל אכן ממומן ומתוחזק על-ידי משרד הביטחון.

אלי בן-דהן: החוק שמדובר בו – מה לעשות, יש רשויות ויש מקומות שהקימו אתרי הנצחה שלהם לחייל אחד, לחייל בודד או לכמה חיילים – וכמו שהזכרת, אסון המסוקים, שאכן משרד הביטחון התנגד להקמת האתר הזה.

אלי בן-דהן: ברגע שמשרד הביטחון לא מוכן לכך, אז ממילא צריך לפנות לתורמים פרטיים, וממילא האחזקה מוטלת על הרשות.

אלי בן-דהן: זה נושא כבד, צריך לחשוב עליו.

אלי בן-דהן: אין לי ניסיון רב, אבל אני יכול לומר שאי-אפשר לשלול את הרעיון של משרד הביטחון להתמקד באתרי הנצחה חיליים, ושם, באתרי ההנצחה החיליים – אכן משרד הביטחון מתחזק אותם כראוי, וגם יוצר מציאות שבה בכל יום שנה יש יום זיכרון אחד מרכזי לבני אותו חיל.

אלי בן-דהן: אני חושב שזה יותר מכובד וראוי.

חיים ילין: אין דיון, אבל בדרך כלל המשפחות עולות פעמיים – – –

אלי בן-דהן: כן, זה נכון, יש גם את יום הזיכרון.

חיים ילין: דבר שני, היום הדינמיקה של המשפחות – צר לי להגיד את זה – הם לא רוצים אנדרטה של מתים, הם רוצים מקום שחי ומנציח את הילדים שלהם בצורה חיה.

חיים ילין: שאנשים יבואו, ישחקו שם, שיהיה מקום תוסס.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון לא יכול לעמוד בזה.

חיים ילין: לא, אבל צריך לשנות את התפיסה, אי-אפשר להנציח – – –

יואל חסון: אני חושב שזו סוגיה קשה – – –

אלי בן-דהן: סוגיה קשה, היא לא פשוטה.

יואל חסון: סוגיה קשה, רגישה.

אלי בן-דהן: מאוד, בדיוק.

אלי בן-דהן: לא נפתור אותה כאן.

יואל חסון: אבל באמת אולי שווה שיתקיים דיון בנושא.

חיים ילין: אני מוכן להביא את המשפחות לפה – – –

אלי בן-דהן: זה בלי קשר.

יואל חסון: אבל, חבר הכנסת ילין, אני מציע לך אולי ליזום גם דיון בוועדת חוץ וביטחון בנושא הזה – –

אלי בן-דהן: יכול להיות.

אלי בן-דהן: נכון.

יואל חסון: – – בנושא של צורות ההנצחה, כי באמת יש משהו במה שאמר חבר הכנסת ילין, שהמון מתקני הנצחה הופכים להיות פילים לבנים, עצובים וריקים, ואני מכיר כמה כאלה בעצמי באזור.

אלי בן-דהן: תדגיש: מתקני הנצחה שלא הוקמו על-ידי משרד הביטחון.

אלי בן-דהן: כי אלה שהוקמו, כפי שהדגשתי, אתרי הנצחה חיליים אכן מתוחזקים על-ידי משרד הביטחון בצורה הטובה ביותר.

חיים ילין: – – – זה נכון.

חיים ילין: – – –

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: כן, זה נכון.

יואל חסון: תודה רבה לכם, חברים.

חיים ילין: תודה רבה לכולם.

חיים ילין: שיהיה סוף-שבוע שקט.

חיים ילין: שיהיה סוף-שבוע שקט.

אלי בן-דהן: אמן.

חיים ילין: היה עכשיו "קסאם" בין סעד לכפר-עזה.

אלי בן-דהן: אוי ואבוי.

יואל חסון: אין רגע דל במדינתנו הקטנה.

חיים ילין: כן.

יואל חסון: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יואל חסון: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ג בחשוון התשע"ו, 26 באוקטובר 2015, בשעה 16:00.

יואל חסון: ישיבה זו נעולה.