ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 51, 2015-10-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בחשוון התשע"ו, 19 באוקטובר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק העסקים הקטנים והבינוניים, התשע"ו–2015; הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 5) (סמכות חיפוש לשוטר לשם מניעת אלימות), התשע"ו–2015; הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015; והצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2123/20 וכלה בהצעת חוק פ/2138/20 – הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – היתר לניהול אתר הנצחה ממלכתי גבעת-התחמושת), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין; הצעת חוק-יסוד: זכויות בעלי-החיים, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, ענת ברקו, מירב בן ארי, אילן גילאון, סופה לנדבר, דניאל עטר, איתן ברושי, אראל מרגלית, יוסי יונה, יואל חסון, יחיאל חיליק בר, קסניה סבטלובה, מיכל רוזין, תמר זנדברג, מכלוף מיקי זוהר, איציק שמולי, נורית קורן, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, אורלי לוי אבקסיס וזוהיר בהלול; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – שוויון), מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הכנסת (תיקון – שוויון ושקיפות בעבודת השדלנים), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הירושה (תיקון – בני-זוג), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, יואב קיש, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון, מכלוף מיקי זוהר, מיכאל אורן, רחל עזריה, דב חנין, מיכל רוזין, עפר שלח, זהבה גלאון, נחמן שי, אבי דיכטר, ענת ברקו, מיכל בירן, איל בן ראובן וחיים ילין; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – חופש הביטוי וחופש העיתונות), מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, מיקי רוזנטל, שלי יחימוביץ, איתן כבל, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, זוהיר בהלול, תמר זנדברג, מיכל רוזין, איתן ברושי, איציק שמולי, מיכל בירן, דניאל עטר, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, יוסף ג'בארין, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, חנין זועבי, אילן גילאון, סתיו שפיר, עיסאווי פריג' ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק שימוע ואישור לפני מינוי שגריר, התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, עליזה לביא, יעקב פרי, חיים ילין, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, קארין אלהרר ואיתן כבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מועד תחילת הזכאות לגמלת סיעוד), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, עליזה לביא, יעקב פרי, חיים ילין, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, קארין אלהרר, איתן כבל וקסניה סבטלובה; הצעת חוק הכנסת (תיקון – קביעת שכר חברי הכנסת בידי ועדה ציבורית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, יאיר לפיד, חיים ילין, עליזה לביא, אלעזר שטרן, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, יעקב פרי, מאיר כהן, עפר שלח, מיקי לוי, זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, יצחק הרצוג, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, איתן ברושי, יוסי יונה, איל בן ראובן, איילת נחמיאס ורבין, תמר זנדברג, מיכל רוזין, אילן גילאון, יחיאל חיליק בר, רועי פולקמן, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, עבדאללה אבו מערוף, באסל גטאס ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור מכירת פרוות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שרן השכל ואילן גילאון; הצעת חוק איסור ייצור וסחר בפרוות, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, תמר זנדברג ואיתן כבל; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – פיצוי ללא הוכחת נזק במקרה של הטרדה טלפונית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, איתן כבל ויואב בן צור; הצעת חוק נציבות ביקורת על מערך התביעה וייצוג המדינה בערכאות, התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – ביטול סעיף), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי ויוסי יונה; הצעת חוק הרשות לגיל הרך, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מנואל טרכטנברג, אלי אלאלוף, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון ודוד אמסלם.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיעכם, כי חברת הכנסת נאוה בוקר ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פטור מדמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשע"ו–2015, שמספרה פ/2074/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו היום על שולחן הכנסת – הודעות שר החינוך נפתלי בנט על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיונים בהצעות לסדר-היום בנושא: מפעל ההזנה כמנוף לתעסוקת נשים, של חברת הכנסת חנין זועבי; ובנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: שכר המורים בישראל נמוך ב-37% משכר עמיתיהם ב-OECD, של חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יפעת שאשא ביטון ומיקי רוזנטל.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם דו-צדדי בין מדינת ישראל לבין דרום-קוריאה בדבר הכרה הדדית למטרת המרת רישיונות נהיגה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתה נגד הציבור הערבי והעמקת שיח השנאה שמוביל לגילויים פאשיסטיים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עם כמה הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן, מטעם הרשימה המשותפת: ההסתה נגד הציבור הערבי והעמקת שיח השנאה שמוביל לגילויים פאשיסטיים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לו השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חברת המהגרים שבנתה כאן משטר של אפליה והפרדה גזעית ודמוקרטיית אדונים, מתגלה בימים אלה במערומיה.

באסל גטאס: גזענות טורפת ומטורפת, שעוד תכלה כל חלקה טובה ותשתיק כל קול שפוי, גם אם נדיר ובשוליים, של מדורת השבט שכולם מתכנסים בתוכה.

באסל גטאס: חברת המהגרים המיליטריסטית, שהקימה כאן ספרטה מודרנית, החיה על חרבה עם יכולת גרעינית, לפחות כפי שמדווח בחו"ל, וחיל אוויר מהחזקים בעולם, נמצאת בהיסטריה וטובעת בביצה המטונפת של גזענות ושנאה לאחר ומאבדת את עצמה לדעת בגלל סממני ההתנגדות האלמנטרית שבאה על-ידי יחידים ובודדים מבני העם הנכבש.

באסל גטאס: בספרטה של אז לא היו רשתות חברתיות ולא אינטרנט, והנשים, האימהות, הכינו את בניהן כלוחמים ושלחו אותם למלחמה, וכמובן לא עקבו אחריהם בסלולרי דקה אחרי דקה.

באסל גטאס: ובכל זאת, היא לא יכלה לחיות על חרבה לעד, וכל השאר היסטוריה.

באסל גטאס: המנהיג הדגול של ספרטה המודרנית, הנבחר שוב ושוב על-ידי אותה חברת מהגרים, הוא לא יותר משקרן ודמגוג אובססיבי, שאין לו מה למכור לעמו חוץ מכוח ועוד כוח, או להסניף להם עוד מנה של לאומנות קיצונית, המתחברת עם אותה דתיות מזויפת.

באסל גטאס: הוא וכמותו עוד ייבחרו כאן עד להודעה חדשה.

באסל גטאס: ולמה זה קורה, רבותי?

באסל גטאס: כי אתם במלכוד היסטורי ומהותי.

באסל גטאס: עוד לפני כשני עשורים, ולרגל 100 שנים לציונות, ניתח פילוסוף פוליטי פלסטיני דגול את המלכוד של הציונות כתנועה יהודית חילונית, שקמה כסתירה לדתיות היהודית ולגולה באירופה, כשהתקרבה לדת בשלב הקולוניאלי ובפרויקט הקמת המדינה ובניית האומה.

באסל גטאס: הצורך המהותי לדלג על אלפיים שנה של ההיסטוריה של המקום ולחבר את העכשווי הקולוניאלי ההתנחלותי להוויה דתית מלפני אלפיים שנה הביא את הציונות למפגש עם ניגודה המוחלט של הדת.

באסל גטאס: במילים יותר פשוטות: האלקינים והלוינים והבנטים הם לא תוצר של הרב קוק בלבד, אלא ברירת המחדל של הבן-גוריוניזם.

באסל גטאס: על כן, עם כל הכאב והפחד, כמה אירוני וטרגי ששוב ושוב, בעניין דתי, כמו המקום המקודש של מסגד אל-אקצא, מגיע הסכסוך הלאומי לנקודת רתיחה ופיצוץ.

באסל גטאס: משנת 1929, עם מה שאנחנו קוראים ת'אורת אל-בוראק, ששמה העברי מאורעות תרפ"ט, שוב ושוב הבהיר העם הערבי הפלסטיני שבשבילו המקומות הקדושים הם קו אדום, ושההגנה על מסגד אל-אקצא מתחברת להגנה על המולדת ולמאבק בכיבוש ולהשגת עצמאות.

באסל גטאס: אז מה הפלא שאנשים מתקוממים בידיעה שהם ימותו בהגנה על אל-אקצא והמולדת?

באסל גטאס: מה תעשו, תפציצו את ג'בל-מוכבר ואת עיסאוויה ב-16F-?

באסל גטאס: סגרתם אותם בבטונדות ובקיר הפרדה, שילך ויתארך בוודאי.

באסל גטאס: אבל מה עם שיח'-ג'ראח וואדי-אל-ג'וז ושועפאט?

באסל גטאס: גם אותם תסגרו?

באסל גטאס: אתם חושבים שהקירות והגדרות והמחסומים והשערים מגינים עליכם ומכתרים את הפלסטינים?

באסל גטאס: תתפכחו.

באסל גטאס: תפתחו את העיניים, רבותי.

באסל גטאס: אתם מכתרים את עצמכם.

באסל גטאס: אט-אט אתם יוצרים גטו אחד גדול וממלכדים את עצמכם לדעת.

באסל גטאס: הסכסוך הזה יימשך, רבותי, עוד הרבה זמן.

באסל גטאס: סופו, לצערי, הוא או בניצחון של הכוחות המטורפים והמשיחיים של ממלכת יהודה, שימיט חורבן וכליה עליכם, ולצערי גם עלינו; או תהליך הפוך של אנטי-גטו ודה-קולוניזציה, כלומר בהכרח דה-ציוניזציה של החברה הישראלית ושל השלמה ותיקון העוול ההיסטורי שגרמה הציונות.

באסל גטאס: הסכסוך הזה יימשך, רבותי, כי יש כאן עם כבוש, בטוח בצדקת דרכו ומשוכנע שמגיע לו לחיות בחירות ובחופש.

באסל גטאס: העם הפלסטיני אינו זקוק למישהו שיטיף לו איך להתנגד לכיבוש.

באסל גטאס: רוב העם הפלסטיני כיום נולד אל מערבולת הכיבוש ועוולותיו, ולכן הוא מתנגד באופן טבעי – ללא מחיצות, ללא מסגרות תומכות.

באסל גטאס: והטיעון הנבזי של הממסד הישראלי כיום, כאילו ההתקוממות היא תוצאה של מה שנקרא הסתה פלסטינית, הוא לא יותר מניסיון לעצימת עיני הציבור מהסיבה האמיתית להתקוממות העממית, הרי היא הכיבוש הישראלי המתמשך.

באסל גטאס: מעניין שבעברית, אדוני היושב-ראש, המילה מסית, יש לה שני מובנים: מסית במובן ההסתה, שמשתמש בה נתניהו, אבל גם מסיט, במובן שינוי כיוון, מסיט אותנו מהמחשבה שאנחנו חושבים.

באסל גטאס: כנראה, השימוש ב"הסתה" במובן ההסתה של נתניהו בא בשביל להסיט את הדיון מהעניין המרכזי והאמיתי – עניין הכיבוש.

באסל גטאס: נתניהו מנסה למכור לציבור עוד שקר ומחפש לו אויב תורן חדש, מנהיגי הציבור הערבי.

באסל גטאס: פעם זה חברי הכנסת הערבים, פעם זה התנועה האסלאמית.

באסל גטאס: זהו שקר והסתה מסוכנת נגדנו.

באסל גטאס: אנחנו ההנהגה הנבחרת והלגיטימית של המיעוט הערבי בישראל.

באסל גטאס: רבותי, תפקחו את העיניים.

באסל גטאס: הסיבה להתקוממות היא הכיבוש, ולא ההסתה הנטענת.

באסל גטאס: כשהעם הפלסטיני זועק ומאותת על מצוקה, הוא מבקש להסב את תשומת הלב של העולם להיותו נשלט בידי ישראל בכל אורחות חייו, לא להסית; כשהעם הפלסטיני קורא להתנגד לכיבוש, הוא מבקש להשתחרר ממנו, ולא להסית.

באסל גטאס: התעמולה השקרית הזאת, שנקראת "הסתה", וההבל של נתניהו היום, שלפיו אוסאמה בן-לאדן פגש את צוקרברג, מטרתו אחת: להסיט את תשומת לב הציבור מהכיבוש המתמשך.

באסל גטאס: לצערי, התקשורת תומכת בתעמולה הזאת, ובמקום לשאול את השאלות הקשות היא נגררת כעדר אחרי דברי נתניהו.

באסל גטאס: לראש הממשלה אני אומר כאן ומכאן, מאותה במה שהוא עמד עליה בשבוע שעבר:

באסל גטאס: תחזור בך מהשקר הגבלסי שחברי הכנסת הערבים מפגינים עם שובל של דגלי "דאעש"; תפסיק לשקר ולהסית נגד הציבור הערבי ומנהיגיו.

באסל גטאס: ההסתה שלך, אם לא שמת לב, כבר גבתה קורבנות יהודים וערבים; אבל יהודים שנורו או נפגעו על-ידי יהודים אחרים כי חשבו שמדובר בערבים, לפי חזותם.

באסל גטאס: זהו שפל חסר תקדים שהחברה הישראלית מידרדרת אליו כשהיא נגררת אחרי השיגעון של נתניהו.

באסל גטאס: אנחנו, חברי הכנסת הערבים, מעולם לא תמכנו באלימות; מעולם לא עודדנו את הפלסטינים, את עמנו, אזרחי מדינת ישראל, להשתמש באלימות.

באסל גטאס: תמיד קראנו למאבק אזרחי, דמוקרטי, עממי.

באסל גטאס: אבל אנחנו נמשיך להגיד את האמת שלנו נגד הכיבוש ובעד זכויות העם הפלסטיני להתנגד לכיבוש: אין סימטריה, אין שוויון בין הכובש לנכבש, בין השולט לנשלט.

באסל גטאס: כשאנחנו אומרים את האמת שלנו אנחנו לא מסיתים.

באסל גטאס: בגלל ההסתה הזאת, בגלל כל המצב שנקלענו כולנו אליו, הממשלה הזאת צריכה להסתלק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להשיב מטעם הממשלה על הצעת האי-אמון.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – אני לא יודע איפה נמצא כרגע חבר הכנסת גטאס, אני לא רואה אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הנה.

יריב לוין: הגיע.

יריב לוין: נדמה לי שלפחות את התקדים הזה הוא חסך מאתנו, של מי שמציג הצעת אי-אמון ועוזב את המליאה מייד לאחר מכן.

יולי יואל אדלשטיין: זה באמת לא בסדר, אבל זה לא תקדים, אדוני, לצערי.

יריב לוין: זה לא יהיה תקדים.

יריב לוין: אתה אומר שיש עוד כמה דברים רעים שאני לא זכיתי, לשמחתי, לראות כאן.

יריב לוין: מכובדי, שמענו כאן את הדברים של חבר הכנסת גטאס – חבר כנסת בן העדה הנוצרית – שהעלה את מס הלאומיות היומי שלו לאדוניו המוסלמים כדי לשאת חן בעיניהם.

יריב לוין: נדמה לי שאין דרך אחרת להגדיר את הדברים ששמענו כאן:

יריב לוין: מנסה להיות יותר מוסלמי ממוסלמי ויותר פלסטיני מפלסטיני ויותר לאומן מלאומן.

יריב לוין: אפשר להמשיך ולשאת את הנאומים האלה פעם אחר פעם – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: כן, אני יודע, חבר הכנסת טיבי – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – – –

יריב לוין: – – כשאני אומר את האמת קשה לשמוע אותה, והיא כואבת, ואפשר לנופף בידיים, ואפשר לצעוק, ואפשר להתלונן – –

באסל גטאס: – – – גע לגופו של עניין.

יריב לוין: – – ואפשר גם בסוף בלב פנימה לדעת שהאמת היא כזאת, ואת האמת לא רק אני אומר, אלא כולם רואים.

יריב לוין: כך שאם אומר אותה וגם אם לא, וגם אם תצעקו וגם אם לא, זה כנראה לא ישנה הרבה.

באסל גטאס: אבל קצת לשמור – – –

יריב לוין: אחרי ששמעתי את הנאום הזה לא נותר לי אלא להפנות מבט ממדינת ישראל הנוראה והעושקת, על משטרה העריץ, הכובש, הרומס והחומס, כפי שתיאר אותו חבר הכנסת באסל גטאס, אל סביבתנו שואפת השלום, הטובה והמיטיבה עם בני העדה הנוצרית באשר הם.

יריב לוין: אני תוהה, חבר הכנסת גטאס, כל כך רע פה באמת?

יריב לוין: אתה בטוח, או כפי שאמרתי קודם אתה מעלה מס שפתיים?

יריב לוין: כי בסוף זה די נוח, אתה יודע – ליהנות מההגנה של צה"ל, לפחד מהאסלאם הקיצוני, לתקוף את חיילי צה"ל שאתה יודע שיגנו עליך בחסות הדמוקרטיה הישראלית, לשאת חן בעיני המוסלמים הקיצונים, ולהרגיש בטוח.

יריב לוין: אתה יודע, זה סידור מצוין.

יריב לוין: קצת צבוע – צריך להגיד את האמת – אבל סידור טוב, סידור נוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יריב לוין: אז אני אומר לך, חבר הכנסת גטאס, אני אגלה לך סוד: יש הרבה מבני עדתך שניסו את הפטנט הזה בעבר.

יריב לוין: האמת, לא הצליח להם כל כך, כנראה.

יריב לוין: היו כאלה בעיראק – תראה מה עובר עליהם היום; היו כאלה בלוב שהאמינו שיוכלו לבוא לעבוד או לבוא לחיות איזו תקופה – לא נראה לי שמישהו מהם חיכה כדי לראות מה יקרה לו אם יישאר שם; היו כאלה בסוריה.

יריב לוין: בוא נאמר שיש כאלה שחיים טוב יותר מכפי שהם חיים בימים אלה.

מאיר כהן: היו כאלה בבית-ג'אלה.

יריב לוין: תכף אני אגיע, האמן לי.

יריב לוין: והיו כאלה גם במקומות אחרים בצפון-אפריקה ובאסיה; לא מי יודע מה.

יריב לוין: תסתכל מה קורה לעובדים זרים, חבר הכנסת גטאס, שמגיעים לעבוד במדינות המפרץ.

יריב לוין: חלק מהם נוצרים.

יריב לוין: אולי תוכל לכוון אותם לכנסייה הקרובה כדי שיוכלו להתפלל ולקיים את מצוות דתם באופן חופשי שם; אולי תוכל להכווין אותם קצת למקום שבו יוכלו להתוודות בפני הכומר, כפי שדתם אומרת לעשות.

באסל גטאס: אני חילוני לגמרי.

יריב לוין: אני לא יודע, נדמה לי, חבר הכנסת גטאס, שלא בחוצות עיראק וגם לא בדובאי, גם לא באבו-דאבי וגם לא בקטאר וגם לא בכוויית – תמצא הרבה מאוד נוצרים ששם עוד איכשהו יכולים לחיות.

יריב לוין: אבל להגיד שיכולים לחיות בשלום, להגיד שיכולים לקיים את מצוות דתם, להגיד שיכולים להלך בקומה זקופה כנוצרים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – זה התירוץ?

יריב לוין: חבר הכנסת חאג' יחיא, אני רק מנסה – אני אגיד לך את האמת – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יריב לוין: אני מבטיח לך, חבר הכנסת חאג' יחיא, שכשאתה תישא את הנאום שלך בשם הרשימה המשותפת, אני אתייחס לגופם של הדברים ואני אענה גם לך.

יריב לוין: אבל הפעם בחרתם לשלוח לכאן את חבר הכנסת גטאס, ואני חושב שאני חייב תשובה קודם כול לחבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: – – – חמש פעמים ביום צריך להתפלל – – –

יריב לוין: ומה לעשות, חבר הכנסת חאג' יחיא, שכל הניסיונות האלה שעושה חבר הכנסת גטאס להיטמע בתוככם, כאילו אין נוצרים ואין מוסלמים, יש רק אומה פלסטינית ערבית אחת, סובלנית, מאוחדת – נו, הרי כל הניסיונות האלה, כולנו יודעים שהם מגוחכים.

יריב לוין: ומכיוון שחבר הכנסת גטאס לוקח אותם לקצה הגיחוך האפשרי, אז אני רוצה להציג את הדברים בדיוק כמו שהם.

יריב לוין: לכן אני אומר לך, חבר הכנסת גטאס, ואמר כאן קודם ובצדק השר לשעבר כהן, שמסתבר שאפילו אצל מה שאתה מכנה "העם הפלסטיני" יש שווים יותר ויש שווים פחות.

באסל גטאס: יש עם פלסטיני?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: התשובה שלא, בעיני אין.

יריב לוין: אתם יודעים את זה, אני לא מסתיר.

יריב לוין: אבל אני, חבר הכנסת גטאס – – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת גטאס, למה אתה מתרגש כל כך?

יריב לוין: ממה אתה מודאג?

באסל גטאס: בדיוק – – – אתה מציע את מה שאמרתי – – –

יריב לוין: ממה אתה מודאג?

באסל גטאס: – – – שגולדה מאיר – – –

יריב לוין: הרי את כל מה שאני אומר כאן, כל חבריך המוסלמים הרי יודעים.

יריב לוין: אני לא מחדש משהו.

יריב לוין: אין לך מה להיות מודאג.

יריב לוין: זה שאני אומר כאן את האמת הזו לא יגרום לך נזק, כי הם יודעים את זה גם ככה.

יריב לוין: אתה יודע, הייתה פעם קהילה נוצרית משגשגת בבית-לחם, עם שורשים נוצריים עמוקים עמוקים, ואתה יודע, בוא נגיד ככה, אם משווים את מצבם של הנוצרים שם למצבם של נוצרים אחרים שמחזיקים בתעודת הזהות הכחולה ונציע להתחלף – – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: אתה יודע, יש תוכנית כזאת בטלוויזיה, יש תוכנית כזו שמחליפים אימהות – – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: אתה יודע, יש תוכנית כזאת בטלוויזיה, שמחליפים אימהות בין בתים.

יריב לוין: אני חושב שאם אנחנו נציע לעשות מין החלפה כזאת – איך אומרים?

יריב לוין: אתם תלכו לבלות קצת בבית-לחם – –

קריאה: כל שבוע אנחנו הולכים.

יריב לוין: – – עם הזכויות של אותם נוצרים שם עם תעודת הזהות הכחולה הישראלית, ובסוף חוזרים הביתה, אתה יודע, וניתן להם להיות קצת שם ואחר כך נראה – לא יודע למה, יש לי תחושה שהם מאוד ישמחו להישאר פה, אתם לא כל כך תרצו להישאר שם.

יריב לוין: לא יודע למה, נראה לי ככה.

יריב לוין: אבל אני מוכן לנסות, חבר הכנסת גטאס.

איציק שמולי: במקרה כזה האימא לא תחזור.

באסל גטאס: עם הגדר ששמתם שם, הם יאהבו להישאר.

יריב לוין: אני אגיד לך, חבר הכנסת גטאס, יותר מזה – – –

באסל גטאס: גטאס.

באסל גטאס: תלמד להגיד.

יריב לוין: גטאס – ע'ין, ט'א, אליף, סין.

באסל גטאס: דע לך שגטאס – יש מוסלמים גטאס ויש נוצרים גטאס.

באסל גטאס: נחנך אותך קצת – – –

יריב לוין: הבנתי, זה – במסגרת הניסיון להסתיר את הזהות, גם בחרת שם משפחה כזה שמסתדר עם העניין.

יריב לוין: חבר כנסת באסל גטאס, זה לא יעזור לך, אתה הרי יודע.

יריב לוין: זה לא עוזר, זה לא מועיל, נו, חבל על הזמן.

יריב לוין: אתה יודע, כיהן כאן בכנסת הקודמת חברנו חבר הכנסת חנא סוויד.

יריב לוין: באמת היה איש רציני ואיש טוב.

יריב לוין: אמרתי לו: אתה יודע, חנא, יש מזל אחד גדול, שאתה נולדת במדינת ישראל וחי כאן ולא במקום אחר.

יריב לוין: אתה יודע למה?

יריב לוין: כי אם היית חי במקום אחר, לא היית יכול להסתובב עם השם חנא, זה היה מסוכן מדי.

יריב לוין: כי חנא, למי שלא יודע, זה יוחנן, וזה שם נוצרי מובהק.

יריב לוין: אז אני אומר לך, חבר הכנסת באסל גטאס, אני אומר לך, טוב שיש צה"ל, גם לנו וגם לך, למזלך הגדול.

יריב לוין: טוב שיש מדינת ישראל, גם בשבילנו, ותאמין לי שגם בשבילך.

יריב לוין: אני רוצה לייעץ לך עצה אחת אמיתית: מכיוון שהנאומים האלה לא קונים ולא משכנעים אף אחד והמעשים האלה לא משכנעים אף אחד, תבחר בזמן את הצד הנכון.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

באסל גטאס: מילה אחת לא הייתה לגופה של ההצעה.

באסל גטאס: מילה אחת לא הייתה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אני מסכים שהוא לא דיבר על הקשר העמוק למסגד אל-אקצא.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, השר לוין, בפעם הבאה תפרט לגבי הקשר העמוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אביגדור ליברמן להציג הצעת אי-אמון מטעם סיעת ישראל ביתנו:

יולי יואל אדלשטיין: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה והיעדר הרתעה.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לו סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אפשר לדבר הרבה על הסיבות לפרוץ גל הטרור האחרון.

אביגדור ליברמן: אפשר להמציא המצאות, אפשר להעליל עלילות, אפשר להזכיר עשר פעמים את הר-הבית.

אביגדור ליברמן: הסיבה האמיתית ומי שיצר את האלימות והטרור, זה לא אחר מאבו מאזן; יצר את האלימות הזו באופן מודע, ולמה?

אביגדור ליברמן: כי אבו מאזן ביקר רק בחודש ספטמבר בעצרת הכללית באו"ם בניו-יורק וראה שפתאום הנושא הפלסטיני לא קיים.

אביגדור ליברמן: פעם ראשונה דיבר בעצרת האומות – נשיא ארצות-הברית ברק אובמה לא הזכיר את הנושא הפלסטיני.

אביגדור ליברמן: אף אחד לא הזכיר.

אביגדור ליברמן: דיברו על הנושא של סוריה, דיברו על הפליטים, דיברו על אוקראינה אפילו; על הנושא הפלסטיני לא דיברו.

אביגדור ליברמן: אז רק על מנת להחזיר את הנושא הזה לסדר-היום, אבו מאזן במו-ידיו יצר את גל הטרור האחרון.

אביגדור ליברמן: לא צריך לברוח מזה.

אביגדור ליברמן: דיבר פה ידידי השר יריב לוין על נושא הצביעות בכל הקשור להר-הבית.

אביגדור ליברמן: פתאום נוצרי חילוני אומר שהוא דואג להר-הבית.

אביגדור ליברמן: בעצמו, רק עכשיו אמר שהוא נוצרי וחילוני – אז פתאום הוא מוטרד מהר-הבית?

אביגדור ליברמן: מתי הוא דיבר על הר-הבית לפני פרוץ המהומות האחרונות?

אביגדור ליברמן: כשאני שומע את איימן עודה, אני שוכח באיזו מפלגה הוא חבר מילדות – לא אחרת מהמפלגה הקומוניסטית.

אביגדור ליברמן: כנראה הוא צריך לשנן את דברי לנין ואת דברי מרקס.

אביגדור ליברמן: הרי בשבילו, בשביל קומוניסט מושבע כמו איימן עודה, דת זה אופיום להמונים.

אביגדור ליברמן: אני אולי אפנה אותו למקורות האמיתיים, כנראה הוא לא עבר מבחנים במפלגה הקומוניסטית.

אביגדור ליברמן: לא יודע איך קיבלו אותו לשם אם הוא מדבר על הדת.

מסעוד גנאים: רק תיקון, איימן עודה הוא לא קומוניסט.

מסעוד גנאים: הוא לא מהמפלגה הקומוניסטית, הוא מהחזית הדמוקרטית.

אביגדור ליברמן: כן, מהחזית הדמוקרטית.

אביגדור ליברמן: כן, שמעתי, החזית.

אביגדור ליברמן: כדאי מאוד לקרוא גם לקומוניסטים – אני מציע לכל הקומוניסטים קצת לשנן מה זה אופיום להמונים.

אביגדור ליברמן: אבל מעבר לזה – אגב, אם אדוני השר, לא יודע אם אתה נוגע בהסברה – אם צריך לעשות משהו, אני אומר לך, יש בשב"כ ויש במשרד לביטחון פנים – הם יכולים לקחת כל שבוע את הדרשות של המטיפים על הר-הבית, שבאמת שוטפים את המוח של המאמינים.

אביגדור ליברמן: הרי פשוט אין הסברה יותר טובה.

אביגדור ליברמן: שמעתי ברשת ב' – נתנו הקלטה של השיעור, שיעור דתי, שנותנים שם על הר-הבית.

אביגדור ליברמן: לא צריך להוסיף, לא צריך לפרש.

אביגדור ליברמן: דברי הסתה שרק אצל גבלס עוד היו בהיסטוריה האנושית.

אביגדור ליברמן: דברי הסתה נגד העם היהודי, נגד מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אם זה תלוי בי, הייתי לוקח אותם as is, כמו שהם, מתרגם לאנגלית, לגרמנית – וגם לעברית – והייתי מפרסם את זה בתקשורת כמודעות, שיבינו על מה מדובר.

אביגדור ליברמן: תאמין לי, אין הסברה יותר טובה מזו.

אביגדור ליברמן: וכמובן אני חושב שאנחנו בהחלט, כמדינה, אנחנו פשוט מאבדים את עצמנו לדעת.

אביגדור ליברמן: אם אנחנו נותנים לחבורת מחבלים לשבת בכנסת ישראל, להסית נגדנו מבפנים, לנסות לפורר את מדינת ישראל מבפנים – אמרתי, למה אנחנו מופתעים, אחר כך, שאותם אזרחי ישראל מנצרת ומכפר חורה הופכים למחבלים?

אביגדור ליברמן: אני גם מציע לראות – היום שמו סוכת אבלים בחורה.

אביגדור ליברמן: כמה אנשים מבקרים שם?

אביגדור ליברמן: איזו הזדהות יש פתאום?

אביגדור ליברמן: ומי הם המבקרים?

אביגדור ליברמן: הדברים האלה חייבים להיבדק.

אביגדור ליברמן: גם בשני המקרים, גם במקרה של כפר חורה, גם המחבל מאום-אלפחם, זאת תוצאה ישירה של אותו נוהג, נוהל, חוק, של איחוד משפחות.

אביגדור ליברמן: למה איחוד המשפחות הוא רק במדינת ישראל?

אביגדור ליברמן: אני באמת חושב שאם רוצים איחוד משפחות, אז שם, בעזה, בח'אן-יונס, ברפיח, לא בתוך מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: הדבר הנוסף שכדאי לשים לב אליו הוא גם לאותה קהילה של ערבים אזרחי מדינת ישראל, שאין לי ספק שלפחות חלק משמעותי מהם מבינים מה שקורה, וחלק מהם ממש לא מקבלים את ההתנהלות של חברי הכנסת.

אביגדור ליברמן: ראינו את זה דומני בערוץ 2, סקר מקיף, שהם פשוט חושבים שחברי הכנסת עוסקים בסוגיה הפלסטינית ומזניחים את הנושא של איכות החיים שלהם.

אביגדור ליברמן: שמעתי את ראש העיר – יואל לביא, ראש עיריית רמלה.

אביגדור ליברמן: הוא אמר: אני 22 שנה ראש עיריית רמלה.

אביגדור ליברמן: קהילה גדולה של ערבים אזרחי רמלה חיים אצלי בעיר.

אביגדור ליברמן: מעולם לא פנה אלי אף חבר כנסת ערבי בנושא של אותה קהילה; איכות החיים שלהם, איך הם חיים, איך הם משתלבים בעיר, מה היחסים בין יהודים לערבים.

אביגדור ליברמן: מעולם, אף חבר כנסת ערבי, במשך 22 שנה, לא התעניין באיכות החיים של 18,000 אזרחים תושבי העיר רמלה, אבל בנושא הפלסטיני מתעסקים כל הזמן.

אביגדור ליברמן: גם הצביעות הזאת, כדאי שאנחנו נחזור עליה כל הזמן.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם בנושא של כל אותן אמירות שאני שומע לאחרונה על פתרון מדיני ועל הנכונות למשא-ומתן – צריך להבין שכל משא-ומתן מדיני כרגע זה פרס לטרור.

אביגדור ליברמן: כפי שאמרתי, אבו מאזן החזיר את הנושא הפלסטיני לסדר-היום באמצעות אלימות, באמצעות טרור.

אביגדור ליברמן: וכשראש הממשלה חוזר ואומר שהוא נכון להיפגש אתו, שהוא נכון להידבר אתו, לדון אתו, נכון לפתוח במשא-ומתן ישיר – צריך להבין שמשא-ומתן ישיר כרגע עם אבו מאזן זה פרס לטרור.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה וממשלת ישראל פשוט משדרים חולשה.

אביגדור ליברמן: הם משדרים חולשה לא רק בנכונות כרגע להיפגש ולהידבר עם אבו מאזן, הם משדרים חולשה בכל הפעילות שלהם, כשאני עדיין שומע, ולא רואה, הצהרות על התנועה האסלאמית – הרי מה צריך עוד כדי להוציא את התנועה האסלאמית אל מחוץ לחוק?

אביגדור ליברמן: השיח' ראאד סלאח, ראינו אותו השבוע מסתובב ומסית ומחריב כל חלקה טובה.

אביגדור ליברמן: מדבר מול הטלוויזיה: באש ובדם נפדה את פלסטין, והוא פה מסתובב בלי פחד, בלי שום מגבלות.

אביגדור ליברמן: עוד פעם ועוד פעם שומעים מישיבות קבינט: או-טו-טו, עוד מעט, אנחנו מוציאים את התנועה האסלאמית מחוץ לחוק, והם ממשיכים להסית.

אביגדור ליברמן: גם אותה פעילות אינטרנטית, אותה פעילות בפייסבוק, חלק זה אותם טוקבקיסטים ואותם בלוגרים שמקבלים שכר ישירות מהתנועה האסלאמית, השמות שלהם ידועים.

אביגדור ליברמן: כמו שאותו גרעין הפעילים המתסיס על הר-הבית, כולם מקבלים שכר לפי שעות מהתנועה האסלאמית.

אביגדור ליברמן: שר הביטחון יכול להוציא אותם מחוץ לחוק בלי החלטת קבינט, בלי החלטת ממשלה, להחרים את רכושם ולהקפיא את חשבונות הבנק.

אביגדור ליברמן: אבל בזה שהממשלה לא עושה את זאת היא משדרת חולשה.

אביגדור ליברמן: ממשלת ישראל משדרת חולשה כשהיא נותנת חסינות לאותם ראשי טרור ברצועת-עזה, שמתייצבים מול המצלמות עם פנים גלויות ואומרים לאותם תושבי יהודה, שומרון וירושלים: תעברו לטרור אחר, תעלו מדרגה, תסלימו, תעברו מסכינים לפיגועי דריסה, לפיגועי התאבדות, תבצעו פיגועים גדולים בתוך ישראל ובתוך יהודה ושומרון, ואנחנו לא נוגעים בהם.

אביגדור ליברמן: אנחנו – ממשלת ישראל נתנה הוראה לא לגעת בהם, כי מדינת ישראל מורתעת – במקום להרתיע את ה"חמאס" אנחנו מורתעים כרגע.

אביגדור ליברמן: לכן – זאת תוצאה ישירה של אותו מבצע "צוק איתן"; אם מדינת ישראל לא ידעה לגמור את העבודה ב-51 יום של לחימה, מבצע שנערך 51 יום, עם אשראי מהקהילה הבין-לאומית – תעשו ותגמרו את העבודה – לא ידענו לעשות את זה, אז אין לנו על מי להלין.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהבעיה המרכזית – שאנחנו מסרבים לטפל במקורות הטרור.

אביגדור ליברמן: אנחנו רודפים אחרי דגי רקק.

אביגדור ליברמן: אנחנו רודפים אחרי אנשים ששטפו להם את המוח, אבל אלו ששוטפים את המוח, אלו שנותנים דרשות, אלה שנותנים הוראות להתפוצץ, אלו שמממנים את הטרור – הרי אותו מפגע מכפר חורה, משפחתו כבר מהיום מקבלת מענקים ומקבלת תרומות כספיות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אביגדור ליברמן: מקבלת, אגב, מאבו מאזן, כמו שכל מפגע, כל טרוריסט, מקבל מימון מאותו אבו מאזן, מאותם כספים שהעברנו גם החודש.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל, שגם החודש העבירה מאות-מיליוני שקלים לאבו מאזן, משדרת חולשה.

אביגדור ליברמן: וכשאתה משדר חולשה אתה לא מצליח למגר את הטרור, להפך.

אביגדור ליברמן: אני קורא לראש הממשלה להפסיק לזגזג, להפסיק לפחד, ובאמת להתחיל להילחם בטרור, ולא רק בטרור, אלא במקורות הטרור.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב על הצעת האי-אמון של ישראל ביתנו סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים מדינת ישראל חווה גל טרור שמקורו בתעמולה פלסטינית שקרית; לא רק פלסטינית, אלא גם על-ידי הפלג הצפוני בראשות ראאד סלאח.

אלי בן-דהן: לצערנו, רק בשבוע האחרון היינו עדים לשפל מוסרי נוסף, כאשר מחבלים שרפו את מתחם קבר יוסף.

אלי בן-דהן: כך לימדו אותנו איך שומרים על מקומות קדושים.

אלי בן-דהן: אני מקווה שכולנו נלמד את הלקח.

אלי בן-דהן: ממשלת ישראל עושה כל שביכולתה להשתמש באמצעים הביטחוניים העומדים לרשותה כדי להגן על תושבי מדינת ישראל מפני מחבלים שכל מטרתם היא לרצוח יהודים רק משום שהם יהודים – מכונת ההסתה הפלסטינית, שגם יושב-ראש הרשות אבו מאזן משתף אתה פעולה, משומנת ואכזרית מתמיד.

אלי בן-דהן: שוטרים וחיילים הוצבו ברחבי המדינה בימים האחרונים, וכן אמצעי מיגון, ואנחנו רואים שבכל אירוע שבו מחבלים מנסים לפגוע ביהודים, בסופו של דבר הם נהרגים או נפצעים קשה.

אלי בן-דהן: על-פי החלטת הקבינט, בתי המחבלים ייהרסו, וייהרסו בזמן הקרוב, בעזרת השם.

אלי בן-דהן: גופות המחבלים לא יוחזרו עד להחלטה נוספת, חדשה, של הקבינט.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין בפניכם כי שמונה מהמחבלים שביצעו את הפיגועים הם בנים למה שקרוי איחוד משפחות.

אלי בן-דהן: ממשלת ישראל בוחנת דרכים לטפל בנושא זה.

אלי בן-דהן: אנחנו הפכנו להיות מייבאים של מחבלים למדינת ישראל, ולכן הממשלה לא תיתן – להמשך פעולה כזאת – שיבואו ויתאחדו, כביכול להתאחד, כביכול לבוא ולהתחתן עם בנות מישראל, ובסופו של דבר למעשה זהו תהליך של ייבוא מחבלים לתוך מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: מערכת הביטחון עושה את כל המאמצים שביכולתה כדי להגן על אזרחי מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: כך עשתה, כך תמשיך.

אלי בן-דהן: בעזרת השם, אנחנו מקווים שפעולות כאלה לא ימשיכו להיראות ברחובות מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: המחנה הציוני לא הציג דובר.

יולי יואל אדלשטיין: הרשימה המשותפת, מטעמה ידבר בדיון חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הרשימה המשותפת החליטה להגיש הצעת אי-אמון מול גל ההסתה, לרבות חברי הכנסת.

אחמד טיבי: עמיתי חבר הכנסת באסל גטאס הציג את זה מטעמנו.

אחמד טיבי: אפשר להסכים אתו, אדוני השר יריב לוין, אפשר לא להסכים אתו.

אחמד טיבי: אבל להתחיל לומר לו: מוסלמי ונוצרי, נוצרים ומוסלמים, אדוניך וכדומה, זה לא מכובד, זה לא יאה, ומזכיר לי התנהגות קולוניאליסטית חוזרת ונשנית – אתה לא שונה מאחרים.

יריב לוין: מאיפה אתה בכלל זוכר – – – התנהגות קולוניאליסטית?

יריב לוין: מה – – –

אחמד טיבי: אני קורא היסטוריה – אני קורא היסטוריה, ואני תמיד יודע שבדרך כלל שלטון מתייחס אל המיעוט – –

יריב לוין: אל תטיף מוסר, חבר הכנסת טיבי.

יריב לוין: תטיף לעצמך קודם.

אחמד טיבי: – – ומנסה לפורר אותו באמצעות פרגמנטציה עדתית: מוסלמי, נוצרי – –

יריב לוין: גם בעיראק – – –

אחמד טיבי: – – דרוזי, שיעי, סוני.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לך – אתה יודע ערבית – את האמרה של נאג'י אל-עלי, מול כל הניסיונות האלה, של מוסלמי, נוצרי, דרוזי, שיעי, סוני – הוא אמר: אנא ערבי, יא ג'חש.

אחמד טיבי: זה מה שהוא אמר.

אחמד טיבי: ערבי הוא ערבי, תתייחס אליו כאל ערבי וכאל אדם.

יריב לוין: זה שינה משהו?

יריב לוין: נו, באמת.

אחמד טיבי: זה שינה את העובדה שהוא, אני ואנחנו גאים בלאום שלנו.

אחמד טיבי: לכל אחד יש תו זהות – –

יריב לוין: אין תחרות בין סונים לשיעים, אין.

יריב לוין: לא קיים.

אחמד טיבי: – – ואנחנו – –

יריב לוין: – – –

אחמד טיבי: – – אני לא זוכר שאנחנו, כחברי כנסת ערבים, הזכרנו לכם – למרות הרגישות ביניכם – אתה מרוקאי, אתה תימני, אתה x – –

יריב לוין: אה – – –

אחמד טיבי: – – אתה שונא את y.

אחמד טיבי: אנחנו לא יורדים לדרגת רזולוציה כזאת.

איציק שמולי: אתה באמת משווה?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: לא, אי-אפשר להשוות.

אחמד טיבי: אתכם אי-אפשר להשוות כלום.

קריאות: – – –

סופה לנדבר: – – –

איציק שמולי: – – – עורפים שם ראשים האחד לשני.

אחמד טיבי: אנחנו לא אומרים: יוצאי עיראק, יוצאי רוסיה – –

יריב לוין: – – –

אחמד טיבי: – – אז תפסיק להתייחס – תפסיק להתייחס – תתייחסו אל – – – לאחרונה רק גילינו הבנה לסטיקר אחד – לטי-שירט אחד – שאמר: "אני תימני, לא ערבי, לא לירות בי.

אחמד טיבי: תירגעו, אני תימני".

אחמד טיבי: זה הטי-שירט היחידי שגיליתי הבנה.

אחמד טיבי: אוקיי?

עיסאווי פריג': למה – – – למה.

אחמד טיבי: מסכן, למה לירות בו כמו שעשו בקריות, כמו שעשו במקומות אחרים, רק לפי צבע העור?

אחמד טיבי: לפי החזות המזרח-תיכונית?

אחמד טיבי: למה נהרג מבקש המקלט אתמול?

אחמד טיבי: כי הוא שחור.

אחמד טיבי: כי הוא שחור.

עודד פורר: אלה שדוקרים – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אחמד טיבי: ולכן, אנחנו לא יורדים לרמה כזאת של רזולוציה.

אחמד טיבי: תראו, אפרופו חזות, צבע עור ולבוש: הסטודנטית ביאן ח'אלד מחאמיד הייתה באוטובוס בכביש 6; הנהג שמכיר אותה, כי היא נוסעת תמיד לדרום – –

אורן אסף חזן: הזמן נגמר.

אחמד טיבי: – – קרא למשטרה ואמר שהיא נראית לו מחבלת.

אורן אסף חזן: אני לא הפרעתי, הזמן – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, הזמן תם.

אחמד טיבי: הכניסו אותה לתחנה; הוריד אותה והמשיך לנסוע – גם הוא וגם המשטרה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן, אני מבקשת לא להפריע לי בניהול הישיבה.

אחמד טיבי: התוקפנות הגזענית נגד – – –

אורן אסף חזן: אני מבקש, הזמן נגמר.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, את יודעת שאני מעריך אותך מאוד – – – הזמן נגמר.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: משפט לסיום.

אורן אסף חזן: – – – סיום.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, אורן.

אחמד טיבי: משפט לסיום.

אחמד טיבי: לכן, אני אחזור ואומר, הרשימה המשותפת רוצה שהסכסוך הזה ייפתר, משני הצדדים – –

אורן אסף חזן: הפלסטינית המשותפת.

אחמד טיבי: – – ותמיד היא קראה לא לפגוע באזרחים, לרבות יהודים.

אחמד טיבי: היום היא הוציאה הודעה ברורה, חד-משמעית, המתנגדת בחריפות לפיגוע שהיה אתמול.

יריב לוין: חבר הכנסת אחמד טיבי – – – לא צריך להוסיף, לא צריך – – –

אחמד טיבי: אני עדיין מחכה למישהו מכם שיגנה פגיעה במפגינים או באזרחים פלסטינים.

אחמד טיבי: אני אמשיך לחכות.

יריב לוין: – – –

אורן אסף חזן: אנחנו לא נגנה פגיעה במחבלים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב לומר שלצערי אנחנו בסיטואציה ששבוע רודף שבוע, פיגוע רודף פיגוע, ואנחנו נמצאים בדיוק באותו המקום.

עודד פורר: אנחנו נמצאים באותו מקום שכולם מדברים מאוד מאוד חזק, אבל עושים מאוד חלש.

עודד פורר: וההתנהלות של הממשלה הזאת, לצערי, דווקא בתקופה הזאת, היא התנהלות שבה יד ימין לא בהכרח יודעת מה יד שמאל עושה.

עודד פורר: היא מדיניות של אין מדיניות, ומתנהלת פה מדיניות הכלה או ניסיון להכיל במקום הכרעה ופעולה למען הכרעה.

עודד פורר: בשבועיים האחרונים אי-אפשר לברוח משטף הדיבורים של שרי הממשלה, של ראש הממשלה, נגד ההסתה, נגד המסיתים, מילים חוצבות להבות: צריך לפעול בתקיפות, צריך לפגוע במקורות הטרור; אבל יש תהום בין תיבת המסרים של הממשלה לבין המעשים.

מאיר כהן: – – – ספר לנו – – –

עודד פורר: הכרעה – זו הכרעה בקבלת החלטות גם.

עודד פורר: הוצאת הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית תלויה בהחלטה של שר הביטחון.

עודד פורר: תקנות ההגנה לשעת-חירום מסמיכות אותו לקבוע מהי התארגנות בלתי מותרת.

עודד פורר: הוא יכול לקבוע שהיא התארגנות בלתי מותרת.

עודד פורר: זה לא הפריע לו במקרים אחרים, וזה גם לא צריך להפריע עכשיו.

עודד פורר: וכשכולם מדברים על להילחם בהסתה בקול רם, פועלים בשקט כדי לדחות את הצעת החוק שהגישה ישראל ביתנו, שעל-פיה יישלל מימון מפלגות ממפלגה שהמוסד שלה או חבר כנסת מטעמה קורא לחרם על ישראל או לפגיעה במדינת ישראל; כמו שאמרה, למשל, חברת הכנסת חנין זועבי, שהיא קוראת להטיל מצור על ישראל במקום לשאת ולתת אתה.

עודד פורר: אלה בדיוק הדיבורים וההסתות שצריך להילחם נגדם.

עודד פורר: אבל לא עושים את זה בזה שעושים מסיבות עיתונאים, עושים את זה פשוט בהחלטות שמקבלים.

עודד פורר: את ההחלטות האלה, לצערי, הממשלה הזאת נמנעת מלקבל, ומנהלים פה מדיניות שהמסיתים זוכים ליהנות מכל ההגנות של החברה הדמוקרטית.

עודד פורר: והמדיניות הזאת צריכה להשתנות.

עודד פורר: היא צריכה להשתנות בכך שהיא תעודד דווקא את האזרחים שלוקחים חלק בשירות הלאומי, בשירות האזרחי, בשירות הצבאי, ולא את אלה שמגנים אותם.

עודד פורר: יושבים פה גם כאלה שמגנים אזרחים שלוקחים חלק בשירות האזרחי ובשירות הלאומי.

עודד פורר: חברים יקרים, אלה הפעולות, או האי-פעולות, וזאת הבעיה במדיניות הממשלה, שבמקום לעשות מדברת.

עודד פורר: אני קורא מכאן גם לשרי הממשלה שיודעים ומסכימים עם כל מה שאנחנו מדברים לגבי מה שצריך לעשות – פשוט להכריע ופשוט לפעול.

עודד פורר: ולכן אני מבקש שהכנסת תתמוך בהצעת האי-אמון שלנו.

עודד פורר: אני מנצל גם את ההזדמנות כדי לשלוח מכאן תנחומים למשפחות הפצועים וההרוגים.

עודד פורר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושבת-ראש, שר התחבורה, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, כשראיתי את הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא הופתעתי, לצערי.

מרדכי יוגב: אבל איך לומר, עם ישראל הוא באמת עם שחפץ בחיים, וכל המהות שלו היא להוסיף חיים לעצמו ולעולם כולו, ולצערנו יש קבוצות – אני לא רוצה להכליל, אבל יש קבוצות בחברה הערבית שבחרו דווקא בכך שהם בכפייה רוצים להטיל אימה ומוות, והחרב היא המוטיב המרכזי; אל מול הרצון של עם ישראל להביא חיים ואור, יש קבוצות שרוצות להביא מוות.

מרדכי יוגב: האסימטריה הזאת, של חיים מול מוות, של אור מול חושך, היא האסימטריה שאנחנו מתמודדים אתה פה, גם בארץ-ישראל, אל מול סביבותינו, אל מול אויבינו.

מרדכי יוגב: ולצערנו, במקום שבו אנחנו מחנכים לחיים, את אנשינו, לחיים לנו ולחיים לסובב אותנו, לחיים לעולם כולו, יש כאלה שמחנכים למוות, להרוג.

מרדכי יוגב: כך בחינוך הפורמלי של הרשות הפלסטינית, כך בחינוך הלא-פורמלי, בקייטנות, כך בתחנות השידור, כך ברשתות החברתיות.

מרדכי יוגב: וכשמדברים על טיפול שורש, את כל זה צריך לעצור; צריך לעצור ולשנות ככל שידנו מגעת.

מרדכי יוגב: לא בכל דבר אפשר לגעת.

מרדכי יוגב: יש דברים שהם מעל ליכולתנו, במובן של דתות או דברים אחרים, אבל בכל מקום שבשליטתנו, אם בתי-הספר בירושלים, חובתנו לטפל.

מרדכי יוגב: ואני מדבר על הממשלה שלי, שאנחנו חברים בה.

מרדכי יוגב: ומנהיגות שקוראת לכך חובה לעצור, אם זו מנהיגות של "חמאס", או מנהיגות של הרשות, או מנהיגות של התנועה האסלאמית, או מנהלים בבתי-ספר, או ראשי רשות שידור תקשורתית, או מחוללי שנאה ומוות בפייסבוק; לעצור כל מסית כזה ולמצות אתו את הדין, כמו שצריך למצות דין ולהרתיע הן את הראשים והן את המבצעים.

מרדכי יוגב: והרתעה – צריך לשאול מה ירתיע; ומה שירתיע רוצח, כדי למנוע את הרצח הבא, הוא שיבין שלא יהיה משתלם לו ולמשפחתו; שיבין שביתו ייהרס, שהוא יגורש למדבר-יהודה, לאוהל, שלא יזכה לראות שקל מהרשות הפלסטינית או מכל גורם אחר, ושזכויות משפחתו ייעלמו, כזכויות יסוד.

מרדכי יוגב: עם ישראל הוא עם שוחר שלום, שמבקש להביא שלום וחיים לכל סביבותיו, ולא יעזור כל שקר שכביכול אנחנו מעוררים את ההסתה או אנחנו מעוררים את השנאה, ואני מציע למי שהגיש את ההצעה להסתכל במראה ולשקף לעצמו ולראות את עצמו.

מרדכי יוגב: בין הים התיכון לירדן, זו לפחות דעתי, דעתנו שלנו, כך גם בירושלים, תהיה מדינה אחת, היא מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: סביבנו יש 20 מדינות ערביות.

מרדכי יוגב: הרוצה בשלום – יחיה, אהלן וסהלן, בשמחה, ותפקידנו ודאגתנו יהיו שיהיה לו מרקם חיים.

מרדכי יוגב: מה יותר טוב?

מרדכי יוגב: הרוצה להילחם – יילחם, אהלן וסהלן, אין ספק שננצח.

מרדכי יוגב: והרוצה לחיות במדינה ערבית – יש 20 מסביב.

מרדכי יוגב: גם זה בסדר.

מרדכי יוגב: זכותו להגר.

מרדכי יוגב: לא יועילו כל השקרים, לא אלו ההיסטוריים ולא האחרים.

מרדכי יוגב: הקשר של עם ישראל לירושלים ולארץ-ישראל כולה הוא קשר נצחי, הוא קשר שחי וקיים ויישאר לנצח.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת מייקל אורן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות שלך.

עיסאווי פריג': מכובדתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים – לאן אתה הולך?

עיסאווי פריג': מה, אני עליתי ואתה יוצא?

מאיר כהן: ואללה, נשמע אותך.

עיסאווי פריג': באמת, זה לא הגון.

מאיר כהן: עיסאווי, נשמע אותך.

עיסאווי פריג': נו, באמת.

עיסאווי פריג': שלושה חברי קואליציה היו אמורים להיות כאן, ואין להם מה להגיד, ופתאום עליתי להגיד כמה מילים ואתם יוצאים?

עיסאווי פריג': טוב, חברים – –

חיים ילין: אנחנו לא זזים מפה.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': – – איך אני אתאר – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

עיסאווי פריג': סולידריות.

עיסאווי פריג': סולידריות של האופוזיציה.

חיים ילין: עיסאווי, כמו שלימדו אותי, שום – – –

עיסאווי פריג': טוב, חברים, אני אנצל את שתי הדקות שנותרו לי ואגיד משפט פשוט.

עיסאווי פריג': המערב הפרוע שאנחנו נמצאים בו לא נולד אתמול ולא נולד לפני שבוע.

עיסאווי פריג': זה טירוף מערכות שאנחנו התרענו עליו שנים על גבי שנים.

עיסאווי פריג': אבל צר לי מאוד שטירוף המערכות הזה מסכן את צלם האנוש שנמצא בכל אחד ואחד מאתנו.

עיסאווי פריג': כל האירועים, וכל המעשים, וכל הלינצ'ים, וכל לקיחת החוק לידיים שאנחנו חווים בשבוע האחרון במיוחד, מביאים אותנו למסקנה שאפילו את טיפת המוסר הקטנה שיש לנו אנחנו הולכים ומאבדים.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתמקד אפילו בצעד אחד, בראשי עיריות גבעתיים, רחובות והוד-השרון.

עיסאווי פריג': תראה, זאת תופעה, יש פופוליסטים, מתלהמים: בוא, אני אזכה בכותרת, אני אהיה כמו האחרים.

עיסאווי פריג': אז בא ראש עיריית גבעתיים, עיר ליברלית, שנחשבת מעוז מפלגת העבודה שנים על גבי שנים; אני רוצה כותרת בעיתון.

עיסאווי פריג': בא, יצא רן קוניק, ראש עיריית גבעתיים, אמר, אני צריך לחשוב על יצירה, ואיך אני מייצר לעצמי כותרת: צריך להחליף את העובדים הערבים בבתי-הספר בעובדים אריתריאים.

עיסאווי פריג': תראה איזו המצאה.

עיסאווי פריג': הוא החליט להיות – היום נפגשתי אתו בבוקר.

עיסאווי פריג': הוא אומר: תראה, אמרו לי ואני עשיתי את זה, אבל אני לא נגד ערבים, ואני לא פוליטיקאי, ואני לא בקטע הזה.

עיסאווי פריג': אדוני ראש עיריית גבעתיים, רחובות, הוד-השרון, אם החלטתם לתייג את עצמכם בתיוג גזעני, אהלן וסהלן.

עיסאווי פריג': כל פוליטיקאי, כל אמירה שלו, יש מאחוריה אידיאולוגיה, ואל תגיד לי, כנציג ציבור: אני לא פוליטיקאי.

עיסאווי פריג': אתה פוליטיקאי, אתה פופוליסט, אתה מתלהם, אתה הולך עם העדר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': תפקידו של מנהיג, חברים, תפקידו של נציג ציבור, חברים, בשעות קשות כאלה, לדעת איך להשמיע את המילה שמורידה להבות, שמורידה ומרגיעה.

עיסאווי פריג': אז – שלא נתחרט על המחר.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': הוא אומר לי: אני לא פוליטיקאי.

קריאה: מי אומר את זה?

עיסאווי פריג': רן קוניק.

יפעת שאשא ביטון: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מייקל אורן, בבקשה.

מיכאל אורן: כבוד היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, זה כבר שבועיים ישראל והציבור בישראל, אזרחי ישראל, מותקפים על-ידי מפגעי טרור נבזים שבאים ממגזרים שונים, באזורים שונים, וכל אחד במטרה אחת: לרצוח, לרצוח, לפגוע בחפים מפשע, לזרוע פחד ובהלה בקרב הציבור הישראלי.

מיכאל אורן: ישראל עברה לא אחת גלי טרור, וגם אינתיפאדות, אבל יש משהו שמייחד את הגל הנוכחי, זה המניע והמטרה.

מיכאל אורן: המניע פה זה לא איזה היעדר שיחות בינינו ובין הפלסטינים, זה לא בנייה ישראלית ביהודה ושומרון; זה לא בגלל מדיניות ישראלית זו או אחרת.

מיכאל אורן: זה בגלל שמועה, שמועת שווא, שקרית, כאילו ישראל פועלת לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית, דבר שידוע לכולנו כשמועה שקרית.

מיכאל אורן: והסמל של המפגעים, זה כבר לא, בדרך כלל, הרובה.

מיכאל אורן: זה הסכין; הסכין שהפך להיות הסמל של הטרור של האסלאם הקיצוני בכל רחבי המזרח התיכון: בעיראק, בסוריה ובעזה.

מיכאל אורן: מול הסכנה הזאת, ממשלת ישראל פועלת במיטב יכולתה ובכל יכולותיה החוקיות על מנת להגן על אזרחי ישראל ולהחזיר את הביטחון לחייהם, אם בדרכים משפטיות, אם בדרכים ביטחוניות, אם בהגברת כוחות הביטחון באזורים הנפגעים על-ידי הטרור.

מיכאל אורן: ראש הממשלה חשף את השקרים של אלה שטענו שישראל פועלת לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

מיכאל אורן: מדובר גם על הנשיא של הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, שעמד לפני שלושה שבועות על הדוכן של האו"ם והפיץ את השקר הזה, כאילו ישראל פועלת לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

מיכאל אורן: ואותו אבו מאזן חזר לפני כמה לילות בטענת שווא כאילו ישראל הוציאה להורג נער פלסטיני בן 13 חף מפשע, שלא הוצא להורג ולא היה חף מפשע.

מיכאל אורן: על אף השקרים, על אף ההסתה הנבזית, ראש הממשלה חזר והדגיש בשם הממשלה על נכונותו ונכונותנו לשבת – לא מחר, היום – עם אותו אבו מאזן על מנת להגיע לשיחות מדיניות, על מנת להגיע לפתרון על בסיס של שתי מדינות לשני עמים.

מיכאל אורן: מעבר לזה אי-אפשר לצפות מהממשלה.

מיכאל אורן: לדבר מעבר למה שאנחנו עושים בתחום הביטחוני בשוטף בערי ישראל אי-אפשר לצפות מאף ממשלה בעולם.

מיכאל אורן: הרי אנחנו גם נלחמים, מתנהלים נגד יוזמות בין-לאומיות, כמו היוזמה הצרפתית, להטיל כוח רב-לאומי על הר-הבית, המקום הכי קדוש ליהדות – רב-לאומי – ואנחנו יודעים שבמקרים קודמים בהיסטוריה, כל פעם שיש כוח רב-לאומי שאמור לשמור על השלום, ברגע שלא צריך לשמור על השלום יותר, כבר אין שלום והכוח הזה מתפרק.

מיכאל אורן: ככה זה היה בסיני ב-1967, ככה זה בלבנון של היום, בסוריה, בעזה, גם בחברון.

מיכאל אורן: אז גם במישור המדיני המדינה עושה את חובתה, היא ממלאת את חובתה.

מיכאל אורן: היא עושה את מיטב יכולתה להגן עלינו גם מיוזמות מזיקות בזירה הבין-לאומית.

מיכאל אורן: הממשלה פועלת בכל זרוע אפשרית להגן על מדינת ישראל מפני מצב לא פשוט, אבל המדינה עומדת במבחן.

מיכאל אורן: אנחנו נעבור את המבחן הזה כמו שעברנו מבחנים קודמים בהיסטוריה.

מיכאל אורן: אנחנו נחזיר את החיים לשגרה, נחזיר את הביטחון לאזרחי ישראל, נמשיך לפרוח ולשגשג.

מיכאל אורן: תודה רבה, היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מייקל אורן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב מרגי.

מיכל רוזין: אפשר לדעת עוד כמה דוברים?

זהבה גלאון: אפשר לדעת את השיטה החדשה, שדובר איננו ואז מחזירים אותו – – –

יעקב מרגי: – – –

זהבה גלאון: לא, זה לא נגדך.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את השיטה הזאת.

זהבה גלאון: יכול להיות שאת רוצה למשוך זמן.

זהבה גלאון: עוד לא היה דבר כזה.

זהבה גלאון: קראת את השם של מייקל אורן והחזרתם אותו; קראת את השם של מרגי והחזרת אותו.

טלי פלוסקוב: מותר להזמין, וזה לא חדש.

טלי פלוסקוב: זה לא חדש.

זהבה גלאון: כששר עולה זה משהו אחר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת, זה לא חדש.

טלי פלוסקוב: ואם גם חברי האופוזיציה רוצים להציג את הדברים, אני אתן גם להם.

טלי פלוסקוב: כל מי שהיה – וגם הייתי צריכה לחזור, אני חזרתי.

טלי פלוסקוב: וזה לא קשור לשייכות.

זהבה גלאון: לא, לא, לא, שיטה חדשה.

זהבה גלאון: קראת את השם של – – –

טלי פלוסקוב: אם את חושבת שזאת שיטה חדשה – זכותך.

זהבה גלאון: היה צלצול.

טלי פלוסקוב: חברי מרצ, אני מבקשת לא להפריע.

טלי פלוסקוב: לא להפריע.

זהבה גלאון: היה צלצול, אנחנו באנו להצביע.

יעקב מרגי: את יודעת כמה זמן מסך את נותנת לי עכשיו?

יעקב מרגי: זהבה, כמה זמן מסך את נותנת לי?

יעקב מרגי: הם יחשבו שזה קונספירציה בינינו, נו.

מיכל רוזין: שחברי הכנסת וחברי הממשלה – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב מרגי, שלוש דקות שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת הכנסת מיכל רוזין, אבקש להיות בקשב רב.

מיכל רוזין: לא, רק שבינתיים כשאתה מדבר, שיגייסו רוב, כי אחרת – – –

יעקב מרגי: אל דאגה.

יעקב מרגי: המחנה הציוני לא נמצאים כאן.

יעקב מרגי: יש רוב מובנה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, תחילה אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחת החייל שנרצח אתמול.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רוזין, אני חושבת שבטח תצטרפי למה שחבר הכנסת מרגי אומר.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

יעקב מרגי: אני רוצה לשלוח מכאן תנחומים למשפחת החייל שנרצח אתמול על-ידי בן-עוולה; איחולי החלמה מהירה ושלמה לפצועים, שאף הם חפים מפשע, שנפצעו על-ידי אותו מחבל בן-עוולה בתחנה המרכזית בבאר-שבע, יחד עם כל הפצועים שנפצעו בגל הטרור העכור הזה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו חווים בחודש האחרון גל טרור ברברי ברחובות ישראל.

יעקב מרגי: אולי המפגעים חושבים, אולי המסיתים חושבים, שהם פוגעים באוכלוסייה היהודית בלבד.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר להם בצורה חד-משמעית: אזרחי ישראל חזקים ברוחם.

יעקב מרגי: אנחנו נעבור את הגל הזה.

יעקב מרגי: אנחנו נעבור את הגל הזה כזקופי קומה.

יעקב מרגי: אבל מי שישלם את המחיר ראשון, מי שישלמו את המחיר של ההסתה הפרועה, השקרית הזו, אלה דווקא אותם אזרחי ישראל הערבים שחפצים לחזק את הדו-קיום, חפצים להשתלב בחיי החברה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: ואותו קומץ קיצוני שמתפתה לאותו גל הסתה שקרי – ודיברו לפני, ואני אומר, הרי אין שקר יותר גדול, אין שקר יותר גס מזה, לומר "אל-אקצא בסכנה".

יעקב מרגי: ואני אומר לכל חברי הכנסת בצורה שלא משתמעת לשתי פנים, הרי אתם יודעים, אלה ששמים את גורלו של אל-אקצא בפיכם, שקר בנפשכם אתם עושים.

יעקב מרגי: הייתי גאה יותר אם הייתי שומע אתכם כאן עומדים ביושר, ועומדים ואומרים על הדוכן הזה את כל משנתכם.

יעקב מרגי: אל תסתתרו מאחורי אל-אקצא.

יעקב מרגי: הר-הבית נמצא בידיים הכי בטוחות.

יעקב מרגי: בינתיים, מי שהכניס סוללות אבנים לתוך מסגד קדוש, מקלות וברזלים, זה לא ממשלת ישראל ולא כוחות הביטחון.

יעקב מרגי: נכון, הקיצונים ניסו לגרור אותנו כדי לצייר תמונת מצב בעולם שאל-אקצא בסכנה.

יעקב מרגי: אני שמח שזה נעשה במידה ובמשורה.

יעקב מרגי: ואני שמח עוד יותר שלא הייתה ברירה גם לפרוץ.

יעקב מרגי: ואם צריך, נפרוץ כדי לומר לקיצונים: אל תשחקו באש.

יעקב מרגי: כשאש מתלקחת, היא מוצאת הכול.

יעקב מרגי: לא רק קוצים, גם גדיש וגם קמה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם, אדוני.

באסל גטאס: – – –

יעקב מרגי: באסל גטאס, אני אגיד לך.

יעקב מרגי: אני אגיד לך.

יעקב מרגי: רגע, אני אענה לך ובזה אני אסיים.

יעקב מרגי: באסל גטאס, אתה, בנושא הר-הבית תשתדל לא להתבטא.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: אתה נמצא – אני אסביר לך.

יעקב מרגי: רגע.

באסל גטאס: – – – על מה שאמר יריב לוין.

יעקב מרגי: רגע, בוא אני אגיד לך.

יעקב מרגי: לא אמרתי כלום עדיין.

יעקב מרגי: אתה נמצא במירוץ לקיצון.

יעקב מרגי: אני מבין אותך.

יעקב מרגי: יש "מירוץ למיליון", תוכנית ריאליטי.

יעקב מרגי: סלח לי, אני מרגיש שאתם נמצאים במירוץ לקיצון: מי שיותר קיצוני, ולא משנה מה המחיר, לא משנה כמה דם של בני עמכם נשפך, אתם ממשיכים להסית.

יעקב מרגי: מכם ציפיתי שאתם תהיו הגורם הממתן או המרסן.

יעקב מרגי: אתם השתלבתם בהסתה הקיצונית והפרועה, השקרית.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם: אל-אקצא לא בסכנה.

יעקב מרגי: תעזבו את אל-אקצא.

יעקב מרגי: לא חבל על כל ההרס של המרקם העדין, שגם ככה הוא עדין, מרקם הדו-קיום שיש לנו בחברה הישראלית?

יעקב מרגי: אין לנו אתגרים משותפים לעבור?

באסל גטאס: – – –

יעקב מרגי: באסל גטאס, ברגע שאתה עומד על כל במה ואומר "אל-אקצא בסכנה", אתה עושה שקר בעצמך ושופך מכל דלק על גל השנאה וההסתה.

יעקב מרגי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

באסל גטאס: אתה בעד לעלות לשם, תגיד?

יעקב מרגי: אמרתי שאני לא – – –

תמר זנדברג: אפשר לדעת למה עוד – – – כאן?

טלי פלוסקוב: אחרי ישראל אייכלר – חבר הכנסת אורן חזן, אחרון הדוברים בנושא.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, שלוש דקות שלך.

תמר זנדברג: למה הופעל הצלצול?

טלי פלוסקוב: רבותי, על-פי התקנון – למה מה?

תמר זנדברג: למה הופעל הצלצול שקורא לחברי הכנסת להצביע?

טלי פלוסקוב: כי היו שניים אחרונים.

תמר זנדברג: ומאז כמה עוד – – –?

טלי פלוסקוב: כי אנשים הגיעו לאולם, ויש להם זכות לדבר.

תמר זנדברג: יש אפשרות שיתווספו עוד אחרי השניים האלה?

טלי פלוסקוב: לא, זהו.

טלי פלוסקוב: זה דיון סיעתי, תמר זנדברג, בטח את יודעת.

טלי פלוסקוב: זה דיון סיעתי, ונציג של כל סיעה יש לו זכות לדבר.

טלי פלוסקוב: אוקיי?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת לשלוש הדקות שלך.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בימים ובשעות קשים בארץ-ישראל, וכל מילה שתנסה לבטא את הפחד, את החרדה, את המצוקה, את הצער ואת הכאב תהיה מיותרת, והיא לא יכולה להכיל את מה שחווים מיליוני אזרחי ישראל בימים האלה.

ישראל אייכלר: לכן, כאשר אנחנו מדברים, מדווחים ומספרים על כל מה שקורה, יש משמעות רבה מאוד, השפעה גדולה מאוד.

ישראל אייכלר: שמעתי את אחד המומחים שאמר שההעצמה התקשורתית שאנחנו נותנים לאירועים האלה עם פתיחת הגלים הפתוחים משרתת את המטרה של הטרור, שנועד להפחיד את אזרחי ישראל.

ישראל אייכלר: זה מה שאנחנו בעצם עושים בזה שאנחנו נותנים להם את השירות ואת התיאורים הפלסטיים האלה.

ישראל אייכלר: שלא לדבר על זה שלא יהיה אזרח בישראל שלא ידע מי היה הנתין האומלל שנפל אתמול במקרה – לא בכוונה ולא ברצון, באופן טרגי – בבאר-שבע.

ישראל אייכלר: אבל מי יזכור את החייל שנרצח שם, חוץ ממשפחתו, בעוד שנים?

ישראל אייכלר: כולנו זוכרים, מכל הפיגועים שהיו בתקופת "צוק איתן", ילד פלסטיני אחד משועפאט, שכל אחד יודע את שמו, כי התקשורת עמדה והעצימה כל הזמן את השם הזה, לעומת עשרות ומאות שמות של אנשים, קורבנות טרור שאף אחד לא זוכר את שמותיהם.

ישראל אייכלר: הווי אומר, כשאנחנו מדברים על ההסתה בתקשורת הפלסטינית ועל האלימות ברשתות החברתיות הפלסטיניות שגורמות לצעירים לצאת ולעשות פיגועים, אנחנו צריכים לחשוב גם על התמונות שמשודרות בתקשורת הישראלית, שמראות לכל העולם הערבי, למיליארד מוסלמים: תראו מה היהודים עושים פה, מה הם עשו לאנשים, וכל תמונות הזוועה, התקרובת האלה, שהנפש היפה לא יכולה לסבול את זה.

ישראל אייכלר: אז פעם ראשונה אנשים מזדעזעים כשרואים את תמונות הזוועה; פעם שנייה כבר מתמכרים לזה; פעם שלישית הרגשות כבר קהים, החושים, עד שכבר לא מרגישים; שלא לדבר על כאלה שמתמכרים ונהנים, חס וחלילה, מתמונות זוועה, כמו מכל תמונות שלא צריכים לראות ולהראות, לא רק לילדים אלא גם למבוגרים.

ישראל אייכלר: לכן אני בא ואומר: תפסיקו עם ההסתה הזאת, שהיא הסתה לא פחותה מההסתה הפלסטינית.

ישראל אייכלר: זה שהפלסטינים מסיתים את עמיהם, אני יודע למה, כי הם רוצים במלחמה הזאת.

ישראל אייכלר: אבל למה התקשורת הישראלית משרתת – לא כולה, חלקה הגדול – את אותה הפחדה, את אותו טרור, את אותם ארגונים, את אותן הלשנות ואת אותן הדגשות שמדגישות את הפנים המתייסרים של ההרוגים?

ישראל אייכלר: שלא לדבר על אנשים כמו העובד הזר שאתמול נהרג, שזו ממש הוצאת דיבת העם רעה על משהו שהוא באמת טרגי, על משהו שלא צריך לקרות.

ישראל אייכלר: בשניות האחרונות אני רוצה להגיד ליושבת-ראש ולחברי הכנסת: חייבים להיזהר מאוד בזמן אירועים לא לפגוע, חס וחלילה, בגלל פניקה, בגלל בלגן או בגלל לקיחת החוק לידיים, באנשים חפים מפשע, חס וחלילה, ולא משנה מאיפה הוא בא.

ישראל אייכלר: אבל מצד שני, אסור להרתיע את כוחות הביטחון ואת האנשים שיכולים למנוע ממחבל לבצע את פעולתו על-ידי זה שהם יהססו, וכבר נפלו הרבה אנשים מזה שהיססו להגיב.

ישראל אייכלר: צריך פה איזון, שיקול דעת, וזה הדבר הכי קשה בזמן של אירועים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני לא מצליח להבין ולתאר איך שבוע אחרי שבוע אנחנו מוצאים מחד גיסא חבורה של רשימה פלסטינית מעורערת, שגם מערערת את זהות הפלסטינים כולם – אולי אותם אני יכול להבין על האי-אמון; אבל חברים מתוך הבית הזה שמבינים את המצוקות ואת הכאבים מצד אחד, ומצד שני גם רואים את ההתמודדות הנכונה והנחושה של ראש הממשלה, של השר לביטחון פנים במצב, בטיפול היעיל והנקודתי במצב – ואני אומר לכם, חברים: תתפכחו, תתעוררו.

אורן אסף חזן: אבל לא בזה אני רוצה לעסוק.

אורן אסף חזן: אני רוצה לספר לכם סיפור.

אורן אסף חזן: לא מזמן פניתי לאיש מהמשכן, שבעבר כבר סירבתי לכנות אותו "חבר כנסת" כי הוא לא ראוי לכינוי הזה.

אורן אסף חזן: שאלתי אותו: אני רוצה לשאול אותך, אתה, מה הדת שלך?

אורן אסף חזן: על מה – למי אתה מתפלל?

אורן אסף חזן: מה המורשת?

אורן אסף חזן: מה ההיסטוריה?

אורן אסף חזן: לאן אתה מסתכל כשאתה קם בבוקר?

אורן אסף חזן: אמרתי לו: אתה מוסלמי?

אורן אסף חזן: אתה נוצרי?

אורן אסף חזן: אולי בכלל אתה יהודי ואתה מתבייש לספר כי אתה יודע טוב מאוד את התוצאה?

אורן אסף חזן: התשובה הייתה: אני אתאיסט.

אורן אסף חזן: פניתי גם לאחת במשכן הזה ושאלתי אותה את אותה שאלה: מה את?

אורן אסף חזן: ספרי לנו.

אורן אסף חזן: מאין הכוח והעוצמה להילחם בכזו עזות מצח נגד המדינה שדואגת לך, דואגת לביטחונך, דואגת לאנשים ששלחו אותך?

אורן אסף חזן: מאיפה?

אורן אסף חזן: בשם איזו דת?

אורן אסף חזן: את מוסלמית?

אורן אסף חזן: את נוצרייה?

אורן אסף חזן: אולי בכלל את יהודייה ואת מתביישת לספר לכולנו כי גם את יודעת שאת לא תסיימי את אותו היום?

אורן אסף חזן: התשובה הייתה: אני אתאיסטית.

אורן אסף חזן: אז עאידה תומא סלימאן שבחרה, כמו רבים מהרשימה הפלסטינית, לברוח החוצה בזמן שאני מדבר, וגם גטאס, שעוד מרשה לעצמו להישאר פה עד שאנחנו נדאג שהוא יצא מפה החוצה, אתם צריכים לעמוד ולבקש סליחה אמיתית.

אורן אסף חזן: חבורה של מחבלים בתהליך השלום, שפועלים יום-יום מתוך מניעי הסתה ורצח, מתוך מניעי פגיעה, צועקים מכל הלב על הר-הבית, על הפגיעה באל-אקצא, שאתם בכלל לא מאמינים בו.

אורן אסף חזן: זועקים כאילו ממשלת ישראל מחר בבוקר הולכת לשנות סדרי עולם במקום שאתם בכלל לא מכבדים אותו.

אורן אסף חזן: הזוי, בזוי, שלא לומר בלתי מתקבל על הדעת.

אורן אסף חזן: וכבר אמרנו שנעשה צעדים כדי להראות לכם את הדרך החוצה.

אורן אסף חזן: אם אתם לא מצליחים להפנים ולהבין שההצגה הזאת שלכם בסוף עולה בחיי יהודים, אז אני אגיד לכם בפרצוף: הידיים שלכם אדומות, מלאות וזועקות מדם יהודים.

אורן אסף חזן: אתם אשמים ישירים, בהסתה שלכם, למצב הביטחוני, לפגיעה בביטחון מדינת ישראל, לפגיעה הרציפה בטרור שמרים את ראשו ופוגע ביהודים בכל מקום.

אורן אסף חזן: גטאס, אני רואה אותך מגחך.

אורן אסף חזן: אתה לא תגחך כשאנחנו נזרוק אותך לעזה; אתה לא תשתעל כשנעביר אותך מעבר לגדר לסוריה.

אורן אסף חזן: אתה תבכה.

אורן אסף חזן: אתה תבכה בכי מרורים, כי גם אתה בתוך-תוכך יודע שאין מקום כמו ארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו נפעל לשמור על ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל, יהודים וערבים כאחד, ולא על ישמעאלים שאתה נמנה עמם.

באסל גטאס: אתה בדיחה.

אורן אסף חזן: שמעתי ציוץ.

אורן אסף חזן: מישהו שמע את זה?

אורן אסף חזן: אולי להוציא את הציפור מחוץ למליאה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אורן אסף חזן: ברשותך, בכמה מילים.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לציבור שרואה אותנו, ואני רוצה לפנות לחברי חברי הכנסת, שראויים לתואר חברי כנסת, מהאופוזיציה והקואליציה, להגיד לכם: הגיע הזמן שאנחנו נקיא את האנשים האלה, את האתאיסטים האלה שפוגעים בביטחון מדינת ישראל, לא רק מהבית הזה, אלא נעיף אותם כמה שיותר רחוק מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון השר המקשר, חבר הכנסת יריב ילין – יריב לוין, סליחה.

באסל גטאס: גברתי – – – הודעה אישית.

טלי פלוסקוב: אדוני, ראיתי את ההודעה שלך.

טלי פלוסקוב: ראשית, אם אקבל החלטה לתת לך זכות דיבור, זה רק לאחר ההצבעה.

טלי פלוסקוב: ושנית, עוד לא הגענו לזמן הזה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, האזנו כאן היום לשתי הצעות אי-אמון שבאות משני הקצוות של הבית, אבל הייתי אומר שבמידה רבה בשתיהן היה אבסורד.

יריב לוין: אל הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת התייחסתי כבר קודם, ונדמה לי שאין להכביר מילים על כך שלא רק שאין בה ממש ואין בה בסיס ואין בה מקום, אלא שנדמה לי שבימים האלה, כשהרשימה המשותפת מביעה אי-אמון בממשלה, זו תעודת הכבוד ואולי האישור, הייתי אומר, הכי בולט שיכולה הממשלה לקבל בבניין הזה לכך שהיא פועלת בכיוון הנכון ועושה את הדברים באופן הראוי.

יריב לוין: והאזנתי גם לדברים של יושב-ראש ישראל ביתנו חבר הכנסת ליברמן, בשם סיעתו, ואני מוכרח לומר שלפחות בחלקם היו דברים – – –

רוברט אילטוב: לא שומעים.

יריב לוין: שמע, זה כבר חידוש עצום שמקשיבים.

יריב לוין: אם זה המצב, אז אני באמת – התקדמנו פה כברת דרך משמעותית.

יריב לוין: אז לטובת חבר הכנסת אילטוב, שיצר כאן תקדים, אני אומר שהאזנתי לדבריו של יושב-ראש ישראל ביתנו חבר הכנסת ליברמן, והסכמתי עם כל מילה שהוא אמר ביחס לאופן ההתנהלות של חברי הרשימה המשותפת מצד אחד, וגם הסכמתי עם זה שנכון וראוי שאנחנו נטפל ונמשיך לטפל ביד קשה בטרור.

יריב לוין: לא הסכמתי עם האמירות על כך שיש כביכול דברים שהממשלה איננה עושה, משום שהיא עושה לטעמי הרבה הרבה מעבר למה שהיא עשתה בעבר.

יריב לוין: אבל כן – וזה אני בהחלט יכול לומר – בהחלט הסכמתי עם כך שיש מה לעשות בתחום ההסברה.

יריב לוין: ואני מוכרח לומר, חבר הכנסת אילטוב, אני חושב ששנינו מכירים שר חוץ שיודע להסביר.

יריב לוין: ומכיוון ששנינו גם יודעים שהמשרה הזאת כרגע פנויה, אז יכול להיות שיש לנו פתרון, לפחות לחלק מהדברים שהועלו בנאום של יושב-ראש סיעתך.

יריב לוין: וכמדי שבוע, גם הפעם, אני שב ומזמין אותו להצטרף אלינו לקואליציה.

יריב לוין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הראשונה שעומדת על הפרק היא מטעם הרשימה המשותפת: ההסתה נגד הציבור הערבי והעמקת שיח השנאה שמוביל לגילויים פאשיסטיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, הצעת אי-אמון בממשלה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 18 נגד – 40 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 18 בעד, 40 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההצעה לא התקבלה.

אביגדור ליברמן: יולי, לא עובד.

יולי יואל אדלשטיין: לא עובד אצל חבר הכנסת ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שהתכוונת – מה, להצביע נגד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: וכנ"ל גם חברת הכנסת נאוה בוקר.

אחמד טיבי: איך אתה יודע?

יולי יואל אדלשטיין: מתוך היכרות רבת-שנים עם חבר הכנסת ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נאוה בוקר גם כן הודיעה שרצתה להצביע נגד ולא נקלטה הצבעתה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה; לפרוטוקול אנחנו רושמים את זה.

יולי יואל אדלשטיין: פגיעה קשה בביטחונם של אזרחי ישראל בשל מדיניות כושלת של הממשלה והיעדר הרתעה – הפעם מסיעת ישראל ביתנו דווקא.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 8 נגד – 40 נמנעים – 10 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות: הצעת אי-אמון מטעם ישראל ביתנו – שמונה בעד, 40 נגד, עשרה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת ישראל ביתנו לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת איתן כבל, סופה לנדבר, יעקב מרגי, אורי מקלב, עליזה לביא ומיכל רוזין בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: גבולות השיח במרחב האינטרנטי – התאבדות בעקבות פוסט בפייסבוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: ההסכמים האלה: הסכם בדבר הפקה משותפת של סרטי קולנוע בין משרד התרבות והספורט של מדינת ישראל לבין משרד התרבות של הרפובליקה של אסטוניה; הסכם בדבר הפקה משותפת של סרטי קולנוע בין מדינת ישראל לבין ממשלת הונגריה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי ביום שני, כ”ט בתשרי התשע"ו, 12 באוקטובר 2015, נמסרה הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הגבלת שימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות (תיקון מס' 2), התשע”ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: מכיוון שהצעה זו פוצלה בכנסת הקודמת, ניתן להגיש התנגדויות להצעת החוק המקורית ולהצעת החוק שפוצלה ממנה, אשר נקראת הצעת חוק הגבלת גישה לאתר אינטרנט לשם מניעת ביצוע עבירות, התשע"ה–2014, שמספרה מ/839.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/963); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לשים לב שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בישיבת הנשיאות הראשונה שניהלנו ביקשתי מכל הסגנים להמעיט מאוד בנושא של הודעות אישיות.

יולי יואל אדלשטיין: התפתחה כאן איזו מסורת חדשה, שכל פעם שמישהו מוזכר – מבקש הודעה אישית, מדבר כמה דקות או מדברת כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אין לזה שום יסוד, לא בתקנון, לא בפרקטיקה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כך ביקשתי מן הסגנים.

יולי יואל אדלשטיין: הפעם גם ביקש חבר הכנסת באסל גטאס הודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: כמי שניהל את הדיון בזמן דבריו של חבר הכנסת גטאס, שהציג אי-אמון, וגם בזמן התשובה של השר, אני לא רואה שום סיבה מיוחדת להודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבכלל לא יהיה שום צורך בהודעות אישיות אם ננהג בכבוד האחד כלפי השני והשנייה, ובכלל בואו נמעיט בנושא הזה, זה לא מוסיף שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק – – –

באסל גטאס: כששר בממשלה עומד – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני שמעתי את דבריו.

באסל גטאס: – – – בדת שלך, בהשתייכות הדתית שלך – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

באסל גטאס: – – בחוסר נימוס, ברדידות, בשטחיות, מתוך כוונה להעליב, ואתה לא נותן לי את הזכות לענות – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס, אני יודע, שמעתי בדיוק מי אמר מה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן מה שאמרתי, אם ננהג בכבוד האחד כלפי השני לא יהיה שום צורך בהודעות אישיות.

יולי יואל אדלשטיין: גם כמה שפחות נזכיר את שמו של גבלס, יימח שמו, ואחרים בנאומים, גם ייטב עם כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 5) (סמכות חיפוש לשוטר לשם מניעת אלימות), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה – ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, ויציג אותה בפני המליאה השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 5) (סמכות חיפוש לשוטר לשם מניעת אלימות), התשע"ו–2015.

גלעד ארדן: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, חוק משנת 2005, כך שיורחבו הכלים הנתונים בידי המשטרה לשם מניעת אלימות ותתאפשר עריכת חיפוש על גופו של אדם, בגדיו וכליו, בשני מצבים: הראשון, כאשר יש חשש סביר כי האדם עומד לבצע מעשה אלימות; השני, במקומות אשר מתקיים בהם סיכון ביטחוני מיוחד, או במקומות מוגדרים מראש המועדים לאירועי אלימות, וזאת – ופה החידוש בחוק הזה – אף אם לא התעורר חשד מוקדם לגבי אותו אדם בנוגע לנשיאת נשק או שימוש בו.

גלעד ארדן: מטרת הצעת החוק הנה לשנות את המצב הקיים כיום ולתקן את חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, התשס"ה–2005, כך שיורחבו הכלים והסמכויות הנתונים בידי המשטרה למניעת מעשי אלימות.

גלעד ארדן: אני חייב לציין בפני המליאה שלאורך השנים היו עתירות כנגד המשטרה על השימוש בסמכותה לבצע חיפוש, ולמעשה, הפרשנויות של בתי-המשפט הלכו והפכו להיות מאוד מאוד לא ברורות, עד כדי כך שלעתים גם המשטרה הייתה נכנסת למתחמים של שב"חים, שוהים בלתי חוקיים, והשב"חים פשוט היו מסרבים לאפשר חיפוש גופני עליהם, ולאחר מכן בית-המשפט היה מעביר למשטרה את הנטל להוכיח – שהמשטרה היא זו שתוכיח למה היא חושדת עד כדי כך באותם שב"חים, שמראש הם עשו עבירה פלילית בשהותם בשטח מדינת ישראל, ולא אפשרו בעצם למשטרה לבצע עליהם חיפוש גופני.

גלעד ארדן: החוק בנוסחו כיום מאפשר לשוטר או לחייל מוסמך או למאבטח לערוך חיפוש על גופו של אדם רק כאשר עולה חשד סביר לנשיאת נשק או לכוונה לעשות שימוש בנשק.

גלעד ארדן: מאחר שלעתים לא ניתן לזהות אפשרות קיומו של כלי נשק רק ממראהו של אדם – ואני חושב שבעת הזו לא צריך להסביר אפילו כמה הצורך הזה הולך ומתגבר, כמה המראה של אנשים או מחבלים או מחבלות פוטנציאליים הוא מטעה, ורק על בסיס המראה אין שום דרך למשטרה באמת לבסס חשד סביר שיצדיק, על-פי החוק הקיים, בדיקה אם יש על גופם של אותם אנשים מברג או קולפן או סכין.

גלעד ארדן: לכן יש צורך לתקן את המצב הקיים ולקבוע במפורש את סמכות החיפוש של שוטר על גופו של אדם לצורך מניעת מעשה אלימות תוך שימוש בנשק, גם אם לא קיים לשוטר חשד כי האדם נושא עמו נשק.

גלעד ארדן: דרך אגב, התיקון הזה מבוסס על המלצות של ועדה מקצועית עוד משנת 2010, שהמליצה על התיקון הזה.

גלעד ארדן: לצערי הרב, מסיבות שאינן ברורות לי, התיקון הזה היה תקוע בחמש השנים האחרונות.

זהבה גלאון: הוא לא היה תקוע, בתי-המשפט אסרו על זה – – –

גלעד ארדן: בתי-משפט לא יכולים לאסור תיקון חקיקה, חברת הכנסת גלאון, אלא אם כן זאת חקיקה שאת מתנגדת לה, ואז את מוכנה להגיד דברים כאלה.

זהבה גלאון: משרד המשפטים לא קידם את זה.

זהבה גלאון: אתם, היום, אין לכם – – –

גלעד ארדן: משרד המשפטים לא אמור לקדם את זה.

גלעד ארדן: המשרד לביטחון הפנים היה אמור לקדם את זה, והנה עכשיו הוא מקדם את זה.

גלעד ארדן: והיום, לאחר שאנחנו רואים גם מה מחיר הדמים שחוסר הסמכויות הזה יכול לעלות בו, אז על אחת כמה וכמה, אני חושב, הכנסת מבינה שצריך לקדם את התיקון הזה כמה שיותר מהר.

גלעד ארדן: התיקון מציע כי לשוטרים בלבד יתווספו הסמכויות האלה: 1.

גלעד ארדן: סמכות חיפוש על גופו של אדם לשם בדיקה אם אותו אדם נושא עמו נשק שלא כדין, במקומות שבהם יש חשש מוגבר לאלימות, כגון מועדונים, פאבים, דיסקוטקים ומקומות דומים שבהם מוגש או נמכר אלכוהול ובמקומות שבהם נערכים משחקי מכונות, ביליארד וקלפים, וכן במקומות שבהם מתקיימים אירועי ספורט; 2.

גלעד ארדן: תתווסף אפשרות שימוש בסמכות זו גם במקום שמפקד מחוז במשטרת ישראל הכריז שניתן לעשות בו שימוש בסמכות, אם הוא מקום שמתקיים בו סיכון ביטחוני מיוחד – למשל, מפקד מחוז ירושלים, אם הוא מכריז על העיר בתקופה מסוימת ככזאת – או אם הוא מקום שבו נמכרים או מוגשים משקאות משכרים, ויש חשש ממשי שיתבצעו בו עבירות אלימות העלולות לפגוע בשלומו או בביטחונו של אדם – פירטתי: מתחמי בילוי, מסיבות רחוב, וכו' וכו'.

גלעד ארדן: סמכות זו תהיה מוגבלת בזמן ובמועדים שיפורטו בהכרזה, וכן מוגבלת מבחינת מקום.

גלעד ארדן: כאמור, כדי למזער את הפגיעה בפרטיות כתוצאה מחיפוש על גופו של אדם, הוגבלו הסמכויות למטרת חיפוש נשק בלבד ובנסיבות של חשד סביר לביצוע מעשה אלימות כנגד אחר.

גלעד ארדן: כמובן יהיה צריך להגדיר נשק, כי כפי שראינו, נשק יכול להיות הרבה מאוד אמצעים.

גלעד ארדן: אני בטוח שהוועדה, ועדת הפנים, תיתן את דעתה לנושא הזה.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, לאור המצב הביטחוני הייחודי שאתו מתמודדת מדינת ישראל, ובטח אחרי שראינו את הפיגועים האחרונים, נוצר צורך דחוף לתת למשטרה סמכויות לצורך התמודדות טובה יותר מול המפגעים.

גלעד ארדן: חברותי וחברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים ברצף של אירועי טרור קשים בזירות שונות.

גלעד ארדן: רק אתמול איבדנו בבאר-שבע את לוחם גולני, סמל עמרי לוי, זיכרונו לברכה – תכף אתייחס גם לגורלו של התושב אזרח אריתריאה שנהרג בפיגוע.

גלעד ארדן: אני משתתף בצער המשפחה ושולח איחולי החלמה מהירה לפצועים, ובהם שוטרים גיבורים שגם הפעם חתרו למגע וחיסלו את המחבל, ובכך מנעו פיגוע קשה הרבה יותר.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי קודם, אני קורא לאזרחים, לצד הערנות והדריכות הנדרשת, לא ליטול את החוק לידיים ולאפשר לכוחות המשטרה הפרוסים בשטח לשמור על הסדר הציבורי ועל ביטחון האזרחים.

גלעד ארדן: זה תפקידם של השוטרים, ואסור שמעשה כמו זה שהתרחש אתמול, שבו מצא את מותו בפיגוע בבאר-שבע אדם בלתי מעורב, יחזור על עצמו.

גלעד ארדן: גם כשהדם רותח, מרגע שחלפה הסכנה אסור בתכלית האיסור להיגרר להכאה המונית, לאלימות.

גלעד ארדן: וגם אם אנחנו בסערת רגשות – היה קשה מאוד, כמובן, לראות את התמונות מאמש של הפגיעה המיותרת בהפטום זרהום – דומני שזה שמו, אני מקווה שאמרתי את שמו נכון.

גלעד ארדן: אבל חובתנו בימים קשים אלה לשמור על קור רוח ולא להיגרר ולא לנהוג כפי שנהגו האזרחים אתמול בזירת הפיגוע.

גלעד ארדן: בשונה מהאויבים שלנו – אנחנו לא ננהג כמוהם.

גלעד ארדן: המשרד לביטחון הפנים מקדם בחודשים האחרונים מהלכים מבצעיים רבים שלא ננקטו בעבר, ואני מרגיש חובה לפרט כמה מהם: הוחלט על תגבור רחב-היקף של אלפי שוטרים ולוחמי מג"ב בירושלים; הוקמו מפקדות משימתיות בתחום חקירות המודיעין וכוחות מיוחדים; גויסו כל פלוגות המילואים של משמר הגבול; חודדו הוראות הפתיחה באש, וכוחות המשטרה עושים כיום שימוש גם ברובים מסוג "רוגר" כנגד זורקי אבנים ובקבוקי תבערה; השימוש במעצרים מינהליים כנגד העוסקים בטרור והמסיתים הורחב; אנחנו מקדמים עונשי מינימום בחוק; ננקטים גם אמצעים כנגד הורים של קטינים שמשתתפים באירועים האלימים; ארגוני ה"מוראביטון" וה"מוראביטאת" המשתייכים לתנועה האסלאמית הוצאו מחוץ לחוק, ומתקיימים דיונים מתקדמים גם בקשר לפעולות כנגד התנועה האסלאמית; אנחנו מבצעים הריסות של בתי מחבלים ומשתדלים, כמובן במגבלות המשפטיות, להאיץ את כל הריסות הבתים של המחבלים שביצעו את הפיגועים האחרונים; וגם מתבצע ניטור רחב של הרשתות החברתיות כדי לנסות ולזהות מראש מחבלים ומסיתים ולסכל פעולות טרור והפרות סדר.

גלעד ארדן: אני שמח – ומודה על כך גם לשר האוצר ולמשרד האוצר – שלאחר מאבק ארוך אושר גם מענק מיוחד לשוטרים שמשרתים בירושלים או מתגברים אותה לאורך זמן, מה שכונה מענק הבירה.

גלעד ארדן: אין ספק שהם מאוד ראויים לכך, אבל זה לא מספיק, ואנחנו נצטרך להמשיך ולפעול כדי להעצים את משטרת ישראל אל מול אתגרי ביטחון הפנים שאנחנו נחשפים אליהם עכשיו, לצערנו, ואין ספק שהם מלמדים גם על התפתחויות עתידיות שעלולות להתרחש.

גלעד ארדן: ולכן החוק הזה שמונח בפניכם הוא חלק מארסנל הכלים שאנחנו כנבחרי ציבור צריכים לתת בידיהם של השוטרות והשוטרים, כדי שיהיו להם כל הכלים להתמודד ולהגן על חיי האזרחים.

גלעד ארדן: לכן אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לשם הכנה – פה כתוב לי לוועדת החוקה, חוק ומשפט, אינני יודע אם זו הוועדה הנכונה, אבל חברי הכנסת יכריעו.

גלעד ארדן: זה הייעוץ המשפטי, מה שנקבע?

טלי פלוסקוב: כן.

גלעד ארדן: חשבתי שזה ועדת הפנים – ולהעבירה בהקדם להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בדיון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיכל רוזין: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, כבוד השר, צדקה חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, שההצעה הזאת איננה הצעה חדשה.

מיכל רוזין: זו הצעה שקיימת במשרד לביטחון פנים שנים רבות, ולא הצלחתם – המשרד לא הצליח להביא אותה לידי חקיקה.

מיכל רוזין: יש פה ניצול ציני של המצב הביטחוני הקשה.

מיכל רוזין: כולנו חווים את הטראומה היומיומית, את הפחד ברחובות, והכנסת מביאה חוקי פלסטר כדי לנסות ולהרגיע את הציבור, חוקים דרקוניים שמפִרים את האיזון בין דמוקרטיה לביטחון אישי.

מיכל רוזין: כולנו רוצים ביטחון אישי, אבל פה בדיוק נכנס האיזון שצריך לשמור עלינו גם כאזרחים ואזרחיות, שלא כל שוטר, בחשד לקיום נשק או סמים, יוכל לגשש את גופנו.

מיכל רוזין: לא פעם אני נתקלת בחוויות קשות מאוד – דרך אגב, מימין ומשמאל – של שוטרים שנוגעים בבנים ובנות בעת הפגנות, בעת מעצרים, באופן לא הולם, באופן שאינו ראוי, והצעת החוק הזאת תיתן להם רישיון לעשות את זה לבני-נוער שהם ימצאו בפארקים, בגנים עירוניים, שכונות מצוקה, מקומות בילוי אמרת, יישובים ערביים כמובן, ובסופו של דבר תהיה פה אפליה ברורה בין מי שממוצא אתני מסוים, בעל מראה מסוים, וכמובן בעל חזות ערבית-מזרחית, כהי עור וכדומה.

מיכל רוזין: לכן, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק שפוגעת בזכויות האזרח שלנו.

מיכל רוזין: ההצעה הזאת היא מוגזמת.

מיכל רוזין: זה בדיוק כמו שאתם עכשיו פועלים בכל מיני חקיקות, שלא יפסיקו את אותם מפגעים בודדים, אלא הן רק אולי ייתנו לכם איזה כדור אקמול להגיד לציבור: תראו, אנחנו לא מתעלמים, אנחנו עושים.

מיכל רוזין: מה שקרה אתמול, וחייבים לומר זאת, ולצערי הרב – גם הערתי על כך לחברי חבר הכנסת מרגי, שלא נמצא פה כעת, שכמובן ציין את הנרצח, את סמל עמרי לוי ז"ל, אבל הוא שכח לציין גם את הנרצח הנוסף – לא הנהרג, כבוד השר ארדן, הוא לא נהרג במקרה, הוא נרצח – הפטום זרהום, האזרח האריתריאי בן ה-29, שגם נורה על-ידי הקב"ט וגם נעשה בו לינץ' לאחר מכן.

אורן אסף חזן: את שומעת את עצמך?

מיכל רוזין: הוא נרצח בדיוק כמו שהשני נרצח, הוא לא נהרג בטעות, ירו בו.

מיכל רוזין: ולכן אני חושבת שקודם כול צריך לבדוק את העניין הזה לעומק.

מיכל רוזין: אני שמעתי אותך היום; חבל שהאמירה שלך, הנחרצת, הנחרצת, שהאזרחים והאזרחיות לא ייקחו את החוק לידיים, לא נשמעה בשבוע שעבר, שבו נבחרי הציבור כאן בכנסת ובתקשורת, מהאופוזיציה ומהקואליציה, לצערי הרב, קראו לאזרחים לקחת את החוק לידיים, קראו לאנשים להגיב במהירות, לירות, לשאת נשק – אנשים עמדו בתור כדי לקנות אמצעי לחימה, ועם כל הצורך להגן על עצמנו, זה לא מגביר את הביטחון האישי – –

אורן אסף חזן: החברים הפלסטינים שלך – –

מיכל רוזין: – – זה מערער את הביטחון האישי, ובסופו של דבר אנשים ייפגעו, בטווח הארוך, וראינו את זה אתמול.

אורן אסף חזן: – – השותפים הפלסטינים שלך עושים פה טרור.

מיכל רוזין: אני פניתי היום לשר הביטחון ולשרת המשפטים גם לחקור את העניין לעומק.

מיכל רוזין: ראינו גם בתצלומים חייל שבועט בראשו של אותו אריתריאי, ראינו שוטרים, מאבטחים, שעומדים ולא מתערבים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מיכל רוזין: – – ואני דורשת גם לנהל חקירה בנושא, אבל יותר מכך, להכיר באותו אדם כנפגע פעולות איבה.

מיכל רוזין: זה הדבר האחרון המוסרי וההוגן שאנחנו יכולים לעשות.

מיכל רוזין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: לצורך העניין, רשימת הדוברים סגורה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, בתקופה האחרונה, ובגלל המצב הביטחוני ששורר באזורנו, הממשלה, ובמיוחד המשרד לביטחון פנים, שוטפים אותנו במבול של הצעות חוק שניסו שנים על גבי שנים, חבר הכנסת חזן, לקדם ולנסות לעגן בחקיקה וכשלו פעם אחר פעם – –

אורן אסף חזן: עכשיו אנחנו מצליחים יפה מאוד.

אוסאמה סעדי: – – והפעם מנסים ומנצלים, כמו שאמרה חברתי מיכל רוזין, ניצול ציני ביותר את המצב הביטחוני כדי לקדם את החקיקה הזאת, כגנבים בלילה, ומנסים להביא את זה לחקיקה במהירות, בלי דיון מעמיק בהצעות האלה, בלי לחשוב על תוצאות הצעות החוק האלה.

אוסאמה סעדי: הצעת החוק הזאת – – –

אורן אסף חזן: שאלה, המלומד הפלסטיני, רק שאלה: אתה לא חושב שזה נובע מהעובדה שיש לזה צורך מיידי?

אורן אסף חזן: עכשווי?

אוסאמה סעדי: לא צריך, יש חוק שמדבר על חשד סביר של השוטר, של החייל, של המאבטח – אם יש לו חשד במישהו, הוא יכול לחפש עליו ולערוך חיפוש גופני.

אוסאמה סעדי: אבל תראו – ופה אני בא בטענות לכבוד השר שהציג את החוק הזה – חברי עבדאללה אבו מערוף שאל אותי: מה ההבדל?

אוסאמה סעדי: הרי יש אותה הצעת חוק, כתוב "חשד סביר", פה כתוב "חשש סביר", מה ההבדל?

אוסאמה סעדי: זה אותו חוק, מה הם מביאים?

אוסאמה סעדי: חברי אבו מערוף, יש הבדל חשוב מאוד ויסודי מאוד בין המילים חשש סביר לבין המילים חשד סביר.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים מה ההבדל?

אוסאמה סעדי: חברי עורך-דין – חבר הכנסת מאיר כהן, ההבדל הוא שכשמדברים על חשש סביר המבחן הוא מבחן סובייקטיבי, של השוטר; כאשר מדברים על חשד סביר, המבחן הוא מבחן אובייקטיבי, של אדם סביר.

אוסאמה סעדי: בתי-המשפט במשך שנים פסלו את הפרקטיקה הזאת של השוטרים שניסו לעשות מבחן סובייקטיבי, ופסלו אותה בפסיקה של בתי-המשפט, ולכן כל השנים, כשהמשרד לביטחון הפנים, אז משרד המשטרה, ניסה לעגן את החשש הסביר, בית-המשפט פסל אותו.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו מביאים את זה כאילו זה שינוי תמים, בגלל המצב – חשש סביר.

אוסאמה סעדי: יש הבדל תהומי בין שני הדברים.

אוסאמה סעדי: ולכן – פה מנסים להטעות אותנו, את חברי הכנסת שאין להם השכלה משפטית.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: עוד דבר – אם באמת, כמו בעניין הזה של המועדונים, חברת הכנסת גלאון, שמנסים שמפקד המשטרה, לזמן מסוים – להגביל את זה לזמן מסוים – בואו תראו בעצמכם שלא מדברים פה על הוראת שעה.

אוסאמה סעדי: לא מדברים פה על הוראת שעה אלא על הוראת חוק קבוע.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אורן אסף חזן: מצוין, מצוין.

אוסאמה סעדי: ואני מפנה בסוף – משפט סיום – העניין הזה הובא במשפט באנגליה, בבריטניה, ניסו לעשות חיפוש ללא כל חשד סביר – –

אורן אסף חזן: עוד מעט הם יעברו שם את מה שאנחנו עוברים פה, הם יעשו יותר גרוע.

אוסאמה סעדי: – – ואז הלכו לבית-הדין האירופי לזכויות אדם, ושם זה נפסל, וקבעו שזה פוגע בזכויות, בכבוד האדם ובפרטיות.

אוסאמה סעדי: לכן אני חושב שאת החוק הזה צריך להסיר מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.

אורן אסף חזן: אני לא מבין מה הבעיה, תסביר לי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, השרים, כמובן, אני מצטרף לדעתו של חברי אוסאמה.

באסל גטאס: החשד הופך לחשש, והחשש הופך לתחושת בטן – –

אורן אסף חזן: הוא מוסלמי, אתה לא.

אורן אסף חזן: אתה מצטרף גם לזה?

באסל גטאס: – – ותחושת הבטן תלויה במה אכל השוטר או מה מצב רוחו באותו רגע, ואם קיבל טלפון מאשתו שהרגיז אותו.

באסל גטאס: זה פשוט עוד צעד בכיוון של צמצום חירויות הפרט וממש התקפה על זכויות בסיסיות.

באסל גטאס: אבל אני רוצה לנצל את הבמה, במיוחד כשכבוד היושב-ראש לא נתן לי להגיב על דבריו השטחיים, הרדודים, הנבזיים של השר יריב לוין, שיושב כאן, ולהגיד כמה מילים: אני לא רגיל לדבר בכלל על השתייכות דתית, לא שלי ולא של אחרים.

באסל גטאס: אני רואה בזהות הדתית מרכיב באישיותו של הבן-אדם, מהישות האנושית, אחד המרכיבים.

באסל גטאס: גם אם אתה לא דתי וגם אם אתה אתאיסט גמור, המרכיב של הזהות שלך, השייך לדת, נמצא שם, כי אתה התחנכת על זה, וזה במורשת, וזה בשירה וזה במוזיקה, בכל דבר.

באסל גטאס: לבוא לכאן, לעלות על הבמה, שר, ולנצל את הבמה – כל מה שאמר, כל מה שדיבר כאן, בתגובה על הצעת האי-אמון, היה בניגוח אישי שלי בעניין היותי נוצרי.

באסל גטאס: אני, כמובן, אין לי אשליות לגבי יריב לוין, השפל, הרמה הנמוכה שלו ושל חבר מרעיו, אבל אני, בשביל האינטרס הציבורי, אומר לכם: הנוצרים במזרח הם חלק מהאומה הערבית, צלע, חלק מהגזע של מה שנקרא ערביות.

באסל גטאס: זה היה גם לפני האסלאם, ובמיוחד בעידן המודרני.

באסל גטאס: ואני אנצל כל הזדמנות הערב בשביל לחנך אתכם לגבי מה זה נוצרים במזרח.

באסל גטאס: אני אדבר על ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן הערב, אני אדבר על יוסף זידאן, אני אדבר על המנהיגים הדגולים של הלאומיות הערבית הפלסטינית והסורית והלבנונית שהשתייכו לעדה הנוצרית.

באסל גטאס: ואני אתחיל בסיפור קטן, יפה, על פארס בק אל-ח'ורי – – –

מאיר כהן: דווקא את לבנון – – –

באסל גטאס: פארס בק אל ח'ורי – – –

מאיר כהן: דווקא את לבנון אתה מביא כדוגמה?

באסל גטאס: תשמע אותי.

באסל גטאס: תשמע.

באסל גטאס: אתה יודע מה?

באסל גטאס: תתייחס אל זה כאל משהו – – –

טלי פלוסקוב: עוד מעט הזמן תם, אז הסיפור – – –

באסל גטאס: כן, כן.

באסל גטאס: פארס בק אל-ח'ורי, כשנכנסו הכוחות הצרפתיים – –

אורן אסף חזן: אני לא הפרעתי כדי שלא יהיה לו זמן נוסף, שיעמוד בזמנים.

באסל גטאס: – – עמד הגנרל גורו ואמר: באנו לכאן להציל את הנוצרים של סוריה.

באסל גטאס: אז הוא ישר הלך למסגד אל-אומאווי בדמשק, עלה על הדוכן של הנואמים, של האימאם, ואמר לגורו – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

באסל גטאס: – – אם אתה באת לכאן להציל את הנוצרים, אז אני הנוצרי, פארס בק אל-ח'ורי, אומר לך: (אומר בערבית: אני מעיד שאין אלוהים מבלעדי אללה ומוחמד הוא שליחו.

באסל גטאס: )

אורן אסף חזן: תתרגם לנו.

באסל גטאס: אם את זה אתה לא מכיר, אם אתה לא יודע את זה – – –

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

אורן אסף חזן: אני יודע מה זה שיש כרטיס, 90 דולר, כיוון אחד, לסוריה.

טלי פלוסקוב: נא לעמוד בזמנים, בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: גברתי, כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק שמולנו – התיקון המוצע הוא תיקון מאוד מסוכן.

יוסף ג'בארין: הוא תיקון שבא להרחיב את סמכויות השוטרים, והוא מרחיב אותן באופן תקדימי, לדעתי תקדימי ביותר.

יוסף ג'בארין: הוא קובע בעצם שהשוטר יכול לעשות חיפוש גם אם אין לו חשד כלשהו כלפי אותו בן-אדם.

יוסף ג'בארין: גם אם אין לו שום חשד.

אורן אסף חזן: אתה חושש שימששו אותך?

אורן אסף חזן: ממה אתה חושש?

יוסף ג'בארין: ואני תוהה אם אותו שוטר – – –

אורן אסף חזן: מה אתה דואג?

יוסף ג'בארין: אם אותו שוטר אמור לעשות חיפוש מבלי שיש חשד ספציפי, אז לפי מה הוא יעשה את החיפוש הזה?

יוסף ג'בארין: אני תוהה, לפי מה הוא יעשה את החיפוש הזה?

יוסף ג'בארין: הרי כולכם יודעים שקורבנות החוק הזה יהיו רק האזרחים הערבים, כי לפי מה הוא יחליט?

יוסף ג'בארין: הוא יחליט לפי החזות של אותו אדם.

אורן אסף חזן: התמימים-התמימים, התמימים-התמימים.

יוסף ג'בארין: אם אין לו חשד ואין לו חשש, לפי מה הוא יחליט על מי הוא יעשה חיפוש?

יוסף ג'בארין: לפי כיסוי הראש שעל אותה אישה?

יוסף ג'בארין: לפי החזות המזרחית, הערבית, של אותו צעיר או של אותו אזרח?

יוסף ג'בארין: יש כאן פגיעה קשה בפרטיותו של האזרח, יש כאן פגיעה בשלמות הגוף שלו; פגיעה כמובן בשוויון; ואנחנו גם יודעים שלחיפוש הזה מתלווה גם השפלה, השפלה מאוד קשה של אותו אזרח קורבן החיפוש.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לספר לכם סיפור קצר, שאולי מדגים את הסיכון שקיים בחקיקה כגון זו.

יוסף ג'בארין: אם לא שמעתם על סיפורה של צעירה סטודנטית מאזור אום-אלפחם, ביאן ח'אלד שמה, שפשוט נסעה באוטובוס לאוניברסיטת בן-גוריון, מאום-אלפחם לבאר-שבע, והצעירה הזאת, באמצע כביש 6, הורדה מהאוטובוס, לפי בקשת שני שוטרים, לתחקור של השב"כ, שתחקרו אותה כמה דקות וראו שבעצם אין מה להמשיך בתחקור.

אורן אסף חזן: – – – הכול כל כך פסטורלי מסביב?

אורן אסף חזן: מספיק.

יוסף ג'בארין: האוטובוס המשיך בנסיעה שלו, ואותה צעירה ערבייה הושארה באמצע כביש 6.

אורן אסף חזן: לא נורא.

אורן אסף חזן: לא נורא.

יוסף ג'בארין: ואני שואל, מה הייתה הסיבה שאותם שוטרים ביקשו לעצור את האוטובוס ולהוריד את אותה סטודנטית ולתשאל אותה?

יוסף ג'בארין: מה הסיבה?

יוסף ג'בארין: הסיבה היחידה היא פשוט שהיא הייתה עם כיסוי ראש וידעו שהיא ערבייה.

אורן אסף חזן: אני חשבתי שאתה דוקטור, שאתה אינטליגנט.

אורן אסף חזן: מה אתה מיתמם?

אורן אסף חזן: מה אתה מיתמם?

יוסף ג'בארין: זה בדיוק התיוג.

יוסף ג'בארין: זה בדיוק התיוג – –

אורן אסף חזן: אני לא מבין, מה אתה מיתמם?

יוסף ג'בארין: – – שהחוק הזה רוצה לקדם, וזה בדיוק התיוג.

יוסף ג'בארין: והחיפוש על אזרחים ערבים – בעיקר הצעירים והצעירות יהיו קורבן של אותו חוק.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות – – –

אורן אסף חזן: הערבים לא דוקרים פה כל בוקר ולילה?

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שבג"ץ, כשזה יגיע אליו – –

אורן אסף חזן: הערבים לא דוקרים פה כל בוקר ולילה?

יוסף ג'בארין: – – יפסול – – –

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן, סליחה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות – – –

אורן אסף חזן: הם לא דוקרים פה כל בוקר ולילה?

יוסף ג'בארין: לא נגמר הזמן כי אתה מפריע.

אורן אסף חזן: תענה לי על השאלה.

יוסף ג'בארין: לא נגמר הזמן כי אתה מפריע.

אורן אסף חזן: לא, אני התחלתי לדבר – – –

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שכשהנושא הזה יגיע לבג"ץ, והוא יגיע לבג"ץ, יהיו לנו מספיק שופטים אמיצים כדי שיפסלו את החוק בהיותו בלתי חוקתי.

אורן אסף חזן: הם יהיו אמיצים מספיק להחמיר את החוק.

טלי פלוסקוב: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

אורן אסף חזן: תגיד לי, מה התמימות הזאת?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אני רוצה להתייחס לדבריה של חברת הכנסת רוזין, שהייתה ראשונת הדוברים.

איציק שמולי: אני כמובן מסכים עם החלק הראשון של הדברים.

איציק שמולי: בסוף, כשהממשלה מגיעה לכאן ומנסה לשים פלסטר על מצב שהוא סופני, אז זה לא רק לתעתע, זה גם לא יעיל וגם לא יפתור את הבעיה.

איציק שמולי: בסוף לכולם ברור שאם כל חטאת היא המדיניות הכושלת של הממשלה בשנים האחרונות.

איציק שמולי: נוצרה פה איזו סיטואציה – וראיתי גם את הריאיון אתך, המרתק, חבר הכנסת פרי – שכאילו אם שקט פה, אז אין סיבה לעשות משא-ומתן, ואם יש בלגן, אז אין פרטנר.

איציק שמולי: וכך אנחנו נכנסים למעגל של דמים, תרתי משמע.

איציק שמולי: אין משהו יותר דינמי מהסטטוס-קוו.

איציק שמולי: המצב הזה פשוט עובד נגדנו.

איציק שמולי: אבל אני חושב שכאשר מגיעה לכאן הממשלה ואומרת – וגם כוחות הביטחון אומרים שחסרים להם הכלים כדי לעצור מפגעים שבאים לרצוח ולפגוע באזרחים תמימים, אז המשמעות של החוק הזה היא לבוא ולתת להם את אותם הכלים.

איציק שמולי: אנחנו חיים במדינת ישראל.

איציק שמולי: כשאנחנו לפעמים מגיעים לשדה תעופה, וכן, אני אומר לכם – זה אומנם קרה לפני שהייתי חבר כנסת, אבל זה קרה גם לי באופן אישי – בדקו אותי פה ושם.

איציק שמולי: וכשאנחנו נכנסים לקניונים, בודקים אותנו.

איציק שמולי: לאזרח בשווייץ או אולי באיטליה או בכל מקום אחר זה יכול להיראות מאוד מאוד מוזר, אבל מה לעשות, המציאות הביטחונית כאן במדינת ישראל היא שונה, ולכן אנחנו לפעמים נדרשים להגיב בצורה אחרת.

איציק שמולי: אני חושב שבעיקר לנוכח המציאות הביטחונית הנוכחית הדבר הזה הוא כמובן מתבקש.

איציק שמולי: כן יש לי שתי הערות להצעת החוק הממשלתית: הראשונה – אני מקווה שזה יקבל ביטוי בוועדה – יש להגביל את החוק הזה ולחוקקו לתקופה מוגבלת, מה שנקרא הוראת שעה.

איציק שמולי: והדבר השני, החוק חייב לדבר על מקרים מאוד מאוד ספציפיים.

איציק שמולי: כאשר חקיקה משתמשת במילה חשש, או חשד, זה – האמירות שנשמעות מצד חברי הכנסת – –

מיכל רוזין: – – –

איציק שמולי: – – מהרשימה המשותפת ומחברי הכנסת של מרצ הן חששות מוצדקים, ולכן הפתרון בהתמודדות עם אותו חשש הוא פשוט שהחקיקה תפרט, תוך כדי עבודת הוועדה, מה הם המקרים שבהם אמור להתגלע אותו חשש סביר.

איציק שמולי: ומילה אחרונה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: מתיאורך, חברת הכנסת רוזין, היה יכול להשתמע כאילו יש לנו משטרה מלאה בשוטרים שרק מחפשים להסתובב בפארקים ולגעת בבני-נוער.

איציק שמולי: אז אני – – –

מיכל רוזין: אתה רוצה לשמוע מקרים שאני מטפלת בהם?

מיכל רוזין: יש לי מקרים מאוד קשים – – –

איציק שמולי: לא, אני בטוח שפה ושם היו מקרים, אבל זה בוודאי לא משקף את השוטרים הנפלאים שיש לנו.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – –

אורן אסף חזן: שב, שב.

אורן אסף חזן: מיכל עכשיו תרצה – – –

טלי פלוסקוב: – – ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד חברי הכנסת, בימים כתיקונם הייתי חושש מאוד מלתת לשוטרים סמכויות נוספות; בפרט במדינה שהיא כל כך משוסעת בדעות והשקפות, כשלא תמיד השוטר נמנה עם אותו ציבור ואותה השקפה של המפגינים, או כל מיני אזרחים, אז הייתי אומר שצריך מאוד להיזהר מלתת להם סמכויות יתר על המידה, יותר מאשר צריך לשמור על הסדר הציבורי.

ישראל אייכלר: אבל, רבותי, בימים כאלה, כאשר חיים פה 8 מיליון אנשים שחלק גדול מהם מצהירים על מאבק לאומי להכרה שהם הבעלים והם הבעלים – בקיצור, מלחמה; במדינות אחרות זה נקרא מלחמת אזרחים – במצב כזה כן צריך לתת לשוטרים אפשרויות, כל האפשרויות, גם אם זה חשש סביר וגם אם זה חשד סביר – שמעתי את ניתוחו המלומד של חבר הכנסת סעדי, שיש הבדל בין חשד, שהוא מצב אובייקטיבי, לחשש, שהוא מצב סובייקטיבי; בימים כתיקונם הייתי אומר שאתה צודק, אבל בימים אלה, כשאנחנו צריכים לתת לשוטר אפשרות לא להסס אם זה חשד או חשש, כדי למנוע שמישהו יבוא עם סכין וירצח מישהו – אין מנוס, זה המצב שחייבים כן לתת את האפשרות.

ישראל אייכלר: וזאת ההזדמנות, גברתי היושבת-ראש וחברי הכנסת, לומר לחברת הכנסת מיכל רוזין, ששמעתי אותה קודם: היא דיברה על המקרה הטרגי של הנתין הזר, והיא ידעה את שמו כל כך מפורשות, ואני בטוח שבתוך כמה ימי תקשורת לא יהיה אזרח שלא ידע את שמו, לעומת החייל הנרצח, שמלבד משפחתו, משפחת לוי, אני לא יודע מי יזכור – היא אמרה שהוא נרצח – ונרצח ונרצח – ולמעשה, אם אני יודע שרצח זה נקרא בכוונת תחילה, בפירוש לא הייתה כוונה של אף אחד להרוג את האיש האומלל, המסכן הזה, שכולנו מרחמים עליו ועל משפחתו שהוא נקלע למצב הנורא, כמו אדם שנקלע לאיזו תאונת דרכים או לאיזו מלחמה.

ישראל אייכלר: להגיד שהוא נרצח על-ידי הקב"ט – והיא כבר מסמנת את השם של הקב"ט, וכולם יודעים איפה הוא גר, כנראה – זה המצב, זאת אווירה שיוצרת רתיעה של אזרחים מלבוא ולפגוע במחבל אמיתי או במישהו שבא עם סכין אמיתית, כי כל אחד יגיד: מה אני צריך צרות?

ישראל אייכלר: ולא רק אזרח, גם שוטרים לא – יהססו לעשות את זה, וכבר ראינו שהם מהססים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: ולכן, אסור להגיד שהאיש הזה – החייל כן נרצח, והוא לא נרצח, כי החייל, רצו לרצוח אותו כי הוא חייל יהודי, ואותו אף אחד לא רצה לרצוח, אלא מישהו טעה וחשב שהוא מחבל.

ישראל אייכלר: אז נכון שצריך להרגיע את הציבור ולהגיד לא לירות מהר, ולהיזהר עשר פעמים, אבל מצד שני כן לעודד את האזרחים והחיילים לא לאפשר למחבל שרוצה לרצוח אנשים לעשות את זה, והבעיה שהייתה עד היום, והסיבה שהם באים – הם חשבו שהם יכולים לחזור הביתה.

ישראל אייכלר: אני עוד זוכר לפני הרבה שנים – הרבה שנים; בשבילי זה מעט שנים, וגם בשביל חבר הכנסת פרי זה מעט שנים – כשיצחק שמיר היה ראש הממשלה פה, והייתה תקופת סכינאות, הוא אמר שכל מי שבא לרצוח עם סכין, אסור שיחזור הביתה בחיים.

ישראל אייכלר: ואז תקפו אותו, את שמיר, הציגו אותו, רחמנא ליצלן – מה הוא אמר?

ישראל אייכלר: אם היו עושים אז הדבר הזה, ואם היינו עושים אז – ועובדה שעכשיו ה"חמאס" כבר מתחיל להגיד: לא כדאי לבוא עם סכינים.

ישראל אייכלר: זה מראה שהאזרחים כן צריכים להיות ערניים, והשוטרים כאן צריכים לא להסס, ויחד עם זאת להיזהר, חס וחלילה, שלא לפגוע באף אדם חף מפשע.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, אני לא יודע אם לצחוק או לבכות.

עיסאווי פריג': כשאני רואה את הקצב של החוקים עם היגיון מעוות, אני, חברים, מדבר אתכם – אני, כערבי, לא מודאג מהחוק הזה, הרי הוא קיים בפועל; המישוש קיים, המישוש קיים בכל מקום אצלנו.

עיסאווי פריג': והחשש נמצא – אם כיסוי ראש, אם שמך מוחמד, אם חזות ערבית – קיים החשש.

עיסאווי פריג': מה לעשות, קשה להיות ערבי במדינה, אבל אתם מתעקשים להקשות.

עיסאווי פריג': מתעקשים להקשות.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי: הרי שוטר – כשאני מדבר עם החברים לגבי החוק והשלכותיו – צוחקים.

עיסאווי פריג': אנחנו יושבים וצוחקים.

עיסאווי פריג': אני אומר, מבזבזים שעות על גבי שעות, משפטנים והכנסת, בשביל להביא לנו הצעת חוק, ולמצוא לה שם מבית היוצר של השר גלעד ארדן:

עיסאווי פריג': חוק – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע מי כתב אותו – – –

עיסאווי פריג': לא יודע.

עיסאווי פריג': – – – חוק המישוש.

עיסאווי פריג': מישוש.

עיסאווי פריג': תראה איזה מילה – מישוש.

עיסאווי פריג': גם מילת סלנג ומילה מאוד – ועד כמה וכמה – פטור מחובת הנחה, בבהילות, משהו דחוף, דחוף, דחוף – אני חייב את החוק הזה.

עיסאווי פריג': פטור, חשש, מישוש.

עיסאווי פריג': אבל הדאגה שלי, חברים, לא מהיותי ערבי.

עיסאווי פריג': הדאגה שלי – שאני רוצה להיות אזרח במדינה מתוקנת, ואתם מתעקשים, מתעקשים, להביא לכאן הצעות חוק כדי לחזק את התחושה שאנחנו נמצאים במדינה לא נורמלית, בחברה לא מתוקנת.

עיסאווי פריג': והרי אני פונה אליכם, אל חברי היהודים, ואומר לכם:

עיסאווי פריג': כל חוק שמחוקקים נגדנו – הרי בפועל יש מציאות שהיא א', ויש חוק שהוא כביכול שווה, אבל במציאות יש אפרטהייד חקיקתי, אפרטהייד בהתייחסות, בהפעלת החוק.

עיסאווי פריג': על-פי הנייר כולם שווים, אבל על-פי המציאות, העשייה, זה שני עולמות.

אורן אסף חזן: – – – שהפלסטינים תוקפים פה כל שעה-שעתיים.

אורן אסף חזן: מה אתה עוצם את העיניים ולא רואה את המציאות?

אורן אסף חזן: כמעט הצלחת – – –

עיסאווי פריג': חזן, תשמור על קצת הכבוד שעוד יש לנו כלפיך, עוד מעט – ילך.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם, חברי היהודים, ואומר לכם: החוק שמחוקקים נגד ערבים, כביכול – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – היום נגד ערבים, אבל הוא יופעל נגדכם, בלי שתרגישו.

יעל גרמן: צודק.

עיסאווי פריג': תבינו, אני מזהיר אתכם.

עיסאווי פריג': אני לא מתרגש, גם אשתי לא תתרגש, גם החברים לא יתרגשו – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – ממששים אותנו בשדה התעופה, שוטר יוכל לבקש מתי שהוא רוצה תעודת זהות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': – – לפי חזות, לפי הכול.

עיסאווי פריג': אז מה?

עיסאווי פריג': אין דאגה.

עיסאווי פריג': אבל תיזהרו, תיזהרו, זה מתחיל אתנו, ואתם תחכו בתור: שמאלנים, תימנים, אתיופים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': – – והשורה ארוכה.

עיסאווי פריג': לכן צריך לדחות את – – –

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, מאז הפעם האחרונה שעמדתי על הדוכן הזה, ביום רביעי, כבר קרו בארץ הזאת לא מעט מקרים קשים, וגם אני רוצה לפתוח בתנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן ובאיחולי החלמה לפצועים שנמצאים בבתי-חולים ולנפגעים מכל הסוגים.

דב חנין: ואני מגנה, כמו חברי, באופן חד-משמעי, את מה שקרה אתמול בבאר-שבע.

דב חנין: יש לנו פה ממש שרשרת של פשע שגרר פשע: דקירה, וירי ללא הבחנה שהתגלגל לפשע של לינץ'.

דב חנין: ובאמת, דוגמה לאותו מעגל אימה של דם ושנאה, שאנחנו חייבים לצאת ממנו, וחייבים לצאת ממנו בדרך אחרת של יציאה, מאותו מעגל של כיבוש ושנאה לשלום של צדק ועצמאות לשני העמים.

דב חנין: אבל בואו נסת

דב חנין: כל לרגע על האירוע של אתמול בבאר-שבע, וזה אירוע שצריך ללמוד אותו ולהבין אותו.

דב חנין: אין לי שום ספק שמי שהיה שם, בתחנה המרכזית בבאר-שבע, הרגיש הרבה מאוד פחד, פחד אמיתי; ועל הפחד האמיתי הזה צריך להוסיף גם המון הפחדה שקיימת; ועל ההפחדה שקיימת צריך להוסיף גם המון התלהמות שקיימת.

דב חנין: ולמרבה הצער, התלהמות שלא מתחילה מדרגי השטח, אלא מתחילה מהדוכן הזה, ומאנשים נכבדים ולובשי עניבות שמדברים כאן בכנסת.

דב חנין: אז כשיש לא רק פחד, אלא יש גם הפחדה, ויש גם התלהמות, ויש גם הסתה, יש גם מציאות שבה מוותרים על הכללים.

דב חנין: כולם מוותרים על הכללים: המשטרה מוותרת על כללים של פתיחה באש, גם הצבא מוותר על כללים של פתיחה באש, וגם האזרחים מוותרים על כללים של התנהלות והתנהגות.

דב חנין: וכשיש אווירה של השתוללות, אנשים מצטרפים להשתוללות הזאת.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, כשאנחנו מבינים שזוהי הבעיה, אנחנו גם יכולים לראות בצורה מאוד ברורה שהחוק הזה הוא לא פתרון, החוק הזה הוא בעצמו חלק מהבעיה, מכיוון שלשוטרים היום יש המון כלים; חשד סביר – שוטר יכול לחפש.

דב חנין: אתם יודעים מה זה חשד סביר?

דב חנין: חשד סביר זה כלי מאוד מאוד גמיש, הוא קשור לנסיבות העניין.

דב חנין: איך אמר פה לפני חבר הכנסת עיסאווי פריג': אזרחים ערבים בישראל כל הזמן נחשדים באופן סביר.

דב חנין: זו המציאות, וזו מציאות מקוממת כמובן.

דב חנין: מקוממת.

דב חנין: אבל תראו את השחיקה שיש: מחשד סביר עברו עכשיו לחשש סביר.

דב חנין: ועכשיו, בחוק הזה, בכלל מוותרים אפילו על החשש הסביר.

דב חנין: חברי חבר הכנסת ועורך-הדין סעדי, כאשר מפקד מחוז מחליט, אז לא צריך לא חשד סביר ולא חשש סביר, לא צריך כלום, לא צריך שום דבר – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: – – כדי לחפש על גופו של אדם.

דב חנין: ואני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, הוויתור הזה על כללים, הוויתור הזה על נורמות, הוויתור הזה על גבולות, הוויתור הזה על צורת התנהלות – ייצר יותר בעיות; הוא ייצר יותר התלהמות, הוא ייצר אווירה של יותר פחד, הוא ייצר יותר שנאה, הוא ייצר יותר קשיים.

דב חנין: ולכן אני מציע לכם, עמיתי חברי הכנסת, פה-אחד להתנגד לחוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מאיר כהן: טיבי, תברך את גטאס על – – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת לעמוד בזמנים.

טלי פלוסקוב: מההיכרות הקצרה שלי אתך – זה לא קורה.

אחמד טיבי: אחרת תמששי אותי, או מה?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב – כל ערבי הוא אובייקט למישוש אחרי הצעת החוק הזאת.

אחמד טיבי: כל ערבי.

אחמד טיבי: לפני יהודים, לפני יהודיות גם.

עבדאללה אבו מערוף: ליטוף, ליטוף.

אחמד טיבי: המישוש הפך להיות כלי האיום האולטימטיבי נגד ערבים.

אורן אסף חזן: אתה צריך שימששו אותך, אז מה אתה בוכה?

אחמד טיבי: זה לא מאהבה.

יעל גרמן: – – –

אחמד טיבי: זה מ"חישוש".

יחיאל חיליק בר: אפשר לפתוח "פינת חישוש", ליטוף.

אחמד טיבי: מ"תחשיש".

אחמד טיבי: זה בגלל "תחשיש", לא בגלל אהבה.

אחמד טיבי: ולכן, התירוץ הזה של ביטחון, שבו אפשר להכשיר כל דבר – בכלל, ההצעה הזאת, כשעלתה בגלל מועדוני לילה ולא היה לה סיכוי – לא היה לה סיכוי – עכשיו יש סיכוי, כי יש איזה אווירה ביטחונית.

אחמד טיבי: ומישהו יכול להגיד: לא, בזמן אווירה ביטחונית, חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה פה-אחד – חלק מאנשי האופוזיציה מתנגדים.

אחמד טיבי: אני רוצה לחזור ולומר, השקפה הומנית היא השקפה שאומרת שלא פוגעים באזרחים, לרבות ילדים.

אחמד טיבי: זאת הייתה עמדתי, משנתי, השקפת חיי תמיד.

אחמד טיבי: אבל חיי אדם הם חיי אדם של כל אדם.

אחמד טיבי: אין מונופול על הכאב, אין ערך חיים של צד אחד קודם לצד האחר.

אחמד טיבי: מטבע הדברים, רבותי, חברי, אדם קרוב לעצמו יותר.

אחמד טיבי: זה טבעי, אנושי, אבל אי-אפשר לבקש ממני, מג'מאל או מאוסאמה, או מחכים או מעבדאללה, מפני שאנחנו ערבים – אבל אזרחים – להתנכר לכאב של בני העם שלנו שמנהל מאז 67' מאבק לשחרור מעול הכיבוש.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: יש עליות ומורדות, נעשים דברים נכונים, נעשים דברים לא נכונים, טבעו של מאבק, גם באלג'יר נגד הצרפתים, גם בווייטנאם נגד האמריקנים – מאבק לשחרור לאומי לא נולד יש מאין, רבותי.

אורן אסף חזן: איזה לאומי, אחמד?

אחמד טיבי: האבא שלו זה הדיכוי, והאימא שלו זו התקווה.

אחמד טיבי: אדם שאין לו עתיד אין לו מה להפסיד.

אורן אסף חזן: יש בעיה, לכם אין עבר, זו הבעיה העיקרית.

אחמד טיבי: אסור לדחוק עם לפינה ולהשאיר אותו ללא עתיד – –

אורן אסף חזן: אתם, אין לכם עבר.

אחמד טיבי: – – כי הוא ימות כדי לחיות.

אחמד טיבי: אנחנו מקדשים את ערך החיים.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שהצעירים שלנו יחיו כדי לבנות את המולדת – –

אורן אסף חזן: – – – ערך לחיים.

אחמד טיבי: – – במקום למות.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שהבן שלך ייפגע, אבל שלא יפגע; אני לא רוצה שהוא ייהרג, אבל שלא יהרוג.

אחמד טיבי: אין מונופול על הכאב.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

אחמד טיבי: אבל לאף אחד אין זכות, כשליט, כשלטון זר – –

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

אחמד טיבי: – – גם לשלול את החיים של פרט, של צעיר, של אישה או של כל בן עם אחר, לרבות העם הפלסטיני, שנמצא תחת כיבוש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

אורן אסף חזן: הנה עוד אתאיסט.

אורן אסף חזן: עכשיו תספר לנו למה בורא עולם לא מרשה להעביר את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: עד שהוא בדרך, בדרך, בדרכו – בדרכו של – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות שלך.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי כנסת, יש ניסיון אנושי רב-שנים בנושא חקיקה, ויש מסקנה – אחת המסקנות החשובות ביותר, דרך אגב, לעניין החקיקה, הוא אותו עיקרון של Hard cases make bad law, כלומר, במצבים קשים עושים חוקים רעים.

ג'מאל זחאלקה: וכאן זה מקרה מובהק.

ג'מאל זחאלקה: אם החוק הזה היה בא לפני חמש שנים – –

אוסאמה סעדי: הוא בא.

ג'מאל זחאלקה: – – במצב של שקט – –

קריאות: הוא בא.

ג'מאל זחאלקה: – – היה קשה מאוד להעביר אותו.

קריאה: הוא בא – – –

ג'מאל זחאלקה: הוא בא ולא עבר.

ג'מאל זחאלקה: הנה, מזכירים לי.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו באה אווירת ההתלהמות שישנה, ובאווירת החשש והפחד, כשכמובן הפחד, כשהוא משתלט על אדם או על חברה או על חברי כנסת, רמת השכל, איך אומרים, מצטמצמת.

ג'מאל זחאלקה: שיקול הדעת משתבש לו.

ג'מאל זחאלקה: כי במצב פחד אדם וחברה נמצאים במצב של סטרס.

ג'מאל זחאלקה: fight or flight.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו באים אלינו עם חקיקה כזאת, שהיא – אני לא יודע איך לקרוא לה – היא רק תוצאה של התלהמות.

ג'מאל זחאלקה: באים ואומרים שההבדל הוא אות אחת: במקום חשד יהיה חשש.

יעל גרמן: וזה לא נכון, פה זה חשש ופה חשש.

יעל גרמן: אין אפילו השי"ן והדל"ת.

דב חנין: אין חשד.

דב חנין: אין חשד.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: בקודם, בקודם.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא, בחוק הקודם.

יעל גרמן: גם חשש.

ג'מאל זחאלקה: סליחה, סליחה.

ג'מאל זחאלקה: בחוק הקודם – –

יעל גרמן: גם חשש.

ג'מאל זחאלקה: – – בחוק הקודם, לא החדש.

קריאה: עכשיו לא צריך חשד.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו לא צריך חשד, זה מה שאני אומר.

ג'מאל זחאלקה: מספיק חשש.

ג'מאל זחאלקה: אבל היות שאין חשד שבנוי על-פי התנהגות מסוימת של אדם, על-פי מראה כלשהו של אדם – מראה, כלומר בולטות של משהו שמעורר איזשהו חשד – אין, אז מה יהיה שיקול הדעת?

ג'מאל זחאלקה: המראה שלו.

ג'מאל זחאלקה: אבל יש בעיה, שיש מזרחים כאן.

ג'מאל זחאלקה: מה יעשו עם המזרחים?

ג'מאל זחאלקה: המשטרה תעביר קורס איך שוטר יבדיל בין מזרחי לבין ערבי – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – בין יהודי מזרחי לבין ערבי.

ג'מאל זחאלקה: גודל האף, צורת הסנטר, השיער, הצבע – פה יעבירו קורסים של גזענות, כי קשה להבדיל, צריכים לרדת לפרטים הקטנים ביותר.

ג'מאל זחאלקה: ושוטר שייכשל בהבדלה בין יהודי מזרחי לערבי יפוטר מייד.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במציאות מדממת, פיגועים ונפגעים וטרור ופצועים, והרצח הנורא אתמול בבאר-שבע, והלינץ' בבחור האריתריאי, ומנסים למצוא פתרונות.

זהבה גלאון: לעתים אני חושבת שזה כמו פלסטר על גדם.

זהבה גלאון: מנסים למצוא פתרונות כדי לתת מענה למצב הביטחוני הקשה.

זהבה גלאון: ואנחנו נדרשים היום להתמודד עם עוד אחת מהיוזמות המשטרתיות, או של הקבינט, שנועדו להכבדת יד, ובעצם היוזמה הזו חושפת אוזלת יד וחוסר הבנה בסיסית מה המשמעות של מאבק בטרור גם בימים קשים.

זהבה גלאון: אני רוצה להיזקק או לצטט את דבריו של נשיא בית-המשפט העליון לשעבר, השופט אהרן ברק, שאמר משפט מאוד מאוד חשוב בעיני – לא תמיד בית-המשפט עמד במבחן הזה, אבל הדברים האלה צריכים לשמש נר לרגלינו – הוא אמר:

זהבה גלאון: גם את המאבק בטרור יש לנהל כשיד אחת קשורה מאחור.

זהבה גלאון: ואני חושבת שהדבר הזה נכון במיוחד לגבי הצעת החוק שאנחנו נדרשים להצביע עליה, חוק המישוש.

זהבה גלאון: מה מבקש השר לביטחון פנים לעשות עכשיו?

זהבה גלאון: הוא לקח הצעת חוק שנדונה בזמנו כדי לתת מענה להתגברות האלימות במועדונים, במועדוני הלילה, הצעירים, השימוש בסכינים; הצעת חוק שבית-המשפט דחה אותה פעם אחר פעם מחשש – אני משתמשת במילה הזו – מחשש לתת שיקול דעת בלתי מוגבל לשוטרים שעושים את עבודתם נאמנה, שצריכים להתמודד עם אלימות ועם חשד לפיגועים.

זהבה גלאון: בית-המשפט אמר: אי-אפשר לתת לכל שוטר לפעול רק על-פי שיקול דעתו, ללא קריטריונים ברורים ומוגדרים.

זהבה גלאון: "קריטריונים" זה חשד סביר; "חשש" זה פתח גורף לכל שוטר, שעל-פי שיקולים חזותיים, נקרא לזה כך, עשוי לעצור כל אדם שנראה לו בעל חזות מזרחית – אתיופי, ערבי, אריתריאי.

זהבה גלאון: הוא לא יעצור איזו בלונדינית שעוברת, או אדם ממוצא פולני.

זהבה גלאון: הרי למי הוא יגיע?

זהבה גלאון: הוא יגיע למי שעל-פי ראות עיניו עלול להיראות לו מסוכן.

זהבה גלאון: תגידו, אנחנו השתגענו?

זהבה גלאון: אנחנו נותנים עכשיו שיקול דעת כל כך גורף – באמת במציאות קשה.

זהבה גלאון: אי-אפשר לזלזל בעובדה שאנחנו נמצאים במציאות קשה, אבל צריכה להיות איזו תבונה, צריך להיות איזה שיקול דעת גם כשמביאים חקיקה.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד לכם שהחוק הזה זה חלק מסט של חוקים שהקבינט מנסה להביא, לא באמת כדי להתמודד עם הטרור והפיגועים, אלא יותר כדי לתת מענה לצורך הפסיכולוגי.

זהבה גלאון: אנשים בחרדה – בצדק אנשים בחרדה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

זהבה גלאון: – – אבל החוק הזה, רק כדי לתת מענה לצורך הפסיכולוגי, ובדרך לפגוע פגיעה כל כך אנושה בזכויות האדם, אין לו מקום.

זהבה גלאון: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק הזו היא עוד חוליה בשרשרת שהתחילה לפני שבועיים – אפילו שבוע ימים – התחילה עם ההסתה של ראש הממשלה נגד האזרחים הערבים ונציגיהם פה בכנסת; התחילה עם זה שראש הממשלה פנה לאזרחים ואמר להם: אתם בחזית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי שם אותם בחזית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה רק ראש הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקריאה לשאת נשק, הקריאה גם לכאורה להגנה עצמית, שזה אומר לעשות לינץ' בכל מי שאתה חושד בו, וכתוצאה מזה נפגעו גם יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו יודעים שבקריות גם יהודי נדקר, כי חבר שלו חשד שהוא ערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועובדה, בהרצליה שוטר ירה באזרח יהודי – –

קריאה: בבת-ים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, בבת-ים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – והרגוֹ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא נשא סכין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כנראה ההוראות לא היו כל כך ברורות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נשא שני סכינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל ההנחיות הן: אתה צריך לירות כדי להרוג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה תקדים מאוד מאוד מסוכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התפקיד של כוחות הביטחון זה לא להיות שופטים בשטח, זה לא בתי-משפט שדה; זה, אם אתה יכול – להסיר את הסכנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בית-משפט שיוכל להכריע מה צריך להיות העונש שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה החליטה שהיא מבטלת את הישות של המדינה ומעבירה את כל הסמכויות לכל אזרח כראות עיניו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בואו נראה על מה אנחנו מדברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק הזו באה ואומרת: אנחנו הולכים למשש לפי החשד – החשש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, אם שוטר ינסה לבצע את החוק הזה עם אשתי או כל אישה ערבייה, הוא ייתקל בתגובה, ובתגובה שלא כדאי לדבר עליה, והוא לא יחכה עד ששוטרת תגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה שאנחנו אומרים – בירושלים, ודיברו פעם על עיר מאוחדת – שהיא לא מאוחדת, מעולם לא הייתה מאוחדת וכנראה לא תהיה מאוחדת – עושים היום את כל הקירות האלה ואת החסימות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה, אם יתחילו לבצע אותו, יעשה עוד הפרדה בין ערבים ליהודים בתוך-תוכה של מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר היום, בכל מקום, במקומות שהשר מנה אותם, מועדונים וקניונים וכל המקומות האלה, הרי היום הכניסה מותרת לאחר הסכמה לבידוק ביטחוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאני נכנס, כשאשתי נכנסת, כשהבן שלי נכנס, אם יש לה תיק – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אז המאבטח בודק אותו, ועוברים דרך הדלת האלקטרונית כדי לבדוק אם יש משהו חשוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כל החוק הזה בא להמשך הפופוליסטיות של ראש הממשלה והמקהלה שלו שנקראת ממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

חיים ילין: היושבת-ראש, תודה, לפני כשלושה שבועות, פחות או יותר, העליתי פוסט בפייסבוק שהגדיר את המצב במדינת ישראל מצב מלחמתי.

חיים ילין: באותו רגע חבר הכנסת צחי הנגבי – ועדת חוץ וביטחון – נאדה.

חיים ילין: המצב, הכול בסדר.

חיים ילין: מלחמה מול הטרור, כבוד השר.

חיים ילין: ישב פה השר ישראל כץ – הנחישות שלו להביא נמלים, הנחישות שלו לקפל את הרכבת – הנחישות – זה נחישות.

חיים ילין: אני לא מדבר אם אני מסכים לכל צעד שהוא עושה – זאת נחישות.

חיים ילין: הממשלה לא יודעת להילחם מול הנחישות הזאת.

חיים ילין: אין נחישות להילחם מול הטרור.

חיים ילין: חד-משמעית.

חיים ילין: ואז מביאים חוקים.

חיים ילין: עכשיו אני אספר לכם סיפור.

חיים ילין: יש חוק – נוהל – הפשטה.

חיים ילין: נוהל הפשטה זה לא חוק.

חיים ילין: אנחנו יכולים לעצור כל עזתי, כל מי שמנסה לפגוע במדינת ישראל – להפשיט אותו עד תום.

חיים ילין: לא צריך חוק בשביל זה.

חיים ילין: ממתי צריך חוק בשביל לקחת שכונה בירושלים, שנמצאת אולי בסכנה, לעשות לה סגר ולהיכנס לכל בית?

חיים ילין: אני רוצה לראות מתי – למה צריך חוק לדבר הזה?

חיים ילין: אבל אני אגיד לכם מה קורה.

חיים ילין: בנימין נתניהו, אחרי "עמוד ענן" קבע – היה טווח ביטחון של 300 מטר מהגדר, והעזתים לא יכלו להתקרב.

חיים ילין: אחרי "עמוד ענן" הוא התקפל.

חיים ילין: אף אחד לא שמע מזה, אף אחד לא ידע מזה.

חיים ילין: 100 מטר.

חיים ילין: והיום העזתים על הגדר.

חיים ילין: ואנחנו צריכים למצוא את הנחישות להילחם בטרור, ומצד שני את הנחישות לשמור על הדבר היקר ביותר – דמוקרטיה.

חיים ילין: למרות כל מה שאני אמרתי – ואין שום סתירה – אני מתנגד לחוק.

חיים ילין: בגיל 13 עד 16, כשהסתובבתי בבואנוס-איירס מול המשטר הצבאי, והרמתי ידיים – אני יודע מה זה מישוש.

חיים ילין: חברים, לא רק מה זה מישוש – מה זה שהם גם דוחפים לך את כל מה שצריך לדחוף.

חיים ילין: זה לא חוק דמוקרטי, אני אומר לכם את זה עכשיו.

חיים ילין: וזה לא שייך למה שאמרתי עכשיו, שכל מי שרוצה לפגע בנו צריך לחטוף כדור.

חיים ילין: אין פה סתירה לוגית בכלל בדבר הזה.

חיים ילין: ראש הממשלה, אין לו נחישות.

חיים ילין: הוא מפחד – אני אומר לכם את זה.

חיים ילין: הוא מפחד להילחם בטרור.

חיים ילין: והוא גם מפחד מדבר אחד – לקרוא למדינות המתונות לנסות לתת תקווה של הסדר.

חיים ילין: ואני אומר לכם עוד משהו, שאולי אסור לי להגיד: הוא לא שלח את יאיר לפיד ללונדון.

חיים ילין: בשום פנים ואופן – שהדוברים לא יעשו את העבודה הזאת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

חיים ילין: הוא נסע, יאיר, ללונדון, בדיוק בשביל לנסות להביא איזה מתווה מדיני.

חיים ילין: הלוואי שכל חברי הכנסת היו עושים את זה.

חיים ילין: היו נותנים טיפה תקווה.

חיים ילין: כי מה יצא מזה, כבוד היושבת-ראש?

חיים ילין: זה מזכיר לי את הבנקאים.

חיים ילין: מה הבנקאים עושים?

חיים ילין: נותנים לך מטרייה בקיץ ולוקחים אותה בחורף.

חיים ילין: זה בדיוק הדיון.

חיים ילין: כשיש שקט לא מדברים בכלל, וכשיש טרור מביאים את כל החוקים.

חיים ילין: אני אומר לכם, הנהלים שקיימים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים ילין: – – חוק הטרור – יש כל המוסריות לצבא ההגנה לישראל ולמשטרת ישראל להיות השכפ"ץ של האזרחים, בלי הבדלים.

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים ילין: ולסיכום, יש פה בחוץ שני אנשים מהליכוד – מהממשלה – שתפסו אותי.

חיים ילין: הם אומרים לי, חיים, מי שייפגע זה אנחנו.

חיים ילין: השקט יחזור, ואנחנו המזרחים נאכל אותה.

חיים ילין: ככה הם מרגישים.

חיים ילין: הם תופסים אותי.

חיים ילין: ככה הם מרגישים.

חיים ילין: מי ייפגע פה?

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים ילין: מי שבא עם החולצה "אני תימני, אל תתלהמו בפני" – ייפגע.

חיים ילין: אני אומר, המלחמה לשמור על הדמוקרטיה, על המוסריות שלנו, תחת המלחמה – תחת המלחמה – כי זאת הגדרה שבה אנחנו נמצאים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

חיים ילין: – – החיילים שלנו הם מוסריים, ויודעים לשמור על המוסר.

חיים ילין: גם המשטרה יודעת לעשות את זה.

חיים ילין: גם אנחנו צריכים להיות מוסריים.

חיים ילין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, טוב עשה חברי עורך-הדין אוסאמה שהסביר מעל במה זו את המשמעות של ההבדל בין חשד לחשש בהסכמתנו.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה העלינו את שתי המילים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: השר באמת לא העז לדבר כאן על זה.

עבדאללה אבו מערוף: כאן המהות שפוגעת בערכים הדמוקרטיים בכלל, המוסריים, פוגעת בכבוד האדם וחירותו, וכאן קבור הכלב.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה מתאים רק למשטרים מיליטריסטיים שהידרדרו למשטרים פאשיסטיים.

עבדאללה אבו מערוף: כך זה מתחיל.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה הוא סכנה לדמוקרטיה.

עבדאללה אבו מערוף: אתמול שמענו כמה ראיונות אפילו של קציני משטרה בדימוס, שאמרו: החוק הזה בעייתי מאוד, לא דמוקרטי ולא מוסרי.

עבדאללה אבו מערוף: במיוחד בצל האווירה השוררת, אווירת האימה וההסתה שנמצאת – וכולנו מבינים ומודעים למה שמתרחש בזמן האחרון.

עבדאללה אבו מערוף: בדיוק המחטף הזה, שהחוק בא, הוא לא דמוקרטי, לא מוסרי, והוא סכנה לכל ערכי הדמוקרטיה וסכנה לחברה.

עבדאללה אבו מערוף: זה כדור שלג שיתגלגל, והוא מסוכן מאוד, ואז יבוא יום שניזכר באמירתו של הכומר שאמר (אומר בערבית: נאכלתי ביום שבו נאכל השור הלבן,) שהוא לא מצא מי שיגן עליו, באחד מהמשטרים הרצחניים שאני לא רוצה להזכיר אותם כאן.

יעל גרמן: הכומר נימַלר.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: לכן – הסכנה הזאת, אנחנו לא רחוקים ממנה.

עבדאללה אבו מערוף: לשמור על ערכי הדמוקרטיה, במיוחד במצבים האלה, זאת חובתו של כל אחד, והסכנה תהיה לכל האזרחים, גם לערבים וגם ליהודים, יחד.

עבדאללה אבו מערוף: ואז נתחרט על חקיקה כזאת, שהיא בושה וחרפה לבית-המחוקקים הזה.

עבדאללה אבו מערוף: מה עוד, בלי שום קשר לחקיקה, החוק לא מגביל בזמן ולא הוראת שעה.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה צריך להיות פסול.

עבדאללה אבו מערוף: לא לכבוד בית-המחוקקים שהחוק הזה יהיה ויירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת וחברות כנסת נכבדים, בעצם עוד חוק.

עאידה תומא סלימאן: על מה אנחנו מדברים?

עאידה תומא סלימאן: כבר מתחילת הקדנציה הזאת אף אחד לא הסביר לי את רצף החוקים האלה, שמביאים אותם מתוך בהלה כזאת, ואנחנו אמורים להיות גם כן במצב של בהלה כדי להעביר את כל החוקים האלה, בלי להעלות בראש שלנו שיש לנו זכות לעצור לרגע ולחשוב על ההשלכות הדרמטיות והקשות שחוקים כאלה יכולים להביא ויכולים לפגוע באופן הכי קשה במה שנשאר מיסודות הדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה, שנותן למשטרה בעצם לבצע עבירות שפוגעות גם בכבודו של אדם וגם בחירותו של בן-אדם, וגם ביכולתו להרגיש בטוח כאשר הוא נמצא במרחב הציבורי – ותאמינו לי, אני יודעת שחלק גדול מאתנו רק רואה היום משטרה מרחוק, הוא כבר מקבל פיק ברכיים, והלב דופק במהירות, כי אנחנו יודעים טוב מאוד שהמשטרה לא צריכה אפילו את החוק הזה כדי לעשות מה שהיא עושה.

עאידה תומא סלימאן: המשטרה היום יורה בבני-אדם "מתוך חשש" – אפילו לא חשד; חשש.

עאידה תומא סלימאן: אז למה צריך להביא חוק כזה?

עאידה תומא סלימאן: ולמה צריך להביא אותו עכשיו, כאשר יש אפשרות לבצע את מה שהחוק הזה קורא לו, כמו שנאמר פה לפני, בלי החוק הזה?

עאידה תומא סלימאן: גם אם הימים הם קשים ביותר – ונעבור אותם, אפילו מבחינת גל האלימות הזה, אפילו מבחינת גל האלימות הזה, שאנחנו רואים, אפילו אם לא יהיה הפתרון האמיתי לאלימות הזאת, הפתרון שאני מאמינה שהוא הדבר היחידי; לא כל החוקים האלה ולא כל ההחלטות הדרקוניות האלה, אלא לעצור לרגע, לפנות שמאלה ולהתחיל משא-ומתן אמיתי לכיוון שלום.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאנחנו צריכים, ולא עוד חוק ועוד חוק, שכאשר הכול ישקע, אנחנו נישאר עם החוקים האלה, ואנחנו נישאר עם הלגיטימציה לאובדן כבוד האדם בשם הביטחון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להפסיק להפחיד, גם אותנו כחברי כנסת – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – וגם את הציבור הכללי, בצורה שכל המטרה שלה בעצם לקדם עוד חוקים אנטי-דמוקרטיים, פוגעים בבני-אדם, פוגעים בזכויות האזרח.

עאידה תומא סלימאן: הביטחון היחידי שהחוקים האלה נותנים זה הביטחון לממשלה הזאת – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – מלגשת לדבר שהיא הכי מבוהלת ממנו, השלום האמיתי והפסקת הכיבוש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברות וחברים, יש לי הפתעה בשבילכן ובשבילכם: החוק הזה, שזכה לשם שאולי הולם אותו, כי הוא פשוט שם מגוחך, חוק המישוש, בכלל לא בא להתמודד עם טרור.

תמר זנדברג: החוק הזה נולד לפני כמה שנים בניסיון בכלל להתמודד עם מצב אחר – זו הייתה תופעת האלימות במועדונים.

תמר זנדברג: ישבו טובי המוחות על המדוכה וחשבו, מה נעשה עכשיו על מנת להחזיר את החוק הזה, שמאפשר סמכויות חיפוש רחבות ונרחבות יותר על גופו של אדם, תוך אותה חדירה לפרטיות, תוך אותה הפרת זכויות שדיברו עליה קודם?

תמר זנדברג: איך נקדם אותה?

תמר זנדברג: כי לא הצלחנו עד עכשיו.

תמר זנדברג: והנה, באופן – אני חייבת להגיד שאם הוא לא היה כואב הוא היה ציני – הגיע מצב של אלימות, הגיע גל טרור, והוא נמצא כמלבוש הנוכחי בשביל לעקם עוד קצת את האיזון בין הפעלת האלימות הממוסדת על-ידי כוחות החקירה, המשטרה והביטחון, ובין זכויות האדם, הזכות לפרטיות, הזכות לחופש מאותו חיפוש פולשני ופוגעני.

תמר זנדברג: הרי כבר היום יש למשטרה סמכות חיפוש די רחבה.

תמר זנדברג: מה שמעניק לה את סמכות החיפוש הדי-רחבה הזו מסתתר תחת הביטוי, שהוא אולי די אמורפי, "חשד סביר".

תמר זנדברג: מה מעורר את אותו חשד סביר?

תמר זנדברג: באיזה מצב יש אותו?

תמר זנדברג: אנחנו רואים שלפעמים בזמנים כאלה היד אולי קלה מדי על ההדק, גורמת לתוצאות לפעמים רצחניות, לפעמים חמורות ופוגעניות מאוד.

תמר זנדברג: במה אנחנו חושבות או חושבים שהקלה נוספת של היפטרות מאותו חשד סביר, של הסטתו הצדה כאילו הוא היה איזה מטרד ולא לב-לבו של מה שמבדיל בין כוחות ביטחון וכוחות אכיפה וכוחות שיטור ומשטרה לבין סתם אלימות שרירותית?

תמר זנדברג: בין שני הערכים האלה עומד אותו "חשד סביר" עמום.

תמר זנדברג: הוא כרגע עומד ומגן עלינו.

תמר זנדברג: הוא המגן האחרון בפני התדרדרות להפעלת אלימות שרירותית על-ידי אנשים שהסמכות הזו ניתנה להם.

תמר זנדברג: אני, יחד עם הרבה מחברי ששמעתי כאן מהאופוזיציה, אנחנו מזהירים: בואו לא נידרדר לשם.

תמר זנדברג: בואו לא ננצל את ההזדמנות הזו, ובחסות הפחד והייאוש והאימה שהרבה מהאזרחים והאזרחיות בישראל חשים כרגע, נדרדר את הסמכויות שנתונות לכוחות הביטחון למקומות מסוכנים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – למקומות שמועדים לפרופיילינג, למקומות שמועדים לחיפוש על-בסיס סטריאוטיפים, על-בסיס איזשהו – גם ככה החשד הסביר, אותו מושג שתיארתי כרגע, מועד לזה.

תמר זנדברג: אבל בואו לא נפרוץ כל רסן וכל גבול; בואו נשמור גם על הפעלת הביטחון בגבולות הדמוקרטיה.

תמר זנדברג: אפשר לעשות את זה וצריך לעשות את זה.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת אורן חזן.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אתם יודעים, מדובר כאן – דיברו כאן כל הדוברים על חשד ועל חשש.

יעל גרמן: אז תרשו לי לקרוא את לשון החוק, ותבינו שלא צריך חשד ולא צריך חשש.

יעל גרמן: כך אומר החוק: "לשם שמירה על ביטחון הציבור ומניעת עבירות אלימות, רשאי שוטר" – לא כתוב "כשיש חשש" ולא כתוב "כשיש חשד" – "רשאי שוטר לערוך חיפוש על גופו של אדם המצוי בעסק מסוג העסקים המנויים בתוספת השנייה" – ואני מייד אגיע לכך.

יעל גרמן: זאת אומרת, כל שוטר, אם הוא רוצה לשמור על ביטחון הציבור, והוא יכול לקבוע מה עלול לא לסכן את ביטחון הציבור, יכול לקבוע שהוא עורך חיפוש על גופה של בתך, על גופה של בתי, על גופו של הבן של יענקל'ה ועל גופם של כל הילדים שלנו.

יעל גרמן: זה מה שאנחנו רוצים?

יעל גרמן: אנחנו רוצים שכל שוטר, בגלל כל סיבה או חשש או מצב-רוח – – –

אורן אסף חזן: את לא סומכת על המשטרה?

אורן אסף חזן: את לא סומכת על השוטרים?

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני סומכת עליהם עד מאוד, אני לא סומכת עליהם במישוש ובחישוש.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני לא רוצה ששוטר ימשש את בתי רק מפני שהוא החליט שיש סכנה לביטחון הציבור.

יעל גרמן: זאת לא סיבה מספקת.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת הערבים, אתם משלים את עצמכם אם אתם חשובים שזה נגדכם.

יעל גרמן: מה פתאום?

יעל גרמן: אנחנו כולנו צריכים לדעת שהחוק הזה מיועד – בתוספת השנייה, מה כתוב?

יעל גרמן: מה הם המקומות שבהם אפשר יהיה לומר שיש חשש לשלום הציבור?

יעל גרמן: מועדון, פאב, דיסקוטק, עסק אחר מסוג זה שנועד לבילוי, מקום שבו נערכים משחקים, משחקי ביליארד, קלפים; מקום שבו מתקיים אירוע ספורט, כהגדרתו בחוק.

יעל גרמן: אלה המקומות שבהם כל שוטר, אם יחשוב שיש חשש לביטחון הציבור – – –

אורן אסף חזן: – – –

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: רק לשם שמירה על ביטחון הציבור – –

אורן אסף חזן: את יודעת למה הכוונה בחוק.

יעל גרמן: – – יבוא וימשש על גופם של הילדים שלנו?

אורן אסף חזן: אף אחד לא צריך את החוק הזה כדי למשש.

יעל גרמן: חברים יקרים – –

קריאה: המורה גרמן, תוציאי אותו.

יעל גרמן: התלמיד אורן חזן מתבקש לשמור על השקט.

יעל גרמן: – – אני רוצה לומר לכם – – –

אורן אסף חזן: גרמן, אני רוצה להבין, את גם מורה וגם סטנד-אפיסטית?

יעל גרמן: די, מה, אין לי כבר מרות כלפיך, אורן?

יעל גרמן: אין מרות?

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, אני מבקשת לא להפריע.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם, יש היום בחוק כל הסמכות לכל שוטר לבצע חיפוש במידה שהוא חושב שבאמת יש חשד לביצוע עבירה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יעל גרמן: – – או אפילו – לשלום הציבור.

יעל גרמן: החוק הזה, לא רק שהוא מיותר, כי יש היום אמצעים מספיקים, הוא גם מסוכן.

יעל גרמן: הוא מסוכן לדמוקרטיה.

טלי פלוסקוב: תודה.

יעל גרמן: הוא גם מסוכן לשלום הציבור, וודאי שהוא מסוכן לזכויות הפרט שלנו ולגוף של כל אחד ואחד מאתנו ולגוף של הילדים שלנו.

יעל גרמן: אנחנו לא צריכים לתת את הגוף של הילדים שלנו הפקר לכל שוטר שיחשוב שזה מה שהוא רוצה לעשות.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, עכשיו שלוש דקות שלך.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, חברותי, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, המורה גרמן – שאם היא הייתה צועקת על הפלסטינים כמו שהיא פעם צעקה עלי, כנראה כבר היה שקט.

אורן אסף חזן: לפני שאני נוגע בעניין עצמו, בחוק – עומד פה אחמד טיבי ומספר רבות על כך שאין להם עתיד.

אורן אסף חזן: יש רק בעיה אחת: אין להם עבר.

אורן אסף חזן: אם אין להם עבר, איך יהיה להם עתיד?

אורן אסף חזן: כבר נאמר:

אורן אסף חזן: עם שאינו יודע את עברו, עתידו לוט בערפל.

אורן אסף חזן: פה אין ערפל, אין עתיד.

אורן אסף חזן: אנחנו עשינו לכם טובה אז, אנחנו עושים לכם טובה היום, אנחנו נמשיך לעשות לכם טובה, וכל עוד אתם תדעו לחיות בשלום לצדנו, ניתן לכם את הזכות להיות כאן.

אורן אסף חזן: מעבר לזה, אתם יודעים מה.

אורן אסף חזן: עכשיו בואו ניגע בחוק עצמו.

אורן אסף חזן: אני שומע את חברות הכנסת ממרצ, שכל כך חוששות, כאילו שוטרים הולכים להתרוצץ ברחובות ולמשש אנשים; שומע פה את חברי הכנסת הערבים בכזאת תמימות, פה פעור ועיניים פקוחות, כאילו, אוי, אותם פלסטינים מסכנים שרק הולכים ברחוב, נהנים מריח הפריחה, מהארזים, מהשלכת שמגיעה.

אורן אסף חזן: אוי, אותם פלסטינים – הלו, מדובר בטרוריסטים, חברים.

אורן אסף חזן: עומד פה אוסאמה סעדי, שאני עוד מתלבט אם הוא ראוי להיקרא חבר הכנסת סעדי או רק סעדי, ואומר דברי טעם.

אורן אסף חזן: על פניו, דבריו של אוסאמה סעדי הם דברי טעם.

אורן אסף חזן: כן, הם דברי טעם אם היינו גרים בשבדיה, חברים, בשבדיה.

אורן אסף חזן: במציאות שבה – – –

אוסאמה סעדי: – – –

אורן אסף חזן: בוא, אם תתנהג יפה, ואני חושב שאתה יושב פה מספיק זמן בבית הזה כדי לדעת איך מתנהגים יפה, אולי אני אתן לך לשאול אותי שאלה.

אורן אסף חזן: תראה, במציאות שבה יושב מחבל פלסטיני ערבי – הרי אתם זוכרים, אני סיפרתי לכם שלא מזמן הייתי באזרבייג'ן ואירחו אותי במסגד.

אורן אסף חזן: אמרתי: איך יכול להיות שמכניסים אותי למסגד, מברכים אותי, מברכים את עם ישראל?

אורן אסף חזן: אני בא ואומר: אדוני האימאם, אני מחכה ליום שנצעד יחדיו ברחובות ירושלים.

אורן אסף חזן: אני אעלה להר-הבית שלנו, המקום הקדוש ליהודים, ואתה תתפלל באל-אקצא.

אורן אסף חזן: והוא אומר: אמן.

אורן אסף חזן: אני אומר לו: אדוני האימאם, איך יכול להיות שככה אתה מברך אותי, סגן יושב-ראש כנסת ישראל, יהודי, ציוני?

אורן אסף חזן: הוא אומר לי: זה כי אנחנו מוסלמים, אנחנו לא ערבים.

אורן אסף חזן: כי אנחנו מוסלמים, אנחנו לא ערבים.

באסל גטאס: יש קזינו שם?

אורן אסף חזן: אדון גטאס, אני רוצה להגיד לך, אני בניגוד אליך לא מהמר על ארץ-ישראל ועל עם ישראל.

אורן אסף חזן: אתם משחקים ברולטה פלסטינית יום-יום שעה-שעה בדם שלנו; אנחנו לא ניתן לזה יד.

אורן אסף חזן: החוק הזה הוא חוק נחוץ, הוא חוק חשוב, הוא חוק שיפסיק את הפחד, את ההפחדה, וגם יחזיר את תחושת הביטחון.

אורן אסף חזן: במילה אחת, אם יש מישהו בבית הזה, כולל חברתי זהבה גלאון, שהקשבתי לדבריה, באמת, איך אומרים?

אורן אסף חזן: הקשבתי והייתי קשוב.

אורן אסף חזן: אבל יחד עם זאת, אי-אפשר להתעלם, זהבה, ממציאות שבה – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורן אסף חזן: ברשותך.

אורן אסף חזן: אי-אפשר להתעלם ממציאות שבה יושב אותו פלסטיני מחבל ליד שער שכם, מחייך, מגחך, כאילו הכול יפה, הכול פסטורלי, ובאותה נשימה, בלי לחשוב פעמיים, שולף סכין ותוקע אותו עמוק בצוואר של ידידנו השוטר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אי-אפשר להתעלם מהמציאות הזאת.

אורן אסף חזן: משפט אחד אחרון, ברשותך, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: הוא עבר את הזמן.

אורן אסף חזן: איציק שמולי, מה, היית חייב שיזכירו את השם שלך?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, זמנך תם כבר.

אורן אסף חזן: מפריעים לי, אני אסיים.

אורן אסף חזן: משפט אחד אחרון.

אורן אסף חזן: אנחנו נעביר את החוק הזה ונעביר עוד חוקים רבים שימנעו מכם, המחבלים בתהליך השלום, המובילים בטרור ובהסתה, מכם ומחבריכם, להמשיך לפגוע ולפגע.

אורן אסף חזן: בעזרת ראש הממשלה הנחוש ויתר שרי הממשלה נשיב את תחושת הביטחון והביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון השר המקשר יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח לומר שאני מסכים עם חלק מהדברים שאמרו כאן דוברי האופוזיציה.

יריב לוין: בעיקר אני חייב לומר שנגעו ללבי הדברים שאמר כאן חבר הכנסת ילין, שדיבר – אני אומר באמת, חבר הכנסת ילין, נדמה לי, אמר כאן דברים שראויים להישמע, והם נאמרים באמת מנהמת לב ומניסיון אישי.

יריב לוין: אני חושב שמי שחווה משטר דיקטטורי בימים אפלים, כפי שאתה חווית בעבר, אני מניח שהרגישות שלו, ובצדק, גבוהה.

יריב לוין: וראוי שגם האזהרות שלו תישמענה.

יריב לוין: אני אומר בגילוי לב, זה לא תענוג, לא שמחה ולא אושר גדול להביא חוק כזה למליאת הכנסת.

יריב לוין: הלוואי שהיינו חיים במציאות אחרת, שדברים מהסוג הזה לא היו נדרשים ולא היינו צריכים אותם.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: אני כן מסכים, חברת הכנסת רוזין, שגם כאשר אין ברירה, צריך להיות זהירים ולנסות לעשות את המקסימום האפשרי כדי – במקרה הזה לעשות את המינימום הדרוש ולא מעבר לזה.

יריב לוין: אבל אני חושב שכולנו מבינים שאנחנו נמצאים באיזו מציאות של אין ברירה.

יריב לוין: אנחנו נמצאים באיזו מציאות שבה צריך לתת לכוחות הביטחון יותר כלים מכפי שיש עד היום.

יריב לוין: אתם יודעים, יש אנשים שרואים צל הרים כהרים.

יריב לוין: הם רואים כמה בטונדות שמציבים באיזה רחוב בירושלים כדי לשפר את המיגון של העוברים בכביש משום חלוקת העיר, דבר שבעיני הוא מופרך מיסודו.

יריב לוין: גם בחוק הזה ההסדר הזה הוא לאו דווקא ההסדר הטוב ביותר שהיינו רוצים לעשות, והוא לא הדבר הנעים ביותר לבצע, אבל הוא גם לא סוף העולם.

יריב לוין: הוא גם לא כזה נורא ולא כזה בעייתי, בהינתן המצב שאנחנו נמצאים בו.

יריב לוין: אגב, אני חושב שגם בדיסקוטקים יש בעיה קשה, ואני אזכיר לכם דיונים רבים שהיו כאן במליאה סביב אירועים מאוד קשים שהתרחשו במקומות האלה.

יריב לוין: אני חושב שמה שנכון לגבי אותן בטונדות בירושלים נכון גם כאן.

יריב לוין: צריך לתת כלים יותר טובים ויותר אפקטיביים בידי כוחות הביטחון כדי להתמודד גם עם גל הטרור הנוכחי וגם עם בעיות אחרות שיש לנו, כמו האלימות בדיסקוטקים ובמקומות אחרים.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאני כן סומך על הכנסת ועל חברי הכנסת, שכאשר ידונו בחוק הזה בוועדה להכנה לקריאה שנייה ושלישית, באמת יוודאו ויעברו על כל תג ופסיק ויגיעו לתוצאה סופית שתיתן את הכלי הדרוש למשטרה מצד אחד, ותעשה את זה באופן המינימלי ביותר על מנת באמת לתת רק את מה שצריך ולא מעבר לכך.

יריב לוין: אין לי שום ספק שאם הכנסת תעשה – והיא אכן תעשה – את עבודתה כפי שצריך, אנחנו נקבל לקריאה השנייה והשלישית חוק מאוזן שבסך הכול ייתן כלי חשוב באופן מידתי כדי להתמודד גם עם הבעיה הזאת וגם עם בעיות אחרות לא פחות חמורות, כמו הנושא של האלימות במועדונים.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: רבותי, נא לחזור למקומות.

טלי פלוסקוב: ההצבעה היא אלקטרונית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – 21 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 5) (סמכות חיפוש לשוטר לשם מניעת אלימות), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 39 בעד, 21 נגד, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 5) עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירות הכנסת – בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון מס' 15), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: החלטות ועדת הכספים, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: הודעה של ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בשם ועדת הכנסת.

): הודעה מוועדת הכנסת.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים מטעם סיעת הליכוד בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – במקום חברת הכנסת ענת ברקו תכהן חברת הכנסת מירב בן ארי.

): הודעה שנייה: ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק נתוני אשראי, התשע"ו–2015, מ/954, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/957); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק השר המקשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני היושב-ראש הנכנס, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, נוכח הנסיבות ועומס העבודה של השר לביטחון הפנים, אני אציג את הצעת החוק הזאת לבקשתו, בשמו, כדלקמן.

יריב לוין: בשנת 2006 נחקק חוק המשטרה, התשס"ו–2006, ונקבעו בו הסדרים הנוגעים לדין המשמעתי.

יריב לוין: בעקבות כך תוקנה פקודת בתי-הסוהר, התשל"ב–1971, בשנת 2008, באופן שעודכנו בה הסדרי הדין המשמעתי בהתאם לחוק המשטרה.

יריב לוין: בתקופה שעברה מאז חקיקת חוק המשטרה ותיקון פקודת בתי-הסוהר עלה הצורך לקבוע תיקונים נוספים, ובהם התיקונים המובאים בהצעת חוק זו.

יריב לוין: להלן עיקרי התיקונים שאנחנו מבקשים לבצע בהצעת החוק שבפנינו: א.

יריב לוין: מוצע לתקן את חוק המשטרה ואת פקודת בתי-הסוהר כך שבעבירות הטרדה מינית בית-הדין למשמעת יהיה רשאי לחייב את מי שהורשע בעבירה זו בתשלום פיצויים לא רק בשל גרימת נזק לרכוש או לגוף שנגרם במישרין למתלוננת או למתלונן עקב העבירה שבוצעה כלפי מי מהם, אלא אף בשל גרימת עוגמת נפש, וזאת גם ללא הוכחת נזק.

יריב לוין: בעבירות הטרדה מינית נקודת המוצא היא כי לא פעם הנפגעים סובלים מעוגמת נפש גם במקרים שבהם לא התלוותה למעשה העבירה פגיעה פיזית בגוף או ברכוש.

יריב לוין: כמו כן, בשל הרגישות הייחודית הקיימת אצל נפגעי עבירות אלו, קיים לא פעם קושי ממשי בקבלת עדות הנפגעים ושיתוף פעולה מצדם אף במסגרת ההליכים המתנהלים נגד נאשמים בבית-הדין למשמעת.

יריב לוין: הבנה לקיומה של רגישות ייחודית זו מוצאת ביטוי בסעיף 6(ב) לחוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, ולפיו: "בית-המשפט רשאי לפסוק בשל הטרדה מינית או בשל התנכלות פיצוי שלא יעלה על סך 50,000 שקלים, ללא הוכחת נזק" – חברי הכנסת, מי שרוצה להבין יש לו שתי אופציות:

יריב לוין: האחת – להקשיב; השנייה – אני אחלק לו עותק בסוף, הוא יוכל לקרוא.

יריב לוין: ב.

יריב לוין: תיקון עבירת הטרדה מינית בתוספות לחוק המשטרה ולפקודת בתי-הסוהר – זהו התיקון השני שאנחנו מבקשים לבצע, כך שתורחב לכל מקרה שהשוטר או הסוהר ביצעו עבירה כזו בקשר לתפקידם, ולא רק בעת מילוי תפקידם, וכן, שעבירה זו לא תצטמצם לביצועה דווקא כלפי שוטר או סוהר אחר, אלא אף כלפי מתנדבים, משרתים ומועסקים אחרים בגופים אלה, או כלפי אזרחים.

יריב לוין: ג.

יריב לוין: קביעת חובה למינוי נציג ציבור במותב בית-הדין למשמעת הדן בעבירת הטרדה מינית שנעברה כלפי מי שאינם שוטרים או סוהרים.

יריב לוין: ד.

יריב לוין: הוספת עבירות משמעת נוספות לתוספות הקיימות בחוק המשטרה ובפקודת בתי-הסוהר, ובהן: 1.

יריב לוין: ניסיון לביצוע עבירות משמעת – באותן עבירות שעבירת ניסיון רלוונטית לגביהן, קרי, גם ניסיון לבצע עבירה כזו ייחשב לעבירה; 2.

יריב לוין: עבירת מסירת דיווחים כוזבים; 3.

יריב לוין: עבירת ביצוע פעולה תוך ניגוד עניינים; 4.

יריב לוין: עבירות תעבורה.

יריב לוין: ה.

יריב לוין: מתן אפשרות לגזור עונשים על-תנאי – גם במקרים של עונשי ריתוק או הורדה בדרגה, נוסף על עונש המחבוש על-תנאי הקיים כיום בחוק ובפקודה.

יריב לוין: ו.

יריב לוין: מתן אפשרות למנות קציני משטרה שהם מתמחים טרם הסמכתם כעורכי-דין לתובעים בבית-הדין למשמעת – בדומה למתמחים כאלה המוסמכים כיום לשמש תובעים משטרתיים, בשל העומס המוטל על המשטרה בעניין זה.

יריב לוין: ז.

יריב לוין: קביעת חובה כי נשיא בית-הדין לערעורים יהיה עורך-דין, בדומה לחובה הקיימת לגבי נשיא בית-הדין למשמעת; ח.

יריב לוין: קביעת חובה למנות נציג ציבור במותב בית-הדין לערעורים במקביל למקרים שבהם חובה זו קיימת במותב בית-הדין למשמעת.

יריב לוין: ט.

יריב לוין: מתן אפשרות להגיש ערעור לבית-המשפט המחוזי על פסק-דין של בית-הדין לערעורים במקום שמדובר בו בשאלה משפטית בעלת חשיבות, קשיות – הייתי אומר קושי – או חידוש, תוך יצירת הסדר מאוזן המבוסס על הסדרים הקיימים בנושא הן בחוק שירות המדינה (משמעת), התשכ"ג–1963, והן בחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו–1955, המבקש להבטיח מחד גיסא יעילות שיפוטית וגמישות נצרכת, ומאידך גיסא מענה ההולם את ייחודיותם של גופי המשטרה והשב"ס כגופים הייררכיים.

יריב לוין: י.

יריב לוין: עיגון בחקיקה ראשית של הסמכות לבטל פסק-דין של דן יחיד, כולו או חלקו, וכן להורות על דיון חוזר בהחלטות של דן יחיד המתקבלות בנסיבות האמורות בנהלים אלו, סמכות המוקנית כיום לראש מחלקת המשמעת במשטרה, או ליועץ המשפטי, או לראש ענף המשמעת בשירות בתי-הסוהר, בהתאם לנהלים הפנימיים הקבועים בגופים אלו, ונוסף על כך, הענקת הסמכות לפצות נידונים שנפגעו מפסק של דן יחיד, לראש אגף משאבי אנוש במשטרה או לראש מינהל משאבי אנוש בשב"ס.

יריב לוין: י"א.

יריב לוין: קביעה כי אי-זכאות לשכר בימי היעדרות תחול לא רק לגבי שוטר או סוהר שהורשע בעבירת משמעת של היעדרות מתפקיד בלא הצדק סביר, אלא אף לגבי שוטר או סוהר שהורשע בעבירת משמעת נוספת, אחרת, של היעדרות מן השירות בכוונה שלא לשוב אליו.

יריב לוין: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה בישיבתה ביום 19 ביולי 2015 לאשר מחדש את הצעת החוק ולתמוך בה.

יריב לוין: לאור האמור, אני מבקש לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה, כדי שאחר כך יהיה אפשר להעבירו, כפי שבעיני נכון לעשות, לוועדת הפנים של הכנסת לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים בחוק הזה – חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשתדל להקפיד על הזמנים היום, אז – שלוש דקות לרשות אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני אפילו לא אנצל את שלוש הדקות.

דב חנין: רוב התיקונים שהביא השר לוין בשם השר לביטחון פנים הם תיקונים חיוביים.

דב חנין: בסך הכול אנחנו מצטרפים לדרישה הציבורית ולרצון הציבורי לשפר את התמודדותה של המשטרה עם נושא ההטרדות המיניות.

דב חנין: זה דבר חשוב, זה דבר ראוי, ולכן אנחנו נתמוך בחוק הזה.

דב חנין: אני ציפיתי שיהיה כאן השר לביטחון פנים, כי חשבתי שהנושא הוא רחב יותר.

דב חנין: ההתמודדות עם בעיות משמעתיות והפרות ופגיעות מצד אנשי משטרה, קציני משטרה, מחייבת אותנו להתייחסות רוחבית ואחרת, לא רק במובן של התיקונים שמוצעים בחוק הזה, אבל כיוון שהשר לביטחון פנים איננו נמצא כאן, אני לא מוצא מקום לנהל את הדיאלוג הזה כרגע כאן ואני אוותר על יתרת זמני.

דב חנין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד, אם היא תהיה כאן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני דווקא אמשיך לדבר על החוק, חוק המישוש, מה שנקרא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אדבר על המשטרה, כי המשטרה תוכל לעשות את המישוש שלה עם כל מי שתחפוץ לה, ועם מי שתראה לנכון לעשות את זה, כי זה החשש – – –

בצלאל סמוטריץ': במרפסת שם, של הקואליציה, אנחנו נשמח אם יהיה קצת פחות רעש.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בוא נסתכל על המשטרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק בחודשים ובשנים האחרונים ראינו כמה מצמרת המשטרה נחשדו ונחקרו, ואפילו הוענשו בצורה זו או אחרת על ההטרדות המיניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז המישוש הזה כנראה – יכול להיות שוטר שיש לו בעיות נפשיות אולי, או סוטה, או לא יודע איך אפשר לקרוא לו, יראה מישהי צעירה שתמצא חן בעיניו, אז יהיה לו חשש לפי החוק הזה, והוא יעשה מה שהוא רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז הוא עדיין במסגרת החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא תתלונן כי יש לו חשש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החשש, זה מתחיל להיות סובייקטיבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל מי שירצה יגיד שיש לו חשש; ואני אתן דוגמה: בחג בסוף החודש שעבר, חג הקורבן, קבוצה של ילדים באו באוטובוסים מהנגב והגיעו לטול-כרם, כי שם יש מקום של משחקים לילדים, כמו לונה-פארק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חייל שעומד במחסום בכניסה לטול-כרם מצד ניצני-עוז – האוטובוסים יצאו ממחלף ניצני-עוז כדי להיכנס לטול-כרם – אמר להם: אין לכם רשות להיכנס ואלה ההוראות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים פנו אלי, בדקנו עם המינהל האזרחי, ומתברר שאין הנחיה כזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והם התקשרו למחסום, וכל האנשים שם נכנסו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם אתה נותן את האפשרות שהוא יחליט בעצמו, זה יכול לפגוע ברבים ויכול לפגוע בכולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בממשלה אני מזהה את הבלבול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברו על התנועה האסלאמית הצפונית, התחילו גבוהה-גבוהה ראש הממשלה והשרים שלו – להוציא אותם מחוץ לחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום מדברים על בדיקת אפשרויות לפעילות או לפעולות נגד התנועה האסלאמית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כבר לא הוצאה מחוץ לחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני רוצה לספר לכם, חברי הכנסת וכל מי שצופה בנו: בשבוע שעבר הייתי נוכח בבית-המשפט המחוזי, פה בירושלים, במשפטו של ראש התנועה האסלאמית הצפונית, שיח' ראאד סלאח.

בצלאל סמוטריץ': אדוני רק ישים לב לשעון, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שם לב, אני שם לב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תיתן לי חצי דקה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי זה חשוב, חשוב.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועל מה דנים במשפט הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: דנים על זה שהיה לו נאום לפני שמונה שנים, שיש בו חשד להסתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז העורך-דין שלו אומר: אבל עברו שמונה שנים מאז, והמשטרה לא מצאה אפילו סעיף אחד בחשד על מה שהוא עשה אחרי התקופה הזו, אז על מה מדברים בממשלה אם המשטרה ורשויות החוק לא מצאו משהו בתוך שמונה שנים להאשים אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז על מה מדברים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על אפרטהייד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על הפחדה או על פופוליזם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו היא ראויה, היא מידתית, היא תסייע אפילו בידי השוטרים אם יהיה נוכח בבית-הדין המשמעתי של המשטרה איש ציבור שיוכל לפקח על כלל הנושאים האלה; ניתן יהיה למנות מתמחים ולא סתם שוטרים לבית-הדין, ויתרה מכך, אותו נאשם שנמצא חייב בדין משמעתי יהיה רשאי להעביר את עניינו לבית-דין רגיל כדי לדון בערעור שהוא יגיש.

מיקי לוי: אבל עליתי לכאן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לנושא אחר – נושא המטמנה שמתכננת עיריית ירושלים בין הכפר עיסאוויה לגבעה-הצרפתית.

מיקי לוי: זה כחודשיים ימים אנחנו מטפלים בנושא הזה, ואף הוזמנו אנשי עיריית ירושלים לוועדת הפנים של הכנסת.

מיקי לוי: נציגי הציבור מהגבעה-הצרפתית ועיסאוויה – ראו זה פלא, גם בימים טרופים אלה הכפר עיסאוויה והגבעה-הצרפתית, תושבי הגבעה-הצרפתית, משלבים ידיים כדי להעביר את רוע הגזירה.

מיקי לוי: מדובר במטמנה שמתוכננת לסתום ואדי שלם במשך 20 שנה.

מיקי לוי: 20 שנה ייהפכו חייהם של התושבים, הן בגבעה-הצרפתית והן בעיסאוויה, לגיהינום, וראש העיר ניר ברקת – כאילו הדבר לא נוגע לו.

מיקי לוי: ראיתי ב"דה-מרקר" שהוא כבר שם עיניו להעביר את חפציו ומיטלטליו אל רחוב בלפור 1.

מיקי לוי: לשם הוא דואג.

מיקי לוי: ענייני העיר כבר לא מעניינים אותו, רחמנא ליצלן.

מיקי לוי: אני לא מבין את העניין הזה.

מיקי לוי: וגם בעת הזו, כשהמתח גואה יום-יום, ואנחנו שומעים המלצה לא לבצע את העניין הזה של המטמנה, הנהלת עיריית ירושלים בעניינה עומדת.

מיקי לוי: גם התערבותו של יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, שמבין דבר אחד או שניים בענייני עיריית ירושלים ומצוי – הוא אמר שהנושא הזה לא ראוי.

מיקי לוי: אבל בעיריית ירושלים עסקים כרגיל.

מיקי לוי: לוועדת הפנים של הכנסת שלחו מישהו מהרווחה כדי לדון בנושא המטמנה.

מיקי לוי: יש לי כאן מכתב מהנהלת בית-החולים "הדסה הר-הצופים", שמזהירה מפני הנזק שייגרם מכל השפוכת של חומרי הבניין – איזה נזק זה יעשה לחולים עצמם ולדרכי הנשימה.

מיקי לוי: לא זאת ועוד שאמורים לקחת בימים אלה גם שטחים, להלאים שטחים מתושבי הכפר עיסאוויה לצורך העניין.

מיקי לוי: ואני שואל: זה הזמן?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: חצי דקה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים להקפיד על הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

מיקי לוי: פחות מחצי דקה.

מיקי לוי: 15 שניות.

מיקי לוי: אני מחזיק בידי סיכום מטעמו של ראש העיר מעלה-אדומים, שאומר:

מיקי לוי: תיסעו עוד 3.5–4 קילומטר, יש לי מקום ראוי להטמנת כל שפוכת הבניין.

מיקי לוי: למה צריך להרוס ואדי, להטמין את חומרי הבניין האלה במשך 20 שנה, כאשר יש מטמנה מן המוכן במישור-אדומים?

מיקי לוי: לראש העיר ירושלים ולאנשי צוותו הפתרונים.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אני – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת.

קארין אלהרר: אני כאן – – –

בצלאל סמוטריץ': אה, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': רוצה לדבר?

קארין אלהרר: לא.

בצלאל סמוטריץ': מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת?

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, אם כן, עוברים להצבעה על הצעת חוק – אה, השר המקשר מעוניין להשיב?

יריב לוין: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא מעוניין להשיב.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מבקשת גם להצביע בעד, והצבעתה תירשם בפרוטוקול.

זהבה גלאון: לא, לא, לא.

זהבה גלאון: על מה זה?

זהבה גלאון: על – – –?

בצלאל סמוטריץ': מה רוצה חברת הכנסת זנדברג?

בצלאל סמוטריץ': אה – – –

זהבה גלאון: אה, נכון.

בצלאל סמוטריץ': טוב, 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק עוברת בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3).

אריה מכלוף דרעי: סליחה – – –

בצלאל סמוטריץ': סליחה, סליחה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לוקח אחריות על עצמי.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/960); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, לבקשת שר הכלכלה, משנים קצת את הסדר, ונדון עכשיו בהצעת חוק העסקים הקטנים והבינוניים, התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק שר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: קצר מאוד.

עיסאווי פריג': קצר ולעניין.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, א.

אריה מכלוף דרעי: אני מודה לכם, באמת, על ההתחשבות.

אריה מכלוף דרעי: אני מבטיח לכם שזה יהיה קצר מאוד, ואני גם משוכנע שכל הבית יצביעו בעד הצעת החוק, כי היא הצעת חוק חיובית בעד העסקים הקטנים.

אריה מכלוף דרעי: אני אגיד ממש בקצרה: הצעת החוק מכירה בחשיבותם של העסקים הקטנים והבינוניים, מגדירה אותם, נותנת מעמד לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים כנציגה שלהם מול יתר משרדי הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: נגמרו הימים שכל רגולטור מחוקק על דעת עצמו בלי להביא בחשבון מה ההשלכות על העסקים הקטנים והבינוניים.

אריה מכלוף דרעי: לכן, הצעת החוק הזו מסמיכה את הסוכנות לפעול לרווחת העסקים הקטנים בדרכים האלה: לייעץ למשרדי ממשלה המקיימים תוכניות סיוע לעסקים קטנים; לבחון את מידת ההכבדה של הרגולציה על עסקים קטנים; להקים מאגר נתונים פומבי, שיספק מידע על מצבם של העסקים הקטנים והבינוניים; לשמש נציבות לפניות הציבור עבור העסקים הקטנים והבינוניים, שתהיה להם כתובת; לערוך מחקרים בתחום העסקים הקטנים והבינוניים; ליזום באמצעות השר הצעות לחקיקה והצעות להחלטת ממשלה; לייצג את הממשלה בארגונים בין-לאומיים; לייעץ ולסייע בגיבוש מדיניות ממשלתית.

אריה מכלוף דרעי: אני מודע לכך שבהצעת החוק, כפי שאני מביא לכם, חסרים עוד דברים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: אני אשמח שבוועדת הכלכלה של הכנסת, שתכין את הצעת החוק הזו – כל רעיון מבורך יתקבל, וביחד עם חברי הכנסת, חברי ועדת הכלכלה, נוכל להביא חוק טוב לראשונה בתולדות המדינה.

אריה מכלוף דרעי: פעם ראשונה שלעסקים הקטנים והבינוניים יהיה מעמד בחוק, ייצוג בחוק, ולסוכנות שנמצאת במשרד הכלכלה יהיה גם מעמד סטטוטורי, מעמד חוקי, ולא סתם איזה לוביסט או איזה מעמד של מתווך בינם לבין משרדי הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, קודם כול – לברך אותך על הצעד הזה.

איציק שמולי: זה צעד חשוב מאוד.

איציק שמולי: הרבה פעמים אנחנו פוגשים את האנשים שבאים מטעם העסקים הקטנים והבינוניים, אם בכלל הם יכולים להגיע לכנסת, כי הם לא כמו הרשתות הגדולות, לא יכולים להרשות לעצמם לשלוח מישהו מטעמם או להפסיד יום עבודה.

איציק שמולי: ולכן, טוב שאתה גילית רגישות מיוחדת בעניין.

איציק שמולי: אני לא אאריך, אני רק אבקש: העניין של עסקים קטנים ובינוניים, הבעיה המרכזית היא, כמובן, לא רק המעמד מול הממשלה ולא רק ההסדרה.

איציק שמולי: מובן שהפעולות שאתם עושים הן פעולות מבורכות, ואנחנו כמובן תומכים בהצעת החוק, אבל הנקודה המרכזית היא התקציב, זה האשראי שחסר; זה פעולות אלמנטריות מול הרגולטור, שלא תמיד רואה בחשבון או לנגד העיניים את בעל המכולת או את ההוא עם העסק הקטן במרכז העיר.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר; חבר הכנסת דב חנין – מוותר; איזו נדיבות היום פה באופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': אני אבוא לנהל פה כל יום את הדיונים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חברת הכנסת תמר זנדברג – גם מוותרת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר מבקש להשיב?

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק העסקים הקטנים והבינוניים, התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': נשחרר את שר הכלכלה לדיוניו החשובים.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העסקים הקטנים והבינוניים, התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שר הכלכלה, אנחנו נאחל לך שתצליח בכל דיוניך כמו שהצלחת עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': 27 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אני קובע שהצעת החוק עברה, והיא עוברת כרגע לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/961); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק השר המקשר בין הממשלה לכנסת יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, קודם הופעתי כאן כשר המקשר, אחר כך במקום השר לביטחון פנים; עכשיו במקום שר התקשורת.

בצלאל סמוטריץ': איכשהו יש לי תחושה שעם ההצעה הזאת אתה קצת פחות שלם מאשר עם ההצעות הקודמות – – –

יריב לוין: אני מקווה שאני – – –

חיים ילין: פעם היו מכשירים כאלה מולטי-סיסטם.

חיים ילין: אתה מכיר אותם?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אני אומר, אני מקווה שאני עוד עוקב כמו שצריך אחרי האירועים.

עיסאווי פריג': לפי איך שאתה מציג את זה, יש לך ספקות עדיין.

יריב לוין: לא, חכה.

יריב לוין: ההצעות הבעייתיות עוד יבואו.

יריב לוין: אני עוד לא סיימתי להיום.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג את הצעת חוק השירות הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3) – – –

בצלאל סמוטריץ': השידור הציבורי.

בצלאל סמוטריץ': לא השירות הציבורי, השידור.

יריב לוין: השידור.

יריב לוין: השידור.

יריב לוין: אמרתי השירות?

יריב לוין: סליחה.

יריב לוין: – – – השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015.

יריב לוין: ב-3 בספטמבר 2015 התקבל בכנסת תיקון מס' 2 לחוק השידור הציבורי.

יריב לוין: במהלך ההצבעה בקריאה השנייה על התיקון התקבלה הסתייגות, ונוספה לסעיף 113(ב) לחוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014, פסקה (5) הקובעת לאמור: "בשידורי הרשות יש להימנע מחד-צדדיות, ממשפט קדום, מהבעת דעה אישית, ממתן ציונים והדבקת תגים, מהעלמת עובדות או מהטמעתן באורח סלקטיבי שלא לפי ערכן החדשותי".

יריב לוין: אין חולק כי יש חשיבות לכללי אתיקה עיתונאית, אולם הממשלה סבורה שנכון להותיר את עיצובם לרשות השידור, בפרט נוכח העובדה שגם ככה אנחנו נמצאים בתהליך של חקיקה שהיא זמנית ועתידה להשתנות בקרוב.

יריב לוין: לכן מוצע למחוק את פסקה (5) האמורה, ולכך אני מבקש, כמובן, את אישור הכנסת בקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר המקשר יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים – מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מוחקים?

בצלאל סמוטריץ': מוחקים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – – –

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא – – –

בצלאל סמוטריץ': אחרי הדיון, אומרים לי פה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': המזכירה אומרת שעכשיו.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2137/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסי יונה יבוא לנמק לנו את הצעת החוק הפרטית המוצמדת להצעת החוק הממשלתית.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן יתקיים הדיון.

בצלאל סמוטריץ': יש לך שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': יש לי תחושה שאתה תעשה את זה בהרבה פחות.

יוסי יונה: שלוש?

יוסי יונה: טוב.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שר השיכון, הביטו, אנחנו, אתם יודעים, כפי שקרה, אני חבר בוועדה שתפקידה היה להכין את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

יוסי יונה: ואז, באישון לילה, חברנו אייכלר כאן הביא הסתייגות.

יוסי יונה: וכך, באיזה מעין מחטף נוסף על החוק הזה מה שאנחנו מכנים סעיף ההשתקה.

יוסי יונה: אנחנו, בוודאי, אף שהיה ניסיון למחטף, או נעשה מחטף, אנחנו התנגדנו לתוספת הזאת.

יוסי יונה: אבל למרות ההתנגדות שלנו התוספת עברה והפכה להיות חלק מהחוק הזה.

יוסי יונה: התבשרנו ושמחנו לשמוע שראש הממשלה עצמו הסתייג מהתוספת הזו, וביקש להעביר החלטה בממשלה, בוועדת השרים בפעם הקודמת; ביקש להביא להסכמתה של הממשלה לביטול סעיף ההשתקה, אך בפעם הקודמת הדבר לא עלה בידו.

יוסי יונה: והנה, הפעם צלח לו הדבר.

יוסי יונה: הוא עמד בלחץ של שריו והביא להסכמתה של הממשלה לבטל את הסעיף הזה, או להביא אותו לכנסת לביטולו.

יוסי יונה: עכשיו, ודאי שאנחנו מצטרפים, או הצטרפנו, להצעה הזאת, כי אנחנו מברכים על ביטול הסעיף הזה, שאנחנו מכנים סעיף ההשתקה, אבל אני רוצה גם לנצל את ההזדמנות ולומר: אומנם אנחנו מברכים על ביטול הסעיף הזה, אבל שיהיה מאוד ברור – אנחנו לא מאוד מאושרים מהחוק עצמו, שעבר, כי הדמוקרטיה רצתה חוק אחר; הדמוקרטיה רצתה חוק שיגן עליה מפני המעורבות של פוליטיקאים.

יוסי יונה: הדמוקרטיה רצתה חוק שייצור חומה בצורה בין הדרג המקצועי לבין הדרג הפוליטי, והדמוקרטיה, במקרה הזה, כשלה, כי לא הצלחנו ליצור את החומה הבצורה בין הדרג הפוליטי לבין הדרג המקצועי.

יוסי יונה: מה גם שאנחנו חשים בסכנה שמה שהממשלה הולכת למעשה – להרוג את השידור הציבורי, משום שידוע לכולנו, אדוני היושב-ראש, שרשות השידור הציבורי החדש הישראלי לא תקום בתאריך היעד, והנה, בו בזמן הממשלה מבצעת הוצאה להורג, הלכה למעשה, של החוק הקיים.

יוסי יונה: אם תרשה לי – עוד דקה או שתיים.

בצלאל סמוטריץ': לא, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים להקפיד על הזמנים.

מיכל רוזין: – – – תן לו.

בצלאל סמוטריץ': על חשבונכם?

מיכל רוזין: תן לו.

בצלאל סמוטריץ': ואללה, על חשבונכם.

בצלאל סמוטריץ': קיבלת.

יוסי יונה: תודה לך, אדוני היושב-ראש, על ההתחשבות.

בצלאל סמוטריץ': לא, תודה להם.

בצלאל סמוטריץ': לא תודה לי.

יוסי יונה: תודה לכן, חברותי לאופוזיציה.

יוסי יונה: אם כן, זה לא מה שהדמוקרטיה רצתה.

יוסי יונה: הדמוקרטיה נכשלה.

יוסי יונה: אני פונה אל אדוני ראש הממשלה ואומר לו: הדמוקרטיה נכשלה, כי היא לא הצליחה לבנות את החומה הבצורה הזאת בין הדרג הפוליטי לדרג המקצועי.

יוסי יונה: הדמוקרטיה רצתה שמנכ"ל השידור הציבורי או מנכ"ל רשות השידור הישראלי ימונה על-ידי ועדת איתור, ולא על-ידי הדרג הפוליטי.

יוסי יונה: הדמוקרטיה נכשלה, משום שהיא רצתה שעיתונאי רשות השידור ימונו על-ידי ועדה ציבורית נטולת פניות, אבל בסופו של דבר הם ממונים על-ידי המנכ"ל הזמני שמינה ראש הממשלה, וכולנו יודעים, אדוני היושב-ראש, לתשומת לבך, שהזמני הופך להיות בדרך כלל לקבוע.

יוסי יונה: הנה, גם הרדיו שהיה הלב הפועם של רשות השידור נמצא בסכנת הכחדה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אומנם סעיף ההשתקה עומד להתבטל, אבל כולנו יודעים שהרוח הרעה שהביאה אותו עדיין מנשבת בין כותלי הבניין.

יוסי יונה: אני שומע על תוכניות רדיו מבוטלות, על שידורים חוזרים, על מצוקת כוח-אדם איומה ועל תחלואים כאלה ואחרים.

יוסי יונה: הדמוקרטיה רצתה, אדוני היושב-ראש, עיתונאות נשכנית במיטבה, בלי שחרב הפיטורים תהיה מונחת על צווארם של אלה האמונים עליה.

יוסי יונה: את סעיף ההשתקה, אדוני ראש הממשלה – שלא נמצא אתנו – אתה מבקש לבטל, אבל את הסעיף המאפשר פיטורים של כלל העובדים ברשות הקיימת אתה מתעקש להשאיר.

יוסי יונה: כידוע, סעיף ההשתקה אושר במחטף כאן, במליאה, באישון לילה, לאחר שחברי נחמן שי, אני וחברים נוספים סיכלנו את הכנסתו לחוק השידור הציבורי בדיוני הוועדה.

יוסי יונה: אנו מברכים על ביטול הסעיף, אך מודיעים כי נמשיך לפעול ככל יכולתנו, אדוני היושב-ראש, לסיכול הניסיונות לפגוע בשידור הציבורי ולהשפיע על התקשורת בישראל.

יוסי יונה: זה מה שהדמוקרטיה רוצה, זה תפקיד התקשורת והשידור הציבורי – להיות כלב השמירה של הדמוקרטיה, ואני חש שקיימת סכנה ממשית שכלב השמירה הולך להיפגע אנושות.

יוסי יונה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים, עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג'?

עיסאווי פריג': אני, למען האמת, בעד חוק ההשתקה – נגד חוק ההשתקה – בגלל זה אני שותק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני, על המחווה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר, בוודאי לאדוני יש מה להחכים אותנו בעניינה של הצעת החוק הזאת.

עיסאווי פריג': אייכלר, לאן אתה הולך?

עיסאווי פריג': אני ויתרתי על הזכות, אייכלר.

קריאה: הוא רוצה להחזיר את הסעיף.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת – חבר הכנסת פריג', שמעתי שיש חוק ההשתקה, באתי לדבר בשם המושתקים.

קריאות: אוה.

ישראל אייכלר: 60–70 שנה משתיקים את קולנו ברוב כלי התקשורת במדינת ישראל, ובעיקר בתקשורת הציבורית.

עליזה לביא: אותך אפשר להשתיק?

ישראל אייכלר: עצם העובדה שאת יודעת שאני מהבודדים שמופיעים מפעם לפעם מראה כמה קולו של הציבור הגדול שלנו מושתק ולא נשמע.

ישראל אייכלר: אבל עצם הקריאה לחוק הזה "חוק ההשתקה" – כשהייתי ילד סיפרו לי שהיו פעם שוטרים שחיפשו גנבים, וכל הציבור רץ רץ לחפש את הגנב.

ישראל אייכלר: הלך הגנב והכניס את הכדור – הוא גנב כדור – לכיס של השוטר, והתחיל לרוץ עם כולם: תִפסו את הגנב, תִפסו את הגנב.

ישראל אייכלר: הם מדברים על חוק ההשתקה כאשר כל החוק הזה היה אמור למנוע השתקה?

ישראל אייכלר: אז בואו נדבר על עצם העניין.

עיסאווי פריג': יש לי שאלה: כשהגשת את זה בהסתייגות, מי היה מאחוריך?

עיסאווי פריג': מי אמר לך לעשות את זה?

ישראל אייכלר: אני אמרתי להם לעשות את זה.

ישראל אייכלר: הציבור שלי זועק געוואלד שנים רבות, לעשות פעם אחת שתהיה הגינות בתקשורת, שלא תהיה חד-צדדיות, שלא תהיה העלמת עובדות.

ישראל אייכלר: אתה יודע שהציבור לא יודע מה כתוב שם – "בשידורי הרשות יש להימנע מחד-צדדיות, ממשפט קדום, ממתן ציונים, מהדבקת תגים, מהעלמת עובדות או מהתאמתן באורח סלקטיבי, שלא לפי העיקרון החדשותי".

ישראל אייכלר: רבותי, שימו לב, מדובר במשפט שמצוטט ממסמך האתיקה של רשות השידור, שכתב העיתונאי נקדימון רוגל על בסיס כללי האתיקה של ה-BBC.

ישראל אייכלר: ואני דווקא הסכמתי שכן תהיה דעה אישית, כי אנחנו היום בדור אחר, אבל שיהיה גילוי נאות – שכל שדרן ושדרנית, פרשן ופרשנית שבאים לדבר יגלו בגילוי נאות מהי עמדתם הבסיסית ולפי מה הם מפרשים דבריהם, ולא לבוא בשם האובייקטיביות.

ישראל אייכלר: עמד פה חבר הכנסת יוסי יונה, שאני מאוד מעריך אותו, דיבר בשם – הדמוקרטיה רוצה, הדמוקרטיה רוצה, ואני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת יוסי יונה: מתי נפגשת עם הדמוקרטיה ושמעת מה היא רוצה?

ישראל אייכלר: הדמוקרטיה שלי רוצה משהו אחר לגמרי, ודיברתי אתה באותו יום שאתה דיברת אתה.

ישראל אייכלר: אז איך אתה אומר לי מה הדמוקרטיה רצתה?

יוסי יונה: חבר הכנסת אייכלר, יש לנו דיאלוג מאוד עמוק עם הדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יונה, איפה אתה?

יוסי יונה: אני פה.

ישראל אייכלר: אז בוא אני – אתה יודע שהייתה פעם דמוקרטיה עממית סובייטית שייצגה את מועצות הפועלים במשך 70 שנה ונקראה דמוקרטיה?

יוסי יונה: נכון, והיא לא רצתה תקשורת נשכנית.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת יונה, ולכל החברים: יש דברים אלמנטריים שבאמת לא צריך חוק בשבילם.

ישראל אייכלר: במדינה מתוקנת מקפידים עליהם, הדברים שמניתי קודם:

ישראל אייכלר: נגד חד-צדדיות ונגד השתקה, משפטים קדומים, הדבקת תגים על ציבורים, העלמת עובדות, התאמתן באורח סלקטיבי – –

עיסאווי פריג': אל תצביע בעד.

ישראל אייכלר: – – אלה דברים כל כך פשוטים, שרוב העיתונאים – ואני רוצה לומר את זה כעיתונאי – מקפידים עליהם.

ישראל אייכלר: חשבתי שכללי האתיקה הם דברים מובנים מאליהם, לא זקוקים לחוק.

ישראל אייכלר: כמו שאמרתי, רוב העיתונאים שאני מכיר הם בעלי דעה ברורה, והם מבטאים אותה, אבל הם שומרים על הגינות אנושית ואתיקה עיתונאית וגילוי נאות.

ישראל אייכלר: הם אומרים: זו דעתי.

ישראל אייכלר: כשאני הופעתי בתקשורת כולם ידעו מה דעתי, ואני הערכתי אנשים שהייתה להם דעה הפוכה, כשהם אמרו בגלוי מה דעתם והם לא באו לי בשם ערכים אובייקטיביים כלשהם.

ישראל אייכלר: הבעיה היא שאותם עיתונאים הגונים לא כל כך בולטים בזירה התקשורתית במלחמה שבעיקר מעניינת אותי כנציג ציבור דתי וחרדי – בענייני דת ומדינה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ישתדל לסיים בבקשה.

ישראל אייכלר: אני כבר לקראת סיום, אדוני.

ישראל אייכלר: אני פה הרי הנאשם המרכזי, אז אני רוצה את זכות הדיבור.

בצלאל סמוטריץ': ולכן אני מאריך.

ישראל אייכלר: מי שבולטת במאבק הזה היא דווקא אותה כנופיה שמשתיקה את קולה של היהדות – משום מה קוראים להם "שמאלנים", אבל אני חושב שזה לא מתחלק רק בין שמאלנים לימנים, כי גדולי המסיתים נגד החרדים היו דווקא כמה עיתונאים שהיו רחוקים מן השמאל; ולא רק שלא נותנים פתחון-פה לציבור החרדי, אלא מסיתים את ההמון נגד החרדים והמתנחלים, כל אחד בתורו.

ישראל אייכלר: אגב, יש לנו תורנות עם המתנחלים – פעם אנחנו פעם הם.

ישראל אייכלר: השבוע היה סקר שצריך להפחיד אותנו – לפני שבועיים – הם הצליחו להפוך שליש מבני עמנו לאויבים מוצהרים שאומרים מפורשות שהם שונאים חרדים – בסקר שהתפרסם השבוע.

עיסאווי פריג': – – –

איציק שמולי: הם אומרים את זה גם על שמאלנים.

ישראל אייכלר: גם על שמאלנים, זה נכון.

ישראל אייכלר: אבל מי מסית את כל ההסתה הזאת?

ישראל אייכלר: אני משוכנע שרוב שונאי החרדים לא מכירים אדם חרדי אלא מתוך התקשורת.

ישראל אייכלר: ולכל אחד מהם יש איזה חרדי שהם מכירים, והם אומרים לו: אם כולם היו כמוך – אה, הכול היה אחרת.

ישראל אייכלר: כי הם לא מכירים את האחרים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כי אני לא רוצה להאריך – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

ישראל אייכלר: – – כי אני רוצה לקצר, היה לי פה משהו לגבי העניין של הפוליטיקאים והעיתונאים.

ישראל אייכלר: היה פה מישהו שאמר אתמול שהפוליטיקאים מסוכנים, ואני אומר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אייכלר, אתה רשום לדיון גם בחוק הבא.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מציע שתגיד משפט סיום, ובחוק הבא תמשיך.

ישראל אייכלר: לא, לא.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים, אדוני, אני כבר מסיים.

קארין אלהרר: – – –

ישראל אייכלר: אני אומר שאבוי לעם – אני מסיים – אבוי לעם – – –

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, יש – – –

ישראל אייכלר: סליחה, כשאתם מדברים ארוך – –

בצלאל סמוטריץ': גם לחבר – מחילה.

ישראל אייכלר: – – ואני רואה את השעון, אני אף פעם לא מעיר.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, חבר הכנסת אייכלר, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אלהרר, אני מבקש להסביר.

ישראל אייכלר: אם לא תיתנו לי – קודם כול, אני מנצל את הזמן שהם הפריעו לי בקריאות ביניים.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים להשתיק אותך.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להסביר.

בצלאל סמוטריץ': אכן, מאחר שחבר הכנסת יונה ביקש וקיבל עוד שתיים-שלוש דקות מעבר לזמן והציג עמדה אחת, חבר הכנסת אייכלר יציג – אז גם הוא קיבל עוד שתי דקות – – –

קארין אלהרר: – – –

ישראל אייכלר: אני רוצה נטו, חוץ מההפרעות שלכם, טוב?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, חבר הכנסת אייכלר, משפט סיכום.

ישראל אייכלר: אז עכשיו אל תפריעו ותנו לי לסיים.

ישראל אייכלר: אבוי לעם שרק הסכין הפלסטינית מאחדת אותו – –

יוסי יונה: הרב אייכלר, אנחנו בשם הדמוקרטיה – – –

ישראל אייכלר: – – ומי שמציג את תורת ישראל ואת לומדיה ושומריה כדת גזענית, פרימיטיבית ופאשיסטית, גורם לכך שיש כל כך הרבה שנאה.

ישראל אייכלר: ולסיום, אדוני, לגבי ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: אין עוד אדם שמושמץ במדינה כמו ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: מסיתים נגדו ונגד משפחתו יותר מכל אחד אחר, ועושים זאת מפני שהם יודעים שהוא חושש מזה, הם יודעים שהוא ייכנע להסתה הזאת.

ישראל אייכלר: ולכן אני מצטער שראש הממשלה נבהל ונכנע לאלה שרוצים להמשיך להסית את העם לשנאה, לאיבה, למלחמה בין יהודים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ישראל אייכלר: הבוחרים של הליכוד והקואליציה הוכיחו שהעם נגד תקשורת עוינת לתורת ישראל ולארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אני בטוח שהעיתונאים ההגונים יגברו וכללי האתיקה האלה יהיו מחויבי המציאות – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ישראל אייכלר: – – ולא תהיה חד-צדדיות, ויהיה גילוי נאות לכל מי שמביע דעה בתקשורת.

ישראל אייכלר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אני בכל זאת אבקש מאדוני להשתדל להתכנס אל תוך מנת הזמן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, לא צריך לבקש, אעמוד בזמן, אהיה קצר וברור.

דב חנין: הוויכוח שלנו, חבר הכנסת אייכלר, איננו אתך.

דב חנין: אני כמוך מתקומם כאשר יש הסתה נגד הציבור החרדי וכאשר יש הסתה נגד הציבור הערבי וכאשר יש הסתה נגד כל ציבור.

דב חנין: הוויכוח איננו אתך; הוויכוח שלנו הוא עם הממשלה, הוויכוח שלנו הוא עם ראש הממשלה.

דב חנין: ראש הממשלה, יש לו שיטה בענייני תקשורת: מכניס המון עזים לחדר, מוציא עז אחת.

דב חנין: עכשיו הוא מוציא עז, וכולם יגידו: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

דב חנין: ראש הממשלה הזה מסוכן לתקשורת, כי ראש הממשלה הזה מסוכן לדמוקרטיה.

דב חנין: בלי תקשורת חופשית לא תהיה דמוקרטיה, ובלי דמוקרטיה אנה אנחנו באים.

דב חנין: אנחנו תומכים בחוק מתוך התנגדות לראש הממשלה ולשיטתו ולפגיעות שלו בתקשורת.

דב חנין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי.

קארין אלהרר: טיבי, לא צריך, לא צריך, נו.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

קארין אלהרר: מי משתיק אותך, טיבי?

אחמד טיבי: האמת היא שאם אני רוצה למתוח ביקורת על השתקות, הפעם זה לא יהיה על יהודים.

אחמד טיבי: יש אמצעי תקשורת ערביים בארץ שמתנהגים אל חברי הכנסת כמו שחלק מחברי מרכז הליכוד מתנהגים אל חברי הכנסת שלהם, חושבים שאנחנו צריכים להיות ת"פ שלהם.

אחמד טיבי: אז לי קוראים אחמד טיבי, אני לא ת"פ של אף אחד.

אחמד טיבי: ואם יש רדיו – – –

אורן אסף חזן: רק של הרשות.

אורן אסף חזן: אתה ת"פ של הרשות.

אחמד טיבי: תבלום – תנצור את לשונך כשאני מדבר.

אורן אסף חזן: ת"פ של הרשות אתה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, לא בעמידה בבקשה.

אורן אסף חזן: קיבלתי את הערתך.

אחמד טיבי: – – – ורדיו ששייך לרשות השנייה, גם אם הוא ממומן על-ידי אנשים פרטיים בצורה מסחרית, הוא רדיו של הרשות השנייה, הוא רדיו ציבורי.

אחמד טיבי: והכללים שם צריכים להיות כללים ציבוריים.

אחמד טיבי: לכן אני תוהה אם לא הגיע הזמן למשל ליזום הצעת חוק, אנחנו כבר מגששים, למתן רישיון רדיו נוסף בערבית באזור המשולש או לפתוח את המכרזים.

אורן אסף חזן: שתהיה לך עוד במה להסתה?

אחמד טיבי: את המכרזים.

אורן אסף חזן: עוד במה להסתה?

אורן אסף חזן: לא מספיק לכם?

אחמד טיבי: תירגע, תירגע.

אורן אסף חזן: לזרוע ארס ורעל.

אחמד טיבי: ולכן אני כאן לומר – –

אורן אסף חזן: כמה שנאה, כמה?

אחמד טיבי: – – שיש כללים בשידור ציבורי שצריך לכבד, גם אם חבר הכנסת לא עושה כראות עיניו של בעל התחנה – הדברים האלה ברורים – –

אורן אסף חזן: אתה עושה כראות עיניהם של תחנות ה"חמאס".

אחמד טיבי: – – וגם אם חברי כנסת אמיצים של הרשימה המשותפת לא מצביעים – –

אורן אסף חזן: תגיד לי, טיבי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: – – כמו חברי הכנסת מהליכוד, שנוהרים אל המליאה בכל פעם שבעל אינטרס שלהם מבקש או נותן להם הנחיות איך להצביע.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה להבין לאן אתה נואם – – –

אחמד טיבי: הגיע הזמן שכל אחד ידע את מקומו, וצניעות לא תזיק לאף אחד.

אחמד טיבי: ואני בהחלט, יחד עם כמה חברים שלי, שוקל לפנות לשר התקשורת לפתוח מכרזים, לאפשר יותר תחנות אזוריות, יותר פלורליזם, ומתן אפשרות למרחב רחב יותר של כיסוי דעות בצורה דמוקרטית.

אחמד טיבי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: איזה תזמון.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: אני מתנצל, כבוד היושב-ראש, ידידי היקר, חברותי, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה – הנה, הוא כבר ממהר לברוח החוצה, חבר הכנסת טיבי.

אורן אסף חזן: כל פעם אותו סיפור.

אורן אסף חזן: מתקשה להתמודד עם המציאות, מתקשה להתמודד עם האמת, שם נעלי ריצה וטס החוצה.

אורן אסף חזן: תראו, אם אני מתעסק לרגע בחוק – לפני שאענה על שאלתך, יקירתי, לפני שאענה על שאלתך – אם אני מתעסק בעניין החוק – תגידו, אנחנו השתגענו?

אורן אסף חזן: אנחנו איבדנו כל כיוון?

אורן אסף חזן: העיתונאים הם מעל כולנו?

אורן אסף חזן: כאילו יש מציאות היום – אם פעם היה עקרון הפרדת רשויות: שופטת, מחוקקת, מבצעת, היום יש לנו גם – – –

יוסי יונה: אורן, אבל ראש הממשלה נגד צווי השתקה.

אורן אסף חזן: אדוני, בוא, תלמד.

אורן אסף חזן: אתה חדש פה, בוא תלמד לא להפריע.

יוסי יונה: אתה ותיק.

אורן אסף חזן: אני מבקש.

אורן אסף חזן: היום, אם היה לנו פעם באמת עקרון שלוש הרשויות: שופטת, מבצעת, מחוקקת – היום יש לנו חמש רשויות: נוספה לה גם הרשות הרביעית – הפרקליטות ובג"ץ, והרשות החמישית – התקשורת, שהיא מעל הכול, בראש הפירמידה.

אורן אסף חזן: אם מאסלו היה היום הולך בינינו, הוא היה אומר שהצורך בביטחון הוא לא הכי גדול, אלא הצורך בחופש הביטוי של אותם עיתונאים שמנצלים את הבמה, את התום והתמימות, כדי להפיץ משנה שגם פוגעת.

אורן אסף חזן: חברים, ממה אנחנו כל כך מפחדים?

אורן אסף חזן: עשה טוב, ואני מצדיע לחבר הכנסת אייכלר, שבחר להכניס את הדבר הזה לתוך החוק.

אורן אסף חזן: אני חושב שאנחנו שוגים כשאנחנו מוציאים אותו.

אורן אסף חזן: הרי אם כללי אתיקה הם כאלה חשובים, ואם אותם עיתונאים תמיד מכבדים אותם, אז ממה החשש?

אורן אסף חזן: מה הפחד?

אורן אסף חזן: אני עומד – אתם יודעים, נאמר עלי בתקשורת – – –

עיסאווי פריג': אתה בעד או נגד?

אורן אסף חזן: נאמר עלי בתקשורת, היה עלי איזה סיפור או שניים, לא הרבה.

אורן אסף חזן: ואני הייתי צריך להיות הראשון שנלחם ונאבק, ראשית, בחוק רשות השידור – לפגוע בעיתונאים, לפגוע באנשי התקשורת.

עיסאווי פריג': אתה בעד או נגד ראש הממשלה?

אורן אסף חזן: אני – איך שאלה אותי חברת הכנסת גלאון לא מזמן?

אורן אסף חזן: – אגב, היא עדיין ראויה לתואר חברת כנסת.

אורן אסף חזן: היא בדרך לאבד אותו, אבל זה כבר סיפור אחר.

אורן אסף חזן: איך היא אמרה לי: למה אתה לא תובע?

אורן אסף חזן: אז אמרתי לה: תבעתי.

אורן אסף חזן: לא בטי"ת, חברים, בבית-משפט.

אורן אסף חזן: ולמה?

אורן אסף חזן: כי אותם עיתונאים, או במקרה הזה עיתונאי ספציפי, מנצלים את אותה במה, תוך כדי רמיסה ברורה של כללי אתיקה, של כבוד, של נאמנות לחובת הדיווח האמין לציבור, בשביל לפגוע, בשביל לקדם.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו לא כאן כדי לדבר עלי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, לקראת סיום, בבקשה.

אורן אסף חזן: אנחנו כאן – ובמשפט אחד אסכם ואומר שהייתי שמח, חברותי וחברי חברי הכנסת – חברי האופוזיציה, במקרה הזה – אם הייתם נלחמים באותה רמה ומידה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לטובתם של העיתונאים באמתלה של חופש ביטוי וחופש עיתונות – את אותה מלחמה, אולי חצי ממנה – בשביל לחסל ולפגוע בתשתיות התקשורת הזדונית של הפלסטינים, בתשתיות התקשורת הזדונית של ה"חמאס", שרק מפיצים ארס, מדון ושנאה, אולי – – –

עיסאווי פריג': אתה מדבר על טלוויזיה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה.

אורן אסף חזן: פריג', אתה, מרוב הפרעות כבר לא נשאר לך שיער על הראש.

אורן אסף חזן: בוא, תן לי לדבר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, משפט סיכום.

אורן אסף חזן: ברשותך, משפט סיכום.

אורן אסף חזן: פשוט מפריעים לי.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה פותח נושא חדש.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום בבקשה.

אורן אסף חזן: אני אסכם, אני רק אומר:

אורן אסף חזן: אני מבקש – – –

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', אנחנו רוצים לתת לחבר הכנסת חזן לסיים.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': נחמן, אתה רשום.

אורן אסף חזן: אני אומר עוד פעם: אני חושב – ומותר לי, אני אגלה לכם סוד, מותר לנו גם לחשוב לפעמים, וגם לחלוק על דעות אחרים – אני חושב שהיה צריך להשאיר את הדבר הזה בחוק, יכול מאוד להיות שצריך לבחון איך כן להחזיר אותו בצורה כזאת או אחרת, אבל אני קורא לכם פעם אחר פעם: תהיו אמיצים, ובאותה נחישות שבה אתם נלחמים – ברשותך, במשפט – על הדברים האלה, תילחמו נגד אותה הסתה של אלה – – –

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה, חבר הכנסת חזן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי, שינמק – יחתום את הדיון בנימוק הצעתו הפרטית הצמודה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': להשתדל לעמוד בזמנים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק השידור הציבורי היא הצעה ראויה – מלבד, כמובן, אותו סעיף שנכנס בחטף לתוך חיינו והוסר, וטוב שכך; חוק ההשתקה, שזכה גם לכינוי ולכבוד מפוקפק.

מיקי לוי: חוק ההשתקה הוא חוק סתימת הפיות שעבר מן העולם, וטוב שכך.

מיקי לוי: אני, אדוני, עליתי מכיוון שלא סיימתי את דברי בפעם הקודמת ונאלצתי לרדת כי זמני תם, ועליתי פעם נוספת כדי לדבר על המטמנה המתוכננת בין הגבעה-הצרפתית – ואני לא אעזוב, אני וכמה חברי כנסת לא נעזוב את הנושא הזה; יש כאן פגיעה ב-30,000 איש, תושבי הגבעה-הצרפתית, תושבי הכפר עיסאוויה, בית-החולים "הדסה הר-הצופים".

מיקי לוי: אנחנו לא ניתן לראש העיר – שישמע אותי טוב טוב – לקיים את העניין הזה.

מיקי לוי: בדעתי להמשיך להילחם בנושא הזה, לטובת האזרחים.

מיקי לוי: סוכם עם יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, חבר הכנסת דודו אמסלם, אשר הודיע כי הוועדה שלחה מכתב – ועדת הפנים של הכנסת שלחה מכתב לוועדה המחוזית בדרישה חד-משמעית לעצור מייד את כל המהלכים להמשך בניית המטמנה הזאת.

מיקי לוי: מכאן אני מבקש, ברשותך, לשלוח מסר לראש העיר ירושלים: שנה את דעתך, לא מאוחר.

מיקי לוי: אם אתה רוצה – אם אתה לא מסוגל לדאוג לתושבי הגבעה-הצרפתית, איך, כשתגיע לרחוב קפלן 1, אם תגיע, תדאג לכל תושבי מדינת ישראל?

מיקי לוי: שנה את דעתך.

מיקי לוי: אנו חברי הכנסת נעשה את כל אשר לאל ידנו למנוע את הקמת המטמנה.

מיקי לוי: זו החלטה רעה מאוד, ויש להעבירה מן העולם.

מיקי לוי: יש פתרון: העבר את המטמנה למעלה-אדומים.

מיקי לוי: ראש העיר של מעלה-אדומים הביע את הסכמתו לקבל את אותם שפכים או חומרי בניין, לבצע מיחזור שלהם, לעשות בהם שימוש חוזר.

מיקי לוי: תדאג לתושבי הגבעה-הצרפתית, תדאג לבית-החולים "הדסה הר-הצופים", ותדאג גם לתושבי עיסאוויה.

מיקי לוי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': מה הקשר בין המטמנה ובין – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: מכיוון שאתה – חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מכיוון שאתה ותיק ממני – אבל אם אתה פותח במשפט אחד ומתייחס לנושא המדובר, אתה יכול לדבר אפילו על הריח הצהוב, על-פי התקנון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי, גם על ההבהרה האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אחרון הדוברים בדיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני המזכיר, יש לנו פה שר?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני שמח על התיקון.

נחמן שי: עדיף להודות בטעות מאשר להשאיר אותה לחלוטין, לנצח, בספר החוקים.

נחמן שי: מובן שתיקון – חוק רע מוליד תיקונים רעים.

נחמן שי: אינני שותף, לחלוטין, לדברי השבח ששמעתי פה לחוק רשות השידור החדש.

נחמן שי: נכון שרשות השידור צריכה לעבור שינויים, שינויים הם חשובים, ויש מקום לעשות את זה, אבל הדרך שבה הממשלה נהגה היא דרך שלילית, מגונה, שמחריבה את הבית החשוב הזה של היצירה הישראלית בכל תחומי העבודה העיתונאית, ובונה על איזו תוכנית עתידית שסהדי במרומים כנראה יודע אם היא בכלל תצא אי-פעם לפועל; יש לי ספקות כבדים מאוד.

נחמן שי: בינתיים הטילו צל כבד מאוד על רשות השידור, ופגעו בה מכל היבט שהוא שאפשר.

נחמן שי: אמרתי, ואני חוזר ואומר, שהערך היסודי של רשות השידור הוא העצמאות שלה, ולשם כך גם המחוקק בשעתו נתן בידיה מימון ציבורי, לא מימון ממשלתי, מימון שמאפשר לה לעבוד – לעשות את העבודה שלה – ללא מורא, ללא משוא פנים, ללא תלות בשום גורם ממשלתי, ראש הממשלה, שריו, פקידי המדינה ואחרים.

נחמן שי: זה מה שרשות השידור צריכה לעשות, בשונה מכלי תקשורת אחרים, שהם מסחריים והכנסותיהם מותנות בפרסומות או במודעות למיניהן, או במכירה.

נחמן שי: לרשות השידור – זה הקו המייחד אותה.

נחמן שי: אבל הממשלה לא רוצה רשות שידור עצמאית.

נחמן שי: לא רצתה, לא רוצה ולא תרצה, כנראה, והיא תמשיך ותעשה כל מאמץ.

נחמן שי: לכן התוספת הזאת, שבאה תוך כדי החוק, בלי שחברים הבחינו בכך, אני מודה שאני כן שמתי לב, אבל זה עבר איכשהו ככה, כמו שאנחנו אומרים, מתחת לרדאר, זה הרעיל את חוק רשות השידור אפילו יותר מהחוק המקורי, ולכן נכון עשתה הממשלה שהוציאה את זה, ולכן אני גם הצטרפתי והגשתי בעצמי הצעת חוק באותה רוח, כדי שהחוק הזה, באמת – התוספת הזאת תעוף מחוק רשות השידור.

נחמן שי: אני רוצה לומר כאן משהו נוסף, ובזה לסכם: יש אחריות כבדה לתקשורת בימים האלה.

נחמן שי: אלה ימים שהתקשורת צריכה לבדוק היטב מה היא משדרת.

נחמן שי: היא יכולה לעודד הסתה, והיא יכולה למתן אותה.

נחמן שי: היא יכולה להחריף את הרגשות עד כדי האסון שראינו אתמול בבאר-שבע, והיא יכולה לבלום את זה.

נחמן שי: מבול התמונות ששטף את התקשורת בימים האחרונים – אין לי ספק שהוא תרם לחיזיון האיום ונורא שהתרחש אתמול על רצפת התחנה המרכזית בבאר-שבע.

נחמן שי: אני לא מאשים כלי תקשורת מסוים, אבל אני קורא מפה לעורכים, לכתבים, לכל מי שיש לו תרומה בשידור, לשאול את עצמם היטב איך זה משפיע על הלכי רוח הציבור במדינת ישראל.

נחמן שי: והיום, לא פחות מאשר לממשלה ולבית הזה, לכנסת, יש לתקשורת יכולת לעצב את הלכי הרוח הציבוריים.

נחמן שי: זו אחריות כבדה מאין כמוה.

נחמן שי: אני בעד חופש עיתונות, אני בעד להראות, בעד להשמיע, בעד לתת לכל אחד את רשות הדיבור, גם בצד הוויזואלי, גם בצד המילולי, אבל אנא, אני פונה אליכם: הסתכלו מה אתם מראים, ותשאלו את עצמכם מה זה עושה לצופֶה או לצופָה הממוצעים.

נחמן שי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': למיטב זיכרוני, חבר הכנסת שי, נשיאות הכנסת אישרה היום הצעה דחופה לסדר-היום בדיוק בסוגיה הזאת, של התמונות והסרטונים שמצולמים בטלוויזיה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע עכשיו פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, נצביע על הצעת החוק הממשלתית, ומייד לאחריה – על הצעת החוק הפרטית הצמודה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ועוברת לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה, מייד, על הצעת החוק הפרטית שנדונה בדיון מוקדם: הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – ביטול סעיף), התשע"ו–2015, שכאמור, הוצמדה להצעת חוק מ/961.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – ביטול סעיף), התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזו עברה גם היא בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/962); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, בהצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, שאנחנו מבקשים להביא כאן לקריאה הראשונה, מוצע לתקן את חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן–1990, בשל כמה נושאים שנשמטו במהלך הליך החקיקה.

יריב לוין: בתיקון מס' 33 לחוק הרשות השנייה שונתה שיטת האסדרה בתחום השידורים המסחריים, כך שלא יוענקו עוד זיכיונות לשידורי טלוויזיה מסחריים ובמקומם יוענקו רישיונות.

יריב לוין: בהתאם לתיקון מס' 33 היו אמורים בעלי הזיכיון הנוכחיים בערוץ 2 ובערוץ השלישי, ערוץ 10, לעבור מאסדרה במסגרת זיכיון לאסדרה במסגרת רישיון עד ליום 1 בנובמבר 2015.

יריב לוין: פרק ב' בתיקון מס' 33 נועד להתאים באופן טכני את נוסח חוק הרשות השנייה לשיטת האסדרה החדשה ולמעבר מזיכיונות לרישיונות.

יריב לוין: יום התחילה של פרק ב' האמור נקבע ליום 1 בנובמבר 2015, הוא המועד שנקבע בתיקון מס' 33 לשינוי שיטת האסדרה והמעבר מזיכיונות לרישיונות.

יריב לוין: נוכח הארכת הזיכיונות של בעלי הזיכיון בערוץ 2 עד ליום 31 באוקטובר 2017, שנעשתה לאחר חקיקת תיקון מס' 33, ולאור ההתאמות הנדרשות בפרק ב' לתיקון מס' 33 בשל תיקוני חוק הרשות השנייה לאורך השנים, מוצע למחוק בשלב זה את פרק ב' האמור.

יריב לוין: לצד התיקון הזה, מוצע לערוך שני תיקונים בחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, שנשמטו בטעות מן התיקון העקיף לחוק התקשורת שנערך במסגרת חקיקת תיקון מס' 33.

יריב לוין: במסגרת זו מוצע להתאים את נוסח סעיפים 6ח4(1) ו-6כ2(ג)(5) לחוק התקשורת, הקובעים הוראות בנוגע לאיסור בעלויות צולבות לעניין בעלי רישיון לשידורי כבלים או בעל רישיון לשידורים לפי דרישה ולעניין מפיק חדשות עצמאי, כך שההוראות תתייחסנה גם לבעלי רישיון לשידורי טלוויזיה מכוח חוק הרשות השנייה, ולא רק לבעלי זיכיון לשידורי טלוויזיה מכוח החוק האמור.

יריב לוין: בהמשך לבקשת הממשלה, הצעת החוק קיבלה פטור מחובת הנחה על-ידי ועדת הכנסת, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו פה באווירת החשכה.

בצלאל סמוטריץ': באווירה הזו אנחנו מעודדים את חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים בחוק הזה היא חברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – איננו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג', באווירה אינטימית זו.

אורן אסף חזן: מישהו כיבה את האור, וזה לא הייתי אני.

בצלאל סמוטריץ': אווירה נעימה, מזכיר סעודה שלישית בשבת.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, חברות, אני אגיד רק שני משפטים, ואני רוצה את עזרתכם בהבנת הנקרא.

עיסאווי פריג': הרי הצעת החוק הזו באה לבטל את פרק ב' בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, פרק ב' שחוקק בשנת 2011 ואמור להיכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2015.

עיסאווי פריג': בזמנו שר התקשורת היה שר האוצר היום, כחלון, ואני רואה חברים מסיעתו.

עיסאווי פריג': בזמנו הוא הביא תיקון לחוק, שדיבר על זיכיונות.

עיסאווי פריג': עכשיו, משום מה, חתמו בהסכם הקואליציוני שר האוצר ושאר חברי הקואליציה על סעיף קואליציוני:

עיסאווי פריג': אסור לכם לפתוח את הפה בכל מה שקשור לחקיקה בתחום התקשורת, אני בעל-הבית.

עיסאווי פריג': אפילו שאתה אותו שר, בכהונתך הבאת את זה, עכשיו אתה צריך לשתוק.

עיסאווי פריג': ותמורת ההשתקה הזו, כל תיקון שאני אביא בחוק התקשורת, צריך להיות "יס-מנים".

עיסאווי פריג': אני שואל את החברים מכולנו: השר שלכם, יושב-ראש המפלגה שלכם, הביא את זה ב-2011, ועכשיו, בקלות, בלי מחשבה תחילה, מביאים לנו חוק תחת הכותרת "התאמת ההוראות הנוגעות לאיסור בעלויות צולבות".

עיסאווי פריג': הרי ברגע שמשתמשים במילים "בעלויות צולבות" כולם עומדים דום.

עיסאווי פריג': משהו לא בסדר, אנחנו צריכים להיות נגד.

עיסאווי פריג': חברים, החוק הזה והתיקון המבוקש הזה אינו ברור.

עיסאווי פריג': יש מאחוריו דברים שלבית הזה ולחברים כאן לא ידועים; יש כאן חשש שיש משהו כבד מאחורי התיקון הזה, והשתיקה של שר האוצר, שהביא את התיקון, אומרת דורשני.

עיסאווי פריג': משום כך, אדוני, אין מקום לתיקון הזה.

עיסאווי פריג': התיקון הזה מחייב בדיקה לעומק ומחייב בהירות ושקיפות, דבר שאיננו נמצא בחוק.

עיסאווי פריג': משום כך אני קורא לחברים להצביע נגד.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עלטה מסוימת משתררת על הכנסת בשעות אלה, אולי כאיזה סימבול למצבנו הכללי, ואולי כסמל למצבה של הכנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזו עוסקת בשאלה מאוד מאוד חשובה, והיא שאלת צורת התנהלותה של הטלוויזיה המסחרית בישראל.

דב חנין: המעבר מזיכיונות לרישיונות הוא לא מעבר טכני, הוא מעבר שיש לו משמעויות גדולות, יש לו גם משמעויות רגולטיביות, יש לו משמעויות כלכליות מרחיקות לכת.

דב חנין: ואני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שאני עולה לדוכן הזה מתוך עמדה של אי-אמון עמוק בראש הממשלה שמנהל היום את תחום התקשורת; אי-אמון עמוק ביכולת וברצון שלו לנהל את התחום הזה בצורה אובייקטיבית שטובת הציבור לנגד עיניה.

דב חנין: אני חושב שרב הנסתר על הגלוי בהתנהלותו של ראש הממשלה בתחום התקשורת.

דב חנין: אני חושב שהממשלה איננה מנהלת את התחום הזה בצורה ראויה, שקופה ופתוחה, אלא בצורה כוחנית, על בסיס של חשבונות פוליטיים.

דב חנין: וגם התיקון הזה בחוק, שאפשר לדבר עליו שעות אבל אפשר גם לתמצת בקצירת האומר את כל הדברים באמירות שאני אמרתי, הוא חלק מהמגמה הזאת.

דב חנין: אני קורא לכם, עמיתי חברי הכנסת, להתנגד לתיקון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אסף אורן חזן.

בצלאל סמוטריץ': אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: זה סיפור מעניין, אני נולדתי אסף, האורן נוסף אחרי זה.

מיכל בירן: באמת?

אורן אסף חזן: אם היושב-ראש ייתן לי דקה אני אספר את הסיפור הזה.

בצלאל סמוטריץ': יש לך שלוש דקות, לא דקה, תבחר מה לומר בהן.

אורן אסף חזן: לא, אל תהיה – תיתן לי דקה תוספת, תראה כמה דוברים פספסו.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

אורן אסף חזן: תן לי את 30 השניות האלה לספר.

בצלאל סמוטריץ': רגע, משהו פה לא עובד לנו גם בשעונים.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, באווירה אינטימית זו – – –

יעקב מרגי: האורות כבו בגללך.

אורן אסף חזן: לא, תשמע, זה – הפעם זה לא אני.

אורן אסף חזן: הנה, בבקשה, הופה, ויהי אור.

אורן אסף חזן: כמעט.

אורן אסף חזן: תראו, בואו נהיה רגע רציניים.

אורן אסף חזן: אני יכול לעמוד פה עכשיו ולדבר, כמו שאתם יודעים, באמת על הצעת החוק הרלוונטית, אבל אני רוצה לדבר על נושא יותר חשוב.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר – – –

עיסאווי פריג': על פלסטין?

אורן אסף חזן: לא על פלסטין, אין דבר כזה פלסטין; לא נמאס לכם?

אורן אסף חזן: פְּלַסְטִין, אתה יודע מה זה היה: פעם היו פה ערבים שבאו לחפש מעות בבוץ: פְּלַס טִין – שאני אפרשן לך?

אורן אסף חזן: ניכנס להיסטוריה?

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: תשע דקות, הסיפור על השם שלי כנראה ממש ממש מעניין – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע לפרוטוקול שגם השעון לא עובד, ולכן אנחנו – אבל אני לקחתי שעון, את השעון שלי.

אורן אסף חזן: חבר'ה, אני לא יודע אם זה באופן סימבולי, אבל איך שעליתי, באמת "ויהי אור", שלא יהיו אי-הבנות.

אורן אסף חזן: פעם קראתם "הרצל", היום מה יהיה?

אורן אסף חזן: טוב, עכשיו אפשר להתחיל?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, שוב ושוב ושוב אנחנו מוצאים את עצמנו עומדים ומתעמתים: שמאל – ימין; יש עתיד – אין עתיד, כל מיני מאבקים פנימיים, חקיקה שהיא עניינית וחשובה, אבל יש עת וזמן לכל דבר.

אורן אסף חזן: אני הייתי מאמין, והייתי רוצה להאמין, שלחברי הכנסת מהאופוזיציה, גם לך, דב חנין, שבוחר גם לצאת מהאולם, באופן מפתיע, שאכפת לכם לא פחות מהמצב של הרשות – איך אומרים בעברית?

אורן אסף חזן: "תְנֵין", הרשות התְנֵין, הרשות השנייה של הפלסטינים.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שבו שר האין-ביטחון מאפשר שימוש בתדרים ל"חמאס", לרש"פ, לארגוני טרור כאלה ואחרים, כדי לזרוע שנאה, כדי להסית לרצח יהודים, כדי לעוות מציאות.

אורן אסף חזן: הרי להם אין ארץ נהדרת, יש להם ארץ – כולנו יודעים – אה, בעצם אין להם.

אורן אסף חזן: הם קיבלו מאתנו אדמה פורייה ושרפו אותה כאילו זה הדבר הראשון עלי אדמות שצריך להעלים.

אורן אסף חזן: הם מקבלים מאתנו את כל הכלים לחיים טובים, שלווים ותקינים, אבל הם בוחרים להשתמש בהם פעם אחר פעם למטרות פגיעה והרס.

אורן אסף חזן: ואם אני מסתכל לרגע על העניין הנקודתי הזה, התקשורתי, רבות מדובר על מערכת החינוך שמלמדת – רצחת יהודי אחד, ואם רצחת עוד אחד מה קיבלת?

אורן אסף חזן: רצחת שני יהודים.

אורן אסף חזן: רבות מדובר על סרטי התדמית וההדרכה עתירי האפקטים איך לבצע פיגועים, איך לטבוח ביהודים, איך לפגוע בכמה שיותר ויותר כואב.

אורן אסף חזן: אבל פה, בבית הזה – שתיקה.

אורן אסף חזן: הרשימה הפלסטינית הקומוניסטית – אני לא יודע אם לקרוא לה מאוחדת, אני לא יודע אם היא מאוחדת או לא מאוחדת, אבל נוסף לה שם חדש, האתאיסטית, שמנצלת את אותה במה בלי שום קשר למציאות שלה עצמה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן, עיסאווי, אני רוצה לקרוא לך השכן שלי מכפר-קאסם; אני רוצה שאתה תבוא אתי יד ביד ותזעק את הזעקה הזאת.

אורן אסף חזן: אתה יודע למה?

אורן אסף חזן: כי כשרקטה נורית מעזה על-ידי בני-בליעל, יימח שמם ויאבד זכרם, היא לא מסומנת ויש בקצה שלה כותרת "אריאל", "יהודים"; כתוב עליה גם "כפר-קאסם", גם "ערבים", גם "נוצרים", וכשהיא יוצאת – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, משפט סיום בבקשה.

אורן אסף חזן: ברשותך, אני מסיים.

אורן אסף חזן: – – – וכשהיא יוצאת, היא לא יוצאת רק על-ידי אותו אחד שלחץ על המתג, היא יוצאת גם על-ידי אותו אחד שהרים את השלטר בחדר העריכה, על-ידי אותו אחד שחיבר את הפלאג של המצלמה לקיר, על-ידי אותו אחד שכתב את תסריט האימים של השדרים – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורן אסף חזן: – – ואת ההסתה הזאת, במילה אחרונה, של התקשורת הארורה והנבזית, שלא רחוקה מלהזכיר את גרמניה של שנות ה-30, אנחנו צריכים לעצור, ויפה שעה אחת קודם.

אורן אסף חזן: אני קורא לשר האין-ביטחון: קח אחריות, תוריד את השלטר, נתק את התדרים ותמנע מהציבור בישראל אסונות נוספים, מראות זוועה, ונצפה כולנו לימים טובים יותר.

אורן אסף חזן: ובסוף, חברים, תזכרו – איך אומרים לנו: יש לנו ארץ נהדרת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר המקשר מעוניין להשיב או שנעבור להצבעה?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – 6 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: בעד – 16, נגד – 6, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון לוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [מס' כ/593; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 3021.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, הצבעה על הודעת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014.

בצלאל סמוטריץ': ההודעה נמסרה ביום 27 ביולי 2015.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שאין לנו נציגים, נציגי סיעות שביקשו לנמק את ההתנגדויות, אנחנו עוברים להצבעה על ההודעה שקראתי עכשיו, של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

בצלאל סמוטריץ': מי שבעד הוא בעד החלת דין הרציפות, ומי שלא – לא.

בצלאל סמוטריץ': נא להצביע.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד הודעת הוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': בעד – 19, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': דין הרציפות הוחל על ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), התשע"ה–2014;

בצלאל סמוטריץ': [מס' כ/592, כ/575; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 3049.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק האלה – ההודעה נמסרה לכנסת ביום 28 ביולי 2015 – הצעת החוק הראשונה שהוועדה מבקשת להחיל עליה דין רציפות, הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), התשע"ה–2014, כ/592, פ/2184/19.

בצלאל סמוטריץ': לא נרשמו – – –

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז למה אתם לא רשומים?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נאפשר לחבר הכנסת דב חנין לנמק את ערעורה של הרשימה המשותפת – חד"ש, רע"ם, תע"ל, בל"ד.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע לפרוטוקול שאנחנו מנהלים פה דיון משולב, אז אני אקרא, ברשותך: הוועדה מבקשת להחיל דין רציפות גם על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 13) (היעדרות בשל מחלה קשה), התשע"ד–2014, כ/575, פ/2028/19.

בצלאל סמוטריץ': לרשות אדוני עשר דקות, מאחר שאנחנו מדברים על שתי הצעות חוק.

דב חנין: תודה לך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: הצעות החוק שאנחנו מתבקשים לאשר את דין הרציפות לגביהן הן הצעות חוק שעוסקות בתחום הבריאות, והן הצעות חוק ראויות וחשובות כשלעצמן, אבל, עמיתי חברי הכנסת, בזמן שאנחנו עוסקים פה בהצעות חוק ראויות בנושאי בריאות מתבצע מחטף מסוכן בתחום הבריאות על-ידי משרד הבריאות, תוך רמיסה ברורה של הריבונות של כנסת ישראל, ואני מתכוון להעברת הרפורמה בבריאות הנפש.

דב חנין: המילים האלה, רפורמה בבריאות הנפש, נשמעות טוב.

דב חנין: בסך הכול אנחנו מעוניינים לשפר את שירותי בריאות הנפש בישראל.

דב חנין: יש בהם אכן בעיות, יש קשיים, יש תורים, צריך לשפר את שירותי בריאות הנפש בישראל; צריך לתקצב אותם, צריך לחסל את בעיית התורים במרפאות ציבוריות של בריאות הנפש – כל הדברים האלה הם דברים ראויים וטובים, אבל לא זה מה שהממשלה בפועל מקדמת.

דב חנין: למעשה הרפורמה במערכת בריאות הנפש, שסדר הגודל הכלכלי שלה הוא 2 מיליארד שקלים – מהלך רדיקלי, בעל השפעה עצומה על אזרחי ישראל – מתנהלת ומקודמת בלי שניתנה לחברי הכנסת ההזדמנות לחוות את דעתם בנושא כריבון במדינת ישראל.

דב חנין: אני רוצה להיות יותר מדויק: האמת היא שבעבר ניתנה לחברי הכנסת הזדמנות להתייחס לרפורמה, וכפי שחברתי חברת הכנסת בירן, שנמצאת כאן ומעורבת במאבק הזה בחודשים האחרונים יודעת, כשהנושא הגיע לכנסת, וניתנה הזדמנות לחברי הכנסת לדבר, ההתנגדות לרפורמה הזאת הייתה כל כך גורפת וכל כך רחבה שהיה ברור שאין שום סיכוי להעביר את הדבר הזה בחקיקה.

דב חנין: ואז, מה עושים?

דב חנין: במקום לשמוע את דעתם, את עמדתם, של נציגי הציבור, של נבחרי הציבור, של הריבון במדינת ישראל, שהוא הכנסת, הפרלמנט, הממשלה בחרה במהלך משונה, בעייתי וכוחני של לצפצף על הכנסת ולהעביר את אותה רפורמה בעייתית, את אותה רפורמה מסוכנת, את אותה רפורמה הרסנית, בלי חקיקה, בדרך של מהלך ממשלתי ללא הכנסת.

דב חנין: ההתנגדות של חברי הכנסת לאותו מהלך הייתה לא רק במליאת הכנסת, היא הייתה בוועדות הכנסת, בדיונים של הכנסת, והמעקף הזה שהממשלה עשתה בתחום הזה של הרפורמה בבריאות הנפש, לכן, הוא כל כך בעייתי וכל כך מסוכן.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה בעייתי במהלך הזה של הרפורמה – ואני אנסה להיות תמציתי ולקצר: הבעיה העיקרית של המהלך הזה היא שבמסגרת הרפורמה נגרעים שירותים מהאזרחים.

דב חנין: נגרעים שירותים מהאזרחים, שירותים של בריאות נפש, שהם שירותים שניתנים לקבוצות של אנשים נפגעים; נפגעים לפעמים בלי יכולת להיאבק, בלי יכולת להשמיע את קולם.

דב חנין: וגריעת השירותים האלה נעשית ללא אישור, שנדרש על-פי חוק, של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

דב חנין: אגב, עמיתי חברי הכנסת, בחוק ההסדרים של 2013–2014, ועדת הכספים התבקשה על-ידי משרד הבריאות לאשר את הסדרי ההתחשבנות שהיו כלולים במתווה הרפורמה עקב התנגדות חברי הוועדה, ובגיבוי של חוות דעת משפטית שהוציא עורך-דין איל ינון, היועץ המשפטי לכנסת דאז והיום.

דב חנין: כל הסדרי ההתחשבנות האלה פוצלו מחוק ההסדרים.

דב חנין: אז כתב עורך-הדין ינון, היועץ המשפטי של הכנסת, שברור כי בכל הנוגע לטיפול בחולי הנפש, קיימת חשיבות לכך שבחירת חלופות הטיפול השונות תתבצע לא רק על-פי שיקולים תקציביים אלא גם, ואולי בעיקר, על-פי פרמטרים מקצועיים טיפוליים.

דב חנין: אולם ההסדר המונח על שולחנה של ועדת הכספים יוצר חשש כי דווקא שיקולים של כדאיות כלכלית הם אלה שינחו את קופות-החולים בבחירת סוג הטיפול והיקפו.

דב חנין: הדברים האלה, שנכתבים בשפה משפטית צוננת, מבטאים בעיה עמוקה ויסודית שיש במהלך הזה, של הרפורמה בבריאות הנפש.

דב חנין: אני דיברתי כבר על הרפורמה הזאת בהרחבה בהזדמנויות קודמות, ואני לא מתכוון לסקור כאן כרגע את כל הבעיות, אבל אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שהבעייתיות הזאת שעליה הצביע עורך-הדין איל ינון, לא הובאה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ולא הובאה לדיון בשום ועדה אחרת.

דב חנין: היום, אחרי שמתווה הרפורמה הוחל בצורה חד-צדדית על-ידי הממשלה, ב-1 ביולי 2015, משרד הבריאות מנסה להעביר בחטף את מתווה הרפורמה – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: – – בבריאות הנפש, תוך כדי כך שהוא נמנע מלהציג בוועדת הכספים את הסדרי ההתחשבנות של מתווה הרפורמה כחלק מחוק ההסדרים.

דב חנין: זה דבר בעייתי, זה דבר פסול, זה דבר מסוכן, ואני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי להביא את הדבר הזה לידיעת חברי הכנסת.

דב חנין: אני אמשיך ואביא את המשך הסתייגויותינו בנושא הזה, אדוני היושב-ראש, במסגרת ההנמקות של ההתנגדויות שלנו לרציפויות בחוקים אחרים – וגברתי המזכירה, אני מבקש שאם אני לא רשום אליהם, אנא להסדיר את זה.

דב חנין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': נצביע בנפרד.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, על הודעתה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), התשע"ה–2014; כ/592, פ2184/19/.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד להחיל דין רציפות ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד הודעת הוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), התשע"ה–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מחילים את דין הרציפות על הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על החלת דין רציפות על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 13) (היעדרות בשל מחלה קשה), התשע"ה–2014; כ/575.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': מי שבעד – בעד להחיל החלת דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד הודעת הוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 13) (היעדרות בשל מחלה קשה), התשע"ה–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מירב בן ארי: אני לא הספקתי.

בצלאל סמוטריץ': למען הפרוטוקול, חברת הכנסת מירב בן ארי מבקשת להצביע אף היא בעד החלת דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': [מס' כ/578; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 3141.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעתה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014.

בצלאל סמוטריץ': ההודעה לכנסת נמסרה ביום 29 ביולי 2015.

בצלאל סמוטריץ': ינמק את התנגדותה של סיעת הרשימה המשותפת חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, ושוב, כמו במקרה הקודם, גם הפעם אני מנצל את הפרוצדורה הזאת של התייחסות לדין רציפות כדי להביא לתשומת לבם ולידיעתם של חברי הכנסת מהלכים שמתנהלים, בעצם, מאחורי גבנו, בניגוד לעמדתנו ולדעתנו, ושיש להם משמעות קשה ובעייתית לחיים ולזכויות של אזרחי ישראל.

דב חנין: אני חוזר לסוגיית הרפורמה בבריאות הנפש, שמועברת במחטף על-ידי משרד הבריאות, תוך רמיסת הריבונות שלנו, חברי הכנסת, ובעצם צפצוף לא רק על הכנסת אלא על כלל אזרחי ישראל.

דב חנין: ואני מזכיר לכם את חוות דעתו הביקורתית של היועץ המשפטי של הכנסת, במסגרת הדיונים של חוק ההסדרים של 2013–2014.

דב חנין: אני הבאתי את הדברים בהרחבה בדיון הקודם, לא אחזור עליהם.

דב חנין: אז מה שקורה כרגע, עמיתי חברי הכנסת, זה שמשרד הבריאות מנסה להעביר בחטף את מתווה הרפורמה.

דב חנין: לא מציג לוועדת הכספים את הסדרי ההתחשבנות של מתווה הרפורמה כחלק מחוק ההסדרים, ובכך בעצם אנחנו נמצאים מאחורי מסך של בערות בכל ההתנהלות הכלכלית הכספית של הרפורמה הזאת.

דב חנין: הממשלה מוסיפה חטא על פשע בכך שהיא מטעה את חברי הכנסת, בכך שהיא מציינת בהצעת חוק התקציב – ואני מפנה לעמוד 82 למטה, של חוק התקציב, ופה אני מצטט: "מסגרת הרפורמה בבריאות הנפש מוסכמת בין משרדי הבריאות והאוצר ומצויה כעת בהליכי חקיקה בכנסת".

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זאת פשוט הטעיה.

דב חנין: הרפורמה איננה נמצאת בשום הליכי חקיקה.

דב חנין: הרי זו הבעיה, שאין חקיקה.

דב חנין: עוקפים את הכנסת, לא מעבירים את הנושא הזה בחקיקה בגלל ההתנגדויות והביקורת הגדולה שאנחנו עוררנו בכנסת, ואז לא רק שמצפצפים עלינו, לא רק שעוקפים אותנו, לא רק שרומסים את הסמכות של הכנסת להחליט, אלא גם מטעים אותנו ומספרים לנו שאנחנו בעצם כן דנים בזה.

דב חנין: הרפורמה נמצאת בהליכי חקיקה שלא נמצאת.

דב חנין: אני חושב שזו באמת התנהלות כל כך שערורייתית.

דב חנין: אני אפילו לא מדבר כרגע על הרפורמה.

דב חנין: עצם ההטעיה הזאת של הכנסת, של חברי ועדת הכספים של הכנסת, בנושא הזה כשלעצמה היא בעייתית ופסולה.

דב חנין: מה בעצם קורה בשטח?

דב חנין: היום, שלושה חודשים אחרי החלתה של הרפורמה בבריאות הנפש, שוררת במערך בריאות הנפש אנרכיה מוחלטת.

דב חנין: חלק גדול מהמטופלים בקופות-החולים בעצם מטופלים במסגרת של שר"פ בריאות הנפש, והם נדרשים לממן את הטיפול מכיסם.

דב חנין: אנחנו מדברים על אנשים שנפגעים בשורה ארוכה של מצבים, שורה ארוכה של בעיות.

דב חנין: דברים שטופלו בעבר על-ידי המערכת הציבורית, היום מתגלגלים בעצם על אחריותם ולאחריותם של האזרחים הנפגעים.

דב חנין: זו בדיוק התוצאה הישירה מהיעדר הפיקוח הפרלמנטרי.

דב חנין: זו התוצאה של רפורמה שאיננה מעוגנת בחקיקה ראשית של הסדרי התחשבנות שלא הובאו בפני הכנסת ולא אושרו על-ידה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, האמירות שלי בנושא הזה הן קריאה לפעולה.

דב חנין: יש פה כמה חברי כנסת – הזכרתי קודם את חברתי חברת הכנסת בירן; אפשר להזכיר גם את חבר הכנסת יוסי יונה, שמלווה את הנושא הזה גם הוא.

דב חנין: ואני קורא לכולכם, עמיתי חברי הכנסת, תיכנסו בעובי הקורה.

דב חנין: נפגעי הנפש בישראל הם רבים רבים רבים.

דב חנין: אנחנו מדברים על אנשים שלוקים וחולים, אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים במצבי מצוקה, מצבים של מעבר בחיים, וצריכים סוג של עזרה בתחום הזה.

דב חנין: את הקול שלהם אנחנו חייבים להשמיע, את הקול שלהם אנחנו חייבים לייצג.

דב חנין: אנחנו חייבים שתהיה לנו מערכת של בריאות נפש שנותנת באמת תשובה ציבורית על המצוקות.

דב חנין: לא לכל אחד יש כסף לשכור פסיכולוג פרטי או לקבל טיפול פרטי.

דב חנין: אנחנו חייבים מערכת ציבורית טובה, יעילה.

דב חנין: יש בה קשיים, יש בה בעיות, אז בואו נתקצב אותה בצורה ראויה, נפתור את הבעיות, נעשה רפורמה מיטבית, אבל לא נזרוק את התינוק עם המים המלוכלכים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014, כפי שקראנו קודם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה בעד משמעותה החלת דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד הודעת הוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק, הוחל עליה דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 8), התשע"ה–2014;

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014 [מס' מ/893, מ/901, מ/872; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוברת י"ד, עמ' 2524.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן – ההודעה על כך נמסרה לכנסת ביום 20 ביולי 2015 – דיון משולב על שלושה חוקים: הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 8), התשע"ה–2014, מס' מ/893; הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 17 והוראת שעה), התשע"ה–2014, מס' מ/901; הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014, מס' מ/872.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין מעוניין לנמק התנגדות של הסיעה המשותפת לשלוש הצעות החוק ביחד.

בצלאל סמוטריץ': ההצבעות, כמובן, תהיינה בנפרד.

בצלאל סמוטריץ': רבע שעה לרשות אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא ינכה לנו שליש על התנהגות טובה אז זה יהיה יפה.

דב חנין: תודה, תודה, אני בהחלט אתחשב בפנייתך האדיבה.

דב חנין: אני מתכוון לאכזב אתכם ולא להמשיך לדבר כרגע על הרפורמה; לא להמשיך לדבר כרגע על הרפורמה בבריאות הנפש, אף שהיא מאוד מאוד נוגעת ללבי.

דב חנין: אבל, כמו שאמרתי, זו הזדמנות טובה לעדכן את חברי הכנסת בדברים שקורים בארץ הזאת ולא נמצאים בידיעתנו, והם לפעמים דברים חמורים וקשים ובעייתיים ומסוכנים.

דב חנין: אני רוצה לדבר, אדוני היושב-ראש, על מה שקורה במזרח-ירושלים.

דב חנין: מזרח-ירושלים, ירושלים המזרחית נעשתה למוקד של המון המון בעיות ומתחים.

דב חנין: הרבה מאוד אלימות והרבה מאוד פיגועים והרבה מאוד מתח קשורים במה שקורה במזרח-ירושלים.

דב חנין: בדרך כלל, כשמדברים על ירושלים המזרחית מדברים על מה שקורה בהר-הבית, במתחם המסגדים בהר-הבית, אבל אני לא רוצה לדבר על זה.

דב חנין: אני רוצה לדבר על דברים אחרים שקורים ממש בימים הקשים האלה, על פעולות שהממשלה מקדמת ממש בימים האלה.

דב חנין: עם כל הקושי ועם כל המתח הממשלה מקדמת במזרח-ירושלים שלל פעולות שמביאות להתססה ולהסלמה מאוד מאוד בעייתית.

דב חנין: אני לא מדבר כרגע על הנושא של החסימות והסגר שהוטלו על רבות משכונות מזרח העיר, על אותה חלוקה דה-פקטו של ירושלים.

דב חנין: ירושלים, אגב, מחולקת, זה ברור לכולם.

דב חנין: כל מי שחי בירושלים יודע שירושלים מחולקת, חוץ מאשר ברמה הפורמלית.

דב חנין: אבל באמת בשבועיים האחרונים יש חסימות, יש סגר על שכונות בירושלים המזרחית, ובהן ראס-אל-עמוד, ג'בל-מוכבר, סילואן, מחנה הפליטים שועפאט וכדומה.

דב חנין: אני לא מדבר על הנושאים האלה.

דב חנין: כרגע אני מדבר על דברים אחרים.

דב חנין: למשל, היום בבוקר כוחות מאוד גדולים של משטרה הטילו עוצר על שכונת בטן אל-הווא בסילואן ופינו שם בתים של משפחות אבו נאב.

בצלאל סמוטריץ': בצו בית-משפט.

דב חנין: זה, אגב, לגמרי לא קשור לשאלות הביטחוניות ולמצב הביטחוני.

דב חנין: זה ניצול של הכאב ושל הבהלה של הציבור לפעולות שהמטרות שלהן הן אחרות לגמרי.

דב חנין: לפי הדיווחים של המשפחות מהשכונה, הפינויים נעשו תוך שימוש רב מאוד באלימות.

דב חנין: אבי אחד המשפחות רוסס בגז פלפל במהלך הפינוי, כל החפצים של המשפחות האלה הוצאו מן הבתים, וזה מהלך כוחני של פינוי משפחות מהבתים שלהן בעצם לטובת מתנחלים באותו חלק של שכונת סילואן.

דב חנין: אתמול היה אירוע מאוד מאוד קשה, של אישה בת 65 מאל-עיסאוויה שנפטרה, ואני מאוד בזהירות רוצה להביא בפניכם את העובדות הידועות לי; פניתי לשר לביטחון פנים בבקשה לבדוק את הדברים האלה.

דב חנין: אנחנו מדברים על שעות הערב המאוחרות; היו בכפר עימותים בין חיילים לבין תושבי הכפר, ואז נורתה כמות מאוד גדולה של גז מדמיע בתוך השכונה.

דב חנין: האישה שאני מדבר עליה, אישה בת 65, סובלת מאסתמה, שאפה מן הגז, והיא חשה מאוד רע במהלך הערב או הלילה.

דב חנין: שני הילדים שלה רצו לפנות אותה לבית-החולים "הדסה הר-הצופים", אבל החיילים שהיו במחסום שהוצב בשכונה, ביציאה מן השכונה, לא אפשרו להם לעבור, אף שילדיה של האישה הסבירו את מצבה הקשה.

דב חנין: וגם, על-פי דיווחים שאני שמעתי, באותו זמן נורו על האישה וילדיה כדורי גומי.

דב חנין: היא לא הצליחה לעבור את המחסום.

דב חנין: הם לא הצליחו להעביר אותה את המחסום ולהביא אותה לבית-החולים; לקח הרבה זמן.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת – – –

דב חנין: לא.

בצלאל סמוטריץ': אבל, חבר הכנסת מרדכי יוגב, בישיבה.

דב חנין: אני אומר – – –

מרדכי יוגב: הרכוש הוא רכוש יהודי.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא בעמידה.

דב חנין: אני אומר את הפרטים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוגב, לא בעמידה.

מרדכי יוגב: – – –

דב חנין: אני אומר, אני אומר, רגע – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוגב, רק לא בעמידה.

מרדכי יוגב: בית-המשפט העליון – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני ישב.

מרדכי יוגב: והיהודים חזרו אליו.

דב חנין: דבר בזמנך.

מרדכי יוגב: זה גזלנים שגזלו אותם.

דב חנין: אני מדבר על האישה שנהרגה בעיסאוויה.

דב חנין: אם יש לך משהו להוסיף אני לא מתנגד שתוסיף את זה.

מרדכי יוגב: לא, אתה מדבר על בית-הכנסת בכפר – – –

דב חנין: לא, אני מדבר על האישה שנהרגה בעיסאוויה.

דב חנין: הצליחו להעביר אותה את המחסום אחרי חצי שעה, ולא היה אפשר להציל אותה והיא נפטרה.

דב חנין: אישה בת 65 שכל חטאה היה שהיא גרה בעיסאוויה, היא סובלת מאסתמה, והיא ספגה כמויות אדירות של גז מדמיע.

דב חנין: אני אומר לך, אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, ההתנהלות הזאת, ההתנהלות הכוחנית הזאת, העימותים, הפינויים האלימים דווקא בימים האלה בחסות הבלבול, הבהלה, המתח שקיים בציבור, הדברים האלה רק מחריפים עוד יותר את המתיחות בירושלים המזרחית ותורמים להסלמה דרמטית ביחסים עם תושבי ירושלים המזרחית.

דב חנין: ולכן, בתור מי שמעוניין בשקט, בתור מי שמעוניין בהפסקת ההסלמה, אני חושב שהפנייה שלנו חייבת להיות לממשלה ולעומד בראשה, להפסיק את ההתנהלות הכוחנית והמיותרת והפוגענית הזאת; להפסיק את הפגיעה המיותרת בתושבי מזרח-ירושלים; להפסיק את הנישולים של אנשים ואת הגירוש שלהם מבתיהם כדי להרוס אותם; להפסיק את ההתנהלות הכוחנית שאיננה מבחינה בין אנשים ופוגעת גם באנשים ובנשים חפים מכל פשע עד כדי מצבים כמו המצב העצוב, שאני תיארתי, של אותה אישה שנפטרה בשכונת אל-עיסאוויה.

דב חנין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, שלוש הצבעות מפוצלות – על כל הצעת חוק בנפרד.

בצלאל סמוטריץ': הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 8), התשע"ה–2014; מס' מ/893 – אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה בעד, בעד החלת דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 13 בעד הודעת הממשלה – 17 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (מס' 8), התשע"ה–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אני קובע כי על הצעת החוק הוחל דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הלאה, הולכים להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 17 והוראת שעה), התשע"ה–2014; מס' מ/901.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה בעד, משמעותה החלת דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 14 בעד הודעת הממשלה – 16 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 17 והוראת שעה), התשע"ה–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': על ההצעה הוחל דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה שלישית – על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014; מ/872.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה בעד מחילה דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 15 בעד הודעת הממשלה – 13 נגד – 3 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 13 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': על הצעת החוק הוחל דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – אנחנו עכשיו בשאילתות; שאילתות לשר לשירותי הדת.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה ראשונה, של חברת הכנסת עליזה לביא, שאיננה נוכחת באולם – אנחנו נתחיל עם השאילתה של חברת הכנסת מיכל רוזין לשר לשירותי דת.

עליזה לביא: אני כאן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו הפכנו את הסדר, חברת הכנסת לביא, אז את תהיי מייד אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: על-פי כתבה רחבה שפורסמה בעיתון "ידיעות אחרונות", רבנים שקיבלו דיווחים על פגיעות מיניות, כולל פגיעות בילדות, ילדים, בני-נוער, פעלו – על-פי התחקיר שנעשה – להסתרת המקרים ולהשתקת הנושא.

מיכל רוזין: פעמים רבות – מתוך היכרות עמוקה שלי עם הנושא – כפי שאתה יודע, כבוד השר, לצערי הרב, לא קיימת הכשרה מתאימה לרבנים בנושא, ורובם הגדול, שנותנים מענה לציבור שלהם, ואפילו קו חם – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, את אמורה להקריא את השאילתה מילה במילה מתוך הדף.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך יש לך הזדמנות לשאלת המשך.

בצלאל סמוטריץ': אז בואו ניצמד לתקנון.

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול בבקשה את כבוד השר: 1.

מיכל רוזין: האם קיימות הנחיות לרבנים כיצד לפעול במקרים אלה?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: אם כן – מה הן ההנחיות?

מיכל רוזין: 3.

מיכל רוזין: האם ניתנות לרבנים הכשרות בנושא זה?

מיכל רוזין: 4.

מיכל רוזין: אם כן – מה הן?

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברת הכנסת מיכל רוזין, בעניין אחריות רבנים למניעת התעללות בילדים: השתקה או טשטוש של מקרי פגיעות מיניות בנשים ובילדים הם דבר חמור ומדאיג שיש לטפל בו.

דוד אזולאי: יחד עם זאת אדגיש גם כי מלבד רב אחד, כל שאר הרבנים שהוזכרו בתחקיר של "ידיעות אחרונות" אינם רבנים המתוקצבים על-ידי המשרד לשירותי דת ולפיכך אינם בתחום פיקוחנו, והאחד אינו מעיד על הכלל.

דוד אזולאי: למרות האמור, מפאת חומרת העניין ורצוננו למנוע הישנות מקרים כאלה בעתיד, הוריתי ליחידה המקצועית במשרדי להכין תוכנית רחבת היקף להתמודדות מיטבית עם מצבים מעין אלה.

דוד אזולאי: התוכנית מיועדת לרבנים ולנשותיהם, המהוות גורם בעל השפעה בקהילה, ולספק להם את ההכשרה, הידע החוקי והכלים לפעול ולייעץ במקרים אלו.

דוד אזולאי: ההכשרה תינתן על-ידי בעלי מקצוע מומחים בתחומם, ובשיתוף משרד הרווחה, המשטרה וגורמים נוספים.

דוד אזולאי: אנו מקווים שבעזרת תוכנית חשובה זו נוכל לטפל ולמגר תופעות אלו בעתיד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, יש שאלה נוספת?

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: אני רציתי לשאול בהמשך – קודם כול, אני מאוד מעריכה את העובדה שהרמת את הכפפה ואכן ניסחת – –

דוד אזולאי: משיחת פרוזדור.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: – – תוכנית חשובה, ואין ספק שהכשרה היא דבר חשוב ביותר.

מיכל רוזין: אנחנו פועלות לקדם הכשרה מול שופטים, מול פרקליטים, שוטרים, בוודאי ובוודאי אנשי סמכות ואנשי דת, רבנים.

מיכל רוזין: רציתי לשאול: האם תתמוך גם, בהמשך למה שאתה אומר, בהחלט, בהרחבת חובת הדיווח של רבנים, על מנת שתהיה להם חובת דיווח כמו לפסיכולוגים, כמו למורים, כמי שאחראי ובעל סמכות מול אותם ילדים, ילדות, בני-נוער, שפונים אליהם לעזרה?

דוד אזולאי: חברת הכנסת רוזין, אל תצפי ממני שאני אענה לך עכשיו.

דוד אזולאי: אני לא יודע מהי הצעת החוק, מה תהיה המחויבות האופוזיציונית או הקואליציונית.

דוד אזולאי: אבל דבר אחד – אני אשקול את זה לגופו של עניין.

דוד אזולאי: אבל את מכירה את כללי המשחק בבית הזה.

דוד אזולאי: את דעתי את מכירה גם בנושא הזה.

דוד אזולאי: לסיום אני אגיד לך רק משפט אחד: ברשותי תוכנית שתצא לפועל בימים הקרובים, בעזרת השם, ובתוכנית הזאת אנחנו הולכים לשתף גורמים חשובים במערכת המשפט, המשטרה, על מנת שנוכל באמת לתת מענה למה שגברתי העלתה בשאילתה שלה.

דוד אזולאי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה מס' 91, של חברת הכנסת עליזה לביא, בנושא: בירור יהדות.

בצלאל סמוטריץ': גם על השאילתה הזו ישיב השר לשירותי דת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לביא, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, מינהל תחום בירור יהדות בבתי-הדין הרבניים נוהג לפתוח תיקי בירור על מעמדם האישי של אזרחים שכלל לא פנו לבתי-הדין בעקבות מידע שמגיע אליהם בדרכים-לא-דרכים על-ידי אנשים כאלה ואחרים.

עליזה לביא: אדוני, אני רוצה לשאול אותך: מה תעשה לעצירת הנוהג הזה ולפגיעה המתמשכת בצנעת הפרט?

עליזה לביא: אדוני, רק השבוע קיבלתי עוד שתי פניות בנושא.

עליזה לביא: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה לך.

דוד אזולאי: בנושא בירור יהדות: על-פי סעיף 6 להנחיות בירור יהדות, התש"ע–2010, שעניינן בירור יהדות לצורך נישואים וגירושים, מינהל תחום בירור יהדות בבתי-הדין הרבניים רשאי להפנות בקשה לבית-הדין לבירור יהדותו של אדם, גם אם אותו אדם לא הגיש בקשה בעצמו.

דוד אזולאי: ההנחיה הזו נקבעה, בין היתר, בהמשך להערה של בית-המשפט העליון בבג"ץ 4784/08, פלונית נ' בית-הדין הרבני באזור חיפה, ב-11 ביוני 2008 – ואני מציע לך שתראי את שם – פסקה ט', ובדומה להסדר שקבעו היועץ המשפטי לממשלה ונשיא בית-הדין הרבני הגדול בהנחיות סדר הדין לעניין כשרות יוחסין לעניין סמכותו של מינהל בתי-הדין לפתוח בנסיבות מיוחדות בהליך בירור ביוזמתו.

דוד אזולאי: עם זאת, השימוש בסמכות זו נעשה בעיקר במקרים שכבר קיימת החלטה בשאלת יהדות אדם ויש בה כדי להשפיע על מעמדו האישי של בן משפחה בדרגה ראשונה, או בדרך להתיר אישה עגונה מנישואים שנערכו לכאורה כדת משה וישראל.

דוד אזולאי: למותר לציין כי אין בהליך דבר הפוגע בצנעת הפרט.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, מתקיימות בנדון התייעצויות עם משרד המשפטים, והבירור בנושא טרם מוצה.

דוד אזולאי: אנחנו לוחצים לגמור את הבירור הזה על מנת להגיע לתוצאה סופית בנושא הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לביא, שאלת המשך, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

עליזה לביא: אדוני שר חדש במשרדו, ואני יודעת שמתוך עמך באת ואתה רוצה לנסות באמת לסייע.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים בדור מיוחד, דור גאולה, וקבץ נידחינו מכל כנפות הארץ.

עליזה לביא: ובאים לכאן רבים שאולי על-פי דקדוקים הלכתיים כאלה ואחרים לא עונים על כל הדרישות.

עליזה לביא: ובכל זאת, אתה יודע, אדוני, בירור יהדות זה שירות דתי שניתן לאזרח, ואני עדיין לא מצליחה באמת להבין באיזו סמכות – ציטטת, אבל התחום הזה של בירורי יהדות בבתי-הדין הרבניים, לזמן אדם שלא נמצא בתהליך של רישום לנישואין – הוא לא ביקש בכלל, לא הייתה שום בקשה של אותו אדם או של אותה אישה להתקשר עם בית-הדין בכל דרך.

עליזה לביא: באף דרך לא הייתה שום זיקה בין האדם לבין בית-הדין, ולמה בכלל נפתח כל העניין הזה של חקירה על היהדות שלו?

עליזה לביא: שאלה שנייה, אדוני:

עליזה לביא: מדוע מינהל תחום בירור יהדות בבתי-הדין הרבניים – שכל התפקיד שלהם, אדוני, זה לברר את היהדות של הפונים אליהם – לוקח על עצמו לברר את היהדות של כל תושבי מדינת ישראל?

עליזה לביא: וזאת במיוחד, כפי שאדוני יודע – יש עומס מאוד מאוד גדול בבתי-הדין; רק לאחרונה התמנו 22 דיינים, אחרי חמש שנים שלא נבחרו דיינים.

בצלאל סמוטריץ': תודה, חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: המערכת עמוסה, אדוני, אז למה בעצם לוקחים עבודה נוספת?

עליזה לביא: ויש בה פגיעה, כמו שאמרנו, בצנעת הפרט.

עליזה לביא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

דוד אזולאי: מי שעוסק בנושא של בירור יהדות – לא עושה על דעת עצמו.

דוד אזולאי: הדברים מעוגנים בחקיקה.

דוד אזולאי: אני ציטטתי מאיפה זה בא.

דוד אזולאי: גם יש פסיקת בג"ץ בעניין הזה.

דוד אזולאי: ולכן, את רוצה, זכותך, ואני מכיר אותך, חברת כנסת חרוצה – אני בטוח שתמצאי את הדרך לתקן חקיקה בעניין הזה.

דוד אזולאי: תביאי לפה את החקיקה, יתמכו – נשנה; לא יתמכו – נישאר עם אותה מתכונת.

דוד אזולאי: כאשר, אני מדגיש את הסיום, אני חוזר ואומר: יש כרגע מגמה בין בתי-הדין הרבניים לבין משרד המשפטים להגיע לנוסח כלשהו.

דוד אזולאי: אבל מה לעשות ולפעמים יש הורים שפונים ורוצים לדעת עם מי הבן יוצא, עם מי הבת יוצאת, ורוצים לברר.

דוד אזולאי: זה דבר לגיטימי בהחלט, וזה נעשה לא בסודי-סודות, לא בחדרים אפלים, אלא לאור השמש.

דוד אזולאי: תודה.

עליזה לביא: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה מס' 166 של חברת הכנסת עליזה לביא: פרטיות הטובלות במקוואות.

בצלאל סמוטריץ': גם על השאילתה הזאת ישיב השר לשירותי דת.

עליזה לביא: אדוני, תודה על המחמאה, אבל אני אשמח שתתמוך, ואולי אפילו תגיש הצעה ממשלתית.

מיקי לוי: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בשאילתה הבאה כבר, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: – – – ושלום על ישראל.

מיקי לוי: נכון, אדוני השר?

עליזה לביא: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי, ותודה שנשארת.

עליזה לביא: אתה רואה?

עליזה לביא: זכות.

עליזה לביא: אדוני, שאלה נוספת, גם היא בנושא שאני יודעת שהוא קרוב אליך, בנושא הפרטיות של הטובלות במקווה.

עליזה לביא: נוהל שמירה על צנעת הפרט של ציבור הטובלות במקוואות פורסם בחוזר מנכ"ל באפריל 2014 בהסכמת הרבנים הראשיים, אבל, אדוני, מקוואות ציבוריים רבים אינם נותנים אפשרות לנשים לטבול בהתאם למנהגן ומחייבים טבילה בנוכחות בלנית.

עליזה לביא: רצוני לשאול: מדוע הנוהל אינו נאכף?

עליזה לביא: תודה.

דוד אזולאי: חברת הכנסת עליזה לביא, אקדים ואומר – אם ידועים לך מקרים שלא פועלים לפי ההנחיות, תפרטי אותם בפני.

דוד אזולאי: אני מבטיח לך שזה יטופל.

דוד אזולאי: עכשיו אני אגש לעצם התשובה.

דוד אזולאי: סעיף 6א לחוק שירותי הדת קובע כי המועצות הדתיות יפעלו לפי פסיקתן של הרבנות המקומית והרבנות הראשית.

דוד אזולאי: המשמעות היא שהמועצה אמורה לפעול בהתאם לפסיקה ההלכתית של הרבנות המקומית והרבנות הראשית, בין השאר בכל הקשור להיבטים ההלכתיים.

דוד אזולאי: המשרד לשירותי דת רואה חשיבות עליונה בנתינת השירותים המיטביים לציבור הטובלות, כדי שתקיימנה את מצוות הטבילה כהלכתה, ובד בבד – רואה חשיבות עליונה בשמירה על פרטיותה של הטובלת, בשימת דגש על שמירת צנעת הפרט.

דוד אזולאי: בלי לפגוע באמור, ומטעמים של צנעת הפרט בלבד, יובהר כי הבלניות מנועות מלשאול את הנשים המגיעות לטבול שאלות בדבר מעמדן האישי, השקפת עולמן וכו'.

דוד אזולאי: בכל אופן, אני אומר שוב – משרדנו אוכף את הנושא הזה.

דוד אזולאי: אם יש מקרים ספציפיים כאלה ואחרים, אנא ממך, תעבירי את זה לידיעתי, ואני מבטיח לך התייחסות ראויה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': שאלת המשך, חברת הכנסת לביא.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לך שיש דקה לרשותך.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אעשה את זה זריז.

עליזה לביא: אדוני השר, לא הבנתי אילו אמצעים ננקטים נגד מועצות דתיות ומקוואות טהרה שלא מיישמים את ההוראות האלה ואת הפיקוח הזה, והאם כבוד השר חושב שבדיקות וחקירות של הנשים במקוואות יגדילו את מספר הטובלות, דבר שכולנו מבקשים?

דוד אזולאי: כשאת אומרת "אמצעים" – אני לא מכיר אף מקרה שהגיע אלי כדי שננקוט אמצעים.

דוד אזולאי: אני חוזר ואומר, אם יש מקרים, תביאי אותם לפני בצורה מפורטת, לפי איזו מועצה דתית – תאמיני לי שזה יקבל את הטיפול הטוב ביותר.

עליזה לביא: אוקיי, אני מודה לאדוני.

דוד אזולאי: תנסי אותי.

דוד אזולאי: אני גם מודה לכם שנשארתם עד שעה כזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה מס' 85 של חברת הכנסת עליזה לביא לשר התקשורת בנושא: קריסת דואר ישראל.

בצלאל סמוטריץ': בשמו של שר התקשורת ישיב השר הכול-יכול יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

עליזה לביא: אדוני, למה רק השרים הם כול-יכולים?

עליזה לביא: מה עם חברי כנסת פשוטים?

עליזה לביא: אני שואלת והוא עונה, והוא גם איחל לי בפעם שעברה ששאלתי אותו שאני אשאל אותו עוד הרבה מאוד שאלות בנושאים הללו.

עליזה לביא: אני גם הבטחתי לו שאני גם אשאל בתחום התיירות.

עליזה לביא: אני כבר עובדת על זה עם הצוות שלי.

יריב לוין: אני ביקשתי בתחום התיירות?

בצלאל סמוטריץ': רק ניחמתי את כבוד השר.

עליזה לביא: אדוני השר, בעקבות שביתה של עובדי הדואר בוצעו שינויים בשירות הדואר, אבל רק סניפים מעטים פועלים לפי ההנחיות.

עליזה לביא: הציבור – כולנו סובלים מתורים ארוכים, עיכוב במשלוחים, תיבות הדואר שנסגרו ללא עדכון הציבור, אבדות רבות וגדולות – מה נעשה כדי לקבל את החבילה ששלחנו לבן בצבא ועדיין לא הגיעה?

עליזה לביא: רצוני לשאול: 1.

עליזה לביא: מה נעשה לפיקוח על קיום הנהלים הקיימים?

עליזה לביא: 2.

עליזה לביא: מה ייעשה להפיכת גוף זה למשרת יעיל של הציבור?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת לביא, שאני מודה שאת מעבירה אותי קורס מזורז בהלכות משרד התקשורת על אגפיו השונים, כל פעם עם שאילתה אחרת.

עליזה לביא: – – – אני אביא לך את המשרד גם.

יריב לוין: טוב לי איפה שאני, אבל אני בינתיים לומד את המשרד.

יריב לוין: אני גם מוכרח להגיד שלשאילתה שלך יש פוטנציאל לייצר לנו חיי נצח, משום שהפתיחה של התשובה שלי היא שאני מבקש לציין שבימים אלה משרד התקשורת מוביל רפורמה מקיפה בענף הדואר, רק – התשובה הוכנה כבר ב-19 ביולי, אז הימים האלה נמשכים ומתארכים, ומהבחינה הזאת אנחנו במקום טוב.

יריב לוין: בכל מקרה, משרד התקשורת, כידוע, מוביל רפורמה מקיפה בענף הדואר, שנועדה בראש ובראשונה להביא לשיפור בשירות המסופק לציבור וגם להתמודד עם מצבה הכספי הקשה של חברת הדואר.

יריב לוין: הרפורמה החלה ונמצאת בראשיתה, והמשרד ימשיך לפקח ולאכוף את ביצוע ההוראות כדי לוודא שניתן שירות יעיל לציבור.

יריב לוין: אני אתייחס בקצרה לנושאים שעלו בשאילתה: 1.

יריב לוין: אנו נמצאים בראשיתה של רפורמה מקיפה בענף הדואר, ולא מן הנמנע שחלק מהליקויים שלהם אנחנו עדים נובעים מתקופת הסתגלות של חברת הדואר והעובדים לשינויים הללו.

יריב לוין: עם זאת, המשרד רואה בחומרה רבה את העיכובים בחלוקת הדואר.

יריב לוין: לאחרונה הגביר המשרד את הפיקוח והאכיפה על חברת הדואר, ואף הודיע על כוונתו להטיל עיצומים כספיים על החברה במקרים שבהם נמצאו חריגות מתקני טיב השירות שנקבעו ברישיון החברה.

יריב לוין: בכוונת המשרד להגביר עוד יותר את הפיקוח והאכיפה בנושא, הן בפעולה יזומה בשטח והן באמצעות מערכת מעקב דואר אשר החברה חויבה להתקין.

יריב לוין: 2.

יריב לוין: בהמשך לעבודה מאומצת של ועדה ציבורית אשר בחנה את ענף הדואר בכללותו, הידועה בשם ועדת רייך, תוקן רישיון חברת הדואר בחודש פברואר 2015 ונקבעו הוראות לשיפור השירות בכלל וביחידות הדואר בפרט, ובכלל זה: א.

יריב לוין: שעות הפעילות בסניפי החברה הוארכו עד השעה 20:00 ויינתנו מ-08:00 עד 20:00 ברציפות שלוש פעמים בשבוע.

יריב לוין: בשלב זה – ואני אומר שוב, זה נכון לחודש יולי – 59 סניפים כבר פועלים במתכונת הזאת, ובאופן הדרגתי מצטרפות יחידות דואר נוספות; ב.

יריב לוין: נקבע תקן חדש של 90% מסירת דברי דואר רשומים בבתי הנמענים, דבר שיקל על הנמענים ויחסוך להם את הצורך להגיע ליחידות הדואר; ג.

יריב לוין: תקן זמן ההמתנה בתור ביחידות הדואר עודכן, ונקבע על עשר דקות בממוצע.

יריב לוין: נוסף על כך, הוטלה על חברת הדואר חובה להתקין מערכת ניהול תורים בכל יחידות הדואר.

יריב לוין: בשלב זה הותקנו כ-150 מערכות, ובהדרגה יותקנו מערכות נוספות; ד.

יריב לוין: הוסף שירות חדש של מסירת חבילות עד בית הנמען; ה.

יריב לוין: אושר לחברת הדואר למסור דברי דואר באמצעות מכונות אוטומטיות כתחליף לחובתה למסירתם באשנבים; ו.

יריב לוין: אושר למסור דברי דואר בנקודות מסירה מחוץ ליחידות הדואר.

יריב לוין: החברה כבר התקשרה עם רשתות שיווק דוגמת "שופרסל" ו"אופיס דיפו" לצורך מסירת דברי דואר, ועד כה נפתחו 30 מרכזי מסירה; ז.

יריב לוין: נקבע תעריף מופחת למשלוח דברי דואר באמצעות מכונות ביול; ח.

יריב לוין: ב-150 יחידות דואר אפשר להזמין תור באמצעות האינטרנט ולחסוך כמעט לחלוטין את העמידה בתור.

יריב לוין: עד סוף השנה יורחב מספר היחידות ל-250.

יריב לוין: כפי שאפשר לראות, נעשות לא מעט פעולות, והמשרד כמובן ימשיך ויפעל כדי להגיע למקסימום השירות, כפי שלציבור מגיע – דבר שהוא מורכב ולא פשוט נוכח המצב הכספי של החברה.

יריב לוין: ברשותך, אני רוצה – הערה נוספת:

יריב לוין: נדמה לי שעם כל הבעיות שחברת הדואר מתמודדת אתן, עובדי רשות הדואר, עובדי חברת הדואר, וגם העובדים שעובדים בנקודות שפועלות בזיכיון – אני חושב שהם עושים באמת מלאכה נאמנה, מתמודדים עם עומס עבודה מאוד גדול, ובהחלט ראויים להערכה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאלת המשך, חברת הכנסת לביא.

בצלאל סמוטריץ': את בטוחה שיש לך מה לשאול את שר התיירות?

עליזה לביא: אני בטוחה שיש לי מה לשאול את שר התיירות, משום שאני ואתה, וגם אדוני היושב-ראש וגם גברתי המזכירה – כולנו בתוך עמנו אנחנו חיים, וזקוקים לשירותי הדואר.

עליזה לביא: אני לא הבנתי מהתשובה, שנכתבה כבר ביולי, איך אנחנו מתייעלים ומה אנחנו עונים לכל אותם אנשים שפונים אלינו כנציגי ציבור ומבקשים את השירות הבסיסי של דואר ישראל – דואר שהסמל שלו הוא איילה שלוחה – לתת את השירותים הבסיסיים שבקום המדינה ידענו לתת ועכשיו אנחנו לא יודעים לתת.

עליזה לביא: אנחנו מדברים כולנו על כוחות הביטחון, אבל – כן, הבן שלי לא יצא שלושה שבועות, ושלחתי לו חבילה, והחבילה עדיין לא הגיעה, והחבר'ה מגיעים הביתה.

עליזה לביא: אז לא הבנתי שום דבר מהתשובה – ועדה ציבורית, רפורמה – מה נענה לאותה סבתא שרוצה לשלוח מכתב לנכד שלה?

עליזה לביא: היא לא יודעת לכתוב אימייל.

עליזה לביא: מה נענה לאותה אימא ששולחת חבילה לבן שלה בצבא?

עליזה לביא: אדוני, ביולי נכתבה התשובה, ואנחנו עכשיו בסוף אוקטובר, ואני בטוחה – כמו שאמרת לי גם לגבי "בזק" – גברתי, אנחנו נמשיך ונידיין.

עליזה לביא: תנו תוכנית, תהיו ממשלה יוזמת, תגידו: לא עובד, בואו ניתן חלופת ביניים.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יריב לוין: טוב, חברת הכנסת לביא, נו, הנאום היה באמת מרשים, אבל אני מפקפק אם את ממש משוכנעת בתוכן שלו.

יריב לוין: נדמה לי שתיארתי כאן שורה ארוכה מאוד של פעולות משמעותיות שמשפרות את השירות.

יריב לוין: השירות השתפר מאוד, הוא ממשיך להשתפר, אלה לא דברים שאפשר לעשות כמובן באבחת חרב.

יריב לוין: אבל נדמה לי שבתהליך של חודשים ספורים אנחנו עדים להתקדמות עצומה אחרי תקופה מאוד ארוכה שחברת הדואר לצערנו דשדשה, אחרי שנקלעה גם למשבר כספי לא פשוט.

יריב לוין: אני חושב שהעובדה שמצליחים לבצע את כל הפעולות האלה באופן רציף, מהיר, למרות כל הקשיים הכלכליים שחברת הדואר סובלת מהם, אני חושב שזה בהחלט הישג.

יריב לוין: אני חושב שיש כאן לא רק שיפורים משמעותיים בשירות, שרבים מרגישים כבר עכשיו, אלא יש כאן עוד דבר שהוא חשוב מאוד – יש להם גם התאמה של השירות לעידן של היום.

יריב לוין: היום, אופי העבודה של חברת הדואר וסוג הדברים שנשלחים וההיקפים שנשלחים, כל הדברים האלה כמובן שונים לחלוטין ממה שידענו בעבר.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו בהחלט צועדים בכיוון נכון.

יריב לוין: אני חושב שיש כבר שיפורים מאוד משמעותיים שמורגשים.

יריב לוין: נכון, לא הכול נפתר, אבל הרשימה הארוכה הזו שהקראתי היא עדות ברורה לכך שהדברים נעשים והדברים משתפרים וימשיכו להשתפר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה 171 של חבר הכנסת אורי מקלב לשר התקשורת: צמצום משמעותי בשירות משלוח דברי-דואר.

בצלאל סמוטריץ': גם על שאילתה זו ישיב בשמו של שר התקשורת השר המקשר יריב לוין.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר המקשר.

אורי מקלב: אתה בירכת קודם את חברת הכנסת עליזה לביא באריכות ימים בזכות השאילתה, אז אני רוצה להגיד לך שאתה גם בירכת באיזשהו מקום גם באריכות שנים.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: מכיוון שאיגרות ברכה ששלחתי ב-9 בספטמבר, הגיעו היום לאנשים, לאחר 40 יום.

אורי מקלב: היום זה הגיע והיום הם קיבלו את הברכה שלי לשנה טובה.

אורי מקלב: אז השנה תתארך עוד יותר.

אורי מקלב: הם ענו לי, דרך אגב, חנוכה שמח.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לציין, אדוני השר, שגם לי זה קרה, אבל אדוני ייצמד בבקשה לשאילתה.

בצלאל סמוטריץ': כך התקנון.

אורי מקלב: כן, כן, הוא צילם לי את המכתב שהגיע עם החותמת של הכנסת, 9 בספטמבר, הנה זה הגיע היום, 19, ואז הוא מאחל לי בהזדמנות זו חנוכה שמח.

אורי מקלב: אדוני השר, דואר ישראל צמצם לאחרונה באופן משמעותי את שירות משלוח דברי-הדואר כך שתיבת מכתבים אחת משרתת כ-50,000 תושבים.

אורי מקלב: זו פגיעה משמעותית בציבור הצרכנים ובשכבות החלשות באישור משרד התקשורת.

אורי מקלב: ברצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אורי מקלב: האם הפגיעה מידתית?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: האם מידת הפגיעה בצרכנים ידועה?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: אם כן – מה ייעשה לשינוי המגמה?

אורי מקלב: תודה, אדוני.

יריב לוין: אני, ברשותך, חבר הכנסת מקלב, לא אחזור על דברים שאמרתי קודם בעניין הרפורמה שיוביל המשרד וכן הלאה, אלא אני אתייחס מייד לשאלות עצמן, כדלקמן: ראשית, נקבע ברישיון חברת הדואר, בין היתר, כי המרחק של כל תיבת דואר מכל בית אב לא יעלה על 1,500 מטר, דבר המהווה איזון הולם בין שמירה על זמינות תיבות הדואר לציבור לבין המגמה של ירידת השימוש בהן.

יריב לוין: 2.

יריב לוין: כאמור, ההחלטה נתקבלה לאחר בחינת הנושא ובשים לב לעניינם של הצרכנים.

יריב לוין: יחד עם זאת, בעקבות פניות ציבור שהתקבלו במשרד התקשורת בנוגע לצמצום מספר תיבות הדואר ולדרך שבה הדבר נעשה בחברת הדואר, הנחה המשרד את החברה לחדול בשלב זה מאטימת תיבות נוספות עד להשלמת בחינה נוספת של הנושא הזה.

יריב לוין: 3.

יריב לוין: משרד התקשורת אינו שבע רצון מטיב שירותי הדואר המסופקים לציבור בימים אלה, נדמה לי שאין חולק על כך.

יריב לוין: במסגרת הרפורמה שנעשית בענף, כפי שתיארתי קודם, נכללים צעדים משמעותיים שיביאו לשיפור השירות; מניתי אותם קודם, אין טעם לחזור עליהם.

יריב לוין: בין היתר, בקשר לשאילתה של חבר הכנסת מקלב, נדמה לי שמסירת דואר מחוץ ליחידות הדואר, הקמת מערכת לניהול תורים ודברים מהסוג הזה יקלו גם את שלב השליחה ואחר כך גם את שלב הקבלה, ואני מקווה שישפרו באמת את השירות.

יריב לוין: אני רק רוצה להעיר עוד הערה אחת.

יריב לוין: צריך גם לזכור ששירותי הדואר צריכים גם להתאים את עצמם להיקפים ולסוג הדברים שנשלחים.

יריב לוין: לצערנו הרב, אם אנחנו רוצים לשמר את השירותים האלה כשירותים שהם בעלויות סבירות ולא יקרות מדי, מובן שזה מחייב התייעלות.

יריב לוין: זה מחייב גם צמצומים לפעמים.

יריב לוין: לא הרי המצב היום כהרי המצב שהיה רק לפני שנים ספורות, שכל דבר היה נשלח בדואר ולא הייתה שום דרך אחרת.

יריב לוין: לכן גם תדירות החלוקה הייתה מן הסתם הרבה יותר רציפה.

יריב לוין: אבל כפי שאמרתי, נעשות הרבה מאוד פעולות; הבעיה היא בעיה אמיתית, והיא תיפתר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאלת המשך, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני מודה לך, אדוני השר, על התשובה המפורטת, אבל בכל אופן, מה שסיימת בו, מה שהיה פעם שכולם היו שולחים בדואר והיום לא, עדיין שכבות גדולות מאוד של הציבור, במיוחד השכבות החלשות ואנשים מבוגרים, שולחים ומשתמשים אך ורק בדואר.

אורי מקלב: אני רוצה להתייחס לתשובה, שכתבתי אותה, שאתה אומר שהמרחק בין תיבת דואר לכל בית אב לא יעלה על 1,500 מטרים, דבר המהווה איזון הולם.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך, אדוני השר, ש-1,500 מטר הכוונה היא 1.5 קילומטר.

אורי מקלב: אני יודע שקילומטר הולכים קרוב לעשר דקות, הליכה של אדם בריא וצעיר, לא ספורטאי.

אורי מקלב: אדם קשיש הולך 1.5 קילומטר מינימום 15 דקות, אם לא 20 דקות – צריך ללכת כדי לשלשל את המכתב.

אורי מקלב: עכשיו, כל זה – אם זה רק היה דואר ישראל, אז יש שם משבר, אבל זה באישור משרד התקשורת, הוא אישר להם ברישיון.

אורי מקלב: לא רק זה, אדוני השר, לא רק 1.5 קילומטר אלא 1.5 קילומטר בקו אווירי.

אורי מקלב: זה אומר ששכונה קרובה כמו רמות, יש בה כמעט 50,000 תושבים, הם אמורים לתת, גם בהווה, בפועל, תיבת מכתבים אחת.

אורי מקלב: אם הם מבטיחים שהם באמת ישפרו, אני אגיד לך שאני מאמין להם שהם ישפרו.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: ואני מסיים בזה, מדוע?

אורי מקלב: מכיוון שלאנשים אין תיבות מכתבים לשלשל את המכתבים, ממילא גם לא יהיו מכתבים, וממילא גם השירות ישתפר.

יריב לוין: חבר הכנסת מקלב, אני לא מקבל את הצגת הדברים הזו, אני מוכרח לומר.

יריב לוין: ראשית, אני חושב שאת אותם דברים אפשר לומר גם על בנק ואפשר לומר גם על סופר ואפשר לומר על כל דבר.

יריב לוין: הרי אי-אפשר לשים לכל אחד מתחת לבית את הכול.

יריב לוין: נדמה לי שהפריסה הזו היא בהחלט פריסה סבירה, בשים לב לעלויות של איסוף מכל תיבה בנפרד והזמן שהדבר הזה לוקח, והוא לוקח לא מעט זמן.

יריב לוין: שנית, אני מוכרח לומר לך שאני חושב שיש בנושא הזה של שירותי הדואר באמת רצון וראייה אמיתית לתת שירות טוב במחיר סביר.

יריב לוין: זה האיזון.

יריב לוין: עכשיו, אין בעיה, אפשר לפרוס תיבות כל 100 מטר, אפשר לפתוח סניף דואר כל 500 מטר ואפשר גם לדאוג שהדואר יגיע בתוך 12 שעות מקצה הארץ עד קצה.

יריב לוין: הכול אפשר, זו רק שאלה של מחיר.

יריב לוין: אני רוצה להזכיר – ובזה אסיים, חבר הכנסת מקלב.

יריב לוין: אני בשעתי הצעתי, בקדנציה הקודמת, או בזו שלפניה, אני זוכר שהצעתי לך הצעת חוק שבעיני הייתה מאוד חשובה בהיבט הזה, של חיוב רשות הדואר לחלק דואר ישירות לבתים, ולא לחלק את הדואר למרכזי דואר, בדיוק מהנימוק שהעלית, שיש אנשים שקשה להם ללכת וקשה להם להגיע ויש קיפוח של אלה שמקבלים דואר במרכז חלוקה מול אלה שמקבלים את הדואר הביתה.

יריב לוין: אתה הארת אז את עיני ואמרת לי: תשמע, אל תעשה את זה, כי זה יטיל עלויות על אנשים שיצטרכו לשים תיבת דואר בבית.

יריב לוין: אף שתיבת דואר היא דבר פעוט ולא יקר; יותר טוב שילכו מאשר לשים את תיבת הדואר.

יריב לוין: אז עוד הפעם, גם לאדם הפרטי כנראה יש השיקולים שלו, שאני לא מזלזל בהם, ומה שנכון לאדם פרטי בטח נכון לחברה בקשיים כלכליים, שצריכה לתת שירות ולעשות את זה באופן שנושא את עצמו מבחינה כלכלית.

יריב לוין: לכן אני חושב שהצעדים שנעשים נכונים.

יריב לוין: הדברים גם נבדקים.

יריב לוין: אם יהיה מקום או מקרה ספציפי שמצריך תיקון, הדברים יתוקנו.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים ברצות השם מחר, יום שלישי, ז' במרחשוון התשע"ו, 20 באוקטובר 2015, בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.