ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 50, 2015-10-14 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום א' בחשוון תשע"ו, 14 באוקטובר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: חודש טוב לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים, ודאי, בשאילתות דחופות, כמדי יום רביעי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין כדי שישיב על שאילתה דחופה מס' 66 מאת חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: אי-יישום החלטת הממשלה על-ידי חברת "בזק".

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא, את יכולה לגשת למיקרופון באולם ולקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אז השר ישיב.

עליזה לביא: תודה, אדוני, תודה לשר שמשיב.

עליזה לביא: במאי 2015 הודיע משרד התקשורת לחברת "בזק" על כוונתו להטיל עיצום כספי בסך 11.2 מיליון שקלים בגין אי-עמידתה ברפורמה של פתיחת הפס הרחב לתחרות.

עליזה לביא: עד ליום הזה טרם הושלם התהליך.

עליזה לביא: אני מבקשת לשאול, אדוני:

עליזה לביא: מדוע משרד התקשורת אינו פועל להשלמת התהליך ולגביית התשלום?

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לציין, חברת הכנסת לביא, בראשית הדברים, שההנחה שמובאת בנוסח השאילתה שלך, או בפרט בנוסח של השאלה, מדוע משרד התקשורת אינו פועל להשלמת ההליך ולגביית התשלום – אני חושב שההנחה הזאת מוטעית מיסודה, משום שהמשרד מייחס חשיבות רבה, והוא פועל, כמובן, לאכוף את ההוראות לפי החוק, לרבות בתחום הזה של רפורמה בפס הרחב.

יריב לוין: אני יכול לומר לך כאן באופן חד-משמעי וברור שכך ייעשה גם במקרה הזה וגם במקרים אחרים.

יריב לוין: כך נעשה עד היום, וכך ימשיך להיעשות.

עליזה לביא: אתה אומר את זה מידיעה?

יריב לוין: אני אומר את זה מידיעה.

יריב לוין: אני מקווה שאת נותנת לי קרדיט שאני לא עליתי לכאן בלי שבדקתי את הדברים ווידאתי אותם אף שאינני מופקד על המשרד.

יריב לוין: בכלל, אגב, אדוני היושב-ראש, קצת מקפחים אותי פה; שיגישו קצת שאילתות בנושא משרד התיירות.

יריב לוין: יש המון נושאים ששווים בירור והתייחסות, ובכלל הגיע הזמן שהענף הזה יקבל תשומת לב.

יריב לוין: חברתנו חברת הכנסת טלי פלוסקוב הקימה – ובקרוב נחנוך כאן – את שדולת התיירות.

יריב לוין: סוף-סוף הכנסת תיקח חלק בטיפול בענף הזה.

יריב לוין: כך שאני בעד שאילתות ושאלות קשות בנושא הזה.

עליזה לביא: – – –

יריב לוין: אני אגיד לך את האמת, חברת הכנסת לביא, אני גיליתי שכששואלים שאלות ודנים בנושא, בסוף גם מקבלים תקציבים.

עליזה לביא: – – – אתה צריך לגלות יצירתיות רבה להחזיר תיירים למדינת ישראל.

יריב לוין: זה נכון.

יריב לוין: למרות שאם את כבר אומרת את זה, אז ברשות היושב-ראש אני קצת אחרוג, ואני אומר שכאשר נכנסתי לתפקידי עמדנו במינוס 25% לעומת 2014-2013.

יריב לוין: עשינו שורה של פעולות שיווק שנתנו פירות כמעט מיידיים.

יריב לוין: צמצמנו את הפער.

יריב לוין: אנחנו נמצאים היום בסביבות מינוס 5% לעומת 2013 ו-2014.

יריב לוין: כבר היינו במגמת יציאה.

יריב לוין: בואו נקווה שיהיה שקט מהרבה מאוד סיבות טובות וגם מהסיבה הזאת.

יריב לוין: בינתיים, לפחות, אני יכול לומר לך שאתמול עשיתי סיור במלונות בירושלים.

יריב לוין: המלונות מלאים, ואנשים נמצאים, ואני מקווה שכך זה יישאר.

יריב לוין: אבל ברור שהענף שלנו הוא אולי הרגיש ביותר לאירועים מהסוג שאנחנו חווים עכשיו.

קריאה: – – –

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: המצב הוא גם כזה שאם הוא יימשך לאורך זמן הפגיעה תהיה גם בענף הזה וגם בענפים אחרים.

יריב לוין: אבל לפחות בשלב הזה אני שמח שפעולות שנקטנו וגם עבודה טובה, גם של התיירנים, בשלב הזה מזערו את הנזקים.

עליזה לביא: – – – תקרא לאזרחי מדינת ישראל לבוא לבקר בירושלים.

יריב לוין: אני קורא לאזרחי מדינת ישראל לבוא לבקר לא רק בירושלים, אלא בכל עיר ובכל אתר תיירות במדינת ישראל.

יריב לוין: בכלל, אני חושב שאחד הדברים החשובים זה שעם יכיר וידע את ארצו, וכשזה גם משתלב בהנאה ובבילוי זה בכלל הכי טוב שיכול להיות.

יריב לוין: זה נכון בכל ימות השנה, וזה נכון גם עכשיו.

יריב לוין: אני חוזר לענייננו.

יריב לוין: לפחות בעניין הזה יכולה לנוח דעתך.

יריב לוין: המשרד עשה, עושה וימשיך לעשות, ויטפל הן בנקיטת צעדים כלפי מי שלא עומד במחויבויות שלו והן בכלל בקידום וביישום הנושא של הרפורמה בפס הרחב.

יריב לוין: ביתר פירוט אני אומר, שעל-פי פרק ז'1 בחוק התקשורת, רשאי המנהל להטיל עיצום כספי על בעל רישיון שהפר הוראה מהוראות לפי החוק.

יריב לוין: זה נשוא השאילתה הספציפית שלך.

יריב לוין: כחלק מהליך האכיפה הנדרש על-פי החוק, הכולל שימוע ושמיעת עמדת החברה, יש חובה על מנכ"ל המשרד – ואני מדגיש, חובה – לקיים היוועצות עם הוועדה המייעצת לעניין הפרות מסוג אלו שהופרו על-ידי חברת "בזק" בנושא זה.

יריב לוין: אני אעיר בסוגריים, שגם בתחום הזה אנחנו כנראה מתמודדים באולימפיאדת הביורוקרטיה בצורה מכובדת.

יריב לוין: בכלל, אני חושב שאנחנו צריכים לשים לב בחקיקה שאנחנו עושים כאן שהיא תהיה פשוטה, חדה וקלה לביצוע.

יריב לוין: כי אחרת מה שקורה, שאנחנו מחוקקים חוקים שכל צעד שרוצים לעשות מחייב הקמת ועדות; וכדי להקים את הוועדה צריך להתייעץ עם עשרים גורמים ולקבל אישור מגורמים אחרים, ועד שהוועדה קמה צריך להיוועץ בה, ואחרי שמתייעצים אתה צריך להחליט, ואחר כך לפני ההחלטה צריך לעשות שימוע, ואחרי ההחלטה צריך לשמוע ערעור.

יריב לוין: ואז התהליך נמשך.

יריב לוין: בסוף מגיעה חברת הכנסת עליזה לביא ושואלת בצדק למה הדברים לא נגמרים ולמה הדברים לא מתבצעים.

עליזה לביא: לא רק זה.

עליזה לביא: גם המשרד מנהל משא-ומתן עם גוף שמקבל – – –

יריב לוין: חכי.

יריב לוין: זאת הייתה הקדמה לתיאור ארוך שאני אתאר עכשיו מה נעשה בעניין.

יריב לוין: אז אמרתי שיש חובה לקיים היוועצות.

יריב לוין: אבל מסתבר שלא היה אפשר לקיים את ההיוועצות כי החברים בוועדה התחלפו.

יריב לוין: ואז ב-13 ביולי 2015, שזה כחודשיים מאז כינון הממשלה, השלים ראש הממשלה ושר התקשורת את הליך מינוי החברים החדשים לוועדה המייעצת, קרי הוא עשה את זה מהר מאוד.

יריב לוין: מאז התקיימו כבר כמה פגישות עם חברי הוועדה כדי להציג בפניהם רקע והליכי עבודה בתחום חוק התקשורת, כי הם צריכים להבין בכלל מה הם עושים.

יריב לוין: ב-16 בספטמבר 2015 התכנסה הוועדה לראשונה מאז חוקק החוק, ומנכ"ל המשרד קיים את חובת ההיוועצות עמה בכמה תיקי פיקוח שעמדו על הפרק – כי יש שורה של תיקים כאלה – אשר בחלק מהם הוחלט להטיל עיצום כספי על חברת "בזק" עצמה.

יריב לוין: כלומר, יש כמה וכמה תיקי פיקוח, כולל כמה וכמה תיקים שנוגעים לחברת "בזק".

יריב לוין: הוועדה בעצם התחילה לעבוד רק עכשיו, סוף-סוף, אחרי שמונתה רק עכשיו, וכבר נעשתה היוועצות עם הוועדה בעניין שורה של תיקים, לרבות תיקים שנוגעים ל"בזק".

יריב לוין: בתחילת נובמבר אמורה הוועדה להתכנס שוב כדי לדון בתיקי פיקוח נוספים, לרבות התיק מושא השאילתה שלך, חברת הכנסת לביא.

יריב לוין: אז, כמובן, לאחר היוועצות עם הוועדה, מנכ"ל המשרד יוכל לקבל החלטה, ואז ההחלטות תפורסמנה לציבור, ואז יתחילו ערעורים ויתחילו הליכים.

יריב לוין: אני לא אתפלא אם ניפגש כאן עוד הפעם ותשאלי איך יכול להיות שהדבר הזה לא נגמר גם בעוד חודשיים, בעוד שלושה חודשים ובעוד ארבעה.

יריב לוין: אני אומר מראש: צריך לשים סוף לכל השיטה הזאת וההליכים האלה גם בתחום הזה; גם בתחום של מינויים.

יריב לוין: אני חושב שהדברים האלה בסוף פוגעים ביכולת שלנו לתפקד, למשול ולקבל החלטות, בצורה שהיא באמת בלתי סבירה.

יריב לוין: אומר גם בצורה ברורה, גם שר התקשורת, קרי ראש הממשלה, והצוות המקצועי במשרד, פועלים, ימשיכו לפעול ליישם את הרפורמה, ויבצעו את כל פעולות האכיפה כנדרש ועל-פי סמכויותיהם בחוק.

יריב לוין: עד כאן למעשה סיכום הדברים כפי שהם נכון לעכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת לביא, וגם שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

יריב לוין: אבל שאלות קלות, כי אני בכל זאת לא שר התקשורת.

עליזה לביא: אדוני, כן, יש לי הרבה מאוד הערכה לאדוני, והלוואי שלהט הדברים והאנרגיה שדיברת בהם על התחומים שבאחריותך יהיו גם בתשובה על השאלה שאני שאלתי.

עליזה לביא: אדוני, הנושא מאוד מורכב.

עליזה לביא: בג"ץ נתן את החלטתו רק לאחרונה.

עליזה לביא: אנחנו רואים פה התנהלות של משרד תקשורת שמנהל משא-ומתן עם "בזק" אף שהיא קיבלה את הקנס.

עליזה לביא: לא ברורה ההתנהלות.

עליזה לביא: יש ועדה מייעצת שהתכנסה כבר בעניין העיצום הכספי, למה אין החלטה?

עליזה לביא: אני מבינה שהוחלפו.

עליזה לביא: אבל, אדוני, כשרוצים לזרז, וכשמבינים שיש פה מצוקה רבת-שנים – גם נשיא המדינה בזמנו, ב-2001, כשהיה שר התקשורת, נדרש לעניין, הבטיח דברים.

עליזה לביא: שר התקשורת לשעבר חזר ואמר.

עליזה לביא: אנחנו מכירים פה את המצוקה הגדולה.

עליזה לביא: אם רוצים להפחית את הקנס, למה אתם לא מפחיתים?

עליזה לביא: למה אתם לא אוכפים?

עליזה לביא: אדוני, אני מעלה חוק בשבוע הבא בנושא הזה, חקיקה פרטית.

יריב לוין: קצר, רק חוק קצר.

עליזה לביא: חוק קצר.

עליזה לביא: זה חוק שיבקש לעשות את ההפרדה הראויה, שראוי היה שהיא תתבצע.

עליזה לביא: אדוני, ראוי שהדברים ייעשו, אתה יודע, כי בסופו של יום גם אתה וגם אני, וכל מדינת ישראל, כל אזרחי מדינת ישראל משלמים הרבה יותר מפני ש"בזק" הופכת להיות לווייתן – כמו שיש הלווייתן של הגז, יש לנו היום את "בזק" שהופכת להיות ענקית, ואנחנו לא צריכים את זה בצורה כזאת.

עליזה לביא: אנחנו כן צריכים פה שוק של תחרות, ושבסופו של יום האזרח ישלם פחות, ולא ישלם יותר.

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תשובת השר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: חברת "בזק" היא חברה ציבורית חשובה, והיא נותנת שירות ציבורי מאוד חשוב.

דב חנין: ועל הרקע הזה אני שומע הבוקר בדאגה ובצער רבים הנחיה של "בזק" לטכנאים, שפורסמה בתקשורת, לא להגיע ליישובים ערביים בתחומי מדינת ישראל.

דב חנין: כמובן, הרקע להנחיה הזאת זה חשש לביטחונם של אותם טכנאים.

דב חנין: אדוני השר, אנחנו חיים בימים מאוד קשים, אף אחד לא מקל ראש בדאגה ובחשש הגדול שקיימים בציבור.

דב חנין: אגב, קיים חשש אצל יהודים מהסתובבות במקומות ערביים, וקיים חשש של ערבים מהסתובבות במקומות של יהודים – מדאיג, מסוכן ובעייתי.

דב חנין: אבל אולי בהמשך להמלצתך לאזרחי ישראל לטייל באתרי תיירות, אני רוצה להמליץ, ואני מקווה שגם אתה, אדוני השר, לאזרחים יהודים להגיע ליישובים ערביים בתחומי מדינת ישראל.

דב חנין: אני מסתובב ביישובים כאלה, גם בערים ערביות, גם בכפרים ערביים.

דב חנין: כמובן, יש מתח, יש אווירה של ויכוח פוליטי מאוד קשה.

דב חנין: אין חשש לביטחונם של אזרחים יהודים, לפי מיטב הערכתי, ביישובים ערביים בתחומי מדינת ישראל.

דב חנין: אני גם עוד לא שמעתי על איזו התנכלות ליהודי שהגיע לאום-אלפחם, או לנצרת, ויש יהודים שמגיעים לאום-אלפחם ולנצרת.

דב חנין: האזרחים הערבים אינם אויב, הם אינם סכנה.

דב חנין: אם יש אנשים שהם אלימים או עבריינים, אז צריך כמובן לטפל בהם, אבל זו איננה תמונת המציאות.

דב חנין: קיימת, לפחות מהבחינה הזאת, הבחנה מאוד ברורה, כי לא הייתי נותן את אותה המלצה למקומות יישוב שנמצאים מעבר לקו הירוק.

דב חנין: מעבר לקו הירוק אני לא מציע לשום אזרח ישראלי להסתובב היום.

דב חנין: אבל בתחומי הקו הירוק אני לא רואה שום בעיה אמיתית.

דב חנין: ולכן אני חושב שצריך לקרוא גם לטכנאי "בזק", גם לטכנאי חברת החשמל וגם לאזרחים בכלל להתנהל במדינה ככל האפשר בצורה סבירה, כמובן, בצורה אחראית ושקולה, אבל בוודאי להסתובב בארץ, לבקר, להיכנס למסעדות, להיכנס לחנויות, ואפילו לתקן מתקני "בזק".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יריב לוין: אני אשיב, ראשית, על השאלה של חברת הכנסת לביא.

יריב לוין: אני חושב שראש הממשלה ושר התקשורת הוכיח לא פעם, ואני חושב שהוא מוכיח מדי יום, את המחויבות המוחלטת שלו לקדם רפורמות משמעותיות וחשובות בכלל תחומי החיים ובכלל ענפי המשק, בלי חשש ובלי מורא, ולמרות הרבה התנגדויות ומכשולים שיש בדרך.

יריב לוין: בין היתר, ודאי שגם בענף התקשורת נעשו וקודמו הרבה מאוד רפורמות בשש השנים האחרונות שבהן בנימין נתניהו ראש הממשלה – בעידודו, בתמיכתו, בגיבויו.

יריב לוין: את יכולה להסיר כל חשש.

יריב לוין: ראש הממשלה מתכוון, ויעשה שורה ארוכה של רפורמות גם בתחום התקשורת.

יריב לוין: אני מאוד מקווה שאתם תבדקו אותן עניינית ותתמכו בהן, ולא רק תצעקו "שימוש פוליטי" וכן הלאה, כמו שלצערי שמעתי כאשר ראש הממשלה החליט להחזיק את תיק התקשורת אצלו בעת הרכבת הממשלה.

יריב לוין: במסגרת הזאת ודאי שגם האכיפה והמימוש של הרפורמות האלה עומדים בראש סדר העדיפויות של המשרד.

יריב לוין: הדברים יבוצעו, הדברים נעשים ומתבצעים כל הזמן.

יריב לוין: אני חושב שכל אזרחי ישראל מרגישים שינויים מאוד גדולים שנעשו בתחום התקשורת בשנים האחרונות.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך שלא רק שנעשו הרבה מאוד שינויים, אלא צריכים להיעשות שינויים נוספים.

יריב לוין: אגב, אני יכול לומר לך בסוגיית הפס הרחב, לדוגמה, אם את רוצה לבחון את ההתמצאות שלי בנושא הזה, שבעיני לפחות זו לא רק שאלה של תעריפים אלא זו גם שאלה של טיב השירות.

יריב לוין: למה אני מתכוון?

יריב לוין: אני חושב שהנושא של פס רחב היום נמצא על ספו של עידן לגמרי אחר – למשל יכולת העברת הנתונים דרך המערכת של חברת החשמל, ששם יכולה לעבור תעבורה במהירות אדירה ובהיקפים מאוד גדולים, ובאופן שייצור שינוי עצום בכלל של כל הרגלי העבודה שלנו – הרבה מעבר רק לנקודה הספציפית של שאלת המחיר.

יריב לוין: אני יכול להעיד מידיעה אישית, כי זה המצב לפחות אצלי, בחלקים מהעיר שאני גר בה, במודיעין, שבהם הפס הרחב הוא עדיין בכלל לא שאלה של עלות אלא הוא שאלה בכלל של יכולת.

יריב לוין: יש אזורים מסוימים אצלי בעיר, למשל, שאי-אפשר להגיע לאותה מהירות 100 שכל הזמן מפרסמים אותה, כי פשוט התשתית הפיזית לא מאפשרת את זה בכלל.

יריב לוין: לכן, יש כאן עוד לא מעט לעשות מעבר לשאלת המחיר, ועושים, ומקפידים על זה.

יריב לוין: אני מניח שגם בתחום הזה אנחנו נמשיך לראות שינויים ושיפורים.

יריב לוין: לעניין השאלה של חבר הכנסת חנין, אני ביקשתי שאלה קלה אבל אתה ממש הקשית עלי, כי אני אגיד לך מה הבעיה.

יריב לוין: אני לא מבחין בין הקו הירוק לבין מה שאתה קורא, מעבר לקו הירוק.

יריב לוין: אז איך אני אדע לכוון את המטיילים, בהיעדר הבחנה כזאת, ולעמוד בדרישות שאתה הצעת בשאלה שלך?

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת חנין, אני, א.

יריב לוין: חושב שכדאי שאנשים יטיילו ויכירו את הארץ כולה, וזה כולל גם אתרים שנמצאים בתוך יישובים ערביים, וכולל גם אתרים שנמצאים בגולן, ביהודה ובשומרון, בירושלים, בתל-אביב, בחיפה, בכל מקום.

יריב לוין: כדאי שיעשו זאת כל השנה, ובכל זמן.

יריב לוין: יחד עם זאת, בוא נהיה אמיתיים ולא נתעלם ממה שמתרחש ברחובות רק מטרים ספורים כאן מהבניין הזה.

יריב לוין: אלה לא ימים רגילים, אלה ימים של מתיחות, אלה ימים שהם אנשים חשים שלא בנוח.

יריב לוין: וכאשר חברה כמו "בזק", שמשגרת את טכנאיה לעבוד לא רק בשטח הפתוח אלא הם נכנסים לתוך בתיהם של האנשים – אני מניח שהיא נתקלה בחששות קשים מצד העובדים שלה.

יריב לוין: היא עושה הכול כדי לתת שירות טוב עד כמה שניתן, בכל מקום ובכל זמן, אבל אני מבין את הצורך, בכל אופן, לעשות איזשהם תיאומים עם מחלקת הביטחון, לוודא שאנשים באמת יוכלו להיכנס ולא להיפגע.

יריב לוין: ואני מציע, חבר הכנסת חנין, כדי לשפר את תחושת הביטחון, יש דבר אחד שאתה וחבריך לרשימה המשותפת יכולים לעשות באופן מיידי: להפסיק עם ההפגנות המתסיסות האלה; להפסיק לעמוד עם דגלי אויב – – –

דב חנין: – – –

יריב לוין: – – – להפסיק לעמוד עם דגלי אויב ודגלי "חמאס" ברחובות הערים והכפרים.

יריב לוין: ואני חושב שאם הערים והכפרים ייראו מסבירי פנים – למשל, יש לי בשבילך הצעה:

יריב לוין: אולי תשימו קצת דגלי ישראל באותם מקומות שהם, לפי שיטתך, כפי שהצגת כרגע, חלק ממדינת ישראל.

יריב לוין: האמן לי שאנשים יבואו ביתר ביטחון וביתר תחושה שהם רצויים.

יריב לוין: אז בוא לא ניתמם.

יריב לוין: בוא לא נתסיס שם ברחוב אבל נעמוד כאן במליאה ונאמר שצריך לבקר ביישובים הערביים וכן הלאה.

יריב לוין: ואני יכול לומר לך: תקשיב היטב לזעקה הגדולה שהשמיע ראש עיריית נצרת, עיר תיירות מהחשובות שיש לנו, שמשרד התיירות משקיע בה באופן שיטתי, משום שיש בה פוטנציאל עצום למשוך תיירות עצומה גם מחוץ-לארץ וגם מהארץ.

יריב לוין: אבל אי-אפשר להביא תיירים למקום שבו באופן שיטתי נערכות הפגנות אלימות, שמסתובבים רעולי פנים עם דגלי האויב ועם דגלי "חמאס", צועקים ססמאות, חוסמים רחובות, זורקים אבנים, ועושים את כל זה בעידוד של חברי הכנסת של הרשימה המשותפת ובראשם חבר הכנסת עודה.

יריב לוין: אני אומר לך, חבר הכנסת חנין: אתם רוצים לעשות את שליחותכם נאמנה?

יריב לוין: תפסיקו עם העניין הזה; תתחילו לדאוג לציבור באופן אמיתי.

יריב לוין: ולדאוג לציבור זה לדאוג שיבואו תיירים, שתהיה לאנשים פרנסה, שהמסעדות תהיינה פתוחות, שבמלונות יתארחו אנשים.

יריב לוין: כל הפעולות שעשיתם מאז התחיל גל הטרור הנוכחי מביאות בדיוק להפך.

דב חנין: – – – הידרדרתם לרמה הזאת.

יריב לוין: לא צריך היה לרדת לשום מקום.

יריב לוין: תיארתי לך את המציאות, חבר הכנסת חנין.

יריב לוין: תיארתי לך את המציאות, ואני אומר לך עוד הפעם: תקשיב לזעקה של ראש עיריית נצרת.

יריב לוין: הוא זועק את הזעקה הזאת לא משום שהוא דואג לכל מיני דברים שאני דואג להם.

דב חנין: אתה יודע – – –

יריב לוין: הוא זעק את הזעקה הזאת כי הוא דואג לעתיד התיירות בעיר שלו, שאתם גורמים לה נזק עצום יום-יום ושעה-שעה.

יריב לוין: אז תפסיקו עם זה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן – ואת חברת הכנסת סתיו שפיר להציג לנו את השאלה.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

סתיו שפיר: תודה רבה, היושבת-ראש.

סתיו שפיר: ברכותי לשר ליצמן – שהפך לשר.

סתיו שפיר: משמח מאוד לקרוא לך כך.

סתיו שפיר: השבוע התפרסם כי בשל מחסור באחיות, רק 1% מכלל התלמידים בבתי-הספר בדרום קיבלו הדרכה בריאותית כנדרש, בעוד שביתר חלקי הארץ למעלה מ-90% מהתלמידים קיבלו את ההדרכה.

סתיו שפיר: ברצוני לשאול: 1.

סתיו שפיר: האומנם?

סתיו שפיר: 2.

סתיו שפיר: כיצד מתכוון השר לטפל באפליה הזאת?

סתיו שפיר: תודה.

יעקב ליצמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת סתיו שפיר, קודם כול, למען הפרוטוקול – עדיף להיות סגן שר במעמד שר מאשר להיות שר במעמד סגן שר.

יעקב ליצמן: זו התשובה על החלק הראשון.

יעקב ליצמן: בקשר לאפליית תלמידי הדרום בהדרכות בריאות, ככלל, יש שני סוגי הדרכות בבתי-ספר:

יעקב ליצמן: האחד – הדרכה לקראת כל פעילות שמתבצעת, כגון הדרכה לפני חיסונים, לפני בדיקות שמיעה, ראייה, גדילה.

יעקב ליצמן: בכל אחת מההדרכות האלה התלמידים מקבלים הסבר מהאחיות על מטרת הבדיקה, על מניעת המחלות, על התנהגות בריאותית הקשורה לפעילות הניתנת.

יעקב ליצמן: פעילות זו מתבצעת במלואה ונבדקת בבקרות של משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים אם זה ניתן – ואכן, זה ניתן.

יעקב ליצמן: החלק השני, הסוג השני, כולל חינוך לבריאות בנושאים שונים שלא קשורים לפעילויות שמצוינות בסעיף הקודם; שלא בנושאים האלה.

יעקב ליצמן: הנושאים האלה מתואמים עם בתי-הספר, והפירוט מופיע בסעיף 12 בחוזר ראש שירותי הבריאות לציבור מס' 21/13 מיום 14 בנובמבר 2013.

יעקב ליצמן: במחוז הדרום הכיסוי אכן נמוך בהשוואה לכל הארץ.

יעקב ליצמן: ניתן להסביר זאת בסיבות הבאות: 1.

יעקב ליצמן: בדרום יש קושי לגייס אחיות ורופאים.

יעקב ליצמן: יש משרות לא מאוישות של אחיות.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין שיש הבדל גדול בין דרום לצפון: בדרום יש מחסור גדול, ובצפון יש הרבה אחיות מיותרות.

יעקב ליצמן: כמה שניסינו קצת להעביר, לצערי עד הרגע הזה לא הצלחנו בקטע הזה; 2.

יעקב ליצמן: בחברות "פמי" ו"נטלי", הפועלות במרכז הארץ לפי מכרז, הפעילות הזאת מתבצעת ברובה על-ידי שירות קנוי, באמצעות מדריכים ולא באמצעות אחיות, בעוד במחוז הדרום לא ניתן להשתמש בשירות קנוי, והאחיות של הלשכה, של משרד הבריאות, מבצעות את ההדרכה; 3.

יעקב ליצמן: בבדיקה עם הנהלת הלשכה התברר כי היה תיעוד-חסר של הפעילות הזאת ברשימות משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: כלומר, חלק מהפעולות שנעשו לא תועדו.

יעקב ליצמן: המחוז משקיע מאמצים רבים לתת שירות מלא ומקצועי, ויש להכיר את מאפייני המחוז והאוכלוסייה כדי להבין את המורכבות.

יעקב ליצמן: בשל המורכבות, המחוז מתמקד בחיסונים ובדיקות צינון כרגע.

יעקב ליצמן: יש לציין כי כיסויי הפעולות, ובכלל זה חיסונים ובדיקות סקר, של הספק הפרטי שנתן את השירות לפני החזרתו למשרד הבריאות היו נמוכים – בחלק מהמגזרים למטה מ-50% כיסוי חיסון.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, לפני שלקחו את זה – אגב, אני העברתי את זה בקדנציה הקודמת שלי; בדרום אני התחלתי בהחזרה למשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: זו הפשרה.

יעקב ליצמן: לשכת הבריאות שיפרה מאוד את המענה הבריאותי לתלמידים.

יעקב ליצמן: זו גם הסיבה שהשירות בדרום הוחזר למדינה ולא ניתן על-ידי ספקים פרטיים.

יעקב ליצמן: בתמצית: א.

יעקב ליצמן: את צודקת; ב.

יעקב ליצמן: נשתדל להשתפר, אבל זה נובע ממחסור באחיות.

סתיו שפיר: אז מה עושים – – –

טלי פלוסקוב: סיימת, כבוד השר?

יעקב ליצמן: אני סיימתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שאלה נוספת.

סתיו שפיר: תודה רבה, השר ליצמן.

סתיו שפיר: אני גם יודעת שאתה פועל לטובת העניין.

סתיו שפיר: אני סקרנית לדעת כמה כספים מועברים לחברות הפרטיות שמנהלות את נושא האחיות בבתי-הספר, אלה שלא פועלות ביישובים שעליהם דיברנו בדרום.

סתיו שפיר: הפערים שאנחנו מדברים עליהם מבחינת קבלת אותם שיעורים, הם ממש פערים שבדרום – למשל בכיתות ו' קיבלו 1% מההדרכות לעומת 90% ביתר חלקי הארץ; פערים אדירים.

סתיו שפיר: עכשיו, נוצר פה מצב מעוות: אותן חברות פרטיות, חברות הקבלן שמעסיקות את האחיות האלה – ואנחנו יודעים היטב מה הייתה עלותה האמיתית של ההפרטה המטופשת הזאת, אם יותר לי להגיד, שגם הזיקה מאוד לכמות החיסונים שהתלמידים קיבלו, למשך הזמן שבו קיבלו שירות.

סתיו שפיר: בבתי-ספר שלמים אין בכלל אחיות שנמצאות שם רוב הזמן והתלמידים לא יכולים לקבל מענה בריאותי.

סתיו שפיר: אנחנו יודעים שההפרטה הזאת הייתה לא כלכלית ולא איכותית ולא יעילה.

סתיו שפיר: אבל עכשיו נוצר מצב מעוות שאותן חברות מקבלות מספיק תקציב להעביר את ההדרכות האלה, בעוד דווקא בשירות המדינה, אחיות שהן תחת משרד הבריאות לא מקבלות את התקציב הנאות, ומשרדך לא מקבל את התקציב הנאות על מנת לספק את השירות; והעיוות הזה עוד עלול לגרום לחלק מחברינו לחשוב שגם כאן

סתיו שפיר: צריך לחסל את השירות ולהפוך את האחיות לעובדות קבלן, והדבר הזה הוא כמובן לא נכון, כי אותה הפרטה התגלתה באמת כחסרת יעילות כל כך.

סתיו שפיר: אז שאלתי אליך היא, האם מצויים במשרד הנתונים על העלויות האמיתיות של השירותים המופרטים לעומת העלויות של השירותים שאינם מופרטים, של מה שקרה לאורך השנים; האם הדבר הזה באמת הפך להיות יעיל יותר או לא; והאם יש נכונות גם להעביר את האחיות האחרות בבתי-הספר לתפעול של המדינה ושל משרדך.

סתיו שפיר: תודה.

יעקב ליצמן: תודה, חברת הכנסת – – –

באסל גטאס: גם אני רוצה לשאול.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה, שאלה שלך.

טלי פלוסקוב: ואז אנחנו ניתן לך זמן להשיב.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר – ולרב לא רגילים להגיד "אדוני השר", אז אדוני השר, מאחל לך הצלחה במעמדך החדש – בחודשים האחרונים הצטברו אצלי כמה תלונות של חברות פרטיות שעובדות בשירותי חירום, בריאות חירום, שיש להן אמבולנסים לטיפול נמרץ, על יחס חדש מצדו של מגן-דוד-אדום, שכנראה מסתמך על חוזר של מנכ"ל משרדך ובעצם מונע מהם, אם הם מגיעים לתאונה או לטיפול באנשים הזקוקים – טיפול רפואי, מציל חיים – הוא בא, מונע מהם.

יעקב ליצמן: אתה מדבר על פרמדיק?

באסל גטאס: פרמדיקים, כן, שמגיעים.

באסל גטאס: אני דיברתי אז עם שרת הבריאות, עוד לפני שיצא – במקום שהמצב ישתפר, הוא רק הלך והחריף, כתוצאה מזה שהמשרד מגבה או נתן הוראות חדשות.

באסל גטאס: אני יודע שלא פייר לצפות לתשובה ממך על המקום, אבל אני מבקש מכבודו לבדוק את העניין, ואולי בהזדמנות אעביר אליך את התלונות הספציפיות ונשב ונדבר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גטאס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

יעקב ליצמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת סתיו שפיר, אין לי כרגע לפני נתונים מה הפער בתקציבים, אבל בעיקרון אני יכול להגיד שהמכרז שהוצאנו לחברות "נטלי" ו"פמי" – אני לא חושב שיש פער משמעותי ביחס לדרום.

יעקב ליצמן: ואני חייב לציין שהם עשו עבודה מצוינת, כיסו את בתי-הספר; ב.

יעקב ליצמן: אני חייב גם לשבח את עובדי משרד הבריאות, והאחיות עברו גם את זה, קיבלו את הדרום במצב זוועה ממש, במקומות מסוימים אפילו פחות מ-50% מחוסנים, שלא לדבר על דברים אחרים.

יעקב ליצמן: סך הכול, הדביקו את הפער וסגרו את הכול, והכול על מי מנוחות כרגע.

יעקב ליצמן: לכן צריך לשבח גם את זה וגם את זה.

יעקב ליצמן: לגבי העלויות שאת אומרת שהם לא מקבלים, זה רק 1%, וגם זה, היות שלא הייתי מודע לזה, אני מוכן לבדוק את זה, לראות מה עם זה.

יעקב ליצמן: בקשר לפרמדיק, אז יש ויכוח במשרד, כן ולא, כל הזמן.

יעקב ליצמן: יש ויכוח על זה כל הזמן.

יעקב ליצמן: כן לאשר פרמדיק, כן רופא, לא רופא, יש כל הזמן.

יעקב ליצמן: הכי גרוע – ואת זה אני רוצה לציין כאן, שביקשתי לבדוק כאן היום – שיש לפעמים שבכלל אין רופאים.

יעקב ליצמן: אני מקווה שאני טועה בזה, אבל חוששני שבאמבולנס נט"ן לא בטוח שיש רופא לב.

יעקב ליצמן: גם זה, אני לא בטוח.

יעקב ליצמן: ביקשתי עכשיו לבדוק את כל המקומות, א.

יעקב ליצמן: איפה שיש אמבולנס, אם יש לו רופא או לא – – –

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: אין.

יעקב ליצמן: לא, אני ביקשתי פרט-פרט, עיר-עיר.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת כהן, ביקשתי עיר-עיר.

מאיר כהן: – – – פרמדיק, אין רופא?

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

יעקב ליצמן: אני אומר מה שאני ביקשתי.

באסל גטאס: – – – מגן-דוד-אדום – – –

מרב מיכאלי: הוא לא צריך להיות רופא – – –

יעקב ליצמן: אני אמרתי, בנט"ן כן צריך רופא.

יעקב ליצמן: ביקשתי מה שאני אמרתי.

יעקב ליצמן: אז אני דיברתי על נט"ן.

יעקב ליצמן: אמרתי: צריך רופא, ואני עומד על זה שזה יהיה רופא – – –

מאיר כהן: – – –

יעקב ליצמן: נט"ן, אמרתי.

יעקב ליצמן: נט"ן.

יעקב ליצמן: אז בנט"ן צריך להיות רופא, ואני בודק את כל המקומות, איפה יש נט"ן, אם יש רופא או לא.

יעקב ליצמן: הדבר השני, אני בודק גם עכשיו איך יכול להיות מצב שאין נט"ן בכל מקום.

יעקב ליצמן: זה דבר טעון בדיקה.

יעקב ליצמן: ולכן, אחרי שאנחנו נבדוק את כל הדברים, אני אשמח לתת לכנסת את הפרטים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר ליצמן.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/815/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים כרגע להצעות חוק, מכיוון ששר התחבורה מתעכב.

טלי פלוסקוב: לכן, הצעת החוק הראשונה שאנחנו נדון בה היום היא הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הארכת תקופת החופשה לכל שנת עבודה אצל מעסיק), של חברת הכנסת רחל עזריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתמיכת הממשלה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: כן, כן, יש לה עשר דקות להציג את החוק, ואחר כך ישיב שר הכלכלה אריה מכלוף דרעי.

קריאה: זה בהסכמת הממשלה?

טלי פלוסקוב: כן, זה בתמיכת הממשלה.

קריאה: למה זה לא מהצד?

טלי פלוסקוב: אפשר גם ככה.

קריאה: למה מהצד?

קריאה: בהסכמת הממשלה זה מהצד, אלא אם כן זה – – –

טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, חברת הכנסת כבר כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן לה לדבר מהדוכן.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהחוק הוא מספיק חשוב.

טלי פלוסקוב: נכון, כבוד השר?

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, שרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, התיקון לחוק חופשה שנתית בא להגדיל את מספר מינימום ימי החופשה לעובד ולעובדת מעשרה ימי חופשה ל-12 ימים.

רחל עזריה: התיקון בעצם בא להתאים את החוק המקורי לשוק העבודה הנוכחי, כיוון שהחוק המקורי נחקק בשנות ה-50 כשהנחת העבודה הייתה שאנשים עובדים באותו מקום עבודה בעצם מצעירותם עד זיקנותם.

רחל עזריה: לכן החוק נוסח כך שמקבלים מעבר למינימום ימי החופשה, לעשרת ימי החופשה, החל מהשנה החמישית ואילך.

רחל עזריה: רק מה שקרה זה ששוק העבודה השתנה באופן מאוד משמעותי ב-20 השנים האחרונות, ובעיקר ילידי שנות ה-70 ושנות ה-80 – שהם האנשים החדשים בשוק העבודה, אבל לא רק; כלל המשק – בעצם אנחנו מחליפים מקומות עבודה כל 3.6–4.6 שנים, כך לפי נתוני משרד הכלכלה לגבי ילידי שנות ה-70 ושנות ה-80.

רחל עזריה: ומה שקורה זה שהיום קבוצות רחבות מאוד במשק הישראלי לא מצליחות ליהנות מימי חופשה מעבר לעשרת ימי החופשה, המינימום, כיוון שהן לא עובדות באותו מקום עבודה מעבר לשנה החמישית.

רחל עזריה: אחרי שגיליתי את העניין הזה, הלכתי וערכתי בדיקה, מה קורה במדינות ה-OECD; כי אם בכל מדינות ה-OECD גם התהליך הזה קרה, וכולם בעצם נהנים רק מעשרה ימי חופשה, אז יכול להיות שזה חלק מהתהליך הגלובלי שמתרחש.

רחל עזריה: אך מסתבר שבמדינות ה-OECD כבר בשנות ה-70 ושנות ה-80 גם ניתקו בין הוותק לבין מספר ימי החופשה, והדבר השני שעשו זה שהעלו את מינימום מספר ימי החופשה מעשרה ימים ל-15 ואף ל-20 ימים.

רחל עזריה: לכן בעצם מה שהחוק הזה בא לעשות הוא להתאים את רוח החוק המקורית לסיטואציה במשק; והדבר השני זה להתאים אותנו או לפחות לקרב אותנו למה שנהוג ב-OECD.

רחל עזריה: אבל מסתבר שזה לא רק עניין של רווחת העובד, כי מבדיקה שערכתי – כיוון שמהר מאוד התגלו התנגדויות בקרב מעסיקים, שאומרים: מה, את בעצם מטילה עלינו לשלם עוד ימי חופשה לעובד?

רחל עזריה: – מבדיקה שערכתי מסתבר שהפריון במשק הישראלי הוא מאוד נמוך – אנחנו יודעים את זה, לא היה צריך לערוך בדיקה – פריון מאוד נמוך.

רחל עזריה: והדרך להתמודד עם הפריון הנמוך – יש כל מיני דרכים: 1.

רחל עזריה: שיפור תשתיות; דבר שני, הרחבת ההשכלה וההתאמה למקצוע.

רחל עזריה: ואחת הדרכים הנוספות היא קיצור מספר שעות העבודה והגדלת מספר ימי החופשה.

רחל עזריה: כי אחד הפרמטרים בחישוב פריון זה עבודה לעומת תפוקה, ובמדינת ישראל אנחנו סובלים מחוק תפוקה שולית פוחתת, שזה אומר:

רחל עזריה: אנחנו עובדים הרבה יותר מדי שעות, ובעצם שעות העבודה שלנו מפסיקות להיות יעילות.

רחל עזריה: טיעון נוסף שנשמע – שבמדינת ישראל יש הרבה מאוד ימי חג, זאת אומרת הרבה מאוד ימים שבהם אנחנו לא עובדים בגלל חגים ולא בגלל ימי חופשה שנתית.

רחל עזריה: אז גם זה, מסתבר שזה לא נכון ביחס ל-OECD, כיוון שבמדינת ישראל יש לנו תשעה ימי חופשה מנדטוריים, והממוצע ב-OECD הוא 11, ויש מדינות שבהן זה אפילו עולה ל-17 ימים.

רחל עזריה: לכן רציתי שהחוק הזה יעלה ל-15 ימי חופשה, אך בהסכמה קבענו 12 ימי חופשה.

רחל עזריה: אני רוצה לומר, מעבר לכל הניתוח של השוק והמשק, והעולם, והחוק, וההיסטוריה, אני רוצה לומר משהו מהזווית שלנו כמדינה יהודית.

רחל עזריה: קראנו בפרשת השבוע, השבוע, על ששת ימי המעשה ועל השבת, וכך נאמר: "ויכלו השמים והארץ וכל צבאם, ויכל אלוהים ביום השביעי מלאכתו אשר עשה, וישבת ביום השביעי מכל מלאכתו אשר עשה.

רחל עזריה: ויברך אלוהים את יום השביעי ויברך אותו כי בו שבת מכל מלאכתו אשר ברא אלוהים לעשות".

רחל עזריה: העניין הזה, שהאל שובת, זה לא חידוש.

רחל עזריה: אלים תמיד שבתו.

רחל עזריה: זה משהו שהוא לגמרי הגיוני, שלאלים יש זמן לשבות או לאל יש זמן לשבות.

קריאה: – – –

רחל עזריה: לא, אני אומרת, גם אם משווים – – –

מרב מיכאלי: – – –

רחל עזריה: שנייה.

רחל עזריה: תיתנו לי.

רחל עזריה: גם אם משווים לעומת מה שהיה בעמים אחרים, זה לא חידוש של היהדות.

רחל עזריה: החידוש העצום של היהדות, וזו הנקודה, זה מה שנקרא בעוד כמה פרשות, בפרשת יתרו, במתן תורה בהר-סיני.

רחל עזריה: זו הגדולה האמיתית.

רחל עזריה: זה שהקדוש-ברוך-הוא שבת זה מצוין; אבל זה לא רק שהקדוש-ברוך-הוא שבת, אלא "ששת ימים תעבד ועשית כל מלאכתך ויום השביעי שבת לה' אלוהיך.

רחל עזריה: לא תעשה כל מלאכה" – זה לא החידוש; החידוש הגדול הוא: "אתה ובנך ובתך, עבדך ואמתך ובהמתך וגרך אשר בשעריך.

רחל עזריה: כי ששת ימים עשה ה' את השמים ואת הארץ, את הים ואת כל אשר בם, וינח ביום השביעי" – זה החידוש הגדול: כולם שובתים; כולם צריכים זמן למנוחה; כולם צריכים זמן לאסוף את הכוחות כדי להמשיך לעבוד הלאה.

רחל עזריה: ואם אנחנו – לא אם – אנחנו מהעם שנתן לעולם את תפיסת העולם של שישה ימי עבודה ויום אחד שבתון לכולם, גם למי שעובד בשכר מינימום, גם לעובדי קבלן, גם למי שלא מצליח לעשות משא-ומתן רציני מול המעסיק שלו.

רחל עזריה: כבר בימים הקדמונים, כבר אז היה ברור שכולם מקבלים את החופש שלהם.

רחל עזריה: ולכן כל כך הגיוני וכל כך נכון שאנחנו לא נפגר אחרי האומות האחרות, וגם אנחנו נגדיל את ימי החופשה.

רחל עזריה: יתרה מכך, כשקמה מדינת ישראל, בראשית המדינה, בשנות ה-50, היה ברור שצריך יותר ימי חופשה, ורק השינויים במשק הם אלה שגרמו לכך שיש פחות ימי חופשה לעומת מה שהיה בעבר – ואם יורשה לי לומר, לעומת הסידורים לילדים שההורים שלנו היו צריכים לחפש כשהם יצאו לעבוד ולילדים היה חופש.

רחל עזריה: ועכשיו לתודות, כי החוק הזה הוא חוק שהוא לא פשוט והוא משמעותי, ואני יודעת שהוא דרש הרבה מאוד מאמץ.

רחל עזריה: אז קודם כול אני רוצה להודות מקרב לב לשר הכלכלה, השר אריה דרעי.

רחל עזריה: החוק הזה התנדנד, וכשהוא הגיע לשולחנו אני קיבלתי טלפון שיש תמיכה בחוק, ולכן אני גם צופה שיתוף פעולה וקידום של החוק בזריזות רבה; בטוחה שזה יהיה.

רחל עזריה: כמובן, לשר האוצר, שיחד עם אנשי משרדו מצאנו את המתווה של 12 יום שמאפשר את הקידום של החוק; וליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה אלי אלאלוף, שאני צופה שיתוף פעולה גדול ופורה אתו כדי לאפשר לחוק הזה להתקדם ולעבור.

רחל עזריה: ואם יורשה לי, בנימה אישית, זה החוק הראשון שלי.

רחל עזריה: זה גם חוק שעוד לפני שנכנסתי לכנסת, כששאלו אותי מה אני רוצה לעשות, אמרתי שזה חוק שמאוד יקר ללבי.

רחל עזריה: אז אני מקווה שכאיש אחד תצביעו בעד החוק הזה.

רחל עזריה: זו אומנם קריאה טרומית, אני בטוחה שניפגש עוד כמה פעמים, ואני מקווה שנצליח לעשות את זה בהקדם.

רחל עזריה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את שר הכלכלה והשר לפיתוח הנגב והגליל, חבר הכנסת אריה דרעי, להשיב.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חברי וחברות כנסת נכבדים, בהצעת החוק הנוכחית מוצע ליצור תיקון חשוב בחוק חופשה שנתית על-ידי העלאת מספר ימי החופשה לעובדים במשק.

אריה מכלוף דרעי: אין צורך להכביר מילים על חשיבותו של חוק זה לעובדים ואף למעסיקים; כמו כן, על החשיבות של עדכון החוק נוכח השינויים שחלו במציאות חיינו המשפיעים על צורכי העובדים כדוגמת הורים לילדים צעירים.

אריה מכלוף דרעי: במציאות שבה במרבית משקי-הבית יש שני מפרנסים, הפער בין ימי החופשה במערכת החינוך אל מול ימי החופשה שלהם זכאים העובדים מטיל מעמסה כלכלית, נפשית, בעלת השלכות על התא המשפחתי, כמו גם על מקומות העבודה כולם.

אריה מכלוף דרעי: זוהי נקודת זכות לחברה הישראלית שידעה לחוקק בראשית ימיה חוקי עבודה שהגנו על רווחת העובדים.

אריה מכלוף דרעי: עם זאת, בחלוף 60 שנה מאז חקיקת חוקים אלו, ודאי נוכח התמורות הרבות בעולם העבודה, אין ספק כי נדרש לבחון את הצורך לערוך את התיקונים הנדרשים בכלל חוקי העבודה בישראל.

אריה מכלוף דרעי: כשר המופקד על חוקים אלו ועל כלכלת ישראל, אני מודע לצורך בשינוי, אך גם למורכבות ולהשפעות העומק והרוחב של שינויים בחוקים אלו.

אריה מכלוף דרעי: נוכח החשיבות והמורכבות של חוקים אלו, חובה לערוך את השינויים בהם עקב בצד אגודל, תוך בחינה מעמיקה והיוועצות בכלל השותפים לעולם העבודה, עובדים ומעסיקים כאחד.

אריה מכלוף דרעי: חשוב להבין כי כל שינוי המשפיע על העובדים – קשה מאוד לדבר.

טלי פלוסקוב: רבותי, סדרנים, אני מבקשת לדאוג לשקט, למעלה גם.

טלי פלוסקוב: וחברי הכנסת, אני חושבת שהתשובה מעניינת את כולם, כי יש הרבה חברי כנסת שהצטרפו להצעת החוק הזו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה קצת שקט, בסדר?

אריה מכלוף דרעי: חשוב להבין כי כל שינוי המשפיע על עובדים משליך על מעסיקים ונהפוך הוא.

אריה מכלוף דרעי: עדכון והעלאת שכר מינימום יכולים להוות דוגמה לחשיבות ההגעה להסכמות במישורים אלו.

אריה מכלוף דרעי: במעגל קסמים שכזה, תיקוני החקיקה צריכים להיעשות באחריות כלפי כלל המשק, ועל כן ראוי שייעשו תוך הידברות מתמדת.

אריה מכלוף דרעי: לכן במשרד הכלכלה שבראשותי פועל צוות המוביל עבודה פנים-ממשלתית להתאמת חוק שעות עבודה ומנוחה לצורכי המשק, תוך היוועצות בגורמים הרלוונטיים במשק.

אריה מכלוף דרעי: לצורך התאמות אלו מתקיימת עבודה מעמיקה הבוחנת את ההשלכות השונות על המשק ועל מגוון העובדים והמעסיקים.

אריה מכלוף דרעי: הצוות בוחן את היכולת לשפר את גמישות ההעסקה במשק, תוך הסרת חסמים רגולטוריים באופן שייטיב הן עם העובדים והן עם המעסיקים ויענה על צורכיהם השונים שלעתים הם אף מנוגדים.

אריה מכלוף דרעי: משמעות השינוי שמציעה חברת הכנסת רחל עזריה היא תוספת של ימי חופשה לאלו הקורסים תחת הנטל של שילוב עבודה וחיי משפחה.

אריה מכלוף דרעי: זה המעט שיכולנו לעשות בשלב זה, שכן החוק לדידי היה צריך להשתנות כבר לפני עשרות שנים.

אריה מכלוף דרעי: תוספת שני ימי חופשה היא בעצם ארבעה ימי חופשה נוספים לתא המשפחתי, והם נותנים מענה ראשוני להורים שכה זקוקים לתוספת הזו.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את חברת הכנסת רחל עזריה, שיזמה ודחפה, וגם מברך אותה על זה שהיא ידעה להגיע להבנה ולהידברות ולא להתעקש, ולהגיע להסכמה.

אריה מכלוף דרעי: כיוון שאין סיכוי שחוק כזה יעבור בלי הסכמה והידברות, עדיף שהוא כך ולא בכפייה.

אריה מכלוף דרעי: ההצעה הנוכחית לתיקון החוק היא חשובה וראויה, אך חשוב לשים לב שהיא מתייחסת רק להיבט אחד בחוק חופשה שנתית, בבחינת הדובדבן שבקצפת.

אריה מכלוף דרעי: ראוי שתיקון החוק יכלול מבט רחב ואף מדויק יותר, הרואה את כלל העובדים במשק.

אריה מכלוף דרעי: ולסיום, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להתייחס לפסוקים שציטטה חברת הכנסת רחל עזריה; גם על זה אני מברך אותה.

אריה מכלוף דרעי: אכן, העם היהודי – ותורת ישראל היא הראשונה שהביאה לעולם את המונח של יום שבתון לעובד, לגר ואפילו לבהמתך.

אריה מכלוף דרעי: עד כדי כך הבאנו את הבשורה הזאת של חוק סוציאלי, שלכל עובד באשר הוא עובד יהיה יום מנוחה.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, אני חייב לומר שזה לא מתקיים היום בישראל, ויום השבתון שלנו – ואני מדבר עכשיו רק מההיבט החברתי והסוציאלי ולא מההיבט הדתי – לא מתקיים.

אריה מכלוף דרעי: העובדים הכי שקופים במשק, שמרוויחים את השכר הכי נמוך במשק, העובדים והעובדות הללו נתונים היום לכפייה, עבדות בימי השבתון כיוון שאין להם ברירה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אם הם לא יעבדו, הם לא יועסקו.

אריה מכלוף דרעי: ואני חושב שהכנסת תהיה חייבת לתת את דעתה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו, העם המוביל ביום השבתון, הופכים להיות, לצערי הרב, מהגרועות שבאומות בהעבדת העובדים החלשים שלנו, אנחנו מכריחים אותם לעבוד ביום השבתון.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מאבדים את כל מה שעמד מאחורי רעיון המנוחה לאדם הפשוט, יום אחד בשבוע עם משפחתו.

אריה מכלוף דרעי: ואנחנו, לצערי הרב, נמצאים במצב לא טוב בעניין הזה.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: אני כמובן מציע לתמוך בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, לכן אני מבקשת לחזור למקומכם.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כן, רבותי, ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הארכת תקופת החופשה לכל שנת עבודה אצל מעסיק), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 62 בעד הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: ברכות.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה הטרומית ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1445/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, ואני כבר אומרת כאן:

טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נספיק לסיים את הדיון בהצעה הזאת אנחנו נעצור, נקבל את נשיא הודו, ואחר כך נמשיך בהתייחסות השר.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – משרת מילואים פעיל), של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת עפר שלח, הבמה שלך.

עפר שלח: גברתי היושבת-ראש, תודה, החוק שאני עומד להציג לכם עכשיו, יש לו צד תוכני מעניין אבל צד פוליטי עוד הרבה יותר מעניין, ואליו אני אגיע בסוף, ברשותכם.

עפר שלח: הצד התוכני שלו נובע ממצב מאוד פשוט שמוכר לכל אדם שעוקב אחרי מערכת הביטחון, אחרי החברה בישראל, והוא שהמילואים, שהיו פעם תופעה ישראלית כללית שהגדירה אותנו תרבותית, שהגדירה כמובן אפילו את תפיסת ההפעלה של צבא ההגנה לישראל, הפכו בשנים האחרונות, בתהליך שהולך וגובר, לנחלתם של יחידים.

עפר שלח: רק כדי לסבר את האוזן, הרבה פחות מ-10% מכלל משרתי המילואים משרתים יותר מעשרה ימים בשנה; מספר קטן, קומץ קטן.

עפר שלח: מה שזה יוצר להם הוא שבמקומות העבודה שלהם, בסביבה של המשפחה שלהם, הרבה יותר קשה לתמוך במערך המילואים ממה שהיה פעם, כי כשמעסיק היה צריך לבחור בין ארבעה אנשים ששלושה מהם עושים מילואים, אז העובדה שאחד מהם עושה מילואים לא הייתה משמעותית בסיכויי ההעסקה שלו, ולעומת זאת היום, כשרק אחד מארבעה עושה מילואים, ובוודאי אם הוא מפקד מילואים והוא עושה מילואים לאורך זמן, זה מתחיל להיות נגדו, כי למה למעסיק לקחת מישהו ש-60 או 80 יום בשנה לא נמצא?

עפר שלח: מערכת הביטחון הכירה בדבר הזה כבר לפני שנים.

עפר שלח: ועדות שונות – אני הייתי חבר בוועדה שעסקה בזה תחת קצין המילואים הראשי כבר לפני 12 שנה.

עפר שלח: חוקק חוק המילואים כתוצאה מהעבודה של הוועדה הזאת, ואחר כך – ועדת המשך בראשות אבישי ברוורמן.

עפר שלח: חוקק חוק המילואים.

עפר שלח: אבל המערכת מכירה בזה שצריך להעמיק בעיקר את התמיכה בסביבה של אנשי המילואים.

עפר שלח: אני רוצה לצטט פה, בשביל לסבר את אוזנכם, חברי הכנסת, דברים שאמר מי שהיה קצין המילואים הראשי הקודם, תת-אלוף שוקי בן-ענת: "דור המפקדים הבא" – תקשיבו לזה, תאמינו לי, עשוי להיות לכם בזה עניין – "דור המפקדים הבא" – – –

טלי פלוסקוב: דקה, דקה, חבר הכנסת שלח, דקה.

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, האולם מלא, ומאוד קשה לדבר מהבמה כשיש כזה רעש באולם.

טלי פלוסקוב: אז בבקשה, קצת סבלנות, ותנו לחבר הכנסת להציג את הצעת החוק הזאת בכבוד.

טלי פלוסקוב: תודה.

עפר שלח: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

עפר שלח: "דור המפקדים הבא", אמר תא"ל בן-ענת, "כבר ידיר את עצמו ממילואים, פשוט בגלל חוסר היכולת לעמוד בכך כלכלית.

עפר שלח: " זה מה שאומר האיש שהיה אחראי למילואים בצבא ההגנה לישראל עד לפני שנה או שנתיים.

עפר שלח: כדי להתמודד עם זה, משרד הביטחון, יחד אתי – ואני רוצה להדגיש, כי אנחנו נכנסים פה לצד הפוליטי: הצעת החוק שאני הגשתי, גם עם חברי כנסת מהקואליציה, גובשה יחד עם משרד הביטחון, בהסכמתו, בהבנתו, בתמיכתו, וכשנציגי משרד הביטחון הגיעו ביום ראשון לוועדת השרים לענייני חקיקה הם אמרו שהם תומכים בה.

עפר שלח: זה נושא קלאסי – מה יותר מזה?

עפר שלח: – של משרד הביטחון.

עפר שלח: הם תומכים בה, ואני סיכמתי יחד אתם שהמשך החקיקה, אם היא תעבור את ועדת השרים לחקיקה, יהיה בתיאום.

עפר שלח: שום דבר מזה לא יהיה כדי לכפות משהו על המשרד הממשלתי הזה או על משרדים ממשלתיים אחרים.

יעל גרמן: מה הבעיה של הממשלה?

עפר שלח: מצוין, חברתי חברת הכנסת גרמן, שאלה מצוינת, רק את מפנה אותה לבן-אדם הלא-נכון.

עפר שלח: בוועדת השרים לחקיקה ישב למשל שר האוצר משה כחלון, או ישבו נציגיו.

עפר שלח: אגב, העלות, למי שתוהה – מדובר בהצעת חוק שעלותה 26 מיליון שקלים בשנה.

עפר שלח: זה, נדמה לי, ליטר הבירה הראשון בבירה ששר האוצר הוריד עליה את המס, שלא לדבר על דברים אחרים שהוא עשה.

עפר שלח: כל זה למשהו שהוא חיוני בעיני צבא ההגנה לישראל, בעיני משרד הביטחון, כדי לשמר את משרתי המילואים, ובראש ובראשונה את מפקדי המילואים; כי ברמת התוכן זה נועד להגדיר את המעמד של משרת המילואים, משרת המילואים הפעיל, של מפקד המילואים הפעיל, ולתת להם הטבות – בעיקר אגב לסביבתם, למעסיקים שלהם, למשפחה שלהם, ליכולת שלהם להתקיים כעצמאים.

עפר שלח: אלה דברים ששוב אני חוזר ואומר, עונים על מה שקצין המילואים הראשי הגדיר כצורך כדי שיהיו מפקדים במילואים בצה"ל.

עפר שלח: אבל שר האוצר, שמדבר רמה על שכירים ועל עצמאים ועל המעמד הבינוני שצריך לדאוג לו – אלה האנשים שמשרתי המילואים ומפקדי המילואים באים מתוכם, וכשמונחת לפניו הצעת חוק של 26 מיליון שקלים בשנה – לא פרומיל מתקציב המדינה – היה נגדה.

עפר שלח: ושרת המשפטים, שהיא ראש ועדת השרים לחקיקה ובאה ממפלגה, אדוני השר בנט, שנדמה לי שמעטות כמוה המעלות על נס את המשרתים בצבא ואת המשרתים במילואים וכן הלאה, ומולה – – –

ציפי לבני: – – –

עפר שלח: כן, כן.

עפר שלח: גם הם, אגב, משרתים במילואים, צריך להגיד.

עפר שלח: – – – ומולה עומדת הצעה שמשרד הביטחון, המשרד שבו נוגעים הדברים, אומר: אני תומך בזה ואני רוצה את זה – לא, לא, לא, אומרת שרת המשפטים, זה יידחה בשלושה חודשים עד שתגיע הצעת חוק ממשלתית.

עפר שלח: אז אני רוצה להגיד לשרת המשפטים, שלא נמצאת פה: לא תהיה הצעת חוק ממשלתית.

עפר שלח: אם הייתה יכולה להיות הצעת חוק ממשלתית – –

איילת נחמיאס ורבין: ברור שלא.

איילת נחמיאס ורבין: לא תהיה – – –

עפר שלח: – – לא היו באים אלי.

עפר שלח: באו אלי כי לא הצליחו להרים הצעת חוק ממשלתית – – –

קריאות: – – –

עפר שלח: אז כל האנשים האלה הם נורא בעד צה"ל ונורא בעד המילואים – – –

מיקי רוזנטל: אתה רומז ששרת המשפטים לא אומרת אמת?

עפר שלח: אני לא רומז שהיא לא אומרת אמת – –

יעל גרמן: הוא רומז שיש לה מניעים – – –

עפר שלח: – – אני אומר שמעשיה אינם עולים בקנה אחד עם דבריה.

עפר שלח: אוקיי, מיקי, טוב מספיק?

עפר שלח: כל האנשים האלה, זה טוב להם עד שקורים שני דברים: 1.

עפר שלח: צריך להוציא 26 מיליון שקלים מהכיס; 2.

עפר שלח: צריך לאשר הצעת חוק שחתום עליה חבר כנסת מהאופוזיציה.

עפר שלח: עכשיו, כדי להראות לכם – ידידי חבר הכנסת פרי, אני בטוח שתמצא בזה עניין – כדי להראות לכם עד כמה העניין הזה מגוחך, על הצעת החוק הזאת, מי היה צריך לענות?

עפר שלח: שר הביטחון, או למצער סגן שר הביטחון.

עפר שלח: אחרי ההפסקה שתהיה יעלה כבוד השר חיים כץ – –

חיים כץ: לא בסדר, אני – – –

עפר שלח: – – שהנושא נוגע לו – –

מיקי רוזנטל: והוא תומך.

מיקי רוזנטל: באופן אישי הוא תומך.

עפר שלח: – – שהנושא הזה נוגע לו אולי אישית.

חיים כץ: למה לא נוגע?

עפר שלח: אני בטוח שהוא נוגע לו אישית.

עפר שלח: יש לו ילדים שמשרתים במערך המילואים, גם קצינים, אני יודע.

עפר שלח: אבל ממשלתית, מה לו ולזה?

עפר שלח: לא בענייני רווחה עסקינן.

חיים כץ: מי טיפל בצה"ל כשאתה היית בוועדת חוץ וביטחון?

חיים כץ: מי נגע בנכי צה"ל?

חיים כץ: מי נגע באלמנות צה"ל?

חיים כץ: מי נגע בחיילי צה"ל?

עפר שלח: אין לי טענה – –

חיים כץ: אה, זה בסדר.

עפר שלח: – – כלשהי לשר הרווחה, אבל אני רוצה שתדע, ידידי יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, שהסיבה שהשר כץ הוא שיענה היא שמשרד הביטחון מסרב לענות על הצעת החוק הזאת – –

חיים כץ: לא.

חיים כץ: – – – שאני שר תורן.

עפר שלח: – – מפני שמשרד הביטחון יודע איזה ביזיון היה פה.

עפר שלח: משרד הביטחון יודע שהצעת חוק שלו, שנעשתה יחד אתו, יחד עם אנשיו, הייתה צריכה לעבור בתיאום ולהתקדם בתיאום מלא, והיא נוגעת למערך חיוני במערכת הביטחון של מדינת ישראל, נדחית, ולמעשה נזרקת דרך החלון רק כי הציע אותה חבר כנסת מהאופוזיציה.

עפר שלח: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עפר סלע.

עמיר פרץ: חבר הכנסת שלח – – –

טלי פלוסקוב: עפר שלח, סליחה.

טלי פלוסקוב: אני פשוט שוקלת אם לתת לכבוד השר להשיב.

טלי פלוסקוב: מה מצבו של האורח שלנו?

טלי פלוסקוב: דקה, אנחנו בודקים, כבוד השר.

חיים כץ: – – –

טלי פלוסקוב: קצר, אבל בכל אופן לא ניתן לו להמתין מחוץ לאולם.

טלי פלוסקוב: דקה, נבדוק.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אני מזמינה אותך להשיב על הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: שר הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אני רק רוצה להגיד לך שיכול להיות שאנחנו נבקש לעצור.

טלי פלוסקוב: אני מקווה שתספיק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עפר שלח, הצעת החוק של חבר הכנסת עפר שלח ואחרים מבקשת לעגן בחקיקה את הגדרתם של משרת מילואים פעיל ושל מפקד מילואים פעיל; לתמוך במעסיקיהם של חיילי מילואים פעילים בדרך של השבת דמי הביטוח של עובדיהם; להעניק זיכוי במס למפקדי מילואים פעילים וליתן העדפה למשרתי מילואים פעילים בקבלה לעבודה בשירות המדינה ובמכרזי הממשלה.

חיים כץ: כיום מעוגנות הגדרת משרת מילואים פעיל וההטבות השונות הנגזרות מהגדרה זו בהחלטות הממשלה.

חיים כץ: את חשיבותו של מערך המילואים ואת תרומתם של חיילי המילואים לביטחון המדינה וחוסנה בשגרה ובחירום, בטח בימים האלה, לא ניתן לאמוד, ושר הביטחון ומשרד הביטחון יתמכו בכל הצעה המחזקת את המרכיבים האזרחיים התומכים בחיילי המילואים.

חיים כץ: לפיכך שר הביטחון תומך מהותית ומוסרית בהצעה זו, ואף תיאם את קידומה עם מציעיה עפר שלח, איתן כבל, ינון מגל ויואב קיש.

חיים כץ: יחד עם זאת, ועדת שרים לחקיקה החליטה, מסיבות תקציביות, שלא לתמוך בהצעת החוק ולקיים דיון בנושא בעוד שלושה חודשים לצורך הגשת הצעת חוק ממשלתית המוסכמת על משרד האוצר ומשרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

חיים כץ: בשל החלטת הממשלה להתנגד להצעת החוק, אני מבקש כי גם הכנסת תתנגד להצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך בדיון אחרי הדיון החגיגי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו מבקשים שתחזרו למקומותיכם.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת, השרים והקהל הנכבד לקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד נשיא המדינה! כבוד נשיא הודו! וכבוד יושב-ראש הכנסת! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה, נשיא הודו ויושב-ראש הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) (תרועת חצוצרות) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת לכבוד נשיא הודו מר פרנב מוקהרג'י.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין; נשיא הודו, הוד מעלתו פרנב מוקהרג'י; השר וחברי הפרלמנט ההודי וכל חברי המשלחת שנמצאים אתנו כאן ביציע; ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו; נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור; שרי הממשלה; ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג; חברות וחברי הכנסת בהווה ובעבר; מכובדי סגל א' של המדינה; ראשי הנציגויות הזרות בישראל; ראשי העדות הדתיות בישראל; מוזמנים מהתאחדות יוצאי הודו בישראל; אורחים יקרים, אדוני, נשיא הרפובליקה של הודו, מר פרנב מוקהרג'י, ופמלייתו, אני שמח ונרגש לקדם אותך, אדוני הנשיא, בברכה לרגל ביקורך כאן בישראל, שאיננו רק ביקורך הראשון אלא בכלל ביקור ראשון, ולכן גם היסטורי, של נשיא הודו במדינתנו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא אפוא לירושלים בירת ישראל המאוחדת ולכנסת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: לכבוד הוא לנו לארח כאן אותך ואת חברי המשלחת הנרחבת ורמת-הדרג שהגיעה אתך לביקור זה, ביקור שיש לו חשיבות רבה מאוד לשתי המדינות, המקיימות ביניהן יחסים דיפלומטיים מלאים כבר למעלה משני עשורים.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך השנים השכלנו להדק את שיתופי הפעולה בינינו בשׁוּרה של תחומים חשובים, מביטחון ועד חקלאות, לטובת שני העמים והמדינות.

יולי יואל אדלשטיין: גם בביקור זה אנו מקדמים ומרחיבים את שיתופי הפעולה בהסכמים שעליהם אנו חותמים, ובכך נותנים לביקור זה ממד מעשי ולא רק טקסי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אולם המליאה שלפניך הוא ההמחשה הטובה ביותר להיות ישראל מדינה דמוקרטית, פלורליסטית ורבת-גוונים.

יולי יואל אדלשטיין: יושבים כאן אלו לצד אלו נציגי אזרחי ישראל באשר הם: דתיים וחילונים, יהודים ובני דתות אחרות, ילידים ומהגרים.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל היא מדינה צעירה, כבת 67 שנים בסך הכול, אך בזמן קצר כל כך במונחי ההיסטוריה היא השכילה להגיע להישגים כבירים, לא מעט בזכות היכולת להתמיד ולדבוק בערכים וביעדים שנקבעו במגילת העצמאות שלה, ובהם שמירת החירות וזכויות הפרט ללא הבדל בין אזרחיה באשר הם.

יולי יואל אדלשטיין: אלו, לצד טיפוח ההון האנושי, התנהלות כלכלית מושכלת ויכולות טכנולוגיות פורצות דרך, הפכו את ישראל למדינה מובילה בתחומים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, במגילת העצמאות של ישראל נאמר גם כי ידנו מושטת לשלום ולשכנות טובה.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל אינה אהודה, בלשון המעטה, באזור, ולמרבה הצער רבים משכנינו אינם משלימים עם קיומנו עד עצם היום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מבקר אותנו כאן, לצערנו, בתקופה מתוחה, שבה גל טרור נוסף גואה מצד חלק מאויבינו שבחרו להמשיך בדרך האלימות, הטרור ושפיכות הדמים בעידוד ובליבוי של הסתה קשה וממושכת נגדנו – נגד ישראל ונגד היהודים.

יולי יואל אדלשטיין: ההתמודדות עם הטרור איננה זרה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: גם אתם, בהודו, מכירים אותה היטב.

יולי יואל אדלשטיין: ארגונים אסלאמיים קיצוניים ביצעו שורה ארוכה של פיגועי טרור במדינתכם, שגבו מאות קורבנות בנפש ופצועים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: הישראלים זוכרים היטב את מתקפת הטרור הגדולה במומבאי ב-2008, כשבין הנרצחים הרבים היו בני הזוג הולצברג, שליחי תנועת חב"ד, שמחבלים רצחו אותם במהלך מתקפה קשה על בית-חב"ד בעיר.

יולי יואל אדלשטיין: כל בר-דעת מבין שלא ניתן להגיע להסדר, ובוודאי לא לשלום, באמצעות ירי ודקירת חפים מפשע ברחובות ובבתים.

יולי יואל אדלשטיין: אסור לטעות או להסתנוור מאמירות שקריות.

יולי יואל אדלשטיין: אין זו מלחמת שחרור מעולו של כיבוש; אנו עדים לחלק ממאבק גדול בהרבה, חובק עולם, בין תרבויות, לאומים ודתות.

יולי יואל אדלשטיין: גורמי האסלאם הקיצוני בשמותיהם השונים, "אל-קאעידה", "דאעש", "חמאס", "חיזבאללה" ודומיהם כאן במזרח התיכון, שואפים להשליט בכוח הזרוע את דרכם ולבסס את שלטונם.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמר מנהיגכם הדגול מהטמה גנדי, העולם עייף משנאה.

יולי יואל אדלשטיין: כמה מצער להיווכח שגם בחלוף כמעט מאה שלמה עדיין יש גורמים רבים, רבים מדי, הדוגלים בדרך הנפסדת של טרור, אלימות והטלת אימה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם ואנחנו משלבים ידיים במאבק על עתידו של העולם השפוי והנאור.

יולי יואל אדלשטיין: זהו מאבק קריטי על עתידה ודמותה של האנושות: האם ישלטו בה החמלה והערבות ההדדית?

יולי יואל אדלשטיין: האם היא תצליח לאחד כוחות בקדמה, בטיפוח השכלה ורוחב דעת, בראייה לטווח ארוך לטובת עתיד ילדינו ונכדינו, או שחלילה ישררו בה פחד, רוע, בורות וצרות אופקים?

יולי יואל אדלשטיין: ישראל והודו בחרו כאן

יולי יואל אדלשטיין: צד ברור: לכולנו מלחמה משותפת בגורמים הפונדמנטליסטיים הללו, המאיימים להחשיך את עולמנו.

יולי יואל אדלשטיין: זהו מאבק שנדרשים בו לא רק אמצעים צבאיים, מודיעיניים וטכנולוגיים, אלא גם אורך רוח והרבה אמונה בצדקת הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי נשיא הודו, דומני שאין אדם מתאים ממך להוביל את מדינתך בעידן הזה.

יולי יואל אדלשטיין: התרשמתי עמוקות מפועלך הרב בארצך; מהיותך אדם החותר להסכמה ולאחדות, כפי שהוכחת בשורה ארוכה של תפקידים שמילאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע שהדברים האלה קרובים אל לבך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מגיע ממשפחה שבניה לחמו לחירותה של הודו.

יולי יואל אדלשטיין: ערכים אלה, שספגת עוד בבית הוריך, אתה מנחיל לבני עמך במנהיגותך מתוך תחושת מחויבות עמוקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רואים עין בעין גם את ההכרח לשמור מכל משמר על יציבותה של הדמוקרטיה במדינותינו, על אף האתגרים ולמרות המגוון הגדול של עמדות ושל מגזרים.

יולי יואל אדלשטיין: מהטמה גנדי דיבר בנאומו ב-1916 באוניברסיטה ההינדית בשבח הנחלת חינוך ראוי לילדים, ואני יודע שגם אתה, אדוני, רואה חשיבות רבה בחינוך כגורם מפתח לשגשוגה של מדינתך.

יולי יואל אדלשטיין: גם בכך אנו שותפים לדרך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך, אדוני, וגם לכל פמלייתך, על ביקורכם החשוב אצלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע שתמצא כאן בישראל ובירושלים הרבה ידידי אמת ושותפים של ממש, הן לרעיונות והן למעשים.

יולי יואל אדלשטיין: בשם כנסת ישראל ואזרחיה, אני מאחל לך ולאזרחי הודו הצלחה ושגשוג, ושיהיה לך ביקור פורה ומוצלח אצלנו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים אתם בבואכם.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את נשיא הודו לשאת דברים בפני מליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני הנשיא.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

פרנב מוקהרג'י: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגומם הסימולטני:) שלום ונמסטה.

פרנב מוקהרג'י: הנשיא ריבלין, ראש הממשלה הנכבד מר נתניהו, יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, חברים נכבדים של הכנסת, גבירותי ורבותי, לכבוד הוא לי להיות הנשיא ההודי הראשון אשר מגיע לביקור ממלכתי בישראל.

פרנב מוקהרג'י: מאז הגעתי לכאן אתמול אני מתרגש מקבלת הפנים החמה והמאוד-מפרגנת ומהכנסת האורחים לי ולמשלחתי.

פרנב מוקהרג'י: לכבוד הוא לי להיות מוזמן לכנסת ולשאת דברים לפני הנציגים של העם, לפני חברי הכנסת.

פרנב מוקהרג'י: אני מביא לכם ברכות חמות וברכות של רצון טוב מהעם בהודו.

פרנב מוקהרג'י: מכובדי, בהשתתפי בדיונים נרחבים בפרלמנט ההודי מאז נבחרתי לבית העליון ב-1969, אני מרגיש ממש בבית כאשר אני מדבר בפרלמנטים גדולים אחרים בעולם, וזו אחת ההזדמנויות שלי.

פרנב מוקהרג'י: הכנסת, עם המבנה של בית אחד שלה ועם האחריות שלה לחוקק חוקי-יסוד שבאים תחת חוקה כתובה, הוכיחה את עצמה גם בדיון פרלמנטרי וגם בוויכוחים.

פרנב מוקהרג'י: בהיותי איש פרלמנט ועובד ציבור מעל 50 שנה, הרי שכיום אני משוכנע יותר משהייתי משוכנע אי-פעם, שדיונים מעמיקים, המביאים בחשבון את כל גורמי החברה, הם המפתח למדיניות נאותה.

פרנב מוקהרג'י: אני מלווה היום על-ידי הוד מעלתו, השר לענייני צדק חברתי והעצמה מר תאוור צ'נד גהלוט, ומשלחת של חברים מהבית התחתון של הפרלמנט ההודי, לרבות כבוד הפרופסור ק"ו תומס מהקונגרס ההודי, הגברת מנקשי לקי, פרופסור סובהש בהמרה, מר פרטהפ שימהה, מר וינוד קוודה ממפלגת בהרטיה ג׳נטה, ופרופסור אנופם הזרה מהקונגרס של טרינמול.

פרנב מוקהרג'י: הם מייצגים מפלגות שונות ואזורי בחירה שונים לאורכה ולרוחבה של הודו.

פרנב מוקהרג'י: הפרלמנט ההודי הוא למעשה תת-היבשת בזעיר אנפין, והוא מייצג בכל דרך גם את האחדות וגם את הרב-אנפיות של העם ההודי.

פרנב מוקהרג'י: אתם ודאי מודעים לכך שהבחירות אשר נערכו בהודו בשנה שעברה היו למעשה אחת התופעות המרשימות והדמוקרטיות בענייני הצבעה בהיסטוריה האנושית.

פרנב מוקהרג'י: ההשתתפות הייתה ללא תקדים, והתוצאות היו, בפעם הראשונה זה 30 שנה, שבחרו ממשלת רוב.

פרנב מוקהרג'י: ואני שמח לומר שכנשיא הודו שנבחר בזמנה של הממשלה הקודמת שמחתי שהמעבר מממשלה שנבחרה בצורה דמוקרטית אחת לממשלה שנייה היה מעבר מאוד חלק.

פרנב מוקהרג'י: כמו הכנסת, גם בפרלמנט ההודי יש כל הפעולות החשובות של הזרוע המחוקקת אשר בודקת ומפקחת על הזרוע המבצעת של הממשל ההודי.

פרנב מוקהרג'י: היא גם מעלה שאלות וגם בודקת בצורה מעמיקה את המדיניות שלה.

פרנב מוקהרג'י: הפרלמנט הוא שמחוקק את החוקים, ויש לו גם כוח פיננסי.

פרנב מוקהרג'י: אין מס שאפשר לגבות ללא ההסכמה של הפרלמנט ואין הוצאה שאפשר להוציא ללא האישור של הפרלמנט וללא שיקבל זאת.

פרנב מוקהרג'י: לכן גם אי-אפשר להוציא כסף מהאוצר ללא אישורו.

פרנב מוקהרג'י: חברי הכנסת הנכבדים, הביקור שלי בישראל מתרחש בימים שבהם היחסים בין שתי הממשלות ובין שני העמים נמצאים במסלול מאוד חיובי.

פרנב מוקהרג'י: להודו וישראל, כשתי דמוקרטיות, יש הרבה במשותף.

פרנב מוקהרג'י: הקשרים בין העמים הם עוד מימי קדם.

פרנב מוקהרג'י: אנחנו עוד זוכרים את אותם יהודים שהגיעו לאחר רדיפות להודו, והם נחתו אצלנו בחוף המערבי לפני למעלה מ-2,000 שנה.

פרנב מוקהרג'י: לכל אורך ההיסטוריה, הקהילות היהודיות בהודו שמרו על מסורותיהן, פיתחו אותן והעשירו אותן.

פרנב מוקהרג'י: העם היהודי היה, ותמיד יהיה, חלק בלתי נפרד מן החברה ההודית.

פרנב מוקהרג'י: אדוני היושב-ראש, גם ישראל וגם הודו נאבקו במקביל כנגד השלטון הבריטי.

פרנב מוקהרג'י: למנהיגים שלנו היו שיטות שונות, אך הם קיבלו את השראתם מאותם ערכים ואידיאלים.

פרנב מוקהרג'י: הופתעתי ושמחתי לשמוע שהמנהיג העולמי היחיד שתמונתו תלויה בביתו של בן-גוריון במדבר הוא מהטמה גנדי.

פרנב מוקהרג'י: לאחר שזכינו בעצמאות, שתי המדינות שלנו פנו לדרכים שונות.

פרנב מוקהרג'י: עם זאת, העם ההודי תמיד העריך את החדשנות בישראל – בתחומי החקלאות, במערכת של הקיבוץ וגם בהישגים המופלאים שלכם בתחומי המדע וההנדסה.

פרנב מוקהרג'י: אנחנו מעריכים מאוד את הנחישות שבה האוכלוסייה היהודית עלתה ממעמקי הסבל עם רוח חזקה, ובכך בנו את אומתם והפכו אותה למה שהיא היום – חברה שהיא גם מתקדמת וגם משגשגת, המובילה בהמון תחומים.

פרנב מוקהרג'י: כאשר מכריזים על הזוכים בפרס נובל אנחנו רואים לעתים קרובות שמות זוכים בוגרי האוניברסיטה העברית או הטכניון, וכידידי ישראל, אנחנו תמיד שמחים בהצלחת המדענים.

פרנב מוקהרג'י: שתי המדינות שלנו כוננו קשרים דיפלומטיים מלאים ב-1992, ומאז שיתוף הפעולה שלנו רק גדל וצמח.

פרנב מוקהרג'י: הודו זוכרת בתודה את הסיוע שנתנה ממשלת ישראל כשנחלצה לזרז אספקת נשק וציוד לחימה להודו כאשר הודו נזקקה להם בדחיפות ב-1999.

פרנב מוקהרג'י: אנו גם מעריכים את התמיכה שקיבלנו מישראל כאשר הודו ביקשה מקום במועצת הביטחון.

פרנב מוקהרג'י: בכך קולה של הודו נשמע בקרב המדינות המתפתחות באו"ם ובארגונים רב-לאומיים.

פרנב מוקהרג'י: הודו מאמינה שאין דרך טובה יותר לפתור בעיות מאשר באמצעות משא-ומתן ובדרכים של דיאלוג בשלום.

פרנב מוקהרג'י: נוכחנו לדעת שהמבנה האדמיניסטרטיבי של גופים בין-לאומיים אינו אפקטיבי דיו ואינו מסוגל לאכוף את החלטותיו.

פרנב מוקהרג'י: האומות המאוחדות נוסדו בסוף מלחמת העולם השנייה, ומוסדות הארגון כיום צריכים להיות יותר אחראיים ולהתמודד עם האתגרים של העולם.

פרנב מוקהרג'י: גם המבנה שלו, הפיננסי והאדמיניסטרטיבי, צריך להשתנות כדי שישקף טוב יותר את העולם המשתנה.

פרנב מוקהרג'י: חברים נכבדים, המדיניות של הודו הייתה לבנות קשרים איתנים עם ישראל, לטובת שני הצדדים, ואנו נמשיך לעשות כן.

פרנב מוקהרג'י: נמשיך בקו זה באמצעות ביקורים רמי-דרג וחילופי משלחות.

פרנב מוקהרג'י: בקרוב נציין 25 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים עם ישראל, ואנחנו רוצים להרחיב את החזון של השותפות בעתיד.

פרנב מוקהרג'י: ממשלת הודו יזמה מדיניות כלכלית חדשה, בדגש על החדשנות ועל הצד הכלכלי, כדי להאיץ את השינוי החברתי והכלכלי בהודו.

פרנב מוקהרג'י: המדיניות הזאת מיועדת להגביר את הפריון בתחום החקלאות, לקדם את הייצור, להגביר את התעסוקה ולקדם גם כן את מגזר השירותים.

פרנב מוקהרג'י: הודו וישראל יכולות לפעול יחדיו בכל אחד מהתחומים האלה.

פרנב מוקהרג'י: מכובדי, המרכז אצלנו הוא החקלאות, ולכן המדיניות שלנו הייתה שיהיו לנו יותר גידולים על כל שטח חקלאי ובפחות השקיה, ולכן אנחנו צריכים ללמוד עוד יותר את תחום ניהול החקלאות.

פרנב מוקהרג'י: אנחנו רואים שיש לנו באזור אחד הרבה גשמים ושיטפונות ובאזור השני יובש.

פרנב מוקהרג'י: המדענים שלנו צריכים לשתף פעולה בהתמודדות עם אתגרים אלה.

פרנב מוקהרג'י: אנחנו גם מעוניינים בסיוע בניקוי הנהרות שלנו, לרבות הגנגס הקדוש.

פרנב מוקהרג'י: אנחנו רוצים להגדיל את מגזר הייצור מבַּית של ממשלת הודו, ויצאנו בקמפיין שנקרא "Make in India".

פרנב מוקהרג'י: החדשנות בישראל, הטכנולוגיה של ישראל, יכולה לסייע לנו להרחיב את הייצור בהודו.

פרנב מוקהרג'י: השותפות, בעיקר בתחום הצבאי, יש לה פוטנציאל לייצר שווקים חדשים ולייצר מקומות עבודה חדשים, גם בהודו וגם בישראל.

פרנב מוקהרג'י: בשתי המדינות אנחנו רואים שמגזר השירותים גדל, וזה אחד המקומות שבהם אנחנו יכולים להשלים אלה את אלה.

פרנב מוקהרג'י: הודו היא יצואנית תוכנה, מהגדולות בעולם – יותר מ-400,000 מהנדסים דוברי אנגלית מסיימים את האוניברסיטאות מדי שנה; מספר הסטרט-אפים בהודו יחצה את ה-10,000 בשנתיים הבאות.

פרנב מוקהרג'י: אני שמח שממשלת ישראל פתחה את הקונסוליה בבנגלור, שזה למעשה "מישור הסיליקון" של הודו.

פרנב מוקהרג'י: גבירותי ורבותי, לאחר שביקרתי ב-114 מוסדות להשכלה גבוהה בהודו, בחרתי להדגיש את פיתוח קשרי החינוך בין המוסדות להשכלה גבוהה בהודו לבין אוניברסיטאות בארצות אחרות.

פרנב מוקהרג'י: הודו הפיקה מתוכה מנהלים ומהנדסים מהמעלה הראשונה, ואלה נחשבים ביותר בכל מיני חברות חשובות.

פרנב מוקהרג'י: שני המנכ"לים, גם של "מיקרוסופט" וגם של "גוגל", הם בוגרי מכללות ואוניברסיטאות בהודו.

פרנב מוקהרג'י: בעשור הקרוב הדגש במוסדות החינוך שלנו יהיה בחיזוק החדשנות והמחקר.

פרנב מוקהרג'י: משלחת של סגני נשיאים של אוניברסיטאות ומכוני מדע הצטרפו אלי בביקור זה, ואני בטוח שהקשרים שלהם עם מקביליהם בישראל יביאו לשיתוף פעולה בכל מיני תחומים, מחלל ואבטחת סייבר עד לבניית ערים חכמות.

פרנב מוקהרג'י: גבירותי ורבותי, אנחנו בהודו שמחים שאזרחי ישראל, במיוחד מהדור הצעיר, נהנים לנסוע ברחבי הודו.

פרנב מוקהרג'י: הם רואים בהודו, ובצדק, יעד בטוח ומזמין, שבו הם תמיד מרגישים בבית.

פרנב מוקהרג'י: אמרו לי שמדברים עברית בכפרים בצפון הודו – הם לומדים עברית – ושהאוכלוסייה שם גם נהנית מחומוס.

פרנב מוקהרג'י: הקהילה היהודית בהודו הייתה מאז ומתמיד חלק בלתי נפרד מן הפסיפס החברתי, הכלכלי והתרבותי של הודו.

פרנב מוקהרג'י: לאחרונה חידשו הרשויות המקומיות את בתי-הכנסת של פאראוור, של צ'אנמאנגאלם ליד קוצ'ין במדינת קראלה.

פרנב מוקהרג'י: המוסדות האלה הם עדות גאה למסורת היהודית ההודית.

פרנב מוקהרג'י: נאמר לי על-ידי אחד מן היהודים שמוצאם בהודו, שהכפר שלו בקוצ'ין הוא אולי המקום היחיד בעולם שבו שוכנים גם בית-כנסת, גם מסגד, גם מקדש וגם כנסייה זה לצד זה באותו רחוב.

פרנב מוקהרג'י: יהודי מומבאי הותירו חותם על המסורת הארכיטקטונית של העיר, על עולם הבנקאות, בזירה הספרותית ואפילו בבוליווד.

פרנב מוקהרג'י: מכובדי, בין הודו לבין ישראל מפרידים שני ימים, אך הן מאוחדות באמונתן בכוחה של רב-אנפיות ודמוקרטיה.

פרנב מוקהרג'י: אפשר לומר שהשנה היא השנה ה-50 שהכנסת שוכנת במשכנה המרהיב, הירוק.

פרנב מוקהרג'י: אני מביא אפוא ברכות לחברי הכנסת, ואני שוב מודה לכם על הכבוד שהנחלתם לי בכך שאפשרתם לי לדבר אליכם.

פרנב מוקהרג'י: אני מזמין אתכם לבוא לבקר בהודו, לפגוש את עמיתיכם ולהעשיר את היחסים בינינו.

פרנב מוקהרג'י: תודה רבה.

פרנב מוקהרג'י: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה להוד מעלתו נשיא הודו, ומתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת דברים בפני מליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני נשיא המדינה ראובן ריבלין, מכובדי יושב-ראש הכנסת, מכובדַי נשיאת בית-המשפט העליון ואישי ציבור אחרים, שרים, חברי כנסת, יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת הרצוג, הנשיא מוקהרג'י, ברוך בואך לישראל ולירושלים.

בנימין נתניהו: הביקור שלך הוא ביקור היסטורי.

בנימין נתניהו: בפעם הראשונה מגיע נשיא הודו לישראל, נשיא הדמוקרטיה הגדולה בעולם מגיע לדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

בנימין נתניהו: כולנו מתפעלים, אדוני הנשיא, מהשינויים שעוברת הודו בשנים האחרונות: כלכלה צומחת, יציאת מאות מיליונים ממעגל העוני, תהליכי פיתוח מרשימים.

בנימין נתניהו: הודו היא מדינת ענק, ישראל היא מדינה קטנה, אבל יחד אנחנו עושים דברים גדולים מאוד במדע, בטכנולוגיה, במסחר, בסייבר, בחקלאות, באנרגיה, במים, וכן, גם בביטחון.

בנימין נתניהו: קצב השינויים בעולם החדש הוא חסר תקדים בהיסטוריה האנושית, והוא פותח בפנינו פוטנציאל אדיר לשיתופי פעולה מגוונים.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, העתיד שייך לאלה שמגלים כושר המצאה וחדשנות, ושני עמינו מצטיינים בזה.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים לממש יחד את פוטנציאל החדשנות כדי להביא רווחה ושגשוג לארצותינו, הרבה יותר רווחה, הרבה יותר שגשוג, כי הפוטנציאל הוא פשוט ללא הגבלה.

בנימין נתניהו: בין הודו לישראל קיימים פערים עצומים של שטח ואוכלוסייה, אבל בצד זאת יש גם קווי דמיון בולטים שקושרים אותנו אלה לאלה.

בנימין נתניהו: הקשר הראשון הוא תרבותי.

בנימין נתניהו: שתי התרבויות שלנו הן מן העתיקות בעולם, וזהו הבסיס האמיתי שבאמצעותו אנחנו חובקים יחד את העתיד.

בנימין נתניהו: תרבות של פילוסופיה, של חוכמה, של ספרות, של חיפוש אחר האמת, של חיפוש אחר סודות החיים וסודות היקום.

בנימין נתניהו: דודי אלישע נתניהו המנוח, שהיה פרופסור למתמטיקה בטכניון, נהג לספר לי בהערצה על גאוניותם של המתמטיקאים ההודים.

בנימין נתניהו: לנו היהודים יש איינשטיין, הוא היה פיזיקאי, לכם ההודים יש רמנוג'אן, וגם מתמטיקאים ופיזיקאים אחרים.

בנימין נתניהו: הרבה לפני שמדינותינו זכו בעצמאות מן השלטון הבריטי, פחות או יותר באותו זמן, היו בנו מי שרותקו לתרבותו של האחר ולמאמץ לעצמאות של האחר – שאתה נטלת בו חלק, אדוני הנשיא.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה הראשון שלנו בן-גוריון דיבר כבר ב-1930 על הרצון הכביר של עמי הודו לביטוי לאומי ופוליטי עצמי.

בנימין נתניהו: ומנגד, המשורר ההודי הנודע טאגור, זוכה פרס נובל לספרות ב-1913, טען שהציונות היא אחד הבסיסים של השלום והצדק העולמיים.

בנימין נתניהו: טאגור ראה בעמנו גשר בין מזרח למערב, ובכך כיוון לדעתו של אבי הציונות הרצל, שהדגיש שמדינת היהודים תהיה גשר בין אסיה לאירופה, דבר שמתחולל היום הלכה למעשה.

בנימין נתניהו: הקשר השני בינינו הוא המחויבות לדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: דמוקרטיה היא לא רק צורת משטר, היא משקפת דרך חיים וערכים עמוקים של חופש והתנגדות לעריצות.

בנימין נתניהו: ואכן, מול כל האתגרים הכבירים האלה של מלחמה בקנאות ובטרור שפקדו את שתי מדינותינו, גם ישראל וגם הודו שמרו על דמוקרטיה למופת במשך שבעה עשורים.

בנימין נתניהו: ואתה, אדוני הנשיא, הרי בקי בכל נפתולי הדמוקרטיה, הספקנו לדבר קצת בלשכת היושב-ראש; היית גם שר אוצר, וודאי מי שכיהן כאן כשר אוצר יודע את הקשיים והמכשולים שיש בכל תהליך דמוקרטי.

בנימין נתניהו: הדמוקרטיה היא לכאורה רעשנית – לא לכאורה – לפעמים היא תזזנית; יש הטוענים שהיא לא יעילה.

בנימין נתניהו: אני טוען שהיא השיטה הכי יעילה לניהול עמים קטנים ועמים גדולים כאחד, כי היא רותמת את כוחות היצירה הגלומים בכל אזרח ואזרח והיא מאפשרת פתרון של סכסוכים בדיונים, בוויכוחים, בסופו של דבר – בהחלטה בקלפי.

בנימין נתניהו: ובכן, זהו קשר רב-עוצמה, הקשר התרבותי והקשר הדמוקרטי.

בנימין נתניהו: אבל יש גם קשר שלישי, ואתה התייחסת אליו בדבריך, וזה הקשר הטכנולוגי-מדעי.

בנימין נתניהו: כשלמדתי באוניברסיטת MIT בארצות-הברית פגשתי סטודנטים רבים מהודו והתרשמתי מכישרונם ויכולתם.

בנימין נתניהו: עכשיו סיפר לי שר האוצר כחלון, שבקורס שהוא לקח לא רחוק משם, באוניברסיטת הרווארד, שבעה מתוך עשרת המרצים היו הודים.

בנימין נתניהו: יש אומרים שבמקומות מסוימים בעמק הסיליקון בקליפורניה שומעים שתי שפות: עברית והינדית, על כל ניביה, ופה ושם שומעים גם קצת אנגלית; זאת כמובן הגזמה.

בנימין נתניהו: אבל הגיע הזמן, וזאת הנקודה, שהטכנולוגים והיזמים שלנו – לא רק האקדמאים – הטכנולוגים והיזמים שלנו יפגשו האחד את השני הרבה יותר, לא בקליפורניה אלא בארצותינו, בסיליקון-ואדי בישראל ובבנגלור אצלכם.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, אנחנו מקדמים, כפי שאמרת, את ישראל כמדינה מובילה בביטחון סייבר.

בנימין נתניהו: אנחנו פותחים מרכז גדול מאוד – הוא כבר פתוח והוא נבנה – בבאר-שבע, באוניברסיטת בן-גוריון, עם פארק תעשייתי שאליו באות החברות הגדולות ביותר בעולם.

בנימין נתניהו: אנחנו נשמח מאוד, אדוני הנשיא, אם מתמטיקאים הודים ויזמים הודים יבואו לשתף אתנו פעולה בעמק הסיליקון הזה, ואני מבטיח לשלוח משלחות גומלין לבנגלור.

בנימין נתניהו: זה מאוד מאוד חשוב.

בנימין נתניהו: ואכן, ראש ממשלת הודו ידידי נרנדרה מודי ואנוכי סיכמנו על שיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי בין ישראל להודו בהיקפים חסרי תקדים; כבר עכשיו זה מתרחש, ובראש ובראשונה במימוש רפורמת ארבעת הצבעים שהוא הציג כיעד לאומי להודו – ארבעת הצבעים של הדגל ההודי: כתום – לפיתוח אנרגיית השמש, ירוק – לפיתוח החקלאות, לבן – לפיתוח משק החלב, וכחול – לשיפור איכות המים.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה מודי אמר לי – אנחנו משוחחים בתדירות בטלפון, גם נפגשנו באו"ם קודם לכן – הוא אמר לי בשיחתנו האחרונה: אנחנו רוצים את ישראל.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי: אינני יכול לממש את מהפכת הצבעים בלעדיכם.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, אני רואה זאת כמחמאה עצומה למדינתנו.

בנימין נתניהו: ישראל שמחה להירתם למשימה זו.

בנימין נתניהו: לנו יש מדינה שטופת שמש שמפתחת מערכות סולריות מתקדמות; המצאת הטפטפות מאפשרת לנו להשקות אדמות צמאות ולהילחם בהצלחה במדבור; יש לנו חידושים חקלאיים שמסייעים להגדיל יבולים ולשפר את איכותם; תנובת החלב של הפרה הישראלית בממוצע היא הגבוהה בעולם, יותר מפרה הולנדית או פרה צרפתית או כל פרה אחרת; בנינו מתקנים עצומים להתפלת מים, שמשפרים בצורה דרמטית את מצב משק המים שלנו בכלל ובאזורים צחיחים בפרט.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, תפוקת המים שלנו מגשמים ירדה בחצי ב-67 שנות עצמאותנו.

בנימין נתניהו: האוכלוסייה שלנו גדלה פי-עשרה, התל"ג לנפש שלנו גדל פי-40, ואין לנו בעיית מים, פתרנו את זה.

בנימין נתניהו: כמובן, גם במיחזור מים ובטכנולוגיות אחרות שאנחנו מובילים בהן, ואנחנו נשמח להעמיד את הטכנולוגיות האלה לרשותה של הודו.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, יש מחיר לכך שישראל והודו הן שתי דמוקרטיות פלורליסטיות, גאות בעברן וחובקות בפתיחות את העתיד: שתי המדינות שלנו מותקפות על-ידי גורמי טרור קיצוניים שהחירות שלנו מאיימת עליהם ועל כל השקפת עולמם.

בנימין נתניהו: נגע הטרור הוא אתגר שגם מדינתך וגם מדינתנו מתמודדות אתו שנים רבות.

בנימין נתניהו: אנחנו מתמודדים נגדו בנפרד ולצערי גם ביחד, כפי שאירע במתקפת הטרור הקשה במומבאי לפני שבע שנים, שאחד היעדים בה היה בית-חב"ד.

בנימין נתניהו: לטרור הרצחני שמכוון נגד חפים מפשע אין שום הצדקה מוסרית, יש להילחם בו בכל הכוח, וכך אנחנו עושים בימים אלה, שבהם אזרחי ישראל מותקפים על-ידי פורעים מוסתים.

בנימין נתניהו: בצד שאיפתנו לדו-קיום ושלום, והייתי אומר כדי להשיג דו-קיום ושלום, אנחנו חייבים להבהיר לאויבינו שהטרור לא ינצח אותנו ושהטרור איננו משתלם, גם לא טרור של מתאבדים.

בנימין נתניהו: על כן החלטנו אמש בקבינט, שנוסף על הריסת בתי מחבלים, לא נאפשר בנייה מחדש של בתים במקום שבו נהרסו אותם בתי מחבלים; נחרים את רכושם של מחבלים שביצעו פיגועים; נשלול תושבות קבע למפגעים; ונתגבר את כוחות המשטרה בערים ובצירים בחיילי צה"ל.

בנימין נתניהו: זוהי חובתנו כהנהגה אחראית, לעמוד איתן נוכח טרוריסטים שאינם מהססים ליטול חיים.

בנימין נתניהו: בנוסף, נפעל נגד המסיתים שמפיצים עלילות דם כדי להניע פעולות רצחניות נגדנו.

בנימין נתניהו: יותר ויותר הם עושים זאת באינטרנט.

בנימין נתניהו: גל הקנאות העצום ששוטף את המזרח התיכון ואת העולם כולו מונע מן החיבור בין האסלאם הקיצוני והפייסבוק.

בנימין נתניהו: הבערות, החזרה לימי-הביניים המוקדמים, פוגשות את הטכנולוגיה ורותמת אותה לצורכיהן, וכך נסחפים המוני צעירים אחר ההזיות הרצחניות והשקריות של "דאעש" וכך נסחפים צעירים וילדים פלסטינים להזיות הרצחניות והשקריות של הקנאים האסלאמיסטים סביבנו, ולצערי גם בתוכנו, שמפיצים את השקר כאילו אנו רוצים להרוס את מסגד אל-אקצא או לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

בנימין נתניהו: זה שקר, ושקר גדול.

בנימין נתניהו: אנחנו אלה ששומרים בקפדנות על האתרים המקודשים לכל הדתות, בירושלים ובכל מקום במדינתנו.

בנימין נתניהו: אנחנו מכבדים כל אמונה דתית ממש כפי שבהודו חיים בעלי אמונות שונות זו מזו, וכל מאמץ שאתם עושים לשמור על הכבוד ההדדי – אנחנו עושים אותו גם כן.

בנימין נתניהו: אבל, כשהסתה דתית מציתה תבערה דתית ובשורת הקנאות מחוללת אלימות נוראה, חייבים לומר: עד כאן.

בנימין נתניהו: לא ניתן לקיצונים להחריב את מה שבנו דורות רבים בעמל וביזע.

בנימין נתניהו: ולא נעלמים מעיני המאמצים של ראשי רשויות, מנהיגי ציבור בתוך הקהילה הערבית של אזרחי ישראל, שרוצים להחזיר את הדו-קיום ועומדים באומץ – לא מספיק עדיין, אבל מתחילים לומר את הדבר: אל תהרסו לנו את המדינה, אל תהרסו את הדו-קיום.

בנימין נתניהו: אני מעריך את מה ששמעתי ואני מקווה לטובת כולנו שנשמע יותר, כי הקנאות הדתית שוטפת בשנים האחרונות את כל המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: היא מפוררת מדינות, היא מביאה לטבח המוני של מאות אלפים, להגלייתם של מיליונים, וכל דרך להילחם בזה היא חשובה.

בנימין נתניהו: קנאי הדת הורסים אוצרות תרבות עתיקים ואתרים היסטוריים שנשתמרו במשך מאות ואלפי שנים.

בנימין נתניהו: רק תאר לך, אדוני הנשיא, שיד זדונית הייתה מחריבה את מקדשי הודו המפורסמים או את ה"טאג' מאהל".

בנימין נתניהו: זה מה שקורה בפועל במרחב שסובב אותנו.

בנימין נתניהו: ואל מול נחשולי הרצח ההמוני ששוטף את אזורנו, ישראל היא אי של יציבות גם בימי טלטלה אלה.

בנימין נתניהו: אנחנו מתמודדים עם הטרור, אנחנו מתמודדים עם איומים מתמשכים להשמיד את מדינתנו, ואנחנו יכולים להם.

בנימין נתניהו: הם לא ישיגו את מבוקשם.

בנימין נתניהו: אנחנו נחושים לתת להם מענה.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, מה שגורמי הטרור עוד עושים הוא לנסות לסכל בכל דרך התפייסות ותהליך שלום.

בנימין נתניהו: אני מבקש לומר לך: ישראל רוצה שלום.

בנימין נתניהו: אני רוצה שלום.

בנימין נתניהו: אני מעוניין בחידוש המשא-ומתן לשלום עם שכנינו הפלסטינים באופן מיידי, ללא תנאים מוקדמים.

בנימין נתניהו: וזה יהיה משא-ומתן קשה, כי כדי שנשיג שלום הטרור חייב להיפסק, וסידורי ביטחון אמיתיים חייבים להיות בשטח.

בנימין נתניהו: ומעל לכול, כדי שיושג שלום, הפלסטינים יצטרכו סוף-סוף להכיר בזכות קיומה של מדינת הלאום של העם היהודי.

בנימין נתניהו: הם מבקשים מאתנו להכיר במדינת הלאום שלהם – יואילו להכיר במדינת הלאום שלנו.

בנימין נתניהו: לא נקבל מציאות של מדינה שכנה שממשיכה להתקיף אותנו וחותרת להשמיד את מדינתנו.

בנימין נתניהו: השלום שאנחנו מייחלים לו חייב להיות שלום אמיתי, שלום בטוח ושלום לנצח.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, אני יודע שאתם שותפים לשאיפתנו לשלום וגם לביטחון, ובכלל אני חייב להגיד לך שאנחנו מרגישים אמפתיה גדולה, חיבה גדולה לעם ההודי.

בנימין נתניהו: יש בתוכנו גשר חי של שבט בני מנשה הנפלא, שבניו עלו מהודו לישראל, עולים מהודו לישראל, ובאהבת ישראל, בצניעות מיוחדת, בהתגייסות עצמית מרשימה, הם נקלטים כאן, אבל גם יוצרים את אותו גשר חי בין שני עמינו.

בנימין נתניהו: הודו, כפי שאתה יודע, היא יעד מוביל לתרמילאים מישראל.

בנימין נתניהו: עשרות-אלפי ישראלים מבקרים בהודו מדי שנה, בעיקר צעירים משוחררי צבא, אבל גם מבוגרים ומשפחות שלמות.

בנימין נתניהו: וזה נכון, יש בהודו כפרים שלמים שבהם מוצבים שלטים בעברית, שתורמים להרגשת הבית אצל המטיילים.

בנימין נתניהו: הם חוזרים מוקסמים, ממש כך, מארצך, שמתאפיינת בעושר התרבותי, מהמגוון הכמעט אין-סופי של מראות וצבעים.

בנימין נתניהו: אבל דווקא אירוע אחד, שקשור במטיילים, סימן לאחרונה את הקשר המיוחד שהולך ומתהדק בין הודו וישראל – ברעידת האדמה האחרונה שפקדה את נפאל, היו אלה הודו וישראל ששלחו את משלחות החילוץ הגדולות ביותר כדי לעזור לעם הנפאלי במצוקתו.

בנימין נתניהו: לא רק ששלחנו משלחות חילוץ, הן שיתפו פעולה ביניהן.

בנימין נתניהו: ואני צלצלתי לידידי ראש הממשלה מודי להודות לו על שיתוף הפעולה.

בנימין נתניהו: הוא העמיד מטוסים, שדות תעופה, לרשות המשלחות שלנו.

בנימין נתניהו: ואז הוא אמר לי משפט מאוד משמעותי; הוא אמר לי: אני רואה בשיתוף הפעולה בינינו, בין הודו וישראל, לטובת העם בנפאל, מופת לאחווה בין האומות.

בנימין נתניהו: מכובדי הנשיא, אני רואה בביקורך בישראל נקודת ציון היסטורית לתהליך התפתחות האחווה בין שתי האומות שלנו.

בנימין נתניהו: זה בא לידי ביטוי בכל מה שתיארתי; זה בא לידי ביטוי בשינוי דפוסי ההצבעה המסורתיים של הודו בפורומים הבין-לאומיים על מנת לתת ביטוי למה שמתרחש בפועל, בשטח, בין העמים, בין הממשלות, בין המדינות.

בנימין נתניהו: זה יכול להיות לא רק מופת לאחווה בין האומות אלא גם סימן לעתיד – מה רצון טוב, גאוניות אנושית, רתימת עמים, יכולים לעשות לטובת עתיד האנושות כולה.

בנימין נתניהו: ובכן, ברוך בואך לישראל.

בנימין נתניהו: ברוך בואך לירושלים.

בנימין נתניהו: ברוך בואך, ידיד אמת.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: כבוד נשיא מדינת ישראל מר ראובן רובי ריבלין; אורחנו הנכבד, נשיא הודו, הוד מעלתו פרנב מוקהרג'י; השר וחברי הפרלמנט ההודי, וכל חברי המשלחת הנכבדה שהגיעה אלינו מהודו; יושב-ראש הכנסת מר יולי יואל אדלשטיין; ראש הממשלה בנימין נתניהו; שרי הממשלה; נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור; חברי סגל א' של המדינה; שגריר הודו בישראל ושגריר ישראל בהודו; ראשי הנציגויות הזרות והעדות הדתיות; מוזמנים מהתאחדות יוצאי הודו בישראל; אורחות ואורחים נכבדים, אורחנו הנכבד, כבוד הנשיא, הנשיא מוקהרג'י, זכות גדולה נפלה בחלקי לברך אותך בשם האופוזיציה בכנסת.

יצחק הרצוג: האופוזיציה שאני עומד בראשה מורכבת ממפלגות שונות ומגוונות ומחברות וחברי כנסת יהודים, מוסלמים ונוצרים.

יצחק הרצוג: אתה הנשיא הראשון של האומה ההודית הגדולה המבקר בישראל, וזוהי זכות גדולה לברך את פמלייתך המרשימה בברכת ברוך הבא בשערי ירושלים, בירת ישראל.

יצחק הרצוג: הודו, כידוע לך, מוזכרת כבר בתנ"ך, שבו מסופר על המלך אחשוורוש המולך מהודו ועד כוש.

יצחק הרצוג: הקהילה היהודית, שכבר דיברת עליה, שמוצאה מזה אלפי שנים מאזורים שונים ברחבי הודו, התרכזה במאות השנים האחרונות בקוצ'ין, במהאראשטרה ובמומבאי.

יצחק הרצוג: הזמנתי לכאן היום יהודים שעלו מהודו כדי שסיפורה של עלייה זו יסופר בתודעת עמך ועמנו, וביניהם ג'ון גחטן, שליוותה את אבי חיים הרצוג בעשרות שנות פעילותו הציבורית, ובמיוחד כנשיא מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: ממנה וממשפחתה למדתי בשקיקה עוד בנעורי על התרבות ואורח החיים הייחודי של עמך ומולדתך; על הטעמים, הריחות והצבעים, ואפילו על הקריקט.

יצחק הרצוג: שני העמים שלנו, אדוני הנשיא, קיבלו את עצמאותם באותה שנה בערך, בעקבות השלטון הבריטי, אך עשרות בשנים, מנימוקים פוליטיים בלבד, התעכב החיבור בין מדינותינו, והוא הפך רק בשנים האחרונות לסיפור אהבה של ממש.

יצחק הרצוג: דמותו הייחודית של מהטמה גנדי, שהוזכרה כאן שוב ושוב, כלוחם חירות שהתנגד לכל סוג של טרור ואלימות, נצרבה בתודעה הלאומית שלנו, אך מדינותינו שנים רבות התנהלו במקביל.

יצחק הרצוג: ניסיונותיהם של מנהיגים ישראלים – והזכרת את דוד בן-גוריון, אבל גם נזכיר את דוד הכהן, היושב-ראש הראשון של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת – שניסו לטוות את הקשרים בין המדינות מעת לידתן, לא הצליחו.

יצחק הרצוג: הודו העדיפה להיות בלתי מזוהה.

יצחק הרצוג: תהליך השלום עם הפלסטינים, ששיאו בהסכמי אוסלו בשנות ה-90, בתקופתה של ממשלת רבין, פרץ את הסכר, כוננו הקשרים, ובעשור האחרון, בעקבות ביקורו של ראש הממשלה המנוח אריאל שרון בדלהי, הם עלו על אוטוסטרדה מרשימה של שיתוף פעולה ועוצמות יוצאות דופן.

יצחק הרצוג: רצח רבין לפני 20 שנה היה אתגר עצום לדמוקרטיה שלנו, בדיוק כפי שעבורכם היווה רצח מהטמה גנדי ורצח ראשי הממשלה אינדירה גנדי ורג'יב גנדי אתגר עצום גם הוא.

יצחק הרצוג: ידענו שני העמים להתגבר, להמשיך הלאה ולדבוק בדמוקרטיה.

יצחק הרצוג: הודו היא מושא לערגה בכתיבתם של סופרים ומשוררים ישראלים דגולים, מעזריאל קרליבך ועד א"ב יהושע, ומושא לסקרנותם של עשרות-אלפי ישראלים, מרביתם צעירים, המגלים, כפי שסופר כאן, מדי שנה את צפונותיה של הודו ואת עמה כעולם מופלא אחר, חדש.

יצחק הרצוג: מעבר לכל אלו, זה שנים מרתקת אותי אישית היכולת שלכם לשלב את בני המיעוט המוסלמי בכל מעגלי החיים של הפוליטיקה והממשל, כולל בעמדות הביטחוניות הרגישות והבכירות ביותר.

יצחק הרצוג: זהו אתגר לאומי עצום, ולוואי שנלמד ממנו.

יצחק הרצוג: וכמובן, מרתקת אותי חוקתכם, המתמודדת בצורה מיוחדת עם סוגיות של דת ומדינה.

יצחק הרצוג: כן, יש לנו בהחלט מה ללמוד מכם, אדוני הנשיא, ומניסיונכם ומהשקפת עולמכם המתונה.

יצחק הרצוג: הגודל של מדינתך הוא בלתי נתפס בעינינו, אף שלא פעם חושב הצופה הממוצע בתקשורת העולמית שאנחנו לפחות בגודל שלכם, וכי בעולם למעלה ממיליארד ישראלים.

יצחק הרצוג: בסך הכול אנחנו 8 מיליון ישראלים, וזה מסובך דיו.

יצחק הרצוג: אז נשמח לשמוע ממך כיצד עומדים בראשה של אומה בת מיליארד ו-200 מיליון נפש.

יצחק הרצוג: ואולי דווקא בשל כך, אדוני הנשיא, אנחנו מתחברים להודו בצורה כה מיוחדת.

יצחק הרצוג: יש פה חיבור מיוחד של שני עמים עתיקים, דמוקרטיים, נבונים ויצירתיים, המאוימים באיומים חיצוניים ופנימיים, ומסוגלים יחדיו לשתף פעולה כמעט בכל תחום, כפי שאמרת, לטובת מדינותינו ולטובת האנושות כולה.

יצחק הרצוג: זה בא לידי ביטוי במדע, בחקלאות, בתרבות, בתעשייה, ביהלומים, בטכנולוגיה העילית, במה לא.

יצחק הרצוג: חלומן של שתי המדינות חייב להיות צמצום העוני והפערים החברתיים וחלוקה צודקת יותר של ההון – משימה שאתה מגויס אליה במלוא כוחך בשל מעמדך הייחודי בכלכלה העולמית ובארצך.

יצחק הרצוג: אנחנו מקבלים אותך אפוא בהכרה, בהוקרה ובכבוד גדול ורואים בביקורך אבן דרך היסטורית.

יצחק הרצוג: כבר נאמר כאן כי אתה מגיע אלינו בעת שהטרור מכה באזרחינו בכל הכלים: ירי, דריסה, דקירה והשלכת אבנים ובקבוקי תבערה.

יצחק הרצוג: קברנו אתמול והבוקר אזרחים תמימים שנסעו באוטובוס בבירתנו ירושלים, וליווינו בדאגה פצועים לבתי-החולים.

יצחק הרצוג: זוהי מתקפת טרור רצחנית, אכזרית ונפשעת.

יצחק הרצוג: גם אתם, כפי שנאמר כאן, חוויתם לא מעט טרור ומלחמות בהיסטוריה שלכם, וכולנו זוכרים ומזכירים את פיגוע הטרור במומבאי ב-2008, שבו נקטלו שמונה יהודים וישראלים.

יצחק הרצוג: אין גבולות לטרור, ולכן שיתוף הפעולה בין הכוחות הדמוקרטיים הנאורים הוא חיוני, ואתו אפשר לרתום את מדינות המזרח התיכון המתונות הרואות בטרור איום חמור.

יצחק הרצוג: כבוד הנשיא, לא איבדנו את השאיפה והחלום להגיע להסדר עם שכנינו הפלסטינים, להבטיח להם את מדינתם לצדה של מדינת ישראל ולחיות עמה בביטחון ובשלום.

יצחק הרצוג: צריך לחלום ולא לוותר.

יצחק הרצוג: הרוב הדומם בשני העמים רוצה בזה.

יצחק הרצוג: לשם כך יש צורך באומץ לשנות, צורך להכיר במציאות, להפסיק לטמון את הראש בחול ולהיקלע לפחד ולייאוש.

יצחק הרצוג: מנהיגי שני העמים חייבים לראות זאת כשליחותם ההיסטורית – להביא להיפרדות בין העמים.

יצחק הרצוג: כאן באזור שלנו לא מכירים את ההיסטוריה שלכם, ומה שאתם עברתם כדי להגיע לפתרון ולהיפרדות בארצכם.

יצחק הרצוג: חשוב שנתאר ונספר כאן

יצחק הרצוג: באזור שלנו את אומץ הלב העצום שנדרשו לו המנהיגים שלכם בכינון מדינתכם משני צדי המתרס, ובראשם המורה שלך, ג'ווהרלל נהרו, ראש ממשלתה הראשון של הודו.

יצחק הרצוג: כאן באזור אנחנו לא מכירים את מהומות הדמים ואת האלימות שפרצו בעקבות ההסכם שכונן את עצמאותכם.

יצחק הרצוג: אבל אין ספק, בראייה היסטורית, בצדקת החלטתכם.

יצחק הרצוג: את זה בדיוק אנחנו צריכים כאן באזור הקטן והמיוחד והרגיש שבו אנו חיים.

יצחק הרצוג: קולה של הודו ולקחיה ההיסטוריים יכולים בהחלט לתרום לתהליך הזה, כמו שקולה חשוב וחיוני במאמץ מול הפונדמנטליזם הקיצוני המגיע אלינו מאיראן ומ"דאעש".

יצחק הרצוג: מכובדנו, העיתונאי הישראלי הידוע עזריאל קרליבך פרסם ב-1956 ספר מיתולוגי ששמו "הודו – יומן דרכים", ספר שעליו מתרפקים דורות של ישראלים הלומדים על הודו; ושערך אותו ברבות השנים טומי לפיד, אביו של ידידנו הנמצא כאן, חבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק הרצוג: קרליבך מסיים את הספר בתארו שיחה שקיים עם נהרו, וכך הוא כותב, ואני מצטט: הזכרתי את הקשיים המדיניים, שכנראה קשה להתגבר עליהם, והפלטתי דרך אגב – אמרתי לו: ובכן, השאלה היא מה לעשות.

יצחק הרצוג: נהרו נעץ בי מבט ארוך, שאפשר כי כל הטרגדיה האישית שלו הייתה צפונה בו, ואמר לי: רואה אתה?

יצחק הרצוג: זו שאלה אופיינית לאיש אירופה.

יצחק הרצוג: מדוע?

יצחק הרצוג: שאלתי.

יצחק הרצוג: והוא השיב: הודי היה שואל: מה להיות?

יצחק הרצוג: ברוח דבריו אלה של נהרו – ויש תשובות רבות על השאלה מה להיות – אומר לך לסיום, אדוני הנשיא, למה אנחנו זקוקים.

יצחק הרצוג: לא תזיק לנו קצת ויפאסנה – ההירגעות והשקט ההודי המסורתי.

יצחק הרצוג: יבורך כל דבר שיכול להרגיע את עמנו ואת שכנינו מעימות וממתח.

יצחק הרצוג: גם כאן, בכנסת ישראל הסוערת, מה שירגיע אותנו במעט, אלה המייצגים את הפסיפס הישראלי המיוחד במינו, כל אחת ואחד באמונתו ובתפיסתו – אינני יודע אם ויפאסנה תספיק, אבל אולי תוכלו לתרום לנו קצת מהשקט ומהצניעות המאפיינים את תרבותכם ואורח חייכם.

יצחק הרצוג: תצלח דרכך אצלנו, כבוד הנשיא, מי ייתן וביקורך יישא פירות רבים וטובים לעם בהודו ולעם ישראל בכל התחומים, וכי תביא בשורה של שלום ושלווה לאזורנו.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תמה הישיבה המיוחדת לכבוד ביקורו של נשיא הודו בישראל ואצלנו בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שניפרד משני הנשיאים נמשיך מייד בישיבה הרגילה של הכנסת ללא הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: מכובדי, נשיא הודו, נשיא מדינת ישראל וכבוד יושב-ראש הכנסת! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה, נשיא הודו ויושב-ראש הכנסת מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) (תרועת חצוצרות)

ירדנה מלר-הורוביץ: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח, יש לך שלוש דקות לשכנע אותנו, את חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: עוד דקה בבקשה.

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו ממשיכים בדיונים.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו לא יכולים להמשיך בדיון עד שאתם לא נרגעים כאן באולם.

עפר שלח: אפשר?

טלי פלוסקוב: כן, חבר הכנסת שלח, בבקשה.

עפר שלח: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עפר שלח: למי שזוכר, לפני ששקענו בוויפאסנה במהלך הנאומים, עמד פה שר הרווחה והקריא את תגובת משרד הביטחון, שהודיע על תמיכתו בחוק שאני מעלה פה היום.

עפר שלח: שר הביטחון איננו באולם; את סגנו ראיתי פה קודם.

עפר שלח: אני מניח שהוא נמלט מפני הצורך להצביע נגד חוק שהוא תומך בו.

עפר שלח: חבר הכנסת ינון מגל, אתה חתום על החוק הזה יחד אתי, אני יודע שאנשי המילואים יקרים לך.

עפר שלח: חבר הכנסת יואב קיש חתום על החוק הזה יחד אתי, אני יודע שהם יקרים גם לו.

עפר שלח: העסק הוא מאוד מאוד פשוט, רבותי וגבירותי: 26 מיליון שקל בצד אחד, אנשי המילואים בצד השני, המצפון שלכם באמצע.

עפר שלח: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת שלח.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: על-פי בקשת הקואליציה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה, להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – נמנעת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו משתתף בהצבעה רחל עזריה – נגד דניאל עטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא לחזור על שמות חברי הכנסת אשר לא השתתפו עדיין בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד ישראל כץ – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: האם יש מישהי או מישהו באולם שלא הצביעו, לא קראו בשמו?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא לסכם ולהציג לנו את תוצאות ההצבעה.

טלי פלוסקוב: אלה תוצאות ההצבעה: בעד – 31, נגד – 50, נמנע אחד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שירות המילואים לא עברה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/660/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חובת יידוע מבוטחים), של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת – אני לא רואה אותה.

קארין אלהרר: אני פה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת כאן.

טלי פלוסקוב: ישיב כמובן שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: גברתי, יש לך עשר דקות להציג לנו את החוק.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, על-פי הנתונים של דוח מבקר המדינה, נמצאים במוסד לביטוח לאומי מיליארד שקלים – גברתי, אני ממש אודה לך אם תעזרי לי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: שוב, מי שרוצה לדבר, בבקשה לצאת מהאולם.

טלי פלוסקוב: כל הצוות הנפלא שלנו – אנחנו מבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

קארין אלהרר: אדוני שר הרווחה, אני אשמח לקשב שלך.

קארין אלהרר: אדוני שר הרווחה ויושב-ראש ועדת הרווחה, אני אשמח לקשב שלכם.

קארין אלהרר: התחלתי לומר שעל-פי דוח של מבקר המדינה יש במוסד לביטוח לאומי מיליארד שקלים שהם תוצר של חוסר ידיעה של הציבור.

קארין אלהרר: הציבור לא יודע מה מגיע לו, הציבור לא יודע שהוא אמור לקבל כספים.

קארין אלהרר: למעשה, על המוסד לביטוח לאומי צריכה להיות אחריות ליידע את הציבור בדבר הזכויות שמגיעות לו, בדבר החובות שיש לו, אבל לא עושים את זה.

קארין אלהרר: שום דבר.

קארין אלהרר: וזה מצב אבסורדי, כי האזרחים משלמים מדי חודש לביטוח הלאומי כדי שבשעה – שכולנו מייחלים שלא תבוא – כשהם יצטרכו, תהיה להם רשת, תהיה הגנה, יהיה משהו שיציל אותם מהעוני המחפיר.

קארין אלהרר: אבל לא, לא כך הוא.

קארין אלהרר: עשרות-אלפי אזרחים מוצאים את עצמם בלי רשת ההגנה, ולא בגלל שלא קיימת הזכות – המחוקק קבע את הזכות – אלא מפני שהזכות הזאת לא מיושמת ולא ממומשת; או כי לא יודעים עליה או כי מעלימים לגביה.

קארין אלהרר: בנוסף, אזרחים צוברים חובות ומגלים זאת בדיעבד, רק כשהריבית נכנסה לתמונה.

קארין אלהרר: או שאזרחים רשומים כמקבלי קצבה ובפועל הם לא מקבלים כלום.

קארין אלהרר: ככה נערמים להם הכספים במוסד לביטוח לאומי, והציבור נשאר חסר אונים.

קארין אלהרר: זכאות לדמי לידה, תשלומים של חיילים משוחררים שמגלים רק אחרי הטיול הגדול שיש להם חוב ענק שנצבר.

קארין אלהרר: בואו נחשוב על משהו דמיוני: המדינה תעדכן.

קארין אלהרר: פעם בשנה יגיע מכתב לבית האזרח ויגיד לו מה מגיע לו, מה הוא מקבל ואיזה חובות נצברו לו – במקום שאנחנו נשלח את האזרחים לכל החברות שעוזרות להם לממש את הזכויות; במקום שישלמו עוד כספים, שהרבה פעמים אין להם.

קארין אלהרר: אין להם הכספים האלה.

קארין אלהרר: אנחנו אומרים, לא, הדבר הזה לא יקרה, אף שזה הדבר ההגיוני ביותר שיקרה.

קארין אלהרר: זה מה שרציתי לתקן בהצעת החוק הזאת, הצעת חוק שנוסחה בשיתוף עמותת "ידיד".

קארין אלהרר: התיקון שרצינו להביא הוא להבטיח עדכון שנתי של הציבור לגבי הזכויות והחובות, הסטטוס שלו במוסד לביטוח לאומי; הצעת חוק שהמטרה שלה היא שקיפות וסיוע במימוש זכויות.

קארין אלהרר: אנחנו נורא אוהבים לדבר על שקיפות, נכון?

קארין אלהרר: אין אייטם שלא מדבר על זה שהכנסת צריכה להיות שקופה, שהמשרדים הממשלתיים צריכים להיות שקופים לאזרח בהתנהלות שלהם.

קארין אלהרר: אבל הנה, מגיעה הצעת החוק שגם רוצה ליישם את זה.

קארין אלהרר: אבל לא, זה נשאר רק בדיבורים.

קארין אלהרר: ביום ראשון האחרון הצעת החוק הזאת נפלה בוועדת שרים.

קארין אלהרר: שרי ישראל הצביעו נגדה.

קארין אלהרר: ואני שואלת: למה?

קארין אלהרר: מה האינטרס?

קארין אלהרר: אנחנו לא רוצים לשפר את חייהם של אזרחי מדינת ישראל?

קארין אלהרר: הרווחה שלהם לא חשובה לנו?

קארין אלהרר: איפה ההיגיון?

קארין אלהרר: יש פה הזדמנות לתקן את העוול; למה לא לעשות את זה?

קארין אלהרר: עכשיו, יכול להיות שיעלה שר הרווחה ויגיד שיש הצעת חוק ממשלתית.

קארין אלהרר: אני הראשונה שאברך עליה, אבל בינתיים בואו נניע את התהליך.

קארין אלהרר: בואו נגיד, הנה, אנחנו מראים רצינות.

קארין אלהרר: התחלנו.

קארין אלהרר: גם את זה לא עושים.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין למה, ואני לא מוצאת.

קארין אלהרר: אני מכירה את שר הרווחה ואת הפעלים שלו, את העבודה שלו כיושב-ראש ועדת הרווחה, ואני יודעת שהלב שלו במקום הנכון, ואני יודעת שהוא רוצה לעשות.

קארין אלהרר: אז אני שואלת אותך, אדוני שר הרווחה: למה?

חיים כץ: אני עוד מעט אענה לך.

קארין אלהרר: אני אשמח לשמוע.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: אתה גם רוצה לדאוג לאזרחי מדינת ישראל, אני יודעת את זה.

קארין אלהרר: אז למה אתה מתנגד להצעה?

קארין אלהרר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: כבוד שר הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ, נא להשיב.

חיים כץ: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, נכון שבאתי עם נייר כתוב, אבל לפני שנגיע לנייר הכתוב, בואי אני אספר לך קצת על הביטוח הלאומי.

חיים כץ: הביטוח הלאומי, אני חושב שזה הגוף היחידי במדינת ישראל שנוגע בכל אזרחי מדינת ישראל; בכולם.

חיים כץ: מלידה ועד להבדיל אלפי הבדלות בשירותי קבורה הוא נוגע בכל האזרחים.

חיים כץ: אם נעשה משאל דעת קהל – את מי הכי לא אוהבים במדינת ישראל?

חיים כץ: זה יהיה הביטוח הלאומי.

חיים כץ: אני זוכר, בזמנו הגיע המנכ"ל פרופסור שלמה מור-יוסף, והוא אמר לי: אני בא אליך, אתה בא מהוועדים, מה אתה חושב שצריך לעשות בביטוח הלאומי?

חיים כץ: אמרתי לו, תעשה מחשב – תיכנס לקטע של המחשב, שתוכל לפעול למיצוי זכויות, שלא יהיה כזה דבר שאתה פונה אל הביטוח הלאומי ומקבל תשובה בתוך 45 יום – זה זמן המענה, הוא צריך להיות הרבה יותר קצר, והוא יהיה הרבה יותר קצר – ואז אחרי 40 יום אני אתן לך תשובה שחסר לי איזה רבע טופס, ואני מכניס פה עוד פעם 45 יום.

חיים כץ: לכן אכן הביטוח הלאומי ישיק בינואר מערכת מחשוב חדשה, שעלתה כמה מאות-מיליוני שקלים, בקטע של ההטמעה.

חיים כץ: יש הטמעה של המערכת, וגם אני כמוך יודע שבביטוח הלאומי נשארו הרבה מאוד כספים שאנשים לא לקחו מפני שהם לא ידעו.

חיים כץ: וגם אני הייתי זה שפנה לשר האוצר בזמני, כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ואמרתי: בואו ניתן ריבית על הכספים שאנשים לא ידעו עליהם; לא ניתן רק הצמדה – כי פעם זה היה נומינלי.

חיים כץ: אם זיכרוני אינו מטעה אותי, אז נתנו מדד פלוס נקודה אחת.

חיים כץ: אני דיברתי אתך, ואמרתי, אנחנו הולכים לעשות מהפך בביטוח הלאומי, הן במיצוי זכויות, הן במשוב לעובדים, שייתרו את החברות הפרטיות, הן בוועדות הרפואיות.

חיים כץ: הביטוח הלאומי עושה 300,000 ועדות – ישיבות, לא ועדות – לשנה בוועדות רפואיות.

חיים כץ: נוריד שישי-שבת – הוא עושה 1,500 ליום.

חיים כץ: על כל תשובה יש 2.7 ישיבות בערך.

חיים כץ: 2.7, 2.6 ישיבות.

חיים כץ: זה נראה נורמלי?

חיים כץ: זה לא נורמלי.

מאיר כהן: – – – מה עושים.

חיים כץ: קודם כול, אני אגיד לך מה עושים.

חיים כץ: במועצת הביטוח הלאומי – – –

מאיר כהן: אני יודע מה עושים – – – זה לא ייקח לך חצי שנה – מראש.

חיים כץ: מאיר, זה ייקח לי.

מאיר כהן: הלוואי.

חיים כץ: תקשיב.

חיים כץ: במועצת הביטוח הלאומי במועד הקרוב לא יהיו יותר משתי ישיבות לוועדה.

מאיר כהן: אז עדיין יהיו 250,000.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: 35% זה שווה ערך ל-100,000 ועדות.

מאיר כהן: תוציא את זה מהביטוח הלאומי.

חיים כץ: זה התחיל בינואר, וזה לא מספיק טוב.

מאיר כהן: – – –

חיים כץ: תקשיב.

מאיר כהן: – – את הכול.

חיים כץ: זה יהיה בסדר.

חיים כץ: אני אוהב אותך.

מאיר כהן: לא – – –

חיים כץ: אבל אתה, ברור לך שבמהלך הזה – להוציא הקטע הניסיוני באזור הצפון ובחיפה – של מעבר הוועדות הרפואיות לגוף חיצוני, נערך משא-ומתן של חמש שנים עם ארגוני העובדים.

חיים כץ: חמש שנים.

חיים כץ: הוא נחתך בארבעת החודשים האחרונים.

חיים כץ: למה הוא נחתך בארבעת החודשים האחרונים?

חיים כץ: כי הכנסתי פנימה את ההסתדרות – את אריאל יעקובי, את אבי ניסנקורן, את כולם.

חיים כץ: העובדים קיבלו את מה שקיבלו, והסכימו, לצערי.

חיים כץ: הלוא זה משהו לא נורמלי, שחלק מהשכר, לצערי, של העובדים בביטוח הלאומי זה רכז הוועדה, מפני שהוא לא מרוויח מספיק, וצריך לעשות סדר בעניין.

חיים כץ: הסדר הזה הולך ונעשה, הן בחברות של מיצוי זכויות שפתחנו עכשיו בדרום ובצפון, הן בהוצאת הוועדות הרפואיות – התחלה, סדק בקיר – בחיפה בינואר, הן במענה – – –

מאיר כהן: סלח לי, זה לא שייך – – –

חיים כץ: – – – הן במענה של הביטוח הלאומי, והן בזה שהוא צריך לתת הודעה.

חיים כץ: אז הביטוח הלאומי, בתשובה אלייך, קארין – יש פה תשובות איפה הוא נותן תשובות.

חיים כץ: היום הוא כבר נותן תשובות למי שמגיע לגיל זיקנה.

חיים כץ: הוא אומר לו: הגעת לגיל זיקנה, בוא, אתה יכול למצות את הזכויות – – –

קארין אלהרר: פעם אחת.

חיים כץ: אבל זה לא ייתן כל שבוע.

חיים כץ: כשמערכת המחשוב תיכנס, והיא תיכנס בינואר, לשאלתו של מיקי רוזנטל קודם, כל מי שעבדו, כ-200 עובדים, בהטמעה, יהיו עובדי הביטוח הלאומי ולא עובדי חברה קבלנית.

חיים כץ: אז עניתי לך על מה ששאלת אותי.

חיים כץ: אני אומר לך, טיפה סבלנות.

חיים כץ: חכי עם החוק שלך.

קארין אלהרר: אבל אתם נגד – – –

חיים כץ: חכי עם החוק שלך.

חיים כץ: אני לא רוצה להפיל לך אותו.

חיים כץ: לא רוצה להפיל לך אותו, לא רוצה.

קארין אלהרר: אבל הפלת אותו.

קארין אלהרר: הייתם נגד.

חיים כץ: בסדר, אבל עכשיו את יכולה לומר שאת לא רוצה להצביע, ולא תהיה הצבעה.

חיים כץ: תמשכי – – –

קארין אלהרר: אבל אתם נגד, מה אני אעשה.

חיים כץ: תגידי שאת מבקשת לא להצביע, ואני אגיד שאת מוכנה לא להצביע עכשיו, ואנחנו נראה מה אנחנו עושים.

חיים כץ: קארין – –

קארין אלהרר: הייתה הצבעה בוועדת שרים – איך אני יכולה לא להצביע?

חיים כץ: – – את כנראה לא מבינה מה אני מדבר אתך.

חיים כץ: אני אומר לך שתגידי עכשיו שאת מבקשת לא להצביע, וההצבעה תידחה למועד אחר, ואנחנו נשמור לעצמנו את הזכות.

חיים כץ: אני לא רוצה להפיל לך.

חיים כץ: אז תראי אם אנחנו עושים או לא עושים בביטוח הלאומי.

חיים כץ: את מוכנה לעניין?

קארין אלהרר: כן.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אז, קארין, זה ייקח לפחות עד תחילת השנה.

חיים כץ: עד ינואר.

קארין אלהרר: עד ינואר?

קארין אלהרר: – – –

חיים כץ: לפחות.

חיים כץ: אז את רוצה שנפיל לך?

חיים כץ: לא רוצה להפיל לך.

חיים כץ: אז חברת הכנסת קארין אלהרר מוכנה לדחות את ההצבעה למועד אחר, ואני אמרתי שזה יהיה לפחות עד ינואר, והמטרה שלנו היא שהיא תבוא על סיפוקה.

קארין אלהרר: לא, זה אתה אומר.

חיים כץ: אמרת שתבואי על סיפוקך.

חיים כץ: שתבואי על סיפוקך – שאנשים יקבלו את מה שאת מבקשת.

חיים כץ: מה זה "תבואי על סיפוקך"?

חיים כץ: נו, באמת.

חיים כץ: אז אני מודה לחברת הכנסת קארין אלהרר, ואני מודה לחברי הכנסת.

חיים כץ: ההצבעה נדחית.

חיים כץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים, בעקבות ההסכמה של חברת הכנסת קארין אלהרר, להצעת החוק הבאה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/896/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף), של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי, תציג את החוק.

טלי פלוסקוב: עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: השר שטייניץ, שהוא השר האחראי, שאמור לענות לי – –

טלי פלוסקוב: נכון.

אחמד טיבי: – – נדמה לי שהוא לא נמצא במליאה, למרות הבטחתו.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שהוא רואה אותנו ויחזור כרגע לאולם.

טלי פלוסקוב: השר שטייניץ, נא לחזור לאולם.

טלי פלוסקוב: אתה תענה?

חיים כץ: אני השר התורן, אני אענה במקומו.

אחמד טיבי: יש לי כבוד רב אליך, אבל הוא הבטיח להיות פה.

אחמד טיבי: היה סיכום בינינו.

חיים כץ: אני לא יכול לראות.

חיים כץ: אני השארתי את המשקפיים פה למעלה?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אני תמיד אוהב לעזור לכם לראות אחרת את המציאות.

אחמד טיבי: לכן החזרתי לך את המשקפיים.

חיים כץ: חן חן.

חיים כץ: אני אזכור לך את זה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טיבי, הזמן.

חיים כץ: אני אזכור לך את זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איציק שמולי: אחמד, אני מוכן לתת לך את המשקפיים שלי.

אחמד טיבי: זה יהיה בעייתי מאוד.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, זה שנים רבות אנחנו דנים, מעלים את אחד הנושאים הכואבים שיש לציבור שלנו, ציבור של יהודים וערבים, אגב – לרוב ערבים – של חיבור חשמל לבתים עם בנייה שלא קיבלה הרשאה, מה שקרוי טופס 4 כתנאי לחיבור בתים לחשמל.

אחמד טיבי: לפני כמה שנים התחלנו לטפל בנושא הזה, אחרי שכבר היה צו מיוחד של השר שחל – קראו לו "צו שחל" – שהתעלם מטופס 4 וחיבר את הבתים לחשמל.

אחמד טיבי: אלפי בתים ביישובים הערביים חוברו.

אחמד טיבי: אחר כך הייתה החלטה של השר פואד בן-אליעזר שהאריכה את הצו הזה.

אחמד טיבי: לאחרונה היו דיונים רבים – ניהלתי דיונים רבים עם שרים בממשלה, אדוני השר, בשבועות האחרונים, בהקשר אחר: על הצורך לחבר את הבתים האלה.

אחמד טיבי: מדובר באלפי בתים: משולש, גליל, נגב.

אחמד טיבי: אגב, יש גם במושבים, בתים של יהודים, בתוך מדינת ישראל.

אחמד טיבי: וראיתי שיש רצון לפתור את הבעיה.

אחמד טיבי: הרגשתי כך מהשרים שדיברתי אתם, לרבות השר שטייניץ והשר כחלון, ולפני כן שר הפנים.

אחמד טיבי: אני רוצה להקריא לך ולכם מכתב ששלחתי ב-7 באפריל 2014, וקיבלתי תשובה: "מצורפת בזה חוות דעתו של מר יהודה ניב, ראש מינהל החשמל במשרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, לחיבור ג'ת לחשמל" – כי בג'ת הייתה בעיה מיוחדת של אנשים שכבר שילמו, אמרו להם "מאשרים לכם", שילמו, ובסוף לא חוברו – "חוק התכנון והבנייה קובע כי חברת החשמל לא תבצע חיבור למבנה שאינו מציג בפניה טופס 4" – בסדר.

אחמד טיבי: "החוק מאפשר לשר הפנים, בתנאים מסוימים, קיום תוכנית מתאר בהפקדה והתאמת המבנה נשוא החיבור לתוכנית המתאר, לאשר בצו חיבור חשמל למבנים ללא טופס 4.

אחמד טיבי: שר הפנים לא השתמש עד היום בסמכותו זו"; כלומר, הסמכות קיימת, והשר לא השתמש בסמכות הזו.

אחמד טיבי: ולכן אנחנו ביקשנו להשתמש בסמכות הזאת.

אחמד טיבי: אמרו לנו לפני חודשיים שהדבר אפשרי – "תנו לנו לבדוק".

חיים כץ: לפני חודש.

אחמד טיבי: כן, בהקשר אחר.

אחמד טיבי: אדוני יודע באיזה הקשר.

חיים כץ: – – –

אחמד טיבי: הם צודקים, לפני חודש.

אחמד טיבי: דיברנו עם משרד ראש הממשלה, דיברנו עם השר שטייניץ, דיברנו עם השר כחלון, דיברנו עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ודיברנו עם חברת החשמל.

אחמד טיבי: אין אדם שלא דיברנו אתו; עם כל מי שנוגע ישירות או לא ישירות לנושא.

אחמד טיבי: אף אחד לא אמר לי "לא".

אחמד טיבי: יתרה מזו, אמרו לי שזה אפשרי.

אחמד טיבי: לפני כמה שבועות השר כחלון חתם על צו שאפשר לחבר בתים ביישובים עוספיא ודאלית-אלכרמל.

אחמד טיבי: שוחחתי עם השר כחלון ועם רפיק חלבי חברי, ועם וג'יה כיוף חברי, ראשי המועצות בעוספיא ודליה, ואמר לי השר כחלון שזה חל לא רק על היישובים הדרוזיים – וטוב שהוא חתם – אלא ייהנו מזה גם יישובים ערביים וגם מושבים יהודיים.

אחמד טיבי: זה טוב, זה כיוון נכון.

אחמד טיבי: וצריך לעשות התאמות.

אחמד טיבי: לכן הגשנו את הצעת החוק.

אחמד טיבי: גם דיברנו לפי חודש – אתה צודק – עם השר שטייניץ, והוא אמר לי שהוא חיובי, שהוא רואה בחיוב את הבקשה.

אחמד טיבי: ההחלטה של כחלון יכולה לעזור לכמעט 1,000 או 1,300 בתים.

אחמד טיבי: 1,200.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים להרחיב את ההחלטה, כדי לנתק ממש את הצורך בחיבור, את הצורך בטופס 4.

אחמד טיבי: למה אני אומר את זה, אדוני השר, שר הרווחה?

אחמד טיבי: לא מבקשים את זה בחיבור מים למשל, או בנושאי תשתית וצרכים בסיסיים אחרים; רק בעניין החשמל.

אחמד טיבי: ולכן ההחרגה הזאת של החשמל היא לא סבירה, אפילו על-פי ה-common sense.

אחמד טיבי: עשרות-אלפי בתים ביישובים הערביים, גם בנגב, גם בצפון, גם במרכז – אין להם אישור להתחבר לחשמל, אבל אתה יודע שהם מתחברים לחשמל באופן פיראטי.

חיים כץ: מביאים גנרטור.

אחמד טיבי: לא, גם השכנים וכדומה.

אחמד טיבי: כי אין אדם שיכול לחיות ב-2015 בלי חשמל.

אחמד טיבי: עכשיו, אומר יושב-ראש חברת החשמל, מזמן: אנחנו בעד לחבר, ובעד לנתק בין אישור הבנייה לבין טופס 4.

אחמד טיבי: אנחנו, חברי הכנסת מהרשימה המשותפת – גם אני, גם חבר הכנסת איימן עודה, גם חבר הכנסת מסעוד גנאים, גם חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – ניפגש בקרוב גם עם יושב-ראש חברת החשמל וגם עם השר כחלון ואנשיו – יש לו אנשים מיוחדים שעוסקים בנושא הזה – ועם השר שטייניץ כמובן, שאנחנו נמצאים בקשר רציף אתו; ואני מקווה שנגיע להסדרה בנושא הזה.

אחמד טיבי: למי שמטיח בנו כל הזמן: במה אתם עוסקים, חברי הכנסת הערבים?

אחמד טיבי: – אתה יודע כמה זמן וכמה מאמץ העניין הזה של החשמל לוקח ממני?

אחמד טיבי: מאתנו?

אחמד טיבי: כבר שנים.

אחמד טיבי: שנים.

אחמד טיבי: ולא ממשלת אוסטרליה היא שדוחה את הבקשות שלנו ואת המאמץ שלנו.

ג'מאל זחאלקה: מיקרונזיה.

אחמד טיבי: גם לא מיקרונזיה, שהיא ידידה.

אחמד טיבי: אלא ממשלה שהיא ממשלה מקורבת מאוד לממשלת מיקרונזיה – ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: היא דוחה כל הזמן את הפניות שלנו, את המאמץ הרב שאנחנו משקיעים כדי לחבר אנשים לחשמל.

אחמד טיבי: מצרך יסוד.

אחמד טיבי: אתם יודעים שיש בתים – אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אלאלוף, אתה עם רגש מיוחד בנושאים כאלה; יש בתים שצריכים חיבורי חשמל למכשירים רפואיים לילדים שלהם, ילדים מוגבלים, ילדים שצריכים מכונות הנשמה.

אחמד טיבי: לעתים הטיפול נפגע בגלל הפסקות חשמל, כי אין חשמל בצורה מסודרת.

אחמד טיבי: איפה הרגש?

אחמד טיבי: איפה האחריות של הממשלה בנושא הזה?

אחמד טיבי: והרי – למה חברת החשמל מסכימה?

אחמד טיבי: כי כולם משלמים.

אחמד טיבי: אמרתי על המקרה של ג'ת – מאות משפחות כבר שילמו, כי אמרו להם שיש הסדר, בתקופה של בן-אליעזר.

אחמד טיבי: פתאום, אחר כך, החליטו לבטל את ההסדר ולהשאיר את האנשים תלויים באוויר.

אחמד טיבי: לכן, אני פונה אל הממשלה.

חיים כץ: לא שומעים אותך כל כך, אתה יכול להעלות את הקול קצת?

אחמד טיבי: יכול להיות שאתם חירשים?

חיים כץ: דופקים לך את המערכת בכוונה, כשזה אתה.

אחמד טיבי: אני רוצה, אדוני השר, שתדע: עם מיקרופון, בלי מיקרופון, את אחמד טיבי אי-אפשר להשתיק.

חיים כץ: אי-אפשר?

אחמד טיבי: אי-אפשר להשתיק.

חיים כץ: מי רוצה להשתיק אותך?

אחמד טיבי: אלה שעשו את המזימה הזאת – – –

חיים כץ: נהפוך הוא – – –

אחמד טיבי: אתה כיוונת לאנשים שעושים מזימה כדי שלא ישמעו אותי.

חיים כץ: אני אמרתי: תרים את קולך; לא אמרתי לך: תחליש את קולך, אתה צועק.

חיים כץ: אמרתי: תרים את קולך – אני רוצה לשמוע.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני השר, אומנם אתה לא השר האחראי, אבל גם שר הרווחה קשור לעניין, לעניין הזה, כי יש משפחות נזקקות שזקוקות לביטוח לאומי, למשל, שלא מחוברות לחשמל.

אחמד טיבי: בואו נסדיר את העניין הזה, בואו ניתן לאנשים את הזכות הבסיסית ליהנות מהמצרך הבסיסי הזה, מהצורך הקיומי הזה, של חשמל, כמו שהם נהנים מהמים, ואף אחד לא קושר את אספקת המים לאישורי בנייה.

אחמד טיבי: היו הרבה דיונים בתוך הממשלה, אמרו לי לפני חודש: אתה צודק, זה הבשיל.

אחמד טיבי: אז אני מבקש שאת התבשיל הזה תסיימו מהר, כדי לתת בשורה לעשרות-אלפי בתים בארץ, שהם יכולים להדליק אור ולכבות את האור באופן נורמלי ולא פיראטי.

אחמד טיבי: אנחנו מאלה שתמיד רוצים להדליק אור; תפסיקו עם מדיניות החושך, אדוני השר.

אחמד טיבי: אם תחליטו כן – ויהי אור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

טלי פלוסקוב: שר הרווחה חיים כץ ישיב, ואנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: אתה משיב, ואחר כך אפשר עוד לחזור.

חיים כץ: לא, יש שתי הצעות חוק.

ג'מאל זחאלקה: – – –

טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו דנים בהצעה שהקראתי.

חיים כץ: אבל זו לא הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: שני חברי הכנסת הגישו את אותה הצעה, פה-אחד יש.

טלי פלוסקוב: תכנון ובנייה זה הצעה אחרת.

טלי פלוסקוב: זה הצעת חוק אחרת, זה הדיון הבא.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז יהיה פחות לדבר, אבל זה חוק נפרד.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, נכון שאני משיב במקום שר התשתיות יובל שטייניץ.

חיים כץ: אני גם מסכים עם אחמד טיבי, שכל בית במדינת ישראל, צריך שיהיה בו אור.

אחמד טיבי: – – –

חיים כץ: אחמד, אני עונה לך, הקשבתי לך קשב רב.

חיים כץ: יכול מאוד להיות – וטוב שכך – שכל אחד מחבר את המים בלי אישורי בנייה, כי חשמל יש אופציות אחרות לחבר, וחבל שזה לא – לא צריך להשתמש באופציות אחרות.

חיים כץ: יחד עם זה, אני הבנתי – אתה יודע, אני יכול להגיד לך ביידיש: To make a long story short – ואללה, אני מדבר אליך; קשב רב הקשבתי לך – אתה פנית לפני חודש – אתם פניתם, אני לא יודע אם אתה – אתם פניתם לפני חודש לשר יובל שטייניץ, והוא אמר שאנחנו נבדוק את העניין.

חיים כץ: אני לא יודע אם הוא אמר בצורה אוהדת או בצורה לא אוהדת, אבל אתה, לא הייתה לך סבלנות לחכות, והגשתם שתי הצעות חוק בעניין.

חיים כץ: הבנתי ממנו שיש לכם סיכום שאתה תיתן לו את האופציה לבדוק, ובינתיים תהפכו את זה להצעות לסדר-היום.

חיים כץ: האם אתם מסכימים להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום, כפי שסיכמתם אתו?

חיים כץ: חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: השר שואל אותך.

חיים כץ: חבר הכנסת אחמד טיבי, הקשבת למה שאמרתי?

אחמד טיבי: אני מתנצל.

חיים כץ: מקבל את התנצלותך.

חיים כץ: מה שאמר – אני אחזור.

חיים כץ: אמר לי יובל שטייניץ, כשהוא ביקש שאני אשיב במקומו מאחר שאני השר התורן לעוד שבע דקות, שכשאתה פנית אליו לפני חודש, אתה או מישהו אחר, ואמרת לו שאתה רוצה שהוא יבדוק את כל עניין חיבור החשמל לפני שמקבלים טופס 4; ואצה לך הדרך, הוא עוד לא הספיק לבדוק, כי היו עוד כמה דברים, והגשתם את הצעת החוק.

חיים כץ: ואז הוא אמר לך, תן לי להמשיך לבדוק, ובינתיים תהפוך את זה להצעה לסדר-היום, ואתה אמרת: מסכים אני.

חיים כץ: אז אתה מסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

אחמד טיבי: מסכים, ולהעביר לוועדת הכלכלה.

חיים כץ: אז אתה מסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום.

חיים כץ: אנחנו מקבלים את ההסכמה שלו להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום ולהעביר אותה לוועדת הכלכלה.

חיים כץ: זה מה שסיכמת?

חיים כץ: להעביר לוועדת הכלכלה; אם חשמל זה כלכלה – להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: הכללים בנושא – – –

חיים כץ: הצעתי הכללית בעל-פה?

אחמד טיבי: לא, העמדה שלך בעניין סידורי חשמל.

חיים כץ: אני לא אומר לך מה עמדתי; אמרתי לך – אם היית מקשיב – אמרתי שאני חושב שכל בית בישראל צריך להיות מחובר למים ולחשמל ולקבל את כל התנאים המינימליים בשביל לחיות חיים נורמליים, אבל אתה היית עסוק.

חיים כץ: אני הקשבתי לך, אבל אתה יותר חשוב.

חיים כץ: דיברתי אליך, אבל אמרת "מתנצל" – מקבל.

חיים כץ: עמדתי פה לא חשובה, אנחנו מכבדים את ההסכם שלך.

חיים כץ: גם לגבי הצעת החוק השנייה אני מבין שיש הסכם כזה.

אחמד טיבי: כולם אותו דבר.

חיים כץ: כולם אותו דבר.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז אני – עוד פעם:

טלי פלוסקוב: הצעת החוק שלך כרגע עוברת כהצעה לסדר-היום, ואז אנחנו מעלים להצבעה – העברת הדיון בנושא – לוועדת הכלכלה ביקשת?

טלי פלוסקוב: הצעה לסדר-היום.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: ואנחנו תומכים.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו נעבור להצבעה, אם זה ככה.

טלי פלוסקוב: אני מדגישה שזו הצעה לסדר-היום ולא הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: אנחנו נעבור להצבעה על העברת הנושא לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 28 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לדיון בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: הצעה לסדר-היום, אני חוזרת ואומרת.

טלי פלוסקוב: תודה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/927/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סייגים להגבלת הספקת חשמל, מים וטלפון), של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: עשר דקות שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברות הכנסת וחברי הכנסת, אני אכן אעשה את זה קצר.

איימן עודה: הסיפור הוא כל כך חשוב עבור כל מיני קבוצות מוחלשות במדינה, לרבות האוכלוסייה הערבית, והוא נושא אי-חיבור חשמל לאנשים שאין להם טופס 4.

איימן עודה: הסיפור הזה עבר, טלאי על טלאי, מאז צו שחל ועד התוכנית של פואד בן-אליעזר, ועד כל מיני תוכניות, אבל אני רוצה לחזור אל החוק.

איימן עודה: מדובר על סעיף 157א בחוק התכנון והבנייה, שבו כתוב שמי שאין לו טופס 4 לא יכול להתחבר לחשמל.

איימן עודה: אבל בסעיף 157א(ח1) יש הסתייגות, ששר הפנים, מותר לו לחבר, בתנאי שהתוכנית מופקדת, אבל טרם אושרה, וגם שהרשות המקומית היא בעד.

איימן עודה: עכשיו, לפני כחודש שר האוצר כחלון היה בדאלית-אלכרמל, ואישר לפי תוכנית ספציפית, לגבי שכונה ספציפית בדאלית-אלכרמל, שנקראת חארת-אלפש, אבל שם כתובים, בצו של השר, שני דברים מעניינים.

איימן עודה: הדבר הראשון – שהיא תוכנית ספציפית לגבי השכונה הזאת, המספר שלה 356/0144251, אבל מה שקשור שם, בסעיף ד' של צו השר, שהוא לא מאשר חיבור חשמל לבתים שיש עליהם צו שיפוטי או צו מינהלי תלוי ועומד.

איימן עודה: כלומר, הוא נותן ביד אחת ולוקח ביד השנייה, אפילו כלפי דאלית-אלכרמל.

איימן עודה: אני נפגשתי עם השר כחלון, דיברנו, הוא אמר שהוא רצה להשליך את ההחלטה הזו על כל האוכלוסיות, לא רק דאלית-אלכרמל.

איימן עודה: אבל אפילו אם הוא ישליך את ההחלטה הזו, היא לא תפתור את הבעיה.

איימן עודה: כאשר מדברים על צווים תלויים בבית-המשפט, אז זה נמצא לגבי כל בית שנבנה ללא היתר, כי אחרי יומיים מגישים צו הפסקת עבודה, ואחרי עוד יומיים, או צו מינהלי או צו שיפוטי.

איימן עודה: לכן צריך לבטל את הסעיף הזה.

איימן עודה: אז השר כחלון הפנה אותי לכל מיני גורמים.

איימן עודה: אני שאלתי אותם, והם עמדו תמהים, הם לא מצאו תשובה.

איימן עודה: אז אמרו: אנחנו רוצים ללמוד את הסוגיה הזו שוב, עוד הפעם.

איימן עודה: כלומר, הסוגיה הזו, שנסחבת מאז סוף שנות ה-80 עד עצם היום הזה, תמיד יש סיבה כזו או אחרת למה לא לחבר את הבתים הללו.

איימן עודה: והסיפור הזה הוא ממש win-win and win situation, כי זה טוב לאנשים המוחלשים, זה טוב לחברת החשמל – כי אם יחברו את הבתים הללו לחברת החשמל, חברת החשמל תרוויח רבע מיליארד שקלים – וזה טוב לכלכלה בכלל.

איתן ברושי: זו החלטת ממשלה.

איתן ברושי: לא לכאן.

איתן ברושי: אם לא תהיה החלטת ממשלה, ימשיכו לבלבל לכם את המוח.

איתן ברושי: והזכרת פה שרים טובים שלא פתרו את הבעיה.

מרב מיכאלי: אם יהיה – – –

איתן ברושי: פעם אחת ולתמיד – – – בממשלה, יעשו הלבנה של כל השגיאות, אתם תחליטו שלא חורגים יותר, וככה זה ייפתר.

איתן ברושי: לא יהרסו אף בית.

איתן ברושי: זה לא קשור לכנסת.

איימן עודה: טוב, חבר הכנסת ברושי, המתווה הוא כך: מי שבנה על האדמה שלו – –

איתן ברושי: תביא לממשלה – – –

איימן עודה: – – ואפשר לעשות לו לגליזציה בדיעבד, אז מאשרים לו.

איתן ברושי: אני מסכים.

איתן ברושי: אבל תביא לממשלה – – –

איימן עודה: אז זה הכיוון.

איימן עודה: אז מי הממשלה?

איימן עודה: אז השר – או שר התשתיות הלאומיות שטייניץ, שדיבר אתי לפני כמה דקות ואמר לי שהוא בכיוון הזה, או השר כחלון, ואני שמח שהשר חיים כץ נמצא פה.

איתן ברושי: ראש הממשלה מדבר על הקלות למגזר הערבי – – –

איימן עודה: טוב, טוב.

איימן עודה: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה, ופתירתה טובה לכולם.

איימן עודה: אז אין שום סיבה לעכב ולא לחבר את הבתים הללו לחשמל.

איימן עודה: אני מנצל את ההזדמנות הזו להביע עמדה פוליטית.

איימן עודה: השר שטייניץ תפס אותי ושאל אותי: האם אתה באמת לא מגנה פגיעה בחפים מפשע?

איימן עודה: אז טוב לדבר גם בעברית, גם בערבית, בשתי שפות, אבל בעמדה פוליטית אחת; בכל מקרה, להיות בן-אדם בכל מצב.

איימן עודה: אנחנו קוראים להוציא את כל האזרחים – את כל האזרחים, פלסטינים וישראלים – ממעגל האימה ומעגל המלחמה.

איימן עודה: זה כל כך ברור, זה ברור לכולם.

איימן עודה: עכשיו, מה הבעיה?

איימן עודה: הבעיה היא שיש שני נרטיבים, ושני הנרטיבים לא הפסיקו מאז עמד הרצל על המרפסת בבאזל ודיבר על עם ללא אדמה שמגיעה לו אדמה ללא עם.

איימן עודה: אלא ששני הנרטיבים ממשיכים יום-יום – הערבים צופים בלוויינים הערביים ורואים אימהות בוכות כל הזמן, והיהודים, יש להם התקשורת שלהם.

איימן עודה: מהאזרחים, אף אחד לא מבין את האחר.

איימן עודה: כל אחד מסתכל אל האחר, אומר: למה הוא לא מבין אותי?

איימן עודה: אז אני רוצה להגיד לכם שמה שעושה הצבא, עצם העובדה שיש כיבוש ארור כזה, זו פגיעה – –

יואב קיש: זה לא כיבוש.

איימן עודה: – – בזכויות הבסיסיות של העם הערבי הפלסטיני.

איימן עודה: ואתם לא רואים איך ילדים פלסטינים נהרגים, אתם לא רואים את הלוויות שלהם, אתם לא רואים את האימהות שלהם.

יואב קיש: הם נהרגים כי הם דוקרים ילדים בני 13.

איימן עודה: אז אנחנו, הערבים, שאנחנו חלק מהעם הערבי הפלסטיני, וגם, יחד, חלק מאזרחי המדינה – –

חיים כץ: זו גם זכות גדולה.

חיים כץ: הם שהידים.

איימן עודה: – – אנחנו אלה שרואים את שני הצדדים, מפני שאנחנו רואים גם את התקשורת הערבית ואנחנו רואים גם את התקשורת הישראלית; מפני שאנחנו מבינים גם ערבית וגם עברית, אז אנחנו יודעים את האמת.

איימן עודה: ואנחנו אומרים לכם את האמת: אכן הצבא מבצע, כן, פשעים נגד העם הערבי הפלסטיני.

איימן עודה: אתם צריכים לדעת את הדבר הזה.

איימן עודה: בחורה אחת ממשפחת סוויד, גירשו אותה מפני שהיא פרסמה בפייסבוק תמונה של חלל שנקרא פאדי עלון.

איימן עודה: מבחינת הרוב הישראלי הוא מחבל.

איימן עודה: מבחינתנו הוא ברח מהמתנחלים שרצו לתת לו מכות, ברח לאיפה?

איימן עודה: למשטרה, בשביל לבקש הגנה.

איימן עודה: אז המשטרה חשדה בו וירתה בו והוא נהרג.

איימן עודה: אז מבחינת הנרטיב הישראלי הוא מחבל, מבחינת הנרטיב שלנו הוא חלל.

איימן עודה: והיא שמה את התמונה שלו, גירשו אותה מרשת "פלאפון".

איימן עודה: לכן תבינו את האוכלוסייה הערבית בישראל – וזה הזמן לברך כל אחד ואחת שהשתתפו בהפגנה הענקית.

איימן עודה: מה זאת אומרת, הפגנה?

איימן עודה: דרך אזרחית, מאבק אזרחי.

איימן עודה: מה זאת אומרת, שביתה?

איימן עודה: שביתה היא מאבק אזרחי לא אלים.

איימן עודה: זו הדרך של האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: רצו להפלות את הערבי הישראלי.

איימן עודה: מיהו הערבי הישראלי?

איימן עודה: הוא לא ערבי מאה אחוז מפני שלא צריך שיהיו לו כיסופים לאומיים, והוא לא ישראלי מאה אחוז מפני שרק היהודי הוא ישראלי מאה אחוז במדינת היהודים.

איימן עודה: אז הוא יצור מעוות, הולך ככה, בצורה מעוותת.

איימן עודה: אנחנו גם ערבים פלסטינים במלוא מובן המילה, ואנחנו ניאבק למען אזרחות מלאה – שלמה – בתוך מדינת ישראל, גם וגם, לא חצי וחצי, אלא מאה אחוז פה מבחינת שייכות לאומית ומאה אחוז פה מבחינת שייכות אזרחית.

קריאה: אתה לא יכול להיות – – –

איימן עודה: אז זו הדרך של האוכלוסייה הערבית.

איציק שמולי: איימן, אין על זה מחלוקת.

איימן עודה: ואני אומר לכם שאפשר להמשיך סחור-סחור אחרי ניהול הסכסוך, וזה יתפוצץ, איציק – – –

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אתה צודק.

איימן עודה: אם זה לא יתפוצץ עכשיו או עוד חצי שנה, אז עוד שנה.

איציק שמולי: איימן, אתה צודק.

איימן עודה: אז צריך לעקור את שורש הרע.

איציק שמולי: על זה אין מחלוקת.

איימן עודה: מהו שורש הרע?

איימן עודה: הוא המשך הכיבוש.

איימן עודה: מה זאת אומרת, מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים המזרחית?

איימן עודה: זאת אומרת 22% מהמולדת ההיסטורית, מהחלום ההיסטורי של העם הערבי הפלסטיני.

איימן עודה: לכן זה לא הצדק כולו, זו פשרה היסטורית.

איימן עודה: ואני אומר לכם, זו פשרה כואבת.

איימן עודה: מה, אין לפלסטינים כיסופים לחיפה וליפו ולעכו?

איימן עודה: לכן זו פשרה היסטורית כואבת.

איימן עודה: מי שרוצה שלום-אמת, חייב לקבל את הפשרה ההיסטורית הזו.

איימן עודה: ורק כך אנחנו עוקרים מהשורש את האלימות.

איימן עודה: רק כך נביא ביטחון אמיתי לשני העמים ולכל האזרחים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני חבר הכנסת עודה, אני מבין שזאת הצעה לסדר-היום?

חיים כץ: צריך להצביע.

חיים כץ: אני צריך לענות לו.

בצלאל סמוטריץ': השר יענה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עודה, ואללה, אתה בא לפה, אתה נואם נאום חוצב להבות, ולפני זה אתה אומר לי – אני מבקש ממך: תקצר, יש סיכומים, אחמד טיבי דיבר, הגענו להסכמה, הצבענו, קיבלת את מה שאתה רוצה.

חיים כץ: אתה בא, אומר לי: אני אקצר.

חיים כץ: בשביל מה אתה אומר שתקצר?

חיים כץ: תגיד: יש לי עשר דקות, אני רוצה, זו זכותי, אני מממש אותה.

חיים כץ: וזה לגיטימי וזה בסדר.

חיים כץ: אבל אם אתה אומר שתקצר, כבד את המילים שלך.

אילן גילאון: חיים, קצר, יאללה.

אילן גילאון: אתה תקצר.

חיים כץ: באנו לפה, הייתה הסכמה בינך ובין שר האוצר להפוך את הצעת החוק הזאת להצעה לסדר-היום.

חיים כץ: אתה מסכים?

איימן עודה: כן.

חיים כץ: אתה מסכים.

חיים כץ: אתה רוצה גם להעביר את זה לוועדת הכלכלה?

איימן עודה: כן.

חיים כץ: אז הממשלה תומכת; נצביע על זה שמעבירים את הצעת החוק הזאת לוועדת הכלכלה כהצעה לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אני רק רוצה לשאול.

בצלאל סמוטריץ': עמדת היועץ המשפטי של הכנסת היא שהוועדה המתאימה יותר היא ועדת הפנים, מאחר שמדובר בחוק התכנון והבנייה.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא אם המציע מוכן גם לוועדת הפנים.

איימן עודה: מקובל.

איימן עודה: מקובל.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אני אגיד לך למה לא.

חיים כץ: אני אגיד לך למה לא.

חיים כץ: כי את ההצעה של אחמד טיבי העברנו לוועדת הכלכלה, ולא צריך שכל ועדות הכנסת יעסקו באותו נושא.

חיים כץ: אין לי שום דבר אחר.

חיים כץ: ועדת הכלכלה תאחד את שני הנושאים ותדון עליהם בוועדת הכלכלה, ויהיה דיון אחד ונחסוך את זמנם של חברי הכנסת, והממשלה תומכת.

חיים כץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע עכשיו על העברת ההצעה הזו לסדר-היום לדיון בוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סייגים להגבלת הספקת חשמל, מים וטלפון), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': בעד – 29, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תעבור לדיון בוועדת הכלכלה, כהצעה לסדר-היום בוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1624/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – התאמת קצבת הסיעוד להעלאת שכר המינימום), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אלהרר פה?

בצלאל סמוטריץ': היא אמורה להציג את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': השאלה אם נעבור להצעה לסדר-היום ואחר כך נחזור לזה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נעבור.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי, מישהו מכם יכול לנמק את הצעת החוק הזו של חברת הכנסת אלהרר במקומה?

בצלאל סמוטריץ': מיקי, גם אתה חתום עליה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מוכן, לא נתקיל אותך.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז אנחנו עוברים הלאה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אני שואל, האם מישהו מהנוכחים כאן – אני רק לא רוצה להתקיל אף אחד אם הוא לא מוכן.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, אתה יודע להציג?

בצלאל סמוטריץ': תשובה והצבעה במועד אחר, רק תציג את הצעת החוק.

מיקי לוי: את רוצה לנמק?

מיקי לוי: מרב, את רוצה לנמק?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': צריך מישהו מהיוזמים.

בצלאל סמוטריץ': אצלו.

מיקי לוי: אני אנמק, חבר'ה.

מיקי לוי: אני חתום גם כן.

מיקי לוי: בחוק הביטוח הלאומי, למעשה התוספת היא בשל עלייה.

מיקי לוי: מבוטח הזכאי לגמלה לפי סעיף 224 או 225 יהיה זכאי לתוספת לגמלה בשיעור מקצבת יחיד מלאה, השווה לשיעור עליית סכום שכר המינימום באותו מועד.

מיקי לוי: זאת אומרת, אם שכר המינימום עלה והקצבה היא ביחס מיוחד, ושכר המינימום עלה, לצורך העניין, נאמר ב-1.5%, אותו דבר תעלה הקצבה.

מיקי לוי: זה ההסבר הכי פשוט שאפשר לתת לטובת העניין הזה.

מיקי לוי: והתחילה לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 1, כחודש לאחר פרסומו, כדי שיהיה זמן לבוא ולתקן את זה בקצבה עצמה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': טוב, כאמור תשובה והצבעה במועד אחר.

מיקי לוי: למעשה, שכר המינימום עולה מעת לעת, וכאשר שכר המינימום – קארין, את רוצה או שאני אמשיך?

בצלאל סמוטריץ': אומרים לי כאן, מהתקנון, שזה לא מקובל.

מיקי לוי: אוקיי, אני אמשיך, קארין.

מיקי לוי: וכאשר שכר המינימום יועלה, גם הקצבה תועלה כחודש לאחר מכן באותו שיעור.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא ההידרדרות במצב הביטחוני במזרח-ירושלים

בצלאל סמוטריץ': נעבור להצעות לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': מי נציג הממשלה פה?

בצלאל סמוטריץ': רגע, יש לנו נציג ממשלה?

בצלאל סמוטריץ': אוה, סגן השר פה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא ההידרדרות במצב הביטחוני במזרח-ירושלים, מס' 1168, של חברת הכנסת מיכל רוז'ין.

בצלאל סמוטריץ': ישיב סגן השר, הרב אלי בן-דהן.

בצלאל סמוטריץ': מחילה, מתקנים אותי: חברת הכנסת מיכל רוזין, בלי האפוסטרוף.

בצלאל סמוטריץ': זה מהצ' אצלי בשם המשפחה.

בצלאל סמוטריץ': הצ'ופצ'יק.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, עשר דקות לרשותך, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: איפה יש שר?

מיכל רוזין: יש שר?

מיכל רוזין: אה, אוקיי.

מיכל רוזין: טוב.

מיכל רוזין: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני מתכבדת להציע הצעה לסדר-היום להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המצב הביטחוני במזרח-ירושלים.

מיכל רוזין: אני חושבת שיפתיע אותי מאוד אם הקואליציה, ואתה אולי בראשם, לא תתמוך בהצעה שלי.

בצלאל סמוטריץ': אני כרגע א-פוליטי.

מיכל רוזין: אין דבר כזה, א-פוליטי, בתוך הכנסת.

מיכל רוזין: ואפילו לא א-מפלגתי.

מיכל רוזין: ודאי שלא.

מיכל רוזין: לכן אמרתי, אין דבר כזה.

מיכל רוזין: אני אנסה לנמק את זה באופן הטוב ביותר, אף שחברי הקואליציה לא טרחו להיות כאן, ובוודאי גם לא חברי הממשלה.

מיכל רוזין: הייתי רוצה לחשוב שהם נמצאים בניהול השטח והמצב הביטחוני, אבל גם בכך אני מפקפקת.

מיכל רוזין: הימים הם ימים קשים.

מיכל רוזין: אין ספק.

מיכל רוזין: כולנו חיים בפחד.

מיכל רוזין: כל אחד חווה את הסביבה שלו, אבל בהחלט היה יום של תופת, של דקירות, של דם.

מיכל רוזין: שוב ושוב התקשורת הראתה לנו את המקרים הקשים.

מיכל רוזין: לילדים ולילדות היו סיוטים בלילה.

מיכל רוזין: הורים פחדו לשלוח ילדים לחוגים, לפעילות ב"צופים", בתנועות הנוער.

מיכל רוזין: באמת יום בהחלט קשה.

מיכל רוזין: כשהשנאה הופכת למציאות היא מחריבה כל חלקה טובה.

מיכל רוזין: אני רוצה קודם כול למסור את תנחומי הכנים, באמת בפה מלא, למשפחות השכולות והחלמה מהירה לפצועים.

מיכל רוזין: ואכן, בהחלט פצועים קשה.

מיכל רוזין: אנחנו רואים פה אחיזת עיניים של ממשלת הימין, ממשלת נתניהו, וזו אחיזת עיניים שבעצם מלווה אותנו כבר הרבה מאוד שנים; אפשר לומר, מ-1967, מאז כיבוש ירושלים.

מיכל רוזין: בעצם אנחנו שומעים כל הזמן על ירושלים מאוחדת, העיר שחוברה לה יחדיו.

מיכל רוזין: קמפיינים שלמים הובילו, בעיקר בימין, על נושא אחדות ירושלים, והשמיצו את המנהיגים משמאל, מהמרכז, על נושא חלוקת ירושלים.

מיכל רוזין: אבל בעצם העובדות מדברות בעד עצמן.

מיכל רוזין: ירושלים מעולם לא אוחדה.

מיכל רוזין: קו ברור, קו הפרדה ברור עובר בין מזרח למערב העיר, והוא קו ברור של הזנחה פושעת; הזנחה בתשתיות, הזנחה בחינוך, הזנחה בהשכלה, הזנחה בתשתיות רעועות, ותכף אני אתן עוד ועוד דוגמאות, ובתעסוקה.

מיכל רוזין: אז המניפולציה הרגשית, הפופוליסטית הזאת של איחוד ירושלים, ירושלים מאוחדת, אין מאחוריה ולו דבר.

מיכל רוזין: והממשלה, מה המענה שלה למה שקורה עכשיו?

מיכל רוזין: להחריף את הצעדים.

מיכל רוזין: להטיל סגר, כתר.

מיכל רוזין: אפשר למצוא הרבה במכבסת מילים.

מיכל רוזין: להפעיל יותר כוח, זה מה שהממשלה יודעת.

מיכל רוזין: להפעיל עוד ועוד כוח.

מיכל רוזין: היא לא יודעת איך למצוא פתרונות אמיתיים למצב.

מיכל רוזין: רק הבוקר טען גורם ביטחוני בכיר שצה"ל מתנגד להטלת סגר על ירושלים ועל השטחים.

מיכל רוזין: והממשלה בשלה, מתנהלת לפי מצב הרוח, לפי משב הרוח.

מיכל רוזין: וזו לא מנהיגות.

מיכל רוזין: זו לא מנהיגות.

מיכל רוזין: דיברנו על זה שזו אינתיפאדה של ילדים, ואכן זה מזעזע לראות ילדים בני 13 רוצחים ילדים בני 13.

מיכל רוזין: אבל אנחנו צריכים לפתוח ולפקוח את עינינו.

מיכל רוזין: כשאתם מכנים את שועפאט וג'בל-מוכְבר "קני טרור" – –

נחמן שי: מוכָּבר.

מיכל רוזין: מוכָּבר.

מיכל רוזין: מי תיקן אותי?

מיכל רוזין: נחמן.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: – – עלינו לשאול מה הביא את הנערים האלה לייאוש הזה.

מיכל רוזין: טרור הוא טרור.

מיכל רוזין: שיהיה ברור.

מיכל רוזין: ואין שום הצדקה לשום סוג של אלימות.

מיכל רוזין: אבל טרור לא גדל בחלל ריק.

מיכל רוזין: הוא תוצר של ייאוש ושל פחד, ואיפה שאין מדיניות יש אלימות.

מיכל רוזין: והנוסחה הפשוטה הזאת מוכיחה את עצמה שוב ושוב ושוב.

מיכל רוזין: צריך להפסיק לכבות שרפות וליזום שינוי ולהפסיק לשקוע בבוץ שאנחנו נמצאים בו כבר למעלה מ-48 שנים ארוכות ועקובות מדם.

מיכל רוזין: כבר 20 שנה שמדינת ישראל מחביאה בארון את מזרח-ירושלים.

מיכל רוזין: אבל מי שחי בירושלים מכיר ויודע על הקו הברור שעובר בין מזרחה למערבה.

מיכל רוזין: 40% מתושבי ירושלים, למעלה מ-300,000 אנשים, איש ואישה, הם ערבים המתגוררים בשכונות מזרח העיר, אך העירייה והרשויות פשוט לא סופרות אותם.

מיכל רוזין: איך ניתן ליצור תקווה כש-10% בלבד מהתקציב העירוני מגיע לשכונות מזרח-ירושלים?

מיכל רוזין: איך יכולים להאמין הילדים האלה שיש משהו בעתידם, כאשר שיעור הנשירה מבתי-הספר במזרח העיר גבוה פי-13 מבמערבה?

מיכל רוזין: מספר הכיתות החסרות עומד על 3,055, ומאז 2001 העירייה הצליחה להשלים אך ורק 438 כיתות.

מיכל רוזין: האם שר החינוך היה מאפשר למצב הזה להיות בשכונת רמות או בקריית-היובל?

מיכל רוזין: הצפיפות במזרח-ירושלים היא הגבוהה ביותר בישראל, כפולה מזו של האוכלוסייה היהודית, ועל-פי הערכה של חברת המים והביוב "הגיחון", חסרים בירושלים המזרחית כ-50 ק"מ של קווי ביוב ראשיים.

מיכל רוזין: הדבר מביא להצפות חוזרות ונשנות.

מיכל רוזין: הסכנה התברואתית, הבריאותית, היא גדולה לאין שיעור, אבל הסבל באיכות החיים הוא אף רב מכך.

מיכל רוזין: אני יכולה לעמוד פה ולפרט עוד הרבה מאוד נתונים קשים על תחקירים קשים, על מה שקורה במזרח-ירושלים, על התגובות של משטרת ישראל למהומות שם.

מיכל רוזין: האופן שבו מגיבים – אין ספק שלא מגיבים כך לא במרכז תל-אביב, ואפילו לא במערב ירושלים.

מיכל רוזין: אני קוראת לכם לתמוך בהקמת ועדת חקירת פרלמנטרית, כי גם אתם רוצים לדעת איך הגיע המצב הזה שהשכונות האלה אינן חלק ואינן מקבלות יחס שווה ושוויוני במדינה ישראל – מדינה דמוקרטית, מתוקנת, שאמורה להיות הגונה ושוויונית.

מיכל רוזין: הוועדה תבחן את הנתונים והעובדות שאת חלקן הקטן הבאתי כאן, והאם ביצענו באמת את המוטל עלינו.

מיכל רוזין: אנחנו מהירים מאוד לספח שטחים ולהגיד: זה שלנו וזה גם כן.

מיכל רוזין: אבל מה אנחנו עושים ביום שאחרי?

מיכל רוזין: איפה שר החינוך?

מיכל רוזין: מדוע אינו יושב פה?

מיכל רוזין: מדוע מצוקת הילדים במזרח-ירושלים אינה שווה אצלו למצוקת – – –

יעקב מרגי: יושב-ראש הוועדה פה.

מירב בן ארי: יושב-ראש הוועדה.

מיכל רוזין: אה, יושב-ראש הוועדה.

מיכל רוזין: מדוע מצוקת ילדי מזרח-ירושלים – המחסור בכיתות, הצפיפות, הנשירה מבתי-הספר – –

מירב בן ארי: הם עסוקים.

מירב בן ארי: הם עסוקים.

מירב בן ארי: ילדי מזרח-ירושלים עסוקים.

מיכל רוזין: – – אינם עומדים לנגד עיניכם?

מיכל רוזין: הקלות הבלתי-נסבלת שבה עברתם, דילגתם מקריאה לסגר על השטחים לקריאה לסגר על מזרח-ירושלים, מוכיחה שגם אתם יודעים שירושלים מעולם לא אוחדה, וכנראה היא לא צריכה להתאחד.

מיכל רוזין: הגיע הזמן להודות באמת, להסתכל לכולנו בעיניים ולקחת אחריות לטווח ארוך.

מיכל רוזין: תקימו ועדת חקירה פרלמנטרית כדי שאנחנו, חברי וחברות הכנסת, נבחן לעומק את סוגיית מזרח-ירושלים ואם עתידה הוא בתוך מדינת ישראל, או, בהסדר מדיני עם הרשות הפלסטינית, חלק משטחי הרשות הפלסטינית.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שתגובתו של סגן השר על ההצעה הזאת ועל ההצעות לסדר-היום שבאות מייד לאחר מכן היא זהה, אנחנו נתקדם עכשיו להצעות לסדר-היום, סגן השר ישיב בבת-אחת ואנחנו נצביע בנפרד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע בנפרד.

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, אנחנו נצביע בנפרד על ההצעה שלך; רק התשובה תהיה אותה תשובה, כדי שסגן השר לא יצטרך להשיב פעמיים.

מיכל רוזין: מה זה?

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': אני מסביר: תשובת סגן השר על ההצעה שלך ועל הצעות שבאות מייד עכשיו היא אותה תשובה, אז כדי שסגן השר לא יצטרך להשיב פעמיים – – –

זהבה גלאון: לא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בדקנו את זה.

מיכל רוזין: זה שני דברים שונים – זה ועדת חקירה וזה הצעה לסדר-היום.

זהבה גלאון: שיתאמץ השר וידבר פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לא מוכנה.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר יצטרך להשיב פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר – – –

זהבה גלאון: שיתאמץ, שיענה פעמיים – – –

מיכל רוזין: אדוני, אני מבקשת גם תשובה – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, האופוזיציה לא מוכנה לבוא לקראתך.

אלי בן-דהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': סגן השר ישיב על ההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת רוזין – הצורך בהקמת ועדה חקירה פרלמנטרית בנושא הידרדרות המצב הביטחוני – – –

אלי בן-דהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, אני מאוד נהנה לשמוע אותך.

בצלאל סמוטריץ': אני האחרון שאצטער שאתה תדבר פעמיים.

אלי בן-דהן: – – – פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': לא יקרה שום דבר.

זהבה גלאון: אדוני – – – מה זה צריך להיות פה?

זהבה גלאון: אתם – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו שמחים מאוד שהאופוזיציה כל כך רוצה לשמוע את אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בכבוד.

זהבה גלאון: אנחנו מתים לשמוע.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני שולח תנחומים למשפחות הנרצחים ואיחולי רפואה שלמה והחלמה מהירה לכל הפצועים.

אלי בן-דהן: בעקבות האירועים הקשים בימים האחרונים, ערוכה משטרת ישראל בכל רחבי הארץ למניעת אירועי טרור והפרות סדר אשר עלולים להתרחש בכל נקודת זמן.

אלי בן-דהן: האירועים הקשים הביאו את השר לביטחון פנים והמשטרה לנקוט שורה של צעדים שלא נעשו בעבר, ואני רוצה לפרט בעניין ירושלים – לפחות תקשיבו.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, סגן השר משיב לך.

אלי בן-דהן: התעקשתם לשמוע אותי; לפחות תקשיבו.

יעקב מרגי: לא משנה.

יעקב מרגי: לא משנה.

אלי בן-דהן: התעקשת לשמוע אותי; לפחות תקשיבי.

מיכל רוזין: אתה צודק.

מיכל רוזין: אתה צודק.

אלי בן-דהן: את יכולה – לא.

אלי בן-דהן: אני מוכן לרדת.

מיכל רוזין: סליחה.

יעקב מרגי: הפרוטוקול מאזין לך.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: השר לביטחון פנים פעל להוציא מחוץ לחוק ארגונים כדוגמת ה"מוראביטון" וה"מוראביטאת", ארגונים המשתייכים לתנועה האסלאמית שפעלו להפר את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

אלי בן-דהן: הימ"מ והיחידות המיוחדות – – –

קריאה: מה עם ארגון להב"ה?

איציק שמולי: מה עם ארגון להב"ה, אדוני סגן השר?

אלי בן-דהן: ארגון להב"ה – לא שמעתי שהוא פועל בירושלים.

קריאה: לא פועל בירושלים?

קריאה: – – –

אלי בן-דהן: הוא לא פועל בירושלים.

איציק שמולי: אה, הבנתי.

איציק שמולי: זה לא ארגון טרור.

איציק שמולי: זה ארגון – – –

אלי בן-דהן: הימ"מ והיחידות המיוחדות – – –

איציק שמולי: לך יש סמכות להוציא אותו מחוץ לחוק.

איציק שמולי: למה אתה לא עושה את זה?

מיכל רוזין: – – –

אלי בן-דהן: כשהוא יעשה פעולות נגד החוק, הוא ייענש.

איילת נחמיאס ורבין: להב"ה – – –

אלי בן-דהן: הימ"מ והיחידות המיוחדות פועלות לילה-לילה בלב השכונות והכפרים הערביים במזרח-ירושלים כדי לעצור חשודים בטרור.

אלי בן-דהן: בימים האחרונים בוצעו הריסות של בתי מחבלים – מהשנה האחרונה, ומואץ הליך הריסת הבתים של המחבלים שביצעו את הפיגועים האחרונים.

אלי בן-דהן: בעקבות האירועים בירושלים הוחלט על תגבור רחב היקף של אלפי שוטרים ולוחמי מג"ב בירושלים, תוך כדי הקמה של מפקדות משימתיות ייעודיות אשר פועלות בדגש על מוקדי החיכוך במזרח העיר, קו התפר, תוואי הרכבת הקלה ועוד.

מרב מיכאלי: אדוני, אתה לא עונה בכלל על מה שאמרה – – –

אלי בן-דהן: תני לי.

אלי בן-דהן: כשאני אסיים, אני אענה בדיוק מה שאני רוצה.

מיכל רוזין: – – – מדוע לא – – – ועדת חקירה פרלמנטרית על מה שקורה במזרח-ירושלים.

אלי בן-דהן: אני מסביר לך.

אלי בן-דהן: אני מסביר לך בדיוק מה הפעולות – – –

מרב מיכאלי: היא לא דיברה על הדברים האלה – – –

אלי בן-דהן: אני מסביר לך בדיוק מה הפעולות שנעשות בירושלים, ולכן אין צורך בוועדת חקירה.

מרב מיכאלי: זה לא קשור.

מרב מיכאלי: היא אמרה משהו אחר – – –

אלי בן-דהן: משטרת מחוז ירושלים וכוחות התגבור פרוסים בדרכי הגישה לכותל המערבי ובצירים המובילים לעיר העתיקה.

אלי בן-דהן: אבטחת צירי הגישה נעשית באמצעות סיורים רגליים, תצפיות, עמדות סטטיות, פעילות גלויה וסמויה תוך סיוע של הכוחות המיוחדים ושימוש במצלמות הפרוסות ברחבי העיר העתיקה.

אלי בן-דהן: כל זאת, במקביל לפריסת מערך ביטחון שוטף בכל העיר ירושלים.

אלי בן-דהן: חופש הפעולה וזכות הגישה והביקורים – המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל משקיעים מאמצים מרובים כדי לאפשר את מימוש זכות הגישה וחופש הפולחן בהר-הבית, הכול בהתאם לסטטוס-קוו הקיים במקום – לצערי, לא ליהודים.

אלי בן-דהן: עם זאת, משטרת ישראל מוסמכת, מתוקף אחריותה וסמכותה – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, יש כאן קצת יותר מדי רעש, וזה לא מנומס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן.

מיכל רוזין: הקואליציה סוערת סביב ההצעה שלי.

בצלאל סמוטריץ': הלוואי.

בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח שאם זה היה כך, לא הייתי עוצר.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת באגף הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת סלומינסקי, קצת יותר בשקט, כי מנסים לנהל פה דיון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתנצלים שאנחנו מפריעים לכם.

מירב בן ארי: בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': מירב, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר, בכבוד.

מירב בן ארי: צודק.

מירב בן ארי: צודק.

אלי בן-דהן: עם זאת, משטרת ישראל מוסמכת, מתוקף אחריותה וסמכותה ולשם שמירה על ביטחון הציבור, להגביל את הכניסה להר-הבית או לסייגה.

אלי בן-דהן: משטרת ישראל אינה מקִלה ראש בפגיעה בזכויות המתפללים בהר-הבית הכרוכה בהגבלת גילי המתפללים המורשים לבוא בשעריו.

אלי בן-דהן: החלטה שכזאת מתקבלת לאחר ביצוע הערכת מצב סדורה וכאשר המצב הביטחוני מחייב זאת, וכל זאת במטרה לשמור על ביטחון הנפש והרכוש.

אלי בן-דהן: בנושא ההסתה – השר לביטחון פנים רואה בחומרה רבה את ההסתה המתנהלת ברשתות החברתיות – – –

מיכל רוזין: אתה עונה אולי על ההצעות לסדר-היום, אבל אתה לא עונה על הקמת – – –

אלי בן-דהן: אני עונה לך.

אלי בן-דהן: אני מייד אענה לך, בסיום.

מיכל רוזין: – – – על המצב במזרח-ירושלים – – –

מרב מיכאלי: – – – לא על הטרור – – –

מיכל רוזין: – – – על המצב במזרח-ירושלים, והאם אתה, שמאמין בסיפוח ובכך שתהיה ירושלים מאוחדת, חושב שאכן יש פה מצב שווה בשני חלקי העיר.

אלי בן-דהן: אני – – –

מיכל רוזין: האם אתה מבין את ההשלכות של מדיניות של עשרות שנים, וכיצד הן באות לידי ביטוי במצב הביטחוני היום?

מיכל רוזין: אתה סגן שר הביטחון – –

אלי בן-דהן: נכון.

מיכל רוזין: – – תענה לי על הדברים האלה.

מיכל רוזין: אתה עונה לי על הרבה מאוד דברים, ובוודאי נשמע אותך גם בהצעות לסדר-היום, את תשובתך, אבל תענה לי על הנושאים האלה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאתם במיוחד צריכים לתמוך בעניין הזה.

מיכל רוזין: צריכים לתמוך, לשאול את השאלות הנכונות, גם אם אנחנו משני צדי המתרס הפוליטי.

מיכל רוזין: תשאלו מדוע העיר לא אוחדה ומדוע יש חוסר שוויון.

אורן אסף חזן: סליחה, אדוני היושב-ראש, זה נאום מהכיסא?

אורן אסף חזן: מה קורה פה?

אורן אסף חזן: צריך לעשות קצת פה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אני מבטיח, אתה מייד הבא בתור.

בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח לך שתקבל גם אתה את ההזדמנות לדבר בנחת.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר.

קריאה: מי הבא בתור?

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני מוכרח לציין לפרוטוקול שחברת הכנסת רוזין לא מימשה את עשר הדקות שהיו לה, אפילו לא שש דקות, אז אנחנו לא נעצור אותה פה בשל עוד שאלה.

אלי בן-דהן: בסדר גמור.

אלי בן-דהן: בניגוד למה שנאמר קודם, חברת הכנסת רוזין, כמי שגר בירושלים, תושב ירושלים שנים רבות, בניגוד למה שנאמר כאן, אני מסתובב גם במזרח-ירושלים, למעלה מ-20 שנה התגוררתי בעיר העתיקה, ברובע היהודי, ילדי למדו ברובע היהודי, הסתובבו בכל מקום ומקום, ולכן אני, עם כל הכבוד, אינני חושב שהתצוגה או המצג שהצגת, שכביכול יש פה שני חלקים של ירושלים שאינם מחוברים – אני רואה אותם יום-יום אחרת לגמרי.

אלי בן-דהן: המציאות היא שונה, ירושלים מחוברת וירושלים תישאר מחוברת לעד, כפי שהממשלה והכנסת הזאת אישרו.

מיכל רוזין: אז מדוע אתה מפחד מבדיקה?

מיכל רוזין: אם אתה בטוח – – –

אלי בן-דהן: ולכן, מכיוון שהמציאות איננה כמו שהצגת אותה, אינני רואה כל צורך בבדיקה.

אלי בן-דהן: הצורך הזה מיותר לחלוטין – –

מיכל רוזין: אין צורך לשאול למה גל הטרור – – – בירושלים?

אלי בן-דהן: – – החיים בירושלים יותר חזקים מכל בדיקה ומכל מצג אחר, ולכן אין צורך בוועדת החקירה הזאת, ואני מבקש מהכנסת להסיר את ההצעה הזאת מסדר-היום.

אורן אסף חזן: מה – – –

אלי בן-דהן: עוד מעט תראה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': בעקבות 20 חתימות שהוגשו לנו כאן, אנחנו נקיים על ההצעה הזו של חברת הכנסת רוזין הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא את שמות חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – נמנע יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה שוב את שמותיהם של חברי הכנסת שלא היו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': רבותי הכנסת, האם יש מישהו נוכח שמבקש להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אברהם נגוסה – נגד

בצלאל סמוטריץ': האם יש עוד מישהו באולם שלא הצביע ומעוניין להצביע?

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור את הקולות.

איתן כבל: באסל – – –

באסל גטאס: – – –

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה נסגרה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: בעד – 23, נגד – 45, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני קובע שההצעה לא התקבלה, והיא יורדת מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': המצב הביטחוני בירושלים בפרט ובכל הארץ בכלל

בצלאל סמוטריץ': נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: המצב הביטחוני בירושלים בפרט ובכל הארץ בכלל, מס' 1097, 1100, 1102, 1115, 1120, 1148, 1162 ו-1175.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת אסף אורן חזן, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: אני מבין ששר הביטחון לא יצטרף אלינו.

בצלאל סמוטריץ': איפה סגן השר שאמור להשיב?

אורן אסף חזן: אני יכול להמתין לו.

אורן אסף חזן: אל תספור לי את הדקות, נדבר בינתיים.

אורן אסף חזן: כנראה הנושא הביטחוני – – –

בצלאל סמוטריץ': תתחיל וסגן השר ייכנס.

בצלאל סמוטריץ': בכבוד, שלוש דקות.

אורן אסף חזן: לא, אני רוצה שסגן השר ישמע את דברי כדי שידע מה להשיב.

בצלאל סמוטריץ': אני רואה שהתקנון איננו מחייב את זה.

אורן אסף חזן: לא תספור, לא תספור את השעון.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה?

אורן אסף חזן: הוא צריך להשיב.

אורן אסף חזן: אני חושב שהוא צריך להשיב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אנחנו נמתין.

אורן אסף חזן: אנשים פה כל כך שקועים בכיסאות שלהם שכנראה לרגע שוכחים שיש מדינה שלמה שסוערת בחוץ.

מירב בן ארי: את מי אתה מאשים, חבר הכנסת חזן?

אורן אסף חזן: לא אותך, זה בטוח.

אורן אסף חזן: את יודעת, אני עומד פה, פתאום השעון לא סופר – נעתקו המילים.

אורן אסף חזן: אבל אני מסתכל על המציאות ואני רואה את האדישות, גם של חברי הכנסת.

אורן אסף חזן: דיון סוער על המצב הביטחוני, דיון סוער על ירושלים – אין; אנשים – לא מעניין.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שחברי הכנסת יצאו קצת, יקומו מכיסא עור הצבי, ירדו ממגדל השן שלהם, ישברו – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אנחנו ממשיכים.

בצלאל סמוטריץ': התקנון אומר שאתה צריך לדבר, זה זמנך.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בודקים מה קורה עם סגן השר.

אורן אסף חזן: סליחה?

בצלאל סמוטריץ': אני אוסיף לך.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי המעטים שנמצאים פה כרגע, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, כבוד השר היקר, לעתים אני תופס את הראש כשאני רואה שבנושאים חשובים – נושאים חברתיים, נושאים כלכליים, נושאים בריאותיים – לא רבה הנוכחות של חברי הכנסת במשכן.

אורן אסף חזן: רבות הפעמים שאני מסתובב ומסביר לציבור בשטח – וכן, אני מסתובב הרבה, עושה בממוצע 10,000 קילומטר בחודש, רואה את האנשים – ואני מסביר, נלחם על שמכם, על שמנו הטוב.

אורן אסף חזן: כשאומרים לי: המליאה ריקה, איפה כולם?

אורן אסף חזן: אני מסביר שעיקר העבודה היא בוועדות, שלחברי הכנסת אכפת.

אורן אסף חזן: אבל אז אנחנו מגיעים למקום שבו דנים בנושא שבו הורים מפחדים לשלוח את הילדים שלהם לגנים, ילדים מפחדים לשחק בגן-השעשועים, יש שר אין-ביטחון ולאף אחד כנראה זה לא כזה מציק – ושוב מליאה ריקה, אנשים עסוקים בשלהם.

אורן אסף חזן: חברי הכנסת, הגיע הזמן שתרדו ממגדל השן, הגיע הזמן שתצאו לשטח, הגיע הזמן שתשמעו את הקולות, תשברו את האדישות.

אורן אסף חזן: חברים, אדישות זה פריבילגיה שלנו שלא קיימת.

אורן אסף חזן: שלא ייעשה פה עוול, יש פה חברי כנסת רבים שכן אכפת להם, דוגמת היושב-ראש, דוגמת חבר הכנסת שמולי, מירב בן ארי, יואב קיש – אני מרשה לעצמי להזכיר שמות – רויטל סויד שרק אתמול עשתה דיון חשוב.

אורן אסף חזן: אני מרשה לעצמי להזכיר שמות כי הרשימה הזאת כל כך קצרה: פולקמן היקר, מרגי, הרב מוזס – – –

יעקב מרגי: תודה שהזכרת אותי.

אורן אסף חזן: אני צריך להגיד לך תודה בשם עם ישראל על כל הטוב שאתה עושה בוועדה ובמליאה.

אורן אסף חזן: לא עשיתי איפה ואיפה בשמות, אבל אם יש פה מישהו שלא מסכים אתי, עם המציאות, שדיונים רבים חשובים מתמלאים בשתיקה, כי כנראה יש דברים חשובים יותר, אז אתם יודעים מה, קטונתי.

אורן אסף חזן: אבל כמו שאמרתי, אדישות היא פריבילגיה.

אורן אסף חזן: חברים, המציאות הזאת היא לא אפשרית, היא לא נורמטיבית.

אורן אסף חזן: כבוד לראש הממשלה נתניהו, שבאמת מאז לקח לידיו – הישירות – את הטיפול משר האין-ביטחון במדיניות הביטחון, החליט על צעדים חשובים – בלי להחמיא לעצמי, צעדים רבים שאני כתבתי, דיברתי בכל מקום, גם כאן – ויישם הצעת חוק שהנחתי לשלילת תושבות ממחבלים ובני משפחותיהם, חברים רבים של בני הרשימה הפלסטינית שיושבים אתנו כאן – חברים רבים – שלילת תושבות.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תנסה לסיים כי הזמן תם.

אורן אסף חזן: אי-החזרת גופות מחבלים, כאילו הם הקדושים הראשונים.

אורן אסף חזן: צריך לקבור אותם כמו כלבים, חברים, כמו כלבים בבור, אותם ואת שולחיהם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורן אסף חזן: אמרתי ואגיד שוב – מילה אחת, רגע לפני שאני מסיים – ראשית, תודה לראש הממשלה; העם שלנו חזק.

אורן אסף חזן: החבר'ה מהרשימה הפלסטינית, אתם לא תנצחו אותנו.

אורן אסף חזן: אתם יכולים להפליג בים, שם טוב לכם – גטאס, אתה מוזמן להישאר שם.

אורן אסף חזן: זה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

אורן אסף חזן: לטיבי יש בעיה בטרמינולוגיה, זה קודם כול שלנו, אנחנו עושים לכם טובה – אני רואה שסגן השר עדיין לא הגיע והוא לא משיב, אז אני – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, הוא ישיב.

בצלאל סמוטריץ': לא לא לא, יש שורה שלמה של דוברים, אז בוא, משפט סיכום ממש.

אורן אסף חזן: אז אסיים ואגיד: חברים, המצב הביטחוני הזה – הגיע הזמן להשיב את הביטחון בצורה חריפה ליהודים, לישראל, ולא לישמעאל.

אורן אסף חזן: מקומכם לא כאן, ואנחנו נדאג להעיף אתכם.

באסל גטאס: אתה נותן לו כבר יותר משתי דקות.

אורן אסף חזן: אנחנו נדאג להעיף אתכם, גטאס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

אורן אסף חזן: ואם אתה צריך קיסם אוזניים לנקות את המים מהאוזניים, תגיד לי, אעזור לך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי – איננו כאן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: חברי חברי הכנסת, באמת ימים לא קלים עוברים על תושבי ירושלים ואוהבי ירושלים.

רועי פולקמן: הרבה מאוד שנים מרכז חיי נמצא בירושלים, ובאמת קשה לראות משהו שאני כמעט קורא לו מלחמת – לא מלחמת אזרחים, אבל מלחמת תושבים, כי כשתושב מכה תושב בירושלים אנחנו מבינים שיש כאן בעיה.

אורן אסף חזן: מה זה מלחמת תושבים?

רועי פולקמן: מלחמת תושבים, אורן, במובן – – –

אורן אסף חזן: – – – מלחמת תושבים?

רועי פולקמן: לא, בסדר, אבל אנחנו רואים את האופי המיוחד של האירועים האלה – –

אורן אסף חזן: לא, מספיק, אני לא רואה יהודים נלחמים ברחובות.

אורן אסף חזן: אני לא רואה.

רועי פולקמן: – – שבו אזרחים צריכים להגן על עצמם.

רועי פולקמן: אני קודם כול, באמת 20 שניות אגיד תודה גם לאנשי כוחות הביטחון שעובדים כל כך קשה בימים האלה, וגם לתושבי העיר על האזרחות המופלאה שהם מגלים בימים האלה.

רועי פולקמן: אני רוצה להגיד שני דברים.

רועי פולקמן: אני ב-2011 השתתפתי בדיונים עם גורמי הביטחון מטעם ראש העיר על ההיערכות, אז היה דיבור על הכרזה באו"ם של המדינה הפלסטינית, והיו כל מיני דיונים והיערכויות, וכבר אז נאמרו אותם דברים שאני אגיד עכשיו ולצערי לא יושמו.

רועי פולקמן: ברור שבטווח הקצר, בדיון הטקטי, מה שממשלת ישראל החליטה אתמול צריך לעשות.

רועי פולקמן: צריך לעשות, צריך לתגבר, צריך נוכחות, יכול להיות שאפילו לטווח מוגבל צריך לעשות כתר על חלק מהכפרים, ודאי כפר כמו ג'בל-מוכבר ואחרים.

רועי פולקמן: אבל ודאי שזה לא פתרון בטווח הארוך.

רועי פולקמן: ואני לא ביטחוניסט גדול, אבל אני חושב שאני יודע – שני דברים שאני יודע להגיד שבוודאות יעשו שינוי, אחד בטווח היותר-ארוך ואחד בטווח המיידי.

רועי פולקמן: על אחד בוודאות אדוני היושב-ראש בצלאל יסכים אתי, חבר הכנסת סמוטריץ, וזה השקעה בתשתיות במזרח-ירושלים.

רועי פולקמן: אין ספק – ואני אומר את זה כבר דיונים על דיונים, מכירים את זה פה, וראש עיריית ירושלים ניר ברקת אמר את זה לא מעט – הסיפור עם התשתיות האזרחיות, יום לימודים ארוך במזרח-ירושלים, השקעה במתנ"סים, בפעילות ספורט, בחוגים – כל הדבר הזה, שנים המערכות השונות אומרות וחוזרות ואומרות, ואנחנו לא עושים.

רועי פולקמן: אז בוודאי, כשאני רואה ילדים משתתפים בפיגועים במזרח-ירושלים לבי נחמץ.

רועי פולקמן: מעבר לדיון על גבורה ועל מלחמה בטרור, אני לא יכול לראות את זה, כיוון שכשילד הולך ועושה פיגוע, אני מרגיש מחויבות לא רק כמנהיג ציבור, זה כמעט מחויבות כמחנך, כהורה, לא חשוב כמה, ואנחנו לא יכולים להתייחס לזה רק מהאספקט הביטחוני; צלפים זה לא פתרון נגד ילדים.

רועי פולקמן: זה הדבר הראשון.

רועי פולקמן: צריך להשקיע בתשתיות החינוך האזרחיות במזרח-ירושלים.

רועי פולקמן: אבל בטווח הקצר, אנחנו יודעים מה צריך לעשות כדי להפסיק את הגל הנוכחי, ובעזרת השם הוא ייפסק בימים הקרובים ונראה רגיעה.

רועי פולקמן: אדוני ראש הממשלה, תפנה ליושב-ראש הרשות הפלסטינית, תיפגשו ותוציאו הודעה על הרגעה ברוח של סטטוס קוו בהר-הבית.

רועי פולקמן: זה הכול.

רועי פולקמן: לא דורשים פה הסכמים גדולים, לא הסכם שלום.

רועי פולקמן: אתה אומר את זה מעל כל במה, ברור לכולנו שאנחנו הולכים לשמור על הסטטוס-קוו בהר-הבית.

אורן אסף חזן: הם לא מכירים בסטטוס-קוו.

אורן אסף חזן: זו הבעיה שלהם.

רועי פולקמן: אנחנו – – –

אורן אסף חזן: אני בעדך במילים האלה.

רועי פולקמן: אז אני אומר:

רועי פולקמן: יחד – יש פה מקום למנהיגות, אני אומר למנהיגות הערבית שנמצאת גם כאן, וחלקם יכולים לפנות אל הרשות הפלסטינית.

אורן אסף חזן: זו מנהיגות של טרור, זו בעיה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פולקמן, בבקשה לסיים – השעון.

רועי פולקמן: אני מסיים.

אורן אסף חזן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, דיברת לפני רגע.

רועי פולקמן: בטווח הקצר, לא מספיק – פתרונות טקטיים ביטחוניים.

רועי פולקמן: צריך לקרוא להרגעת השטח, וזה יכול לבוא מהמנהיגות של שני הצדדים, שאומרת: הסטטוס-קוו בהר-הבית יישמר.

רועי פולקמן: זה בטווח הקצר.

רועי פולקמן: ובטווח הארוך – חינוך ותשתיות.

רועי פולקמן: חברים, ושיגיעו ימים שקטים יותר.

רועי פולקמן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת רועי פולקמן.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סופה לנדבר – –

אורן אסף חזן: סלח לי, אדוני היושב-ראש, עד שחברת הכנסת לנדבר תגיע – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואחריה – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני פשוט המום שבדיון כזה חשוב, שלוקחות בו חלק כמעט כל סיעות הבית, שר הביטחון אינו נוכח, כנראה גם העביר הודעה, בתור שר האין-ביטחון, לסגנו, שגם הוא לא יהיה נוכח, וצריכים לשלוח את שר הדתות להשיב במלחמה שאנשים מתמודדים אתה יום-יום.

מירב בן ארי: זה סוג של מלחמת דתות.

אורן אסף חזן: לא, זה לא מצחיק הסיפור הזה.

מירב בן ארי: לא, אני בכלל לא צחקתי.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה להגיד בדיחה כדי לא – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אנחנו ממשיכים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לנדבר, שלוש דקות לרשותך.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני משתתפת בצער של המשפחות השכולות, ואנחנו כולנו שולחים איחולי החלמה מלאה ומהירה לפצועים.

סופה לנדבר: אני מחזקת את כוחות הביטחון וההצלה ומצדיעה לאזרחי ישראל על התגובה המהירה, על התנהגות אמיצה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני צריכה לומר שכאן ועכשיו נחשפו הפנים האמיתיים של הרשות הפלסטינית, שיוצרת מערכת הסתה, מערכת שקרית מעוררת פנאטיות דתית, מערכת של הסתה, גורמת לשפיכת דמים – דם יהודי, רק כי הוא יהודי.

סופה לנדבר: האם מדינת ישראל משנה את הסטטוס-קוו בהר-הבית?

סופה לנדבר: לא.

סופה לנדבר: אבל הרשות הפלסטינית מסיתה, שולחים מסיתים.

סופה לנדבר: ואני צריכה לומר, אדוני היושב-ראש, מי מסייע להם.

סופה לנדבר: כאן, בכנסת, יושבים מנהיגי הציבור הערבי, מנהיגי הציבור הערבי כאן בכנסת וגם בארץ – הם נהנים מחסינות, הם נהנים מתנאים של חברי כנסת, הם מעוררים פרובוקציות, מעודדים מעשי הרג ורצח, מנצלים את הדמוקרטיה הגדולה של מדינת ישראל ניצול ציני.

סופה לנדבר: עולה כאן על בימת הכנסת חבר כנסת של הסיעה הערבית ואומר: אני חצי ישראלי – מסכן – וחצי פלסטיני.

סופה לנדבר: אז הוא לא צריך לחלק את עצמו – לפלסטין ישר.

סופה לנדבר: רק בכנסת ישראל יכולים לשבת אנשים שחצויים, חצי כאן וחצי שם – –

באסל גטאס: אנחנו מאה אחוז שם.

סופה לנדבר: – – והאמת, חצי, פיזית, כאן.

באסל גטאס: אנחנו במאה אחוז פלסטינים.

סופה לנדבר: אני מזדעזעת מאנשים שבתקופה רוויית דם וטרור קמים וממסכי טלוויזיה מדברים על אופק מדיני שחסר להם פתאום.

סופה לנדבר: הם צריכים לדעת שהם חלק של מדינת ישראל, ולא יכול להיות שהם עולים וממסכי הטלוויזיה אומרים שהם לא רואים את האופק המדיני.

סופה לנדבר: אני מגינה על מדיניות חזקה, מדיניות של יד חזקה – אומנם הייתי מחריפה את הצעדים.

סופה לנדבר: וכאן, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לכם שהיה לנו חוק – –

בצלאל סמוטריץ': הזמן תם, חברת הכנסת לנדבר, אז בבקשה לסיים.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: ת– – חוק עונש מוות למחבלים ומאיזו סיבה הוא לא עבר.

סופה לנדבר: ואתם יודעים מה, אימא ערבייה, לפי החוק הזה, הייתה חייבת – שהיא תדע שאם בנה נשלח לבצע רצח הוא לא יחזור מכאן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת סופה לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, במזרח-ירושלים יש 175 בתי-ספר המתוקצבים על-ידי משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: מאז הסכמי אוסלו הסכימה ישראל ללמד את תלמידים אלה במזרח-ירושלים את תוכנית הלימודים הפלסטינית על חשבון המדינה שלנו ובמימון ב-100% מתקציב משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: כמו כן, נבנו ונבנות כ-600 כיתות חדשות לתלמידים אלה.

מנחם אליעזר מוזס: יתרה מכך, בג"ץ חייב את האוצר לרכוש מגרשים פרטיים על מנת שיוכלו לבנות בתי-ספר על מגרשים אלה, דבר שלא קיים בכל המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: ולא עולה על הדעת ללכת ולהרוס בתים פרטיים שנבנו על מגרשים ציבוריים, כמו שבג"ץ החליט בימים אלה את בית-הכנסת "איילת השחר" שבגבעת-זאב להרוס ולנתץ עד היסוד.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק בזמן הנוראי הזה להרוס בית-כנסת בירושלים.

אורן אסף חזן: הפתרון אצל שר הביטחון, הפתרון אצלו ביד.

מנחם אליעזר מוזס: והאבסורד הגדול הוא מה שפורסם באתר "חדרי חרדים": עיריית ירושלים מממנת על חשבונה בג'בל-מוכבר, בעיסאוויה ובשאר השכונות, על חשבונה, שיעורים בשעות הפנאי לילדים אלה, בקרב מגע, באגרוף, בקרטה.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה אתנו?

מנחם אליעזר מוזס: איפה אנחנו נמצאים כאן?

מנחם אליעזר מוזס: ומה מלמדים שם, בבתי-הספר האלה?

מנחם אליעזר מוזס: כמובן, במרכזם הנכבה, דיאלוג בין ילד ישראלי לערבי: מאין אתה בא?

מנחם אליעזר מוזס: מאין ההורים שלך?

מנחם אליעזר מוזס: מוורשה.

מנחם אליעזר מוזס: מאין ההורים שלך?

מנחם אליעזר מוזס: מעכו – נו, אז מה אתה יושב על אדמתי?

מנחם אליעזר מוזס: וזה מופיע בספרי החינוך, וזה הכול במימון משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: איזו מדינת חלם אנחנו?

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה לנו?

מנחם אליעזר מוזס: למה אנחנו נותנים להם את חומר הנפץ בידיים?

מנחם אליעזר מוזס: אז פלא אחר כך שבשעות הפנאי ובדפי הקשר אתה רואה שם תמונות מזוויעות?

מנחם אליעזר מוזס: נורא ואיום מה שקורה.

מנחם אליעזר מוזס: סיפר לי מישהו שהוא הלך בחג השבועות – לא חרדי, מישהו חילוני – כמו תייר ירד לשכונת סילואן.

מנחם אליעזר מוזס: במה שיחקו הילדים שם?

מנחם אליעזר מוזס: באקדחי דמה, בחרבות דמה: "אללה אכבר", "אטבח אל-יהוד".

מנחם אליעזר מוזס: אלה המשחקים.

מנחם אליעזר מוזס: ואנחנו רואים את זה בשעות הפנאי, איך שזורקים אבנים מחודדות בהר-הזיתים, בכל ההפסקות יוצאים וזורקים.

מנחם אליעזר מוזס: עד מתי נחשה?

מנחם אליעזר מוזס: ואנחנו מממנים את זה.

מנחם אליעזר מוזס: אוי לאותה בושה, אוי לאותה חרפה.

מנחם אליעזר מוזס: ועכשיו אנחנו רואים את פירות הבאושים שצמחו בערוגות האלה שנזרעו בגרעיני השנאה התהומית של בני ישמעאל נגד בני ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אז מה יעשה הבן ולא יחטא, כדברי חז"ל?

מנחם אליעזר מוזס: נקווה לימים יותר טובים וישועת השם כהרף עין.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת מוזס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

אורן אסף חזן: הרב מוזס, תדע לך ששר הביטחון יכול לחתום היום ולהקים בית-כנסת על בית-הכנסת שנהרס, והוא גם היה יכול למנוע את זה.

אורן אסף חזן: אין מקום בעולם שהורסים בו בתי-כנסת, אפילו – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל, חבר הכנסת חזן, לא בעמידה, נראה לי שמקובל שלא בעמידה.

אורן אסף חזן: סליחה ומחילה.

אורן אסף חזן: אפילו בגירוש לא הרסו בתי-כנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

באסל גטאס: שלוש דקות נטו, שלוש דקות נטו.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יפריע לך עכשיו.

באסל גטאס: נראה, נראה.

באסל גטאס: טוב, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלשום, בנאומו של ראש הממשלה, שעמד כאן ודיבר, לדעתי הוא חצה כמה קווים אדומים בנאומו.

אורן אסף חזן: פתאום יש קווים אדומים.

באסל גטאס: ראש ממשלה שנמצא במצב כזה בוחר לעצמו להאשים את כל העולם חוץ מעצמו ולא לקחת אחריות.

באסל גטאס: ביבי נתניהו, שהיה רגיל במערכות קודמות תמיד שיהיה לו האויב התורן, השטן התורן – איראן, "חמאס", אפילו הרשות הפלסטינית, במערכה הנוכחית הוא מרגיש שאין לו השטן הזה שיהפוך אותו לאויב שהוא יתקוף.

אורן אסף חזן: גטאס, אתם אויב מספיק – – –

באסל גטאס: ואז הוא מצא את האויב התורן, את השעיר לעזאזל, בדמות חברי הכנסת הערבים.

אורן אסף חזן: אתם האויב הכי גדול, חביבי.

באסל גטאס: ועולה לכאן, עומד ומשקר.

באסל גטאס: ראש ממשלה שעומד ומשקר.

באסל גטאס: אני רק מצביע על שני שקרים, שקרים, ואני אזכיר: הראשון תלוי בי אישית, כשעמד וציטט אותי – והנה, הריאיון, אתם יכולים למצוא אותו בערוץ הכנסת – בחר קטע מדברי ופירש אותם, ואחר כך המשיך להגיד שמה שאני אמרתי נותן הכשר ומעודד רצח והרג.

באסל גטאס: כשראש ממשלה אומר על חבר כנסת, נבחר ציבור, את הדברים האלה, הוא מתיר את דמי, הוא מעודד רצח ומתיר את הדם שלי.

אורן אסף חזן: זו המציאות, אתה אמרת את זה.

אורן אסף חזן: מה אתה מתייפייף?

אורן אסף חזן: מה נהיית יפה עיניים?

אורן אסף חזן: אתה לא יפה ולא יפה נפש.

אורן אסף חזן: מה אתה מתייפייף?

אורן אסף חזן: אתה מסית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חזן, אתה דיברת.

באסל גטאס: אני לא אדבר כשהוא ידבר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אתה דיברת קודם ולא הפריעו לך, אז אני מבקש לתת עכשיו לחבר הכנסת גטאס את זכותו לדבר.

אורן אסף חזן: לכבד את ראש הממשלה – – – קצת כבוד, קצת.

באסל גטאס: כמובן, הוא גם ציטט את חברת הכנסת זועבי – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אורן אסף חזן: אל תפריע – – –

באסל גטאס: – – וגם אִתה, הוא בחר לעצמו את הקטע שמתאים לו.

באסל גטאס: זה שאני אמרתי בתחילת דברי בערוץ הכנסת שאני נגד כל טיפת דם, אני בעד שאף טיפת דם אחת לא תישפך – – –

אורן אסף חזן: למה אתה לא מגנה?

באסל גטאס: הוא לא הזכיר את זה שאני נגד כל סוג של אלימות.

באסל גטאס: אם זה היה תלוי בי, אפילו טיפת דם אחת לא הייתה נשפכת באזור.

באסל גטאס: את זה הוא לא אמר.

באסל גטאס: אבל אני עומד כאן ואני אומר שוב ושוב: אין סימטריה, ואני לא מקבל שום סימטריה בין עם שנכבש – –

אורן אסף חזן: – – –

באסל גטאס: – – שחי כבר חצי מאה תחת כיבוש, תחת התעללות של מתנחלים – –

אורן אסף חזן: אתה צודק, אין סימטריה – – –

באסל גטאס: – – של כוחות הביטחון, לבין הכובש, העם הכובש.

אורן אסף חזן: נכון, אתם רוצחים בכל פינה, ואנחנו פנינו לשלום.

אורן אסף חזן: אתה צודק, אין סימטריה, אתם רוצחים בכל פינה ואנחנו חותרים לשלום.

באסל גטאס: אין סימטריה כזאת, לא כאן ולא באף מקום בעולם.

איציק שמולי: מה המסקנה?

איציק שמולי: אם אין סימטריה מה המסקנה?

אורן אסף חזן: שאם לא טוב לכם תקומו ותלכו – – –

באסל גטאס: הוא עמד ואמר את השקר השני הגדול.

באסל גטאס: הוא אמר – – –

אורן אסף חזן: חלקות האדמה כבר תפוסות, חלקות האדמה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר ככה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, שאני לא אצטרך לקרוא אותך לסדר.

אורן אסף חזן: אני מדבר מהלב.

באסל גטאס: אני, כשצפיתי בערוץ הכנסת, ראיתי שלא שומעים את שנינו.

באסל גטאס: אז כשהוא מדבר אני שותק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל, אני מוסיף לך זמן.

בצלאל סמוטריץ': הזמן נגמר, אני מוסיף לך זמן.

באסל גטאס: לא, חצי מהנאום הוא קוטע אותי.

אורן אסף חזן: מצוין, אבל נעשה דיאלוג – – –

באסל גטאס: הבטחת לי שתגן עלי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חזן.

באסל גטאס: השקר השני, שהוא עמד כאן ואמר – ואני לא יודע אם הוא אמר את זה מתוך בורות, מתוך שטחיות – ראש ממשלה שאומר: חברי הכנסת של בל"ד הקומוניסטים.

באסל גטאס: אני לא יודע מה זה.

באסל גטאס: מישהו כתב לו את זה?

באסל גטאס: זו שטחיות ומשהו טפל כזה, או שהוא התכוון?

באסל גטאס: אם הוא עדיין שונא את הקומוניסטים וחושב שכשהוא אומר "בל"ד הקומוניסטים" ככה הוא מקלל אותנו יותר, מגנה אותנו – אולי זה פירוש, makes sense.

באסל גטאס: אבל אני לא חושב, אני חושב שהוא אמר "בל"ד הקומוניסטים" מתוך בורות, ראש ממשלה שלא יודע מה זה בל"ד ומה זה הקומוניסטים.

באסל גטאס: ועכשיו השקר.

באסל גטאס: הוא אמר שאנחנו יוצאים להפגנות כשמאחורינו דגלי "דאעש".

באסל גטאס: "דאעש", אמר.

אחמד טיבי: יכול להיות שאורן חזן כתב את הנאום לביבי נתניהו?

באסל גטאס: וזה שקר, רבותי.

באסל גטאס: זה לא רק שקר – –

אורן אסף חזן: עוד רבות יסופר – – –

באסל גטאס: – – זה החזיר אותי, כששמעתי אותו – ואתם יודעים מי מהנדס – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, הוספתי לך עוד שתי דקות והן הסתיימו.

באסל גטאס: תן לי לגמור את המשפט.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

באסל גטאס: תן לי לגמור, אני מבקש ממך – – –

בצלאל סמוטריץ': הוספתי שתי דקות.

באסל גטאס: הוא קטע אותי באופן שלא יכולתי להביע את עמדתי.

באסל גטאס: הוא אמר – – –

אורן אסף חזן: אתה קוטע את כולנו יום-יום שעה-שעה.

בצלאל סמוטריץ': אז הנה, אני הוספתי.

באסל גטאס: תראו, זה מזכיר את האמירה המפורסמת שאני לא רוצה להזכיר מי אמר אותה.

באסל גטאס: זו מכונת פרופגנדה, הכי משומנת בהיסטוריה.

באסל גטאס: ככל שהשקר שאתה עושה יותר גדול, הוא יותר אפקטיבי.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

באסל גטאס: אתם יודעים מי אמר את זה?

באסל גטאס: ביבי נתניהו משתמש באותה תיאוריה.

באסל גטאס: מותר לך לשקר, אבל תשקר בגדול, כדי שזה יישאר.

אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שאתה עושה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, תודה רבה.

באסל גטאס: במקום ללכת ולשנות – לא לשנות – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, תודה.

באסל גטאס: אנחנו לא רוצים לשמר את הסטטוס-קוו באל-אקצא – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, אנחנו סיימנו – – –

באסל גטאס: – – אנחנו רוצים לחזור לסטטוס-קוו – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, הזמן תם.

באסל גטאס: – – סטטוס-קוו שהשתנה, והוא משתנה יום-יום.

אורן אסף חזן: – – – תוריד את האור – – –

באסל גטאס: לחזור לסטטוס-קוו – –

אורן אסף חזן: חבר הכנסת גטאס, זה לא יפה.

באסל גטאס: – – במסגד אל-אקצא כפי שהיה לפני שנת 2000.

אורן אסף חזן: רוחְ.

אורן אסף חזן: רוחְ.

אורן אסף חזן: רוחְ.

באסל גטאס: מ-2000 עד 2005.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': בשם הממשלה שכנראה ברוך השם הפנימה שלא כוחי ועוצם ידי עשה לי את החיל הזה, אז גם בענייני ביטחון שכרנו את השר לשירותי דת – הכול מתחיל ונגמר בריבונו של עולם – והוא ישיב לנו גם על ענייני הביטחון.

אורן אסף חזן: יושבת פה חבורה של מחבלים – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': זה, אגב, סמלי מאוד.

אורן אסף חזן: העם שלכם לא רוצה אתכם.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אקדים ואומר שהסכמתי לקבל עלי את השליחות ולענות במקום סגן שר הביטחון, כי הוא פשוט הלך להיות סנדק בברית – –

אורן אסף חזן: במקום השר?

אורן אסף חזן: במקום השר?

דוד אזולאי: – – לכבודו של סגן השר, לכבודו של אליהו הנביא, אז אמרתי לו שינצל את ההזדמנות להתפלל על כלל ישראל, ושה' יאמר לצרותינו די, בזכות אליהו הנביא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, ההסבר שנתתי יותר טוב, יותר משכנע.

אורן אסף חזן: השר גם בברית?

דוד אזולאי: יודע מה?

דוד אזולאי: אחוז בזה ואל תנח ידך מזה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – –

באסל גטאס: – – –

אורן אסף חזן: באסל, אל תפריע.

דוד אזולאי: – – בפתח דברי – – –

קריאות: – – –

דוד אזולאי: אני שוב אומר את הדברים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אני נאלץ לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מדגיש שאני אומר את הדברים בשם סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

דוד אזולאי: בפתח דברי אני שולח תנחומים למשפחות הנרצחים ואיחולי רפואה שלמה והחלמה מהירה לכל הפצועים.

דוד אזולאי: בעקבות האירועים הקשים בימים האחרונים ערוכה משטרת ישראל בכל רחבי הארץ למניעת אירועי טרור והפרות סדר שעלולים להתרחש בכל נקודת זמן.

דוד אזולאי: האירועים הקשים הביאו את השר לביטחון הפנים והמשטרה לנקוט שורה של צעדים שלא נעשו בעבר: הוקמו מפקדות משימתיות, הוחל בגיוס פלוגות המילואים של משמר הגבול, נפרסו אמצעים מסוגים שונים, הערכות מצב מבוצעות באופן תכוף ומתקיימים תדרוכים שוטפים לכוחות.

דוד אזולאי: השוטרים והלוחמים נמצאים בחזית ומונעים בגופם פיגועים קשים.

דוד אזולאי: יחד עם אזרחים ערניים ואמיצים נמנעת פגיעה רחבה הרבה יותר.

דוד אזולאי: בהנחיית השר לביטחון הפנים עברה המשטרה ממדיניות של הכלת האירועים למדיניות של התקפה מסיבית כלפי כל מי שעוסק בטרור – בירושלים ובכל מקום אחר.

דוד אזולאי: הוראות הפתיחה באש חודדו, כוחות המשטרה עושים כיום שימוש ברובה מסוג ''רוגר'' נגד מי שזורק אבנים או בקבוקי תבערה.

דוד אזולאי: השימוש במעצרים מינהליים נגד מי שעוסק בטרור הורחב: מקדמים עונשי מינימום בחוק כדי שכל מי שמשתתף בכל פעולה אלימה, כולל זריקת אבנים ובקבוקי תבערה, ידע שהוא ישב שנים רבות בכלא.

דוד אזולאי: כמו כן נקבעו קנסות גבוהים להורים של קטינים המשתתפים באירועים אלו.

דוד אזולאי: מתקיים שיתוף פעולה נרחב בין כלל גופי הביטחון.

דוד אזולאי: בעניין ירושלים – השר לביטחון הפנים פעל להוציא אל מחוץ לחוק ארגונים דוגמת ה"מוראביטון" וה"מוראביטאת", ארגונים המשתייכים לתנועה האסלאמית שפעלו להפר את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

דוד אזולאי: הימ''מ והיחידות המיוחדות פועלות לילה-לילה בלב השכונות והכפרים הערביים במזרח-ירושלים כדי לעצור חשודים בטרור.

דוד אזולאי: בימים האחרונים בוצעו הריסות של בתי מחבלים מהשנה האחרונה, ומואץ הליך הריסת הבתים של המחבלים שביצעו את הפיגועים האחרונים.

דוד אזולאי: בעקבות האירועים בירושלים הוחלט על תגבור רחב היקף, של אלפי שוטרים ולוחמי מג"ב, בירושלים, תוך כדי הקמת מפקדות משימתיות ייעודיות אשר פועלות בדגש על מוקדי החיכוך – מזרח העיר, קו התפר, תוואי הרכבת הקלה ועוד.

דוד אזולאי: משטרת מחוז ירושלים וכוחות התגבור פרוסים בדרכי הגישה לכותל המערבי ובצירים המובילים לעיר העתיקה.

דוד אזולאי: אבטחת צירי הגישה נעשית באמצעות סיורים רגליים, תצפיות, עמדות סטטיות, פעילות גלויה וסמויה בסיוע כוחות מיוחדים, ושימוש במצלמות הפרוסות ברחבי העיר העתיקה.

דוד אזולאי: כל זאת במקביל לפריסת מערך ביטחון שוטף בכל העיר ירושלים.

דוד אזולאי: בעניין חופש הפולחן – המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל משקיעים מאמצים מרובים כדי לאפשר את מימוש זכות הגישה וחופש הפולחן בהר-הבית, הכול בהתאם לסטטוס-קוו הקיים במקום.

דוד אזולאי: עם זאת, משטרת ישראל מוסמכת, מתוקף אחריותה וסמכותה ולשם שמירה על ביטחון הציבור, להגביל את הכניסה להר-הבית או לסייגה.

דוד אזולאי: משטרת ישראל אינה מקִלה ראש בפגיעה בזכויות המתפללים בהר-הבית הכרוכה בהגבלת גיל המתפללים המורשים לבוא בשעריו.

דוד אזולאי: החלטה כזו מתקבלת לאחר הערכת מצב סדורה וכאשר המצב הביטחוני מחייב זאת, והכול במטרה לשמור על ביטחון הנפש והרכוש.

דוד אזולאי: בעניין ההסתה – אדוני היושב-ראש, השר לביטחון הפנים רואה בחומרה רבה את ההסתה המתנהלת ברשתות החברתיות ובפורומים השונים.

דוד אזולאי: מתבצע ניטור של הרשתות החברתיות כדי לזהות מראש מחבלים ומסיתים ולסכל פעולות טרור והפרת סדר.

דוד אזולאי: הטיפול באירועי ההסתה הוא באחריותם של שירות הביטחון הכללי, משטרת ישראל ופרקליטות המדינה.

דוד אזולאי: המשטרה משקיעה מאמצים רבים באיתור דברי הסתה, איתור המסיתים, חקירתם והבאתם לדין, במקום שבו מתגבשות ראיות לעבירה, כמובן כפוף לאישור הפרקליטות.

דוד אזולאי: על רקע המתרחש בימים האחרונים עיבתה המשטרה את מערך השוטרים העוסקים בנושא זה.

דוד אזולאי: בעניין יהודה ושומרון – הביטחון השוטף, למעט בגזרת אדומים, נמצא באחריות צה"ל, אשר פועל למניעת ולמיגור פח"ע בסיוע המשטרה ושירות הביטחון הכללי.

דוד אזולאי: מחוז ש"י של המשטרה פועל בימים האחרונים במתכונת מתוגברת של כלל הכוחות, כאמור, בשיתוף יתר גופי הביטחון.

דוד אזולאי: המחוז נערך יחד עם צה"ל בכוח משימה למניעת פעולות של פשיעה לאומנית העלולות להסלים את המצב.

דוד אזולאי: בעניין הצעות חוק העונשין – נקבעו עונשי מינימום לעבירות יידוי אבנים.

דוד אזולאי: הצעת החוק הממשלתית אושרה ביום ראשון בוועדת שרים לענייני חקיקה ופורסמה אתמול ברשומות.

דוד אזולאי: בהתאם להצעה ייקבע כי אדם שהורשע בעבירת יידוי אבנים, עונשו לא יפחת מחמישית עונש המקסימום הקבוע לצדה.

דוד אזולאי: בהתאם למוצע, מדובר בהוראת שעה שתעמוד בתוקפה במשך שלוש שנים.

דוד אזולאי: הצעת חוק נוספת היא הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20) (דרכי טיפול לאחר ענישה) – הצעת חוק ממשלתית פרי יוזמת המשרד לביטחון הפנים והמשטרה שאושרה ביום ראשון בוועדת שרים לענייני חקיקה ופורסמה אתמול ברשומות.

דוד אזולאי: ההצעה היא לתקן את חוק הנוער כך שבית-המשפט יוסמך, לאחר שהרשיע קטין, להטיל על הורי הקטין התחייבות שלצדה ערובה, קנס או פיצוי כספי.

דוד אזולאי: הצעת חוק נוספת היא הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון – סמכות חיפוש לשוטר לשם מניעת אלימות), הצעת חוק ממשלתית שעתידה לעלות לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה ביום ראשון הקרוב, הבא עלינו לטובה, להחלת דין רציפות.

דוד אזולאי: הצעת החוק באה להרחיב את סמכויות החיפוש של שוטר לבצע חיפוש – ללא צורך ב"יסוד סביר להניח" – לאיתור כלי נשק במקומות המועדים לאלימות, וכן במקומות שעליהם הכריז מפקד מחוז במשטרה, זאת, לאחר שמצא כי מתקיים באותו מקום סיכון ביטחוני מיוחד או כי קיים חשש ממשי לפגיעה בשלום הציבור כתוצאה ממעשה אלימות.

דוד אזולאי: יש לציין כי הסמכות לחיפוש ללא צורך ביסוד סביר להניח, כבר תוקנה במקומות המנויים בתוספת לחוק במועדונים, במקומות שבהם נמכר אלכוהול לצריכה במקום, במקומות שבהם נערכים משחקים במכונות מזל, במגרשי ספורט וכדומה.

דוד אזולאי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אנו מצויים ברצף של אירועי טרור קשים בזירות שונות.

דוד אזולאי: שוטרים, אזרחים, מאבטחים ומתנדבים מגיבים באופן נחוש, ראוי להערכה, באומץ לב, ומונעים בכך פגיעה רחבה באזרחים.

דוד אזולאי: המשרד לביטחון פנים והמשטרה מקדמים מהלכים מבצעיים רבים שלא ננקטו בעבר.

דוד אזולאי: הצעדים שננקטים הוחמרו בהתאם להתפתחויות הקשות, וילכו ויתהדקו עד שיושבו השקט והביטחון המלא לאזרחי ישראל במדינת ישראל.

דוד אזולאי: בהתאם להחלטת הקבינט מהלילה, אושרה למשטרה האפשרות להטיל סגר או כתר על אזור או אזורים שבהם יש מוקדי חיכוך בירושלים.

דוד אזולאי: בנוסף, לא תתאפשר בנייה מחדש של בית של מחבל שנהרס, ורכושו של המחבל יוחרם.

דוד אזולאי: יודגש כי נשקלים כל העת צעדים נוספים בהתאם להערכות מצב עתיות.

דוד אזולאי: אני תקווה שכל הצעדים הנ"ל יביאו, בעזרת השם, לשקט, ויחזירו את שגרת החיים למסלולה הרגיל.

דוד אזולאי: ואני אוסיף – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, מה מציע לעשות עם ההצעה לסדר-היום?

דוד אזולאי: – – עושה שלום במרומיו יעשה שלום עלינו ועל כל עמו ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אמן.

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני מציע לעשות עם ההצעות?

דוד אזולאי: אני מציע להסתפק, אבל – – –

אורן אסף חזן: למה לא – – – הצעדים האלה קודם?

אורן אסף חזן: היינו נמנעים – – –

דוד אזולאי: אני אבוא אליך – – –

אורן אסף חזן: אני לא כועס עליך – – –

בצלאל סמוטריץ': האם המציעים מוכנים להסתפק בתשובתו של השר?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, האם אתה מוכן להסתפק בדברים של השר?

אורן אסף חזן: לא.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה מבקש לעשות?

אורן אסף חזן: להעביר את זה לדיון בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': איזו ועדה?

אורן אסף חזן: חוץ וביטחון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי – לא נימק את הצעתו; חבר הכנסת פולקמן – איננו נוכח; חברת הכנסת לנדבר – איננה פה – – –

באסל גטאס: במליאה.

אורן אסף חזן: אתה רוצה במליאה?

אורן אסף חזן: רגע, דיון במליאה.

אורן אסף חזן: זה חשוב.

אורן אסף חזן: מליאה, מליאה.

בצלאל סמוטריץ': אז שניכם מבקשים מליאה.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה מבקשת להסתפק בדברים, וחבר הכנסת חזן – אז אנחנו נצביע על הצעה מס' 1097 של חבר הכנסת אורן אסף חזן והצעה מס' 1162 של חבר הכנסת באסל גטאס – בעד יהיה להסתפק בהצעתו.

בצלאל סמוטריץ': לא, נתקן טעות: הצבעה בעד משמעותה להעביר את זה לדיון כאן, במליאה; נגד זה להסתפק בהודעתו של השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כבר מצביעים.

קריאה: אז בעד זה המליאה.

בצלאל סמוטריץ': כן, בעד זה להעביר למליאה.

אורן אסף חזן: אני אשמח אם תצביעו בעד.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להצביע.

קריאה: רגע, מה זה נגד?

אורן אסף חזן: נגד זה להסיר מסדר-היום.

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: בעד – 8, נגד – 2, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אני קובע כי ההצעה תיכנס לסדר-היום של מליאת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': דוח גולדברג – בחינת פעילות נציבות הביקורת על מערך התביעה

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים הלאה.

בצלאל סמוטריץ': הצעות לסדר-היום מס' 1122 ו-1172 בנושא:

בצלאל סמוטריץ': דוח גולדברג – בחינת פעילות נציבות הביקורת על מערך התביעה.

בצלאל סמוטריץ': אמורה להשיב שרת המשפטים, השרה שקד.

בצלאל סמוטריץ': כבוד השר, אתה משיב גם על ההצעה הקרובה לסדר-היום?

דוד אזולאי: – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל אדוני צריך להישאר כאן, שיהיה לנו שר במשך הדיון.

דוד אזולאי: אני פה עד 15:30.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, שלוש דקות לרשות גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי כנסת, חברותי חברות הכנסת, ביום 8 באוקטובר 2015 פורסם דוח גולדברג, שבחן את נציבות הביקורת על מערך התביעה.

יעל גרמן: הבקשה להכין את הדוח הזה, דוח גולדברג, נבעה מסכסוך בין הנציבות, שהוקמה באפריל 2014, לבין גוף התביעה והתובעים והפרקליטים, אשר סירבו לקבל למעשה את גוף הביקורת.

יעל גרמן: למותר לציין שהפרקליטים עושים עבודה נאמנה, ואני אישית, יש לי הערכה רבה לפרקליטות ולפרקליטים, אין ספק.

יעל גרמן: אבל כל גוף, גם הטוב ביותר, מן הראוי שתהיה עליו ביקורת, ובעיקר גוף כזה – – –

שלי יחימוביץ': למה רק לפרקליטים – – –

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: לשופטים, שופטי בית-המשפט העליון, יש גוף – – –

שלי יחימוביץ': – – – לפקידי האוצר ולפקידי מס הכנסה וכן הלאה.

יעל גרמן: שלי, לשופטי בית-המשפט העליון, שאין לי ספק שמעמדם עולה על מעמדה של הפרקליטות, יש נציבות ביקורת.

יעל גרמן: יש נציבות – – –

שלי יחימוביץ': מה עם יתר עובדי המדינה?

שלי יחימוביץ': למה – – –

יעל גרמן: לעובדי המדינה יש מבקר המדינה, ולכל אחד – – –

שלי יחימוביץ': גם לפרקליטות.

יעל גרמן: – – – וגם גופים פנימיים.

יעל גרמן: אם יש לשופטים, אין לי ספק שגם לפרקליטים מן הראוי שיעשו.

שלי יחימוביץ': אבל הם עובדי מדינה, הם לא שופטים.

יעל גרמן: שלי, זאת דעתי.

יעל גרמן: אז את חולקת עליה – – –

שלי יחימוביץ': אני רק קראתי קריאת ביניים, זה הכול.

יעל גרמן: טוב, מקריאת הביניים אני מניחה שאת מתנגדת.

יעל גרמן: אני חושבת שגוף הפרקליטות הוא גוף שמן הראוי שיהיה עליו פיקוח, מן הראוי שאפשר יהיה להגיש נגדו תלונות, ומן הראוי שיהיה מישהו שיעשה עליו ביקורת – גם מערכתית וגם פרטנית, אבל בוודאי מערכתית.

יעל גרמן: לא היה ויכוח לגבי המערכתית, היה ויכוח לגבי הפרטנית, ודוח גולדברג, שיצא כאמור רק לפני שבוע, משהו כזה, בא ואומר שאכן, מן הראוי להקים גוף ביקורת פנימי בתוך משרד המשפטים, גוף ביקורת שיבקר אך ורק את הפרקליטות, ויהיה מיועד לביקורת מערכתית על הפרקליטות.

יעל גרמן: בנפרד, אומר השופט לשעבר, השופט בדימוס גולדברג, מן הראוי להקים גם נציבות תלונות ציבור, ששם אפשר יהיה לברר את התלונות הפרטניות כנגד פרקליטים.

יעל גרמן: כל עורך-דין, וכמובן כל אזרח, יוכל להגיש את תלונתו, אבל הגוף הזה צריך להיות מוקם על-פי חוק.

יעל גרמן: כלומר, אנחנו, הכנסת, נצטרך לחוקק חוק שיביא לידי כך שיהיה גוף מוסמך לבקר באופן פרטני את הפרקליטים.

יעל גרמן: אמרתי כבר שאני מעריכה מאוד את הפרקליטות.

יעל גרמן: אני רוצה לצטט את דבריה של השופטת בייניש בטרם הייתה נשיאת בית-המשפט העליון – –

בצלאל סמוטריץ': נא לסיים, כי הזמן תם.

יעל גרמן: – – כאשר היא באה ואומרת עד כמה גוף הביקורת חשוב: "הערובה לקיומו של משטר דמוקרטי תקין מצויה בחשיפתו לביקורת.

יעל גרמן: כדי שמשטר דמוקרטי לא ינצל את כוחו לרעה עליו לפעול בגלוי, תוך חשיפת דרכי עבודתו בפני הציבור שהוא נזקק לאמונו.

יעל גרמן: הביקורת על מוסדות השלטון מעוגנת בעקרונות היסוד של השיטה והיא נשענת על חופש הביטוי ועל זכות הציבור לדעת.

יעל גרמן: משך שנים עמדה פסיקתנו" – פסיקת בית-המשפט העליון – "על חשיבותם של עקרונות אלה לשיטת המשטר שלנו".

יעל גרמן: היום, לאחר שהשופט גולדברג, השופט בדימוס גולדברג, אמר את דברו, ומאחר שאני בהחלט מאמינה בחשיבותה של הביקורת, גם המערכתית וגם הפרטנית, אני מבקשת להעביר בדחיפות את הנושא לוועדה לביקורת המדינה.

יעל גרמן: שם, דרך אגב, הנושא נדון בשנים האחרונות.

יעל גרמן: שם אנחנו נצטרך לרדת לעומקן של המלצות ועדת גולדברג – ודרך אגב, על חלקן אני מערערת – ושם נוכל לזרז את עניין החקיקה כדי אכן לחזק את הפרקליטות, על-ידי כך שתהיה עליה ביקורת ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש להזכיר לחברי הכנסת שהשעון איננו המלצה, ואל תהפכו אותי לאיש הרע שצריך לעצור אתכם באמצע.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות גברתי, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק ואין חולק שפרקליטים במדינת ישראל – שאותם, אגב, אני מכירה היטב – הם פרקליטים איכותיים, נבונים, חרוצים, שפועלים לא מתוך מניע אישי, חס וחלילה, אלא באמת מתוך אמונה בצדקת הדרך.

רויטל סויד: אין גם ספק שלא יכול להיות במדינת ישראל גוף שיהיה מעל הכול ולא יבוקר באופן כלשהו.

רויטל סויד: דוח גולדברג אומר באופן מאוד מאוד ברור: נציבות הביקורת על הפרקליטות היא גוף הכרחי במדינת ישראל.

רויטל סויד: לא זו – אלא מדגיש עוד יותר השופט גולדברג: זהו גוף שחייב לפעול תחת חקיקה ולהיות מחוקק בחוק.

רויטל סויד: המשמעות היא שהוא מעגן עוד יותר את הצורך ואת החשיבות שיש בגוף כזה.

רויטל סויד: השופט גולדברג, בדוח שלו, נתן שיקול דעת רחב מאוד לנציב הביקורת על הפרקליטות.

רויטל סויד: הוא עוד אמר והוסיף ששיקול הדעת אם לבחון תלונה זו או אחרת ייבחן על-פי החשיבות הציבורית, והסמכות נתונה אך ורק לנציב עצמו.

רויטל סויד: המשמעות היא שדוח גולדברג, שבחן את כל התלונות האחרונות שהיו, ואת התפקוד של הנציבות, מצא שנציב ראוי שעומד בראש נציבות ראוי לו שיינתן לו שיקול הדעת הכל-כך נרחב הזה.

רויטל סויד: היום – יותר נכון בשנה האחרונה – היינו עדים לתקופה לא טובה שעברה מערכת המשפט, ובין היתר גם הפרקליטות.

רויטל סויד: שביתת הפרקליטים בגין הנציבות לא תרמה הרבה לאמון הציבור במערכת המשפט.

רויטל סויד: מערכת המשפט היא חשובה, וחשוב שהציבור ייתן בה אמון.

רויטל סויד: ולכן אנחנו פה, בבית-המחוקקים, חייבים לחוקק את החוק הזה מייד ומהר.

רויטל סויד: אבל השורה התחתונה של דוח גולדברג – זה שמגבה את הנציבות, זה שגם אומר שצריך להקים עוד מערך ביקורת פנימי, נוסף על הנציבות, זה שגם אומר, בשתיקתו, שהנציבות היום פועלת כדין, ולא צריכה להתלות את עיסוקיה עד שיחוקק החוק, זה שאומר שצריך שיקול דעת מלא לנציבה, מה עוד הוא אומר?

רויטל סויד: הוא אומר דבר מאוד מאוד ברור: היועץ המשפטי לממשלה איננו חף מביקורת.

רויטל סויד: האיש החזק ביותר במדינת ישראל, גם הוא חייב להיות נתון תחת נציבות הביקורת על הפרקליטות.

רויטל סויד: ואיך אומר השופט גולדברג בדוח שלו?

רויטל סויד: האם נציבות הביקורת על השופטים איננה שופטת – או דנה, יותר נכון, בתלונות על נשיא בית-המשפט העליון?

רויטל סויד: ודאי שהיא דנה.

רויטל סויד: האם, אם כך, הפרקליט מספר אחת, התובע מספר אחת במדינת ישראל, שיש לו סמכויות נרחבות – וטוב שיש לו סמכויות נרחבות, וטוב שלא מחלישים את כוחו, וטוב שלא מפצלים את התפקיד שלו כפי שרוצים חלק מחברי הבית הזה כאן לעשות, כולל גם שרת המשפטים – האם האיש הזה, היועץ המשפטי, הפרקליט והתובע מספר אחת במדינת ישראל, לא ראוי הוא שיעמוד תחת ביקורת?

רויטל סויד: ודאי שכן.

רויטל סויד: וכאשר אלה המסקנות של השופט גולדברג בדוח שלו, האמירה היא מאוד מאוד ברורה: אין ולא יכול להיות אדם, גוף, פרקליט, יועץ משפטי, רם דרג ככל שיהיה, שלא יהיה מבוקר.

רויטל סויד: הנציבות שקמה חייבת להמשיך לפעול.

רויטל סויד: ואני קוראת לחברי הפרקליטים, שעבודתם היא עבודת קודש, ואני מעריכה אותם כל כך: די, הניחו למאבק הזה.

רויטל סויד: האמירה פה היא מאוד מאוד ברורה.

רויטל סויד: הניחו למאבק, אפשרו לחוקק את החוק, ויחוקק חוק נציבות הביקורת על הפרקליטות.

רויטל סויד: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת סויד.

בצלאל סמוטריץ': תשיב בשם הממשלה על ההצעה שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סויד, את מציעה כמו קודמתך, להעביר את זה לדיון – –

רויטל סויד: להעביר את זה לוועדה לביקורת המדינה.

בצלאל סמוטריץ': – – בוועדה לביקורת המדינה.

איילת שקד: להעביר את זה לוועדה לביקורת המדינה.

יעל גרמן: שם זה נדון כל השנים.

איילת שקד: כן כן, אין בעיה.

איילת שקד: אדוני כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני ביקשתי לפני כמה חודשים מהשופט גולדברג לבחון את עבודת הנציבות, באמת בעקבות טענות שהיו לוועד הפרקליטים על הדרך שבה מוחלת עליהם ביקורת, ועל כך שיש עליהם כבר עכשיו, בעצם, כמה גופים שמבקרים אותם.

איילת שקד: היועץ המשפטי לממשלה ואני קיבלנו את הדוח, השבוע קראנו אותו בעיון – בשבוע שעבר אני חושבת – קראנו אותו בעיון.

איילת שקד: חשוב לי להגיד כמה דברים.

איילת שקד: האחד, שאני הולכת להוביל תהליך חקיקה.

איילת שקד: הנציבות הזאת היא עובדה קיימת, ואני לא חושבת שהיא יכולה להתקיים ללא חוק.

איילת שקד: אנחנו נלמד את הדוח לעומק, לראות באמת איזה חלקים ניישם סך הכול כמכלול.

איילת שקד: אני חושבת שהדוח מאוזן ונכון.

איילת שקד: ודבר נוסף שחשוב לי לציין זה שבוודאי הנציבות תמשיך לפעול עד לסיום חקיקת החוק.

איילת שקד: זהו, אני מסכימה בשמחה להעביר את הדיון לוועדה לביקורת המדינה.

איילת שקד: תודה.

יעל גרמן: יש הסכמה.

בצלאל סמוטריץ': יש הסכמה, אז אנחנו צריכים להצביע?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אם יש הסכמה אנחנו לא צריכים להצביע.

בצלאל סמוטריץ': או שכן.

בצלאל סמוטריץ': אה, מצביעים בכל מקרה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': יש הסכמה בין הממשלה לבין המציעים.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

עמר בר-לב: עד כדי כך נדיר שיש הסכמה?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע עכשיו על ההצעה המוסכמת להעביר את ההצעה הזאת לסדר-היום לדיון בוועדה לביקורת המדינה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': בעד ההצעה – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר לדיון בוועדה לביקורת המדינה.

בצלאל סמוטריץ': הסרת החסמים המונעים בנייה במרחב הכפרי

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הסרת החסמים המונעים בנייה במרחב הכפרי, הצעות לסדר-היום מס' 1139, 1141, 1158 ו-1165.

בצלאל סמוטריץ': ראשון המציעים – חבר הכנסת איתן ברושי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש ויכוח בחברה הישראלית אם צריכה להיות הקפאת בנייה ביהודה ושומרון, וזה לא הנושא, אבל יש בפועל הקפאת בנייה בהתיישבות הכפרית, במושבים ובקיבוצים בעיקר, לרבות בנגב ובגליל.

איתן ברושי: ואני רוצה לומר כאן לממשלה: די עם הקפאת הבנייה בנגב ובגליל.

איתן ברושי: תראו, מעולם לא היו סמכויות כל כך נרחבות בידי שר וצוותו כמו בהחלטות הכנסת שאישרו את המדיניות של הממשלה לרכז את הכול אצל שר האוצר.

איתן ברושי: אמרתי פה באחד הלילות הארוכים, כשדיברתי, שזה לא יעזור כלום אם יעבירו את המינהל לשר האוצר ואם לא יחליפו שם את הצוותים ואת השיטה.

איתן ברושי: השיטה לא השתנתה והאנשים לא התחלפו, ואנחנו מכירים את הביטוי "להחליף את הצח"מ".

איתן ברושי: לעתים אין ברירה, וחייבים לשנות את ההרכב שמקבל את ההחלטות ולא מבצע את המדיניות.

איתן ברושי: יש לנו פוטנציאל בנייה גדול בהתיישבות בכלל ובנגב ובגליל בפרט.

איתן ברושי: ומה שקרה בתקופה האחרונה, לרבות מאז כינונה של הממשלה הזאת, שנוקטים צעדים רבים וחשובים להקלת הבנייה בכל מקום ולהורדת המחירים בכל מקום, חוץ מאשר במגזר הכפרי, ואף אחד לא יכול להסביר את ההיגיון או את חוסר היכולת של הממשלה לבצע את המדיניות.

איתן ברושי: הדבר הבולט במיוחד הוא תמ"א 35 – אדוני סגן השר, אתה בטח רוצה להשיב לי עוד מעט.

איתן ברושי: הייתי רוצה שכחלון יהיה כאן, אבל השיטה ששולחים את הסגנים היא – – –

יצחק כהן: לא טוב?

יצחק כהן: רגע – – – אלך.

איתן ברושי: לא, אתה לא יכול ללכת, אתה מחויב.

איתן ברושי: אבל השיטה – – –

יצחק כהן: לא טוב לך, אני אלך.

איתן ברושי: רגע, אני רוצה אותך, אבל אני אומר שתקשיב למה שאני אומר.

יצחק כהן: אני מקשיב.

איתן ברושי: אני אומר שתמ"א 35 היא תוכנית רעה, שממשלות קודמות החליטו שהיא קובעת את הגבולות והגודל של היישוב.

איתן ברושי: זה ספר לבן שמזמן היה צריך לבטל אותו.

איתן ברושי: אבל מ-2009 – אחרי שיש החלטות מ-2009 לא מעדכנים את תמ"א 35, וכל פעם מנימוק אחר לא ענייני.

איתן ברושי: זה פשוט לא יכול להיות שהממשלה לא תבצע את ההחלטות של עצמה, גם ממשלות קודמות וגם הממשלה הנוכחית, ואין גם לוח זמנים לביצוע, ואלפי יחידות דיור מאושרות לא נבנות ופוטנציאל גדול לא ממומש.

איתן ברושי: רק במדינת ישראל יכול להיות מצב שהממשלה תגיד ליישוב מה גודלו.

איתן ברושי: זה לא קיים בשום מקום אחר מלבד – בתוך הקו הירוק – על מושבים וקיבוצים.

איתן ברושי: הדבר השני, זה לא מפתיע, וכל היום עוסקים פה בשינויים ובהתאמות למציאות משתנה, ואכן זה טוב שיש שינויים והתאמות למציאות משתנה, אבל כשהמציאות בהתיישבות ובמרחב הכפרי משתנה, היועצים המשפטיים והפקידות, שחלקם עוינים, לא מוצאים פתרונות.

איתן ברושי: וכשאתה שואל את עצמך: אוקיי, יש חוקים, יש כללים, יש נהלים, אבל אם התוצאה היא שאין בנייה, משהו כאן לא עובד.

איתן ברושי: ולכן צריך לקבוע לוח זמנים לביצוע התיקונים המתחייבים מהחלטות הממשלה והמוסדות הרלוונטיים על תמ"א 35, ואני חושב – הנה הגיע השר להגנת הסביבה, שבטח יתרום לעניין הזה – שזה לא יכול להיות.

איתן ברושי: אדוני סגן השר, הוגשו שני בג"צים: אחד על-ידי יישוב בגליל, יודפת, ואחד על-ידי מעגן-מיכאל.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לך, אדוני סגן השר, שהסבלנות שלנו הסתיימה, ולא רק זה, אני רוצה שתדע שהחלטה שהתקבלה לפני שנה – אני בכל זאת רוצה שתקשיבו.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

איתן ברושי: בדמנו הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל, חבר הכנסת ברושי, משפט סיום.

איתן ברושי: בהחלטה שהתקבלה לפני שנה במינהל מקרקעי ישראל – – –

יצחק כהן: אני מבטיח לך שאני אפתיע אותך.

איתן ברושי: למרות החלטה שהתקבלה לפני שנה, בערך באוגוסט בשנה שעברה, עוד לא ביצעו בית אחד, יישוב אחד, כבר פקידי המינהל – ואני אומר פקידי המינהל, ואביגדור עצר את זה – משנים אותה, עוד לפני שביצעו אותה.

איתן ברושי: אני אומר לכם – יש פה מעט חברי כנסת; אני מניח שאנשים שומעים את זה – אם זה היה קורה במקום אחר, לא היו עוברים על זה לסדר-היום.

איתן ברושי: אתם מביאים אותנו – השבוע עצרו הפגנת טרקטורים גדולה בכניסה לירושלים מטעמי ביטחון.

איתן ברושי: הממשלה הזאת, שרוצה לבנות מהנהר עד הים – אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את זה – ממשלה שרוצה לבנות מהנהר עד הים, כדאי שתבנה קודם כול ביניהם, ומדינה שמדברת על ערכים, לא יכולה לפגוע בחקלאות.

איתן ברושי: היום ראש הממשלה דיבר על החקלאות המפוארת כשהיה פה נשיא הודו.

איתן ברושי: אני מכיר את זה, וראש הממשלה יודע להתגאות בזה, אבל בו-בזמן מייבשים את החקלאות, פוגעים בהתיישבות.

איתן ברושי: זה לא נכון, זה לא ערכי, זה לא צודק, זה לא מוסרי, וזה גם לא כלכלי.

איתן ברושי: בסופו של דבר, הממשלה צריכה להתעשת.

איתן ברושי: חייבים להוציא את ההחלטות מהפקידות.

איתן ברושי: חייבים לקבל החלטות בממשלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ברושי, אתה כבר חרגת מהזמן – פי-שניים.

איתן ברושי: חייבים לחזור ולבנות במרחב הכפרי, וזה בידיים שלכם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת ברושי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אנחנו מדברים כאן על חסמים לבנייה במרחב הכפרי, ולכן אני מדבר עכשיו באופן כללי ומתמקד בכמה מקומות חשובים.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כול, צריך להגיד כמה מילים של שבח ותודה ל"צוות 120 הימים", שבינתיים עשה עבודה טובה, בשיתוף פעולה עם הארגונים החברתיים "מוסאוא" ו"סיכוי", על הישגי הרשויות המקומיות הערביות, שאכן בחנו את המצב הכללי של הבנייה והתכנון במגזר הערבי ואכן יש להם המלצות.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה – ורוצה בהמשך להגיד תודה לשר האוצר – שאכן זה יאושר בתקציבים.

עבדאללה אבו מערוף: התקציבים הם החסם הראשון, והוא חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: כל ההמלצות הטובות, שאנחנו באמת מעריכים, של "צוות 120 הימים", לא יתבצעו אם שר האוצר לא יאשר באמת את התקציבים.

עבדאללה אבו מערוף: ההפרש בין מה שדרוש לפי הוועדות שבדקו כמה כסף חסר למשך חמש שנים על מנת לתקן מה שיש ולהמשיך עוד חמש שנים קדימה הוא 5 מיליארד שקל, אבל משרד האוצר עד עכשיו מאשר רק 500 מיליון שקל למשך חמש שנים.

עבדאללה אבו מערוף: זה באמת דבר הזוי, ולכן, זה חסם.

עבדאללה אבו מערוף: אני פונה לשר האוצר – ובאמת נגיד לו תודה – שאכן הדבר הזה לא רק יטופל; צריך באמת שהוא יוכרע והתוכנית וההמלצות באמת יצאו לפועל.

עבדאללה אבו מערוף: גם צריך להגיד מילה ליושב-ראש ועדת הפנים, שאכן לוקח את הדברים באופן רציני, ואכן – שהתוכנית וההמלצות יצאו לפועל.

עבדאללה אבו מערוף: הדבר השני, שחסם בכלל את כל הבנייה – לא רק בכפרים, חבר הכנסת ברושי, גם ברוב היישובים הערביים, כולל הדרוזיים, לפי הגדרת הממשלה; דרך אגב, בתוכנית הזאת ההמלצות כוללות את הכפרים הדרוזיים והצ'רקסיים, כשהצ'רקסיים זה כפר אחד, אבל בכל זאת, גם הוא צריך פיתוח.

עבדאללה אבו מערוף: תמ"א 35 היא באמת חסם גדול, אבל לא רק זה, חבר הכנסת ברושי, הפרדוקס בין תמ"א לתמ"מ שהיא באמת חסם.

עבדאללה אבו מערוף: המלצות "צוות 120 הימים" הן לבנייה חריגה של 8%, אבל הם עומדים על 2% חריגה.

עבדאללה אבו מערוף: 2% בכלל לא יפתרו אף בעיה, והתוכנית המחוזית באה לסתור את התמ"א, ולך תדע – שני ראשים, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל או להפך.

עבדאללה אבו מערוף: אתה הולך לתמ"א, אומרים לך: יש המחוזית, ובמחוזית אומרים לך: יש תמ"א.

עבדאללה אבו מערוף: באות לשם עוד למשל גם כל מיני רשויות טבע, וכל אלה חסמים.

עבדאללה אבו מערוף: החסם השלישי, זה לא רק הכסף – תוכניות מתאר מקומיות ומתן חלקות.

עבדאללה אבו מערוף: אני אביא רק שתי דוגמאות, מחוסר זמן.

עבדאללה אבו מערוף: למשל, בירכא בפעם האחרונה חילקו חלקות ב-2003; בכפר עוספיא, שבו 14,000 תושבים, בפעם האחרונה החלוקה הייתה ב-1991.

עבדאללה אבו מערוף: זה דבר באמת הזוי.

עבדאללה אבו מערוף: מה החסמים?

עבדאללה אבו מערוף: אדמה ישְנה, אדמה ישנה, ומספיק.

עבדאללה אבו מערוף: גם אדמות מדינה יש מספיק.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, צריך את הדברים האלה באמת, בכל הכפרים – יש עכשיו תוכנית, הצעה של הממשלה – –

בצלאל סמוטריץ': הזמן תם, אז בבקשה, משפט סיום.

עבדאללה אבו מערוף: – – למשל בכפר ג'דיידה-מכר, לבנות עיר ליד ג'דיידה-מכר באדמות טנטורה.

עבדאללה אבו מערוף: למה לא לתת את האדמה הזאת למועצת ג'דיידה-מכר, והיא תהיה אחראית שם, ויעשו שם בנייה להרחבת שכונות?

עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק חסם ככה סתם; אלה חסמים מהותיים.

עבדאללה אבו מערוף: ומה עוד – גם הכסף שנותנים לחלקה, 120,000 שקל לזוג צעיר שיצטרך לשלם על החלקה הזאת, זה גם חסם חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אני פונה לשר האוצר: לא להגיד חינם; 30,000 שקל, לא יותר.

עבדאללה אבו מערוף: זאת גם ההמלצה של הרשויות המקומיות, שתהיה חלקה – אפילו 25,000 שקל.

עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה דברים.

עבדאללה אבו מערוף: חבל ששר האוצר לא כאן אלא רק נציגו.

עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה שהדברים יישמעו ויעלו, ושאכן ההמלצות יבוצעו ויצאו לפועל.

עבדאללה אבו מערוף: אז אנחנו נתחיל בצעד אחד טוב, ואכן ככה צריך להיות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חמד עמאר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני אוסיף כמה שניות בסוף, הרי ממילא חורגים פה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שומע חסמים, תמ"א 35.

חמד עמאר: אתם יודעים מה זה תמ"א 35?

חמד עמאר: פקידים שישבו בירושלים, אדוני היושב-ראש, והחליטו לעשות סביב כל יישוב דרוזי עיגול, ממש עיגול, ואתה לא יכול לעבור את העיגול הזה.

חמד עמאר: זה תמ"א 35.

חמד עמאר: אתה לא יכול להתפתח; אתה לא יכול להרחיב את היישוב שלך.

חמד עמאר: ואצלנו הדרוזים יש לא רק תמ"א 35 – יש לנו תמ"א 8.

חמד עמאר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, יש תמ"א 8, שמגדירה – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

חמד עמאר: – – שמורת טבע, וזה חסם שאתה לא יכול לעבור.

חמד עמאר: ומה נעשה?

חמד עמאר: דאלית-אלכרמל נמצאת שם, עוספיא נמצאת שם, בית-ג'ן, פקיעין, חורפיש, עין-אל-אסד – רוב היישובים שלנו נמצאים בשמורות טבע, אז הם לא יכולים להתרחב.

חמד עמאר: חוץ מזה, ועדות תכנון ובנייה, שלוקח להן בין עשר ל-15 שנה לאשר תוכנית מתאר – כשאתה מגיש את זה בשנת 1980, מאשרים לך את זה ב-1997; הגשת את זה ב-1980, 17 שנה לקח לרוב היישובים לאשר את תוכנית המתאר.

חמד עמאר: אז כמעט כל היישובים הדרוזיים היום עומדים על תוכנית מתאר והרחבה משנת 1980.

חמד עמאר: 35 שנה לא יכולים לבנות שם.

חמד עמאר: 2.

חמד עמאר: חוסר מקצועיות של ועדות התכנון והבנייה.

חמד עמאר: לא משנה שהעבירו את זה למשרד האוצר.

חמד עמאר: כשהעליתי את הנושא בפני משרד הפנים, משרד הפנים שלח לי תגובה: זה לא בתחום אחריותנו – שבוע אחרי שהעבירו את זה למשרד הפנים.

חמד עמאר: אין אנשים מקצועיים שם במשרד הפנים, בוועדות תכנון ובנייה.

חמד עמאר: אין אנשים מקצועיים שם.

חמד עמאר: הם לא יודעים לתכנן בקרקע פרטית.

חמד עמאר: קנסות, בתי-משפט, הרבה כסף, הרבה הרבה כסף.

חמד עמאר: אם העדה הדרוזית הייתה משלמת את הכסף של הקנסות להשכלה גבוהה, כל בחור דרוזי היה יכול לסיים תואר ראשון; רק בקנסות ששילמנו למדינה על תכנון ובנייה.

חמד עמאר: לכן אני קורא לשר האוצר שהגיע לדאלית-אלכרמל – אני חייב לספר לך את זה, אדוני היושב-ראש, אתה חייב לשמוע את זה אפילו שעברתי את הזמן שלי, אבל תשמח לשמוע את זה – היה אצלנו טקס, הייתה לנו, לדרוזים, מתנת חג בראש השנה:

חמד עמאר: בערב ראש השנה התפנה שר האוצר מכל העיסוקים שלו והגיע לדאלית-אלכרמל לתת לעדה הדרוזית מתנה, ואתם יודעים מה?

חמד עמאר: לגזור סרט על חיבור בית לחשמל.

חמד עמאר: בשנת 2015 שר האוצר מתפנה לגזור סרט על חיבור בית לחשמל.

חמד עמאר: בושה וחרפה.

חמד עמאר: בושה.

יצחק כהן: כל הבתים, לא רק בית אחד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חמד עמאר: בית אחד.

חמד עמאר: אני אגיד לך – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמאר, תודה.

חמד עמאר: אני ישבתי בוועדת הפנים – הוא חתם – מי שמפקיד תוכנית מפורטת, מי שלא עומד נגדו צו שיפוטי או מינהלי.

חמד עמאר: אני אגיד לך, אותו בית היה מחובר כבר לחשמל בצו 2, ורק עשו את גזירת הסרט.

חמד עמאר: בוא תגיד לי – לא עוד שבוע ולא שבועיים, בוא תגיד לי בעוד שנתיים – כמה בתים יתחברו במגזר הדרוזי?

חמד עמאר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חמד עמאר, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': דברים היוצאים מן הלב.

בצלאל סמוטריץ': ישיב בשם הממשלה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

בצלאל סמוטריץ': הבטחת לנו הפתעות – אנחנו משוכנעים שלא תאכזב.

בצלאל סמוטריץ': תגיד בסוף מה אתה מבקש לעשות עם – – –

יצחק כהן: נתחיל בברכה, אדוני.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

בצלאל סמוטריץ': אמן.

יצחק כהן: קודם כול, חברי חמד עמאר, במקום לעמוד פה, לברך את שר האוצר מר משה כחלון על הצעד הנפלא שהוא עשה, עם הצדק ההיסטורי עם הדרוזים, לחבר אותם לטופס 4 – שנים הם מחוברים עם גנרטורים וזה – אתה, במקום לברך, להגיד לו: משה, כל הכבוד, שנים מנסים ורק אתה מצליח – – –

חמד עמאר: אתה מכיר את הצו?

יצחק כהן: בטח שאני מכיר.

יצחק כהן: אני כל כך יודע, שבערב יום כיפור שאלתי אותו: איך תספיק להגיע?

יצחק כהן: יום כיפור היום.

יצחק כהן: אומר לי: זה צדק היסטורי, אני נוסע במיוחד לעדה הדרוזית לחבר אותם בטופס – – –

חמד עמאר: – – – אני מכיר אותו.

יצחק כהן: דחילק.

יצחק כהן: יש מחלוקות פוליטיות, בסדר, אבל יש גם צדק.

יצחק כהן: היית צריך לעמוד פה ולברך את שר האוצר משה כחלון, להגיד לו: יישר כוח על הצעד ההירואי שעשית לטובת העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אחרי שאני אראה את הבתים, אני גם – – –

יצחק כהן: ראינו, בבקשה – מה, אתה לא רואה?

יצחק כהן: עיניך הרואות.

חמד עמאר: בית אחד היה מחובר כבר.

יצחק כהן: אני מבין את הקטע הפוליטי.

חמד עמאר: אני מכיר – – – אני מכיר את זה – – –

יצחק כהן: כבוד השר, כבוד השר אבי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת – – –

יצחק כהן: – – – לא היה צריך לעמוד פה, לברך את משה כחלון על הצעד היפה שהוא עשה עם הדרוזים, מה ששנים אף אחד לא עשה?

אבי (אברהם) גבאי: לברך ולהלל.

יצחק כהן: מעלש, מעלש.

יצחק כהן: איתן – – –

חמד עמאר: כמו 200 המיליון.

יצחק כהן: חלאס.

יצחק כהן: חלאס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמאר, נתנו לך לסיים את הדברים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו בוא – – –

יצחק כהן: – – – מי שהעלה את ההצעה לסדר-היום, איתן והחברים, העליתם באמת הצעה ראויה לדיון.

יצחק כהן: כל הכבוד.

יצחק כהן: באמת, אני מברך אתכם.

יצחק כהן: בהחלט קיימת מודעות לסוגיה שהעליתם בהצעה לצורך קיום דיון ועדכון תמ"א 35 בהתייחס לאישורים הכלולים בלוח 2 לתמ"א 35.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שאני רוצה להפתיע אותך:

יצחק כהן: הנושא יובא לדיון בוועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים במהלך חודש נובמבר, כי זה דחוף, אנחנו רואים בזה דחיפות, ולאחר מכן יובא לדיון במועצה הארצית לתכנון ולבנייה.

יצחק כהן: אני מודה לכם על העלאת הנושא לסדר-היום, איתן, ואנחנו נקדם את זה כמה שיותר מהר.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אנחנו נעביר את זה, או שתסתפקו בתשובת – – –

איתן ברושי: ועדת הפנים.

יצחק כהן: מה שתרצה.

יצחק כהן: אנחנו נעביר את זה לוועדת הפנים, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע על ההצעה המוסכמת של המציעים ושל הממשלה – –

יצחק כהן: עכשיו תקום להודות, או גם זה לא?

בצלאל סמוטריץ': – – להעביר את ההצעות לסדר-היום לוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': שלוש ההצעות של חבר הכנסת ברושי, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת חמד עמאר, אנחנו נצביע עכשיו על העברה שלהן לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תעבור לדיון בוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמע עכשיו הודעה מפי המזכיר.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9, 16, 22, 24, 34, 39, 41, 82, 91, 96, 97, 118, 121 ו-126 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מפרט לנו מה כתוב בכל סעיף, אדוני המזכיר?

בצלאל סמוטריץ': אני צוחק.

בצלאל סמוטריץ': שביתת ערביי ישראל

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, להצעות לסדר-היום בנושא: שביתת ערביי ישראל, מס' 1157, 1160, 1166 ו-1174.

בצלאל סמוטריץ': תשיב על ההצעות בשם הממשלה השרה גילה גמליאל.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין.

עמר בר-לב: איך השרה תשיב אם היא לא נמצאת?

בצלאל סמוטריץ': היא תגיע, אנחנו מקווים.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: אני מבין שאדוני לא מפעיל את השעון, כפי שמקובל אצלנו, עד שהשרה המשיבה לא תתייצב.

בצלאל סמוטריץ': מה, זה מקובל אצלנו?

דב חנין: סליחה?

בצלאל סמוטריץ': מה, זה מקובל אצלנו?

בצלאל סמוטריץ': לא, יש פה שר.

בצלאל סמוטריץ': התקנון אומר שיש שר פה ואנחנו ננהל את הדיון, ואני מקווה שהשרה – – –

דב חנין: אלא אם כן השר גבאי, שאני מאוד מכבד אותו, אם הוא בוחר לענות – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יוכל לענות.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יוכל לענות בלא אישור של המזכירות.

דב חנין: הרי כל הטעם – לא על חשבון הזמן שלי, אני רק רוצה להבהיר את הנקודה – כל הטעם שלנו בהעלאת נושא לסדר-היום זה ששר ישמע, יקשיב, ולאחר שהוא מקשיב גם יענה.

דב חנין: אם הוא לא מקשיב ולא שומע, אז אנחנו מדברים, אבל בעיקר אנחנו מדברים לעצמנו, אולי לציבור הצופים הנאמן של ערוץ 99, אבל זו לא המטרה של הצעה לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהגיע הזמן שחברי הכנסת יחוקקו בעניין חוק ברור.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נתחיל את שלוש הדקות של אדוני, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, השבוע התקיימה שביתה כללית של האוכלוסייה הערבית בישראל, אירוע מאוד גדול ומשמעותי.

דב חנין: והתקיימה גם הפגנת מחאה גדולה מאוד בסח'נין, שבה השתתפו אלפים רבים של אזרחים ערבים בישראל.

דב חנין: זה איננו אירוע שגרתי, ואני יודע שבתקשורת הוא לפעמים מוצג כאירוע אפילו לא לגיטימי.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהדבר הלגיטימי והטבעי ביותר הוא שאזרחים, תהיה להם הזכות להביע עמדה, להפגין, לשבות, להשמיע את קולם במרחב דמוקרטי, כדי להשמיע את מצוקותיהם, להשמיע את טענותיהם, להשמיע את התנגדותם, להשמיע את הצעותיהם.

דב חנין: צר לי מאוד שמהלך של מחאה לגיטימית כמו שביתה, כמו הפגנות, עובר דה-לגיטימציה, ואפילו, אני אומר בצער, עובר הסתה, שלמרבה הצער מתחילה כאן, בבית הזה.

דב חנין: ביום שני התייצב כאן ראש הממשלה לנאום שעסק בימים המתוחים ובאירועים הקשים שאנחנו חווים.

דב חנין: במקום לקחת אחריות, במקום לומר: אני, ראש הממשלה שיושב שש שנים ולא מקדם שלום אלא רק מעמיק כיבוש, לא פותח ערוצי הידברות אלא רק בונה בהתנחלויות, לא מייצר תקווה אלא רק מעמיק את הייאוש; אני, ראש הממשלה, לוקח את האחריות ולכן מתפטר.

דב חנין: ראש הממשלה נתניהו, כדרכו, מגלגל את הכדור למגרש אחר, מסמן לעצמו אויבים אמיתיים או דמיוניים ומכוון אליהם את האש.

דב חנין: היה לו לאורך כמה שנים צעצוע איראני, אבל הצעצוע הזה ככל הנראה נלקח ממנו בהסכם הבין-לאומי שנעשה עם איראן, ולכן הוא מחפש שעיר חדש לעזאזל.

דב חנין: כאמירת האנטישמים ברוסיה בזמנו: הכו ביהודים, הצילו את רוסיה – זאת הייתה ססמת "המאה השחורה" בימי הצאר – נתניהו מתרגם את זה לעברית, ונוסחתו היא: הערבים נוהרים לקלפיות.

דב חנין: כיוון שהבחירות כבר עברו והנהירה לקלפיות הסתיימה, נתניהו ממשיך ומסמן את האוכלוסייה הערבית, את מנהיגיה, כולל את חברי הכנסת הערבים, כאויב פנימי, ומסית בצורה שהיא חסרת תקדים נגד האוכלוסייה הערבית.

דב חנין: מכל הדברים שהוא אמר, אני רוצה לחזור על משפט אחד ולחזור להתמקד בו.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

דב חנין: משפט אחרון.

דב חנין: אומר ראש הממשלה כאן בכנסת: חברי בל"ד הקומוניסטים צועדים בהפגנות כשמאחוריהם מתנופפים דגלי "דאעש".

דב חנין: אני אפילו לא יודע איפה להתחיל.

דב חנין: חברי בל"ד הם קומוניסטים?

דב חנין: קומוניסטים הם חברי בל"ד?

דב חנין: חברי בל"ד או קומוניסטים תומכים ב"דאעש"?

דב חנין: הרי כדי להגיד את הדברים האלה צריך להיות גם מסית, גם מופקר, גם חסר אחריות וגם חסר כל מחויבות לאמת העובדתית.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו מעל הדוכן הזה צריכים להשמיע קול שאומר לאזרחים הערבים: כן, זכותכם להפגין, זכותכם למחות, קולכם צריך להישמע, חובתה של המדינה לשמוע את מחאתכם ואת קולכם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דב חנין: צריך לעצור את ההסתה, בהחלט.

דב חנין: ההסתה, למרבה הצער, מתחילה מלמעלה.

דב חנין: במדינת ישראל היא מתחילה מראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': יש ערך להפעיל שעון, או שזה ממילא פה המלצות בלבד?

עמר בר-לב: יש שר כאן?

בצלאל סמוטריץ': יש שר.

בצלאל סמוטריץ': אם לא יהיה שר אז לא תהיה תשובת ממשלה, ואני בטוח שהכנסת תצביע בעד ההצעות שלכם ולא תפסידו.

עמר בר-לב: צריך לפחות שר בשביל לדבר.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, שר יש, השר להגנת הסביבה.

עמר בר-לב: אדוני השר, חיפשנו אותך.

עמר בר-לב: אני יכול להתחיל.

אבי (אברהם) גבאי: התכופפתי, הורדתי ראש.

עמר בר-לב: כבוד היושב-ראש, אתמול הייתה שביתת מחאה במגזר הערבי.

עמר בר-לב: ואני שואל: מחאה עכשיו?

עמר בר-לב: אתמול?

עמר בר-לב: כנגד מה?

עמר בר-לב: כנגד גל טרור של פלסטינים שפועל כנגד אזרחי מדינת ישראל?

עמר בר-לב: אני לא מבין את זה.

עמר בר-לב: השביתה הזאת, בהובלת חברי הכנסת הערבים, נותנת במה לקולות הקיצון שכולנו מנסים להתנגד להם ולפעול נגדם.

עמר בר-לב: צר לי על כך, מפני שזה עוד סימן לערעור המרקם העדין – או לפחות סכנה למרקם העדין ולדו-קיום שאנחנו מנסים לקיים כאן.

עמר בר-לב: וזה ניצחון לקיצונים.

עמר בר-לב: עוד ניצחון לקיצונים.

עמר בר-לב: גם השבוע הסתובבתי בערים אצל שכני הערבים.

עמר בר-לב: נכון, כיהודי הייתי די לבד שם.

עמר בר-לב: אבל אין לי ספק כי הציבור רוצה שקט.

עמר בר-לב: רוב הציבור הערבי רוצה שקט, רוצה לחיות בכבוד ולהתפרנס.

עמר בר-לב: הוא לא רוצה לסגור את העסקים ולא רוצה שלקוחות יהודים, רק מפני שהם יהודים, לא יבואו לשווקים השונים.

באסל גטאס: זהו?

באסל גטאס: הוא לא רוצה כבוד?

באסל גטאס: הוא לא רוצה חירות?

באסל גטאס: הוא לא רוצה שוויון?

באסל גטאס: הוא לא רוצה להתנגד להדרה?

באסל גטאס: למשהו?

עמר בר-לב: לא, לא, אני לא נותן את כל המשנה, אני נותן את הדברים הרלוונטיים.

באסל גטאס: אבל מספיק להתייחס אלינו כלמקבצי נדבות.

עמר בר-לב: הרבה יותר קל לרוקן עיר באמצעות פחד מאשר למלא אותה שוב באמון.

עמר בר-לב: אבל זו האחריות של ההנהגה.

עמר בר-לב: במקום לראות את רחובות יפו ריקים – דרך אגב, גם העסקים היהודיים ריקים ביפו – במקום לקרוא מחד גיסא לחרם כנגד עסקים ערביים, ומאידך גיסא, במקום להשבית מגזר שלם, עלינו לחזק את הקולות השפויים בשני הצדדים ולהילחם בקיצונים.

עמר בר-לב: ולחברי הכנסת הערבים אני קורא – במצבי לחץ: חבר'ה, להרגיע.

עמר בר-לב: אפשר להרגיע.

עמר בר-לב: אי-אפשר שלא להבין את הפחד ברחוב היהודי כאשר כל רגע אנו שומעים על עוד פיגוע דקירה, יידוי אבנים או בקבוק תבערה.

עמר בר-לב: אז אין מה להתפלא שאימא לא רוצה שילדיה יסתובבו ברחוב, זה טבעי.

עמר בר-לב: מר נתניהו, אני פונה אליך, אף שאתה לא כאן:

עמר בר-לב: הציבור הישראלי כולו חי בפחד.

עמר בר-לב: הציבור מפחד.

עמר בר-לב: עזה ושכם הגיעו לקריית-גת, ירושלים ותל-אביב.

עמר בר-לב: הממשלה אחראית לכישלון בהגנה על אזרחי מדינת ישראל, ולצערי היא ממשיכה להיכשל.

עמר בר-לב: כי הממשלה מביטה על כל אירוע באופן צר ונפרד, ומאבדת את התמונה הכוללת.

עמר בר-לב: חברי חברי הכנסת, לא מדובר באירוע נקודתי שמחייב רק מענה ספציפי.

עמר בר-לב: אנחנו ניצבים בפני כשל מערכתי מתמשך של המדיניות שמוביל נתניהו כבר שנים רבות; מדיניות הנאחזת בסטטוס-קוו כמו בקרנות המזבח.

עמר בר-לב: וכפי שכולנו יודעים, במזרח התיכון אין דבר כזה סטטוס קוו – או שאתה נע קדימה או שאתה מידרדר אחורה.

עמר בר-לב: ולצערי, במדינת ישראל – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום, חבר הכנסת בר-לב.

עמר בר-לב: – – ביטחון אזרחי מדינת ישראל מידרדר לאחור.

עמר בר-לב: ישראל נמצאת כעת תחת מתקפת טרור חמורה מסוג אחר מאלה שידענו בעבר.

עמר בר-לב: כן, חברים, אנחנו נתגבר.

עמר בר-לב: עמדנו בקשיים יותר גדולים ויותר כואבים.

עמר בר-לב: הריסת בתים, החמרה, ענישה ופריסת כוחות זה טוב ויפה, אבל לא מספיק.

עמר בר-לב: זה לא ישיג שקט לטווח ארוך.

עמר בר-לב: בשביל שקט צריך אומץ, יוזמה ונחישות – בדיוק אותן התכונות החסרות לראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

עמר בר-לב: נראה לי שזה משפט סיום לא רע – לצערי, חסרות לראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת עמר בר-לב.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת טלי פלוסקוב – איננה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן, אתה ביקשת להביע עמדה מהצד.

אוסאמה סעדי: – – – הסכימה – – –

בצלאל סמוטריץ': אני רואה שאין כאן מי שיכול להגיב בשם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': לאן אתם מבקשים להעביר?

באסל גטאס: אורן חזן יגיב.

בצלאל סמוטריץ': מה אתם מבקשים לעשות עם ההצעה?

בצלאל סמוטריץ': השמים הם הגבול כרגע, תבקשו הכול.

אורן אסף חזן: השר גבאי כאן.

בצלאל סמוטריץ': מה אתם מבקשים לעשות עם ההצעה?

דב חנין: מליאה.

בצלאל סמוטריץ': דיון במליאה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, דקה לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בזריזות.

אורן אסף חזן: לפי התקנון, אם אין שר אתה לא מגביל את זמן הנאום, ובזה אני לא טועה.

בצלאל סמוטריץ': יש לך דקה להבעת דעה מהצד.

אורן אסף חזן: בלי קשר אלי.

אורן אסף חזן: זה בשבילם.

בצלאל סמוטריץ': דקה להבעת דעה מן הצד.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם אני אבוא ואגיד שערביי ישראל – או יותר נכון לומר שמרביתם מגדירים את עצמם פלסטינים בעלי אזרחות ישראלית, וככה גם צריך להתייחס אליהם; אם אני אבוא ואומר שאין להם זכות להביע עמדה או מחאה, אני ארמה אפילו את עצמי.

אורן אסף חזן: להפך, מותר.

אורן אסף חזן: אבל ברגע שהמחאה הזאת מוּנעת מהסתה של שנאה והיא מלווה בזרמים וגלים של דם נרצחים, אסור שניתן לזה יד.

אורן אסף חזן: נשאלתי הבוקר אם אני בעד להחרים עסקים של ערבים; אני, שהגשתי את הצעת החוק ללימוד השפה הערבית מכיתה א'?

אורן אסף חזן: אגב, היא תובא לוועדת שרים בעוד כשבוע; אני, שפועל למען דו-קיום, שמרים את השדולה לברית אחים–אחיות בין ערים יהודיות וערביות?

אורן אסף חזן: אני?

אורן אסף חזן: לא, אתם טועים.

אורן אסף חזן: אני חי את המציאות ומכיר אותה.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נחרים אף אחד.

אורן אסף חזן: אבל מי שילבה טרור ויוביל טרור וייתן לו גב, אנחנו לא רק נחרים אותו, אנחנו נאשים אותו ואנחנו נעניש אותו ונסגור לו את העסקים.

אורן אסף חזן: ואדוני – אני לא יודע אם מגיע לך שאני אקרא לך אדוני – אבל ידידי – –

באסל גטאס: מה זה?

באסל גטאס: הצעה לסדר-היום?

אורן אסף חזן: – – אתה יודע מה, אתה גם לא ידיד.

אורן אסף חזן: גטאס – –

באסל גטאס: מה זה, כבוד היושב-ראש?

אורן אסף חזן: – – שאני גם לא חושב שאתה ראוי להיות חבר כנסת, אני יודע שכואב לך, אני מבין.

אורן אסף חזן: ההסתה הזו שלכם היא דבר שמוּנע משנאה, ולא ניתן לו.

אורן אסף חזן: אמרתי לא מזמן שמקומכם לא כאן, ונפעל למען זה.

באסל גטאס: – – – פה.

אורן אסף חזן: כל עסק ערבי וכל פלסטיני בעל אזרחות ישראלית שיגבה טרור, ילבה טרור, בית-העסק שלו יהווה מחסה לטרור, או יותר מזה: יעמוד מהצד ויסתכל – ייסגר.

אורן אסף חזן: אנחנו נחרים אותו, אנחנו נסגור אותו, אנחנו נעשה לו שיימינג בכל מקום.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: הבהרת את עמדתך.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן.

יואל חסון: הבהרת.

יואל חסון: הבהרת את עמדתך.

יואל חסון: מספיק.

אורן אסף חזן: משפט אחרון.

יואל חסון: בבקשה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן, חברי הכנסת הפלסטינים וחבר הכנסת שלצדם – –

באסל גטאס: הוא דיבר יותר מאתנו.

אורן אסף חזן: – – הגיע הזמן, בבקשה, שאתם במקום ללבות את היצרים תנסו קצת, קצת, לקחת אחריות, להרגיע את הרוחות ולעזור לערביי ישראל.

אורן אסף חזן: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אני לא הבנתי מה מציעים המציעים.

יואל חסון: מליאה?

דב חנין: מליאה.

עמר בר-לב: אם אין כאן שום שר שזה מעניין אותו בכלל, אז בהגדרה צריכים לחזור למליאה.

דב חנין: אז כדאי שזה יהיה פה במליאה בצורה רצינית.

יואל חסון: יש הצעה אחרת?

אורן אסף חזן: אני לא מהמציעים, אני לא יכול להציע.

יואל חסון: אוקיי, אז אנחנו בכל זאת נצביע על מליאה מול הסרה.

יואל חסון: מי שבעד מליאה יצביע בעד, ומי שהסרה – יצביע נגד.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יואל חסון: שישה בעד, שני מתנגדים.

יואל חסון: הנושא יועבר לדיון במליאה.

יואל חסון: מדיניות חיסול כלבים על-ידי המדינה

יואל חסון: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: מדיניות חיסול כלבים על-ידי המדינה, מס' 1131, 1159 ו-1179.

יואל חסון: הצעה חשובה.

יואל חסון: ישיב עליה שר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל.

יואל חסון: ראשון המציגים, חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, אדוני היושב-ראש – היושב-ראש הראשון בכנסת של השדולה למען בעלי-החיים – חברי חברי הכנסת, שבוע מוטרף ומטורף במדינת ישראל, אבל אנחנו לא נוותר לעצמנו.

איציק שמולי: הייתה פגרה, וגם בפגרה היו הרבה מאוד מקרים חמורים ואכזריים במיוחד של התעללות בבעלי-חיים.

איציק שמולי: היה גם אירוע משמח אחד – הייתה צעדה המונית של 10,000 אנשים בתל-אביב, שיצאו ואמרו בקול ברור לממשלה, ולכנסת, וגם לבית-המשפט העליון, שלפעמים מקל עם הפורעים, שהחברה הישראלית לא מוכנה להתייחס באופן סלחני ופשרני למתעללים בבעלי-חיים.

איציק שמולי: אז אין לנו שום הבנה כלפי המתעללים, אבל כאשר ההתעללות עצמה מגיעה מצד רשויות החוק במדינה, הרשויות שאמונות לטפל ולהגן ולמנוע את הפגיעה בבעלי-חיים, מה זה אם לא האבסורד בהתגלמותו?

איציק שמולי: ביום שישי האחרון פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" תחקיר מקיף ונרחב שחשף המתה, הוצאה להורג, טבח, של אלפי כלבים בכל שנה במדינת ישראל, בכמה דרכים מגוונות – גם באמצעות ירי, שמבוצע על-ידי הפקחים של הרשויות, בטיעון שהם נגועים בכלבת.

איציק שמולי: לפי התחקיר, בין 2013 ל-2015 נורו 893 כלבים על-ידי יחידת הפיצו"ח ו-867 כלבים על-ידי רשות הטבע והגנים.

איציק שמולי: מוות באמצעות רעל שקוראים לו סטריכנין, רעל שהוא חזק מאין כמותו; רעל שמי שמתקרב אליו – המוות שלו הוא מוות בייסורים.

איציק שמולי: הרעל הזה הוא כל כך מסוכן, שמותר להשתמש בו אך ורק באישור מיוחד של מנהל הלשכה הווטרינרית המחוזית, וגם אז הדבר חייב להיעשות באופן נקודתי, מפוקח, הפיתיון חייב להיות בהשגחה, וגם בעל-החיים שנגע בפיתיון חייב להיות תחת מעקב.

איציק שמולי: בין 2010 ל-2015 ניתנו יותר מ-130 אישורים כאלה.

איציק שמולי: אבל מה, האישורים לא ניתנו באופן נקודתי, חלקי.

איציק שמולי: האישורים ניתנו לכמה שבועות, בחלק מהמקרים לכמה חודשים, ובהרבה מאוד מובנים נראה שהרשויות החליטו קודם כול לירות את החץ, תרתי משמע, ואחרי זה לסמן את המטרה.

איציק שמולי: לאמור, כאילו כל הכלבים המשוטטים במדינת ישראל נגועים בכלבת, לכן צריך להרוג את כולם, ואז אפילו לא בודקים אם ההשערה הייתה נכונה; בדרך כלל לוקחים את הגווייה של בעל-החיים, זורקים אותה לטנדר – אם יש לו מזל להגיע לטנדר – והעולם ממשיך כרגיל, לכלב הבא.

איציק שמולי: ונכון, היום פקודת הכלבת מתירה לרשויות, ליתר דיוק, לווטרינר הממשלתי, להשמיד כל בעל-חיים שיש חשש שהוא נגוע בכלבת.

איציק שמולי: אבל בואו נראה את מספר מקרי הכלבת שהתגלו במדינת ישראל, שתבינו את הפרופורציות; אנחנו מדברים על המתה של אלפי כלבים בכל שנה, ומנגד, מספר מקרי הכלבת: ב-2009 – 58 מקרים; ב-2011 – 32; 2012 – 24; 2013 – 29; 2014 – 14; 2015 – גם 14 מקרים.

איציק שמולי: גם אם תחברו את כל המספרים האלה יחד, לא תגיעו אפילו ל-10% מהמספר של ההמתות ההמוניות.

איציק שמולי: הנתונים הרשמיים של משרד החקלאות, ככל שאני יודע, מדברים על בין 4,400 ל-5,940 כלבים שמומתים מדי שנה.

איציק שמולי: העמותות מדווחות על מספרים גדולים בהרבה.

איציק שמולי: אנחנו, לסיכום, אדוני היושב-ראש, מעלים ותובעים שלוש דרישות מרכזיות.

איציק שמולי: הדרישה הראשונה היא – די להפקרות.

איציק שמולי: די להפקרות.

איציק שמולי: ההפקרות מתחילה בזה שאין מידע; כשאתה שואל את משרד החקלאות – עוד בכנסת הקודמת עשיתי את זה – כמה כלבים?

איציק שמולי: איך?

איציק שמולי: אומרים לך שאין נתונים בנמצא, כשמדובר ברשויות המקומיות.

איציק שמולי: רוב המקרים בכלל לא נבדקים, לא לפני ולא אחרי, אם הכלב כן נגוע, לא נגוע.

איציק שמולי: או שמבצעים את הירי או שמפזרים את הרעל, ונגמר הסיפור.

איציק שמולי: השימוש הוא שימוש רשלני, אדוני היושב-ראש, מופרז, מטורף, ואנחנו באים בדרישה לממשלה, לך, אדוני שר החקלאות – אני לא אעמוד פה ואטיף לך מוסר, אני יודע כמה הנושא הזה חשוב לך, וכמה אנחנו מקדמים יחד את הנושא של ההגנה על בעלי-החיים בכנסת, אבל אני חושב שדווקא לאור הנחישות שלך, ודווקא לאור הדבקות שלך במטרה הזאת, אנחנו צריכים להסתכל טוב-טוב ולשאול את עצמנו מה אנחנו יכולים לעשות כדי שאלו שאמורים להגן על בעלי-החיים, ועל רווחת בעלי-החיים, לא יהפכו להיות חלק מהמתעללים.

איציק שמולי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת שמולי, על דבריך החשובים.

יואל חסון: זה באמת מרשים לראות את התהליך של השנים האחרונות, איך הכנסת משנה לשנה מתעסקת יותר ויותר בנושא הזה של הגנה על זכויות בעלי-חיים.

יואל חסון: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, רק ברשותך, אם אפשר לשים לב לזמנים, אף שהנושא חשוב.

יואל חסון: אני חושב שהנושא הזה – נעשה חסד עם בעלי-החיים ונדון בהם.

יואל חסון: אנחנו דנים בענייני בני-האדם כל כך הרבה, אז בואו נדון בענייני בעלי-החיים בלי לחץ.

אורן אסף חזן: כן.

אורן אסף חזן: אני מזכיר לאדוני – – – בישיבת הנשיאות, ואתה רואה שאני גם נוכח – – – אני רק אומר.

יואל חסון: אני שמח מאוד.

נורית קורן: אני אקצר כדי שתוכל – – –

יואל חסון: לא, קחי את הזמן, קחי את הזמן.

יואל חסון: הכול בסדר.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת הנותרים, שנותרו למען נושא כל כך חשוב, של בעלי-החיים – – –

יואל חסון: אף-על-פי שיש בכנסת יותר ידידי בעלי-חיים ממה שיש פה כרגע במליאה.

נורית קורן: נכון, זה צריך להיאמר.

נורית קורן: אחרי נאומו של חברי איציק שמולי כבר כמעט אין מה לומר, כי באמת, הוא הביא את הבעיה – קשה וכואבת – ובאמת, אני רוצה לומר, עד מתי אפשר להמשיך ולהתעלל בכלבים, וזה פשוט נורא.

נורית קורן: אני יודעת שאדוני השר, אתה בעצם אחד מהמגינים, ואני שמחה שאתה בתפקידך עושה כל שביכולתך כדי למנוע את הדברים האלה.

נורית קורן: אני מבקשת ממך שבאמת תיתן את דעתך על הנושא הזה, ונעשה די – זהו, שלא יהרגו עוד כלבים.

נורית קורן: זה פשוט נורא שבמשך השנה האחרונה ירו בכל כך הרבה כלבים – קרוב ל-1,600 מקרים.

נורית קורן: זה לא יכול להימשך.

נורית קורן: אני הייתי מבקשת מהשר לשים לב שבמדינות אירופה יש מצבים שבהם במקום להרוג את הכלבים, פשוט מעבירים ממדינה למדינה, ויש אימוץ; ממש כמו ילדים, אפשר לאמץ אותם.

נורית קורן: למה שאנחנו לא ננסה לנהוג ולהיות – אנחנו גם ככה אחת ממדינות האיחוד האירופי, ואולי זאת אחת האפשרויות למנוע את ההמתה של הכלבים האלה.

נורית קורן: אם הם כלבים בריאים אפשר להעביר אותם ממדינה למדינה, ואנחנו נחסוך הרבה כאב לב וגם נמנע את ההריגה, והרי זה לא ייתכן שאנחנו, יהודים בני יהודים, נמשיך לעשות את זה.

נורית קורן: אני רוצה לומר שיש גם פתרון נוסף, שהוא בעצם עיקור, חיסון והחזרה לשטח של כלבים חסרי בית.

נורית קורן: באמת כך אפשר יהיה ליצור אוכלוסייה יציבה, בריאה ומחוסנת של כלבים, שתצמצם את הכניסה של כלבים חדשים לא מחוסנים לאותה יחידת שטח.

נורית קורן: זה בעצם נעשה עכשיו בצבא, ויכול להיות שזה באמת יהיה מצב טוב וככה נוכל לשמור על הכלבים, כי בעצם הכלבים הם ידידי האדם, ובשנה החולפת ראינו כמה כלבים חשובים לנו, כי הם שימשו ביחידת הכלבנים, ביחידת "עוקץ" בצבא, והם הגנו בעצם על חיילים.

נורית קורן: לכן אני חושבת שזו אחת הנקודות החשובות.

נורית קורן: עוד דבר שאני צריכה להוסיף – אני, כיושבת-ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות, יודעת כמה הכלבים חשובים לנחייה, כלבים לעיוורים.

נורית קורן: אז אולי באמת במקום לחסל אותם, אפשר לנסות לקחת כלבים משוטטים וללמד אותם להיות כלבי נחייה.

נורית קורן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת קורן.

יואל חסון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

יואל חסון: צריך אולי, חבר הכנסת שמולי, לבקש היתר מיוחד שלישיבת השדולה הבאה כל חבר כנסת יוכל להביא את חיית המחמד שלו.

איציק שמולי: תאמין לי שאז הכול ייפתר.

יואל חסון: יכול להיות מעניין פה, לא?

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת איציק שמולי על היוזמה.

תמר זנדברג: גם אני קראתי בזעזוע את התחקיר שפורסם ביום שישי בעיתון "ידיעות אחרונות", וחבר הכנסת שמולי תיאר את עיקרי התחקיר ולא אחזור עליהם, כדי לנסות להתקדם לקראת פתרונות.

תמר זנדברג: אבל רק נזכיר שהתחקיר העלה ש-900 כלבים פשוט נרצחו על לא עוול בכפם, ואגב כלבים בריאים – כלבים שלא מסַכנים.

תמר זנדברג: תמיד הסיבה להמית את הכלבים היא סכנת הכלבת, אבל בכלבים האלה נכללו הרבה מאוד – חלק הארי שלהם היה כלבים בריאים לחלוטין, חמודים, שיכולים למצוא בית חם או אפילו לחיות את חייהם בטבע, בר, כמו שקורה להרבה מאוד כלבים במדינת ישראל.

תמר זנדברג: אני רוצה לציין שהתחקיר הזה דיבר רק – לא רק – על 900 כלבים, אבל לפי נתוני משרד החקלאות מומתים בשנה בין 4,000 ל-7,000 כלבים, כאשר הנתונים של עמותות הסיוע ועמותות זכויות בעלי-חיים מדברים על מספרים גבוהים יותר.

תמר זנדברג: בואו ונגיד: אלפי כלבים מינימום בשנה מומתים, נרצחים, נהרגים, רק מפני – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני צריך להצביע בשעה 16:30 בוועדת הכנסת, ובסוף אנחנו לא נקבל את מקומנו גם – – –

קריאה: לא, לא.

קריאה: זה לא עובד ככה.

יואל חסון: הבנתי, הבנתי.

יואל חסון: לא צריך פה לנאום עכשיו.

תמר זנדברג: – – שהם היו במקום הלא-נכון בזמן הלא-נכון.

תמר זנדברג: התחקיר העלה שגם כלבי-בית לפעמים נקלעים למקום הזה ופשוט מוצאים את עצמם מתים.

תמר זנדברג: אני באמת רוצה להתקדם לעבר פתרונות.

תמר זנדברג: אדוני שר החקלאות, אני הגשתי הצעת חוק לאיסור המתת כלבים בריאים.

תמר זנדברג: הרי אין שום היגיון שבעולם – יש לנו בעלי-חיים שמומתים, נרצחים, מוצאים את עצמם מתים, רק מפני שאין לנו פתרונות עבורם.

תמר זנדברג: אני חייבת לציין שהגישה של המשרד שלך מאז שנכנסת לתפקידך היא גישה מאוד חיובית ומאוד אוהדת – גם בעיני הארגונים וגם בעינינו, חברי הכנסת שפעילים בנושא.

תמר זנדברג: אני חייבת גם לציין בהקשר הזה את יועצך המוכשר אריק בן שמעון שמסיים בימים אלה את תפקידו ובאמת מסייע לנו הרבה מאוד.

אורי אריאל: במסגרת צער בעלי-חיים, אחרי שהעבדתי אותו מעבר למידה, הוא מקבל שחרור.

תמר זנדברג: באמת בסיוע – –

יואל חסון: נעשה אולי דיון על זכויותיו של מר בן שמעון.

תמר זנדברג: – – בסיוע גורמים במשרד בדקנו ביחד את ההערכה התקציבית של הצעת החוק הזאת, והבנו שהלב רוצה.

תמר זנדברג: הרי אין היגיון להרוג כלבים בריאים.

תמר זנדברג: זה ברור, וזה גם אפילו ברור שלא ייתכן שמגבלה תקציבית תגרום, בסופו של דבר, למוות מיותר.

תמר זנדברג: אבל המגבלה התקציבית שרירה וקיימת, והיא מגבילה את כולנו בהרבה מאוד דברים.

תמר זנדברג: לכן יש פתרון ביניים שמוצע, ואני רוצה כאן לסיום לקרוא לך לאמץ אותו.

תמר זנדברג: הוא מתבצע היום באופן חוץ-פרלמנטרי, חוץ-ממשלתי, על-ידי עמותות, בכל העולם וגם בישראל, ואני מדבר על מבצעי "עקר, חסן והחזר".

תמר זנדברג: הרי בעיית הכלבים המשוטטים והכלבים שבסופו של דבר מגיעים למוות היא מפני שבאמת יש אוכלוסייה רבה מאוד, שגם הולכת ומתרבה, של כלבים כאלה.

תמר זנדברג: עמותת "תנו לחיות לחיות" מבצעת היום – אומנם במספרים קטנים, כי מדובר בעמותה חוץ-ממשלתית – ועשו זאת כפיילוט, מבצע של לכידת הכלבים, הבאתם אל העמותה באמצעות לוכדים מקצועיים ובאמצעות וטרינרים ואנשי מקצוע – לעקר ולחסן אותם ולהחזיר אותם למקום השיטוט, כך שהאוכלוסייה תלך ותצטמצם.

תמר זנדברג: עוד לפני הדאגה שלנו לכלביות ולמבצעי אימוץ ולדברים הרבה יותר רחבים, זה דבר מיידי שהמשרד יכול לקחת על עצמו.

תמר זנדברג: ההערכה התקציבית שעמותות הסיוע מדברות עליה היא 1,000 שקל בלבד לכלב – עלות לכידה מקצועית, חיסון, עיקור והחזרה לשטח.

תמר זנדברג: במיליון שקלים, שזה – לא יודעת כמה, תעשו חישוב – פרומיל קטן מתקציב המדינה, ואולי אפילו פרומיל קטן – –

איציק שמולי: אפילו לא.

תמר זנדברג: – – מתקציב משרד החקלאות, אפשר להציל 100,000 כלבים כאלה בשנה, ולהעניק להם חיים טובים, ללא מוות, לעשות דבר טוב בסיוע הממשלה.

תמר זנדברג: נדמה לי שאין דבר טוב מזה שהממשלה יכולה לעשות לפתרון הבעיה הזאת.

תמר זנדברג: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אדוני השר, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, לצערך, אין הגבלת זמן לשרים.

אורן אסף חזן: זה דווקא לא "לצערך", במיוחד שהשר אריאל תמיד מדבר דברי טעם.

אורי אריאל: אתה רוצה להרחיב בזה?

אורן אסף חזן: אשמח.

אורי אריאל: אחרי זה.

אורן אסף חזן: לא, אל תדאג.

אורן אסף חזן: היושב-ראש גם יאריך לי את – – –

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת המציעים, אכן יש מודעות הולכת וגוברת לעניין צער בעלי-חיים, וטוב שכך, ברוך השם שכך.

אורי אריאל: אני מוכן לברך בשם ומלכות, כי יש לא מעט מצוות מהתורה, מה שנקרא אצלנו מדאורייתא, שנוגעות ממש לדברים האלה, ואני שמח שהדברים עולים ועל ההזדמנות שניתנה לי לטפל בתחומים האלה.

אורי אריאל: אומר בקצרה מאוד כמה דברים שאנחנו עסוקים בהם כפריסה, ואחרי זה אני כמובן אתייחס להצעה לסדר-היום שלכם.

אורי אריאל: אני חושב שאחד הדברים הכי טובים שקרו בזמן האחרון בנושא הזה היה ישיבה.

אורי אריאל: מובן שהכול – לא הזכרתי את השר להגנת הסביבה, שהוא פרטנר משמעותי לכל העניינים הללו.

אורי אריאל: הדבר אולי הכי טוב שקרה לנו בחודשים האחרונים היה כנס של ארגוני צער בעלי-חיים אצלי במשרד.

אורי אריאל: שאלתי תוך כדי אם היה איזה כנס כזה פעם – כנראה לא, ואני אגיד את זה מאוד בזהירות, ואני לא מבקר לאחור, ואני לא אוהב את זה; אני אומר את זה כלפי העתיד, שהמגמה שלי היא לעבוד עם הארגונים.

אורי אריאל: יש להם תוספת משמעותית לנושאים האלה.

אורי אריאל: הם עושים את זה יום-יום ושעה-שעה.

אורי אריאל: הפוקוס שלהם, המיקוד שלהם, הוא בעניין הזה.

אורי אריאל: הם לקחו על עצמם את המטרה.

אורי אריאל: אבל בהחלט הם צריכים את העזרה הממשלתית.

אורי אריאל: אני חושב שהחיבור בין הארגונים החוץ-פרלמנטריים לבין משרדי הממשלה, ומשרד החקלאות כמובן, הוא דבר נחוץ והכרחי.

אורי אריאל: אני אמרתי להם, ואנחנו נעמוד בזה, שאנחנו נקיים כל ארבעה חודשים ישיבה קבועה.

אורי אריאל: זה לא מפני שקרה משהו, זה לא מפני שיש כתבה או אין כתבה, אלא כי יש צורך לעשות את זה כפורום קבוע שדן ומכירים בו אחד את השני, ואז ההבנות הן הרבה יותר טובות.

אורי אריאל: אני אומר לכם שקבענו כבר את התאריך לישיבה הבאה – בעוד כארבעה חודשים.

אורי אריאל: אנחנו נשב ונשכלל את שיתוף הפעולה בינינו.

אורי אריאל: כידוע לכם, חוק צער בעלי-חיים שהגשנו וייכנס עכשיו לדיון בוועדה – ונדמה לי שחבר הכנסת שמולי אמר כשהוא הציג את החוק שלו בעניין שהוא חושב שבדברים מסוימים היינו קצת יותר טובים מהחוק שהוא הציג.

אורי אריאל: אני חושב שזה נכון, וסליחה על – – –

איציק שמולי: – – –

אורי אריאל: בצניעות אני אומר את זה, לא בגלל התחרות בינינו, שהיא בגדר "קנאת סופרים תרבה חוכמה".

אורי אריאל: אין לי שום בעיה.

אורי אריאל: אלא באמת כי נעשה מאמץ על-ידי עובדי המשרד להביא חוק מיטבי.

אורי אריאל: כבר גילינו שחסר שם דבר כזה ואפשר לעשות גם ככה אחרת.

אורי אריאל: אנחנו לא נעכב את החוק הזה עכשיו בגלל שינויים גדולים – כדי שהוא ייכנס במושב החורף.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לסיים אותו עכשיו, במושב החורף.

אורי אריאל: ומובן שכל חוק נוסף שיובא על-ידיכם או על-ידינו או על-ידי משרדי הממשלה האחרים, ודאי אנחנו נבחן אותו באופן חיובי, על מנת לשפר את המצב.

אורי אריאל: אנחנו מתקדמים מאוד בנושא הצבת מצלמות; לא כמו שרציתי, אבל כן.

אורי אריאל: גמרנו את האפיון וזה לקראת מכרז.

אורי אריאל: אנחנו בתוך המסלול.

אורי אריאל: קצת יותר זמן בגלל ביורוקרטיה, חודש חגים, סיפורים.

אורי אריאל: בסוף אנחנו נגיע בתוך זמן קצר למצב שיש מצלמות, כולל שמירת החומר ודברים נוספים.

אורי אריאל: אנחנו ממש עושים ביקורות פתע.

אורי אריאל: זה קורה, ונרחיב אותן לעוד עובדי משרד.

אורי אריאל: זה לא רק תפקיד של המנכ"ל ושלי, אלא נשלב עוד הרבה גורמים.

אורי אריאל: אנחנו נכנסנו לעניין המתת האפרוחים בענף המטילות.

אורי אריאל: כידוע, זכרים לצערנו, לא מטילים, עדיין, ומה שעושים – הורגים אותם, את האפרוחים.

אורי אריאל: דבר קשה, במציאות של היום כמעט הכרחי.

אורי אריאל: אין דרך אחרת.

אורי אריאל: אבל אנחנו זיהינו שיש מחקר שהחל כבר בעצם – לא אצלנו, בגרמניה – ואנחנו בודקים אם להצטרף אליו או לעשות "קול קורא" כללי.

אורי אריאל: יש, כנראה, בעולם כמה התחלות.

אורי אריאל: זה לא עניין לחודש-חודשיים.

אורי אריאל: אני לא רוצה להשלות אף אחד.

אורי אריאל: אבל כן, אנחנו נכנסנו לתוך התהליך, וכשנכנסים גם גומרים.

אורי אריאל: עכשיו השאלה זה המהירות, התקציב.

אורי אריאל: אנחנו פועלים בתחום הזה, ואני חושב שאפשר לראות שבסוף יהיה פתרון.

אורי אריאל: אכן, הייתה פגרה אבל לא הייתה פגרה לא בפגיעות וגם לא בעבודה שלנו כמשרד החקלאות והגורמים הנוגעים בדבר הזה.

אורי אריאל: אנחנו, כמובן, לא יכולים לצאת לחופש מהעניין.

אורי אריאל: נושא הכלבים המשוטטים הוא נושא כאוב, כי הבעיה הולכת וגוברת, כפי שציינו הדוברים, ויש חשש אמיתי – זה לא תירוץ – שיש בחלק מהכלבים כלבת שהיא עוברת; היא יכולה לעבור במהירות רבה.

אורי אריאל: והבעיה הגדולה ביותר – שהיא יכולה להביא למות בני-אדם.

אורי אריאל: המספרים שחבר הכנסת שמולי ציטט הם נכונים.

אורי אריאל: אני אחזור במהירות רק כדי לתת פרופורציה: ב-2011 היו 32 מקרי כלבת; ב-2013 היו 29 אירועי כלבת; ב-2014 היו 14 מקרים, ומתחילת 2015 היו 14 מקרים.

אורי אריאל: השנה עוד לא נגמרה, אבל בסדר, אנחנו מבינים את גבולות המספרים האלה.

אורי אריאל: אי-אפשר לדעת מה עלול לקרות אם אתה לא מטפל בבעיה.

אורי אריאל: ועכשיו השאלה, כמובן, איך מטפלים.

אורי אריאל: החוק – גם זה צוין כבר – מתיר, והייתי אומר אפילו מחייב להרוג את הכלבים המשוטטים.

אורי אריאל: אני מפריד עכשיו מכלבי-בית, שלפעמים נתפסים או דברים אחרים.

אורי אריאל: הבעיה העיקרית היא של כלבים משוטטים, כמובן, והיא מחייבת טיפול.

אורי אריאל: והיא מתירה את הירי כמו גם את הרעלים בתנאים המוגבלים של אישור מיוחד ותנאים מיוחדים בגלל הרגישות ובגלל הסכנה ברעלים האלה, שהם יגיעו, חס וחלילה, לילדים או לחיות-בית וכדומה.

אורי אריאל: החשש הזה של כלבת הוא חשש אמיתי.

אורי אריאל: היו שנים יותר קשות במדינת ישראל, והמדינה כמדינה הצליחה להתארגן לזה, כמו למחלות אחרות, והביאה את זה לשליטה, אם כי לא לחיסול הבעיה.

אורי אריאל: ואנחנו בהחלט רוצים לעשות יותר כדי לצמצם מצד אחד את הבעיה של הכלבים המשוטטים והמחלות.

אורי אריאל: זה לא רק כלבת.

אורי אריאל: כלבת היא המחלה החמורה יותר, הקשה יותר.

אורי אריאל: היא עד כדי כך קשה שהיא מביאה למות בני-אדם, אבל יש בעיות נוספות.

אורי אריאל: הם פוגעים, ודאי, גם בחיות אחרות; הם פוגעים בחיות מחמד.

אורי אריאל: בסך הכול יש פה עוד נזקים, אבל אני לא רוצה להגזים בעניין.

אורי אריאל: יש גם איזו חלוקת עבודה שהיא לא במיטבה בין הווטרינרים הרשותיים – מלשון רשויות, כמו ערים, מועצות וכדומה – לבין רשות שמורות הטבע והגנים, לבינינו.

אורי אריאל: לצערי הרב, למרות דברי חברת הכנסת זנדברג, שיש ההצעה הזאת שעובדת ב"תנו לחיות לחיות", של לתפוס, לסרס ואז להחזיר, ואז אין בעיה של ילודה – זאת לדעת, לצופים, שכלבה ממליטה סדר גודל של בין שישה לשמונה-תשעה גורים בשנה.

אורי אריאל: זאת אומרת, פה יש "בית-חרושת", בסדר?

אורי אריאל: אני לא אומר את זה בזלזול, אלא יש פה תופעה שמתרחבת מאוד.

אורי אריאל: זו בעיה, ואכן זו הצעה.

אורי אריאל: שמעתי עליה בכינוס הזה שעשינו עכשיו, לפני שבועיים, ואנחנו בוחנים אותה.

אורי אריאל: אכן, יש מגבלה תקציבית.

אורי אריאל: תראו, נהרגים אנשים בכבישים.

אורי אריאל: בלי השוואה, בסדר?

אורי אריאל: אני לא משווה, אני רק אומר.

אורי אריאל: אנחנו יודעים.

אורי אריאל: יש מגבלה תקציבית.

אורי אריאל: אני מעריך שאם היה עוד כסף לנושא תאונות דרכים היינו מצליחים לצמצם במשהו את תאונות הדרכים, וזו מכה.

אורי אריאל: ואותו הדבר אפשר להמשיך בדברים רבים מאוד שהיינו רוצים שיהיו להם יותר תקציבים.

אורי אריאל: תרופות מצילות חיים – סל התרופות מוגבל; אנחנו יודעים שאם ניתן שם עוד 100 מיליון, ייכנסו תרופות מסוימות שיורידו את התמותה.

אורי אריאל: ואין לנו.

אורי אריאל: אלה סדרי העדיפויות שהכנסת קובעת, בסדר?

אורי אריאל: זה בידינו, ואנחנו קובעים שלזה יהיה יותר ולזה יהיה פחות.

אורי אריאל: זה חלק מאחריותנו.

אורי אריאל: ויש על זה ויכוחים, וטוב שכך.

אורי אריאל: ובסוף יש תקציב מאושר, ואתו אנחנו עובדים.

אורי אריאל: אנחנו רוצים להקים השנה – השנה זה 2015, שאף שאין תקציב אנחנו מחכים.

אורי אריאל: כרגע אין בכלל תקציב, כידוע.

אורי אריאל: אנחנו מחכים לתקציב שיהיה איפשהו בסוף נובמבר, עוד חודש וחצי.

אורי אריאל: ויהיה לנו מעט זמן לנצל אותו.

אורי אריאל: ואנחנו נערכים לנצל אותו כדי שלא נחזיר את הכסף לאוצר.

אורי אריאל: אנחנו בוחנים הגדלה של הכלביות ופתיחת כלביות חדשות.

אורי אריאל: אין ראש מועצה אחד שמגיע אלי – ומגיעים אלי רבים וטובים – שלא נשאל מבחינתי, ביוזמתי, מה קורה אצלכם מבחינת כלביות, איפה אתם שמים?

אורי אריאל: מי מטפל?

אורי אריאל: איך מטפלים?

אורי אריאל: וכדומה.

אורי אריאל: זה הוראת קבע, בסדר?

אורי אריאל: זה מופיע לי בניירות כבר בצורה קבועה.

אורי אריאל: אני חושב שזה עושה את שלו, כי אני רואה שחלק מראשי הרשויות לא היו מספיק ערים, וחלק, היה חסר להם עוד דבר קטן.

אורי אריאל: ואפשר בהחלט לשפר את המגמה הזאת, ואני מקווה מאוד שנוכל להקציב לזה תקציב עוד ב-2015.

אורי אריאל: ואמרנו גם לראשי רשויות להתכונן.

אורי אריאל: זאת אומרת, להיות ערוכים כדי לנצל את הכסף מבחינתם.

אורי אריאל: טוב, עוד אזכיר שני דברים, לא אקרא פה את כל התשובה שהכינו.

אורי אריאל: אנחנו רוצים להקצות כסף למחקר ופיתוח של סוגים שונים של עיקור.

אורי אריאל: לא סירוס בהכרח, אלא עיקור בשיטות כימיות ואחרות.

אורי אריאל: יש כאלה התחלות לא מספיק טובות, לא מספיק מהימנות, נאמר, והן גם לטווחים מסוימים.

אורי אריאל: הן לא לתמיד, הן לשנתיים-שלוש, וצריך לשכלל את זה.

אורי אריאל: אבל אנחנו, על-ידי מחקר ופיתוח, אני מעריך שנמצא דברים כאלה.

אורי אריאל: דבר אחרון שאומר: בעקבות הדברים שעלו פה, אני מבקש לבדוק את כל הנושא הזה של המתת כלבים במובן של החוק, התקנות והצווים, בסדר?

אורי אריאל: שלוש הרמות.

אורי אריאל: אני מעריך, בלי שבדקתי אבל אני אבדוק, שתמיד אפשר לשפר משהו.

אורי אריאל: ואם נשפר ולו דבר קטן, יהיה זה שכרנו – של הדיון הזה ושל ההידברות בינינו כדי לשפר את המצב.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שנוכל להביא את זה למקום יותר טוב.

אורי אריאל: זאת כוונתי.

אורי אריאל: זה רצוני.

אורי אריאל: זה רצונכם.

אורי אריאל: יש פה, אני חושב, תמימות דעים, ויש פה ערנות.

אורי אריאל: ההפגנה הגדולה בעיני – אני עקבתי, ככה, בחדשות.

אורי אריאל: לא הייתי שם ועקבתי ושש לבי כי היה לי איזה חשש שיופיעו, כרגיל – יש כמה מאות, במירכאות עוד פעם, של משוגעים.

אורי אריאל: הם באים תמיד.

אורי אריאל: הייתה פה תופעה הרבה יותר רחבה, ותאמינו לי, משהו בהפגנות אני מבין.

אורי אריאל: זה היה הרבה יותר עממי, הרבה יותר רחב, הרבה יותר גדול, וטוב שכך.

אורי אריאל: אני מברך על זה.

אורי אריאל: והלוואי שלא תצטרכו להפגין ונדע לעשות את הדברים האלה ביוזמתנו.

איציק שמולי: אדוני השר, רק עוד דבר אחד.

איציק שמולי: אני חושב שהנחת העבודה שכל כלב משוטט הוא מועד להיות חולה בכלבת פשוט לא מסתדרת עם הפרופורציות.

אורי אריאל: לא, אני מסכים עם ההערה הזאת.

אורי אריאל: אני צריך לבדוק איך מודדים את זה.

אורי אריאל: בסוף, הרי אנחנו לא יודעים מרחוק אם הוא נגוע או לא נגוע.

אורי אריאל: יש לנו חשש שהוא נגוע, בסוף אנחנו רואים שיש עשרות כנראה, לא משנה המספר המדויק, ויש – – –

איציק שמולי: – – – בין הכלבת לבין מספר המקרים – – –

אורי אריאל: אבל עכשיו השאלה מה אתה עושה.

אורי אריאל: בסדר, עכשיו אנחנו מבינים – – –

איציק שמולי: אבל זה ברור שמשהו לא עובד.

איציק שמולי: משהו באבחנה לא עובד.

אורי אריאל: זה מה שאמרתי שנבדוק בתוך החקיקה של היכולת שלנו להרוג כלבים, או בתקנות או בצווים.

אורי אריאל: אני בכוונה אומר את הכול כי לפעמים כשהחוק מאפשר פתח די רחב, ומישהו משתמש בזה, ועם הכתפיים עושה עוד קצת ועוד קצת – לא בטוח; אני לא יודע מתי בדקו את זה בפעם האחרונה.

אורי אריאל: אני לא בדקתי, ולכן אני אבדוק עם הצוות שלנו פה בלשכה המשפטית, היועצת המשפטית אפרת אביאני ואחרים.

אורי אריאל: ואדרבה, אני מוכן ומבקש – אתם יודע מה, אני מבקש מכם וגם מהארגונים, מי ששומע אותנו, נפנה אליהם – תיקחו אתם את החוקים, התקנות והצווים, תנתחו אותם ותגידו מה אתם מציעים.

אורי אריאל: זה בהחלט חומר עזר לדיון אצלנו, דיון פנימי שנעשה אותו, וככל שנוכל לתקן – אני כבר אומר, ודאי שנתקן וכמה שיותר מהר.

אורי אריאל: אין לנו עניין אחר, אלא זה.

יואל חסון: מה אתה מציע מבחינת – – –

אורי אריאל: אני חושב שאפשר להסתפק כרגע בדיון הזה.

אורי אריאל: יש לנו קשר רצוף, יש לנו גם חוק צער בעלי-חיים, אז יש גם הזדמנות לדבר גם בוועדה וגם פה בדוכן.

אורי אריאל: אני לא אתנגד למשהו אחר.

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי, אני חושב שתמיד טוב לדבר על זה גם בוועדה, אבל אם אתם אומרים שיש דיונים אחרים – – –

אורי אריאל: לא, יש דיון בגלל החוק, אז אני אומר, שם זו הזדמנות להעלות כל דבר.

יואל חסון: אז מה מציעים – – –

אורי אריאל: אבל תגידו.

איציק שמולי: אנחנו, ברשותך, אדוני, כן מבקשים דיון בוועדה, אם זה – – –

אורי אריאל: טוב.

יואל חסון: ועדת הכלכלה?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: ועדת חינוך.

קריאה: – – –

יואל חסון: למה ועדת כלכלה?

אורי אריאל: סליחה, ברשותך, היושב-ראש.

אורי אריאל: עניין צער בעלי-חיים מאז ומתמיד, וכנראה גם לתמיד – –

יואל חסון: בוועדת החינוך.

אורי אריאל: – – בוועדת חינוך, אז סתם?

אורי אריאל: אני לא מציע עכשיו להתחיל לעבור.

אורי אריאל: כל ועדה שתבחרו, בסדר – הוועדה למעמד האישה – רק כדאי שתהיה רציפות, תהיה המשכיות.

יואל חסון: לא, בגלל שסגן המזכירה הסביר שבדרך כלל נושא החקלאות, משרד החקלאות, זה בוועדת הכלכלה.

יואל חסון: אבל בואו נשאל את המציעים.

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי, אתה רוצה ועדת החינוך?

איציק שמולי: אני הולך עם השר, מה שהוא רוצה.

יואל חסון: ועדת החינוך השר מעוניין?

אורי אריאל: כן.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג גם?

תמר זנדברג: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת קורן – היא לא פה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: דעה נוספת, בבקשה.

אורן אסף חזן: אני אעשה את זה קצר.

יואל חסון: אין בעיה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני רוצה לפתוח את דברי בהתנצלות.

אורן אסף חזן: אני אמרתי שלמחבלים הפלסטינים מגיעה קבורת כלב, ועשיתי עוול נורא לכלבים, אז – ראשית – אני רוצה לפתוח התנצלות.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: דבר נוסף, תמר, אני חושב שאם היית פועלת למען זכויות העם שלך, אחייך ואחיותייך, העם היהודי, כמו שאת פועלת למען בעלי-חיים, כנראה היו ימים טובים יותר.

אורן אסף חזן: ואני רוצה לסיים את דברי.

אורן אסף חזן: תראו, אני חייתי תקופה קצרה בבולגריה, למי שלא שמע – –

יחיאל חיליק בר: אה, זה אתה?

אורן אסף חזן: – – שם לא ממיתים כלבים – – –

יחיאל חיליק בר: זה אתה מהקזינו?

אורן אסף חזן: ברשותך, זה נושא רציני.

אורן אסף חזן: שם לא ממיתים כלבים – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

יואל חסון: אנחנו לא ידענו שלא היית בארץ בשנים האחרונות.

אורן אסף חזן: שם לא ממיתים כלבים – – –

יחיאל חיליק בר: מה עשית בבולגריה?

יחיאל חיליק בר: תספר לנו קצת.

אורן אסף חזן: אני אספר לך בשמחה.

אורן אסף חזן: אני חושב שזה פורסם איפשהו.

אורן אסף חזן: בכל מקרה, בבולגריה לא ממיתים כלבים.

אורן אסף חזן: האיחוד האירופי מימן, ושם עושים סירוס ומוצאים להם מקום.

אורן אסף חזן: אני לא יודע אם זה פתרון שהוא נכון פה באופן גלובלי כי המדינה שם היא פי-5.5 בגודלה משטח מדינת ישראל, ויש שם אזרחים – פחות מכאן, אבל צריך למצוא איזה מקום מאזן.

אורן אסף חזן: ואני רוצה לסיים את דברי.

אורן אסף חזן: באמת, אנחנו נמשיך לדאוג לבעלי-החיים – כלבים, סוסים קרובים מאוד ללבי, יודעים שאני מגדל ומשקם סוסים, אז כל מי שמכיר וצריך – אני אעשה את זה בשמחה.

אורן אסף חזן: ואני רוצה להגיד תודה רבה לך, חבר הכנסת איציק שמולי.

אורן אסף חזן: תשמע, זה לא פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: אני היום עמדתי פה על הדוכן ואני באמת דיברתי מדם לבי על חברי כנסת – כמו תמר שברחה, פשוט ברחה מהאולם גם בנושא שלכאורה חשוב לה – אני רוצה להגיד לך תודה באמת לא רק בשם בעלי-החיים אלא בשם כולם, כל האזרחים, על זה שאתה פועל ימים ולילות, גם מביע את עמדותיך הברורות בעניין עם ישראל וארץ-ישראל, ללא מורא מהעובדה שאתה יושב בצד שרחוק ממני, אף שאתה הרבה יותר קרוב אלי – – –

יואל חסון: הצד הזה הוא לא פחות ציוני ממך, אדוני, תדע.

יחיאל חיליק בר: אורן – – – הרבה יותר.

אורן אסף חזן: אני לא אמרתי את זה, אל תתבלבל.

אורן אסף חזן: אל תתבלבל.

אורן אסף חזן: הוא מרגיש מסובך.

יחיאל חיליק בר: הרבה יותר.

יואל חסון: חיליק אומר הרבה יותר.

אורן אסף חזן: עכשיו אתם עושים חשבון מי ציוני.

אורן אסף חזן: לכם הכול מותר.

איציק שמולי: הציונות היא פה.

אורן אסף חזן: אני אסכם.

אורן אסף חזן: אז אני רק רוצה לסכם את דברי.

איציק שמולי: הציונות זה פה.

אורן אסף חזן: תודה לך.

אורן אסף חזן: תודה לך, איציק.

יואל חסון: בדיוק, בדיוק.

יואל חסון: מדינה דו-לאומית זה לא ציונות, אבל – – –

אורן אסף חזן: אני נגד מדינה דו-לאומית.

יואל חסון: אבל אני מציע שנחזור להתחלה שלך, אדוני, ובוא נסכם על משלחת לבולגריה – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם.

יואל חסון: נסכם על משלחת לבולגריה ללמוד על איך הם מתנהגים, מה אתה אומר?

יחיאל חיליק בר: – – – מה קרה?

יחיאל חיליק בר: – – –

אורן אסף חזן: אז אני אסכם, ברשותך, ואל תפריעו לי כי זה חשוב, ובאמת ברשות – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חיליק יהיה ראש המשלחת.

אורן אסף חזן: חברים, אני אסכם ואחזור.

אורן אסף חזן: אני אתמצת את דברי להתנצלות, הערה והארה וברכה.

אורן אסף חזן: אני שוב מתנצל בפני הכלבים, ובאמת מגיע למחבלים הפלסטינים קבורה הרבה יותר גרועה.

אורן אסף חזן: ולהפך, צריך לכבד את הנושא של בעלי-החיים הרבה יותר מאשר את חלאות האדם האלה – –

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: – – שאין להם מקום בינינו.

אורן אסף חזן: אני מעיר לחברת הכנסת זנדברג – תקני נעלי ספורט, כי כשאת בורחת כל כך מהר בסוף יישרפו לך הרגליים – –

יחיאל חיליק בר: אורן – – –

אורן אסף חזן: – – ואני רוצה להגיד לך תודה רבה, חבר הכנסת שמולי, ובכלל לכנסת ישראל שגם דואגת לבעלי-החיים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אתה לא מפספס אף חץ כלפי כל מי שבא לך – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה גם לך שנתת לנו לדבר – – –

יואל חסון: זה חץ של אהבה עכשיו, חץ של אהבה.

מירב בן ארי: – – – היום הוא מודה לכולם – – –

יחיאל חיליק בר: חזן, דבר אחד בטוח עשית בקזינו, זה להיות בצוות בידור.

יחיאל חיליק בר: זה בטוח.

אורן אסף חזן: אתה לא רוצה שאני אספר מה אתה עשית בתאילנד.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: תספר.

יחיאל חיליק בר: הלוואי – – –

יואל חסון: טוב, בואו נעצור את זה כאן.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: בואו נעצור את זה כאן – חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה גם לדעת.

יחיאל חיליק בר: אבל תראה למה אתה לא בסדר.

אורן אסף חזן: – – – אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: מדובר – – – והרבה שעות שינה.

יחיאל חיליק בר: תראה למה אתה לא בסדר.

יחיאל חיליק בר: כולם מעלילים עליך מה עשית בקזינו, אני אמרתי שהיית בצוות בידור, ואתה מנסה לצאת עלי.

אורן אסף חזן: לא, אני ניהלתי.

אורן אסף חזן: לא לא לא, אתה עושה לי עוול.

יחיאל חיליק בר: למה?

אורן אסף חזן: בידור זה הבונוס.

מירב בן ארי: הוא ניהל את צוות הבידור.

קריאות: – – –

יואל חסון: טוב, אנחנו לא נכריע פה, חברים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: נא לשבת, חברי הכנסת, אנחנו עכשיו נצביע בעד – – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

יואל חסון: מספיק.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברים, זה לא מועדון, אנחנו לא באיזה ערב חברים כרגע.

אורן אסף חזן: – – – סטנד-אפ זה התפקיד של בוז'י.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אולי צריך להקשיב לראש האופוזיציה ושתהיה פה עכשיו ויפאסנה.

יואל חסון: ויפאסנה עכשיו בבקשה.

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: חברים, ויפאסנה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אנחנו נצביע עכשיו על העברת הנושא לוועדת החינוך.

יואל חסון: מי שבעד יצביע בעד, מי שמתנגד יצביע נגד.

יואל חסון: התנגדות זה הסרה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יואל חסון: שמונה בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: אני קובע שההצעות לסדר-היום בנושא מדיניות חיסול כלבים על-ידי המדינה תועברנה לדיון בוועדת החינוך.

יואל חסון: אני מודה למציעים.

יואל חסון: המשך פעולות הטרור וזריקת האבנים באזור קבר רחל

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום, להצעה לסדר-היום מס' 1156: המשך פעולות הטרור וזריקת האבנים באזור קבר רחל.

יואל חסון: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי סגן שר הביטחון, הגשתי את ההצעה הזאת על מכסת ההצעות הרגילות של סיעת ש"ס, דבר שיכול כמובן ללמד על החשיבות היתרה שאנחנו מייחסים לקבר רחל, וממילא לניסיונות ההולכים ונשנים לחלל את האתר הקדוש הזה ולפגוע ברבבות היהודים העולים לשם להתפלל.

יואב בן צור: עוד מעט תופתעו לשמוע על אילו מספרים מבהילים מדובר.

יואב בן צור: מדובר באתר השלישי ככל הנראה באתרים הקדושים במדינת ישראל – מבחינה מספרית, הוא עומד מייד אחרי הכותל המערבי וקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון.

יואב בן צור: אולם, רבותי חברי הכנסת, זה משהו מעבר לזה.

יואב בן צור: מדובר במקום שיש לנו אליו סנטימנטים.

יואב בן צור: רחל אמנו.

יואב בן צור: רחל מבכה על בניה.

יואב בן צור: רחל שנקברה על אם הדרך מכוח נבואתו של יעקב אבינו, כדי שהיא תהיה עבורנו שם כאשר נזדקק לה.

יואב בן צור: איך אמר רבי חיים שמואלביץ, ראש ישיבת מיר: רחל אמנו, אל תמנעי את קולך מבכי.

יואב בן צור: אדרבה, תבכי עבורנו.

יואב בן צור: בימים הקשים הפוקדים אותנו, כאשר אימה מבית וחרב ברחובותינו – ואני רוצה בהזדמנות הזאת באמת לשלוח נחמה לכל משפחות ההרוגים שנהרגו בפיגועי הטרור ולשלוח איחולי החלמה מהירה לפצועים – מצטרפים גם אנו לבקשה: רחל אמנו, זעקי, אימא אהובה, קרעי שערי שמים שיאמר הקדוש-ברוך-הוא די לצרותינו.

יואב בן צור: אתם בוודאי יודעים שיום הפטירה של רחל אמנו הוא יום י"א בחשוון, כלומר בשבת הבאה – לא זאת הקרובה אלא בעוד שבוע – פרשת לך לך.

יואב בן צור: שוב יגיעו עשרות אלפים, ולכן ההצעה לסדר-היום רלוונטית מתמיד.

יואב בן צור: אני מבקש מכוחות הביטחון שלא יעשו לעצמם עבודה קלה ויקשו על ההגעה, אלא להפך, לוודא שיוכלו כולם להגיע ולוודא שיגיעו יותר מבקרים מבכל שנה, דווקא בגלל הניסיונות להתנכל למגיעים לקבר רחל.

יואב בן צור: אני בטוח שאם אנשי המשטרה ימשיכו לפעול בשיתוף פעולה עם המרכז לפיתוח המקומות הקדושים, הם יראו ברכה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, לא נביא אני ולא בן נביא, אתמול ממש פורסמה ב"המודיע" הכותרת הבאה: תקריות ירי לעבר חיילים במתחם קבר רחל ובבנימין.

יואב בן צור: האם ידעתי את זה כשהגשתי את ההצעה הרגילה הזו?

יואב בן צור: לא, אבל ידעתי שכותרת כזאת שכיחה למדי, לצערנו, אבל לא רק לצערנו אלא גם לבושתנו.

יואב בן צור: תרשו לי להפנות אתכם לדיון שהתקיים כאן, במליאת הכנסת, בינואר 2014.

יואב בן צור: ידידי דוד אזולאי לא היה אז השר לשירותי דת, הוא היה חבר כנסת מן המניין – כלומר חבר כנסת חרוץ מן המניין – והעלה הצעה לסדר-היום בעניין קבר רחל.

יואב בן צור: אני מצטט את עמיתי מינואר 2014: "חורה לי – – – שבמקום שנתקוף את הבעיה, ננסה לפתור אותה – – – אנחנו מתמגנים.

יואב בן צור: עוד התמגנות, ועוד התמגנות, ועוד שמירה, ועוד כוחות אבטחה, ועוד כוחות צבא – – – אדוני השר, אם היית לאחרונה בקבר רחל – – – זה לא קבר רחל שאתה ואני מכירים מהתמונות היפות.

יואב בן צור: מזמן מזמן זה לא זה.

יואב בן צור: מזמן.

יואב בן צור: זה איבד את כל הצורה.

יואב בן צור: למה?

יואב בן צור: כי הציבו שערים, וסורגים וחומות בגובה של 5, 6 מטר – הכול כדי להתמגן.

יואב בן צור: רבותי, במקום שאנחנו נתמגן, שהם יתמגנו".

יואב בן צור: עד כאן מדברי דוד אזולאי, וכעת ממה שהשיב לו אז השר יעקב פרי: "אתה אכן צודק.

יואב בן צור: מבדיקה שערך השר לביטחון פנים, בשנת 2013 אירעו 202 אירועים בקבר רחל, וגם אפרט לך אילו אירועים: 78 אירועים שבהם נזרקו 119 מטענים, 15 אירועים שבהם נזרקו 59 בקבוקי תבערה, 109 אירועים של יידוי אבנים.

יואב בן צור: חלילה לי מלהקל ראש ביידוי אבנים ובתוצאות שיידוי אבנים יכול חס וחלילה לגרום.

יואב בן צור: לכן, אין ספק שההצעה שלך לסדר-היום היא במקומה, היא נכונה, היא אמיתית, והיא מחייבת כמובן טיפול".

יואב בן צור: מורי ורבותי, המספרים הללו מבהילים, ומאז המצב לא הוטב, ואולי ההפך.

יואב בן צור: רבותי חברי הכנסת, בעקבות הדיון במליאה התקיים דיון בוועדת הפנים, וגם בו נשמעו מספרים בלתי נתפסים.

יואב בן צור: התחושה היא שמתחם קבר רחל נתון למשיסה, ההרגשה היא שחלק מאנשי הממסד לא עושים את חובתם.

יואב בן צור: רק כדי לסבר את האוזן: בעוד הצבא ומג"ב שלחו קצינים בכירים, משטרת ירושלים שלחה את הדובר.

יואב בן צור: הייתם מאמינים?

יואב בן צור: אבל זה בדיוק מה שהיה שם.

יואב בן צור: זבולון כלפה ניהל את הישיבה, ובסיומה היה, כמו כולם, מזועזע לשמע הנתונים, והחליט שורת החלטות שהחשובה שבהן הייתה ישיבת מעקב.

יואב בן צור: זה, כמובן, מטבע הדברים, לא נעשה.

יואב בן צור: כלפה נטש אותנו, וכך גם אורית סטרוק ודוד צור.

יואב בן צור: ידידי ר' דוד אזולאי עבר מהרשות המחוקקת לזו המבצעת, ואני יודע שמאז ביקר כבר כמה פעמים בקבר רחל ועקב אחר התפתחות המקום.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, במאמר מוסגר אני רוצה לומר, שמי שמבקר בקבר רחל נחשף למהפך שמתחולל במקום בשנים האחרונות.

יואב בן צור: אי-אפשר להכיר את המקום: פאר והדר, רווחה, אור.

יואב בן צור: הכול נקי, המקום ידידותי ומחבק.

יואב בן צור: מישהו השקיע שם הרבה כסף, ואני מתכוון לתוך הקבר פנימה ולא בנושא החומות שדיברתי עליהן, שיוצרות הרגשה שנכנסים לאיזה מבצר ממוגן.

יואב בן צור: מישהו השקיע שם הרבה כסף, ואני יכול לומר לכם שזה לא הממשלה.

יואב בן צור: גם על אלה אני בוכייה.

יואב בן צור: אני מאוד מוקיר ומכבד את היהודי שתרם מהונו הרבה מאוד כסף לשיפוץ המקום, אבל איפה המדינה?

יואב בן צור: איפה משרד התיירות?

יואב בן צור: לאותו יהודי שחי ונושם את קבר רחל יש ההצעות לפתרון; אחת מהן היא לא לאפשר הגעה קרובה לחומות.

יואב בן צור: כלומר, להרחיב את המתחם ואולי גם להפקיע שטחים מאחורי החומות.

יואב בן צור: ראוי שנדון בכל ההצעות לפתרון, גם בגלל כבוד המקום וגם בגלל החובה להגן על המבקרים.

יואב בן צור: לסיכום, רבותי, אתר קבר רחל ראוי להגנת המדינה, והדבר נעשה עד כה במין גרירת רגליים, אם בכלל.

יואב בן צור: אני מבקש מעל במה זו לוודא שהעלייה המסורתית למקום בעוד שבוע תיערך כראוי.

יואב בן צור: ובמקביל, מגמתי היא להמשיך את הדיון בוועדת הפנים – שנקטע כאמור.

יואב בן צור: על-פי הכללים איני יכול לבקש אלא דיון במליאה, אולם לא אסתיר כי אשמח אם הנושא יועבר לדיון בוועדת הפנים.

יואב בן צור: בטוחני שאמצא ביושב-ראש הוועדה שותף נאמן לנושא.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת בן צור.

יואל חסון: סגן שר הביטחון מר אלי בן-דהן, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בן צור, אני שמח שהעלית את הדברים.

אלי בן-דהן: אני חושב שהדברים, חלקם לפחות, לא כל כך מדויקים.

אלי בן-דהן: אני מאלה שפוקדים את קבר רחל לפחות פעם בשבוע.

אלי בן-דהן: מביתי אני צופה על הדרך שמובילה לקבר רחל.

אלי בן-דהן: ביתי בשכונת הר-חומה, זה בערך ארבע דקות נסיעה מהבית לקבר רחל.

אלי בן-דהן: המציאות היא לא כל כך כפי שציינת, ואף-על-פי-כן, כמובן, צריכה טיפול.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר מה באמת נעשה.

אלי בן-דהן: כוחות צה"ל, בשיתוף כל גורמי הביטחון במרחב, פועלים כל העת כדי למגר את פעילות הטרור ולשמור על הסדר הציבורי והביטחון במרחב קבר רחל.

אלי בן-דהן: לצורך השלמת פעולה זו ננקטות מגוון גישות ביטחוניות, ובהן: א.

אלי בן-דהן: שימור אופי ההגנה והרחבת מרחב האבטחה, ובתוך כך פעילות יזומה התקפית, כגון מארבים, פטרולים וכו'; ב.

אלי בן-דהן: פעילויות יזומות והתקפיות מול גורמי טרור ומחוללי הפרות סדר; ג.

אלי בן-דהן: שיפור תשתיות הביטחון ותגבור פלוגות מג"ב כמכפיל כוח, כגון מצלמות, תאורת לילה, אמצעים לפיזור הפגנות ועוד; ד.

אלי בן-דהן: תגבור כוחות בשטח, שיפור משמעותי במערך האיסוף במרחב, חיזוק שיתוף פעולה בין הכוחות הפועלים בשטח, פעילויות רבות לאיסוף מודיעין וראיות כדי למצות את הדין עם מפרי החוק.

אלי בן-דהן: כל הפעולות הנזכרות לעיל הן פעולות שמטרתן להתמודד עם הפעילות העוינת בשטח, בכוונה להשיב את השקט למרחב קבר רחל ולמבקרים בו.

אלי בן-דהן: קבר רחל הוא אחד המקומות הקדושים והחשובים במדינת ישראל, מקום קבורתה של רחל אמנו.

אלי בן-דהן: בתפקידי הקודם, כסגן שר הדתות, פעלתי רבות כדי שניתן יהיה להגיע אליו כמעט 24 שעות ביממה.

אלי בן-דהן: מלבד שעה אחת שבה נעשות פעולות ניקיון וסדר, קבר רחל פתוח 23 שעות ביממה.

אלי בן-דהן: אפשר לראות את זה יום ולילה, שבעה ימים – אנשים מגיעים כל הזמן.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין, כולם צריכים לדעת את זה, שלצערי הרב המציאות הביטחונית שקיימת בקבר רחל נובעת בראש ובראשונה מהמציאות שכפו עלינו הסכמי אוסלו.

אלי בן-דהן: בהסכמו אוסלו, כידוע, בשלב הראשון אפילו ויתרנו על קבר רחל.

אלי בן-דהן: ויתרנו על קבר רחל, בכאב רב אני אומר את זה.

אלי בן-דהן: איך ראשי המדינה אז לא השכילו להבין מה חשיבותו של קבר רחל?

אלי בן-דהן: רק בזכות פעילותם של חבר הכנסת חנן פורת, זיכרונו לברכה, וחבר הכנסת מנחם פרוש, זיכרונו לברכה, שניהם באו והעירו את תשומת לבו ובכו בפני ראש הממשלה, זיכרונו לברכה, יצחק רבין, שינה רבין את הסכמי אוסלו וחייב את המערכת הביטחונית לכלול את קבר רחל כחלק ממדינת ישראל.

אלי בן-דהן: לטעמי, בעניין הזה אני רוצה לומר משפט שאני אומר אותו עכשיו באופן אישי, זמן רב – – –

יואל חסון: אני חושב, אדוני סגן השר, שזו הפעם הראשונה שאני שומע שהייתה כזאת בקשה כלפי ראש הממשלה יצחק רבין ושראש הממשלה רבין קיבל את זה.

יואל חסון: חבל שהוא לא זכה לתודה בעניין הזה.

אלי בן-דהן: זה פורסם רבות.

יואל חסון: לא שמעתי שמעריכים אותו על הדבר הזה, אלא הוא בעיקר קיבל ביקורת – – –

יואב בן צור: – – – כולל הרב עובדיה יוסף.

יואל חסון: כן?

יואל חסון: טוב.

אלי בן-דהן: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

אלי בן-דהן: אני אומר לך שעל זה הוא התברך על-ידי כולם.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר שמישהו, חס ושלום, גינה אותו על כך או לא – – –

יואל חסון: אבל בסוף, לצערי, כנראה לא זכרו לו את זה.

אלי בן-דהן: זה שני דברים שונים.

אלי בן-דהן: בוא לא נפתח את הנושא.

יחיאל חיליק בר: – – – בן-דהן הוא רביניסט ידוע.

יחיאל חיליק בר: שתדע.

יואל חסון: אני לא יודע אם זה טוב שאתה אומר את זה פה.

יחיאל חיליק בר: אני אומר את זה.

אלי בן-דהן: אם כבר אמרת, אומר משפט: הלוואי – אני אומר באמת – שבשבוע הבא או בעוד שבועיים, כשידברו על מורשת רבין, זיכרונו לברכה, ידברו על המורשת האמיתית של רבין.

אלי בן-דהן: אתה יודע, אומר לך עליו דבר פשוט שכבר כמעט שכחנו: הנושא שרבין נלחם עליו מאוד במינהל הציבורי, שיטת ה"סמוך", שכולנו, ואני אומר את זה כמי שבא מהמינהל הציבורי, כמי שהיה מנכ"ל שנים רבות בשירות המדינה, שיטת ה"סמוך", והשיטה שקיימת, אגב, גם בצבא וגם בחיים האזרחיים, ורבין, זיכרונו לברכה, נלחם על כך מאוד מאוד, לשנות את שיטת ההנהגה והמינהל, והלוואי שהיינו בעניין הזה שומעים לו.

אלי בן-דהן: זאת אחת מהמורשות האמיתיות של רבין.

אלי בן-דהן: חבל שמדגישים רק מורשות אחרות, מורשות יותר פוליטיות, אבל באמת זה לא הנושא כאן.

אלי בן-דהן: ואני רוצה רק לומר שבאמת, למרות גל הטרור שפוקד אותנו, אתר קבר רחל פתוח, הוא פעיל כל הזמן, הוא לא נסגר לרגע אחד מסיבות ביטחוניות, ועל זה יש לשבח מאוד את כוחות הביטחון, שעושים כל מאמץ לשמור את אתר קבר רחל פתוח, למרות הסכנות שיש.

אלי בן-דהן: ורק אסיים בכך שאני בטוח שזכותה של רחל אמנו תגן על בניה.

אלי בן-דהן: נזכה לבשורות טובות.

יואל חסון: תודה רבה לך, סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

יואל חסון: מה אתה מציע, אגב?

אלי בן-דהן: אני מבחינתי מקבל – להעביר את זה לוועדת הפנים.

יואל חסון: לוועדת הפנים?

אלי בן-דהן: כן.

יואל חסון: אוקיי, אז אנחנו נעבור להצבעה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, מי שבעד ועדת הפנים יהיה בעד, מי שנגד יצביע נגד, שזה אומר הסרה.

יואל חסון: בבקשה, ניגשים להצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: שישה בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא המשך פעולות הטרור וזריקת אבנים באזור קבר רחל תועבר לדיון בוועדת הפנים.

יואל חסון: מוכנות העורף לעת מלחמה וחירום

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: מוכנות העורף לעת מלחמה וחירום, הצעה לסדר-היום מס' 1170, של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: זה הנושא האחרון על סדר-היום.

יואל חסון: יום קצר.

אבי (אברהם) גבאי: – – –

יואל חסון: אה, אתה השר התורן היום?

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, בשעה שאני עולה לדוכן הזה אני מקבל ידיעה שהיה שוב ניסיון לפגוע בשוטרת בשער שכם על-ידי אנשים – – –

יואל חסון: שנכשל, אנחנו מבינים.

ישראל אייכלר: שנכשל, ברוך השם.

יואל חסון: תודה לאל.

ישראל אייכלר: וזה מראה שעדיין – חשבנו כבר כמה שעות שאולי יש איזה רגיעה, אז עדיין לא, ואנחנו מתפללים שבאמת ייפסק כבר שפך הדמים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, שנת תשע"ו החלה בפסוק "והיה ראשיתך מצער", ומי ייתן שהמשך הפסוק, "ואחריתך ישגה מאד", כך שהשנה תהיה שנה טובה.

ישראל אייכלר: בינתיים אנחנו עדים לזעקות שבר של פצועים מידי סכינאים, מדורסים ויורים, שעולות מכל רחבי הארץ, ובעיקר מירושלים, ודמם של הנרצחים זועק אלינו מן האדמה, השם ינקום דמם.

ישראל אייכלר: מפלס הפחד עולה, "מחוץ תשכל חרב ומחדרים אימה".

ישראל אייכלר: ולכן כואב לי שאני חייב בכלל לדבר עכשיו על הנושא שאיננו רק עניין מוכנות העורף, אלא נושא שפוגע לא רק בעורף, אלא בשורש קיומנו בארץ הזאת.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל – ועכשיו אציג את השאלה: מיהי מדינת ישראל?

ישראל אייכלר: מי קובע במדינת ישראל?

ישראל אייכלר: הכנסת הנבחרת?

ישראל אייכלר: הממשלה הנבחרת?

ישראל אייכלר: שר הביטחון?

ישראל אייכלר: סגנו?

ישראל אייכלר: אני מחזיק פה מודעה שהתפרסמה היום ברחוב, שצריכה לזעזע כל נפש.

ישראל אייכלר: המודעה אומרת: נחלתנו נהפכה לזרים, בתינו לנוכרים.

ישראל אייכלר: בג"ץ ממשיך בהרס וחורבן בתי-כנסת בירושלים.

ישראל אייכלר: לאחר ששופטי בג"ץ כביכול הסכימו לפשרה בעניין בית-הכנסת בגבעת-זאב, חשפו השבוע כי בכוונתם להרוס את בית-הכנסת.

ישראל אייכלר: לא מספיק שבימים טרופים אלה עם ישראל נדקר בכל מקום, כך כתוב בנוסח של המודעה, שופטי בג"ץ מוסיפים חטא על פשע ורוצים לנעוץ חרבם בבית-מקדש מעט.

ישראל אייכלר: גדולי ישראל מכל החוגים שביקרו במקום אמרו שאסור לגעת בבית-הכנסת.

ישראל אייכלר: ועכשיו כבר הביאו את ה"שופלים" למקום כדי להרוס.

ישראל אייכלר: במודעה מתבקש כל הציבור, ללא יוצא מן הכלל, לבוא למקום ביום חמישי, לבית-כנסת "איילת השחר" בגבעת-זאב, ביום חמישי בשעה 19:00.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, דיברתי עם כמה וכמה מאנשי השלטון; כואב להם הלב, כולל אנשי משרד הביטחון, שהם צריכים לעשות מעשה פשע כזה בימים כאלה, כאשר משרד הביטחון ושר הביטחון והצבא, וכולם, כל כך מתוחים, והמשטרה, כל כך עסוקים בכל רחבי הארץ.

ישראל אייכלר: בעידן של מלחמה, מלחמת קיום, מלחמת עורף, מטילים עליהם עכשיו מייד להרוס בית-כנסת.

ישראל אייכלר: מה קרה?

ישראל אייכלר: אין סמכות לכנסת ולממשלה ולשר הביטחון ולראש הממשלה להגיד: אוקיי, יש פסיקה, נבצע אותה, כמו הרבה הרבה דברים, החלטות ממשלה בדברים שלא מבצעים מהיום למחר?

ישראל אייכלר: עכשיו בוער ללכת?

ישראל אייכלר: מה יש?

ישראל אייכלר: הייתה איזה אמירה שאם המתפללים יצאו מבית-הכנסת ויאטמו, אז חצי שנה ידונו.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: כבר עכשיו?

ישראל אייכלר: זה מראה שיש פה נתק מוחלט בין עם ישראל ומאווייו, בין כנסת ישראל וממשלתו, לבין כנופיה ששולטת וקובעת וגורמת צער כזה לכל כך הרבה יהודים ולעם ישראל כולו.

ישראל אייכלר: ביום כזה אני לא יודע, מי שמדבר על דמוקרטיה, מי שמדבר על ריבונות, מי שמדבר על מינהל תקין, חייב להפסיק.

ישראל אייכלר: אני קורא לך, ראש הממשלה, מכאן, ולשר הביטחון: אל תיגעו בבית-הכנסת.

ישראל אייכלר: יש לכם מלוא הסמכות והזכות להגיד: נבצע את זה בזמן ובהזדמנות שנוכל לבצע.

ישראל אייכלר: לא ייאמן.

ישראל אייכלר: עכשיו לגבי העניין של העורף.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אין היום עורף.

ישראל אייכלר: הם פשוט דוקרים אותנו בעורף, יש מלחמה בעורף.

ישראל אייכלר: איפה המלחמה?

ישראל אייכלר: פעם הייתה חזית.

יואל חסון: דוקרים אותנו בעורף תרתי משמע.

ישראל אייכלר: תרתי משמע, ממש ככה.

ישראל אייכלר: דוקרים בעורף.

ישראל אייכלר: עכשיו כשישבתי פה ראיתי סרטון איך הילד בן ה-13, מסכן, איך שבאו נערים – אני לא רוצה לתאר, זה הרי דברי זוועה, מה שרואים.

יואל חסון: קשה מאוד, כן.

ישראל אייכלר: ותדע לך, אדוני היושב-ראש, ותדע הכנסת, המחבלים שפעלו אתמול בירושלים, גם בארמון-הנציב וגם בגאולה, הם בני משפחת הרוצחים בהר-נוף, מג'בל-מוכבר, הם בני-דודים.

ישראל אייכלר: המחבל מגאולה הוא בן-דוד של אותו מחבל שהיה בהר-נוף, והוא השתמש באותו סוג של כלי קצבים שהשתמש בו המחבל מג'בל-מוכבר שטבח ביהודים ובמתפללים לפני שנה בדיוק, בחודש חשוון, בבית-הכנסת בהר-נוף.

ישראל אייכלר: זה מלמד אותנו שמי שחושב שיש פה מלחמה נגד הכיבוש, או מישהו רוצה מדינה ביהודה ושומרון – טועה.

ישראל אייכלר: אנחנו רואים את זה בכל ההסתה שהם מפיצים, מדברים על ה"יָהוד", בכלל לא מדברים על – – –

יחיאל חיליק בר: מה אתה מעדיף אותם, כאזרחים שלך?

יחיאל חיליק בר: כאילו, מה האופציה?

ישראל אייכלר: אה, כשנשב ונדבר על אופציות – – –

יחיאל חיליק בר: אז מה האופציות?

יחיאל חיליק בר: אתה מעדיף אותם כאזרחים שווי זכויות פה, במדינת היהודים שלנו?

יחיאל חיליק בר: זה מה שאתה מעדיף?

יחיאל חיליק בר: לפחות תגיד את זה, תהיה – – – ותגיד את זה.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה, חבר הכנסת חיליק בר?

ישראל אייכלר: אתה הרמת לי להנחתה.

יואל חסון: מעולה.

ישראל אייכלר: כל הוויכוח הזה היה רלוונטי עד שהופיעה רוח של "דאעש" בעולם המוסלמי.

ישראל אייכלר: היה רלוונטי.

ישראל אייכלר: היה ויכוח: בואו ניפרד, כן, ניפרד.

ישראל אייכלר: מי לא רוצה להיפרד?

ישראל אייכלר: מי רוצה לשבת יחד עם סכינאים באותו בניין או באותו חדר או באותה שכונה או באותה עיר או באותה ארץ?

ישראל אייכלר: אבל הרוח של "דאעש" הוכיחה לנו, לכולנו, שיש היום מלחמת עולם סמויה, גלויה, בין הציוויליזציה האסלאמית לבין – תקרא לזה הנצרות והיהדות, להבדיל.

יחיאל חיליק בר: ועדיין אני שואל אותך – – –

ישראל אייכלר: וזה לא משנה – ואם תעשה הפרדה ותעשה אתו כאילו – אתה פה ואני שם, הוא יראה לך שהוא בגאולה, וברעננה, ובתל-אביב, ובחיפה, ובכל מקום, וביפו, ופה בכנסת – אתה לא תיפרד ממנו.

יחיאל חיליק בר: אז מה אתה מציע?

ישראל אייכלר: אה, לי יש הרבה הצעות.

יחיאל חיליק בר: יש לך פה 5-4 מיליון פלסטינים.

ישראל אייכלר: אני פותח את ספר הספרים, אני מוצא שם הרבה הצעות איך הקדוש-ברוך-הוא ישמור עלינו בארץ הזאת.

ישראל אייכלר: היום נפתחו ברוך השם הישיבות, 140,000 תלמידים התחילו ללמוד, אני מקווה שזכות התורה תגן עלינו; אני מקווה שהמערך הביטחוני יהיה הרבה יותר מאורגן.

ישראל אייכלר: כבר הציעו פה כל מיני הצעות.

ישראל אייכלר: אבל אם אתה חושב, חבר הכנסת חיליק בר, שאתה תצליח להיפרד מהם – הם רואים את ירושלים – כיבושי 48' – בדיוק כמו כיבושי 67'.

ישראל אייכלר: ובינינו, ריאליסטית, לא כיהודים, הם צודקים.

ישראל אייכלר: תסביר לי מה ההבדל בין שיח'-באדר, הבניין הזה, בניין בג"ץ – זה שטח כבוש ממשפחת שיח' באדר – – –

יחיאל חיליק בר: אז מה אם הם רואים את זה ככה?

יחיאל חיליק בר: ואתה רואה את המדינה מהירדן לים כממלכת יהודה.

ישראל אייכלר: לא, אני לא רואה מדינה – אני רואה פה מדינה?

יחיאל חיליק בר: אז זה לא מה שאתה רואה ולא מה שהם רואים.

ישראל אייכלר: אני רואה פה יישוב יהודי שנמצא במצב של סכנת חיים.

ישראל אייכלר: אני כבר לא מדבר על הפצצה האיראנית, אני לא רוצה להישמע כראש הממשלה, אבל יש ערעור, חיליק, יש ערעור על עצם קיומך כאן.

ישראל אייכלר: תראה את הפרסומים שלהם.

יחיאל חיליק בר: ואני עדיין חי פה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לכם, אדוני היושב-ראש, אחד העיתונאים לענייני ערבים – ויסלח לי, שמו יזוהה בלי שאגיד את שמו – שחזר בתשובה, סיפר בריאיון שהשיעור הראשון ביהדות, מי נתן לו אותו?

ישראל אייכלר: מחבל פלסטיני שהוא ראיין בסתר.

ישראל אייכלר: העיתונאי שאל אותו שאלות, והוא כל הזמן דיבר על המלחמה ביָהוּד, ביהוד, ביהוד.

ישראל אייכלר: אמר לו העיתונאי: אני לא יהודי, אני ישראלי, מה אתה רוצה ממני?

ישראל אייכלר: כך הוא סיפר בעצמו בריאיון.

ישראל אייכלר: ענה לו המחבל בחיוך ובערבית צלולה: חבל שתמות על דבר שאין בו ממש; אם אתה לא יהודי חבל על החיים שלך, כי כשאני או חברי נהרוג אותך זה מפני שאתם יהודים.

ישראל אייכלר: כך הוא אמר לו, ואמר לו את האמת.

ישראל אייכלר: מאז הלך העיתונאי והתחיל לברר מה זה יהודי, על מה באמת רוצים להרוג אותי.

ישראל אייכלר: יש כאן מלחמה נגד עצם התיישבותם של יהודים בארץ הקודש.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת בר, אתה יודע שלפני 100 שנה במושב שפיה שליד זיכרון-יעקב יצא יהודי לקנות חלב בבוקר מהאיכר שם, בשביל לחלק חלב, זו הייתה פרנסתו, ורצחו אותו.

ישראל אייכלר: לא הייתה מדינה ולא היה עוד – אני מדבר אתך עוד לפני תרפ"ט, לפני 100 שנה.

יחיאל חיליק בר: אני גדלתי בצפת, אני יודע מה יש.

אלי בן-דהן: זה גם לא התנחלויות.

ישראל אייכלר: איזה התנחלויות?

ישראל אייכלר: עצם יישובם של יהודים בארץ-ישראל הוא התנחלות בעיניהם.

ישראל אייכלר: והשאלה מה אנחנו עושים – אם היה לי זמן, עוד הרבה זמן הייתי מדבר על מה עושים.

ישראל אייכלר: אבל התורה אומרת בפירוש – – –

יואל חסון: חבל שאתה לא נותן את הזמן דווקא לפתרונות, דווקא לפתרונות.

ישראל אייכלר: הפתרונות?

ישראל אייכלר: תביא לי את ספר התנ"ך, בוא תביא לי.

יחיאל חיליק בר: יש כאלה שאומרים רק מה לא לעשות.

יואל חסון: מה לא לעשות, לפתרונות אין זמן.

ישראל אייכלר: קריאת שמע: "והיה אם שמע תשמעו אל מצותי אשר אנכי מצוה אתכם היום – – – בכל לבבכם ובכל נפשכם" – – –

יואל חסון: הנה, אני נותן לך, אני אתן לך עוד חמש דקות.

ישראל אייכלר: "ונתתי מטר ארצכם בעתו יורה ומלקוש ואספת דגנך ותירשך ויצהרך".

ישראל אייכלר: אני יכול להמשיך את קריאת שמע.

יחיאל חיליק בר: "והיו הדברים האלה על" – – –

יואל חסון: תמשיך, אני לא אעצור תפילה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: ואחר כך, חלילה, כתוב שם גם מה יקרה: "ואבדתם מהרה מעל הארץ הטבה אשר ה' נתן לכם, ושמתי את דברי אלה על לבבכם ועל נפשכם וקשרתם אתם לאות על ידכם והיו לטוטפת בין עיניכם – – – וכתבתם על מזוזות ביתך ובשעריך – – – למען ירבו ימיכם וימי בניכם על האדמה אשר נשבע ה' לאבתיכם לתת לכם כימי השמים על הארץ".

ישראל אייכלר: הנה, יש לך את הפתרון, וזה חוזר ונשנה בנביאים ובכתובים.

ישראל אייכלר: יש דרך אחת – – –

יואל חסון: הצעת את הפתרון הזה לראש הממשלה?

ישראל אייכלר: אתה יודע מה?

ישראל אייכלר: אני מצטער להגיד על הבמה הזאת מה שרציתי כבר להגיד אתמול אבל התאפקתי – בכל הנאומים של ראש הממשלה, ואני מעריך אותו מאוד, חיכיתי לשמוע מילה אחת: ריבונו של עולם, אנא עזור לעם ישראל, תפילה אחת.

ישראל אייכלר: אפילו בארצות-הברית, בבריטניה, בכל נאום: God bless America"", "האל יברך את המלכה".

ישראל אייכלר: אגב, בוז'י הרצוג, כשעמד פה כן אמר: "האל יברך את החיילים" – – –

יואל חסון: נכון, נכדו של הרב הראשי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו באמת מחוברים לתורת ישראל – – –

ישראל אייכלר: הוא אמר את זה פה, מעל הבמה.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לספר לכם – –

יואל חסון: אבל זה לא עוזר לו, אתם לא תומכים בו.

ישראל אייכלר: – – ויסלח לי עמיתך, סגן יושב-ראש הכנסת, ר' יצחק וקנין, שאני אספר דבר שלא ביקשתי ממנו רשות – הוא ישב לידי בנאום של ראש הממשלה פה ביום שני, הוא אמר לי: אני מפחד מהנאום הזה.

ישראל אייכלר: אמרתי לו: ממה אתה מפחד, ר' יצחק?

ישראל אייכלר: הוא אמר: הוא לא מזכיר שם שמים.

ישראל אייכלר: אז אני מבקש באמת מראש הממשלה: זה שלא תהרוס בית-כנסת, בסדר, אבל תזכיר שם שמים גם.

ישראל אייכלר: נקודה אחת אני רוצה לציין – שרוב המתנדבים המטפלים בכל האירועים הם אנשים חרדים שלא מקבלים משכורת מתקציב המדינה.

ישראל אייכלר: למה אני אומר את זה?

ישראל אייכלר: כתוב: "זכור את יום השבת" – זכור, מאחר שבא להשכיחו.

ישראל אייכלר: יש הרבה פעמים שאנשים מדברים על תרומת הציבור החרדי, ואני רוצה לציין את זה כאן.

ישראל אייכלר: ועכשיו הגעתי לנקודה של מוכנות העורף: אדוני היושב-ראש, יש מצב של אלפי ילדים שנמצאים בקרוונים ובבתי-ספר לא מוגנים – וחברי חבר הכנסת איל בן ראובן, שידיו רב לו ויש לו המון המון ניסיון, יושב במקומות הנכונים ויודע.

ישראל אייכלר: יש פה מצב בלתי אפשרי, חייבים לתקן את זה.

ישראל אייכלר: המדינה איננה מוכנה בעורף לקראת מצבי חירום, לא רק מצבי חירום של פצצה אטומית ודברים כאלה, אפילו מצבי חירום אחרים.

ישראל אייכלר: אני מבקש שייתנו ראש לזה ותקציבים לזה, להתכונן שלא יהיה מצב שבו יש ילדים שנמצאים בקרוונים במוסדות חינוך בזמן שכל רגע חלילה זה עלול להפוך לאקטואלי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת אייכלר.

יואל חסון: בהזדמנות הזאת, עד שסגן השר יתפוס את מקומו, צריך גם לדבר ולהגיד מילת הערכה לאזרחים, לתושביה של מדינת ישראל, לאזרחים שבאמת מגיבים באומץ, בתושייה, באסרטיביות, מצילים חיים.

אלי בן-דהן: חותרים למגע.

יואל חסון: בדיוק, חותרים למגע.

יואל חסון: אתה יכול לראות גם, אדוני סגן השר, בסרטונים, אפשר לראות בבירור שאנשים לא בורחים, אנשים רצים לעבר המחבלים כדי לעצור אותם, אנשים חותרים למגע, אנשים מאוד אמיצים, חלקם עם כל מיני מטריות, סלפי-סטנדים כאלה וכל מיני דברים כאלה, והתושייה הזאת של האזרחים באמת מעוררת הערכה וכבוד.

יואל חסון: ועוד תרשה לי, סגן השר, לומר משהו, כי רציתי שאתה תשמע את זה: אנחנו פגשנו, חברי כנסת מטעם המחנה הציוני, את אחד הפצועים, מאיר, בחור שקוראים לו מאיר, הוא עבר את חוויית הדקירה באזור קריית-ארבע, שהייתה גם החוויה המורכבת ביותר, כי לקח זמן עד שהגיע לבית-החולים ועד שהבינו שזה פיגוע ועוד הרבה דברים.

יואל חסון: ושמענו בחור צעיר שידע – אני לא רוצה לתת פה תיאורים פלסטיים, אבל באמת היה בסיטואציה פיזית מאוד קשה – ידע גם מצד אחד לשמור על עצמו ולהגן על עצמו מהפגיעה כשהוא היה פצוע אנוש, אבל מצד שני גם להיות אסרטיבי מספיק כדי להבריח את המחבל, ובאמת האזרחות הטובה הזאת והאזרחים – זה מעורר כבוד.

יואל חסון: בבקשה, אדוני סגן השר.

ישראל אייכלר: אני רק אוסיף שהוא גֵר, והמשפט הראשון שהוא אמר כשהוא קם היה: הייתי מוכן למות על קידוש השם.

ישראל אייכלר: ביום שישי הייתי אצלו.

יואל חסון: נכון, התגייר אבל כדת משה וישראל.

ישראל אייכלר: גר צדק, גר צדק עשר שנים.

יואל חסון: יפה מאוד.

יואל חסון: בבקשה, סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כמובן מצטרף לכל מילה, אני אמרתי את זה בכמה וכמה הזדמנויות בימים האחרונים.

אלי בן-דהן: אין ספק שהאזרחים, באמת, הם עומדים בקו החזית, הוכיחו את עצמם, כמובן נוסף על כוחות הביטחון.

אלי בן-דהן: אני, חבר הכנסת אייכלר, לא אשיב לך על כל הנאום הארוך שלא נגע כל כך לנושא עצמו, אני אומר דבר אחד בעניין בית-הכנסת, כמי שהיה שם כמה פעמים, גם בחול-המועד סוכות, ואני מתכונן להיות שם בעזרת השם גם מחר.

אלי בן-דהן: אני עם התושבים.

אלי בן-דהן: לצערי הרב, אני אומר, קרתה פה שרשרת טעויות בתחילת הדרך שגרמה למציאות קשה בסוף הדרך.

אלי בן-דהן: לפעמים באמת סוף מעשה במחשבה תחילה, ואני לא רוצה להלאות פה בכל מיני פרטים.

אלי בן-דהן: אין ספק שפה, בעניין בית-הכנסת, כפי שאמרתי, נעשו טעויות.

אלי בן-דהן: זה לא מצדיק הרס בית-כנסת, חס ושלום.

אלי בן-דהן: זה לא מצדיק את פסקי-הדין של בית-המשפט, שאני מצר עליהם, אני אומר את האמת; אני מצר על פסקי-הדין הללו.

אלי בן-דהן: אבל גם צריך לדעת שנעשו במהלך הדרך, קרוב לעשר שנים, יותר מדי טעויות שהובילו למציאות מסובכת שאליה אנחנו מגיעים, שאינני יודע איך נצא ממנה.

אלי בן-דהן: אני חושב שבאמת מי שירים ידו להרוס בית-כנסת – השם ישמור, אני באמת לא רוצה להיות במקומו.

אלי בן-דהן: בעניין מוכנות העורף, אני יכול לומר שגם שר הביטחון, מערכת הביטחון, עוסקים בעניין הזה באופן מתמשך, רצוף, בשיפור מוכנות העורף.

אלי בן-דהן: רק לפני כמה חודשים היינו בתרגיל גדול מאוד, שאני השתתפתי בחלקים ממנו.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר שהיו נציגים מצבאות בעולם שבאו לראות איך אנחנו מתרגלים סיטואציות ומצבים מאוד מסובכים, כמו למשל מחבל שעולה על קרון רכבת, מפוצץ אותו, הקרון נופל מהפסים ועוד כוחות מצטרפים – איך אנחנו מתרגלים.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר שבאמת מערכת הביטחון עושה מאמצים גדולים מאוד, ובשנים האחרונות היה שיפור גדול מאוד במוכנות העורף למלחמה וחירום.

אלי בן-דהן: זה לא אומר שאין עדיין מה לעשות, מלאכה רבה מאוד בפנינו ויש מה לעשות.

אלי בן-דהן: אני מציין – אני מניח שאתם יודעים – יש ועדת משנה מיוחדת של ועדת החוץ והביטחון, בראשותו של חבר הכנסת עמיר פרץ, שעוסקת במוכנות העורף ומקיימת מדי פעם דיונים מעמיקים הבוחנים את מערכת הביטחון ובכלל זה את פיקוד העורף, את כל המערכות האחרות, במוכנות שלהם.

אלי בן-דהן: ובעניין הזה אני חושב שבאמת, כפי שאמרתי, נעשתה התקדמות גדולה מאוד; עדיין יש תמיד מה לעשות, ובוודאי נעשה עוד.

אלי בן-דהן: אני לא יודע מה אתה מציע, אבל כן הייתי מציע שוועדת המשנה הזאת של ועדת החוץ והביטחון, יקוים בה דיון בזמן הקרוב, והיא תבחן שוב את הדברים, אף שאני אומר: הוועדה הזאת, בראשות חבר הכנסת עמיר פרץ, מקיימת דיונים בעתות קבועות ובוחנת ועוקבת אחרי כל מה שנעשה.

יואל חסון: הצעתך להעביר את זה לוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון, אבל זה למעשה לוועדת החוץ והביטחון, הוועדה עצמה צריכה להחליט לאן.

יואל חסון: אתה מקבל את הצעת סגן השר?

ישראל אייכלר: כן.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אז לפני שנכריע, אני מבקש מחבר הכנסת איל בן ראובן – דעה נוספת.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, שמעתי את תשובת סגן השר, אבל בסופו של דבר אני בוחן תוצאות, ואני מוכרח להגיד – לדעתי, וכבוד חבר הכנסת אייכלר, שנינו שותפים לאותה ועדה למוכנות העורף – שהעורף במדינת ישראל איננו מוכן כראוי למצבי חירום ולמלחמה.

איל בן ראובן: אני אומר את זה באחריות מלאה, ולא רק מירושלים, אלא מבדיקה בשטח, מפגישה עם ראשי רשויות ותושבים ואנשים, וזאת התמונה שעולה.

איל בן ראובן: ניתן דוגמה: למשל, היום רק 30% מתושבי הצפון, שהם תחת האיום הקשה ביותר והכבד ביותר, ממוגנים בצורה סבירה בפני האיום שמתהווה.

איל בן ראובן: כלומר, הם אולי ממוגנים ל-1967, אבל להיום, לאיום שאומר דיוק של הרקטות, והאפקט שלהן והזמן שיש לאנשים להגיע למקלט – בעניין הזה האנשים לא ממוגנים, פשוט לא ממוגנים, וזה מאוד מאוד בעייתי.

איל בן ראובן: ויש עוד דוגמאות רבות, חבר הכנסת אייכלר דיבר עליהן וכו'.

איל בן ראובן: אנחנו מאוד עסוקים כרגע באיום הנוכחי, וטוב שכך, וזה בסדר גמור, אבל חובת ממשלה, חובתנו, גם להסתכל קדימה.

איל בן ראובן: כמו שמתקפת הטרור הזאת נפלה so called בהפתעה על גורמים מסוימים, אף שהכתובת הייתה על הקיר, כך יכולים גם ליפול איומים אחרים.

איל בן ראובן: די לנו במכות שבודקים ונערכים אליהן לאחר המכה.

איל בן ראובן: כלומר, אנחנו מאוד מאוד טובים בוועדות חקירה של אחרי המכה, שמתחילות לטפל וכו' וכו'.

איל בן ראובן: זאת לא הדרך.

איל בן ראובן: בעצם אין כרגע, לא תוכנית רצינית ולא תקציב רציני שנותן מענה, שנראה שהוא מתחיל לתת פתרון, ואני ער לזה שעושים הרבה דברים.

איל בן ראובן: אנחנו רואים את התרגילים, אנחנו מכירים.

איל בן ראובן: זה רחוק-רחוק-רחוק מלספק.

איל בן ראובן: ולכן אני קורא מפה לממשלת ישראל, למשרד הביטחון, האחראי: אנא תתעוררו, מדובר פה בחיי אדם, וטובה שעה אחת קודם.

איל בן ראובן: אני לא רוצה להיות מאלה שיגידו: תראו, אמרתי לכם.

איל בן ראובן: כי האיומים האלה שאנחנו מדברים עליהם – הראו לנו את הסבירויות למיניהן – יש הרבה מאוד איומים, כשהשאלה היא לא אם הם יקרו, אלא השאלה היא מתי הם יקרו.

איל בן ראובן: הם יבואו; לצערנו, אנחנו במרחב הזה.

איל בן ראובן: לכן אנחנו מוכרחים מוכרחים לתת פתרונות.

יואל חסון: תודה.

איל בן ראובן: אני לחלוטין מסכים שזה צריך לעבור לוועדת החוץ והביטחון, ואנחנו נעשה הכול, אני מקווה בשיתוף פעולה, כדי לקדם בקצב הרבה הרבה יותר רציני את הנושא הזה.

איל בן ראובן: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת בן ראובן.

יואל חסון: נושא המיגון הוא באמת חשוב, אבל אמרו כמה גדולים וטובים שאל לנו למגן את עצמנו לדעת, כי המיגון הוא לא הפתרון, הוא הטקטיקה.

יואל חסון: האסטרטגיה היא לשנות את המציאות במדינה שלנו ולטפל בה.

יואל חסון: אנחנו עכשיו נעלה להצבעה, אדוני סגן השר, את הצעתך להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

יואל חסון: מי שבעד – ועדה; מי שנגד – הסרה.

יואל חסון: ניתן להצביע.

יואל חסון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יואל חסון: חמישה בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום, מוכנות העורף לעת מלחמה וחירום, תועבר להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

יואל חסון: תם סדר-היום.

יואל חסון: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ו' בחשוון התשע"ו, 19 באוקטובר 2015, בשעה 16:00.

יואל חסון: ישיבה זו נעולה.