ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 48, 2015-10-12 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ט בתשרי התשע"ו, 12 באוקטובר 2015, ואני מתכבד לפתוח את מושב הכנסת ואת ישיבת הכנסת – המושב השני של הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין והגברת נחמה ריבלין; אדוני ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו; שרי הממשלה; ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג והגברת מיכל הרצוג; היועץ המשפטי לממשלה עורך-דין יהודה וינשטיין; מבקר המדינה השופט יוסף שפירא; חברי הכנסת בהווה ובעבר; ראשי הנציגויות הזרות; ראשי העדות הדתיות בישראל; מנכ"ל הכנסת; מזכירת הכנסת; היועץ המשפטי לכנסת; אורחים נכבדים; אזרחי ישראל, חברי הכנסת, ברוכים השבים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את המושב השני של הכנסת העשרים ואת כנס החורף, הראשון לכנסת זו.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, אמרה סינית עתיקה מאחלת: שיהיו לך חיים מעניינים.

יולי יואל אדלשטיין: לפעמים נדמה שעדיפה לנו הברכה המקבילה ביידיש: שיהיו לך חיים משעממים.

יולי יואל אדלשטיין: במקומותינו, שעמום הוא לעתים ממש צורך, אוויר לנשימה.

יולי יואל אדלשטיין: במובן זה, הקיץ הארוך שעברנו היה "מעניין" מדי; הוא היה מורכב, ולא אחת גם קשה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אינני מתכוון רק לחום הכבד וחסר התקדים, אף שגם שינויי האקלים הגלובליים חייבים להטריד את מנוחתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בשבועות האחרונים חזר הטרור להרים את ראשו המכוער.

יולי יואל אדלשטיין: מחבלים שפלים לא בחלו במעשי רצח של חפים מפשע ונטלו את חייהם באכזריות.

יולי יואל אדלשטיין: אני שולח מכאן, בשם כנסת ישראל וחבריה, תנחומים כנים למשפחות הנרצחים, השם ייקום דמם, ומאחל החלמה מהירה לכל הפצועים.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, גם לפני דקות מספר התבשרנו על אירוע נוסף.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הייתי אמור להמשיך עם הדברים שהכנתי לעצמי; כרגיל, לדבר על השפעת הכנסת על כל מה שקורה במדינה; לקרוא, כדרכי, להתנהגות ראויה של חברי הכנסת; אולי גם לפרט את המשימות הרבות שעומדות בפנינו במושב זה ובכנס זה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לדעתי, מה שמצופה מאתנו לעת הזאת זה משהו קצת שונה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן הבקשה היחידה שלי, ועם זה אני גם אסיים, היא שכל אחד וכל אחת ייגש או תיגש למראה, יסתכל לעצמו בעיניים ויגיד – ויש כאן שתי אפשרויות: אני רק חבר כנסת קטן, מגיע לעבודה בזמן, משתתף בדיונים, עושה את שלי, מצדיק את המשכורת – מה כבר אני יכול לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: על מה אני יכול להשפיע?

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש גם הדרך השנייה – לומר לעצמך: אולי לעת הזאת נבחרתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני נבחר ציבור, אני מנהיג ציבור, וככזה אני גם מסוגל לומר לשולחי דברים שאולי בסערת רגשות הם לא רוצים לשמוע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אם אנחנו לא נעשה את זה, אף אחד לא יעשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: בתחום הזה, של עתיד החברה שלנו והיכולת שלנו לחיות ביחד, אין למי להעביר את האחריות – לא לממשלה, לא למערכת המשפט, לא לאקדמיה.

יולי יואל אדלשטיין: לאף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הבקשה היחידה שיש לי מחברי הכנסת לעת הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את נשיא המדינה מר ראובן ריבלין לשאת דברים.

ראובן ריבלין: מכובדי יושב-ראש הכנסת וממלא-מקום נשיא המדינה חבר הכנסת יולי אדלשטיין; אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו והגברת שרה נתניהו; ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג והגברת מיכל הרצוג; שרים; היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין; מבקר המדינה השופט יוסף שפירא; חברי הכנסת בעבר ובהווה; ראשי הנציגויות הזרות; ראשי העדות הדתיות בישראל; מזכירת הכנסת הגברת ירדנה מלר; היועץ המשפטי לכנסת עורך-דין איל ינון; מנכ"ל הכנסת רונן פלוט; מנכ"ל בית הנשיא הראל טובי; מכובדי כולם, לדאבוננו, גם ברגעים אלה ממש אנחנו נאבקים בטרור אסלאמי צמא דם.

ראובן ריבלין: בפתח דברי אני מאחל רפואה שלמה והחלמה מהירה לפצועים, ומחזק את ידי כוחות הביטחון במלחמתם, מלחמת כולנו.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכנסים כאן היום בפתיחת המושב השני של הכנסת העשרים.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכנסים כאן במעמד חגיגי זה, אך בלבנו, בלב כולנו, אין חגיגיות.

ראובן ריבלין: לבנו כבד וכואב.

ראובן ריבלין: וכך כתבה נעמה הנקין, השם ייקום דמה, 12 שנים לפני שנרצחו היא ובעלה בידי בני עוולה: "הקבר נפתח, והרגע נמתח, והעפר נשפך – ה' נתן וה' לקח".

ראובן ריבלין: כך כתבה, בדיוק מצמרר, והוסיפה: "הסוד הוא להתקרב לקצה התהום, להביט לה עד העומק של החושך, להתגבר על הסחרחורת, להסתובב ולהמשיך".

ראובן ריבלין: כך כתבה.

ראובן ריבלין: ואומנם בקיץ הזה שוב הבאנו לקבורה בנים ובנות אהובים.

ראובן ריבלין: שוב עמדנו מעל קברים טריים שבהם נטמנו החיים הטריים הצעירים, המבטיחים.

ראובן ריבלין: בקיץ הזה ובחגים האלה, שוב, לדאבוננו, הרגשנו בתהום.

ראובן ריבלין: שוב הבטנו לה עד העומק של החושך.

ראובן ריבלין: ועכשיו, גם כשאנחנו עדיין שבורים וכואבים, אנחנו יודעים שאנחנו מוכרחים להסתובב.

ראובן ריבלין: כמו שכתבה נעמה, אנחנו מוכרחים להסתובב, להמשיך לצעוד קדימה.

ראובן ריבלין: שבנו, אנו בני העם היהודי במדינת ישראל, למולדתנו, מאהבה, לאחר אלפיים שנים של נדודים וייסורים.

ראובן ריבלין: קמנו מן האפר, בנינו אותה, ואנו ממשיכים לבנות אותה מתוך אהבה ואמונה.

ראובן ריבלין: לא משנאה ולא כנקמה, באהבה ובאמונה.

ראובן ריבלין: זו דרכנו, וכך גם נמשיך.

ראובן ריבלין: הטרור הרצחני והפונדמנטליזם האסלאמי מבקשים לרפות את ידינו כל העת, לגדוע את הבניין בפחד ובאימה, אך הם לא יוכלו לנו.

ראובן ריבלין: אנחנו נגדע את ידי הטרור המגואלות בדם; אנחנו נילחם בטרור ביד קשה ולא נרחם על אכזרים.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל היא מדינת חוק, זהו מקור עוצמתה וחוסנה.

ראובן ריבלין: בימים מתוחים אלה, על כולנו – על כולנו – מוטלת האחריות לפעול להרגעת הרוחות, וכן לזכור ולהזכיר שיש לנו כוחות צבא, משטרה, ומערכת משפט, ובידיהם – ורק בידיהם – מוטלות הזכות והחובה למצות את הדין עם האחרים והאחראים לפשעים הנתעבים הללו.

ראובן ריבלין: מכאן אני רוצה לחזק את ידי כוחות הביטחון ואת ידי שוטרי ושוטרות ישראל, ואת חיילי צבא ההגנה לישראל, שפועלים כל העת כדי להגן על חיינו, כדי לאפשר לנו לגדל את ילדינו, ילדי כולנו, בבטחה, לעבוד וליצור, להמשיך את מלאכת הבניין.

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, זה גם המקום להזכיר שאלה הם אותם כוחות הביטחון שספגו מאתנו לא מעט ביקורת, פוגענית בחלקה.

ראובן ריבלין: לאורך השנה החולפת נפגשתי עם רבים מחיילי צה"ל ומפקדיו; כאב לי לשמוע את התחושות הקשות שחווים משרתי הקבע, לוחמים ותומכי לחימה כאחד.

ראובן ריבלין: אסור לנו לתת יד לשיח ציבורי המצייר אותם חלילה כפרזיטים, כמעמסה או נטל על החברה והכלכלה.

ראובן ריבלין: חברי ועדת הכספים, חברי ועדת החוץ והביטחון, חברי הוועדה המשותפת, אנחנו עומדים בפני שנה נוספת שבה צה"ל פועל ללא תוכנית רב-שנתית.

ראובן ריבלין: אם לא נאפשר את התכנון ארוך-הטווח לא נחזה בהתייעלות.

ראובן ריבלין: יש מה לתקן, יש מה לתקן.

ראובן ריבלין: תקנו את הדרוש תיקון – בענייניות, בענייניות הנדרשת – אבל הדפו את ההשמצות, הדפו את השיח המזלזל הפוגע ברוח הצבא ובחייליו.

ראובן ריבלין: ממש התביישתי כאשר שאלו אותי מפקדי טייסת, מג"דים וקציני מודיעין ולוגיסטיקה: מדוע מגיעה לנו ההתייחסות הזו?

ראובן ריבלין: עלינו להקפיד בכבודם ובמעמדם של חיילינו ומפקדינו העומדים על המשמר לילות כימים מתוך תחושת שליחות ומסירות.

ראובן ריבלין: מכובדי, לצערנו, אנו חיים במציאות של סכסוך עקוב מדם.

ראובן ריבלין: לקץ הסכסוך הזה, הטרגדיה הזאת, אין לוחות זמנים ברורים.

ראובן ריבלין: אין לוחות זמנים.

ראובן ריבלין: מה שברור הוא שהאחריות לחיינו כאן, לחיינו המשותפים כאן, יהודים וערבים, מוטלת על כתפי כולנו.

ראובן ריבלין: מה שברור הוא שהתשתית לכל פתרון שיהיה היא ביסוס אמון בין הצדדים.

ראובן ריבלין: בזמן האחרון אנחנו עדים ביתר שאת לניסיון של מנהיגים פוליטיים ואחרים להפוך את הסכסוך הישראלי–פלסטיני לסכסוך דתי, לכזה שאין ממנו דרך חזרה – מלחמת גוג ומגוג, מלחמת יום הדין, ג'יהאד או קץ הימים.

ראובן ריבלין: הניסיון לשפוך דלק ולהט על מדורת הסכסוך הוא ניסיון להבעיר את האדמה הזו שעליה יושבים כולנו.

ראובן ריבלין: וכל מי שעושה זאת – דמנו, דם כולנו, בראשו.

ראובן ריבלין: די לנו אם נביט סביבנו במיעוטים הנשחטים בסוריה ובעיראק כדי שנבין לאיזו תהום אפלה עשויה לגרור את כולנו מלחמת דת.

ראובן ריבלין: לעם היהודי ולמדינת ישראל לא הייתה ולא תהיה מלחמה עם האסלאם.

ראובן ריבלין: השקר הנואל והמרושע שלפיו מדינת ישראל חותרת לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית אינו רק שקר גס, אלא גם עלילה מסוכנת שעולה כבר כעת בדמם של חפים מפשע.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל וממשלת ישראל נחושות בכוונתן לשמור ולהגן על הסטטוס-קוו בהר-הבית.

ראובן ריבלין: בניגוד לקמפיין המרושע והשקרי שמנוהל נגדנו מעזה ומרמאללה, ולדאבוננו, גם כאן, מתוך מדינת ישראל, ישראל אינה מנסה למנוע ממוסלמים להתפלל במקומות הקדושים להם, כפי שישראל לעולם לא תפגע במסגדים בהר-הבית.

ראובן ריבלין: ואני מאמין שגם מפיצי השקר הזה יודעים זאת היטב.

ראובן ריבלין: גדלתי בירושלים, נולדתי אליה; נולדתי וגדלתי בימים שבהם נאסרה עלינו, היהודים, בכוח הזרוע הגישה למקומות הקדושים, למרות הסכם בין-לאומי חתום.

ראובן ריבלין: עוד קודם לכן, אני זוכר כילד קטן בן חמש, כיצד תקיעה בשופר ברחבת הכותל הצרה במוצאי יום כיפור הייתה עילה למעצר בידי חיילי המנדט הבריטי.

ראובן ריבלין: כמי שהיו בעצמם קורבנות של הגבלת חופש הפולחן בעיר ירושלים, אנו לעולם לא ננהג כך.

ראובן ריבלין: המחויבות שלנו כיהודים וכריבונים לשמירה על הסטטוס-קוו אינה נובעת רק ממחויבות להסכמים פורמליים; היא נובעת מהבנה עמוקה של האחריות הכרוכה בריבונות על ירושלים, האחריות לביטחונם ושלומם של כל תושביה של העיר, האחריות להבטחת חופש הפולחן של כל המאמינים הנושאים אליה את עיניהם, וזאת גם במחיר הגבלה קשה וכואבת של יכולתנו, היהודים, להתפלל – ואני מדגיש: להתפלל – במקום כה קדוש עבורנו.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל לא תאסור כניסת יהודים להר-הבית, ואין בכך משום פגיעה או הפרה של הסטטוס-קוו.

ראובן ריבלין: זיקתו של העם היהודי להר-הבית אינה ניתנת להכחשה או לסילוף.

ראובן ריבלין: האמירה שלפיה יהודים מטנפים ברגליהם את הר-הבית היא אמירה בלתי נסבלת שעמה לא נוכל, לא נוכל לעולם, להשלים.

ראובן ריבלין: יש לזכור, עד כה ולאורך ההיסטוריה רק ירושלים בריבונות ישראל ידעה לתת שקט, שלום וחופש פולחן לכל תושביה, ואינני אומר זאת מתוך פטרונות, וכך, אני בטוח, אדוני ראש הממשלה, גם יישארו פני הדברים.

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, חברי כולם, מנהיגי הציבור, הניסיון לפרוט על הפחדים הקמאיים ביותר שלנו, הניסיון להצית את הדמיון המשיחי והפונדמנטליסטי, לא רק שהוא עולה בחיי אדם, אלא שהוא מעמיק את האחיזה של הייאוש.

ראובן ריבלין: והייאוש הזה, רבותי, הוא הניסיון האפקטיבי ביותר להרוג את התקווה.

ראובן ריבלין: שליפת השד הדתי מהבקבוק היא ניסיון לקעקע כל מאמץ חיובי שנעשה כאן בביסוס יחסי אמון בין ערבים ליהודים.

ראובן ריבלין: דווקא בימים מתוחים אלה, אדוני היושב-ראש, כפי שאמרת, עלינו לזכור כי בניית האמון בין יהודים וערבים בתוך מדינת ישראל ומחוצה לה אינה אפשרות, זהו כורח.

ראובן ריבלין: גם אם נסגור את החלון, הצד השני לא ייעלם.

ראובן ריבלין: גם אם נשרוף את הגשר היום, נידרש להתחיל ולבנות אותו מחדש שוב מחר.

ראובן ריבלין: הדרך ארוכה וקשה, ובמשימה הזאת אין קיצורי דרך.

ראובן ריבלין: אבל בל נטעה, המשימה הזאת היא המשימה שמונחת בפני הדור הזה, בפני מנהיגיו – ואתם מנהיגיו – ובפני הדורות שיבואו.

ראובן ריבלין: חברי היושבים כאן, שליחי הציבור ומנהיגיו, היום אולי יותר מאי-פעם נחוצה לנו הנהגה משני הצדדים, שלא מאבדת את הקול שלה, שיכולה לעמוד בפני הציבור שלה; הנהגה שלא מאבדת את המצפן הפנימי שלה גם בעת סערה גדולה.

ראובן ריבלין: נחוצה לנו הנהגה כזאת שאינה מונעת מפחד ואינה מזינה אותו; שאינה מובלת, אלא מובילה; כזו שמגבירה את האמון בין הצדדים ולא את העוינות והניכור ביניהם; כזו שחותרת באומץ, ויום-יום, לאופק של שיתוף פעולה; שממשיכה לגייס כוחות מהשדרה המרכזית של שתי החברות למשימה האדירה הזאת.

ראובן ריבלין: אני אמשיך לעשות לילות כימים בניסיון לבסס ולפתח את ניצני האמון בינינו, בין ערבים ויהודים בראש ובראשונה, בתוך מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ואני לא לבד; אני עומד לצד שורה ארוכה של ראשי ערים ורשויות, מנהיגים יהודים וערבים, מהפריפריה ומהמרכז, מהצפון ומהדרום, שבוחרים יום-יום בדרך של שיתוף פעולה.

ראובן ריבלין: אני עומד לצד מנכ"לי חברות מובילות, בכירים במשק ובמגזר הציבורי, מנהיגים יהודים וערבים, שמבינים שהם חולקים אינטרסים משותפים.

ראובן ריבלין: אני עומד לצד אמיר לוי, הממונה על התקציבים במשרד האוצר, המוביל באומץ ובגיבויו של שר האוצר מהלך מקיף ובונה אמון, בשיתוף ראשי הרשויות הערביות, לצמצום פערים בין ערבים ויהודים במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני עומד לצד אנשי חינוך, אדוני שר החינוך, מנהלים ומנהלות, מורים ומורות, מנהיגים, דתיים וחילונים, ערבים ויהודים, מכל רחבי הארץ, שמבקשים לגדל כאן דור אחר של ילדים שמכירים אלה באלה ולומדים לכבד אלה את אלה.

ראובן ריבלין: האנשים הללו, המנהיגים הללו, שאנו כולנו משרתיהם – הם שנוטעים בי תקווה ונותנים לי כוח.

ראובן ריבלין: "שאלו שלום ירושלם, ישליו אהביך.

ראובן ריבלין: יהי שלום בחילך, שלוה בארמנותיך.

ראובן ריבלין: למען אחי ורעי, אדברה נא שלום.

ראובן ריבלין: "

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לנשיא המדינה מר ראובן ריבלין על דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, למסור לכנסת הודעה על פעילות הממשלה מאז סגירת המושב הקודם של הכנסת ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: מייד בתום דברי ראש הממשלה אני אזמין את ראש האופוזיציה לשאת דברים.

בנימין נתניהו: מכובדי נשיא המדינה, אדוני היושב-ראש, רעיית הנשיא, ראש האופוזיציה חבר הכנסת הרצוג ורעייתו, מכובדי נשות ואנשי הציבור הרבים, לרבות הסגל הדיפלומטי, חברות וחברי הכנסת, ראשית אני מבקש לשלוח איחולי החלמה לפצועים ולחזק את כל כוחות הביטחון.

בנימין נתניהו: בשנות ה-20 של המאה הקודמת ביקר בארץ-ישראל אלבר לונדר, שעד היום נחשב לאחד מגדולי העיתונאים בצרפת.

בנימין נתניהו: בספרו, "היהודי הנודד הגיע", הוא תיעד את התקפות הטרור החוזרות ונשנות של פורעים ערבים נגד היישוב היהודי בארץ-ישראל ונגד העיר העברית הראשונה תל-אביב.

בנימין נתניהו: לונדר מציין במיוחד שעל סמל העיר נכתבו המילים מהתנ"ך "אבנך ונבנית", אך הוא מוסיף – אני מצטט – שמיום הנחת האבן הראשונה עמדת הערבים הייתה "אהרסך ונהרסת".

בנימין נתניהו: כשלונדר ביקר בתל-אביב ב-1929, היו בה כמה עשרות-אלפי תושבים.

בנימין נתניהו: היום חיים בתל-אביב רבתי למעלה ממיליון בני-אדם.

בנימין נתניהו: 100 שנות טרור, 100 שנים שבהן מנסים להרוס את המפעל הציוני, ואויבינו עדיין לא למדו: הטרור לא יכריע אותנו.

בנימין נתניהו: פעם אחר פעם אנחנו אלה שמכריעים אותו.

בנימין נתניהו: כאשר יענו אותו, כן ירבה וכן יפרוץ.

בנימין נתניהו: גם את גל הטרור הנוכחי נכריע, בפעולה נחושה של חיילים ושוטרים ונטרול המחבלים, כולל היום בירושלים; בתושייה ובאומץ לב של אזרחים בזמן אמת; בערבות ההדדית שמאפיינת את עמנו, ובייחוד כשהוא נמצא בסכנה – כפי שאירע לרב נחמיה לביא, זיכרונו לברכה, שנחלץ בגבורה עילאית בלתי רגילה לעזרת משפחת בניטה המותקפת בירושלים, ובכך הוא הציל את חייהם של אדל ושני ילדיה הקטנים.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים נגד המפגעים בכל החזיתות.

בנימין נתניהו: הוריתי על תגבור כוחות מסיבי, הוספנו גדודים ביהודה ושומרון, גייסנו פלוגות רבות של לוחמי משמר הגבול לירושלים ולכל חלקי הארץ.

עיסאווי פריג': יש חזית אחת ששכחת – אותנו.

בנימין נתניהו: אנחנו לוקחים את היוזמה לידינו, נכנסים לשכונות במזרח-ירושלים, מונעים חסינות לפורעים בכל מקום שהוא, הורסים בתי מחבלים, פועלים נגד מסיתים, מפעילים מארבים ומסתערבים, מבצעים מעצרים, מקדמים שלילת זכויות של מרצחים ופועלים להוצאת התנועה האסלאמית אל מחוץ לחוק.

בנימין נתניהו: חידדנו את הוראות הפתיחה באש נגד מיידי בקבוקי התבערה והאבנים, כמו אלה שקיפחו את חייהם של אזרחים תמימים כמו הילדה אדל ביטון ותושב ירושלים אלכס לבלוביץ.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אתמול אישרנו בממשלה חקיקת עונשי מינימום של שנות מאסר למיידי אבנים ובקבוקי תבערה והטלת קנסות על קטינים והוריהם.

בנימין נתניהו: אני מצפה לתמיכת סיעות האופוזיציה בחקיקת בזק בנושא ביטחוני חשוב זה, כמו גם בחקיקת חוק המאבק בטרור, שגם הוא יגיע במושב זה.

בנימין נתניהו: מה שמנחה אותנו זה הכרה עמוקה שאנחנו נאבקים מאבק צודק.

בנימין נתניהו: ידענו פיגועי טרור לפני הקמת המדינה ואחרי הקמת המדינה, לפני מלחמת ששת הימים ואחרי מלחמת ששת הימים, כשתהליך השלום היה בעיצומו וכשתהליך השלום נעצר.

בנימין נתניהו: צריך להבין אחת ולתמיד, הטרור אינו נובע מתסכול בשל היעדר התקדמות בתהליך המדיני; הטרור נובע מן הרצון להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: זה היה המניע לטרור – –

עיסאווי פריג': מי היועצים שלך שאתה מגיע למסקנה הזו – –

בנימין נתניהו: – – בימים הראשונים של הציונות, וזה המניע שלו גם בימינו אנו.

עיסאווי פריג': – – המסקנה הזו שתביא עלינו את ההרס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

בנימין נתניהו: לאחר תחילת תהליך השלום של אוסלו, באמצע שנות ה-90, בשנים 1994–1996, ובפתח שנות האלפיים, למעלה מ-1,000 ישראלים נרצחו בפיגועי מחבלים מתאבדים ואוטובוסים מתפוצצים.

בנימין נתניהו: טרור המתאבדים לא ניצח אותנו אז, וטרור הסכינים לא ינצח אותנו עכשיו.

בנימין נתניהו: מה שמנצח, כל הזמן, זו ההכרה שזהו ביתנו, זוהי מולדתנו.

בנימין נתניהו: מה שמנצח הוא רצון החיים שלנו, שגובר על רצון המוות של אויבינו.

בנימין נתניהו: אני אומר להם, לאויבי ישראל: לא הצלחתם ולא תצליחו להחריב את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אין שום דרך לעצור את המפעל הציוני.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, זו לא הפעם הראשונה שאויבינו משתמשים בתעמולה שקרית בקשר להר-הבית כדי לחולל פרעות.

בנימין נתניהו: סבי זיכרונו לברכה הגיע לארץ-ישראל ב-1920, ובאותה שנה, בחגיגות נבי מוסא, באפריל, הכריז המופתי חאג' אמין אל-חוסייני שהיהודים מתכננים – איזו הפתעה – ציטוט: "להשתלט על הר-הבית ולהרוס את המסגדים".

בנימין נתניהו: השקר הזה חוזר על עצמו גם היום.

בנימין נתניהו: אני חייב לציין שבאותם ימים, בשנת 1925, המועצה המוסלמית העליונה עדיין כתבה לפחות פיסה אחת של אמת.

בנימין נתניהו: אני מצטט מחוברת שפרסמה לתיירים המבקרים בהר-הבית, באנגלית: העובדה שחראם א-שריף נמצא במקום שבו עמד בעבר בית-המקדש של שלמה אינה ניתנת לערעור.

בנימין נתניהו: זהו גם המקום שעל-פי האמונה דוד בנה מזבח לאלוהים.

בנימין נתניהו: סוף ציטוט.

בנימין נתניהו: גם הם, לפחות באותם הימים, לא יכולים היו להתכחש לעובדה ההיסטורית ששני בתי-המקדש שבנו היהודים, הבית הראשון והבית השני, עמדו במקום הזה כ-1,000 שנים.

בנימין נתניהו: ויש כאלה שעוד אומרים לנו היום שליהודים אין קשר להר-הבית.

בנימין נתניהו: נראה שאפשר לומר הכול – –

יעקב מרגי: – – –

בנימין נתניהו: – – כי ממשיכיו של חוסייני טוענים היום בעזות מצח שליהודים אין בכלל קשר למקום הזה.

בנימין נתניהו: הם אומרים שהיהודים מלכלכים ומטמאים את ההר.

בנימין נתניהו: הם חוזרים שוב ושוב על השקר שיש לנו כוונה להרוס את מסגד אל-אקצא או לשנות את הסטטוס-קוו במקום.

בנימין נתניהו: שקר מוחלט; בדיוק להפך – אנחנו מחויבים לשמירת הסטטוס-קוו בהר-הבית; אנחנו שומרים בקפדנות על המקומות הקדושים של כל הדתות.

בנימין נתניהו: ואני אגיד לכם מעל ומעבר לזה, חברי הכנסת, אלמלא ישראל, קנאי האסלאם הקיצוני היו מגיעים לכאן, והם היו הורסים את המקומות הקדושים ואתרי המורשת ההיסטוריים בהר-הבית בירושלים, כפי שהם עושים ברחבי המזרח התיכון כולו.

בנימין נתניהו: אנחנו אלה שמגינים על קודשי כל הדתות בהר-הבית ובירושלים.

בנימין נתניהו: מפיצי ההסתה השקרית הזאת – ואני מציין אותה כי היא המוקד, היא הנפָּץ, היא הנפץ; זה הניסיון להדליק כאן תבערה דתית שאיש מאתנו לא רוצה בה.

בנימין נתניהו: ואמר הנשיא אמירה נכונה: אין לנו שום מאבק עם האסלאם.

בנימין נתניהו: אבל הניסיון של הקיצונים להבעיר תבערה דתית על שקר מוחלט, זו הסתה מסוכנת מאוד, שלצערי גם גובה מחיר בחיי אדם.

בנימין נתניהו: ומפיציה, בראש ובראשונה, הם ה"חמאס" והרשות הפלסטינית.

בנימין נתניהו: לצערי הם אינם מחנכים את עמם לשלום, אלא להמשך הסכסוך, כל אחד בדרכו; הם מטמיעים הסתה אנטישמית בספרי הלימוד, בתקשורת, ברשתות החברתיות.

בנימין נתניהו: אבו מאזן חייב להתנער מההסתה ומדברי הבלע נגד היהודים ונגד ישראל.

בנימין נתניהו: הוא חייב לגנות בתוקף את הפיגועים, בדיוק כפי שאני גיניתי מעשי איבה חמורים שביצעו יהודים נגד ערבים.

בנימין נתניהו: אנחנו מדינת חוק, ולא נאפשר לשום גורם מכל צד להפר את החוק.

בנימין נתניהו: נמצה את הדין עם כל מי שירים יד על חפים מפשע, יהודים וערבים כאחד.

בנימין נתניהו: אבל יש עוד גורם מרכזי שמתסיס כל הזמן, כל הזמן מפיץ את השקר הגדול על הר-הבית, והגורם הזה הוא הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית.

בנימין נתניהו: אנחנו נפעל נגד מוקד ההתססה הזה בכל האמצעים.

בנימין נתניהו: ביקשתי אתמול להשלים את התשתית המשפטית להוצאתם אל מחוץ לחוק.

בנימין נתניהו: לא תהיה שום חסינות למי שמסית ומעודד טרור.

בנימין נתניהו: שיהיה ברור: אנחנו רוצים דו-קיום בין אזרחים יהודים וערבים במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אנו משקיעים השקעות במגזר הערבי אצל הדרוזים, אצל הצ'רקסים, אצל הבדואים, שלא השקיעו ממשלות אחרות, בהיקפים אדירים.

בנימין נתניהו: זו תפיסת עולם.

בנימין נתניהו: אבל, לצערי, בתחומי מדינת ישראל לא רק התנועה האסלאמית מסיתה.

בנימין נתניהו: ואני חושב שאי-אפשר לטפל בזה בלי לומר את הדברים: גל הרציחות האחרון גבה את חייהם של זוג הורים צעירים, נעמה ואיתם הנקין, זיכרונם לברכה; הם נטבחו לנגד עיני ילדיהם הקטנים.

בנימין נתניהו: אחד מהיושבים פה, החברים בבית הזה, אמר:

בנימין נתניהו: הזוג הנקין הם מתנחלים, אתה לא יכול להתייחס אליהם כאל אזרחים חפים מפשע.

בנימין נתניהו: מה זה אומר, שמותר לרצוח אותם?

בנימין נתניהו: שמותר לרצוח את נחמיה לביא ואת אהרן בניטה?

בנימין נתניהו: ומאות אלפים?

בנימין נתניהו: אלפי אזרחים ישראלים?

קריאה: מי אמר את זה?

בנימין נתניהו: מי שאמר את זה זה חבר הכנסת גטאס.

בנימין נתניהו: אבל חברת הכנסת זועבי לא הגבילה את עצמה למתנחלים.

בנימין נתניהו: היא מצדיקה את מעשי הטרור באשר הם.

בנימין נתניהו: היא אמרה – אני חייב להגיד, ובצער, בדאגה – לביטאון ה"חמאס", רק לפני יומיים: פעולה של יחידים איננה מספקת, צריך אינתיפאדה שלמה.

בנימין נתניהו: רבותי, זה לא ייאמן, זה פשוט לא ייאמן.

בנימין נתניהו: חברת כנסת בישראל קוראת להתקפות טרור סיטוניות נגד אזרחי ישראל, ואין דבר יותר מוצדק מפתיחת חקירה פלילית נגדה.

בנימין נתניהו: זה מה שצריך לעשות, נקודה.

עיסאווי פריג': תציין מה – – –

מכלוף מיקי זוהר: עדיף שלא תגיד כלום, עיסאווי.

בנימין נתניהו: חברות וחברי כנסת בישראל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אורן אסף חזן: אני לא דיברתי, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, סליחה, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: טעיתי בקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטער.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זו לא סיבה לצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: זו לא סיבה לצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: טעיתי בקול.

יולי יואל אדלשטיין: הסתכלתי על חבר הכנסת עיסאווי פריג' באותו רגע.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני חבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', אתה רוצה לצאת?

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול.

יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט תגיע קריאה שלישית.

עיסאווי פריג': אני אצא מתישהו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אומנם קשה לי לשמוע את הדברים, אבל אני נשאר.

יעקב מרגי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

אורי אריאל: תצטרף לתפילת המנחה – – –

יולי יואל אדלשטיין: סיימנו את הפרק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, אנחנו מעוניינים לשמוע את המשך דבריך.

בנימין נתניהו: חברות וחברי הכנסת הם הראשונים שצריכים לכבד את החוק במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הם אינם יכולים להצדיק רצח, הם אינם יכולים לקרוא לרצח.

בנימין נתניהו: מי שעשה זאת, מי שעושה זאת, אינו ראוי להיות חבר או חברה בבית הזה.

בנימין נתניהו: אני פונה לערביי ישראל; אתם הרי רואים שישראל היא המקום היחיד השקט, הנורמלי, בכל האזור.

בנימין נתניהו: אתם רואים מה קורה למוסלמים ולנוצרים במרחב, מה קורה למדינות שהידרדרו למלחמות דת ולמלחמות אזרחים.

בנימין נתניהו: אנחנו נעמוד בכל אתגר, אבל אני קורא לכם: הקיאו את הקיצוניות מתוככם – כפי שאני אומר זאת לאזרחים היהודים במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אני פונה לערביי ישראל, אזרחי המדינה, ואומר: האם תלכו אחרי הנהגה שמסיתה, שמגיעה לאבסורד – של אנשים, אנשי בל"ד הקומוניסטים, שמאחוריהם שובל של דגלי "דאעש", הנהגה שמבקשת לפורר את המדינה, או שתלכו לדרך של דו-קיום בשלום, נאמנות למדינה שאתם חלק ממנה?

בנימין נתניהו: כי אי-אפשר להחזיק את המקל בשני קצותיו, את החבל בשני קצותיו; אי-אפשר ליהנות מכל העולמות – גם ליהנות ולחיות מכל הזכויות בישראל הדמוקרטית, שמכבדת את הזכויות של כל אזרחיה, יהודים וערבים כאחד, וגם לחתור בעת ובעונה אחת נגד אותה מדינה.

בנימין נתניהו: אני מבקש מכם, בחרו בדרך הנכונה, בדרך האמת, בדרך הדו-קיום.

בנימין נתניהו: אין ברירה אחרת.

בנימין נתניהו: אנחנו נעמוד בכל אתגר, אבל הדבר הזה חשוב לכם, לילדיכם, לכולנו.

בנימין נתניהו: לכולנו.

זוהיר בהלול: הערבים – – –

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, נחשול האסלאם הקיצוני שוטף את האזור כולו.

בנימין נתניהו: רק לפני יומיים קרוב ל-100 איש נרצחו בלבה של אנקרה, בטורקיה, והלהבות מגיעות גם אלינו.

בנימין נתניהו: כל שכנינו, ברדיוס עצום, נאבקים בהר-הגעש האסלאמיסטי – מאות-אלפים נטבחים מעבר לגבולנו.

בנימין נתניהו: מיליוני פליטים נמלטים מחרב הקנאות.

בנימין נתניהו: אני מבטיח לכם, הם מבינים היטב – רק תשאלו אותם – הם מבינים היטב לאיזה תהום דרדרו אותם קנאי האסלאם הקיצוני, שמורכב משני גורמים: הציר השיעי-רדיקלי בהנהגת איראן והמחנה הסוני הקיצוני בראשות "דאעש".

בנימין נתניהו: הם בוודאי לא פרטנרים לשלום.

בנימין נתניהו: אבל, לצערי, גם אבו מאזן בורח פעם אחר פעם מן המשא-ומתן לשלום.

בנימין נתניהו: קראתי פעמות רבות לאבו מאזן רק לאחרונה, בנאומי באו"ם, לשבת יחד ולנסות להתקדם בסוגיות שעל הפרק, אבל הוא מתמיד בסרבנותו.

מיכל בירן: אין לך – – –

בנימין נתניהו: אני יודע שהוא יודע שבכל הסדר שלום – אני לא שם שום תנאים לכניסה למשא-ומתן – אבל הוא יודע שבכל הסדר שלום, עם מי שלא יהיה מן הבית הזה, הוא יצטרך בסופו של דבר להכריז על סוף הסכסוך, לוותר על זכות השיבה ולהכיר בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

בנימין נתניהו: הרי הוא יודע שהוא יצטרך לתת לנו, לעם שלנו, מה שהוא דורש לעם שלו.

בנימין נתניהו: זה הרי הסירוב להכיר במדינת הלאום של העם היהודי בגבולות כלשהם – הוא היה והנו שורש הסכסוך.

בנימין נתניהו: מכובדי, בעת הזאת מה שעלינו לעשות הוא לעמוד איתן מול שלוחות האסלאם הקיצוני סביבנו.

בנימין נתניהו: איראן מרחיבה את פעולותיה בסוריה; ברגע זה, ממש ביום הזה, אלפי חיילים איראנים מגיעים לסוריה, לא רחוק מגבולנו הצפוני.

בנימין נתניהו: גם "דאעש" מתבסס שם, והוא מתבסס גם בסיני.

בנימין נתניהו: קודם כול, חובתנו היא לחזק את השליטה בגבולותינו.

בנימין נתניהו: הוריתי להקים גדר ביטחון בגבולנו המזרחי, כפי שהקמנו קודם לכן גדר ביטחון בגבולנו לאורך הגבול המשותף עם מצרים – 220 קילומטר – וכן בגולן.

בנימין נתניהו: העבודה הזאת התחילה לפני חודש.

בנימין נתניהו: נוסף על סגירת הגבולות, אנחנו נמנע את הקמתם של בסיסי טרור בקרבת הגבולות.

בנימין נתניהו: מי שיסכן את ביטחוננו ויאיים על ריבונותנו יישא בתוצאות.

בנימין נתניהו: אני הדגשתי זאת באוזני נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בפגישתנו במוסקבה.

בנימין נתניהו: עמדתי על עקרונותינו: ישראל תוקפת את כל מי שתוקף אותה.

בנימין נתניהו: לא נאפשר לאיראן להעביר נשק קטלני ל"חיזבאללה" משטח סוריה – לפחות נעשה כל שביכולתנו לסכל זאת, ולא נאפשר לאיראן לפתוח חזית טרור נוספת נגדנו בגולן.

בנימין נתניהו: מול האיומים הנשקפים מאיראן ומן האסלאם הקיצוני, אנחנו ניצבים בחזית אחת עם מצרים וירדן, וחברי הכנסת, עם מדינות ערביות רבות אחרות באזור.

בנימין נתניהו: אני בוחר את מילותי בקפידה: המציאות משתנה במהירות.

בנימין נתניהו: אנחנו שומרים על הזכות לפעול מול כל מי שמאיים להשמידנו.

בנימין נתניהו: שום הסכם בין-לאומי לא יכבול את ידינו.

בנימין נתניהו: אני מבקש לומר לכם שחרף הוויכוח בסוגיית הסכם הגרעין יש ביני לבין הנשיא אובמה הסכמה מלאה על הצורך להתנגד לתוקפנות האיראנית ועל הצורך למנוע מאיראן להעביר נשק לגרורותיה הטרוריסטיות.

בנימין נתניהו: גם תומכי ההסכם וגם מתנגדיו, בארצות-הברית, לרוחב החזית, מסכימים שיש לחזק עוד יותר את ישראל בעת הזאת מול האיומים שתיארתי, וגם אחרים.

בנימין נתניהו: בביקורי הקרוב בוושינגטון אדון עם הנשיא על צורכי הביטחון של ישראל בשנים הקרובות, בעשור הקרוב.

בנימין נתניהו: חברות וחברי הכנסת, הביטחון והבטחת החיים באים לפני הכול, אך הם לא חזות הכול.

בנימין נתניהו: בצד המאבק בטרור ובאיומים האחרים, אנחנו ממשיכים לבנות את ארצנו ולפעול לטובת כלל אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: בקרוב נביא תקציב, הרבה רפורמות להורדת יוקר המחיה במזון, בתחבורה, בבריאות, באשראי, בתחומים רבים נוספים.

בנימין נתניהו: הפחתנו את המע"מ ב-1%, את מס החברות ב-1.5%.

בנימין נתניהו: נמשיך להעלות את שכר המינימום.

בנימין נתניהו: נשלים את התהליך להפקת גז טבעי בקרוב.

בנימין נתניהו: נמשיך לפתח את עורקי התחבורה לאורכה ולרוחבה של המדינה, אתם הרי רואים את זה יום-יום.

בנימין נתניהו: הדרך לירושלים מתרחבת, עבודות הרכבת הקלה בתל-אביב יצאו לדרך.

בנימין נתניהו: אנחנו מחברים את הפריפריה למרכז, זה לא פראזה, זה מתרחש.

בנימין נתניהו: סוף-סוף, הלכה למעשה, אחרי יובל, הנגב והגליל משנים את פניהם.

בנימין נתניהו: אנחנו מורידים את יחידות צה"ל דרומה לנגב, לעיר-הבה"דים.

בנימין נתניהו: במקומות שנפנה בצריפין, בתל-השומר, בקרקעות הפנויות האלה, נקים שכונות מגורים חדשות.

בנימין נתניהו: אנחנו נקדם את תוכנית הרכבת לאילת, ובכיוון ההפוך – לקריית-שמונה.

בנימין נתניהו: זה החזון: קו אחד בלתי פוסק של תחבורה, כביש רצוף, רב-מסלולי, ובסופו של דבר גם רכבת, חיבור רכבתי מקריית-שמונה עד אילת.

בנימין נתניהו: אנחנו פותחים שדה-תעופה חדש בתמנע בקרוב.

בנימין נתניהו: חתמנו על הסכמי גג לבנייה ופיתוח של עשרות-אלפי יחידות דיור עם ראשון-לציון, ראש-העין, מודיעין, קריית-ביאליק, קריית-גת, ולאחרונה, בהסכם היסטורי, על 20,000 יחידות דיור בבאר-שבע.

בנימין נתניהו: כל הכסף שמגיע ממכירת הקרקעות הולך לתשתיות של הערים האלה.

בנימין נתניהו: החזון שלי ברור: בבאר-שבע יתגוררו בתוך 12 שנים חצי מיליון אזרחים.

בנימין נתניהו: והחזון הזה כולל גם דבר נוסף:

בנימין נתניהו: באר-שבע תהפוך – היא כבר הופכת – לעיר סייבר עולמית.

בנימין נתניהו: זאת מהפכה עצומה, שמשנה את פני הנגב ואת פני המדינה.

בנימין נתניהו: הבטחתי לפני כמה שנים, פה, מעל הדוכן הזה, שישראל תהפוך למעצמת סייבר.

בנימין נתניהו: אני מבקש לתת לכם נתון, נתון אחד:

בנימין נתניהו: ב-2014 מדינת ישראל קיבלה כ-10% מההשקעה העולמית בביטחון סייבר.

בנימין נתניהו: זה פי-100 מהגודל היחסי שלנו.

בנימין נתניהו: אלא שהנתון הזה השתנה: ב-2015, כפי שאנחנו רואים, האחוז הזה יגדל ל-20%.

בנימין נתניהו: הוא הכפיל את עצמו בשנה אחת.

בנימין נתניהו: זו צמיחה גיאומטרית.

בנימין נתניהו: כל המדינות וכל החברות בעולם שמות לב ליכולות הטכנולוגיות שלנו, שהן משולבות; זה גם הגאוניות של האזרחים שלנו, אבל גם ההשקעות של הממשלה בתחומים הללו.

בנימין נתניהו: והשבוע מגיע לארץ, לביקור היסטורי ראשון מסוגו, נשיא הודו, ידידי ראש ממשלת הודו, מודי.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי: אני צריך את ישראל; אני צריך את הטכנולוגיה והידע שלכם.

בנימין נתניהו: כך קורה גם ביחסינו עם סין ויפן.

בנימין נתניהו: אני בא עכשיו מפגישה עם סגן נשיא קניה.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי: רוב המדינות באפריקה – כך הוא אומר – רוב המדינות באפריקה מייחלות עכשיו ורוצות לחדש את היחסים עם ישראל.

בנימין נתניהו: רק בחודש הזה אפגש עם מנהיגים מארבע יבשות.

בנימין נתניהו: אני יודע, חברי באופוזיציה, שאתם אוהבים לדבר על בידודה של ישראל בעולם, אבל זה פשוט לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא אוהבים לדבר על זה.

בנימין נתניהו: אנחנו מרחיבים את היחסים שלנו עם מדינות ערב באזור, עם מדינות אסיה, עם מדינות אפריקה ועם מדינות אמריקה הלטינית.

בנימין נתניהו: אינני מכחיש את העובדה שיש לנו בעיות עם חלק מהמדינות במערב-אירופה.

בנימין נתניהו: הן שבויות בקונספציה ישנה – קונספציות שאבד עליהן כלח, למשל שהסכסוך הישראלי–פלסטיני הוא מוקד הסכסוכים במזרח התיכון.

בנימין נתניהו: פעם היו אומרים: "הסכסוך", סכסוך אחד בלבד.

בנימין נתניהו: אני חושב שהגיע הזמן שגם הן יתאימו עצמן, את מדיניותן, למציאות המשתנה.

בנימין נתניהו: למרות הקשיים, אל מול האתגרים, ישראל ממשיכה לצעוד קדימה, בפיתוח הכלכלה, בהפרחת הארץ, בקליטת עולים במספר הולך וגדל.

בנימין נתניהו: התקווה שלנו – היא לא נובעת מהכנסת הראש לקרקע, מיצירת מציאות מדומה, מהתעלמות מהקשיים – התקווה שלנו, כדברי ההמנון הלאומי, נובעת מביצור כוחנו כעם חופשי בארצנו.

בנימין נתניהו: התשובה שלנו על 100 שנות טרור היא 100 שנות התפתחות, יצירה ושגשוג.

בנימין נתניהו: הקמנו מדינה שהישגיה ייחודיים בכל קנה מידה.

בנימין נתניהו: אני גאה במדינה שלנו, גאה בתושביה, גאה בחייליה ובשוטריה שעושים לילות כימים להבטיח את ביטחוננו ושלומנו.

בנימין נתניהו: אני גאה בכם, אזרחי ישראל; 100 שנות טרור לא צלחו ולא יצלחו, ישראל תישאר כאן לנצח.

בנימין נתניהו: תודה רבה, אדוני.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט, לרבות חברי הכנסת לשעבר.

יצחק הרצוג: כבוד נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין והגברת נחמה ריבלין – תודה לך, כבוד הנשיא, בשם עם ישראל כולו, שאתה נשיאנו בעת הזאת.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו ורעייתו שרה, שרי הממשלה, מכובדי סגל א', ראשי הנציגויות, מבקר המדינה, היועץ המשפטי לממשלה, מנכ"ל הכנסת ומזכירת הכנסת, היועץ המשפטי לכנסת, אורחות ואורחים נכבדים, אדוני ראש הממשלה בפועל, בנימין נתניהו, ואדוני, זה המייעד את עצמו לראשות הממשלה, נפתלי בנט, זוהי עת סערה גדולה לישראל; מהצפון ומהדרום, בירושלים, ביהודה, בשומרון, בשפלה ובהר נדקרים אזרחי ישראל ברחובות – כל כמה דקות, לעתים כל כמה שעות, מצפצפים הטלפונים הניידים, נכנסים לכוננות, מכיסי האזרחים רוטטת ההודעה שמגיעה ממערכות האתרים והעיתונים.

יצחק הרצוג: עוד בשורת איוב, עוד דקירה, עוד פצוע, וחלילה, חלילה, גם הרוגים.

יצחק הרצוג: זו עת סערה גדולה לישראל.

יצחק הרצוג: זו עת סערה גדולה לישראל, אבל אלה גם ימים של אחדות גדולה, עצומה ומרגשת.

יצחק הרצוג: אלה ימים של גורל משותף, אלה ימים שאנחנו נזכרים בהם שלמרות המחלוקות בחיי היום-יום אנחנו עם אחד, גוף אחד, שאנחנו אחים.

יצחק הרצוג: אלה ימים שבהם אנחנו, נבחרי העם, מביטים באזרחי ישראל ואומרים להם תודה, תודה גדולה, תודה מכל הלב; תודה על העמידה, תודה על החוזק, על החוסן של כל אחד ואחת מכן.

יצחק הרצוג: עוצמה גדולה שהופכת אותנו לעם ישראל חי.

יצחק הרצוג: אלה ימים שבהם צריך לחבק את לוחמות ולוחמי צה"ל, משמר הגבול, את שוטרות ושוטרי משטרת ישראל, את נשות ואנשי השב"כ, את מלאכי מד"א ועמותות ההצלה המופלאות.

יצחק הרצוג: ראיתי אמש בבית-החולים "שערי צדק" את רב-סמל בכיר משה חן, שנפצע בסכלו פיגוע של נהגת שתכננה פיגוע המוני קשה.

יצחק הרצוג: ראיתי את משפחת השוטר מאור משה, שמורדם ומונשם, והלב נמלא בהתרגשות לומר לכם תודה ולהתפלל לשלומכם.

יצחק הרצוג: כולנו מתפללים כעת לשלומה של החיילת שנפצעה קשה אמש בפיגוע, ולנער שנפצע היום אחר-הצהריים, ולחיילות ולחיילים שנפגעו היום.

יצחק הרצוג: ואתכם ואתכן, כולנו מחבקים היום הכי חזק שאנחנו יודעים.

יצחק הרצוג: אני אומר לכם מכאן, בשם כולם, ימין, מרכז ושמאל: אתם גיבורי האומה, אתן גיבורות ישראל.

יצחק הרצוג: שִמרו על עם ישראל.

יצחק הרצוג: אנחנו שמים את מבטחנו בכם.

יצחק הרצוג: מי ייתן וישמור עליכם האל בכל דרכיכם ונתיבותיכם ויחזירכם משליחותכם בשלום.

יצחק הרצוג: זה המקום להשתתף בצערן של משפחות הנרצחים בפיגועי הטרור הקשים; ילדים שהביאו את הוריהם לקבורה, הורים שנאלצו להספיד את ילדיהם שהלכו בטרם עת.

יצחק הרצוג: כאבכם הוא כאב שקורע את הלב של המדינה כולה.

יצחק הרצוג: מכובדי, בעת הזאת חובה על כולנו, לפני שנתעמת פוליטית ונאמר דברים קשים, והם ייאמרו כאן, בבית הזה, להרים קול מוסרי, קול התובע מעצמנו ומן העם, בני כל הדתות והקבוצות, יהודים וערבים כאחד, לנהוג באחריות ובאיפוק מרבי.

יצחק הרצוג: להפגין מנהיגות.

יצחק הרצוג: לא לעמוד מן הצד; לגנות כל סוג של טרור, התלהמות, בריונות וגזענות.

יצחק הרצוג: נועדנו לחיות בארץ הזאת, במדינה הזאת, יהודים וערבים יחדיו, לנצח.

יצחק הרצוג: נועדנו לכבד האחד את השני על אף המציאות הקשה, שהיא לעתים קשה מנשוא.

יצחק הרצוג: אנחנו, חברי הכנסת ומנהיגי הציבור היהודי, נדרשים לכך בדיוק כמו חברי הכנסת ומנהיגי הציבור הערבי, ולהפך – אתם, חברי הכנסת ומנהיגי הציבור הערבי, נדרשים לאחריות הזאת בדיוק כמו חברי הכנסת ומנהיגי הציבור היהודי.

יצחק הרצוג: הדמגוגיה והצביעות עלולות להשפיע ולהסית את ההמון, ובעת הזו קול ההיגיון וקור הרוח הם הציווי העליון.

יצחק הרצוג: הדם רותח והיצר בוער, ומי שמשלם את המחיר הם אזרחים תמימים, ושומה עלינו מכאן, מהבמה ומהמליאה הזו, לתת את הדוגמה, להפסיק להסית ולהדיח, להפסיק לשקר.

יצחק הרצוג: עלינו לעקור משורש כל מרים סכין, אלה ואבן כנגד אזרח יהודי, ובאותה מידה עלינו למנוע מצעירים שטופי חמה וזעם להפליא מכותיהם באזרח ערבי בשל כך שהוא אזרח ערבי.

יצחק הרצוג: עלינו לפרק את הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית, וגם את להב"ה וגם את "לה-פמיליה".

יצחק הרצוג: ועלינו להסכים כי גבולות הוויכוח לא מתירים ולא מתפשרים על איזה סוג של הסתה ואלימות.

יצחק הרצוג: רבותי, אלה ימים של אחדות גדולה בעם ישראל, אבל גם ימים שבהם יש צורך לומר את האמת להנהגה שלנו – אדוני ראש הממשלה בפועל בנימין נתניהו, ואדוני, זה המייעד את עצמו לראשות הממשלה, נפתלי בנט – מזה שש שנים וחצי, מר נתניהו, ושנתיים וחצי, מר בנט, אתם מובילים את ישראל בדרך שבה אתם מאמינים.

יצחק הרצוג: איך אתה אומר, נתניהו, כל השנים?

יצחק הרצוג: אני מנהל את הסכסוך; ואיך אתה אומר, בנט, איך התרברבת?

יצחק הרצוג: צריך ללמוד לחיות עם הסכסוך כמו עם רסיס בישבן.

יצחק הרצוג: הסכסוך, רבותי, הסכסוך שאתם מנהלים בשנים האחרונות בדרככם, על-פי אמונתכם, על-פי האידיאולוגיה שלכם, הפך לסכין בגבם של אזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: סכין בכל חלקי הארץ הזו.

יצחק הרצוג: אתם, שהבטחתם להיות מר ביטחון ושר ביטחון, כשלתם.

יצחק הרצוג: הטרוריסטים השפלים הרימו ראש במשמרת שלכם.

יצחק הרצוג: בפתח מושב הכנסת הקודם הזהרתי אתכם כי בטרור השפל הזה צריך להילחם יחד עם גורמים מתונים ומדינות מתונות באזור שיש להם אינטרס מובהק כשלנו, כמו מצרים, ירדן, מדינות המפרץ, מרוקו ואחרות.

יצחק הרצוג: הזהרתי אתכם שהטרור הזה הוא אויב של שכנותינו לא פחות משהוא אויב שלנו.

יצחק הרצוג: אצלם עורפים ראשים, אצלם מוצאים ה"דאעשים" כופרים, בנו רואים הקיצונים האסלאמים אויבים ודוקרים.

יצחק הרצוג: וברית אזורית כזו היא הזדמנות נדירה, שאני קורא לה כבר חודשים.

יצחק הרצוג: היא יוצרת אווירה אחרת, של תקווה של המתונים; היא יוצרת תחושת אלטרנטיבה מדינית ועוצמה של שפיות.

יצחק הרצוג: ברית כזו הייתה נותנת תקווה לעמים באזור.

יצחק הרצוג: ברית כזו הייתה מקררת את הר-הגעש ואת הר-הבית, ולא הופכת אותו למגרש משחקים פוליטי וציני של פנאטים מכל הצדדים, שמנצלים את הר-הבית למטרותיהם הפוליטיות והציניות.

יצחק הרצוג: לפני כמה חודשים, אדוני ראש הממשלה, עדכנתי אותך על פגישתי עם אבו מאזן, ועדכנתי את הציבור.

יצחק הרצוג: אבו מאזן רחוק מלהיות ידיד ישראל.

יצחק הרצוג: יש לו אמירות חמורות מאוד ואחריות גדולה לסערה שבה אנחנו נמצאים כעת.

יצחק הרצוג: ידיו גם לא נקיות.

יצחק הרצוג: אבל הוא שם, והוא, כפי שקובעים ראשי מערכת הביטחון, אולי המחסום האחרון.

יצחק הרצוג: ועדכנתי אותך ואת הציבור שאבו מאזן מודאג, שהוא מזהיר מפני האפשרות של התפרצות אינתיפאדה חדשה, שלישית, צעירה, מוסתת באמצעות הפייסבוק והטוויטר.

יצחק הרצוג: והוא אמר לי: אני חושש מאובדן שליטה על הדור הצעיר שלי, שאיבד כל תקווה לשינוי.

יצחק הרצוג: ואני מרגיש שאני יושב מול ראש הממשלה גולדה מאיר לפני מלחמת יום הכיפורים, זאת שדחתה כל הצעת שלום לפני כן.

יצחק הרצוג: הכתובת על הקיר, ואתה כמו שלושת הקופים: לא שומע, לא רואה, לא מדבר.

יצחק הרצוג: אני מנהל את הסכסוך, אתה אומר; לאזרחי ישראל יש ביטחון כמעט מוחלט, אתה מוסיף; מעולם לא היה שקט כזה בארץ – והנה באחת, אשר יגורנו בא לנו.

יצחק הרצוג: אני קראתי מזה חודשים להימנע מלפגוע בהר-הבית ולקרר את הר-הבית.

יצחק הרצוג: קראתי לכבד את פסיקות הרבנים הראשיים מזה דורות בעניין הזה.

יצחק הרצוג: תבעתי ממך, יחד עם מנהיגי האופוזיציה וראשי המפלגות של האופוזיציה, יוזמה שתרתום את המדינות המתונות באזור לברית ולוועידה אזורית נגד האסלאם הרדיקלי.

יצחק הרצוג: הזהרתי אותך, כמו רבים אחרים, אבל אתה מעדיף חודשים ארוכים לא לשמוע את הקולות, להמשיך ולטמון את הראש בחול, לדבר ולא להקשיב.

יצחק הרצוג: אתה מאמין בלנהל את הסכסוך, ואני מאמין במעשה מדיני אקטיבי גדול ודרמטי שחייב לשנות את המציאות.

נפתלי בנט: – – –

יצחק הרצוג: ואני מאמין – – –

מירי רגב: – – – פליטים מסוריה – – –

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השרים בנט ורגב, תודה רבה.

מירי רגב: – – – נבחרת?

יצחק הרצוג: ואני מאמין שחזרנו – – –

קריאה: – – – ראש הממשלה.

יצחק הרצוג: ואני מאמין – – –

קריאה: – – – בעזה.

ינון מגל: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה אדוני עושה כאן?

עיסאווי פריג': קיבלתי אישור.

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ראש האופוזיציה, מה חבר הכנסת פריג' עושה כאן?

קריאה: – – – עזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא זוכר שהחזרתי אותך לאולם.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה זה?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, אדוני יֵצא.

יולי יואל אדלשטיין: אין פה בדיחות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יֵצא.

עיסאווי פריג': מתי לחזור, אדוני?

קריאה: מתי שהוא קובע.

עיסאווי פריג': מתי לחזור, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לך מתי לחזור.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: תחזור להצבעה.

אורן אסף חזן: בשקט בשקט מנסים לקחת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, הפעם זה אתה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יצחק הרצוג: אני מאמין שחזרנו לארצנו להקים את ביתנו השלישי, כדי לשלוט בגורלנו, כיהודים השולטים בגורלם, מעצבים את עתידם, חותרים לביטחון ושקט, שגשוג וקדמה ברוח מגילת העצמאות.

נפתלי בנט: מרוב הנסיבות שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר בנט, שאני אקרא אותך לסדר?

נפתלי בנט: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שר החינוך.

יואל חסון: אתם – – – אתם גירשתם מתיישבים.

יואל חסון: אתם השמאל הקיצוני.

יואל חסון: על מה אתה מדבר בכלל?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, תודה רבה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר, תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, תודה.

אילן גילאון: – – –

מיקי רוזנטל: מי שמדבר – הפרובוקטור הראשי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, שמענו את ההערה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לאפשר לראש האופוזיציה לשאת דברים ברצף, בלי קריאות ביניים.

יצחק הרצוג: אני מבין שקשה, אבל צריך לדעת לשמוע גם את המציאות.

יצחק הרצוג: אני מאמין שעתידנו הוא בהפרדה – הפלסטינים שם ואנחנו כאן.

יצחק הרצוג: אני מאמין שמדיניות ה"שב ואל תעשה" שלך תוביל למדינה פלסטינית-יהודית בין הירדן לים, עם מיעוט יהודי נרדף ונדקר יום-יום; שהחיים שלנו יחד, מעורבבים עם הפלסטינים, יהיו גיהינום.

יצחק הרצוג: זה המייעד את עצמו להיות ראש ממשלה – – –

נפתלי בנט: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר בנט, אתה גם חבר הכנסת, לכן אני קורא אותך לסדר.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: זה המייעד את עצמו להיות ראש ממשלה בכלל חשב שצריך לספח את אזור C, 70,000 פלסטינים בן-לילה, לתת להם אזרחות ישראלית אוטומטית, אינסטנט.

נפתלי בנט: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת השר בנט, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: איזה גיהינום היה מייצר נפתלי בנט לו היה יום אחד ראש ממשלה והיה הופך את תוכנית הגיהינום שלו למדיניות של ישראל – לא, לא, שלום על ישראל.

אורן אסף חזן: בוז'י, אתה מוכן לומר מה אתה מציע, פעם אחת?

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא, מה אתה מציע?

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה מציע?

קריאות: – – –

איציק שמולי: מה אתה מציע, לעלות עוד הפעם להר-הבית?

איציק שמולי: תעלה עוד הפעם להר-הבית?

איילת נחמיאס ורבין: – – – לראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: הם לא מסוגלים להכיל ולא מסוגלים להקשיב.

איילת נחמיאס ורבין: שיפסיקו להפריע לו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, את כרגע מפריעה למנהיג המפלגה שלך לשאת דברים.

איציק שמולי: לא עליתם – – – להר-הבית?

יולי יואל אדלשטיין: את כן מפריעה כרגע.

זהבה גלאון: איך הוצאת רק את עיסאווי, ותראה מה הם עושים – – –

נחמן שי: לא היו פה הפרעות לראש הממשלה, מה זה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלתי את עצתך.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלתי את עצתך.

יולי יואל אדלשטיין: לא זכור לי שקראתי שרים לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שעשיתי כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נחמן שי: כיבדנו את ראש הממשלה, ככה צריך – – –

זהבה גלאון: שר בממשלה מפריע פה ואתה מוציא את עיסאווי פריג'?

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רשמתי את עצתך לפני.

יולי יואל אדלשטיין: עדיף שהיית מתדרכת את חברי הסיעה שלך לא להפריע במליאה, ולא מטיפה לי מוסר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

זהבה גלאון: – – –

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אם רק חברי הקואליציה היו צועקים, מזמן הייתי מוציא שניים-שלושה, היית ממשיך.

יצחק הרצוג: בוא נראה, תוציא.

יולי יואל אדלשטיין: אבל חברי המפלגה שלך באמת משתתפים באופן פעיל בדו-שיח.

זהבה גלאון: כששר בממשלה – בגללו כל הדבר הזה – אז כן להפריע לנאום החצוף של ראש הממשלה.

יואל חסון: נכון מאוד.

יצחק הרצוג: אגב, מרצ היא לא המפלגה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, אני התכוונתי לחברי המפלגה שלך.

יצחק הרצוג: יש לי מחלוקת עמוקה עם יושבת-ראש מרצ.

יצחק הרצוג: היא בזמן האחרון לקחה מאוד שמאל.

יצחק הרצוג: תנועתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זהו.

יולי יואל אדלשטיין: סיימנו עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברים.

מירי רגב: זאת הייתה ההברקה היחידה של הרצוג – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירי רגב, שאת שרת התרבות – מה אני אעשה כששר החינוך ושרת התרבות מפריעים בדיון?

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיפריע יורחק לאלתר.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חבר'ס – –

אראל מרגלית: ככה נראה החינוך שלנו וככה נראית התרבות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, אתה רוצה להפריע או לדבר במקום היושב-ראש?

אראל מרגלית: – – –

זהבה גלאון: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, הם – – –

יצחק הרצוג: – – תנועתי, שהנהיגה תמיד ציונות אקטיביסטית, זו שחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה מאשים בכל הרעות החולות, הקימה את המדינה שלנו, אבל לא שגתה בהקיץ.

יצחק הרצוג: תמיד היו רגלינו על הקרקע, דונם ועוד דונם, אבל אף פעם לא שכחנו מהי המטרה הגדולה: לחתור להיפרדות בינינו לבין הפלסטינים; הם שם ואנחנו כאן, כי יחד זה לא ילך.

יצחק הרצוג: ואני לא משלה את עצמי – עוד רחוקה הדרך.

יצחק הרצוג: אני לא משוכנע שיהיה אפשר להשיג את ההיפרדות הזאת מחר, אולי גם לא מחרתיים.

יצחק הרצוג: המנהיגים הפלסטינים דהיום הם לא בהכרח הפרטנר שהיינו רוצים, אבל אין לנו ברירה אלא לנסות שוב, ושוב, ושוב, ושוב להפריד בין העמים, עד שזה יצליח.

יצחק הרצוג: כי מה שאתם מציעים זה מצדה, זה "לנצח תאכל חרב".

יצחק הרצוג: העתיד שאתם מציעים לישראלים הוא האין-עתיד של הסיקריקים, שהביאו עלינו את חורבן הבית, ולא עתיד של אזרחי ישראל הבטוחים בארצם; כי העתיד שאתם מסרטטים לילדינו ולנכדינו זה מלחמת דמים ואש עד הסוף המר, כמו במצדה.

יצחק הרצוג: ואתם מחזירים את ילדינו וחיילינו ושוטרינו ללב-לבן של הקסבות בשכם, בטול-כרם ובקלקיליה.

יצחק הרצוג: ואנחנו לא רוצים ולא מוכנים ולא מסכימים שסופנו יהיה כסוף של מצדה – –

ציפי חוטובלי: – – –

יצחק הרצוג: – – אלא אנחנו רוצים עתיד.

יצחק הרצוג: אנחנו רוצים חיים.

יצחק הרצוג: אנחנו מתעקשים לנסות שוב, ושוב ושוב לעשות את הבלתי-אפשרי, כי העם תובע זאת מאתנו, כי הוא דורש תקווה.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה וחברי הממשלה, הרי לו הייתי ראש הממשלה הייתם ניצבים על המרפסת בכיכר-ציון, מדליקים הפגנות ענק בכל רחבי הארץ, מכנים אותי בגינויי גנאי ומדביקים לי ולחברי פרובוקציות זולות.

יצחק הרצוג: לא שכחנו, אבל אנחנו לא נוהגים כמוכם.

יצחק הרצוג: אל תלמדו אותנו כיצד להיות פטריוטים של ישראל.

יצחק הרצוג: כולנו מאוחדים במלחמה בטרור.

יצחק הרצוג: מלחמת חורמה.

יצחק הרצוג: אבל זו לא סיבה להיכנס לממשלת

יצחק הרצוג: כם הכושלת, ממשלה שהביאה כישלון חמור בהתמודדות עם נושא הגרעין האיראני, לבידוד בין-לאומי, לקיפאון ואפס אחוז צמיחה בכלכלה ובתעסוקה – –

מירי רגב: איך אתה לא מתבייש להגיד את הדברים האלה?

מירי רגב: איך אתה לא מתבייש להגיד את הדברים האלה?

יצחק הרצוג: – – ויצאה למלחמת חורמה נגד חופש הביטוי והתקשורת הישראלית.

יצחק הרצוג: כדי להיאבק בטרור ולגבות את הביטחון אני לא צריך להיות מיניסטר בממשלת האין-מוצא ואין-חזון שלכם.

יצחק הרצוג: כי מה שישראל זקוקה לו יותר מכול, כדי לצאת מן המצר, הוא תעוזה, הוא מעוף, הוא אומץ ורצון לשנות.

יצחק הרצוג: ואפשר לשנות.

יצחק הרצוג: אפשר, ראש הממשלה.

יצחק הרצוג: אפשר, רבותי וחברי וחברותי חברי הכנסת.

יצחק הרצוג: אפשר.

יצחק הרצוג: אפשר לשנות, אזרחיות ואזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: זה אפשרי.

יצחק הרצוג: כי מי היה מעלה בדעתו שעשרות שנים בודדות אחרי שהעם הגרמני שלח את העם היהודי להשמדה ולשרפה, תהיה גרמניה הידידה הכי גדולה שלנו באירופה ונדבך חשוב בביטחוננו?

יצחק הרצוג: ומי היה מאמין שארבע שנים אחרי שאנואר סאדאת פתח במלחמת יום הכיפורים, שדיין קרא לה "חורבן בית שלישי", הוא יעמוד כאן, במקום שבו אני עומד, וידבר שלום?

יצחק הרצוג: מקורבן הבנאליות של הרוע הפכנו לקורבן הבנאליות של השלום והאין-שלום.

יצחק הרצוג: אנחנו אדישים לשלום שהשגנו, ואיבדנו את התקווה והעיקשות להשיג את זה שעדיין לא השגנו.

יצחק הרצוג: ואני לא מוכן לוותר.

יצחק הרצוג: כן, גם בימים הקשים האלה, כשהאופל מולנו, אסור לוותר.

יצחק הרצוג: אני לא מוכן שמדינת ישראל תצעד בעיניים מכוסות לעבר הקמתה של ישראסטין.

יצחק הרצוג: לא עוד מדינה יהודית ודמוקרטית, אלא מדינה אסלאמית-יהודית.

יצחק הרצוג: אני לא מוכן לצעוד לשם.

יצחק הרצוג: אני לא מוכן שמדינת ישראל תצעד לשם.

יצחק הרצוג: ואתה, מר נתניהו, מוביל לשם שנים, כראש הממשלה, במעשה ובמחדל, אל עבר התהום הזאת.

יצחק הרצוג: ואני אעשה הכול כדי לעצור את הכיוון הזה, את המסע הזה, את המסע ההרסני הזה.

יצחק הרצוג: כי מדיניות ניהול הסכסוך שאתה מוביל בשנות כהונתך נכשלה, התרסקה, התפוצצה לנו בפרצוף, והייאוש בשני הצדדים רק גדל.

יצחק הרצוג: הביטחון האישי של אזרחי ישראל נשחק, הקיצונים רק התחזקו, ואתה מסרב בתוקף להתייחס לאלטרנטיבה.

יצחק הרצוג: אתה האשמת אותי ואת לבני שנחלק את ירושלים?

יצחק הרצוג: היא מפורקת במשמרת שלך.

יצחק הרצוג: במשמרת שלכם היא חולקה.

יצחק הרצוג: במשמרת שלכם, נתניהו ובנט, משמרת הימין מלא-מלא, בלי אף גורם מתון להאשים.

יצחק הרצוג: אני פוגש משפחות כמו משפחת צוברי ברובע בעיר העתיקה השבוע, מוטרדת מאוד מאוד מעתידה, מעורערת בביטחון העצמי שלה.

יצחק הרצוג: ואנחנו לא ניתן לאויבי ישראל לערער להם את הביטחון, אלא נחזק אותם בירושלים, בירת הנצח שלנו, כי במשמרת שלכם, חברי הקואליציה, כולכם, כל המפלגות, ירושלים בירת ישראל שחוברה לה יחדיו מאוימת, פצועה ומדממת.

יצחק הרצוג: ובמשמרת שלכם העולם עומד מנגד.

יצחק הרצוג: לא מגנים, לא תומכים, לא מגבים.

יצחק הרצוג: ותמיכה של ארצות-הברית ואירופה היא חלק מן הביטחון הלאומי שלנו, ואין.

זאב אלקין: – – – מפונה מן הבית.

יצחק הרצוג: לו הייתי ראש הממשלה, מזמן הייתי מכנס ועידה אזורית לשנות את המצב.

יצחק הרצוג: לו הייתי ראש הממשלה, העולם היה ניצב לצדנו והיינו יודעים להרגיע את המצב.

קריאה: – – – דמיונות.

יצחק הרצוג: לו הייתי ראש הממשלה הייתי מקבל את ההחלטה להרחיק את מחרחרי הריב והמדון מהר-הבית כבר מזמן, כי הכתובת הייתה על הקיר.

יצחק הרצוג: לו הייתי ראש הממשלה היה מוטל סגר על השטחים לימים ספורים, עד יעבור זעם ויירגעו הרחובות.

יצחק הרצוג: וגם אתם, חברי הקואליציה, שותפים לאחריות לאובדן השליטה.

יצחק הרצוג: ואת הייאוש ששוטף היום את רחובות שני העמים אתם רושמים גם על שמכם.

יצחק הרצוג: ולכן, אתם צריכים ללכת הביתה.

יצחק הרצוג: אתם צריכים, כי דרככם נכשלה, כי מדיניות

יצחק הרצוג: כם הביאה אותנו לדרך ללא מוצא, כי מנהיגות

יצחק הרצוג: כם הביאה את ישראל האהובה שלנו לתוהו ובוהו, ומגיע לישראל ומגיע לישראלים לקבל בחזרה את החיים, את החיים עצמם.

יצחק הרצוג: ונתפלל כולנו בתפילה גדולה ובאמונה משותפת כי יכול נוכל להם, לכל האתגרים הגדולים העומדים בפנינו.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש להחליף אותי כאן, על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד בקימה את יציאת נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) בבקשה לשבת.

נורית קורן: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בישיבה.

נורית קורן: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

נורית קורן: חברי הכנסת, בבקשה לשמור על השקט, אנחנו ממשיכים בישיבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק נתוני אשראי, התשע"ו–2015; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 3) (חלוקת תיקים בענייני סמים), התשע"ו–2015; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 16), התשע"ו–2015; הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122 והוראת שעה), התשע"ו–2015; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20) (דרכי טיפול לאחר הרשעה), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2035/20 וכלה בהצעת חוק פ/2122/20 – הצעת חוק הפסקת שיטת ההעסקה הקבלנית, התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עסקאות במקרקעין), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק החלת תקצוב מגדרי על תקציבים ציבוריים בישראל, התשע"ו–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי, רחל עזריה וזהבה גלאון; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – חובת הכנת תסקיר בטיחות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת איל בן ראובן; הצעת חוק להגנת הספרות והסופרים בישראל (הוראת שעה) (תיקון – הקצאת שטחי מסחר לספרים בערבית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', תמר זנדברג, זהבה גלאון, זוהיר בהלול, איל בן ראובן, יעקב פרי, מיקי לוי, מרב מיכאלי, אחמד טיבי, מיכל רוזין ויואל חסון; הצעת חוק הספורט (תיקון – מניעת תשלום כפל ביטוחים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, איתן כבל, מירב בן ארי, ינון מגל, יואב בן צור, איציק שמולי, דוד ביטן, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק זכויות הוריות (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רחל עזריה, נאוה בוקר, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין ואורי מקלב; הצעת חוק הספורט (תיקון – השמה מתקנת לספורטאים אולימפיים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, אלי כהן, סופה לנדבר, מכלוף מיקי זוהר ואברהם נגוסה; הצעת חוק מס עיזבון, התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (הטבות לעובדים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, יצחק הרצוג, דניאל עטר, מיקי לוי, יואל חסון, זוהיר בהלול, חיים ילין, יחיאל חיליק בר, איימן עודה, עמר בר-לב וקסניה סבטלובה; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – ביטול שלילת גמלאות מאלמנים שנישאו), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת עם ילדים בסיכון ובבתי-חולים ציבוריים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, יפעת שאשא ביטון, ינון מגל, דוד אמסלם, איתן כבל, נאוה בוקר, איציק שמולי, דניאל עטר, קארין אלהרר, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין ויוסי יונה; הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (סיוע בשכר עובדים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, יצחק הרצוג, דניאל עטר, מיקי לוי, יואל חסון, זוהיר בהלול, חיים ילין, יחיאל חיליק בר, איימן עודה, עמר בר-לב וקסניה סבטלובה; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – הגבלת גובה אגרת הנישואין), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, איתן כבל, ינון מגל, איציק שמולי ודוד ביטן; הצעת חוק החלפת המונח חופשת לידה וחובת שימוש במונח תקופת לידה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל ודניאל עטר; הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון – מונופולין על-פי כוח שוק), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אראל מרגלית; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – התקנת טובין במענו של צרכן), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת רועי פולקמן; הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון – ביטול סעיף ההשתקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ציפי לבני ורועי פולקמן; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – השתייכות חברתית), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שקיפות במיסוי חברות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – ביטול החוק), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – תקציב ביטחון חמש-שנתי), מאת חברי הכנסת איל בן ראובן ויוסי יונה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שיהוי בחיוב חשבון בעסקה מתמשכת וערעור על גובה החשבון), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור עישון ברכב בקרבת קטין שטרם מלאו לו 16 שנים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, יעקב מרגי, דוד ביטן, טלי פלוסקוב, איציק שמולי ויעל גרמן; הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה ומעשה סדום במסגרת הדרכה או ייעוץ של כוהן דת), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, עליזה לביא, עאידה תומא סלימאן, יוסי יונה, נחמן שי, תמר זנדברג, מיכל בירן, מיקי לוי, מאיר כהן, דב חנין, ינון מגל, יפעת שאשא ביטון, בצלאל סמוטריץ, רחל עזריה ועפר שלח וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התקנת מערכות יציבות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון ויעקב מרגי; הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים קטנים ובינוניים התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, יצחק הרצוג, דניאל עטר, מיקי לוי, יואל חסון, זוהיר בהלול, חיים ילין, באסל גטאס, יחיאל חיליק בר, איימן עודה, עמר בר-לב וקסניה סבטלובה; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור על התקשרות קבלנית להעסקת עובדים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – הגבלת שיעור התמורה שמשולמת לקבלן כוח-אדם או לקבלן שירות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איל בן ראובן, מכלוף מיקי זוהר, קסניה סבטלובה, דב חנין, איילת נחמיאס ורבין ומיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי-חיים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, רועי פולקמן, יעל גרמן, איתן כבל, תמר זנדברג ומסעוד גנאים; הצעת חוק הפסקת היריון, התשע"ו–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, עליזה לביא, שלי יחימוביץ, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת נזילות למנפיק תו קנייה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, דוד ביטן, דוד אמסלם, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, נאוה בוקר, ינון מגל, יפעת שאשא ביטון, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, זוהיר בהלול, איציק שמולי, יוסי יונה, איל בן ראובן, קארין אלהרר ונחמן שי; הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון – חובת התקנת אינטרנט אלחוטי במתקן תיירותי ללינה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, אורלי לוי אבקסיס וסופה לנדבר; הצעת חוק העסקת עובדי הוראה, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, יוסי יונה, יצחק הרצוג, רוברט אילטוב, חמד עמאר, שלי יחימוביץ, איציק שמולי ודניאל עטר; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הקדמת גיל הפרישה לעובדי הוראה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים, אוסאמה סעדי, באסל גטאס, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה, טלב אבו עראר וזוהיר בהלול; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (איסור שימוש בצבעי מאכל מזיקים), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – הודעה במסרון על כרטיס לא פעיל), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, טלי פלוסקוב ויואב קיש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים למעסיק קולט עלייה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב ויעקב מרגי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הזכאות לשירותים בתחום התפתחות הילד ולטיפולים פארה-רפואיים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי, באסל גטאס, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וזוהיר בהלול; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פטור מדמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת נאוה בוקר; הצעת חוק חוג לכל ילד, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, אלי אלאלוף, מירב בן ארי, אלי כהן, יעקב מרגי ואברהם נגוסה; הצעת חוק יום ט' באב, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, רוברט אילטוב, בצלאל סמוטריץ, יואב בן צור, ישראל אייכלר, יעקב מרגי, מרדכי יוגב, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, נורית קורן, אורן אסף חזן ונאוה בוקר; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מרכז-יום שיקומי מזנות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, קארין אלהרר, זהבה גלאון, סתיו שפיר, יעל גרמן, אילן גילאון, מאיר כהן, יעקב פרי, מיכל רוזין, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, מיכל בירן, עפר שלח, איתן כבל ונחמן שי; הצעת חוק חובת הצגת תג זיהוי והזדהות של עובד ציבור, התשע"ו–2015, מאת חברות הכנסת טלי פלוסקוב ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הוספת עבודות בתחומי החינוך, התרבות והספורט כעבודות מועדפות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, יפעת שאשא ביטון ונורית קורן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שלילת תקצוב וקביעת אזורי רישום), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, יצחק וקנין ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (קרן לחלוקת כספים בעד נכסים של גופים ממשלתיים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי, באסל גטאס, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, טלב אבו עראר, עבד אל חכים חאג' יחיא, איימן עודה, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עיסאווי פריג', קסניה סבטלובה ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור לתקן או לשקם כלי רכב שנגרם לו נזק של 50% לפחות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (חנינה ואי-הפללה בעבירות קנבוס), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק פטור מדמי נסיעה בתחבורה ציבורית למתנדבים לשנת שירות (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, אברהם נגוסה ויעקב מרגי; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – פיצוי מוסכם), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן ויעקב מרגי; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – הפחתת שיעור המס שחל על התגמול המיוחד), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – מחיקת רישום פלילי בהיעדר ראיות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – הארכת הוראת השעה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת חיים ילין; הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – הגדרת "קו עימות דרומי"), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת חיים ילין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – משרד החינוך), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, אברהם נגוסה ומרדכי יוגב; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – מחיקת עילות סגירה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רויטל סויד ודוד אמסלם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – רישיון לזיווג או למכירה של כלבים וחתולים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, יעל גרמן, איתן כבל, מסעוד גנאים ותמר זנדברג; הצעת חוק הסדרה ופיקוח על הימורים חוקיים בישראל, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, אלי כהן, בצלאל סמוטריץ, מירב בן ארי ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, אלי כהן ויעקב מרגי; הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת מעגל הזכאים למענק לימודים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, אלי אלאלוף ונורית קורן; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (קרן לחלוקת כספים בעד נכסים של גופים ממשלתיים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, טלי פלוסקוב, איל בן ראובן, דב חנין, עמיר פרץ וקסניה סבטלובה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שובר זיכוי), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, אורלי לוי אבקסיס, אורי מקלב, יצחק הרצוג, דניאל עטר, מיקי לוי, יואל חסון, זוהיר בהלול, חיים ילין, באסל גטאס, יחיאל חיליק בר, איימן עודה, עמר בר-לב וקסניה סבטלובה; הצעת חוק ביטול פטור למתקן גישה אלחוטית (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, אורן אסף חזן ומיכל בירן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – אישור תוכנית מתאר ארצית), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת איתן ברושי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת למדריך בתחום החינוך הבלתי-פורמלי), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, יואב קיש, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן, רחל עזריה, מסעוד גנאים, יוסי יונה, נחמן שי, אבי דיכטר, מיכל בירן, איל בן ראובן וחיים ילין; הצעת חוק העונשין (תיקון – מעשה מגונה במשפחה ובידי אחראי על חסר ישע), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספורט (תיקון – ייצוג הולם של שחקנים ערבים בקבוצות כדורגל וייצוג הולם במועצה הלאומית לספורט), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, דניאל עטר, טלב אבו עראר, ג'מאל זחאלקה, מכלוף מיקי זוהר, נאוה בוקר, תמר זנדברג, חיים ילין, עיסאווי פריג', יואל חסון, מאיר כהן, איל בן ראובן, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, נחמן שי, מיכל בירן, דב חנין, מירב בן ארי, איתן כבל, אראל מרגלית, קארין אלהרר, באסל גטאס, יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על משיכה הונית מקופת גמל), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, חמד עמאר, טלי פלוסקוב, רוברט אילטוב, חיים ילין, אורי מקלב, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, איתן כבל, אראל מרגלית, יחיאל חיליק בר, שלי יחימוביץ, מאיר כהן, ניסן סלומינסקי, מרדכי יוגב, אורלי לוי אבקסיס, אורן אסף חזן, נורית קורן, אברהם נגוסה, ינון מגל, מכלוף מיקי זוהר, ענת ברקו, דוד אמסלם, דוד ביטן, אילן גילאון, מרב מיכאלי, עמר בר-לב, איציק שמולי ומיקי רוזנטל; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הבטחת פיקוח פרלמנטרי על תשלומי הורים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, אורן אסף חזן, מכלוף מיקי זוהר, מיכל בירן, דניאל עטר, תמר זנדברג, מיכל רוזין, יעקב פרי, מאיר כהן, דב חנין, ג'מאל זחאלקה, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, מרב מיכאלי, נחמן שי, זוהיר בהלול, יחיאל חיליק בר, איתן ברושי, חיים ילין, יוסף ג'בארין, שלי יחימוביץ, אברהם נגוסה, איל בן ראובן, איתן כבל, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יואל חסון, עמר בר-לב, זהבה גלאון, עבדאללה אבו מערוף, רויטל סויד, דוד ביטן, עאידה תומא סלימאן, רחל עזריה, יעקב מרגי, אורלי לוי אבקסיס ואלי כהן; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – איסור פרסום שם חייל שמתקיימים חקירה או תחקיר בעניינו), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, ציפי לבני, דוד ביטן, מירב בן ארי, ינון מגל, יואב בן צור, אלי אלאלוף, סופה לנדבר, דניאל עטר, ענת ברקו, אבי דיכטר, איתן כבל, איתן ברושי, יעקב פרי, מרדכי יוגב, יוסי יונה, יואב קיש, עליזה לביא, יואל רזבוזוב, טלי פלוסקוב, בצלאל סמוטריץ, מנואל טרכטנברג, יחיאל חיליק בר, מכלוף מיקי זוהר, איילת נחמיאס ורבין, יואל חסון, אלי כהן, מאיר כהן, עמר בר-לב, אראל מרגלית, חיים ילין, קסניה סבטלובה, רוברט אילטוב, חמד עמאר, איציק שמולי, נאוה בוקר ואורן אסף חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, אורלי לוי אבקסיס, אבי דיכטר, עליזה לביא, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, איל בן ראובן, רועי פולקמן, מירב בן ארי, אלי כהן, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, קארין אלהרר, תמר זנדברג, מיכל רוזין, ישראל אייכלר, נחמן שי, חמד עמאר, שלי יחימוביץ, יעל גרמן, יואל רזבוזוב, יעקב מרגי, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, איתן ברושי, נורית קורן, אברהם נגוסה, נאוה בוקר, מכלוף מיקי זוהר, דוד אמסלם, רוברט אילטוב, בצלאל סמוטריץ וסופה לנדבר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת אזרח ותיק), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, קסניה סבטלובה, מיכל בירן, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, דניאל עטר, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, זוהיר בהלול, איל בן ראובן, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, תמר זנדברג, מיכל רוזין, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, מנחם אליעזר מוזס, יצחק וקנין, רחל עזריה, טלי פלוסקוב, נאוה בוקר, אבי דיכטר, מירב בן ארי, נורית קורן, אורי מקלב, ענת ברקו, יעקב מרגי, בצלאל סמוטריץ, דב חנין, אילן גילאון, רויטל סויד, אראל מרגלית, יואל חסון, עפר שלח, חיים ילין, עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, רוברט אילטוב, יואב קיש ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק השימוש בתאריך העברי (תיקון – ציון מניין השנים למדינת ישראל), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, טלי פלוסקוב, מרדכי יוגב, יפעת שאשא ביטון, בצלאל סמוטריץ, מיכאל אורן, רוברט אילטוב, חמד עמאר, מיקי לוי, עליזה לביא, יואל רזבוזוב, קארין אלהרר, יעקב פרי, יאיר לפיד, איציק שמולי, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, נחמן שי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, יואל חסון, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, ניסן סלומינסקי, אברהם נגוסה, נורית קורן, אורן אסף חזן ואיתן ברושי; הצעת חוק יום המנוחה השבועי, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, ינון מגל ודוד אמסלם; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (אזור חלוקת הכנסות בנגב ובגליל), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, אורלי לוי אבקסיס ומכלוף מיקי זוהר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – חגיגות ליל המימונה וליל ל"ג בעומר), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, אלי כהן, מרדכי יוגב ואורי מקלב; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג), מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, ינון מגל ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (הוספת כריזה ושילוט אלקטרוני בערבית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, יוסי יונה, איתן כבל, מיקי לוי, עיסאווי פריג', חיים ילין, יוסף ג'בארין, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, איימן עודה, אחמד טיבי, חמד עמאר, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, אברהם נגוסה, אלי אלאלוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, יעל גרמן, סתיו שפיר, תמר זנדברג, אורלי לוי אבקסיס, איילת נחמיאס ורבין ויואל חסון; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יצחק וקנין, יעקב פרי, עליזה לביא, רוברט אילטוב, נאוה בוקר, יואל חסון וענת ברקו; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – איסור עשיית דין עצמי למשיכת כספי פיצויי פיטורים מהביטוח הפנסיוני של עובדים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, דוד אמסלם, יואב בן צור, אורלי לוי אבקסיס, מרדכי יוגב ואלי אלאלוף; הצעת חוק התמלוגים מאוצרות טבע, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, מיקי רוזנטל, שלי יחימוביץ, מרב מיכאלי, זהבה גלאון, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, יוסי יונה, תמר זנדברג, סתיו שפיר, נחמן שי ומיכל בירן; הצעת חוק הפרמדיקים, התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (העדפה במכרזים לתושבי רשות מקומית באזורי עדיפות לאומית), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק המפלגות (תיקון – שימוע לחברי כנסת חדשים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, איתן כבל, עליזה לביא ויוסי יונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת – בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015; החלטת ועדת הכספים בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשע"ה–2015; בקשת ועדת הכספים להסמיכה לקבוע גמלאות ותשלומים אחרים לסגן שר.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי חבר הכנסת איל בן ראובן ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (אזור חלוקת הכנסות בנגב ובגליל), התשע"ו–2015, שמספרה פ/2113/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו היום על שולחן הכנסת ההסכמים האלה: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של ארמניה בדבר סיוע הדדי בענייני מכס; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של מדגסקר בדבר סיוע הדדי בענייני מכס.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: 1.

ירדנה מלר-הורוביץ: ממשלה המשסעת את העם והחברה והורסת את יסודות מדינת ישראל;

בכל התחומים: 3.

בכל התחומים: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי, הכלכלי והאזרחי;

נורית קורן: נעבור להצעות אי-אמון.

נורית קורן: אני מזמינה את חברת הכנסת מרב מיכאלי לנמק את ההצעה: ממשלה המשסעת את העם והחברה והורסת את יסודות מדינת ישראל – הצעת האי-אמון של המחנה הציוני.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברות הכנסת, אני רוצה לפתוח ולשלוח רפואה שלמה לכל הפצועות והפצועים כמובן, וחיזוק ידיים לכל המשפחות, וניחומים לכל האבלים.

מרב מיכאלי: והתפעלות גדולה – התפעלות גדולה – מהעמידה האיתנה של הציבור הישראלי והישראלית, אזרחיות ואזרחים שעומדים במצב הזה בצורה מעוררת השתאות.

מרב מיכאלי: וגם להגיד תודה רבה לכוחות הביטחון, מכל הסוגים, שמוכיחים מסירות ועובדים עבודה קשה, ללא לאות, מסביב לשעון, בימים המאוד-מאוד קשים האלה לכולנו.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי, אנחנו ישבנו ושמענו את ראש הממשלה מסביר למעלה מחצי שעה בהמון המון המון מילים כמה הוא צודק.

מרב מיכאלי: איך הוא צודק, לגבי מה הוא צודק, כמה הוא צודק, ואיך הוא שוב ושוב – ולא משנה המציאות, ולא משנות העובדות – הוא צודק.

מרב מיכאלי: אז ידעו אזרחיות ואזרחי ישראל, שבזמן שהם מפחדות ומפחדים לצאת לרחוב – מה זה חשוב לעומת שנתניהו צודק?

מרב מיכאלי: ותדעו שאם נדקרתם, חלילה, או נפצעתם, או שמישהו יקר לכם מת, מה זה לעומת העובדה שנתניהו צודק?

מרב מיכאלי: וגם בזירות אחרות, אם אין לכם איך לגמור את החודש, אם אתם לא מסוגלות או מסוגלים לשלם לרופא, נתניהו צודק; ואם אין לכם איך לשלם תשלומי הורים לבית-הספר, או לחלופין, אין מקום בכיתה שהבן או הבת שלכם תלמד בה, עזבו אתכם, נתניהו צודק.

מרב מיכאלי: נתניהו עומד כאן, אזרחיות ואזרחי ישראל, ופשוט מדבר על טמינת הראש בחול, כשראשו תחוב עמוק עמוק עמוק בתוך החול.

מרב מיכאלי: זה כאילו כמעט אי-אפשר לדבר – ובובובובו, ככה, כאילו הפה מלא חול מרוב שהראש טמון עמוק – ואומר:

מרב מיכאלי: הטרור לא נובע מתסכול על היעדר הליך מדיני, אלא מהרצון להשמיד אותנו.

מרב מיכאלי: ובאותה נשימה הוא אומר: אבל לא יהיה אפשר להשמיד אותנו.

מרב מיכאלי: וזה רק אחרי שש שנים שבהן הוא מסביר לנו שאנחנו בכלל בסכנה קיומית.

מרב מיכאלי: כל היום אנחנו בסכנה קיומית.

מרב מיכאלי: אז לא הבנתי, אדוני ראש הממשלה, אנחנו בסכנה קיומית או לא בסכנה קיומית?

מרב מיכאלי: קמים עלינו להשמיד אותנו, או לא קמים עלינו להשמיד אותנו?

מרב מיכאלי: אבל כך או כך, אדוני ראש הממשלה, גם בסכנה הקיומית הקודמת טמנת את הראש בחול.

מרב מיכאלי: טמנת את הראש בחול, והתרסקת, וריסקת את מדינת ישראל ואת ביטחון אזרחיות ואזרחי ישראל יחד עם הטמינה הזאת של הראש בחול; גם בסכנה הקיומית ההיא שהתרעת עליה, ולשיטתך – לשיטתך – נכשלת בה כישלון חרוץ.

מרב מיכאלי: ואני כמובן, למי שלא עוקבות, מדברת על איראן והאיומים הגדולים של ראש הממשלה והאופן הכושל, המחפיר, שבו הוא טיפל במשבר הזה.

מרב מיכאלי: וגם עכשיו, אדוני ראש הממשלה, אתה טומן את הראש בחול – לא תסכול, לא היעדר הליך מדיני, לא התמשכות של מה שאתה חושב שהוא סטטוס קוו בלי להבין לרגע שאין חיה כזו סטטוס קוו.

מרב מיכאלי: המציאות לא קופאת על שמריה לנוחותך; העובדות לא משתנות פשוט משום שאתה מתעקש להמשיך לקרוא להן בשמות אחרים.

מרב מיכאלי: התסכול הוא תסכול, המצוקה היא מצוקה.

מרב מיכאלי: היא גדולה, והיא לא מצדיקה בשום אופן טרור.

מרב מיכאלי: אבל להתעלם ממנה מביא אותנו שוב למצב שבו אתה טומן את הראש בחול, ואנחנו, אזרחיות ואזרחי ישראל, ומדינת ישראל, מתרסקים אל הקיר.

מרב מיכאלי: אתה עומד כאן, אדוני ראש הממשלה, ואומר: אני קורא לאזרחים הערבים לחדול מלהסית, כפי שאני קורא ליהודים; בעודך מחזיק בתוך הממשלה שלך יהודים קיצוניים שמסיתים ומבעירים תבערה ומלבים את האש, ומסכנים את מדינת ישראל בכל יום, ובמיוחד בימים אלה שבהם הכול כל כך רותח, כל כך רגיש, כל כך מסוכן.

מרב מיכאלי: אתה עומד כאן, אדוני ראש הממשלה, ואומר: אני קורא לכם להפסיק להסית, כשאתה לא מפספס הזדמנות להסית במו-עצמך נגד האזרחיות והאזרחים הערבים במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: ואחר כך גם עליהם בוודאי תגיד: זה לא התסכול.

מרב מיכאלי: ובכן, אדוני ראש הממשלה, זאת ההסתה, זה התסכול, זאת האפליה, זה הדיכוי, וזו טמינת הראש שלך בחול, האופן שבו אתה חושב שאם אתה חושב שאתה צודק, המציאות תתאים את עצמה.

מרב מיכאלי: אז נחש מה, אדוני ראש הממשלה?

מרב מיכאלי: המציאות לא מתאימה את עצמה.

מרב מיכאלי: וחוות וחווים את זה על בשרם אזרחיות ואזרחי ישראל בצורה הגרועה והקשה ביותר בימים אלה.

מרב מיכאלי: ואתה לא מספק להם פתרונות.

מרב מיכאלי: צועק פה בצלאל סמוטריץ באמצע נאומו של יושב-ראש האופוזיציה יצחק הרצוג: אז מה אתה מציע?

מרב מיכאלי: – בעודו עומד פה ומציע, ומציע, ומציע; בעוד ראש הממשלה שלך, מר סמוטריץ, ממש לא מציע.

מרב מיכאלי: אין לכם דרך, אין לכם אסטרטגיה ואין לכם פתרונות.

מרב מיכאלי: ככה אנחנו עומדות ועומדים היום מול השוקת השבורה הזאת של הרוגים, של פצועות ופצועים, של פיגועים, של סכנת חיים וסכנה לתבערה של סכסוך דתי שממנו לא תהיה חזרה – משום שלכם אין דרך ולכם אין פתרונות למצב.

מרב מיכאלי: אז, אדוני ראש הממשלה, צדק כמובן יושב-ראש המפלגה שלי שאמר: באמת, לא רגע אחד מוקדם, להסתכל למציאות בעיניים, להבין שהכישלון שלך הוא על חשבון כל אחד ואחת מהאזרחיות והאזרחים במדינה הזאת ועל חשבון הגורל שלה, להחזיר את המפתחות וללכת הביתה, ויפה שעה אחת קודם.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

נורית קורן: השר יריב לוין ישיב אחר כך במרוכז על שלוש הצעות האי-אמון יחד.

נורית קורן: אני קוראת – בבקשה – לחבר הכנסת יוסף ג'בארין לבוא ולהציג בפנינו מטעם הרשימה המשותפת – חד"ש, רע"ם, בל"ד ותע"ל: כישלון הממשלה בכל התחומים: המדיני, החברתי והכלכלי.

נורית קורן: בבקשה.

יואל חסון: מה רשימת הדוברים?

יואל חסון: פשוט לא מופיע – – –

נורית קורן: עדיין אין רשימת דוברים עכשיו, זה רק הצעות האי-אמון והמציעים.

נורית קורן: אחר כך.

נורית קורן: הם רק המציעים.

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לממשלה הזאת אין פתרון פוליטי.

יוסף ג'בארין: היא לא מוכנה להגיע לפשרה היסטורית, היא לא מוכנה לפרק התנחלויות, היא לא מוכנה להכיר בזכות ההגדרה העצמית של העם הפלסטיני כמו שאר העמים.

יוסף ג'בארין: תחת זאת, בנימין נתניהו וממשלתו מבעירים תבערה.

יוסף ג'בארין: אין לממשלה פתרון, ולכן היא יכולה רק לברוח קדימה, להצית אש.

יוסף ג'בארין: לאחר שלא הצליח להביא למלחמה אזורית מול איראן, נתניהו עושה מה שתמיד עשה – להצית אש.

יוסף ג'בארין: באש שהוא מצית נפגעים כולם, יהודים וערבים.

יוסף ג'בארין: האחריות הפוליטית על הדם שנשפך היא של ממשלת ישראל, ושלה בלבד.

יוסף ג'בארין: ממשלת נתניהו היא לא ממשלת חיים.

יוסף ג'בארין: מי שבוחר בחיים חייב לקום נגדה.

יוסף ג'בארין: עבור האזרחים הערבים – האירועים הנוראים של אוקטובר 2000 לא נשכחו מאתנו, כאשר 13 אזרחים ערבים נורו למוות על-ידי כוחות הביטחון, רק כי הביעו מחאה על האפליה והדיכוי.

יוסף ג'בארין: בתקופה האחרונה נראה כי האווירה הקשה של הסתה ושל שנאה חוזרת על עצמה, ואף הופכת לשגרה, תוך התרת דמו של ציבור שלם, הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: רבבות אזרחים ערבים נעצרו בשל מחאה פוליטית, המשטרה דיכאה באלימות משמרות מחאה של אזרחים ערבים, ילדים וילדות נעצרים לפני שהספיקו אפילו לומר מילה, רק משום שהתכוונו לממש את זכותם להפגין או לשבות.

יוסף ג'בארין: האם מישהו מכם לא ראה את הסרטון שבו כוחות הביטחון כמעט מוציאים להורג את הצעירה הערבייה אסראא עבד, שנורתה כמה פעמים על-ידי שוטרים אף-על-פי שלא היוותה סכנה מיידית להם או לסובבים אותם?

יוסף ג'בארין: אלה רק כמה דוגמאות לביטויים של כמעט שלטון צבאי בתקופה האחרונה.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת, הסיבה העיקרית והברורה לגל האלימות הנוכחי היא הפרובוקציות המתמשכות של מתנחלים ופעילי הימין, שהגבירו באופן ניכר את כניסותיהם לאל-אקצא, בגיבוי הממשלה ובשיתוף פעולה של שרים וחברי כנסת מהקואליציה.

יוסף ג'בארין: במשך ימים רבים נסגרו הדלתות המובילות למסגד אל-אקצא למשך כמה שעות, ורק המתנחלים הורשו להיכנס.

יוסף ג'בארין: הייתי שם, כאשר המסגד היה ריק ממתפללים, ריק, חוץ מאותם מתנחלים.

יוסף ג'בארין: אם זה לא שינוי בסטטוס-קוו, מהו שינוי?

יוסף ג'בארין: זאת ועוד, אוטובוסים עם אזרחים ערבים שנסעו לירושלים, וכן ברכביהם הפרטיים, נעצרו על-ידי המשטרה והאנשים הורדו מהם, תוך פגיעה קשה בחופש התנועה שלהם ובחופש הדת.

יוסף ג'בארין: מדובר בהפרות פרובוקטיביות של הסטטוס-קוו העדין בירושלים, בתמיכה ובעידוד ממשלת נתניהו.

יוסף ג'בארין: הפרות אלה אינן מתרחשות בחלל הריק, הן חלק מניסיון שיטתי ומתמשך לחבל בכל אפשרות לפשרה עתידית ולהקמת מדינה פלסטינית עצמאית לצד – ולא על חשבון – מדינת ישראל, מדינה פלסטינית עצמאית שבירתה ירושלים המזרחית.

יוסף ג'בארין: הפרת הסטטוס-קוו באתרים הקדושים בירושלים היא רק הנדבך האחרון, שמתווסף למדיניות ההתנחלות במזרח העיר, להריסת הבתים המסיבית, לשלילת התושבות של אלפים מתושבי העיר המזרחית, לנישול תושבי מזרח העיר הערבים מרכושם, מאדמתם, ולמדיניות ענישה קולקטיבית נגד הפלסטינים, לאפליה הבוטה נגדם – בתקצוב, בהקמת תשתיות, בשירותי בריאות וחינוך – כל זאת בניגוד מוחלט לחובותיה של מדינת ישראל – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ג'בארין – – –

יוסף ג'בארין: – – – כל זאת בניגוד מוחלט לחובותיה של מדינת ישראל ככוח כובש על-פי הדין הבין-לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: למה אתם עולים להר-הבית – – –

יוסף ג'בארין: נתניהו פועל להגברת ההתנחלות בשטחים, לחיזוק התוכנית לסיפוח שלהם לישראל וללגיטימציה של ההתנחלויות האלה.

יוסף ג'בארין: פעולותיו מכוונות למנוע את סיכוי הקמתה של מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל – –

מיקי לוי: אני מסכים, אבל – – –

יוסף ג'בארין: – – ולהותיר את המצב הקיים על כנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת ג'בארין – – –

יוסף ג'בארין: נתניהו פועל להותיר על כנו את המצב שבו פלסטינים, מיליוני פלסטינים – –

איילת נחמיאס ורבין: בשביל מה אתם עולים להר-הבית – – –

יוסף ג'בארין: – – חיים בבנֶטוסטנים שהכניסה והיציאה מהם נשלטות בידי הצבא של ישראל – –

איילת נחמיאס ורבין: בשביל מה אתם עולם להר-הבית?

איילת נחמיאס ורבין: למה לעורר – – – למה להתסיס?

יוסף ג'בארין: – – ואשר ישראל מפעילה עליהם מגבלות כלכליות או פוליטיות קשות.

יוסף ג'בארין: שמענו לפני רגע את ראש הממשלה.

יוסף ג'בארין: ראש הממשלה מסיר מממשלתו כל אחריות לתהליכים ולמדיניות שהובילו את כולנו לגל האלימות הנוכחי, ובוחר תחת זאת לגלגל בציניות את האשמה לפתחה של ההנהגה הפלסטינית, אלינו, חברי הכנסת הערבים, ואל התנועה האסלאמית, שעכשיו גם מאוימת – –

איילת נחמיאס ורבין: התנועה האסלאמית לא מסיתה?

יוסף ג'בארין: – – בהוצאה אל מחוץ לחוק.

איילת נחמיאס ורבין: התנועה האסלאמית לא מסיתה?

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר – אני רוצה לומר, הפעילות של התנועה האסלאמית מתקיימת במסגרת גבולות חופש הביטוי וחופש ההתנגדות – –

איילת נחמיאס ורבין: באמת, מה אתה אומר.

יוסף ג'בארין: – – חופש הפעילות הפוליטית – –

איילת נחמיאס ורבין: מה שעשה – – – זה במסגרת חופש הביטוי?

יוסף ג'בארין: – – שכל משטר דמוקרטי צריך לכבד.

יוסף ג'בארין: גם הפעילות במסגד אל-אקצא היא פעילות דתית ופעילות חברתית שאינה חורגת מחופש הדת – –

איילת נחמיאס ורבין: אז במסגרת הדת מותר – – – סכינאות?

איילת נחמיאס ורבין: לא מבינה.

יוסף ג'בארין: – – והיא חלק מהזכות לחזק את הזיקה למקום קדוש ביותר לקהילה.

יוסף ג'בארין: אז מה יהיה הצעד הבא?

יוסף ג'בארין: להוציא את כלל האוכלוסייה הערבית מהחוק – –

איילת נחמיאס ורבין: חס וחלילה.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל מה, אבל, אתם עולים להר-הבית מחרתיים?

איילת נחמיאס ורבין: בשביל מה?

יוסף ג'בארין: – – להכריז על כלל האוכלוסייה הערבית כהתארגנות בלתי חוקית?

יוסף ג'בארין: מה שלא חוקי כאן זה לרמוס זכויות של קבוצות מיעוט.

יוסף ג'בארין: מה שלא חוקי כאן זה הכיבוש.

יוסף ג'בארין: מה שלא חוקי כאן זה הדיכוי.

יוסף ג'בארין: מה שלא חוקי כאן זה השליטה בכוח בגורלו של עם אחר.

איילת נחמיאס ורבין: למה אתה לא מגיב על מה שאמר עלי סלאם – – –

יוסף ג'בארין: הגורם האמיתי והשורש של גל האלימות הוא הימשכו של הכיבוש זה כחמישה עשורים.

יוסף ג'בארין: ונתניהו ושריו, במקום לקדם פתרון, מעמיקים את הסכסוך ומעמיקים את הייאוש על-ידי המשך בנייה בהתנחלויות, לרבות במזרח-ירושלים, וכן על-ידי ניסיון להעמקת השליטה כאמור במסגד אל-אקצא.

יוסף ג'בארין: אנו מזהירים את הממשלה מפעולות חסרות אחריות שעלולות להוביל למרחץ דמים.

יוסף ג'בארין: אנו מזהירים את הממשלה מהתרגיל הישן של להתמודד עם השרפה על-ידי הבערת עוד שרפה, להשתיק את המחאה על-ידי כוח ועוד כוח.

איילת נחמיאס ורבין: אז תודיעו שאתם לא עולים להר-הבית ביום רביעי.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת – – –

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, תגיב על זה.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת, אני מאמין שרוב הציבור היהודי בישראל אינו שותף פעיל לפשעים שנעשים בשמו.

יוסף ג'בארין: רובכם, אזרחי ישראל, לא קיצונים שרוצים להצית מלחמת דת; רובכם לא רוצים שפיכות דמים, ורובכם אנשים שאינם חושבים שיהודי עליון על ערבי, שיש גזע אדונים, כפי שטוענים מסיתים כאן בתוך הכנסת וברחובות, ולצערי הם לא מעטים.

יוסף ג'בארין: אותם מסיתים, שעושים לנו טובה שאנחנו כאן, ואף קוראים – שמעתי היום – –

איילת נחמיאס ורבין: גם אתם לא עושים לנו טובה – – –

יוסף ג'בארין: – – שמעתי היום שקוראים לערוך עלינו חיפוש, עלינו כחברי הכנסת, בכניסה למשכן.

יוסף ג'בארין: פשוט בושה וחרפה.

יוסף ג'בארין: בושה וחרפה.

מיקי לוי: בזה אתה צודק במאה אחוז.

מיקי לוי: בושה וחרפה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפנות אליכם, אזרחי ישראל, כי יש לכם אחריות.

יוסף ג'בארין: יש לכם אחריות, כי הממשלה מבצעת פשעים ומנציחה פשעים, עוולות, וזורעת ייאוש בשמכם.

יוסף ג'בארין: יש לכם אחריות, כי יש לכם קול וייצוג, ואתם אחראים, כי אתם יכולים להפסיק ללכת שולל אחרי ממשלת הרמאות הזאת; אחרי אלה שמרווחים הון פוליטי וכלכלי מההסלמה הזאת; אחרי אלה שמסיתים באמצעי התקשורת נגד ההנהגה הדמוקרטית של הציבור הערבי; אחרי אלה שמזמנים לחקירות שב"כ תלמידות אחרי שכתבו פוסט פרטי באינטרנט; אחרי אלה שמאמינים שמעצרים סיטוניים של ילדים, אזרחים לא מעורבים, הם פתרון לבעיה; אחרי אלה שקוראים לאזרחים היהודים לשאת נשק, קריאה שגובלת בהתרת דמו של הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: אני פונה אליכם, אזרחי ישראל, כדי שתפעלו להחלפת הממשלה המסוכנת הזאת.

יוסף ג'בארין: קחו אחריות לגורלכם, ותשליכו ממשלה זו הצדה, ותבחרו נציגים שיהיו מוכנים לשים סוף להידרדרות, לתקן עוולות, להידבר ביושר, כשווים בין שווים, עם ההנהגה הפלסטינית; ממשלה שתבין שגם לעם הפלסטיני מגיעות אותן זכויות ואותן הזדמנויות שמגיעות ליהודים.

נורית קורן: תם הזמן.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, אני מסכם.

יואל חסון: במדינה הפלסטינית שתקום?

יוסף ג'בארין: אני מסכם.

יואל חסון: לא, אני שואל.

נורית קורן: משפט אחד בבקשה.

יוסף ג'בארין: שוויון וכבוד וחיים ראויים הם הדבר היחיד שמנצח כל ייאוש ומנצח כל הקצנה.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה לסיים בקריאה ליהודים והערבים, ברגעים קשים אלה, לצעוד יחד לעבר עתיד טוב יותר לכולנו, עתיד שמבוסס על ההכרה שכולנו שווים כבני-אדם וכאזרחים – –

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

יוסף ג'בארין: – – עתיד טוב יותר, שבו גם הפלסטינים ייהנו מזכותם להגדרה עצמית בגבולות 67'.

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: שלום אמיתי יביא שקט אמיתי, שלום אמיתי יביא שגשוג כלכלי.

יוסף ג'בארין: ממשלות ישראל ניסו את הכול, אך טרם ניסו את השלום.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'בארין, כבר נתתי יותר מהזמן, בבקשה לרדת.

יוסף ג'בארין: ממשלות ישראל ניסו את הכול, אך טרם ניסו את השלום.

יוסף ג'בארין: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'בארין.

מיקי לוי: תגיד לי איזה סטטוס קוו אנחנו הפרנו.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה רוצה?

איילת נחמיאס ורבין: למה אתם עולים להר-הבית?

איילת נחמיאס ורבין: למה?

מיקי לוי: ג'בארין, אני מחזיק ממך אדם ישר.

נורית קורן: אני רוצה להמשיך.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אני מבקשת.

נורית קורן: אני קוראת לחברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, להצעת האי-אמון השלישית, של מרצ: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי, הכלכלי והאזרחי.

איילת נחמיאס ורבין: אתם מציתים את השטח.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל מה?

איילת נחמיאס ורבין: בשביל מה?

יוסף ג'בארין: – – –

איילת נחמיאס ורבין: ודאי שכן.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה חושב, שאני – – – של אורי אריאל?

איילת נחמיאס ורבין: אבל הוא אסר על כולם, הוא אסר.

נורית קורן: חברים, אפשר לדון קצת יותר בשקט ולאפשר לחברת הכנסת מיכל רוזין לשאת את דבריה?

נורית קורן: אני מבקשת.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת ורבין, בבקשה.

מיקי לוי: אבל תסבירו לי איזה סטטוס קוו, מה הפרנו?

נורית קורן: חברי הכנסת, בבקשה לשמור על השקט ולאפשר לחברת הכנסת מיכל רוזין לשאת את דבריה.

נורית קורן: בבקשה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: תעשה לי טובה, זה מטעמי ביטחון.

מיקי לוי: אתם מוכרים בולשיט לציבור שלכם.

מיקי לוי: ג'בארין, אני מחזיק ממך אדם ישר, אתה מוכר בולשיט לאזרחים שלכם.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

נורית קורן: תאפשרו לחברת הכנסת מיכל רוזין לשאת את דבריה.

נורית קורן: בבקשה.

מיכל רוזין: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי, איילת חברתי, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אולי גם לנאום שלי יהיו לך קיתונות להשמיע.

מיכל רוזין: יום פתיחת המושב הזה אמור להיות טקסי ומרגש, אבל כולנו פה במועקה, בוודאי בתוך הבית הזה, ברחבי המדינה, תחושה של תופת ומרירות, היעדר תקווה ואופק.

מיכל רוזין: קודם כול, בראש ובראשונה, אני רוצה לאחל החלמה מהירה לפצועים, ולמסור את תנחומי הכנים למשפחות שלצערי הרב הצטרפו למעגל השכול.

מיכל רוזין: אין ולא תהיה הצדקה לטרור.

מיכל רוזין: הגדה בוערת, ירושלים מתפוררת, מבצע רודף מבצע וגל מגיע והופך לצונאמי שממשיך לשטוף אותנו יחד אתו.

מיכל רוזין: ואני רוצה להזכיר מעל במה זו, וצריך להזכיר שוב, ושוב ושוב, שיש דרך אחרת.

מיכל רוזין: בזמן שאתם צועקים: הר-הבית בידינו, אני מזכירה לכם ששולחן משא-ומתן גם הוא ברשותנו ויכול להיות בידינו.

מיכל רוזין: דווקא בתקופה הקשה הזאת אנחנו צריכים לבחור בשלום, בתקווה.

מיכל רוזין: ממשלת ישראל צריכה לבחור בחזון ובאופק; לא רק בנאומים ובשתיקות ארוכות באו"ם, אלא הלכה למעשה בדיאלוג ויוזמה מדינית אמיתית, ארוכת טווח.

מיכל רוזין: לצערי, המסרים שמושמעים על-ידי הקיצונים הם מסוכנים ומחלחלים בקרב האזרחים והאזרחיות ובקרב השותפים שלנו – אמורים להיות השותפים שלנו – העם הפלסטיני.

מיכל רוזין: הסכנה היא בסתימת הגולל על הפתרון.

מיכל רוזין: אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד, כצופים מהצד, ולחכות לראות מה קורה לספינה שאנחנו מייחלים שתגיע אל השלום, אותה ספינה שהולכת ושוקעת.

מיכל רוזין: אסור לנו לוותר על החזון הזה, בעיקר למען ילדינו.

מיכל רוזין: ואתם, אני מסתכלת עליכם, השרים – יושב פה שר התיירות, ואני מסתכלת על המודעה שפרסמתם בעיתון – –

נורית קורן: את לא יכולה להציג מוצגים.

מיכל רוזין: – – שרים בממשלה שאמורים להוביל מנהיגות, אמורים להוביל חזון, אמורים להוביל אופק, ואתם יוצאים בהפגנות נגד ראש הממשלה שלכם.

מיכל רוזין: אתם הפקרתם את הציבור.

מיכל רוזין: אתם מלבים את הלהבות, אתם מתסיסים את השטח, אתם מקריבים את ביטחון ישראל על מזבח השנאה.

מיכל רוזין: הפשלתם שרוולים, עליתם להר-הבית והובלתם אותנו לאט-לאט לתוך אינתיפאדה שלישית יזומה ומתוכננת היטב.

מיכל רוזין: וכפי שאתם יודעים היטב, כשהטרור משתולל ברחוב, אתם פתאום הופכים לקדושים מעונים ומפיצים ארס ודברי הסתה; מתכסים בדברי תוכחה שיסתירו את הכישלון החרוץ שלכם.

מיכל רוזין: מתי כבר תיקחו אחריות ותודו שאין לכם פתרון?

מיכל רוזין: אתם רוצים לנהל את הסכסוך, אתם לא רוצים לפתור את הסכסוך.

מיכל רוזין: פעם אחר פעם המדיניות שלכם מובילה אותנו לשפיכות דמים חסרת מעצורים.

מיכל רוזין: האחריות – לא כמו שאומר נתניהו שהיא על אבו מאזן; האחריות היא על מדינת ישראל, על ראש הממשלה שלנו.

מיכל רוזין: הוא אחראי לציבור שלנו, הוא צריך לתת תשובות לציבור שלנו, והפתרון הזה הוא בידיכם.

מיכל רוזין: והדרך להפסקת הטירוף ידועה היטב.

מיכל רוזין: שרים בממשלה שמאבדים את עצמם לדעת מפגינים נגד עצמם, במקום להבטיח ולהוביל את העם שלהם לחוף מבטחים.

מיכל רוזין: אתם מקוששים הון פוליטי כזה או אחר, מקוששים קולות, בזמן שאתם נדרשים להיות אמיצים, להיות מנהיגים, ולעצור את מרחץ הדמים.

מיכל רוזין: אבל סיבוב הפרסה שחברי הקואליציה מנסים לעשות על חשבון הציבור לא עוצר שם.

מיכל רוזין: הקריאות לחידוש הבנייה בשטחים, הרחבת הבנייה בירושלים, יהודה ושומרון, זה הפתרון לטרור?

מיכל רוזין: זה מצית את הטרור, זה משלהב את הרוחות.

מיכל רוזין: זה לא מייבש את ים הכיבוש.

מיכל רוזין: אני שואלת אתכם: אתם מודעים להשלכות של המעשים שלכם?

מיכל רוזין: כל העם מסתכל עליכם, ואתם מעודדים שנאה?

מיכל רוזין: זאת לא ממשלת ימין לאומית, אלא ממשלת חידלון לאומי; ממשלת הפקרות שקוראת לאזרחים שלה לשאת נשק במקום שהיא תיקח אחריות לביטחון התושבים, במקום שהיא תשמור על הביטחון.

מיכל רוזין: מתחת לאפכם זרמים קיצוניים ימניים שולחים איגרות שקוראות לחיילי צה"ל להעלים עין מפעולות נקם בשטח.

מיכל רוזין: פעילי ארגון להב"ה ו"לה-פמיליה" משתוללים ברחובות ירושלים וצדים עוברי אורח ערבים חפים מפשע.

מיכל רוזין: אתם לא יכולים להתנער מהמעשים האלה; הם מקבלים רוח גבית מכם בכל פעם שנבחר ציבור משמיע דברי בלע והסתה, כשחבר הכנסת מוטי יוגב מקלל וחוסם את דרכה של תושבת מזרח-ירושלים, וממשיך בהתעמתות עם המשטרה.

מיכל רוזין: בעל הבית השתגע?

מיכל רוזין: גם על החוק בישראל איבדתם שליטה.

מיכל רוזין: עוד ועוד הקצנה.

מיכל רוזין: אתם מגדלים דור שלם שלא מכיר תקווה.

מיכל רוזין: מכסים את עיניכם לנוכח אינתיפאדה שמנוהלת ומונעת על-ידי ילדים.

מיכל רוזין: זהו הדור החדש של הכיבוש, שגדלו על הקיפאון המדיני; שאין להם לא עבר, לא הווה ולא עתיד.

מיכל רוזין: ניהול הסכסוך ניהל את חייהם וקולות האזעקה הדירו שינה מעיניהם.

מיכל רוזין: זאת המציאות שעתידה להשתלט על עתיד ילדינו ולזרוע הרס במדינה שלנו.

מיכל רוזין: הממשלה שטוענת שמטרתה אחדות היא זו ששוברת את רוחנו מבפנים: מפוסטים בפייסבוק, וכמובן החוקים שאתם מחוקקים.

מיכל רוזין: אתם משקרים לעם, מוליכים את כולנו לתהום שאין ממנה חזרה, ובתוכנו הר-געש שמאיים להתפרץ.

מיכל רוזין: אנחנו מפולגים, וכל יום הפך להיות תשעה באב; ימין נגד שמאל, שמאל נגד ימין – אתם מובילים אותנו למלחמת אחים.

מיכל רוזין: אבל הטענות שלי הן לא רק לממשלה ולקואליציית הימין, הטענות שלי הן גם לאופוזיציה משמאל.

מיכל רוזין: ויקום אדם החפץ בשלום ובאלטרנטיבה, והיכן האופוזיציה בישראל?

מיכל רוזין: אני מסתכלת ימינה, שמאלה, ומגלה שהשותפים שאמורים להיות לנו באופוזיציה החליטו גם הם להתנחל בימין.

מיכל רוזין: חבר הכנסת לפיד איבד את המצפן הערכי וקורא ללא בושה למשפטי שדה.

מיכל רוזין: הסרת הצעת האי-אמון היום היא בגידה בציבור השפוי, שמביט בתדהמה אל אובדן הדרך של הממשלה וחוסר האלטרנטיבה שמציעה או לא מציעה האופוזיציה.

מיכל רוזין: מדהים לראות איך ברית האחים מימי הממשלה הקודמת עדיין חיה, נושמת, בועטת ומהדהדת מספסלי האופוזיציה.

מיכל רוזין: חבר הכנסת יושב-ראש האופוזיציה, הרצוג, אומר בנאום שלו שיושבת-ראש מרצ הלכה שמאלה.

מיכל רוזין: לא ידעתי שהוא התחיל לספר בדיחות.

מיכל רוזין: נסחפת כל כך חזק ימינה שאיבדת לחלוטין את קנה המידה מה זה שמאל ומה זה ימין.

מיכל רוזין: יש לי תחושה שרבין, גם רבין, שאף פעם לא היה מצביע מרצ, מתהפך בקברו.

מיכל רוזין: מרצ הייתה ועודנה תמיד נושאת הדגל של השלום והשוויון וזכויות האדם לכל יושבי הארץ הזאת.

מיכל רוזין: אנחנו לא משנים את הדעות שלנו לפי סקרי דעת קהל, לפי משב הרוח או כותרות בתקשורת.

מיכל רוזין: ואני קוראת אליך מכאן, יושב-ראש האופוזיציה: אל תשאיר אותנו בודדים במאבק על השלום.

מיכל רוזין: הנאום שלך, דרך אגב, לא שכנע אותי בכלל.

מיכל רוזין: לא שכנע אותי שאתה לא ממשיך לפזול לעבר כיסאות הממשלה.

מיכל רוזין: עם ישראל לא צריך עוד מלך, הוא צריך חזון.

מיכל רוזין: ובינתיים, אתה פושט רגל ערכית, וראש הממשלה גוזר עליך קופון.

מיכל רוזין: אל תיתן לו לגרור אותך במורד המדרון החלקלק של הימין.

מיכל רוזין: זה קשה, נכון, במיוחד בימים כאלה.

מיכל רוזין: צריך להיות אמיץ, צריך להיות מנהיג, אבל זה עניין של בחירה.

מיכל רוזין: כמו חבר הכנסת לפיד – אני מצפה ממך שלא תיפול במלכודת הפופוליזם.

מיכל רוזין: ואתה, ראש הממשלה, תמיד היית ונשארת זאב בודד ומפוחד, מנהיג חסר חזון ואופק, שהמחויבות הגדולה ביותר שלו היא לא לציבור הבוחרים אלא לכיסא המלך.

מיכל רוזין: אבל הפעם הקואליציה שאתה עומד בראשה מערימה עליך קשיים ועוקפת אותך מימין.

מיכל רוזין: אפילו ביתך הפוליטי רואה בשלטונך ובך הבל הבלים.

מיכל רוזין: אתה ניצב עירום אל מול קולותיהם המשיחיים של הפלגים הקיצוניים בקואליציה שלך.

מיכל רוזין: הקיצונים שבמפלגתך הצטרפו לשורותיהם של חברי הבית היהודי.

מיכל רוזין: אלה יחד מובילים אותנו לאובדן לאומי ולהרחבת מעגל הדמים.

מיכל רוזין: הגיע הזמן להסתכל למציאות בעיניים: ממשלת ישראל מובילה אותנו לעימות דתי, מדיני, לאומי, אלים וחריף.

מיכל רוזין: ממשלה שאיבדה את דרכה, חסרת הנהגה וחזון, שאין לה שום פתרונות, מחפשת פתרונות קסם, אבל הפתרונות האלה סופם להתבדות.

מיכל רוזין: הדרך היחידה היא לא פתרון כוחני, אלים.

מיכל רוזין: הדרך היחידה היא פתרון מדיני.

מיכל רוזין: אין שום טעם, חברות וחברים, בממשלה ללא אופק, ללא פתרון, שמתנהלת ומנהלת את המדינה הזאת מיום ליום ללא תקווה.

מיכל רוזין: לנו, לאזרחי ואזרחיות המדינה, מגיע עתיד טוב יותר.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

נורית קורן: אני מזמינה את השר לבוא ולהשיב על הצעות האי-אמון – השר יריב לוין, שר התיירות, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, מכובדי חברות וחברי הכנסת, אני רוצה, כמובן, לפתוח באיחולי החלמה לפצועים, ובתנחומים למשפחות הרוגי גל הטרור הנוכחי, ולקוות שלא נזדקק לחזור על הדברים האלה יותר.

יריב לוין: מכובדי, אני רוצה לפתוח דווקא בדברי הערכה, גם לסיעת יש עתיד וגם לסיעת ישראל ביתנו, שהשכילו להבין שבעת הזאת להגיש הצעת אי-אמון בממשלה זה לא דבר נכון, ונהגו, אני חושב, לפחות בעניין הזה, במידה של אחריות ובמידה ראויה.

יריב לוין: ואני מוכרח לומר לחברי באופוזיציה, שלפעמים השימוש הרב שנעשה בהצעות האי-אמון שוחק אותן עד דק, ולפעמים דווקא כאשר נמנעים מכך יש יותר משמעות כאשר מחליטים בכל זאת להשתמש בכלי הזה, ובמובן הזה אני בהחלט מכבד את ההחלטה שלהן, והיא ראויה להערכה.

יריב לוין: אני רוצה להתייחס בכל אופן להצעות האי-אמון, ואני אעשה זאת באמת בקצרה, וכסדרן.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שקשה היה שלא לתמוה על הנאום של יושב-ראש האופוזיציה, שכולו היה לקוח, לצערי הרב, מעולם הדמיון: מה היה קורה אילו היה מנצח בבחירות ומה היה קורה אילו היה עושה כך ואילו היה עושה אחרת.

יריב לוין: תראו, זה באמת נכון:

יריב לוין: אילו היה בצד השני פרטנר אמיתי שהיה רוצה בשלום, אילו היה עסקינן בציבור שמוקיע בתוכו את הטרוריסטים – –

יואל חסון: – – – היית אומר שהוא לא מתאים.

יריב לוין: – – ולא קורא על שמם רחובות – אתה יודע, חבר הכנסת חסון, לא יעזור שום דבר: כמה שתשב בצד הזה של השולחן, לא אאמין שאתה מתכוון ברצינות למה שאמרת עכשיו.

יואל חסון: אבל צעקתי לך גם כשהייתי בצד הזה, אדוני.

יריב לוין: לא, לא יעזור.

יריב לוין: פשוט לא יעזור.

יריב לוין: אני מכיר אותך יותר מדי שנים, אני נוטה לייחס לך הרבה תכונות טובות, ותמימות היא לא תכונה כל כך טובה בהקשר של הנהגת עם, ואינני מוכן לחשוב אפילו שאני יכול לייחס לך אותה.

יואל חסון: היה שווה לצעוק קריאת ביניים.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: שווה.

יריב לוין: ולכן אני אומר לך – בואו, צריך גם אומץ להגיד לציבור את האמת, וצריך אומץ גם לעשות חשבון נפש.

יריב לוין: וכשדיבר כאן יושב-ראש – לא יודע אם לקרוא לזה מפלגתך – מערך המפלגות שאתה חבר בו, הוא מנה את הישגיה של מפלגת העבודה בהקמת המדינה, ואני אומר לך, חבר הכנסת חסון: יש למפלגת העבודה הרבה זכויות והרבה הישגים.

יריב לוין: לאף אחד מהם היא לא הייתה מגיעה לו הייתה נוקטת את קו הפעולה ובדרך המחשבה שמציגים ראשיה דהיום.

יריב לוין: והסיבה שהיא ממשיכה ויושבת באופוזיציה זו בדיוק הסיבה הזאת: אובדן דרך מוחלט, אובדן קשר עם המציאות, חיים בתוך איזה עולם של דמיון.

יריב לוין: אבל הנהגת מדינה זה עניין רציני.

יריב לוין: המציאות שאנחנו חיים בה היא מציאות מורכבת, והאחריות שנדרשת מראש ממשלה היא אחריות רבה וכבדה, ואני חושב שאם למישהו הייתה איזו שאלה מדוע לא נבחר מר הרצוג לראשות הממשלה, נדמה לי שהנאום שלו היום, התלוש והמנותק מכל מציאות, הבהיר והסביר את העניין הזה הַסבר היטב.

יריב לוין: אחר כך עלה חבר הכנסת ג'בארין כדי להציג את הצעת האי-אמון בשם הרשימה המשותפת.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאני כל פעם תוהה אם אני בכלל צריך להתייחס לדברים האלה, מצד רשימה שחבריה, גם בעת הזאת, לא נשמעת מפיהם מילה אחת של גינוי לרוצחים, ולעומת זאת נשמע מפיהם המון אמפתיה וסימפתיה לאויב.

יריב לוין: תמיד יש צד אחד אשם; תמיד זה רק ראש הממשלה נתניהו, זה רק מדינת ישראל, זה רק צה"ל.

יריב לוין: הם תמיד רעים, תמיד לא בסדר, ותמיד יש צד אחד צדיק.

יריב לוין: פעם אחת הוא רעול פנים נושא דגל "חמאס", ופעם אחת הוא מסתובב עם סכין ביד ודוקר ילדים, ובפעם אחרת נושא בלון גז כדי להתפוצץ בלב ירושלים.

יריב לוין: ואתם ממשיכים בשלכם.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'בארין, אתה באמת חושב שמישהו מסוגל להתייחס ברצינות לטענות האלה ולדברים האלה?

יריב לוין: אבל אני אומר לך מה כן – –

יוסף ג'בארין: – – –

יריב לוין: – – גם לציבור שלכם מתחיל להימאס, ואני חושב שהקול האמיץ ששמענו מראש עיריית נצרת, שביטא כאב מאוד גדול – אתם יכולים לצחוק ואתם יכולים לחייך – ביטא כאב מאוד מאוד גדול, ואני אומר לכם את זה כשר התיירות, שרואה בנצרת מקור ומוקד תיירות מרכזי במדינת ישראל – –

איימן עודה: – – –

יריב לוין: – – ורוצה לעשות ולהשקיע כדי להביא לנצרת כמה שיותר תיירים, גם מבחוץ וגם מתוך הארץ.

יריב לוין: ורואה ראש העיר של נצרת, בעיניים כלות ובכאב גדול, את הנזק הנורא שאתם גורמים לו, וגורמים לעיר שלו, וגורמים לפרנסת התושבים שלו, וגורמים לכולנו, במקום לעשות בדיוק את ההפך – –

איימן עודה: – – –

יריב לוין: – – לנהוג באחריות, חבר הכנסת עודה, לנהוג ביושרה כלפי הציבור ששלח אתכם, להרגיע את הרוחות, לחפש דרך לפתור דברים, ולא לעשות את מה שאתם עושים פעם אחר פעם, לתמוך באופן אוטומטי בכל רוצח, בכל טרוריסט, בכל מי שעושה הכול – אגב, לא רק לרצוח ביהודים – –

איימן עודה: – – –

יריב לוין: – – לא רק לרצוח ביהודים, אלא גם לגרום נזק נורא לאותם אלה שמבקשים לקיים כאן באמת חיים אחרים וחיים של שלום וחיים משותפים.

יריב לוין: ואתם, חברי האחרים באופוזיציה, מעדיפים לשבת אִתם.

יריב לוין: אתם, מכובדי וידידי חברי הכנסת של סיעת ישראל ביתנו, עם כל חילוקי הדעות שיש בינינו לפעמים, וגם כעס אישי שקיים לפעמים, עדיין, נדמה לי שהבחירה שלכם לשבת אתם ולצדם באופוזיציה היא בחירה שאני באופן אישי לא יכול לקבל ולא יכול להבין.

יריב לוין: אני גם חושב שלציבור קשה לקבל וקשה להבין – –

רוברט אילטוב: – – –

יריב לוין: – – ואני אומר את זה דווקא משום ההערכה, אתה יודע, חבר הכנסת אילטוב, שאני רוחש לכל אחד ואחד מכם בנפרד ולכם ביחד כסיעה; וגם מתוך הראייה של היכולת והדברים המצוינים שהיינו יכולים לעשות ביחד לו ההיגיון והאחריות היו גוברים על דברים אחרים, ועדיין לא מאוחר.

יריב לוין: ואני אומר כאן בצורה הברורה ביותר: רבותי, העובדה שחברי הרשימה המשותפת נוהגים באופן הזה רובצת במידה רבה לפתחנו.

יריב לוין: אני חושב שהגיע הזמן שאנחנו נקבל את אותן החלטות, נחוקק את אותם חוקים, וננהג בדרך הזו לא רק כאשר הטרור משתולל ברחובות אלא באופן רציף.

יריב לוין: ובראש ובראשונה, האחריות הזו רובצת לפתחה של מערכת המשפט, שפעם אחר פעם, בין שזה הייעוץ המשפטי לממשלה ובין שזה בג"ץ, פעם אחר פעם לא מבינים את המציאות שאתה אנחנו מתמודדים ונכשלים בלספק לנו את הכלים המתאימים כדי שאפשר יהיה למנוע גלי טרור כאלה ולהתמודד אתם בצורה האפקטיבית ביותר.

יריב לוין: אני בהחלט מברך על כך שסוף כל סוף ההבנה חדרה גם למקומות האלה, וצעדים שהוצעו – ואפילו, אני יכול לומר לכם, אני עצמי הצעתי כאן לפני למעלה משנה, בתוכנית מסודרת שהצגתי של שמונה נקודות למאבק בטרור; צעדים אלמנטריים, פשוטים, שבכל מדינה היו ננקטים כבר מזמן – סוף-סוף, לפחות חלקם, בעיקר בכל מה שקשור לאותם מיידי אבנים ומסיתים, עכשיו סוף-סוף ננקטים.

יריב לוין: ואני רוצה מילה אחרונה לומר לעניין הצעת האי-אמון שהגישה חברתי חברת הכנסת מיכל רוזין – אני באמת אומר לך, אני כל פעם מחדש תמה על הפער האדיר שבין היכולות שלך והידע שלך לבין הדברים שאת אומרת כאן מעל הדוכן.

יריב לוין: הרי זה פשוט קשה להאמין.

יריב לוין: את יודעת, ואני באמת שמעתי אותך ושאלתי את עצמי אם זה באמת, אמיתי, אם זה לא – –

מיכל רוזין: הכול אמת לאמיתה.

יריב לוין: – – אם זה לא משהו תלוש, לקוח מאיזה עולם אחר.

יריב לוין: חברת הכנסת רוזין, את באמת לא רואה מה קורה פה?

יריב לוין: את באמת לא רואה עם מי יש לנו עסק?

יריב לוין: את באמת לא רואה מה מתרחש בכל רחבי המזרח התיכון?

יריב לוין: בכל רחבי העולם?

מיכל רוזין: אני מרגישה שאתם לא רואים.

יריב לוין: את באמת חושבת שאם רק יקום בנימין נתניהו ויגיד: "קחו לכם את מחצית ירושלים", הכול ייפתר?

יריב לוין: השלום יפרוץ?

יריב לוין: האסלאם הקיצוני יניח את נשקו וייעלם?

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: נו, באמת.

מיכל רוזין: נתת צ'אנס – – –

יריב לוין: נו, בוודאי, ניסינו.

יריב לוין: היו, לצערי, כאלה שהקשיבו לכם, עשו את הסכמי אוסלו ועשו התנתקות ועשו עוד כל מיני דברים, ולאן הגענו?

יריב לוין: לא נגיע לשום מקום כך.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל רוזין, את יודעת, אפשר להתווכח – – –

אביגדור ליברמן: אתה זוכר מי הצביע בעד ההתנתקות?

יריב לוין: אני זוכר מי הצביע בעד ההתנתקות.

יריב לוין: אני גם זוכר מי פוטר ערב ההתנתקות, אם אנחנו רוצים לדבר על זה, ואני גם אומר לך, חבר הכנסת ליברמן, אני האחרון שיגיד לך שיש אדם שהוא חף מטעויות.

יריב לוין: אבל החוכמה היא לא לעשות רק את חשבונות העבר, אלא לדעת בצורה נבונה להסתכל על המציאות ולאחד כוחות מולה ולהשיג את המקסימום.

מיכל רוזין: אבל אתה זה שמפגין נגד ראש הממשלה שלך.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת ליברמן, שאני יודע שיש בך את המנהיגות הדרושה כדי לעשות את זה, ואני חושב שביחד אפשר להגיע להרבה יותר מאשר בפיצול המלאכותי הזה, שבו אתם יושבים עכשיו לצד הרשימה המשותפת בגוש האופוזיציה.

מיכל רוזין: השר לוין, אתה יכול להסביר איך זה שאתה בממשלה מפגין נגד הממשלה שלך ומפרסם הודעות בעיתונים?

מיכל רוזין: למה אתה לא מתפטר?

יריב לוין: חברת הכנסת רוזין, הדאגה שלך – קודם כול, אני מתרשם מהדאגה שלך לראש הממשלה ומהאימה שאוחזת בך נוכח החשש שמישהו מפגין כנגדו.

מיכל רוזין: לא, פשוט נראה לך שמה שאני אומרת לא אמיתי – נראה שאתם לחלוטין קמופלאז'.

יריב לוין: אני עוד הפעם מציע לא לקרוא בעיתון אלא להסתכל על המציאות, והמציאות היא מאוד פשוטה: לא רק שלא הייתה הפגנה נגד ראש הממשלה, אלא להפך, הייתה – – –

מיכל רוזין: יש מודעה בעיתון.

יריב לוין: אני לא יודע מי פרסם מודעה.

יריב לוין: אני לא פרסמתי.

מיכל רוזין: אתם פרסמתם מודעה בכסף – – –

יריב לוין: חברת הכנסת רוזין, אני מודיע לך מעל הדוכן שלא פרסמתי שום מודעה, ואני לא יודע על איזו מודעה את מדברת.

יריב לוין: לא ראיתי אותה.

יריב לוין: יכול להיות שמישהו פרסם מודעה.

יריב לוין: בחברה דמוקרטית גם זה מותר, וטוב שכך.

יריב לוין: אבל אני יכול לומר לך – – –

מיכל רוזין: – – – ששרים שמצביעים בממשלה הם אלה שמפרסמים.

יריב לוין: אבל אני יכול לחסוך לך את הדאגה, חברת הכנסת רוזין.

יריב לוין: כפי שאמרתי, גם באותה עצרת, שבה עשיתי את מה שלדעתי כל פוליטיקאי הגון צריך לעשות – וזה לא רק ללכת לציבור לפני הבחירות ולבקש תמיכה אלא גם לבוא ולהיפגש עם הציבור תוך כדי כהונת הממשלה, ולשמוע את הציבור וגם לומר לו את מה שהוא חושב – אמרתי את מה שאני חושב, אומר גם כאן, שיש ראש ממשלה וממשלה שמובילים את מדינת ישראל באחריות – –

מיכל רוזין: לאן?

יריב לוין: – – עושים את כל מה שצריך בצורה נבונה ואחראית – –

מיכל רוזין: לאן?

מיכל רוזין: מה היעד?

מיכל רוזין: מה היעד?

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – ושאני, כשר בממשלה, ולפני כן כאזרח מדינת ישראל, מגבה לחלוטין את ראש הממשלה בכל הפעולות שהוא מבצע.

יריב לוין: אמרתי את זה שם.

מיכל רוזין: – – – הוא לא חוזר בו – – –

יריב לוין: אגב, זכיתי למחיאות כפיים ולתמיכה גורפת מכל האנשים שהיו שם בקהל, והיו שם אלפים – –

מיכל רוזין: ודאי.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – ואני חושב שלא במקרה, משום שהם מבטאים את דעת הרוב המוחלט של הציבור.

יריב לוין: אבל אני אומר לך, חברת הכנסת רוזין, את יודעת, מכל הדברים שאמרת ומכל הדמיונות האלה, אני באמת אומר לך: האמיני לי שדי להסתכל במה שקורה בסוריה, ודי להסתכל על מה שקורה בעזה, שאותה עזבנו, ודי להסתכל על מה שקורה לאישה הערבייה בשכם ובחברון ובמקומות אחרים – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – כדי להבין איזה עתיד את רוצה או מתכננת עבור כל אותם אלה שאת כביכול תשחררי מהכיבוש.

יריב לוין: אני מציע לך, חברת הכנסת רוזין, להקל קצת על מצפונך, אני יודע שהוא מאוד מעיק עלייך.

יריב לוין: אז תאמיני לי, אנחנו מוסריים, אנחנו צודקים.

יריב לוין: זאת הארץ שלנו, ובה נישאר, נבנה וניבנה למרות כל הטרור, למרות כל הניסיונות האלה, ונעשה את זה בצורה אנושית ובמצפון נקי.

מיכל רוזין: ובשלום.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני קוראת לחבר הכנסת אביגדור ליברמן להציג את הצעת האי-אמון: ההתנהלות הכושלת של ראש הממשלה ושר הביטחון בעניין הריסת הבתים בבית-אל.

אילן גילאון: – – –

יחיאל חיליק בר: בוא נראה אם ההתחנפות שלך עבדה.

יריב לוין: נתתי לו הזדמנות, נו.

אילן גילאון: – – –

יריב לוין: נכון, אתה צודק.

קריאה: חשבתי – – –

אביגדור ליברמן: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, ישראל מתמודדת היום עם הטרור.

אביגדור ליברמן: שאל אותי שר התיירות, מה אתם עושים באופוזיציה?

אביגדור ליברמן: אנחנו שומרים על הכבוד של המחנה הלאומי.

אביגדור ליברמן: כי מה שאתם עושים כממשלה, כהנהגה – אני חושב שברור לכולם שאיבדתם כל קשר למחנה הלאומי; איבדתם כל קשר לאותם ערכים של ראש בית"ר.

אביגדור ליברמן: ואנחנו משתדלים להיות עקביים.

אביגדור ליברמן: אנחנו היינו עקביים גם בהתנתקות, היינו עקביים לפני "צוק איתן", בזמן "צוק איתן", אחרי הבחירות, לפני הבחירות, ושמרנו על העקרונות.

אביגדור ליברמן: אנחנו, בניגוד לאחרים, נמשיך לשמור על העקרונות.

אביגדור ליברמן: העקרונות של המחנה הלאומי הם ברורים: אנחנו רוצים ביטחון לטווח ארוך.

אביגדור ליברמן: אנחנו לא רוצים לקנות שקט לטווח קצר בתחנונים.

אביגדור ליברמן: אני באמת נהניתי, ראיתי פה פתאום את אנשי מפלגת העבודה מתווכחים עם הרשימה הערבית המאוחדת; אנשים מיש עתיד מתווכחים עם אותם מחבלים שיושבים פה בכנסת ישראל, ואין שום מילה אחרת – גם פה, בכנסת ישראל, יושבים מחבלים.

אביגדור ליברמן: אבל אתם לא יכולים לברוח מאחריות.

אביגדור ליברמן: גם מפלגת העבודה לא יכולה לברוח מאחריות.

אביגדור ליברמן: שאלת, מי קבע שהר-הבית בידינו.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להזכיר שמי שטבע את הביטוי הזה, "הר-הבית בידינו", היה קצין בכיר מאוד, שאחר כך היה חבר בכיר מאוד במפלגת העבודה.

מיכל רוזין: זה לא מה שאמרתי.

מיכל רוזין: לא הקשבת לי.

אביגדור ליברמן: דיברת על "הר-הבית בידינו".

אביגדור ליברמן: אני רוצה להזכיר לך מי קבע שהר-הבית בידינו.

אביגדור ליברמן: זה לא היה נציג של הימין הקיצוני.

אביגדור ליברמן: הנה, בר-לב מחייך.

אביגדור ליברמן: זה היה מישהו בכיר מאוד במפלגת העבודה.

עמר בר-לב: בסוף מישהו היה צריך לשחרר את ירושלים.

אביגדור ליברמן: נכון.

אביגדור ליברמן: ואנחנו גאים על מה שעשיתם.

אביגדור ליברמן: הלוואי שהייתם שומרים על הערכים של מפלגת העבודה היום.

אביגדור ליברמן: מי פה במפלגת העבודה קרא את ברל כצנלסון?

אביגדור ליברמן: תראו מה הוא קבע, מה הוא כתב.

מיכל רוזין: לא, אתם – – –

אביגדור ליברמן: אני מאוד מציע שקצת תלמדו היסטוריה, מה זה אחדות העבודה, איפה הם היו, מה אמר טבנקין ומה אמר גלילי.

מיכל רוזין: שנעשה לכם מבחן על – – –

אביגדור ליברמן: אני מאוד מציע לכם קצת להתעמק בהיסטוריה שלכם לפני שאתם מטיפים פה מוסר לאחרים.

עמר בר-לב: אתה לא הבן-אדם ללמד אותנו היסטוריה.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט מדבר על האחריות.

אביגדור ליברמן: האחריות היא דבר חשוב.

אביגדור ליברמן: כשאני שומע עכשיו – רק לפני יומיים לשכת ראש הממשלה משחררת דף מסרים – כל מה שקורה בהר-הבית, מי שאשם זה איציק אהרונוביץ, השר לביטחון הפנים.

אביגדור ליברמן: נכנסתי לגוגל, ביקשתי לראות מה אמר ראש הממשלה על איציק אהרונוביץ – שיר הלל, שבחים.

אביגדור ליברמן: אפשר באמת להשתגע.

אביגדור ליברמן: בפעם האחרונה, ב-13 באפריל 2015, אני רוצה לצטט לך – בנאום ראש הממשלה בטקס פתיחת המכללה הלאומית לשוטרים, מה הוא אומר על איציק אהרונוביץ: "חשוב לי שאזרחי ישראל ידעו את הדברים הללו, שאינם זוכים לכותרות אבל כל אזרח מרגיש אותם, וגם ראינו את המשטרה עומדת בשנה האחרונה במבחנים גדולים.

אביגדור ליברמן: קודם כול השבת השקט והביטחון לירושלים בימים קשים וסוערים, והמשטרה תפקדה יוצא מן הכלל.

אביגדור ליברמן: אני מברך אותך על כך".

אביגדור ליברמן: זה רק ציטוט מדברי ראש הממשלה ב-15 באפריל.

אביגדור ליברמן: אני באמת חושב שמגיע "שאפו" גם היום לכל השוטרים, לכל כוחות הביטחון, לחיילי צה"ל, שמתמודדים התמודדות בלתי הוגנת עם הטרור המשתולל ברחובות.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט חושב שמגיע "שאפו" לאזרחי ישראל.

אביגדור ליברמן: אני רוצה גם להביע תנחומים על כל הקורבנות והחלמה מהירה לכל הפצועים.

אביגדור ליברמן: אבל אני דורש מהממשלה לנקוט צעדים, לא להסתפק בדיבורים; אי-אפשר רק לנאום נאומים.

אביגדור ליברמן: גם פה – אני שמעתי ששר הביטחון הולך לענות לי, אמרתי: איזה יופי, נשמע סוף-סוף את שר הביטחון.

אביגדור ליברמן: עכשיו אומרים לי: לא, שר הביטחון שלח את הסגן אלי בן-דהן.

אביגדור ליברמן: קצת מצחיק לשמוע את אלי בן-דהן עונה לי.

אביגדור ליברמן: אני יודע מה הוא חושב, איפה הוא עומד ומה דעתו על כל מה שקרה.

אביגדור ליברמן: כשאלי בן-דהן עונה לי זה עוד בריחה מאחריות.

אביגדור ליברמן: כשאני נזכר מי אמר: אזרחי ישראל, תצאו לבחור, המוני ערבים מסתערים באוטובוסים על הקלפיות, ומי התנצל אחר כך – זה לא שמישהו חף מטעויות, זה פשוט סינדרום של בריחה מאחריות.

אביגדור ליברמן: אנחנו המחנה הלאומי האמיתי; אנחנו האלטרנטיבה הלאומית האמיתית לכל אלה שמתקרנפים.

אביגדור ליברמן: אני לא אמשיך בכל הדוגמאות האחרות.

אביגדור ליברמן: אני חושב שברור שהיום צריך ביד ברזל להחזיר את הביטחון לטווח ארוך, וצריך לנקוט שורה של צעדים.

אביגדור ליברמן: למה עד היום התנועה האסלאמית – הפלג הצפוני לא הוצא מחוץ לחוק?

אביגדור ליברמן: איפה אותו שינוי נוהלי פתיחה באש?

אביגדור ליברמן: אנחנו מחכים לזה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שיש פה פתרונות פשוטים.

אביגדור ליברמן: צריך לאמץ נוהלי פתיחה באש כמו בארצות-הברית.

אביגדור ליברמן: לא צריך ללכת רחוק, לא צריך להמציא את הגלגל.

אביגדור ליברמן: כששריף בארצות-הברית עוצר על הכביש אוטו, כשהוא מוציא משם נהג, הוא עם אקדח ביד, והוא אומר: תשים ידיים על מכסה המנוע, ואם הוא מסתובב ומנסה לזוז הוא לא יורה לו ברגליים – יורה לו בראש.

אביגדור ליברמן: אנחנו, לצערי, הגענו למצב שאנחנו צריכים בדיוק את אותן הוראות פתיחה באש כמו בארצות-הברית.

יריב לוין: למה לא עשית את זה כשהיית חבר בכיר בקבינט?

אביגדור ליברמן: כשישבתי בקבינט – אדוני, תקרא את הפרוטוקולים.

יריב לוין: אבל אמרת: לא דיבורים, צריך מעשים.

אביגדור ליברמן: אני לפחות העליתי.

אביגדור ליברמן: זה שהייתי במיעוט – אני הפקתי מסקנות.

אביגדור ליברמן: אני כן הייתי במיעוט בקבינט, אני כן העליתי אותן דרישות.

אביגדור ליברמן: אני לא העליתי את הדרישות האלה עכשיו, עקב הנסיבות.

אביגדור ליברמן: ראינו את הנולד, דיברנו על זה, הזהרנו.

אביגדור ליברמן: כן, לצערי נשארתי במיעוט בקבינט ובממשלה.

אביגדור ליברמן: אבל היינו עקביים.

אביגדור ליברמן: היינו עם אותם עקרונות, לא שינינו מאומה.

אביגדור ליברמן: לא העלינו עונש מוות למחבלים עכשיו, העלינו את זה הרבה זמן לפני זה.

אביגדור ליברמן: למה מעבירים כסף – גם החודש העברתם מאות מיליונים לאבו מאזן, אותו אבו מאזן שאמר: היהודים מטנפים את הר-הבית; אותו אבו מאזן שסירב לגנות את הרצח של משפחת הנקין, וגם ברחוב הגיא; אותו אבו מאזן שמממן את כל כלי התקשורת ששם ההסתה.

אביגדור ליברמן: ההסתה הכי גדולה בכלי התקשורת הרשמיים של הרשות הפלסטינית.

אביגדור ליברמן: סוכנות הידיעות שלהם ברדיו, בטלוויזיה ובעיתונים – אף אחד מהם לא רווחי, כולם מקבלים כסף מאבו מאזן, מאותם כספים שאנחנו מעבירים לו.

יריב לוין: מה היה שש שנים?

יריב לוין: אותו דבר.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, אני יכול להגיד ולחזור: דרשנו, דרשתי.

אביגדור ליברמן: שום דבר לא נעשה.

יריב לוין: – – –

אביגדור ליברמן: 14,000 שקל לחודש הקצבה לכל רוצח, כולל עכשיו, שרצחו לאחרונה וכבר נמצאים בכלא.

אביגדור ליברמן: 14,000 שקל בחודש הקצבה המשפחות שלהם מקבלות.

אביגדור ליברמן: הופכים אותם לגיבורים בכלי התקשורת הרשמיים הפלסטיניים.

אביגדור ליברמן: תסתכל, אגודת עורכי-הדין הפלסטינית הכריזה היום שהיא מעניקה תואר דוקטור של כבוד לאותו רוצח מרחוב הגיא שרצח שני ישראלים.

אביגדור ליברמן: ומה עם כל אותם סייעני טרור, כל אותם סוחרים מרחוב הגיא, שכשאישה עם סכין נעוץ בגבה מתחננת לעזרה, עם שני תינוקות, הם יורקים עליה ואומרים: הלוואי שתמותי?

אביגדור ליברמן: ושואלים את פני הכבש התמים איימן עודה, האם אתה מוכן לגנות אותם?

אביגדור ליברמן: לא, הוא לא מוכן לגנות אותם.

אביגדור ליברמן: אפילו לא מוכן לגנות אותם.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להזכיר לך, רק לפני חודש זחאלקה ואיימן עודה התקבלו בכבוד מלכים בלשכת ראש הממשלה.

אביגדור ליברמן: קיבלו מידיו 900 מיליון שקל כדי לחזק את האחיזה שלהם במגזר הערבי.

אביגדור ליברמן: האם זה לא טירוף הדעת?

אביגדור ליברמן: אני חושב שיש מה לעשות, וחייבים לעשות.

אביגדור ליברמן: בתחנונים כמו שאתם מתחננים היום לאבו מאזן ולפלסטינים אתם פשוט פוגעים בהרתעה הלאומית ובביטחון הלאומי.

אביגדור ליברמן: אני חושב שישראל ביתנו היא מפלגה אחראית.

אביגדור ליברמן: תמכנו בכל הצעדים האמיתיים שלכם.

אביגדור ליברמן: אני אומר לכם גם היום: תביאו שינוי הוראות פתיחה באש – נתמוך; תביאו את הוצאת התנועה האסלאמית מחוץ לחוק – נתמוך.

אביגדור ליברמן: בכל הצעדים האמיתיים אנחנו נתמוך.

אביגדור ליברמן: אנחנו רוצים מעשים, ולא דיבורים.

אביגדור ליברמן: אני רוצה גם אולי להזכיר לך שזה הלקח החשוב מכל ההיסטוריה שלנו, וגם לאותו שמאל שכל הזמן מדבר על היוזמה המדינית: הרי אבו מאזן ישב כבר באנאפוליס, ישב עם ציפי לבני ואולמרט, ואני מציע, תקראו את כל הספרים שהתפרסמו מאז, כולל קונדי רייס: אי-אפשר להציע יותר ממה שהציע אהוד אולמרט באנאפוליס.

אביגדור ליברמן: מה אמר אבו מאזן?

אביגדור ליברמן: נייט – לא, הוא לא הסכים.

אביגדור ליברמן: וזה – כשאני קראתי את פרטי ההצעה, השערות עמדו לי.

אביגדור ליברמן: הרי מה שהציעו לו – אי-אפשר להציע יותר מזה.

אביגדור ליברמן: והוא סירב.

אביגדור ליברמן: לכן אנחנו יכולים להגיע להסדרים מדיניים רק אחרי שנשיג ביטחון.

אביגדור ליברמן: ואנחנו חייבים לנהל את זה מתוך עמדת עוצמה, לא מתוך עמדת חולשה.

אביגדור ליברמן: כרגע אנחנו מתחננים לקבל את השקט המדומה.

אביגדור ליברמן: אתה בטח זוכר מה שכתב ראש בית"ר, "כי שקט הוא רפש".

אביגדור ליברמן: ואני רוצה ביטחון.

אביגדור ליברמן: אני לא רוצה שקט, אני רוצה ביטחון, ביטחון אמיתי.

אביגדור ליברמן: וישראל ביתנו תפעל באופן קונסיסטנטי, באופן עקבי, להשגת ביטחון.

אביגדור ליברמן: אנחנו נפעל באופן עקבי להנהיג את אותם ערכים לאומיים וליישם אותם, ולא רק לדבר.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

נורית קורן: השר המקשר רוצה להשיב.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, טוב, תראה – אתה יודע מה, אני ארשה לעצמי להגיד: השר בשש השנים – – –

אביגדור ליברמן: – – –

יריב לוין: – – – השר בשש השנים האחרונות והשר לעתיד הקרוב אביגדור ליברמן – בסדר?

יריב לוין: בוא נסכם על ההגדרה הזאת.

רוברט אילטוב: ראש הממשלה.

יריב לוין: אני לא אוהב לעסוק בנבואות.

יריב לוין: אתה יודע, בוא נתחיל מהשלב הראשון, ואחר כך נראה.

יריב לוין: תשמע, קודם כול, באמת אני מודה שהפתעת אותי.

יריב לוין: אני הייתי משוכנע שאתם מושכים את הצעת האי-אמון, כי אני מכיר אתכם כאנשים אחראיים.

יריב לוין: אבל אני חושב שמשהו לא טוב קורה כבר כמה חודשים: הבחירה שלכם שלא להיכנס לממשלה, ולשבת – כפי שאמרתי קודם, אולי אפילו באופן פיזי – בגוש אחד עם הרשימה המשותפת – –

אביגדור ליברמן: כשאנחנו מדברים הם הולכים, כשאתם מדברים הם יושבים.

אביגדור ליברמן: זה ההבדל בינינו.

יריב לוין: – – ועכשיו, ביום כזה, לעסוק במין חשבונאות כזאת.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת ליברמן, אני מסכים לגמרי עם המשפט שלך שצריך לא לדבר אלא לעשות, וההבדל בין ממשלה לאופוזיציה זה שבממשלה עושים ובאופוזיציה מדברים.

אביגדור ליברמן: הלוואי שהייתם עושים משהו.

יריב לוין: ולכן הדרך היא לבחור לשבת בממשלה.

יריב לוין: ואני גם רוצה להזכיר לך – ואתה יודע, הייתי בעוונותי יושב-ראש הקואליציה, ואני ככה מסתכל על חבר הכנסת אילטוב – השתדלתי לבדוק בבוקר שהוא מרוצה, כי ידעתי שאם הוא לא מרוצה, פה בתוך אולם המליאה לא יהיה לי קשה מאוד, יהיה לי בלתי אפשרי.

יריב לוין: וחבר הכנסת אילטוב, כשהוא לא היה מרוצה ממשהו, הוא ידע טוב מאוד להביא ולהבהיר את הדבר הזה, ובדרך כלל גם השיג לא מעט.

יריב לוין: הוא נושא ונותן קשוח, אני יכול להעיד.

יריב לוין: את כל הדברים האלה שהצעת כאן הייתם יכולים לדרוש.

יריב לוין: היה לכם שש שנים כוח לכפות אותם – אלה המילים: לכפות אותם – על הממשלה, כי לא הייתה ממשלה בלעדיכם.

יריב לוין: וכשרציתם לכפות משהו, ידעתם.

יריב לוין: אני אזכיר לכולם את חוק המשילות; לא בטוח שזה היה הדבר הכי חשוב שהיה צריך לעסוק בו, אני לא בטוח שזה היה הדבר הכי נכון.

יריב לוין: אני כן בטוח שאם לא היינו מעבירים את חוק המשילות, הקואליציה הקודמת הייתה מתפרקת הרבה קודם, ואני כן בטוח שאם לא היינו מעבירים את חוק המשילות לא היינו מצליחים להעביר את חוק משאל העם, שאנחנו דרשנו כתנאי להמשך כינון הקואליציה – והסיבה הייתה מאוד פשוטה: כי בלעדיכם אי-אפשר היה לעשות שום דבר, ואתם ידעתם להציב את זה כתנאי בל-יעבור.

יריב לוין: ולכן, חבר הכנסת ליברמן, הרבה מהרעיונות האלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: יריב, אנחנו כולנו היינו שבויים של יאיר לפיד ובנט.

יריב לוין: לא נכון, לא נכון, לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול להתכחש לכל מה – – –

יריב לוין: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני יכול להגיד על חבר הכנסת ליברמן ועל סיעת ישראל ביתנו כל מיני דברים, אבל אני לא הייתי דווקא בוחר לתאר אתכם כאיזו חבורה כנועה, שבויה בידי אחרים.

יריב לוין: לא נראה לי שזה התיאור הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: לא, ראש הממשלה היה שבוי – – –

יריב לוין: לא לא, גם את ראש הממשלה אני יכול לתאר בכל מיני דרכים, אבל זו בוודאי לא אחת מהן.

יריב לוין: ולכן – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יריב לוין: ולכן, חברת הכנסת – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת לוי אבקסיס, בואי אני אגיד לך את האמת:

יריב לוין: אף אחד הרי לא מבין מה אתם עושים שם, ולכן לא יעזרו כל התיאורים האלה.

יריב לוין: ואני חושב – – –

אביגדור ליברמן: – – – אתם לא תבינו אף פעם.

יריב לוין: ואני חושב, חבר הכנסת ליברמן – –

יחיאל חיליק בר: – – – אתם לא – – – לממשלת אחדות – – –

יריב לוין: – – שמכיוון שאתה מלא ברעיונות שיש בהם הרבה מן ההיגיון, ומכיוון שהממשלה הזאת, עם 61 חברי כנסת בלבד, בהחלט זקוקה בכל שלב, ובטח בימים האלה, לתוספת כוח ולתגבור שיאפשרו להעביר מהלכים קשים ולא פשוטים – זה הזמן הנכון – –

אביגדור ליברמן: יש לך – – –

יריב לוין: – – לעבור מהדיבורים למעשים.

יריב לוין: עכשיו אני אגיד לך מה כן.

יריב לוין: אנחנו עושים, ודווקא עושים לא מעט.

יריב לוין: ואני רוצה לומר לזכותו של ראש הממשלה, שזיהה הרבה מהבעיות האלה כבר מזמן, ומטפל בהן, ומקדם אותן, ואני חושב שהמהלכים שהוא מוביל עכשיו הם מהלכים שלא נולדו מהשמים, אלא הם תולדה של עבודה שנעשתה הרבה זמן, ואני אתן רק דוגמה אחת, וזה נושא פיזור הפרות הסדר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יריב לוין: כולנו כאן יודעים שכל אירוע הפרות סדר היה נמשך שעות.

יריב לוין: אירועים אלימים, כמעט בלתי ניתנים לשליטה, העסיקו את משטרת ישראל יום ולילה במשך שבועות וחודשים.

יריב לוין: נעשתה עבודה רצינית – כן, חבר הכנסת ליברמן – בהובלתו של השר לביטחון פנים דאז, איציק אהרונוביץ, ובגיבוי מלא של ראש הממשלה, ואני חושב שדווקא הדברים שהקראת כאן הם העדות הטובה ביותר למה אפשר לעבוד יחד: כי יש כאן ראש ממשלה שמגבה את השרים שלו, גם אם הם לא מהמפלגה שלו, גם אם לא הכול מושלם.

יריב לוין: וכן, גם בשש השנים שבהן חברנו השר לשעבר אהרונוביץ – ואני יכול להעיד: איש מקצוע מהמעלה הראשונה; עשה עבודה מצוינת במשרד לביטחון הפנים – היו פיגועים, והיו גלי טרור, והיו בעיות, והיו הפרות סדר, והיו חברי כנסת שהרימו – – –

אביגדור ליברמן: להראות לך את דף המסרים של הליכוד?

יריב לוין: – – – והתנהגו כפי שהתנהגו, והיה ראש ממשלה שלא בא ואמר: תראו, זה אהרונוביץ, זה ישראל ביתנו; שלא עשה, לצערי, את מה שחלק מהשרים עשו אז, באותה תקופה, שאמרו: אנחנו, יש לנו רעיונות, ואתה אחראי לזה שאתה לא מממש אותם.

יריב לוין: אבל אנחנו יושבים בממשלה; יש אחריות משותפת של כולם, כולנו יחד.

יריב לוין: כן, גם אני, כמו כל אחד.

יריב לוין: כי מה לעשות, אנחנו, למזלנו, בחברה דמוקרטית, ובתנועת הליכוד, למזלנו, גם במפלגה דמוקרטית, כל אחד יש לו רעיונות משלו, ויש לו מחשבות משלו, ויש לו עצות טובות, אבל בסוף, כשאתה יושב בממשלה, אתה שותף מלא ואחראי לכול.

יריב לוין: ואתה היית שותף בכיר, בלעדיו אין ממשלה, שש שנים.

יריב לוין: והשר מטעמך, השר אהרונוביץ – שאני חוזר ואומר: עשה עבודה מצוינת; ובימים הספורים שהייתי במשרד לביטחון פנים למדתי להעריך ולהוקיר ולכבד את המקצועיות יוצאת הדופן שלו – עמד בראש המערכת הזאת, עשה המון דברים נהדרים, גם אם לא הצליח בכל מה שעשה, כמו כל אחד מאתנו.

יריב לוין: והדרך היא מה?

יריב לוין: לעמוד פה ולהגיד: בוא נעשה משהו, בוא נמנע את הפיגועים, בוא ננקוט יד קשה?

יריב לוין: או שהדרך היא לצייד את המשטרה באותם רובי "רוגר" ששמו סוף להפרות הסדר האלה ושינו את העניין מהקצה אל הקצה, ולדאוג להקצות לזה כסף אל מול כל הצרכים האחרים.

יריב לוין: את זה עשה ראש הממשלה, ונתן גיבוי מלא לשר, והשיג את התוצאות האלה, והיום יש לנו כלים שאלמלא הצטיידנו בהם אז, היינו עומדים היום במצב הרבה יותר גרוע מהמצב שאנחנו עומדים בו.

יריב לוין: ולכן אני אומר – ואני אומר לכם את זה באמת – – –

יואל חסון: אתה לא היית בהפגנה נגד ראש הממשלה?

יריב לוין: אני הסברתי קודם, חבר הכנסת חסון.

יריב לוין: זה שסבלנותך לא עמדה לך לשהות כאן כל הדיון – אני מצטער.

יואל חסון: יצאתי החוצה – – –

יריב לוין: אבל אני הסברתי, ומאחר שלא היית – – –

יואל חסון: לפעמים כשצריך להסביר זאת בעיה.

יריב לוין: אז אני אסביר לך.

יריב לוין: לא, לא שהיית המודאג היחיד; גם חברת הכנסת רוזין פתאום נמלאה דאגה לראש הממשלה.

יריב לוין: אז אני יכול לומר לך – – –

יואל חסון: אני דואג לך.

יריב לוין: לי לא צריך לדאוג, אתה יודע, בוא נאמר שיש דברים אחרים שראוי שנדאג להם קודם.

יריב לוין: אבל אני אומר לך, בצורה ברורה, את מה שאמרתי גם לה.

יריב לוין: אני, אם יש דבר שאני סולד ממנו ומתעב אותו, זה הפוליטיקה שבה כאשר אתה מתמודד בבחירות אתה הולך לאנשים ומבקש את תמיכתם, וכאשר אתה נבחר אתה מסתגר בד' אמות לשכתך, לא שומע, לא רואה, לא נראה ולא מדבר אל האנשים שרק אתמול פנית אליהם.

יריב לוין: ואני לא נוהג בדרך הזו.

יריב לוין: ולכן, כאשר יש ומתקיימת עצרת של ציבור יקר, אני חושב שזו זכות בשבילי להופיע בפניהם, לומר להם את אשר אני חושב ולשמוע אותם.

יריב לוין: ואומר לך מה אמרתי להם, וחזרתי על זה כאן גם קודם – שאני חושב שהממשלה עושה את כל מה שצריך, עושה את זה באחריות מלאה, באומץ לב ובהובלה אחראית של ראש הממשלה.

יריב לוין: ואתה יודע גם מה הייתה התגובה של הקהל?

יריב לוין: היו מחיאות כפיים ותמיכה מקיר לקיר, והיו שם אלפי אנשים, ואני חושב שהם מייצגים את הציבור כולו.

יריב לוין: לכן, אני באמת מציע שלא ניתפס לססמאות המגוחכות האלה, ואני אומר גם מעל הדוכן הזה: אני אמשיך להופיע ולהיפגש עם הציבור, כי אני חושב שזו חובתי.

יריב לוין: אגב, בעיני זו גם הזכות הגדולה של איש ציבור.

יריב לוין: להיות איש ציבור שהציבור מבחינתו נמצא מעבר להרי החושך – אני לא רואה טעם רב בשליחות הזו.

יריב לוין: ולכן, אני מסכם, ומכאן אני קורא שוב לחברי הטובים בסיעת ישראל ביתנו: יש לא מעט דברים שאפשר לעשות יחד.

יריב לוין: אנחנו ביחד חזקים יותר מאשר בנפרד.

יריב לוין: המקום שלכם הוא סביב שולחן הממשלה ובקואליציה, ולא לצד אותם אלה שאתם יושבים לצדם עכשיו.

יריב לוין: ובעניין הזה אני בטוח שלא מאוחר.

יריב לוין: ואולי דווקא השעה הקשה הזו, זה הזמן הנכון לקבל מבחינת

יריב לוין: כם החלטה אחרת.

יריב לוין: מיותר לומר שהדלת שלנו ושל הממשלה הייתה ונשארה פתוחה בפניכם.

יריב לוין: תודה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר.

נורית קורן: ההצעות נומקו, ועתה נעבור לדיון.

נורית קורן: אני מזמינה את חבר הכנסת יואל חסון להציג את דבריו.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הדרך שמר נתניהו מביא לנו היא לא שלום ולא ביטחון.

יואל חסון: הדרך הזו מביאה לנו פחד, הילדים שלנו פוחדים לעלות על אוטובוס, ורבים מכם היום, שצופים בנו, קמים בבוקר ושואלים את עצמם האם הפיגוע הבא יקרה היום, עכשיו, עוד דקה.

יואל חסון: מר נתניהו, אתה הבאת את הביטחון שלנו לשפל חסר תקדים, וזו תוצאה ישירה של המדינית האומללה שלך.

יואל חסון: אנחנו נלך במדיניות אחרת, אדוני ראש הממשלה, אדוני השר, מדיניות שמסתמכת על שלושה עקרונות ברורים: אנחנו ננהל משא-ומתן לשלום עם כל שכנינו בזהירות, באחריות, בסבלנות, תוך שמירה על הביטחון.

יואל חסון: אני מאמין שאפשר לחיות פה בלי פחד, אני מאמין שאפשר להשיג כאן שלום.

יואל חסון: אני מאמין ומוכרח לומר שהניסיון שלי עם הערבים מוכיח שהערבים הרבה יותר מציאותיים ממה שמתארים אותם.

יואל חסון: כשהם רואים ממשלה חלשה כמו הממשלה של מר נתניהו הם תובעים הכול, מקבלים הכול ודורשים יותר.

יואל חסון: אבל כשהם נתקלים בממשלה שיודעת לעמוד על הקווים האדומים – אנחנו נדע לעמוד עליהם הרבה יותר ממך – הם בדרך כלל, הערבים, נרגעים.

יואל חסון: אנחנו מתכוונים לנהל משא-ומתן לשלום, אנחנו מתכוונים להוביל את מדינת ישראל בבטחה, ואני משוכנע שכל המנהיגים הערבים ינהלו אתנו משא-ומתן לשלום, וזה יהיה משא-ומתן אמיתי, שלום אמיתי, שלום בטוח.

יואל חסון: הטעות שמר נתניהו עשה, ועושה עכשיו, ועושה בשש השנים האחרונות, מכאיבה לכל עם ישראל.

יואל חסון: אנשים חיים בפחד, מפחדים לשלוח את הילדים שלהם לקניונים, לגני-הילדים.

יואל חסון: אני שומע הורים שאומרים: אנחנו מפחדים.

יואל חסון: כל המדינה חיה בפחד בגלל הטעויות שעשה מר נתניהו.

יואל חסון: מר נתניהו, אתה לא פותח ישיבת ממשלה בלי לקבל דיווח ולהוציא אותו לציבור ולומר לנו על התרעות ועל פיגועים מימין ומשמאל.

יואל חסון: כל יום אנחנו מחכים לפיגוע הבא, כל יום אנחנו מפחדים.

יואל חסון: הממשלה שלך דרדרה את הביטחון במדינה לשפל חסר תקדים.

יואל חסון: אנשים חיים בפחד.

יואל חסון: ואני חושב שהדבר החשוב כרגע הוא לשאול שאלה פשוטה: איך הולכים כאן קדימה?

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אלה לא דברי.

יואל חסון: אדוני השר, זה לא הנאום שלי.

יואל חסון: זה הנאום של בנימין נתניהו ב-1996 כלפי אריאל – כלפי, סליחה, שמעון פרס – כאן על הדוכן הזה.

יואל חסון: זה מה שנתניהו אמר אז.

יואל חסון: אותו נתניהו, אותה מפלגה שהיום מטיפה לנו על שאנחנו מבקרים את מדיניות הממשלה.

יואל חסון: גדול מבקרי הממשלות של רבין, פרס, אולמרט ושרון היה נתניהו, שלא בחל בשום אמצעי לבקר ולהתקיף.

יואל חסון: גם בעת מלחמה וטרור, כשאנשים בסך הכול דאגו לחזור הביתה בשלום, נתניהו ביקר וגידף את ראשי הממשלות.

יואל חסון: אדוני השר, עם ישראל בחר בכם ונבחרתם – זה נכון.

יואל חסון: הוא בחר בכם בגלל הביטחון.

יואל חסון: לצערי, הוא האמין שאתם תוכלו לתת לו ביטחון יותר טוב, למרות שהוא היה בטוח שהפתרונות החברתיים-הכלכליים שלנו טובים יותר.

יואל חסון: והציבור הישראלי, אדוני השר, אני אומר לך משהו, ויתר על טובתו האישית כי הוא יודע שבחברה ובכלכלה אתם לא טובים.

יואל חסון: אתם לא עוזרים לו.

יריב לוין: – – –

יואל חסון: הוא הסכים להצביע לכם כי הוא ציפה שתיתנו לו ביטחון, ונכשלתם בזה.

יואל חסון: בדבר הגדול באמת שהציבור האמין, שהציבור האמין שאתם יכולים לתת לו והוא נתן לכם צ'אנס, צ'אנס ענק, כדי שתיתנו לו ביטחון, ובדבר הזה נכשלתם.

נורית קורן: חבר הכנסת, תם הזמן.

יואל חסון: היו לי ארבע דקות ונתת שלוש.

נורית קורן: לא, נתתי ארבע.

יואל חסון: נתת לי ארבע?

יואל חסון: אז תני לו עוד דקה, גברתי.

יואל חסון: עוד דקה.

נורית קורן: לא, אני לא יכולה כי אחר כך אני אצטרך לתת לכולם.

נורית קורן: גם ככה כבר נתתי דקה.

נורית קורן: משפט אחרון, בבקשה.

יואל חסון: אז אני מסיים.

יואל חסון: אתם נכשלתם בדבר המרכזי שהבטחתם לציבור הישראלי, וזה ביטחון.

יואל חסון: המדיניות שלכם וההבטחה שלכם שיהיה פה סטטוס קוו ושאנחנו מנהלים את הסכסוך מתפוצץ עכשיו בפנים – לא שלכם, של אזרחי המדינה.

יואל חסון: אז המדינה, התושבים, האזרחים ויתרו על טובתם החברתית-כלכלית כי הם חשבו שתיתנו להם יותר ביטחון.

יואל חסון: אז לסיום – – –

נורית קורן: תודה.

יואל חסון: רגע, השר – – –

יריב לוין: – – – הכלכלה וטרור – – –

נורית קורן: תודה, תודה.

יואל חסון: אדוני, לא נתתם להם ביטחון, לא נתתם להם עתיד חברתי-כלכלי.

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: נכשלתם, לכו הביתה.

יואל חסון: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני ישבתי והקשבתי לדיונים שהתקיימו עד עכשיו, ואני קצת תוהה איך אפשר שחברי כנסת שאמורים להיות מנהיגות, מנהיגות של שני ציבורים, מנהיגות של מדינה, יכולים להתייחס למאורעות של הימים האחרונים, של השבוע או עשרת הימים האחרונים, כאילו צצו מאין, כאילו התחילו מפני שאולי הפלסטינים נפלו על הראש, ופתאום הם מתחילים את המחול הזה, מחול הדמים הזה.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לראות את מה שקורה בימים האחרונים במנותק מכל המדיניות של השנים האחרונות, גם של הממשלה הזו וגם של הממשלות הקודמות בהנהגתו של בנימין נתניהו, ראש הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לא לראות שמדיניות כזו, שבאמת מובילה כל הזמן קו של העמקת הכיבוש, של הרחבת ההתנחלויות, של עצימת עין, ואפילו לפעמים תמיכה בפשעים שהמתנחלים מבצעים יום ולילה בשטחים הכבושים מאז 1967; אי-אפשר שמדיניות שמובילה לפגיעה במקומות הקדושים היקרים לאנשים הפשוטים והלא-פשוטים – לחשוב שמדיניות כזו תביא לרגיעה.

עאידה תומא סלימאן: מה מצפים, שהעם הפלסטיני ישמח ויודה על זה שהוא נמצא תחת כיבוש?

עאידה תומא סלימאן: על זה ששורפים משפחה שלמה ועד עצם היום הזה אף אחד לא יוצא ולא מצביע על אלה ששרפו את המשפחה הזאת, ועל זה שלא גורמים לאף אחד לתת דין על פשע נתעב כזה?

עאידה תומא סלימאן: אנשים מדברים על מה שנקרא העלייה לאל-אקצא, או להר-הבית, תקראו לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת: עלייה לאל-אקצא, או כניסה לאל-אקצא.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה נחשב אצל הציבור הרחב פגיעה באחד מהמקומות הכי קדושים, ומדברים כאילו זה מה שהדליק את כל המאורעות האלה, וזה שהכניס אותנו למעגל הדמים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהפגיעה היא פגיעה חמורה, אבל היא אחת משרשרת פגיעות שהצטברו עם הזמן והובילו אותנו למצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: האם חשבתם שעם הנמצא תחת כיבוש ייהנה מזה, יקבל את המציאות הזאת רק כי שר או שניים בממשלת נתניהו אומרים: חזרנו למולדת שלנו, חזרנו לארץ שלנו?

עאידה תומא סלימאן: הם צריכים לקבל את זה?

עאידה תומא סלימאן: מי שממשיך את המדיניות הזאת, ממשלת נתניהו, הוא האחראי לשפיכות הדמים, שסובלים ממנה שני העמים, ובמיוחד גם העם הפלסטיני.

עאידה תומא סלימאן: המשך ההסתה הפרועה נגד האוכלוסייה הערבית ומנהיגיה, אם בתקשורת, אם על-ידי ראש הממשלה עכשיו, בנאום שלו, אם על-ידי חברי כנסת שמדברים על מחבלים שיושבים בתוך הבית הזה – ולא שמעתי אף אחד מתקומם על הסתה כזו, לא שמעתי אף אחד מבקר הסתה כזו, אלא דורשים כל הזמן מאלה שהותר דמם, ומאלה שמדברים עליהם כמחבלים, להתנצל ולעמוד פה ולגנות – מה?

עאידה תומא סלימאן: לגנות את ההסתה נגדנו, זה מובן מאליו.

עאידה תומא סלימאן: אבל הייתי רוצה לראות מישהו אחר עושה את זה.

מאיר כהן: לגנות את הפגיעות ואת הפיגועים.

מאיר כהן: תעשו את זה.

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה סלימאן, אני מבקשת לסיים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו, כחברי הרשימה המשותפת, חובתנו להשמיע את קולו של העם שלנו, שחי תחת כיבוש אכזרי, ולדרוש לשחרר גם את האוכלוסייה בארץ מהכיבוש הזה.

עאידה תומא סלימאן: חובתנו להגן על האוכלוסייה הערבית בארץ, שמאוימת היום והותר דמה רק כי יצאה למחות.

נורית קורן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כל הניסיונות לצייר אותנו כסכנה ייכשלו.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם:

עאידה תומא סלימאן: המחבלים האמיתיים בעתידם של שני העמים הם הממשלה הזו.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

עאידה תומא סלימאן: לכן צריך להצביע בעד האי-אמון.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת רועי פולקמן.

נורית קורן: חבר הכנסת ינון מגל, בבקשה.

ינון מגל: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להזכיר, ברשותכם, מה קרה בירושלים לפני כמה שעות.

ינון מגל: ילד יהודי יצא מביתו על אופניים כדי לרכוב, אולי לבקר חבר, אולי בן משפחה.

ינון מגל: ילד כמו כל הילדים.

ינון מגל: הוא פגש ילד אחר, שיצא ממקום אחר, מבית אחר, עם חינוך אחר, ילד שבחר לקחת אתו סכין.

ינון מגל: לא כדי לשחק הוא יצא מהבית, או אולי לבקר את סבתא.

ינון מגל: הוא יצא כדי לרצוח ילד יהודי.

ינון מגל: במשך שנים אומרים לנו שהילדים שלנו והילדים שלהם זה אותו דבר; הילדים שלנו רוצים שלום והילדים שלהם רוצים שלום.

ינון מגל: אנחנו מחנכים את הילדים לאיפוק, לכבוד, לדו-קיום, למסורת, והם, בבתי-הספר, בבתים שלהם, מחונכים לשנאה, לאנטישמיות, לאלימות.

ינון מגל: האם אפשר לעשות שלום עם אנשים שמחנכים את הילדים שלהם לרצח?

ינון מגל: 20 שנה קיימת הרשות הפלסטינית.

ינון מגל: עזבו עכשיו את הוויכוח על אוסלו, היה נכון, לא נכון.

ינון מגל: 20 שנה הם קיימים, מה הם עשו ב-20 השנים האלה?

ינון מגל: הם פיתחו כלכלה?

ינון מגל: הם בנו תעשייה?

ינון מגל: הם השקיעו במדע?

ינון מגל: בטכנולוגיה?

ינון מגל: בידע?

ינון מגל: תחשבו מה אנחנו עשינו בזמננו ב-20 שנה.

ינון מגל: ענף היצוא המרכזי של הרשות הפלסטינית זה אלימות, זה טרור, זה רצח, זה חינוך לכל הדברים האלה.

ינון מגל: השאיפה העיקרית שלהם, העיסוק היחידי שלהם, היא החרבת ישראל.

ינון מגל: אפילו להסכמה לקיומנו כאן במשא-ומתן הם לא מוכנים.

ינון מגל: עשר שנים עברו מאז היציאה מרצועת-עזה.

ינון מגל: עזבו עכשיו את הוויכוח אם זה היה נכון או לא נכון, נשים את זה בצד.

ינון מגל: הבטיחו לנו, אתם זוכרים, שזו תהיה סינגפור, שזה יהיה הונג-קונג.

ינון מגל: הייתה להם הזדמנות להוכיח לכל העולם שהם יכולים לעשות את זה.

ינון מגל: מה הם עשו?

ינון מגל: מיליארדים הם מקבלים.

ינון מגל: במקום זה, מנהרות הם בנו, טילים, חומרי נפץ, חבלה.

ינון מגל: הכול רק שנאה, ושנאה ושנאה, להחריב את ישראל.

ינון מגל: מה שיש להם לעשות – להחריב את ישראל.

ינון מגל: זה מה שהם עושים.

ינון מגל: התירוצים שלהם רבים: פעם זה מחסומים – אז אין מחסומים; פעם זה אי-כניסת פועלים – הפועלים נכנסים; פעם אין מים – יש היום מים יותר מתמיד.

ינון מגל: עכשיו זה הר-הבית.

ינון מגל: הפלסטינים, אפשר להגיד, זה ההגדרה המילונית לביטוי הקוזק הנגזל.

ינון מגל: על ביתנו הם צועקים שהם נגזלים; שיש פגיעה במסגדים – הם מכניסים לשם חומרי נפץ, הם מיידים משם אבנים, והם אומרים שאנחנו פוגעים במסגדים.

ינון מגל: שמעתי היום את ממלא-מקום המפכ"ל אומר שלא נכנסים למסגדים כדי לא לפגוע ברגשותיהם.

ינון מגל: אתם מבינים שבכל המזרח התיכון הם מחריבים מסגדים האחד לשני; הסונים של השיעים, השיעים של הסונים.

ינון מגל: הסונים, אלה של "דאעש", את האלה של אסד, והעלאווים, וזה – מחריבים מסגדים, מכוניות תופת, פצצות, טילים, מטוסים, מסגד אחרי מסגד.

ינון מגל: מישהו פה בכלל פוצה פה?

ינון מגל: מישהו מגיב?

ינון מגל: מישהו אומר על המסגדים הקדושים?

ינון מגל: ככה הם מתייחסים לזה.

ינון מגל: אני אומר פה בקול רם וברור, כדי לנפץ עוד שקר במגילת השקרים הפלסטינית: אין לנו שום רצון לפגוע במסגד אל-אקצא.

ינון מגל: מבחינתי שיתפללו שם.

ינון מגל: זה לא מפריע לי.

ינון מגל: זה בכלל מחוץ לשטח שהיה בית-המקדש.

ינון מגל: זה לא מעניין את היהודים.

ינון מגל: הוא מחוץ לתחום בכלל, מסגד אל-אקצא.

ינון מגל: זה סתם שקר, קשקוש מוחלט.

ינון מגל: מה מפריע לי שהם מתפללים שם?

ינון מגל: "כי ביתי בית תפילה יקַרא לכל העמים", מה מפריע לי?

ינון מגל: ויותר מזה אני אגיד, אין לי שום רצון לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

ינון מגל: אני לא רוצה להקים שם בית-כנסת – מה פתאום להקים שם בית-כנסת?

ינון מגל: שאז יתחילו – איזה בית-כנסת יקימו שם, אם ספרדי, או מזרחי, או אשכנזי, או כל מיני סיפורים, ומי החזן, באיזה נוסח, וכל מיני סיפורים?

ינון מגל: מה פתאום בית-כנסת?

ינון מגל: בכלל, כל הנושא של בתי-כנסת התחיל אחרי חורבן הבית.

ינון מגל: אז התחילו את הנושא של בתי-כנסת, כי אין לנו בית.

ינון מגל: אז על הר-הבית אנחנו נקים בית-כנסת?

ינון מגל: מה, אנחנו משוגעים?

ינון מגל: על הר-הבית נקים בית-כנסת, כן, ממש.

ינון מגל: מצד שני, לא יעלה על הדעת שיהודי שממלמל "שמע ישראל ה' אלוקינו ה' אחד" – ייעצר.

ינון מגל: ייעצר בגלל האלימות של הערבים.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

ינון מגל: האם מישהו מכם יסכים שבגלל אנשים מטורפים, ישי שליסלים למיניהם, רוצחים שפלים, הומואים ולסביות לא יוכלו ללכת ברחובות?

ינון מגל: האם יעלה על הדעת שבגלל קיצונים אלימים "נשות הכותל" לא יוכלו להתפלל כרצונן?

ינון מגל: האם למישהו נראה נורמלי שבגלל פדופילים הילדים שלנו לא יורשו להיכנס לגינות ציבוריות?

נורית קורן: חבר הכנסת ינון מגל, אני מבקשת לסיים.

ינון מגל: אז למה תמיד, כשזה נוגע לערבים, אנחנו מקבלים את זה?

ינון מגל: האלימות נורמלית, צריך להבין אותם, מאיפה הם באו, מה כואב להם, וצריך להסביר את הדקירות והרציחות.

ינון מגל: אז אני אומר לכם: זה הסטטוס-קוו היחיד שאנחנו לא הולכים להשלים אתו, וזה הסטטוס-קוו שהולך להשתנות.

ינון מגל: יותר לא נסכים עם זה שדוקרים כאן יהודים ברחובות, שפוגעים בילדים שלנו ומנסים לכפות עלינו פתרונות באלימות.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת ינון מגל.

ינון מגל: האלימות, אני מזכיר לכם, היא כרסום יסוד הדמוקרטיה – –

נורית קורן: סליחה, חבר הכנסת ינון מגל, אני מבקשת לסיים.

ינון מגל: – – ואנחנו נהיה כאן.

נורית קורן: סליחה, לסיים בבקשה.

ינון מגל: תודה רבה לכם.

נורית קורן: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, רבותי, הספקתי לשמוע כמה מילים מחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואני מתפלא לפעמים על מה שאני ששומע.

יצחק וקנין: איזו הצדקה?

יצחק וקנין: מאיפה היא לוקחת את העניין הזה שאנחנו פוגעים בריבונות בהר-הבית?

יצחק וקנין: הרי במשך שנים, מאז 1967, כשחזרנו, אנחנו פועלים במשך שנים, אם בחפירות בכותל וכל מה שנעשה – מנהרות הכותל – מישהו יכול להגיד שפעם ניסינו חלילה וחס לפגוע ברגשות של המוסלמים?

יצחק וקנין: הרי זו הצתה מכוונת, מתוזמנת, של הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית ושל ה"חמאס" בעזה ועוד גורמים אחרים, כשכל המטרה שלהם, רבותי, להבעיר את מדינת ישראל.

יצחק וקנין: ואני מתפלא על חברי הכנסת הערבים, ששומעים יום-יום, רואים יום-יום את ההסתה.

יצחק וקנין: מה מחנכים, מה מלמדים בבתי-הספר, רבותי?

יצחק וקנין: זה מה שמחנכים בעזה; פה במזרח-ירושלים מחנכים אותם לרצוח, "אטבח אל-יהוד", מראים להם את זה יום-יום, הם רואים שהם מבצעים את זה בקום ועשה – לוקחים סכינים, שוחטים.

יצחק וקנין: איך יש להם אומץ לשבת פה ולהגיד את מה שהם אומרים?

יצחק וקנין: הם לא רואים כלום.

יצחק וקנין: אני לא יודע, אולי הם חיים באיזה מקום אחר.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו נמצאים בשנים האחרונות במזרח תיכון שדווקא חברי כנסת ממפלגות המיעוטים היו צריכים לבוא, לעמוד פה, וכל היום לגנות את מה שנעשה בסוריה, מה שנעשה בעיראק, איך רוצחים שם, איך הורסים.

יצחק וקנין: הכול הורסים שם – מסגדים; זה לא משנה של מי זה בכלל.

יצחק וקנין: והם יושבים פה כאילו לא קורה כלום.

יצחק וקנין: יש פה איזה "לכסות את הפנים שלנו".

יצחק וקנין: חבר'ה, יש גבול לחוצפה, אני חושב.

יצחק וקנין: אבל, רבותי, אני רוצה לומר פה משהו אישי כלפי עם ישראל כולו.

יצחק וקנין: גם אנחנו, רבותי, צריכים לעצור את עצמנו בהידרדרות החברתית שלנו.

יצחק וקנין: רבותי, אם אוהדי כדורגל במדינת ישראל הולכים למשחק כדורגל ותוקעים גרזן בראש של אוהד מקבוצה אחרת, רבותי, זה לא כדורגל, זה אפילו יותר גרוע מעבודה זרה.

יצחק וקנין: אני לא יודע איך לכנות את זה.

יצחק וקנין: אתם יודעים, כאשר הייתה מציאות – בנביאים מובא על עדו הנביא שבא לירבעם בן נבט ואמר לו על כל העבודה הזרה שאתם עובדים.

יצחק וקנין: שם כתוב שהקדוש-ברוך-הוא ויתר לירבעם בן נבט על כל העבודה הזרה, על הפסלים, על הצלם שהכניס בהיכל, על החזיר, על מה שאתם לא רוצים, אבל על דאושיט ידו לעדו הנביא, הרים את ידו לתת סטירה לעדו הנביא שהוכיח אותו על עבודה זרה, כתוב "ותיבש ידו", התייבשה היד.

יצחק וקנין: אבל על "דפלח לעבודה זרה", על שהוא עבד עבודה זרה, לא נגע בו.

יצחק וקנין: הקדוש-ברוך-הוא מצפה מעם ישראל גם שנהיה עם שהוא אור לגויים.

יצחק וקנין: אבל אם אנחנו שומעים מה שקורה במועדוני לילה, מה שקורה בכל מיני יחידות, רבותי, זה לא עם ישראל, זה קטרוג גדול, לצערי הרב.

יצחק וקנין: זה גורם קטרוג גדול – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

יצחק וקנין: – – כי אם אנחנו מסוגלים לתקוע גרזן בראש של אוהד, בשבילי זה אור אדום אחד גדול.

יצחק וקנין: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת וקנין.

נורית קורן: אני מזמינה את חברת הכנסת מירב בן ארי.

נורית קורן: בבקשה.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה, בנאום הקצר שלי, להתייחס רק לעניין הגיל, לעניין הקטינים, בעיקר עכשיו, כשקיבלנו את ההודעה שבני 13 ו-15 פגעו בילדים אחרים בירושלים.

מירב בן ארי: לדעתי, זה אחד הדברים היותר-מטרידים בהסתה ובכלל בהתלהמות ובגל הטרור – שאנחנו רואים שרוב הפוגעים הם צעירים מאוד; הם צעירים, הם צעירים שלא נולדו, לדעתי, בטח לא באינתיפאדה הראשונה, אולי באינתיפאדה השנייה, ועדיין יש משהו בגל הטרור הזה שגורם לילדים ונערים ונערות לצאת ולתקוף את תושביה היהודים של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: זה מאוד מטריד בעיני, וזה מטריד גם כי השליטה על ההסתה הזאת היא קשה, אם זה כשבאים ואומרים: איך לא ראיתם שיש פרסום בפייסבוק של אותו צעיר בן 19 שהולך ותוקף – אי-אפשר לראות כי אנחנו לא עוקבים אחרי כל פרופיל של כל נער ערבי במדינת ישראל, אנחנו גם לא רוצים להגיע למצב הזה, אבל הקלות הבלתי-נסבלת שבה ניתן להסית גם בפייסבוק, גם בקבוצות הווטסאפ, היא נוראית בעיני, והגיל הזה שבו תוקפים ילדים, וילדים אחרים תוקפים, לדעתי זה אסון.

מירב בן ארי: אני נפעמת בכל פעם שאני שומעת את חברי הכנסת של הרשימה המשותפת מתקשים להוציא גינוי, ואני דווקא קוראת להם מכאן, אף שאני לא נמצאת הרבה זמן בכנסת, לבוא ולעשות את הצעד הזה, לבוא ולגנות.

מאיר כהן: – – –

מירב בן ארי: תודה על התיקון, חבר הכנסת כהן.

מירב בן ארי: אני משתוממת, כי אתה שומע, גם היום בדברי ראש הממשלה, אבל גם בדברים שאתה שומע מהם באמצעי התקשורת, שאין גינוי אמיתי, אף אחד לא בא באמת ואומר: מספיק, די עם האלימות, די עם גל הטרור הזה, אין לו שום פתרון.

מירב בן ארי: ובעיני זה אחד התפקידים החשובים שלנו כחברי כנסת.

מירב בן ארי: רשמתי איזה פוסט בפייסבוק שלי על מורה מיפו, אני לא יודעת אם ראיתם, קוראים לה חנין או משהו.

מירב בן ארי: היא מורה לערבית ביפו.

מירב בן ארי: היא התראיינה בתוכנית טלוויזיה – גם פה, שוב, ניצול אמצעי התקשורת – ואמרה שהיא לא מגנה את מה שקורה, ושהפגנות זה דבר חיובי.

מירב בן ארי: גם אם מניפים דגלים של ה"חמאס", גם אם זורקים אבנים על שוטרים, אין לה בעיה עם זה.

מירב בן ארי: אני באמת לא רואה פתרון, אלא אם כן גם ההנהגה של ערביי ישראל, גם המורים הערבים בבתי-הספר, גם ראשי הרשויות – שחלקם, אגב, כבר שמעתי שמגנים, אבל לא מספיק.

מירב בן ארי: רק אם אתם – ואני קוראת לכם מפה, מבמת הכנסת – רק אם אתם תעשו את הצעד הזה, אולי ניתן יהיה למנוע את הצעד הבא של אותו ילד מפגע, שבסופו של דבר אני באמת לא מצליחה להבין למה ובשם איזו מטרה ובשם איזה ספר חוקים הולכים ותוקפים ילדים רק מפני שהם יהודים.

מירב בן ארי: ההסתה הזאת חייבת להסתיים, והקריאה חייבת לצאת מפה.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שחברי כנסת שמייצגים מגזר שלם לא מוצאים את הביטוי המינימלי לגנות את הפשעים שמתבצעים כיום כלפי יהודים ורק מפני שהם יהודים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

נורית קורן: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה – –

נורית קורן: צריך להגיד שזה בעצם הנאום הראשון שלך.

עודד פורר: – – כבר היה לי נאום הבכורה כשהושבעתי, אבל במושב פורמלי עדיין לא, במליאה רגילה.

נורית קורן: בהצלחה.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: אני רוצה, ראשית, לבקש לנצל את ההזדמנות לשלוח את תנחומי למשפחת ריגר על לכתו של חבר הכנסת לשעבר גנדי ריגר לעולמו, ומתוך זה גם לחזור לענייננו.

עודד פורר: תראו, הימים האלה הם באמת ימים לא פשוטים.

עודד פורר: העצבים של אזרחי מדינת ישראל מתוחים; של כולנו.

עודד פורר: מערכת הביטחון נושאת גם בתקופה הזו בעול כבד וסיזיפי, כשהיא מתוחה בכל הגזרות.

עודד פורר: גם ראוי לנצל את ההזדמנות ולהודות גם לחיילי צה"ל, גם לשוטרי משטרת ישראל ומשמר הגבול, שמבצעים את תפקידם במסירות נפש בלתי רגילה.

עודד פורר: אבל המסירות הזו שלהם והתקופה הזו, העובדה שאנחנו נמצאים בתקופה מתוחה, לא מונעות מאתנו ולא מסירות מאתנו את האחריות לבחון איך באמת אפשר להוציא את העגלה הזאת מהבוץ, וגם למה היא שם.

עודד פורר: חברים יקרים, כדי לשנות את המגמה הזאת וכדי להצליח ולהחזיר את הביטחון לאזרחי מדינת ישראל דרושה מדיניות ברורה; לא מדיניות של רגע, שברגע שקצת מתחממת הגזרה אנחנו עושים את מה שאנחנו חייבים לעשות, אלא מדיניות שיוצרת מציאות ברורה של שכר ועונש, ושיוצרת מציאות ברורה לאויבים שלנו – מה המחיר של התנהגותם.

עודד פורר: דווקא ברגעים האלה, היותר-מורכבים, שאנחנו נמצאים בהם, אני בדרך כלל אוהב לחזור ליסודות, לבסיס, כדי להבין איך לנהוג.

עודד פורר: אז אולי אני אלמד – וקטונתי – את אלו שידעו פעם, אולי הם שכחו, או שביקשו לשכוח, את העקרונות שהתווה ז'בוטינסקי.

עודד פורר: בהמנון בית"ר הוא כתב:

עודד פורר: תהיו "גאון ונדיב ואכזר".

עודד פורר: המשמעות היא שאנחנו צריכים להיות אכזרים לאויבינו ונדיבים לידידינו.

עודד פורר: העקרונות האלה שמוּרים לנו אם ננהג בתבונה ובשכל ולא נטמון את ראשנו בחול כשהמציאות לכאורה מאפשרת לנו לעשות את זה ככה.

עודד פורר: לצערי, בחודשים האחרונים המדיניות של הממשלה הייתה מדיניות של טמינת הראש בחול.

עודד פורר: כשלא מגיבים על זריקת אבנים ביהודה ובשומרון, מקבלים אבנים בנצרת, בלוד וברמלה; וכשירי הרקטות מעזה זוכה להפגזת מבנים נטושים בתגובה, מקבלים עוד ירי ותהלוכות לחציית הגדר.

עודד פורר: וכשאויבינו מבינים שאנחנו מראים רפיסות, האיומים שלהם רק מתגברים.

עודד פורר: את ההרתעה אנחנו לא משיגים בכך שרק כשאין ברירה אנחנו מתחילים לפעול, אלא בכך שהאויב יודע שעל כל מעשה שלו הוא ישלם גם ברגעים שנראה שאולי אפשר לשמור על שקט כלשהו ולהשקיט את הגזרה.

עודד פורר: מאידך גיסא, אנחנו גם צריכים להמשיך ולחזק את אזרחי ישראל הלא-יהודים שנושאים אתנו בנטל בשירות צבאי, במשטרה, בשירות לאומי, ולצערי אינם זוכים לשום יחס מועדף מהממשלה.

עודד פורר: חברים, הצעדים האלה פשוט דורשים החלטות.

עודד פורר: היו שניסחו את זה פעם "ייתנו – יקבלו, לא ייתנו – לא יקבלו", אבל צריך לקבל החלטות.

עודד פורר: למשל, עניין הוצאת הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית אל מחוץ לחוק.

עודד פורר: זאת פעולה מתבקשת, אין עוררין על כך שצריך לעשות את זה; לכולם ברור מה עושה הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית.

עודד פורר: אבל מה אומרת הממשלה?

עודד פורר: אנחנו לא יכולים, זה מורכב, זה משפטי, זה בעייתי.

עודד פורר: זה לא כל כך מורכב.

עודד פורר: תקנות ההגנה לשעת-חירום מסמיכות את הממשלה לקבוע מהי התארגנות בלתי מותרת.

עודד פורר: אני לא מגלה כאן שום דבר חדש.

עודד פורר: שר הביטחון ידע להוציא את "תג מחיר" ולהכריז עליהם התארגנות בלתי מותרת כשהיה צריך – והיה צריך; הוא ידע לעשות את זה לגבי "המדינה האסלאמית" כשהיה צריך – והיה צריך.

עודד פורר: היום צריך לעשות את זה אל מול הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית.

עודד פורר: זה נחוץ גם לשם הרגעת השטח, וגם כדי שיהיה ברור איזה צעדים אנחנו נוקטים ולאן הממשלה הזו הולכת.

עודד פורר: אני חייב להגיד מילה לחברי הבית לפני שאני מסיים.

עודד פורר: במושב הקודם העלה כאן חבר הכנסת שרון גל תיקון לסעיף 7 בחוק-יסוד: הכנסת, שקובע שהתבטאויותיו של אדם גם הן מספקות ראיה לשלילת זכותו להיבחר לכנסת הבאה, בניגוד למצב הקיים היום, שצריך להראות מעשים אקטיביים שלו ולא רק התבטאויות.

עודד פורר: כלומר, מניעת הסתה על-ידי מנהיגי הציבור כנגד מדינת ישראל.

עודד פורר: לצערי, רבים מחברי הבית כאן, שבאים היום ואומרים שאנחנו לא עושים מספיק נגד ההסתה, לא מצאו לנכון לתמוך והחליטו להתנגד לחוק הזה.

עודד פורר: גם סיעת יש עתיד, גם המערך או המחנה הציוני, או בכל שם שהם בוחרים לעצמם כעת, ולצערי, גם רבים מחברי הליכוד בחרו שלא להיות בהצבעה הזו כדי שלא לאפשר לחוק הזה לעבור, כי חס וחלילה שלא יהיה איזה הישג פוליטי.

עודד פורר: אבל זה מה שהיה צריך לעשות.

עודד פורר: זה תמוה בעיני גם לאור דבריו של השר לוין קודם במליאה, שצריך להילחם בטרור כל העת ולא רק בזמנים קשים.

עודד פורר: למה הוא לא מצא לנכון, ולמה בכלל רבים מחבריו לא מצאו לנכון להיות כאן?

עודד פורר: בטרור מטפלים כל הזמן, ולא רק כשהוא מרים ראש.

עודד פורר: ולאור העובדה שהממשלה לא עושה את זה לאורך כל הדרך, אני אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת האי-אמון שהגשנו.

עודד פורר: לסיום, את שולח את תנחומי למשפחות הרוגי הטרור ואיחולי החלמה לפצועים.

עודד פורר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: אני מאחל לו הרבה הצלחה בתפקידו כחבר כנסת, ועל נאומו הראשון – יישר כוח.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין את נציג יהדות התורה, שר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: אדוני השר, ארבע דקות לרשותך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דבר ראשון אני רוצה להביע את תנחומי למשפחות ההרוגים, ורפואה שלמה לכל הפצועים.

יעקב ליצמן: לצערי, יש הרבה פצועים.

יעקב ליצמן: אני ביקרתי אתמול בכמה בתי-חולים – את כל הפצועים כאן בירושלים.

יעקב ליצמן: במיוחד אני רוצה לשלוח ברכה וחיזוק לצוות הרפואי של בתי-החולים, שעובדים קשה, עמלים קשה, לעזור לכל הפצועים – שעות נוספות.

יעקב ליצמן: אני מביע הערכה לכל בתי-החולים הנערכים.

יעקב ליצמן: ביקשתי שתהיה היערכות מיוחדת בכל בתי-החולים לאור הטרור שקרה היום בחוץ.

יעקב ליצמן: אני מביע הערכה לכל צוותי הרפואה, גם למד"א וגם לכל בתי-החולים.

יעקב ליצמן: אנחנו בפרשת נח.

יעקב ליצמן: בפרשת נח כתוב: "בא – – – אל התבה".

יעקב ליצמן: תיבה, כתוב בספרים, זה תורה ותפילה.

יעקב ליצמן: זה מה שאנחנו זקוקים לו היום – בעידן של הטרור שקורה בחוץ; רק תורה ותפילה, זה יציל אותנו מהמבול של הטרור שמשתולל היום בחוצות ירושלים במיוחד.

יעקב ליצמן: צריך להרבות בתפילה.

יעקב ליצמן: כתוב: "אם ה' לא ישמֹר עיר שוא שקד שומר".

יעקב ליצמן: צריך להתפלל ולבקש.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים גם להתחזק בנושא של השבת.

יעקב ליצמן: השבת יקרה לנו, רק לפני שבוע אמרנו: ויברך אלוקים את יום השביעי ויקדש אותו.

יעקב ליצמן: רש"י כותב: "ויברך" – הכוונה למן.

יעקב ליצמן: אם שומרים את השבת, אז יש פרנסה ברווח; אם שומרים את השבת, אז מקבלים ביום שישי מנה כפולה כפי שהיה עם המן.

יעקב ליצמן: צריך לחזק, צריך לעשות חוק – אנחנו בודקים את זה – צריך לעשות חוק של כל הרשויות המקומיות, חוק עזר אחד מרכזי שיחול על כל הרשויות המקומיות.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים להתחזק בדברים האלו.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאם נחזק את הדברים האלו, בעזרת השם הטרור ייפסק ומשיח יבוא בקרוב.

יעקב ליצמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – נציג הליכוד מכלוף מיקי זוהר.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אילן גילאון: תנחומים למשפחות של החפים מפשע, החלמה לפצועים, ואם הייתי יכול, הייתי שולח מכאן מסך של תחרה שיגן מפני כל הלהבים הבאים, והאבנים הבאות, והבקת"בים הבאים, על כל הבאים שכנראה עוד יהיו לצערנו, ולצערנו הרב.

אילן גילאון: ובהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לקרוא לבני העם – הפלסטינים, ובעיקר לצעירים שבתוכם:

אילן גילאון: אל לכם ללכת בדרך המוות.

אילן גילאון: בדרך הזאת אתם לא תשיגו את מבוקשכם.

אילן גילאון: אני שייך למחנה שמאמין שלכל אחד יש זכות להגדרה עצמית ולמדינה.

אילן גילאון: אבל בדרך הזאת, שבה אתם מאבדים צלם ואתם פוגעים בחפים מפשע – ואנחנו נתגונן מפני הדבר הזה – אתם לא תשיגו את מבוקשכם.

אילן גילאון: אתם רק תהיו למאכלת של אלה שהאג'נדה שלהם היא קידוש המוות.

אילן גילאון: ולאחי בני עמי, אלה שעליהם מתאבדים ומתפוצצים ערבים, צעירים, פלסטינים, אני אומר לכם: אל לכם ללכת בדרך הנקמה.

אילן גילאון: הנקמה היא חומר הבעירה החזק ביותר כדי להאכיל את טבעת הדמים.

אילן גילאון: אל לכם לקחת את החוק לידיים.

אילן גילאון: בעיקר אתם, הצעירים, בא אני ואומר לכם: החיים הם הזדמנות חד-פעמית לכל אחד ואחד מכם, והחיים קדושים מ-30 הר-הבית.

אילן גילאון: אל לכם ללכת בדרך הזאת.

אילן גילאון: אתם צריכים ללכת ולבנות לעצמכם.

אילן גילאון: אתם צריכים ללכת ולבנות לעצמכם, אתם הדור הבא, מקום, נווה חיים, לא בית-קברות; אותו מקום שאנחנו, הדור שלי, לא השכלנו לתת לכם.

אילן גילאון: שמעתי, אדוני, את ראש ממשלתי על הדוכן הזה לפני שעה קלה, מר בנימין נתניהו, המכונה גם מר ביטחון, וגם מר התנחלות, וגם מר כלכלה, וגם מר חברה – בקיצור, מר ונמהר.

אילן גילאון: שמעתי את האיש שהלך על-פי הכלל של יהללוך זרים ולא פיך, ובאמת פיו הילל אותו מאוד.

אילן גילאון: אבל האיש הזה, האדם הזה, עלה ב-1996 לשלטון בפעם הראשונה, ומאז עברו 20 שנה, וברוב השנים הללו הוא היה ראש הממשלה, והוא בא לפתור את הבעיה הזאת, כי הוא מר ביטחון, את בעיית הטרור, ולתת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל – בפועל הדבר הזה איננו קורה.

אילן גילאון: אז, אדוני, אם אין שלום, ואין ביטחון, ואין כלכלה, ואין חברה, ואפילו אין יושרה, מהי הסיבה – מלבד ההפחדה, שהוא כל כך נוקט כל הזמן, כי זה הכלי שהוא משתמש בו כל הזמן כלפי הציבור – שהוא נמצא עדיין כראש ממשלה?

אילן גילאון: עם כל הכבוד, אדוני, ועם כל האחריות שאנחנו מטילים על כל המיואשים וכל הנרפים בעולם, מה אנחנו עשינו עד שם?

אילן גילאון: כאשר הוא אומר: בוא לדבר אתי בלא תנאים מוקדמים, זה ברור לגמרי שבמקביל הוא הולך לבנות עוד 1,000, 2,000, 3,000 יחידות דיור, כי כבר הדברים האלה קרו, ואני יודע.

אילן גילאון: ולא שאיננו זקוקים ליחידות דיור; צריך לבנות, אבל במקומות הנכונים צריך להתאפק.

אילן גילאון: לו אני הייתי בנימין נתניהו, מחר בבוקר הייתי נוסע לאומות המאוחדות, ומזיז טיפה את דני דנון, אם הוא יסכים, הצדה, ואומר: אני הראשון שמצביע בעד המדינה העצמאית הפלסטינית.

אילן גילאון: אני אומר "Palestine – Yes"; ונכנס לתהליך של משא-ומתן.

אילן גילאון: כי מי שאוהב את ארץ-ישראל צריך להיות מוכן לחלק אותה.

אילן גילאון: מי שלא עושה כך, הוא מסכן את כולנו, לרבות אותם משוגעים חסרי אחריות שעולים להצית על הר-הבית.

אילן גילאון: איש איננו כופר בעובדה שלכל אדם בסופו של דבר יש זכות להתפלל בכל מקום, אין על כך עוררין, אבל הסכנה שהדבר הזה טומן בחובו – כל אלה שעולים לשם בדעה צלולה, הם באים, אדוני היושב-ראש, לפוצץ ולמקש.

אילן גילאון: הגיע ראש הממשלה, קצת מאוחר מדי וקצת מעט מדי, לרסן את סוסיו השועטים, את האנשים שהולכים כדי להתגרות, כי סם החיים שלהם הוא הסכסוך.

אילן גילאון: זהו המחיר, אדוני, למי שרוצה לנהל סכסוך, ולא מבקש לפתור אותו.

אילן גילאון: את הסכסוך הזה, אם מנהלים, יש לדבר הזה מחיר.

אילן גילאון: אז ראש ממשלתנו מנהל עוני, מנהל סכסוך ומנהל את הכול, אבל מנהל גם את הדברים האלה בצורה מאוד עקומה.

אילן גילאון: אני אומר לך, אדוני, אם ראש הממשלה לא יעשה מעשה, מעשה מכונן, מעשה מחולל, בתחום הזה, ויעמיד את אותם תנאים מוקדמים לאבו מאזן, כי הוא אומר: קודם כול תכיר בככה, ככה וככה – הרי אם אבו מאזן יכיר במדינה היהודית כמדינה יהודית, הוא יבקש ממנו להכיר בשני רבנים ראשיים, הרי אנחנו מכירים את השיטה הזאת.

יצחק וקנין: נא לסיים.

אילן גילאון: אנחנו נבין שראש הממשלה שורד כתוצאה מכך שהוא מזין את המשבר שמקיים אותו בחזרה, כי הרבה יותר קל להפחיד אנשים עם גרעין איראני ושכולם באים עלינו להכריתנו, ואוטובוסים שנוהרים עם ערבים, מאשר בעצם לקיים פה חברה נורמלית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים לפני ההצבעה על האי-אמון, רבותי, חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

יצחק וקנין: אדוני, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: אומרים לי שיסכם את הדיון השר יריב לוין.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני, ארבע דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, ראינו לאחרונה את ראש עיריית נצרת, עלי סלאם, שנסע אתמול בעיר נצרת, והוא לא יכול היה לפספס את חבר הכנסת איימן עודה, יושב-ראש הרשימה המשותפת.

מכלוף מיקי זוהר: הוא עמד ברחוב, התראיין בטלוויזיה, והריאיון הזה כמובן הוציא את עלי סלאם מהכלים.

מכלוף מיקי זוהר: הוא אמר דבר שהרבה אנשים בקהילה הערבית במדינת ישראל רוצים לומר: בגלל ההתבטאויות וההתנהגויות של חברי הרשימה המשותפת, יהודים נמנעים מלהגיע לאזורים שנמצא בהם ריבוי של ערבים, הם פשוט חוששים.

מכלוף מיקי זוהר: הם נמנעים מלפרנס אותם.

מכלוף מיקי זוהר: ואז מתרחשת פגיעה אנושה בפרנסה של אותם ערבים במדינת ישראל, ונגרם נזק.

מכלוף מיקי זוהר: האמת, אני לא מתפלא, כי ערביי ישראל יודעים עם מי יש להם עסק.

מכלוף מיקי זוהר: הם יודעים מה חברי הכנסת שלהם עושים בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: קורה פה משהו מטורף, שאני לא יודע איך הצלחנו להתרגל אליו.

מכלוף מיקי זוהר: חברי כנסת במדינת ישראל, שהמשכורת שלהם משולמת על-ידי משלמי המסים במדינת ישראל, לא חוששים ומדברים בגלוי על עידוד של טרור.

מכלוף מיקי זוהר: זה בלתי נתפס, זה אבסורד, זה הזוי.

מכלוף מיקי זוהר: במקום לגלות מנהיגות ולדאוג לציבור ששלח אותם, הם בוחרים להסית לטרור.

מכלוף מיקי זוהר: הם בוחרים לדבר על מדינה פלסטינית שלא תקום.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מבהיר לכולם: היא לא תקום.

מכלוף מיקי זוהר: לא תקום מדינה פלסטינית, בעזרת השם.

מכלוף מיקי זוהר: לצערי, הם גם שוכחים דבר אחד שעלי סלאם מדבר עליו בשבועיים האחרונים, שהוא חווה בשבועיים האחרונים.

מכלוף מיקי זוהר: הטרור הזה, שחברת הכנסת חנין זועבי מכנה התנגדות עממית, פוגע בכל אזרחי ישראל – פיזית, נפשית, כלכלית, גם ביהודים וגם בערבים.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לה זה לא משנה, היא רוצה פה מדינה פלסטינית.

מכלוף מיקי זוהר: ושוב אני מבהיר, בעזרת השם היא לא תקום.

מכלוף מיקי זוהר: נכון, העם היהודי חוטף, אנחנו אלה שנדקרים, אבל גם ערביי ישראל – הם מתפרנסים מהדו-קיום הזה.

מכלוף מיקי זוהר: הם נפגעים כלכלית, וזו עובדה.

מכלוף מיקי זוהר: הלכתי השבוע ברובע היהודי המתחדש, זה שנקרא הרובע המוסלמי, וראיתי שם סוחרים אובדי עצות; החנויות מלאות סחורה – סוחרים ערבים, רוצים להתפרנס.

מכלוף מיקי זוהר: החנויות מלאות סחורה, ואין קונים.

מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא מתקרב.

מכלוף מיקי זוהר: אבל את זועבי והחברים שלה זה לא מעניין.

מכלוף מיקי זוהר: איך הם מפסיקים את הטרור?

מכלוף מיקי זוהר: איך זועבי וחבריה קוראים לשלום?

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל שאלה: איפה אנחנו מדברים על הנמכת ההידברות?

מכלוף מיקי זוהר: לא, מדברים רק איך אנחנו מתארגנים לעלות למסגד אל-אקצא, שופכים עוד בנזין למדורה, מדליקים את ההסתה, מלהיטים את היצרים, קוראים להמונים לצאת להתנגדות עממית.

מכלוף מיקי זוהר: זה הפתרון?

מכלוף מיקי זוהר: ככה אנחנו יכולים לפתור את הסוגיה?

מכלוף מיקי זוהר: הרי מה עומד מאחורי כל המפגעים האלה שהם מפגעים בודדים?

מכלוף מיקי זוהר: זו תקווה שקרית שהמעשים שלהם יקרבו אותם להקמת מדינה פלסטינית.

מכלוף מיקי זוהר: ואחת ולתמיד צריך להפסיק את זה; אין מדינה פלסטינית, אין מקום בארץ-ישראל למדינה פלסטינית, ולכן אין לכם טעם לעסוק בטרור.

מכלוף מיקי זוהר: ומאיפה הגיעה התקווה הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו נעבור לצד שמאל של המפה – התקווה הזאת הגיעה מהסכמי אוסלו הארורים, שאתם בשמאל הורשתם לנו.

מכלוף מיקי זוהר: לפעמים אני עומד חסר מילים מול השאננות וההיתממות שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אפילו שיהודים נרצחים בכל פינה, אתם עדיין חיים בחלום ההזוי הזה.

מכלוף מיקי זוהר: השמאל הסהרורי – זה שחברת הכנסת משתייכת אליו, חברת הכנסת לבני, שאומרת שקריאה לשאת נשק היא הסרת אחריות – מאשים את חברי הכנסת שעלו להר-הבית והציתו את המצב.

עמר בר-לב: למה נתניהו קרא לא לעלות?

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת, אף שלא היה שינוי בסטטוס-קוו, בוחרים להאשים את חברי הכנסת היהודים, במקום את המהלכים ההזויים של השמאל ההזוי, שבכל הזדמנות מדבר על כך שהשרפה בכפר דומא – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: אני צריך עוד דקה.

מכלוף מיקי זוהר: – – – בכפר דומא, אתם אומרים שזו הצדקה לטרור ערבי.

מכלוף מיקי זוהר: יש כאלה שאומרים את זה.

מכלוף מיקי זוהר: ועד היום, אגב, אנחנו לא יודעים אם בכלל אלה יהודים, אבל אתם רוצים לנחש שאלה יהודים.

קסניה סבטלובה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: השמאל השאנן יושב באולפן טלוויזיה ומריע לרוצחים של משפחת הנקין ואומר להם: תשמעו, הם לא התכוונו לרצוח יהודים, הם לא רצו לרצוח יהודים, הם בסך הכול רצו רק לעשות פיגוע ראווה – אחרי זה התברר בכלל שהם לא הצליחו, אותם רוצחים.

מכלוף מיקי זוהר: זה השמאל.

מכלוף מיקי זוהר: הוא שמאל מנותק.

מכלוף מיקי זוהר: הוא מביט בתמונות של פיגוע בעפולה, עם מחבלת – –

יצחק וקנין: משפט אחרון, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: – – ורחמיו נכמרים עליה, חלילה.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי המחבלת עם הסכין, היא לומדת בטכניון, איך הרגתם אותה?

קסניה סבטלובה: איזו הסתה.

קסניה סבטלובה: איזו הסתה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מנסה להבין את הדברים האלה, ואני רוצה לומר דבר אחד, חברים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יצחק וקנין: תסכם.

מכלוף מיקי זוהר: אנסה לסכם, אדוני, במשפט אחרון, ברשותך.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק רוצה לומר – – –

יחיאל חיליק בר: מספיק הסתה ואלימות.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא הסתה.

יחיאל חיליק בר: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יחיאל בר.

מכלוף מיקי זוהר: זאת השאננות שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: תצאו מהשאננות הזאת.

יחיאל חיליק בר: – – –

יצחק וקנין: חיליק.

מכלוף מיקי זוהר: קומו ותצאו נגד אותם מפגעים ואותם שמעודדים להסתה.

יחיאל חיליק בר: זה הביטחון של ביבי?

יחיאל חיליק בר: תתבייש לך.

יחיאל חיליק בר: כל המצב הזה זה על הראש של הממשלה שלך.

מכלוף מיקי זוהר: אתם שאננים.

יחיאל חיליק בר: חזקים בקשקשת, בבלבלת מוח ודיבורים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר, שב במקומך, אתה עומד.

יחיאל חיליק בר: שיפסיק להסית.

יחיאל חיליק בר: שיפסיק להסית.

יצחק וקנין: אבל שב ותגיד לו את הדברים בישיבה, לא בעמידה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך לומר לו אותם.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו קוראים – – –

יחיאל חיליק בר: אתם מסיתים.

מכלוף מיקי זוהר: אתם עושים את ההסתה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו קוראים לכוחות הביטחון – – –

יחיאל חיליק בר: אתם פחדנים, חלשים מול ה"חמאס".

יחיאל חיליק בר: הרסתם את ירושלים, חילקתם את ירושלים, חיזקתם את ה"חמאס".

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו חילקנו את ירושלים?

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים לחלק את ירושלים.

מכלוף מיקי זוהר: זו המטרה שלכם, לחלק אותה.

מכלוף מיקי זוהר: לא שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: שלכם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר, בואו נעשה סדר.

יצחק וקנין: אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

יחיאל חיליק בר: ה"חמאס" עושה לכם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר, תאפשר לו.

יצחק וקנין: שתי דקות מעל הזמן שלו.

יחיאל חיליק בר: לא ניתן לו להסית פה.

יחיאל חיליק בר: לא ניתן לו להסית פה.

יצחק וקנין: אז תאפשר לו לסיים את הנאום שלו.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לומר לך את האמת כפי שהיא, ואם לא תרצה להתמודד אתה, זו בעיה שלך.

מכלוף מיקי זוהר: אתם שמאל שאנן.

מכלוף מיקי זוהר: אתם שמאל הזוי.

מכלוף מיקי זוהר: אתם עושים נזק למדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני יסיים את הנאום.

יצחק וקנין: סיים.

קריאה: – – – בדיבורים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא נותן לי להשלים.

מכלוף מיקי זוהר: שייתן לי להשלים.

יצחק וקנין: לא אתן לך.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אפסיק אותך?

יחיאל חיליק בר: אתם חזקים בדיבורים וחלשים מול ה"חמאס".

מכלוף מיקי זוהר: שייתן לי להשלים.

יצחק וקנין: אני לא אתן לך להמשיך לדבר.

יצחק וקנין: אתה כבר שלוש דקות, ארבע דקות, מעל הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יצחק וקנין: זה לא שייך.

יצחק וקנין: אתה כבר כל פעם רוצה להגיד דברים – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו קוראים לכוחות הביטחון לתקוף חזק כל אויב, כל מי שמחזיק אבן, סכין, לא משנה מה.

יחיאל חיליק בר: באמת, באמת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו, כוחות הביטחון יירו בו, ולא יבואו ארצה לפגע בנו.

יצחק וקנין: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שיגיע ארצה לפגע בנו – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: – – הבא להורגך השכם להורגו.

מכלוף מיקי זוהר: זו הדרך למגר טרור.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תסיים את הנאום.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שיהיה.

מכלוף מיקי זוהר: תקבלו את זה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יחיאל חיליק בר: חלשים מול ה"חמאס" – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: חזקים בדיבורים, חלשים מול ה"חמאס".

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר, אתה רוצה שאוריד אותך מהדוכן?

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא נותן לי לסיים.

יצחק וקנין: אתה כבר שמונה דקות מדבר.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא נותן לי לסיים.

יצחק וקנין: רד מהדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: הם מדברים – – –

יצחק וקנין: סדרנים, נא להוריד אותו.

מכלוף מיקי זוהר: תן לי לסיים.

יצחק וקנין: אתה לא תסיים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה מעודד אותם גם כן, בעצמך.

יצחק וקנין: בוא הנה, אתה חוצפן.

מכלוף מיקי זוהר: תן לי לסיים.

יצחק וקנין: אתה שמונה דקות מדבר.

יצחק וקנין: מה היתרון יש לך פה על חבר כנסת אחר?

יחיאל חיליק בר: האמת כואבת, מיקי זוהר?

יצחק וקנין: חבר הכנסת יריב לוין, השר, יעלה לדבר.

יחיאל חיליק בר: חזקים בדיבורים, חלשים – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: תפסיק להסית.

יצחק וקנין: פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

מכלוף מיקי זוהר: – – – ולא קראת אותו לסדר.

מכלוף מיקי זוהר: הוא לא נתן לי לסיים את הנאום שלי.

יצחק וקנין: אדוני, שב – – –

מכלוף מיקי זוהר: ככה אתה מנהל את הישיבה?

יצחק וקנין: שב במקומך.

יצחק וקנין: אל תלמד אותי איך לנהל את הישיבות.

מכלוף מיקי זוהר: למה אתה קורא אותו לסדר ולא נותן לי לסיים?

יצחק וקנין: אדוני, אתה דיברת שמונה דקות רצופות.

מכלוף מיקי זוהר: תקרא אותו לסדר.

יצחק וקנין: איזו זכות יתר יש לך להגיד?

מכלוף מיקי זוהר: תן לי לסיים לדבר.

עיסאווי פריג': מותר לו, מותר לו.

יצחק וקנין: לא מותר לו.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אדוני השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, מאחר, אדוני היושב-ראש, שבאמת הקשבתי להצעות האי-אמון – באריכות, ונדמה לי שגם לגופו של עניין – אני רוצה לפתוח ולחזור – נדמה לי, חבר הכנסת מיקי לוי, נדמה לי שאתה היחיד – אה, וחבר הכנסת כהן כמובן, שנמצאים כאן, מסיעת יש עתיד, נדמה לי, אם אינני טועה, שלא הייתם בתחילת הדברים כשאמרתי, כאשר השבתי על הצעות האי-אמון, ואני מוצא לנכון לומר את זה כשאתם נוכחים: אני חושב שראויה להערכה העובדה שסיעתכם החליטה שלא להגיש הפעם הצעת אי-אמון; משכה אותה מן השולחן.

יריב לוין: אני חושב שזה ביטוי לדרך ולהתנהגות שהיא גם אחראית, היא גם הולמת, היא גם נכונה בעת הזאת.

יריב לוין: חבל ששאר סיעות האופוזיציה לא נהגו כמוכם, אבל אני בהחלט יכול לומר שהכלי החשוב הזה, של הצעת אי-אמון, לו כך ינהגו בו, באופן אחראי וענייני, אני חושב שבהחלט תהיה לו הרבה יותר משמעות מהמשמעות שיש לו עד היום.

יריב לוין: אני חושב שבעניין הזה נהגתם, לפחות לראייתי, נכון.

יריב לוין: מבחינתי, מכיוון שאני משתדל להקפיד להתייחס להצעות האי-אמון ולתוכן שלהן, ולדברים שנאמרים, אני מוכרח לומר שכאשר יש התייחסות עניינית גם מהצד השני, כפי שנהגתם אתם הפעם, זה בהחלט חיובי, ואני בהחלט חושב שהדבר הזה ראוי לציון וראוי להערכה.

יריב לוין: לעומת זאת, אני מוכרח להתייחס, חבר הכנסת חיליק בר, לחילופי הדברים שהתנהלו כאן קודם בינך לבין חברי חבר הכנסת זוהר.

יריב לוין: תראה, קודם כול, אני חושב שבעת הזאת יותר טוב שנשמור גם על מידה מסוימת של איפוק.

יריב לוין: אני לא בטוח שזה נכון שנתנצח בצעקות מן הסוג הזה.

יריב לוין: אני רוצה בכלל לומר, שבסוף יש מי שנואם, ומי שאחר כך יושב ויכול לקרוא קריאות ביניים, זה בסדר וזה לגיטימי בעיני, אבל הוא אמר את דעתו.

יריב לוין: לא כל אחד שאומר את דעתו, אלה הם דברי הסתה.

יריב לוין: וכאשר אתם מאשימים פה את ראש הממשלה בכל מיני האשמות, שהן באמת מגוחכות והן באמת חסרות בסיס, זו דעתכם; הסתה זה לא.

יריב לוין: אני חושב שהציבור לא קונה את זה, אבל דברי הסתה זה לא.

יריב לוין: אני חושב שיש משמעות לנראות, ומכיוון שאתה מחברי הכנסת שמקפידים בקלה כבחמורה על כבודה של הכנסת, ומביאים לה כבוד, אני באמת חושב שההתנצחות הזאת לא הייתה נכונה ולא הייתה במקומה.

יריב לוין: אבל אני רוצה לומר לך משהו לגופם של הדברים, כי זה לטעמי יותר חשוב.

יריב לוין: תראה, יכולים להיות חילוקי דעות, ויש בינינו חילוקי דעות, אבל אני חושב שיש דבר אחד שאי-אפשר להתעלם ממנו, והוא העובדה שלטרור יש תכלית.

יריב לוין: האמצעי הוא הרג יהודים; המטרה היא גירושנו עד אחרון אנשינו מכל שעל מאדמת ארץ-ישראל.

יריב לוין: אני חושב שצריך לומר את זה.

יריב לוין: אלה הם הדברים, כך הם פני הדברים – אגב, לא מאתמול, עוד הרבה לפני קום המדינה.

יריב לוין: כשדיברו חברי הכנסת של הרשימה המשותפת על ימים עברו, ועל כך שמה שהם מכנים כביכול הכיבוש הישראלי הוא אם כל חטאת, אני אמרתי, ואחזור ואומר, שעם איננו יכול להיות כובש בארצו, אבל מה לעשות שטרור ואלימות היו כאן הרבה לפני הקמת מדינת ישראל, וטבח נעשה כאן הרבה לפני הקמת מדינת ישראל, וצאצאיהם של הטובחים אז הם אלה שמבקשים לטבוח בנו גם היום.

יריב לוין: רק מה לעשות, היום אנחנו יותר חזקים, ואנחנו, למרות כל ההערות הציניות כאן מסביב, נלחמים בהם, ומשיבים להם כגמולם, וגם את גל הטרור הזה אנחנו נגדע.

יריב לוין: אבל דווקא משום כך, משום שהתכלית היא גירושנו, אני חושב שאסור, בטח לא בעת הזאת, לתת להם ולו את התחושה שיש סיכוי שהם יצליחו, וכשאנחנו, במקום לדבר על כך שמי שחושב לגרש אותנו בטרור ימצא אותנו נאחזים באדמה, עוסקים בהתקפות על ראש הממשלה ועל הממשלה, שאיננה יושבת לשולחן המשא-ומתן, שזה מילה מכובסת לאיננה מוסרת לידי ראשי הטרור את ערינו ואת יישובינו ומגרשת את אנשינו כדי שאנשי ה"חמאס" ואנשי ה"פתח", כל הטרוריסטים כולם, יירשו אותם במקומם, אני חושב שזה לא אחראי, אני חושב שזה לא נכון, אני חושב שזה מתפרש בצד השני כחולשה מסוכנת, ואני חושב שזה לא משיג שום מטרה.

יריב לוין: אבל אני רוצה גם לומר עוד דבר מעבר לזה: אני חושב שצריך להקשיב.

יריב לוין: צריך להקשיב קשב רב לצד השני.

יריב לוין: זה לא מקרה שהם לא מגנים את הטרור; זה לא מקרה שנציגיהם כאן בתוך הבית הזה מגבים את הטרוריסטים, מפרסמים כתבות באתר "חמאס", קוראים לאינתיפאדה, מסיתים, מדיחים.

יריב לוין: זה לא מקרה.

יריב לוין: אתה יודע למה זה לא מקרה?

יריב לוין: כי, לצערנו הרב, למרות כל הרצון הטוב, הבעיה היא לא שראש הממשלה איננו מוכן לשבת לנהל משא-ומתן; הוא מוכן לשבת ולנהל משא-ומתן עם כל אחד.

יריב לוין: הוא מוכן לעשות את זה – בנפש חפצה, באחריות, בראייה מפוכחת של המציאות.

יריב לוין: אתה יודע מה הבעיה?

יריב לוין: הבעיה שאין עם מי.

יריב לוין: אין עם מי.

יריב לוין: כי בצד השני – זה לא שאנחנו לא מוכנים, זה שהם לא רוצים; זה לא שאנחנו לא חפצים בשלום, אנחנו מאוד רוצים שלום, לא פחות מכם.

יריב לוין: זה הם שלא מוכנים לשום דבר.

יריב לוין: זה הם שמעדיפים את הסכין על-פני העט שחותם על המסמך.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת חיליק בר, אחרי כ-100 שנה של מאבקי דמים בארץ הזאת צריך להיות ישרים עם עצמנו: לא להבטיח הבטחות שווא, לא למכור אשליה שאם רק נחליף את המדיניות של הממשלה השלום יפרוץ והצד השני ישב אתנו וה"חמאס" יוריד את דגלו הירוק ואבו מאזן פתאום יראה ביהודים אורחים רצויים על הר-הבית ובכותל המערבי.

יריב לוין: בוא לא נשלה את עצמנו ובוא לא נמכור אשליות.

יריב לוין: ובוא לא נעשה עוד דבר, שאותי אולי מקומם יותר מכול: בוא לא נאשים את עצמנו ונטיף לעצמנו מוסר ונחפש כל הזמן לראות בנו את האשמים, כי אני אומר לך באופן החד והברור ביותר: האשם הוא אך ורק בהם.

יריב לוין: האשם הוא אך ורק באלה שלא רוצים שלום, שלא רוצים לראות נוכחות יהודית כאן, שלא השלימו וכנראה גם לא ישלימו לעולם עם קיומנו.

יריב לוין: זאת הסיבה היחידה.

יריב לוין: כך היה תמיד, לפני הקמת המדינה ובמלחמת השחרור וערב מלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור ולאורך כל השנים האלה.

יריב לוין: וכוחה הגדול של מפלגת העבודה כל השנים היה שהיא היטיבה לראות את הדבר הזה.

יריב לוין: היא לא שגתה באשליות, היא עשתה בדיוק הפוך: היא הבינה את הקשר ההדוק, הבלתי-ניתן לניתוק, בין הביטחון לבין ההתיישבות.

יריב לוין: אתה יודע מה?

יריב לוין: בהרבה מאוד מובנים היא הקדימה בעניין הזה גם חלקים בתוך המחנה שאני משתייך אליו.

יריב לוין: לא היינו מגיעים לאן שהגענו – ובזה צודק יושב-ראש האופוזיציה – בלי ההבנה הזאת שהייתה לראשי מפלגתכם לאורך שנים רבות, עוד לפני קום המדינה ולאחר מכן, בלי ההבנה ששם כוחנו.

יריב לוין: ואני יודע שאתה בלבך נמצא שם.

יריב לוין: אתה לא במרצ, אתה לא שייך לשם.

יריב לוין: לא איבדתם כל כיוון לגמרי, אבל אתם נסחפים בזרם הזה.

יריב לוין: תחזרו לשורשים, תחזרו לבסיס.

יריב לוין: חבר הכנסת חיליק בר, תאמין לי, תחזרו לבסיס.

יריב לוין: זה לא טוב לנו אלקטורלית, אבל זה נכון למדינת ישראל.

יריב לוין: תחזרו לדרך האמיתית, להבנה הבסיסית שאיפה שנשב, שם יהיה לנו ביטחון, ומאיפה שנצא וננטוש את בתינו, לשם ייכנס הטרור וירדוף אותנו למקום הבא.

יריב לוין: זו אמת פשוטה אבל נכונה.

יריב לוין: הייתה נכונה אז, נכונה היום, תהיה נכונה גם בעוד 100 שנה.

יריב לוין: תפסיקו עם האשליות האלה.

יריב לוין: נכון, זה יותר נוח להאמין שאם רק נחליף את ראש הממשלה, מייד אבו מאזן יחליף את עורו, ה"חמאס" ייעלם והשלום יפרוץ.

יריב לוין: אל תגידו שלא ניסינו.

יריב לוין: ניסינו.

יריב לוין: הלכנו להסכמי אוסלו א' ואחר כך באוסלו ב' ובשלב כזה ובשלב אחר.

יריב לוין: ואחר כך אמרנו: נעזוב ונצא בכלל, איך אומרים?

יריב לוין: גבולות 67' המקודשים.

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: ונניח שנעשה את זה, מה יקרה אז?

יריב לוין: ייתנו לנו לבקר בכותל המערבי?

יריב לוין: יאפשרו לנו חיים נורמליים בואכה כביש 1 לכיוון לטרון?

יריב לוין: יסתפקו בזה?

יריב לוין: יגידו "רוצים שלום אנחנו"?

יריב לוין: תיעלם האידיאולוגיה האסלאמית הקיצונית מהעולם?

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: חבר הכנסת חיליק בר, הרי אין שום סיכוי בעולם שאתה מאמין בזה, כי אתה איש רציני.

יריב לוין: ולכן אני אומר וחוזר ואומר כאן: מנהיגות אחראית היא מנהיגות שאומרת קודם כול לציבור את האמת, ששמה את הדברים על השולחן כמו שהם; שלא שוגה באשליות ולא נוטעת אשליות.

יריב לוין: וכאן אני מוכרח לומר, הייתי אומר אפילו במידה רבה של פליאה, באמת במידה רבה של פליאה: אני שמעתי כאן את נאום ה"אילו" של יושב-ראש האופוזיציה – אילו הייתי ראש הממשלה, אילו היו נותנים לי, אילו היה כך וכך, אז היו מגיעים הפלסטינים להתדיין, ואז היו מגיעים לשלום, והיו מניחים את נשקם, והיו מניחים את שאיפותיהם, והיו שוכחים מהכול.

יריב לוין: אם רק יצחק הרצוג היה מגיע להושיע את עם ישראל אחרי אלפיים שנות גלות ועשורים על עשורים של מאבק קשה על כל פיסת אדמה ועל החיים שלנו בארץ הזאת – לו רק הוא היה מגיע.

יריב לוין: עוד פעם, עולם של דמיונות ואשליות.

יריב לוין: אתה יודע, הדבר הכי חשוב במדינאות הוא להיות עם ידיים על הקרקע.

יריב לוין: ואני אומר "ידיים על הקרקע", אתה יודע למה?

יריב לוין: כי לפעמים צריך להרגיש, להרגיש את האדמה, גם בכפות הידיים.

יריב לוין: לא מספיק רק להיות עם רגליך שם וראשך מסתובב באוויר.

יריב לוין: וכאשר אתה מרגיש את האדמה שעליה אתה צועד, ואתה יודע להעריך את הערך שלה, אתה יודע כמה קשה נלחמו כדי לעמוד עליה, אתה רואה את הצד השני, לאיזה שפל מדרגה הוא מוכן לרדת כדי לקחת אותה ממך.

יריב לוין: אני חושב שאז אולי אתה גם מבין שזה מקור הכוח, החיבור הזה בין התיישבות ובין ביטחון, בין עם ישראל לבין ארץ-ישראל.

יריב לוין: זה סוד הכוח שהיה לנו, זה סוד כוחה של הציונות, וזה הדבר שאם אנחנו נדע לשמר אותו ולחזק אותו יוביל אותנו לשלום ולביטחון בעתיד.

יריב לוין: עכשיו כדאי שנהיה אחראיים, כדאי שנהיה רציניים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו את הדיון המשולב ותכף נקיים שתי הצבעות נפרדות – יותר הצבעות, כי יש כמה הצעות אי-אמון, אבל נצביע על הודעתו המדינית של ראש הממשלה ולאחר מכן על הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעות ודאי יהיו נפרדות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי תכף ישב, ושר האוצר יפסיק את המשא-ומתן האינטנסיבי עם יושב-ראש ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: וכל זה יקרה על מנת שאני אזמין לדוכן את חברתנו חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, עוד לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של השר נפתלי בנט, שנכנסה לתוקפה ביום כ"ו בתשרי תשע"ו, 9 באוקטובר 2015, באה במקומו חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני אקרא בפנייך, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, את הצהרת האמונים של חבר הכנסת או חברת הכנסת, ואת תשיבי: "מתחייבת אני".

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

שולי מועלם-רפאלי: מתחייבת אני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין אותך לומר כמה מילים.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, חברי היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, משפחתי וחברי היקרים, לפני כשנתיים וחצי ביקשתי מחברנו האהוב אורי אורבך לעבור על נאום הבכורה שלי לכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: וכך הוא אמר לי: בתור התחלה, תורידי את כל המילים שאת לא משתמשת בהן בדרך כלל, והוסיף: ולך זה לא נורא קשה, כי את מדברת גבוה, אבל תדייקי.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני אשתדל לדבר מדויק, וגם גבוה, ובעיקר במילים הרגילות שהיו בין אורי לביני.

שולי מועלם-רפאלי: הכרנו הרבה שנים, אורי ואני, ובשנתיים וחצי האחרונות לחייו באמת הכרנו.

שולי מועלם-רפאלי: וידעתי שהדבר שאני הכי רוצה ללמוד מאורי הוא – הידיעה שהוא מוּנע מאמת פנימית.

שולי מועלם-רפאלי: האמת הפנימית שלו הכתיבה את העשייה בכל שלב בחייו.

שולי מועלם-רפאלי: האמת הפנימית הייתה הידיעה מה צריך לעשות, בלי להיבהל, גם אם הציבור לא היה אתו עדיין.

שולי מועלם-רפאלי: והוא ידע שהאמת סופה להיראות ולחבר אליה ציבורים הולכים ומתרחבים.

שולי מועלם-רפאלי: הייתה לאורי אמת פנימית בכתיבה, על כל גווניה – בתקשורת ובפוליטיקה, אמת שגרמה לו להיות בטוח בדרך, ולא לסגת גם בשלבים שדרשו תהליך של בירור.

שולי מועלם-רפאלי: חלקנו, אורי ואני, כמה אמיתות.

שולי מועלם-רפאלי: כל יום שני ישבנו זה ליד זו בישיבת הסיעה, והרמנו שוב ושוב את האמירה החברתית שחייבת להמשיך לצאת מהבית היהודי ולגדול, את הידיעה שיש לנו תפקיד גדול בחיבור עם הציבור שלראשו כיפה שקופה, ואת האמת של נשים מובילות במרחב הציבורי – הכללי והדתי.

שולי מועלם-רפאלי: היה לנו גם מנהג להגיב בחיוך על קרביות היתר של חברינו האהובים בסיעה.

שולי מועלם-רפאלי: ובעיקר, כל יום שני אורי אמר לי שאני חייבת, אבל חייבת, ללמוד איך להתאפק, וששפת הגוף שלי לא חייבת תמיד להגיד מה אני חושבת.

שולי מועלם-רפאלי: וסיכמנו שזה ההבדל בינינו – גבר אשכנזי יקה ואישה מזרחית.

שולי מועלם-רפאלי: בשיחתנו האחרונה, כשאורי כבר היה מאושפז, הוא אמר לי כמה הוא גאה בי על ההישג בפריימריז, וסיכמנו שאבוא לבקר אותו בימים הקרובים, מה שלצערי הרב לא קרה.

שולי מועלם-רפאלי: את זכרו הטוב של אורי, חברנו היקר, ואת הכיוון שהורה לנו בדרכו השקטה והחכמה, אשא אתי תמיד.

שולי מועלם-רפאלי: שתי מילים מבטאות את עומק תחושותי ברגעים הללו שאני ניצבת בפניכם, חברי וחברותי חברי הכנסת, במעמד הזה של השבעתי בכנסת – גיל ורעדה.

שולי מועלם-רפאלי: בתהילים פרק ב' אומר דוד המלך: "עבדו את ה' ביראה וגילו ברעדה", ובפרק ק' הוא אומר: "עבדו את ה' בשמחה באו לפניו ברננה".

שולי מועלם-רפאלי: השמחה והיראה, הרננה והרעדה, כל אלו מלוות אותי בבואי ובשובי לשליחות הציבור במשכן כנסת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: שמחה – על הזכות לשרת את העם בדור המופלא שלנו; רננה – על הזכות להימנות עם דור הגאולה, הרואה עין בעין בשוב ה' ציון; ורעדה – על האחריות הגדולה להיות שליחת ציבור; ויראה – מפני המציאות הקשה המתחוללת ברחובותינו ובביתנו.

שולי מועלם-רפאלי: ימי הטרור ומראות השכול, מראות שקיווינו והתפללנו שלא ייראו יותר במחוזותינו, מצריכים אותנו להתבוננות ולחשבון נפש מעמיק, חשבון נפש שכולנו חייבים בו.

שולי מועלם-רפאלי: העולם כולו נמצא בטלטלות גדולות ועצומות; יחסי ארצות-הברית ורוסיה נמצאים בצומת דרכים, אירופה משנה את פניה וצביונה אל נוכח התהליכים הדרמטיים המתרחשים בתוכה, והמזרח התיכון שלנו שברירי מאי-פעם.

שולי מועלם-רפאלי: ובתוך כל זה החברה הישראלית צריכה לברור ולבחור את דרכה.

שולי מועלם-רפאלי: העולם הציב בפנינו כחברה וכעם מראה גדולה עם שאלה גדולה.

שולי מועלם-רפאלי: באכזריותם וברשעותם אירועי הטרור האחרונים שואלים אותנו ומחייבים אותנו לבירור פנימי עמוק – מה בעצם הקשר שלנו לארץ הזאת?

שולי מועלם-רפאלי: למה בכלל הגענו לכאן?

שולי מועלם-רפאלי: מה אנחנו מחפשים כאן?

שולי מועלם-רפאלי: מה החזון שלנו?

שולי מועלם-רפאלי: מה החלום שלנו?

שולי מועלם-רפאלי: האם הר-הבית ובניית חברת מופת עדיין כלולים בחלום ובחזון הזה, או שמספיק לנו לשיר "לשנה הבאה בירושלים" ולהצטלם בבר-מצווה בכותל, ובעצם אנחנו מעדיפים להמשיך את המצב הזה, כי אין לנו ממש כוח ורצון ואמונה לממש את החזון הגדול של "הר-הבית בידינו"?

שולי מועלם-רפאלי: המציאות העולמית מטלטלת את כולנו ומחייבת אותנו להתמודד עם שאלות היסוד והליבה של שורשי זהותנו.

שולי מועלם-רפאלי: אירופה תצטרך להגדיר את עצמה ואת זהותה, וכך גם אנחנו.

שולי מועלם-רפאלי: רצועת המרדות האסלאמית, החובטת בנו שוב ושוב זה שנות דור בסוגי טרור שונים, גם היא מניחה לפתחנו את שאלות היסוד האלה, שאלות שגם אם אנחנו ניסינו לטייח אותן או לעקוף אותן בכביש עוקף כזה או אחר, הן לא מניחות לנו, ודורשות מאתנו טיפול שורש ובירור יסודי ומעמיק על עיקרי אמונתנו, זהותנו וערכינו המשותפים.

שולי מועלם-רפאלי: אולי כך מוביל אותנו בורא עולם אל המקום והיום שבהם גם מהעז יצא מתוק.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתפללת ומקווה שנשכיל לעמוד גם בניסיונות הקשים הללו ובייסורים שבהם נבנית מדינת ישראל ונקנית ארץ-ישראל, ומתוכם מתחשלת, בעזרת השם, החברה הישראלית והיהודית.

שולי מועלם-רפאלי: בגיל וברעדה אשתדל להיות שליחת ציבור נאמנה, לעסוק, לחוקק ולפעול בענייני החברה הישראלית כולה, ובצרכיה הרבים.

שולי מועלם-רפאלי: כל זאת מתוך תפילה עמוקה לזכות לימים של שלום בתוכנו, ומתוך כך, עם הסובבים אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, וברכות לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, חברת הכנסת התשע-עשרה, ומעכשיו גם חברת הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, פרק הברכות והחיבוקים הוא פרק קצר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו צריכים לעבור להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: ולשם שינוי, ההצבעות אינן שמיות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים ברגל ימין את המושב, אז נא לא לקלקל.

יולי יואל אדלשטיין: הודעתי שאלו הצבעות נפרדות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו באותה הזדמנות גם מברכים את סגן שר השיכון, חבר הכנסת ז'קי לוי, על השמחה המשפחתית שרבים חגגו אתמול.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברים, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, נא לפזר את ההתקהלות, לגשת למקומך, אלא אם כן את לא רוצה להמשיך בכנסת הנוכחית, כי בקול שלך עכשיו תלוי גורל הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, אנחנו מצביעים על הודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה מאז המושב הקודם ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, אנחנו נצביע באופן הזה: מי שמצביע בעד – מסכים עם תוכן הודעת ראש הממשלה ותומך בממשלה; מי שמצביע נגד אינו מסכים עם תוכן הודעת ראש הממשלה, קרי מצביע נגד הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אז בעד – תמיכה בהודעת ראש הממשלה, נגד – התנגדות להודעת ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה אלקטרונית, נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – הסכמה עם הודעת ראש הממשלה; נגד – התנגדות לה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מתייחס ברגישות להצבעותיו של השר שלום, אז – – – הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 57 נגד – 39 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 57 בעד, 39 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת קיבלה את הודעת ראש הממשלה.

סתיו שפיר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר טעתה בתום לב – הצביעה בעד כשהתכוונה באותו תום לב להצביע נגד הודעת ראש הממשלה.

קריאה: משאלת לב, סתיו.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: לא עובד?

איילת נחמיאס ורבין: – – לא נלחץ לי.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אנחנו תכף נבדוק אם זה המצב גם באי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין הודיעה שהמסך לא פעל.

יולי יואל אדלשטיין: תכף נבדוק אם זה משהו עם המסך או פשוט אירוע חד-פעמי.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה המשסעת את העם והחברה והורסת את יסודות מדינת ישראל;

בכל התחומים: 3.

בכל התחומים: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי, הכלכלי והאזרחי;

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה המשסעת את העם והחברה והורסת את יסודות מדינת ישראל, זה נושא האי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אמון של המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 30 בעד, 56 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של המחנה הציוני לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם חד"ש, רע"ם, בל"ד, תע"ל – כישלון הממשלה בכל התחומים: המדיני, החברתי והכלכלי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 61 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות: אי-אמון של הרשימה המשותפת, בעד – 35, נגד – 61, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם מרצ: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי, הכלכלי והאזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד האי-אמון של מרצ?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 35, נגד – 56, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם האי-אמון של סיעת מרצ לא התקבל.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה האחרונה, של ישראל ביתנו: ההתנהלות הכושלת של ראש הממשלה ושר הביטחון בעניין הריסת הבתים בבית-אל.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 55 נמנעים – 9 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 25 בעד, 55 נגד, תשעה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת ישראל ביתנו לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: המלצת ועדת הכנסת בדבר בחירת סגן ליושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא להציג את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג אותה הוא יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסעיף ודאי טעון אישור בהצבעה של המליאה.

): כבוד היושב-ראש, באותה הזדמנות יש לי גם שתי הודעות.

יולי יואל אדלשטיין: דורשות הצבעה גם כן?

): לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אז אתה יכול למסור את כל ההודעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): הודעה ראשונה, שמחייבת הצבעה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עם התפטרותו מהכנסת של שי פירון, סיעת יש עתיד הודיעה כי המועמד מטעמה לכהן כסגן יושב-ראש הכנסת במקומו הוא חבר הכנסת מאיר כהן.

): בהתאם לסעיף 2(א) לתקנון הכנסת, החליטה ועדת הכנסת להמליץ לכנסת לבחור בחבר הכנסת מאיר כהן לתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): אני אנצל ואני אקרא גם הודעות, ואחר כך נצביע.

): הודעה ראשונה שאיננה מחייבת הצבעה – אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות האלה: מטעם סיעת יש עתיד, בוועדת הכנסת – במקום שי פירון, שהתפטר מהכנסת, יכהן חבר הכנסת אלעזר שטרן; בוועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום חבר הכנסת מאיר כהן, יכהן חבר הכנסת אלעזר שטרן.

): הודעה נוספת – אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הכנסת: מטעם סיעת הבית היהודי, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי – במקום חבר הכנסת ינון מגל, תכהן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי; בוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור – במקום חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, תכהן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי; בוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית – במקום חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, תכהן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת כדי להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על המלצת ועדת הכנסת לבחור בחבר הכנסת מאיר כהן לתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד מועמדותו של חבר הכנסת מאיר כהן לתפקיד סגן היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכנסת – 68 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חבר הכנסת מאיר כהן לסגן יושב-ראש הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מתח באולם.

יולי יואל אדלשטיין: 68 בעד, יש מתנגד אחד – –

אופיר אקוניס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – והשר אקוניס התכוון להצביע בעד אך לא הספיק.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: באחריותך לאתר את המתנגד ולטפל בו כיאות.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, מישהו טעה בהצבעה בטח.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 56) (מסירת מידע מרשויות המדינה לקופות-החולים), התשע"ד–2014;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס 16) (עדות קרובים), התשע"ד–2013;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגבלת השימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014 ["דברי הכנסת" ה-19, מושב שני, מס' מ/844, חוב' י"ט, עמ' 8801; מס' מ/801, חוב' ח', עמ' 6050; מס' מ/883, חוב' ל"ז, עמ' 12608; מס' מ/863, חוב' כ"ז, עמ' 10617; מס' מ/808, חוב' י"ב, עמ' 7264; מושב שלישי, מס' מ/894, חוב' א', עמ' 13336; מושב שני, מס' מ/839, חוב' י"ח, עמ' 8512.]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן – יש כאן שבע הצעות חוק.

יולי יואל אדלשטיין: השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין יציג לנו את כל שבע ההצעות.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה – חבר הכנסת וקנין, סגן היושב-ראש, אם תוכל בבקשה לחזור לניהול הישיבה, אודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן: 1.

יריב לוין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 56) (מסירת מידע מרשויות המדינה לקופות-החולים), התשע"ד–2014, הצעות חוק הממשלה מס' 844, מיום 10 בפברואר 2014; 2.

יריב לוין: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2013, הצעות חוק הממשלה מס' 801, מיום 21 באוקטובר 2013; 3.

יריב לוין: הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014, הצעות חוק הממשלה מס' 883, מיום 21 ביולי 2014; 4.

יריב לוין: הצעת חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, התשע"ד–2014, הצעות חוק הממשלה מס' 863, מיום 18 במרס 2014; 5.

יריב לוין: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16) (עדות קרובים), התשע"ד–2013, הצעות חוק הממשלה מס' 808, מיום 11 בנובמבר 2013; 6.

יריב לוין: הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ה–2014, הצעות חוק הממשלה מס' 894, מיום 27 באוקטובר 2014; 7.

יריב לוין: הצעת חוק הגבלת שימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, הצעות חוק הממשלה מס' 839, מיום 3 בפברואר 2014.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, האם להישאר על הדוכן?

יריב לוין: כי נדמה לי שאני צריך להציג גם את הנושא הבא.

יצחק וקנין: כן, כיוון שאין הצבעה, אדוני – ההודעה הזאת – בעוד שבועיים, אם אחת הסיעות או אחד מחברי הכנסת יבקשו דיון או הצבעה – תתקיים.

יצחק וקנין: אם כן, ההודעה נמסרה לכנסת.

יצחק וקנין: אדוני השר, אני אעבור לסעיף הבא, אני אציג אותו: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי – אני מבין.

יריב לוין: לא לא לא, שבע ההודעות על דין רציפות הסתיימו.

יריב לוין: הנושא הבא אמור להיות העברת הסמכויות, למיטב ידיעתי – העברת סמכויות משר הבינוי והשיכון לשר התחבורה.

יצחק וקנין: סליחה, סליחה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, על החלטתה להעביר את הסמכויות המנויות בפרק ד' לחוק רישום ציוד וגיוסו לצבא הגנה לישראל, התשמ"ז–1987 (להלן: החוק), לעניין ציוד עודף – ציוד הנדסי, כמוגדר בסעיף 27(2) לחוק, משר הבינוי והשיכון לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אדוני ימסור את ההודעה.

יצחק וקנין: בסיום ההודעה תתקיים הצבעה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני מתכבד להודיעם כי הממשלה החליטה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות המנויות בפרק ד' לחוק רישום ציוד וגיוסו לצבא הגנה לישראל, התשמ"ז–1987 (להלן: החוק), לעניין ציוד עודף – ציוד הנדסי, כמוגדר בסעיף 27(2) לחוק, משר הבינוי והשיכון לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לדיון בהודעת הממשלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ראשון הדוברים, חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דניאל עטר; חבר הכנסת דניאל עטר איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – נמצא.

יצחק וקנין: אדוני, לרשותך שלוש דקות.

יצחק וקנין: רבותי, אני סוגר את רשימת הדוברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, המסך הזה שמשתנה בכל ישיבה בכנסת שמעבירים סמכויות, כנראה זה לא יסתיים, לכן אני לא אתייחס אליו יותר מדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני צריך להתייחס לכמה דברים שנאמרו היום ובימים האחרונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מסע ההסתה נגדנו, נגד המנהיגות של הציבור הערבי – אני מזכיר גם לראש הממשלה שהאזרחים הערבים במדינה נהרו לקלפיות ונתנו בנו אמון באחוז גבוה של 95%, כדי לייצג אותם, ואז כל הסתה נגדנו היא הסתה נגד 20% מאזרחי המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה צריך להבין וצריך לדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נתניהו היום, בנאום שלו, אמר במילים אלו: הטרור לא בא מתסכול אלא מרצון להכחידנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הכוונה שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאין מקום לשלום, אין לו בשורה, אין אפשרות לדבר עם אף אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה הוא עושה בסוף?

עבד אל חכים חאג' יחיא: קורא לאבו מאזן: בוא לשולחן המשא-ומתן בלי תנאים מוקדמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה בלי תנאים מוקדמים ואתה קובע עובדות בשטח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מנשל את העם הפלסטיני מאדמתו, אתה בונה התנחלויות, אתה בונה כבישים עוקפים, אתה עושה מצור על חלק מהשטח הפלסטיני, שזה רצועת-עזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עוד אתה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאין מערער על המיקום של בית-המקדש במסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר לו: אין הוכחה לקיום בית-המקדש על מסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין הוכחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חיפשתי אפילו בתנ"ך.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: למה אתה נכנס לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו בתנ"ך שנכתב בבבל 500 שנים אחרי.

אראל מרגלית: מה אתה עושה?

אראל מרגלית: תגיד לי, מה אתה עושה?

אראל מרגלית: לגעת שם אתה רוצה?

אראל מרגלית: אתה בטוח שזה מה שאתה רוצה?

רויטל סויד: איפה האחריות שלכם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להמשיך.

אראל מרגלית: אנחנו מעריכים אותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להמשיך.

אראל מרגלית: שם אתה רוצה לגעת, בתוך האש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להמשיך.

רויטל סויד: איפה האחריות שלכם?

יצחק וקנין: נא לא להפריע לו, רבותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להמשיך.

אראל מרגלית: זה מה שאתה רוצה לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לו: אין לך הוכחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אומר שאין ערעור, אז אני מערער.

אראל מרגלית: מה אתה מתעסק עם זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך: זה מסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שאני מאמין.

אראל מרגלית: אתה רוצה שאני אתעסק עכשיו עם האסלאם?

אראל מרגלית: אל תתעסק עם זה בכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שאני מאמין, ואני צריך להעלות את האמונה שלי.

יצחק וקנין: רבותי, נא לא להפריע לו.

רויטל סויד: תבוא ותקרא לציבור שלך – – – להימנע מטרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזו זכותי, ואין לך אפילו – – –

אראל מרגלית: למה אתה מתעסק עם זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מתעסק עם זה כי זה המקום הקדוש בשבילי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, בנוסף, מדברים היום על הוראות הפתיחה באש.

יואל חסון: מישהו מונע ממך להתפלל שם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

יואל חסון: לא, להסית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע, אני עונה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עונה לך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עונה לך, חסון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עונה לך, יואל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך: אני רוצה שמישהו יראה לי משפט אחד שאפשר לפרש אותו כהסתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עומד על הדוכן פה ואני אומר לך: נמנע ממני להיכנס למסגד אל-אקצא, נמנע מכל אזרחי מדינת ישראל המוסלמים להיכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי שם, שלא יגידו לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל תושבי מדינת ישראל, האזרחים המוסלמים, נמנע מהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביום שני בשבוע שעבר, ביום ראשון בשבוע שעבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי שם, שלא ישקרו לכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי שם ונמנע מאנשים.

יצחק וקנין: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו מעל גיל 50 נמנע מהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי שהרשו לו להיכנס – אנשים מעל גיל 50 תושבי העיר העתיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אך ורק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם עם סינון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן לבוא ולהגיד שלא משנים סטטוס קוו זה שקר ועזות מצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל – מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג; מוותרת.

יצחק וקנין: אם כן – חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – שר בממשלה יש כאן, אדוני?

מירי רגב: כן.

יואל חסון: יש כאן שרה בממשלה.

יואל חסון: לא שר, שרה בממשלה.

יואל חסון: שלא נאמר עלייך סרה.

יואל חסון: גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שאני חושב שאחד מהדברים הדרמטיים ביותר שקרו בימים האחרונים, הימים האחרונים הלא-פשוטים, היה – בעיני – אותה היתקלות מפורסמת של ראש העיר נצרת וחבר הכנסת איימן עודה.

יואל חסון: מבחינתי ראש עיריית נצרת, שאני מתנצל שאני לא זוכר את שמו – – –

קריאה: עלי סלָאם.

יואל חסון: עלי סלָאם.

יואל חסון: עלי סלָאם, זה שמו.

איילת נחמיאס ורבין: סלֵאם.

יואל חסון: סלֵאם, עלי סלֵאם.

יואל חסון: צריך לומר את השם הזה.

יואל חסון: עלי סלאם הוא דוגמה לשפיות, למנהיגות שנדרשת היום בחברה הישראלית ובמגזר הערבי.

יואל חסון: ראינו מנהיג ציבור שמדם לבו, מדם לבו מתחנן למי שמייצג את המפלגה הגדולה ביותר של המגזר הערבי, המפלגה המשותפת המאוחדת, ואומר לו: תפוס מנהיגות – אני מעדן כמובן את הדברים, אני מפרש אותם – תפוס מנהיגות, תרגיע, אל תהרוס לי את העיר, אל תהרוס לי את יחסי השכנות עם השכנים היהודים.

יואל חסון: מה אנחנו רוצים פה בסך הכול?

יואל חסון: בינינו לבין הערבים הישראלים, אזרחי מדינת ישראל, חייב להיות שוויון וחיים משותפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חייב להיות.

יואל חסון: חייב, אני מסכים אתך, חייב.

יואל חסון: אני אומר לך שבעיני, כשהרחובות באום-אלפחם לא נראים כמו הרחובות בראשון-לציון, זה כישלון שלך וזה כישלון שלי.

יואל חסון: זה כישלון של המדינה הזו.

יואל חסון: אבל אזרחים שווים זה גם אזרחים נאמנים, וזה מנהיגות שמובילה לחיים של דו-קיום.

יואל חסון: ולא להסתכל החוצה כל הזמן, אלא לקבל את ההחלטה.

יואל חסון: אם אתה חלק מהמדינה ואתה אזרח המדינה, יש לך אחריות שנחיה כאן ביחד בדו-קיום.

יואל חסון: ועלי סלאם, מבחינתי, הוא זה שהיה צריך לעמוד היום בראש המפלגה המשותפת.

יואל חסון: הוא זה שיש לו אומץ לבקש מכם לפעול בשפיות, לפעול בהיגיון, להרגיע את הרוחות.

יואל חסון: לא לשמוע מכם, לא לשמוע מכם גינוי ברור לפעולות טרור?

יואל חסון: אתה יכול לעלות על דעתך מישהו כאן, מחברי הכנסת, שלא היה מגנה מעשה טרור של יהודי?

יואל חסון: ואתם?

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אם אפשר להתחיל – – –

יואל חסון: אני מסיים.

יואל חסון: אני אומר רק מילה אחת: אדוני היושב-ראש, כשמופיעים בטלוויזיה – לצערי, הנהגת ערביי ישראל בכנסת שמופיעה בטלוויזיה, כשמבקשים מהם לגנות פיגוע, פתאום היכולת הוורבלית יורדת.

יואל חסון: פתאום מתבלבלים, מגמגמים.

יואל חסון: אז, אדוני, חבר הכנסת היקר, חברי: כמו שאין פקפוק בצורך בשוויון ובצורך בדו-קיום ובחיים משותפים שלנו כאן, אזרחי ישראל היהודים והערבים, אין פקפוק במאבק ובגינוי – –

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: – – הטרור ומי שמנסה להרוס את מרקם החיים העדין שלנו כאן.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסי יונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שמעתי גינוי – – –

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רויטל סוֵיד?

יצחק וקנין: סוִיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יואל, לא שמעתי אותך אומר – – – שעמד על הדוכן – – –

יואל חסון: לא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שמעתי את הגינוי שלך.

יואל חסון: זה לא נכון.

יואל חסון: גינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא גינו – – –

יואל חסון: סליחה, אתה משווה את זה לטרוריסט?

יואל חסון: אתה משווה את זה לטרוריסט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואל חסון: – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואל חסון: – – – אתה מגנה את הטרוריסטים?

יואל חסון: כן או לא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת יואל חסון ועבד אל חכים חאג' יחיא, חברת הכנסת סויד רוצה לומר את דבריה, אתם לא מאפשרים לה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שאינני רואה אותו, חברי חברי הכנסת, מחר, היום השני לפתיחת המושב, הוא יום מיוחד בכנסת; יום שכיושבת-ראש השדולה למאבק בשיח אלים ובריוני ברשתות החברתיות ובמרחב הווירטואלי אני מארגנת; יום שבו אנחנו, נבחרי הציבור, היינו אמורים לייחד – אנחנו עדיין מייחדים – את הדיונים בוועדות השונות ואת הנאום במליאה למאבק באלימות, בהסתה ובגזענות ברשתות החברתיות.

רויטל סויד: ומה קורה בדיוק היום בבית הזה, ומאתנו, נציגי הציבור?

רויטל סויד: הסתה בוטה האחד כנגד השני.

רויטל סויד: ימים קשים של טרור.

רויטל סויד: ילדים, נערים, חיילים, חיילות, אנשי כוחות הביטחון, אזרחים, נפגעים ונרצחים ברחובות, ואנחנו אמורים להוות את הדוגמה.

רויטל סויד: לא להלהיט את היצרים, לא לשלהב.

רויטל סויד: לקרוא לאחדות, לדו-קיום, להיות המבוגר האחראי בטרור הנוראי הזה שפוקד אותנו.

רויטל סויד: ובמקום זה אנחנו שומעים פה הסתה, פוסטים ברשתות שמוציאים חברי כנסת, שקוראים לאלימות וקוראים להסתה, קוראים לעלות להר-הבית, קוראים להתריס, קוראים להתאגדויות, לארגונים, משני הצדדים.

רויטל סויד: זוהי תופעה מגונה.

רויטל סויד: איזה אבסורד: מצד אחד, מחר הכנסת מייחדת יום שלם, כל הוועדות דנות במיגור השיח האלים, הגזעני והבריוני ברשת; ומאידך, פה, גם מעל הדוכן זה אנחנו תורמים להסתה.

רויטל סויד: אז הגיע הזמן שנגלה אחריות.

רויטל סויד: זה לא משחק ילדים.

רויטל סויד: אנחנו עוברים תקופה קשה של טרור, טרור קשה, ברחובות.

רויטל סויד: מי שנפגע שם זה ילדים שלנו, ואנחנו צריכים להוציא בת-קול מהבית הזה להפסיק כל הסתה וגזענות.

רויטל סויד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הדובר הבא, חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת באסל גטאס – איננו; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; חברת הכנסת יעל גרמן – איננה; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו; חבר הכנסת מיקי לוי – איננו; חבר הכנסת טלב אבו עראר – איננו; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה; חבר הכנסת אורן אסף חזן – מוותר; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – איננה; חבר הכנסת דב חנין – איננו; חבר הכנסת מנחם מוזס – איננו; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין אחרונה – נמצאת.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה ליושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמי שהיה נוחת כאן לפני בערך שעתיים, אם אינני טועה, היה חושב שאנחנו לא חיים באותו מקום.

איילת נחמיאס ורבין: הקשבנו לנאומו של ראש הממשלה, הקשבנו לנאום של יושב-ראש האופוזיציה, ואני חושבת שלמרות שאנחנו חזרנו רק היום מפגרה אנחנו כבר התכנסנו קצת באיזה מין תחושה של איזה מין מגדל שן, איזשהו מקום סגור, איזשהו מקום שלא קורא ולא רואה את מה שקורה בחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: מי שהקשיב לדברים שאמר היום חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא השבתת המגזר הערבי ובנושא העלייה להר-הבית מחרתיים, של הרשימה המשותפת, יכול לחשוב לעצמו שבאמת, אתם יודעים, אין כאן אופוזיציה ואין כאן קואליציה, הכול כאן בוקה ומבולקה, אבל בעניין הזה של מניעת אלימות ומניעת הסתה אנחנו אמורים כולנו, בבית הזה בוודאי, כולנו להיות משפחה אחת גדולה – בלי מסיתים, בלי אלימות, בלי התגרות, ואנחנו עושים בדיוק ההפך ממה שאנחנו דורשים ומצפים מאנשים בחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם על אירוע קטן שקרה לפני שעה וחצי בתל-אביב.

איילת נחמיאס ורבין: באחד מהרחובות המרכזיים בתל-אביב היה נדמה לגבר עם שני ילדים צעירים שהוא מזהה איזו תגרה, כנראה איזה מעשה אלימות פוטנציאלי בין טרנסג'נדרים, טרנסקסואלים, לבין איזה מוכר בחנות.

איילת נחמיאס ורבין: לא חלפו שתי דקות – אני רוצה להעביר לכם רגע את רמת הדריכות של הציבור בארץ – לא חלפו שתי דקות, שש ניידות משטרה עם שוטרים שיוצאים ושולפים אקדחים, כי הם לא יודעים בדיוק במה מדובר והם לא יודעים באיזה סוג אירוע מדובר.

איילת נחמיאס ורבין: ועומדים שם הורים עם ילדים שיצאו מהגן – אז זה כבר יותר שעות – הורים שיצאו עם הילדים מהגן עומדים מול הסיטואציה הזאת ולא מבינים.

איילת נחמיאס ורבין: ולא מבינים.

איילת נחמיאס ורבין: כולם כאן ישראלים דרוכים, ואנחנו לא יכולים לסבול את המצב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ומי שהקשיב לנאומו של ראש הממשלה יכול היה לחשוב שהכול כאן בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: ומצד שני, מי שמקשיב לחברי הכנסת הערבים חושב שהכול כאן בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת: הציבור, רובו ככולו, גם ערבי וגם יהודי, בסופו של דבר רוצה שקט ומחפש שקט ותר אחרי מניעת אלימות.

איילת נחמיאס ורבין: ולא מכאן מספקים את זה, לא מהימין ולא מחברי הכנסת הערבים – לא מספקים את השקט בסופו של דבר לציבור.

איילת נחמיאס ורבין: כשעלי סלאם, ראש העיר נצרת – והזכיר את זה חברי יואל חסון קודם – כשעלי סלאם צועק לחבר הכנסת איימן עודה: אתם הורסים לנו את העיר, אתם הורסים לנו את החיים – זה לא דבר של מה בכך, זה לא דבר יומיומי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא שמענו הרבה פעמים תגרה פנימית כזו בתוך המגזר הערבי.

איילת נחמיאס ורבין: ועדיין אני אומרת: לא יעזור שום דבר, ההרגעה חייבת לבוא מכל הצדדים, מכל הכיוונים.

איילת נחמיאס ורבין: מה אנחנו משדרים בסופו של דבר לעולם?

איילת נחמיאס ורבין: שקל כאן להרתיח את המקום הזה?

איילת נחמיאס ורבין: כמה קל כאן להרתיח את המקום הזה?

איילת נחמיאס ורבין: אם אנחנו לא נעצור את התהליך הזה – ואני קוראת מכאן לחברי הכנסת הערבים לא לעלות להר-הבית מחרתיים, ואני קוראת להם לא להשבית את המגזר הערבי מחר.

איילת נחמיאס ורבין: זאת האחריות שלכם.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו אחריות משותפת.

איילת נחמיאס ורבין: ואני בוודאי קוראת.

איילת נחמיאס ורבין: ולטעמי, אולי הדבר שהכי חרה לי – הזכיר את זה יושב-ראש האופוזיציה אבל לא הזכיר את זה ראש הממשלה – להוציא את התנועה האסלאמית מחוץ לחוק מחד גיסא, ולהוציא את "לה-פמיליה" ואת ארגון להב"ה מחוץ לחוק מייד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לשר ארדן שהעלה את העניין הזה, באומץ רב צריך לומר.

איילת נחמיאס ורבין: ההרגעה מוטלת על שני הצדדים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבין שאני צריך לעבור להצבעה על הודעת הממשלה.

יצחק וקנין: השרה, את רוצה?

קריאות: כולנו בעד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני לא מחכה לא לעליזה ולא לשרה, אני פועל על-פי התקנון.

יצחק וקנין: הודעת הממשלה על החלטתה להעביר את הסמכויות – רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הודעת הממשלה על החלטתה להעביר את הסמכויות המנויות בפרק ד' לחוק רישום ציוד וגיוסו לצבא הגנה לישראל, התשמ"ז–1987 (להלן: החוק), לעניין ציוד עודף – ציוד הנדסי, כמוגדר בסעיף 27 לחוק, משר הבינוי והשיכון לשר התחבורה והבטיחות בדרכים – רבותי, הצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה – 25 נגד – 17 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר הבינוי והשיכון לשר התחבורה והבטיחות בדרכים נתקבלה.

קריאה: לא עובד.

יצחק וקנין: אני אוסיף אותו.

יצחק וקנין: רבותי, אני אוסיף.

יצחק וקנין: 25 בעד, 17 מתנגדים – חבר הכנסת.

יצחק וקנין: מערכת ההצבעה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, התוצאה: זה עבר – 25 בעד, 17 מתנגדים.

יצחק וקנין: החלטת הממשלה אושרה, רבותי.

יצחק וקנין: [מס' מ/935; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162), התשע"ו–2015.

יצחק וקנין: קריאה שנייה וקריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: ערב טוב.

אלי אלאלוף: אדוני יושב-ראש הישיבה – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני אומר מראש: להצעה זו אין הסתייגויות, לא הסתייגויות דיבור ולא הסתייגויות אחרות.

יצחק וקנין: אם כן, מייד כשהוא מסיים אני עובר להצבעה.

יצחק וקנין: אז אני מבקש להיות ערוכים.

יצחק וקנין: אני לא מתכוון לעשות איזו השהיה, רק אם אחד השרים יבקש ממני לדבר, או יושב-ראש הקואליציה.

יצחק וקנין: אדוני.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162), התשע"ו–2015, שהגישה הממשלה.

אלי אלאלוף: אפשר, אדוני היושב-ראש, לקבל קצת שקט?

יצחק וקנין: רבותי, מזכירת הסיעה עליזה בראשי, אני לפעמים מתבלבל אם לקרוא לך חברת הכנסת.

אלי אלאלוף: לפי הוותק מגיע לה.

אלי אלאלוף: חוק הביטוח הלאומי קובע את הזכאות לגמלת סיעוד.

אלי אלאלוף: הגמלה ניתנת לתושב ישראל שהגיע לגיל הפרישה ונמצא שהוא זקוק במידה רבה לעזרה בביצוע הפעולות היומיומיות שלו או להשגחה לאורך כל היום.

אלי אלאלוף: לפי חוק הביטוח הלאומי ניתנת הגמלה כשירות – עזרה של מטפל שמגיע לבית המבוטח, או ביקור במרכזי-יום לקשיש, או מַשדר מצוקה כלשהו.

אלי אלאלוף: במסגרת תוכנית ניסיונית, שבשנת 2013 הפכה להוראת שעה, ניתנה למבוטחים האפשרות לבחור במקום גמלה בעין גמלה בכסף.

אלי אלאלוף: לפי הוראת השעה, קבלת גמלה בכסף כפופה להחלטה לקבל את הגמלה בכסף כפוף להחלטת ועדה מקומית מקצועית.

אלי אלאלוף: את הוראת השעה ליווה מחקר של מכון ברוקדייל, והמלצותיו היו כאלה שאפשרו לוועדה לקבל החלטה להפוך את הוראת השעה לחוק קבוע.

אלי אלאלוף: אני מקווה כי הצעת חוק זו תסייע לקשישים הסיעודיים ותתרום לרווחתם.

אלי אלאלוף: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות – והיא גם משאירה לזכאי את האפשרות לשנות את החלטתו ולחזור לקבלת שירות בעין.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות פה לכמה גופים שתמכו: א.

אלי אלאלוף: מרכז השלטון המקומי, שעליו מוטלת העבודה של בדיקת השירות שמקבל המקבל את הסיעוד; ב.

אלי אלאלוף: לעובדים הסוציאליים, שאמורים לעשות את ביקורי הבית שלוש פעמים בשנה; ג.

אלי אלאלוף: ליועצים המשפטיים של כל הגופים, כולל היועצים המשפטיים של הכנסת, שעשו עבודה אדירה; ד.

אלי אלאלוף: לשר כץ, שאינו נוכח אבל היה בין יוזמי השינוי.

אלי אלאלוף: כמו כן, לכל הצוות של הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, כפי שאמרנו, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני מקריא את שם הצעת החוק:

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162), התשע"ו–2015.

יצחק וקנין: קריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–7 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

יצחק וקנין: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162), התשע"ו–2015, בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162), התשע"ו–2015, נתקבל.

יצחק וקנין: 43 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, החוק עבר בקריאה שלישית, והוא ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/948); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 48) (חסיון חומר תחקיר), התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק שרת התרבות והספורט מירי רגב.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, אני רוצה, ראשית, לאחל לכולנו שיהיה לנו מושב פורה; מושב שבו נעשה למען עם ישראל, למען החברה הישראלית; מושב שבו נדע לשתף פעולה ביחד למען הנושאים החשובים לחברה הישראלית, וכמובן, בהזדמנות הזאת – לחזק את ידי כוחות הביטחון, משטרה, מד"א, כל מי שעוסק ביום-יום בסיוע לאזרחים במהלך הפיגועים הנוראיים של הימים האחרונים.

מירי רגב: וכמובן, לחזק את ידי אזרחי המדינה הזאת.

מירי רגב: אני מתכבדת להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר בנושא חיסיון על חומר תחקיר.

מירי רגב: הצעת חוק זו היא של המשרד לביטחון פנים.

מירי רגב: עניינה של הצעת החוק שבפניכם הוא בקביעת מנגנון בפקודה, שיאפשר הטלת חיסיון על תחקירים מבצעיים המבוצעים על-ידי השב"ס.

מירי רגב: שירות בתי-הסוהר, בהיותו גוף האמון על כליאה, ליווי ופיקוח של עצורים ואסירים, נדרש לבצע תחקירים רבים על אודות אירועים ופעילות מבצעית המתרחשת או מתרחשות בתוך ומחוץ למתקני הכליאה.

מירי רגב: לשם כך, השב"ס נדרש לעגן את מערך התחקור הפנימי והפקת הלקחים מפעילות מבצעים, המחייב שיתוף פעולה מלא מצד המתוחקרים, תוך הפחתת חששם מפני שימוש בחומר התחקיר במישור הפלילי, שהוא הכרחי לצורך ביצוע תהליכים של בחינה, הפקת לקחים, וכאמור שיפור היכולת המבצעית במבט הצופה פני עתיד.

מירי רגב: נדרש להסדיר ולקבוע חיסיון על תחקיר מבצעי בדומה להסדרים הקבועים בחוק המשטרה, בחוק הגנה על עדים, בחוק הרשות הארצית לכבאות והצלה ובחוק השיפוט הצבאי.

מירי רגב: בהתאם לכך יוגדר תחקיר כאירוע שהתרחש במהלך פעילות מבצעית שהיא אחת משלוש החלופות הבאות: 1.

מירי רגב: אירוע חריג אשר אירע כתוצאה מפעילות שב"ס המחייב, לטעמו של נציב שירות בתי-הסוהר, עריכת תחקיר מיידי לשם מניעת סיכון של פגיעה בחיי אדם, בגופו ובשלומו ולשם מניעת סיכון של פגיעה בביטחון המדינה או בשלום הציבור החורגים מהסיכון הנלווה באופן שגרתי לפעילות היומיומית של השב"ס; 2.

מירי רגב: אירוע שהתרחש במהלך פעילות לשמירת הסדר והביטחון בתחום בתי-הסוהר ובמתקני שירות בתי-הסוהר שמחוץ לתחומי בתי-הסוהר, בסביבתם הקרובה של המתקנים השונים או בעת ליווי אסיר או עצור; בעת מרדף אחרי אסיר או עצור נמלט, אם הם התקיימו במהלך הפרות סדר רחבות-היקף וכאשר קיים חשש ממשי לפגיעה בביטחון בתי-הסוהר ובמתקני המשמורת, ונציב שירות בתי-הסוהר סבר כי קיים צורך לערוך תחקיר לשם שמירה על חיי אדם, גופו או שלומו; 3.

מירי רגב: אירוע שהתרחש במהלך פעילות שב"ס הנערכת באזור יהודה ושומרון תחת פיקודו של צה"ל, ואינה בהכרח פעילות בתחומי מתקן הכליאה או סביבתו במקרה שיחידות שב"ס השונות פועלות באזור ומסייעות לצה"ל בשמירה על ביטחון האזור.

מירי רגב: בדוח מבקר המדינה, דוח ביקורת על השרפה בכרמל, דצמבר 2010, מחדלים, כשלים ומסקנות, הודגש הצורך בשימוש בכלי התחקיר על-ידי שירות בתי-הסוהר.

מירי רגב: גם בית-המשפט העליון, בבג"ץ 2366/05, עטווה אלנבארי נגד ראש המטה הכללי בצה"ל, התייחס לחשיבות קיומו של חיסיון על תחקיר מבצעי.

מירי רגב: שם נאמר כי לשם הבטחת שיתוף הפעולה של המעורבים בתחקיר מבצעי ועל מנת לבסס תרבות דיווח אמיתי וכדי למנוע חשש של המעורבים לשתף פעולה, יש חשיבות בקביעת חיסיון על מידע שמועבר בתחקיר מבצעי.

מירי רגב: לאור זאת, אנו מבקשים מהכנסת שתאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מירי רגב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשרת התרבות השרה מירי רגב.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: אם יש חברי כנסת שמעוניינים שארשום אותם, נא לגשת למזכירות ברגע הזה.

יצחק וקנין: אם לא, אני סוגר את הרשימה בעוד דקה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה, ברור שהוא לא מקובל, כי זה בא להסתיר דברים, בא לכסות על אנשים שעוברים עבירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני אחזור ואמשיך את הנאום הקודם שלי, ואני אדגיש כמה נקודות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה הראשונה היא ההצהרה שאין שינוי בסטטוס-קוו במסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להעיד את העדות שלי, כי הייתי שם: בשבוע שעבר לא הרשו לאזרחי מדינת ישראל הערבים המוסלמים להגיע למסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא רק זה – אנשים שהגיעו, אפילו מעל גיל 50, לא הרשו להם; ולא רק זה – נשים שהיו מחוץ לחומות ביקשו להגיע לשירותים – – –

איציק שמולי: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אענה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – רצו להגיע לשירותים שהם מחוץ לחומות של מסגד אל-אקצא, ואפילו את זה לא הרשו להן.

איציק שמולי: המסגד הזה הפך למחסן תחמושת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם החזירו אוטובוסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אוטובוס שהגיע מהיישוב שלי, מטייבה, אחרי שהורידו את הצעירים – מתחת לגיל 50 זה צעירים – הם הגיעו בדרך עד שורש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משם החזירו את האוטובוס בליווי של שתי ניידות מקדימה ומאחורה עד שהגיעו לטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הם רצו להכניס כמה מתנחלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קבוצה אחת הייתה עם שלושה, והייתה מלווה ב-15 שוטרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי בפנים, אני ראיתי את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קבוצה אחרת הייתה עם חמישה, ואותו מספר שוטרים שבאו ללוות אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למנוע ממוסלמי להגיע למסגד זה לא שינוי בסטטוס-קוו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למנוע מאנשים להגיע מהבתים שלהם, הזכות לניידות – להוריד אותם ביישובים שלהם בגליל, בנגב, במרכז – זה לא שינוי בסטטוס-קוו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע מה זה שינוי בסטטוס-קוו.

איציק שמולי: אבל למה זה קרה?

איציק שמולי: למה זה קרה?

יעקב מרגי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים על מקומות קדושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני יכול להגיד בקשר לראש הממשלה – המקום היחידי בעולם שמקודש לו הוא הכיסא שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אחרי החלטה שלו למנוע משרים ומחברי כנסת יהודים להגיע למסגד אל-אקצא הוא נכנע לאורי אריאל ולחבריו, והחיל את ההחלטה שלו גם עלי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא להיכנע.

איילת נחמיאס ורבין: מה לא בסדר בזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נכנע כי ההחלטה לא הייתה עלינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו רוצים להרגיע את האווירה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר שני – דיברו הרבה על שינוי הוראות הפתיחה באש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם השינוי הזה חל על ערבים ויהודים או רק על ערבים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל.

מיקי לוי: גם על יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רואה את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הלינץ' שניסו לעשות בעפולה בבעל המסעדה של השווארמה – לא ראיתי פתיחה באש ולא ראיתי אפילו גז מדמיע.

מיקי לוי: אבל לא איימו בסכין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שהגיעו לשם רצו לעשות לינץ', וכולנו ראינו את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד לא זז, אף אחד לא מנע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו גז מדמיע, אפילו יריות באוויר לא היו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלושה גברים מקלנסואה שעשו להם לינץ' בנתניה – – –

יצחק וקנין: אם אפשר לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – לא ראיתי שום פעולה של המשטרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם יכול לעלות השר לביטחון הפנים ולהצהיר לי פה שהשינוי בהוראות פתיחה באש חל גם על יהודים, או ששוטר, אסור לו לירות ביהודי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו בדיוק שבהרבה מקומות הוראות הפתיחה באש לא יושמו על יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה; חבר הכנסת יוסי יונה – איננו; חבר הכנסת מאיר כהן – איננו; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – איננו; חבר הכנסת נחמן שי – איננו; חבר הכנסת איתן ברושי – איננו; חבר הכנסת דניאל עטר – איננו; חבר הכנסת דב חנין – איננו; חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא מעוניינת לדבר; חברת הכנסת יעל גרמן – איננה; חברת הכנסת קארין אלהרר – איננה; חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו; חבר הכנסת עמיר פרץ – איננו; חבר הכנסת יואל חסון – איננו; חבר הכנסת מסעוד גנאים – איננו; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; חבר הכנסת יצחק הרצוג – איננו; חברת הכנסת ציפי לבני – איננה; חבר הכנסת עפר שלח – איננו; חבר הכנסת איתן כבל – מוותר; חבר הכנסת איציק שמולי – שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ראשית לגבי הצעת החוק, גברתי השרה, אנחנו כמובן תומכים בשינוי המוצע.

איציק שמולי: אני חושב שטוב עושה הממשלה; ואותו נוהג שקורה גם בצה"ל, במשטרה וברשויות אחרות צריך להתרחש גם בתוך שירות בתי-הסוהר.

איציק שמולי: אולי אין תקופה יותר רלוונטית מהתקופה הזאת כדי להביא את השינוי הזה, ואנחנו כמובן נתמוך.

איציק שמולי: בנוגע למה שנאמר כאן קודם – תראו, אני לא חושב שתפקידנו כחברי כנסת זה לחלק ציונים האחד לשני, אבל אי-אפשר להתעלם מהמסע המתמשך בשבועיים האחרונים של ההסתה, האלימות והגזענות – מכל הצדדים.

איציק שמולי: היום בעיקר האשימו את חברי הכנסת מהסיעה הערבית המשותפת, אבל יש בבית הזה גם בצד השני של המפה הפוליטית חברים שהאלוהים היחידי שהם חיפשו בשבוע-שבועיים האחרונים בהר-הבית היה מהדורת החדשות הבאה.

איציק שמולי: שום דבר אחר.

איציק שמולי: ובשם אותו רצון לרווח פוליטי צר עלו לשם עם חבית של בנזין וחבילת גפרורים כדי לנסות ולהצית תבערה במקום אולי הכי רגיש.

איציק שמולי: אבל אתמול, כפי שכולכם ראיתם בוודאי בחדשות, הייתה סיטואציה מופלאה בתקרית הזאת בין ראש עיריית נצרת עלי סלאם לבין חבר הכנסת איימן עודה.

איציק שמולי: מה היה כל כך מופלא ברגע הזה?

איציק שמולי: זה היה רגע כל כך מזוקק, שבו ראו לנגד העיניים מה היה איימן עודה אמור לעשות בשבועיים האחרונים.

איציק שמולי: איימן עודה וחברי סיעת חד"ש – אתם יודעים, מבל"ד באמת, עם כל הכבוד, אין לי ציפיות.

איציק שמולי: אין לי ציפיות; לאומנים שרוצים אותי בים.

איציק שמולי: ומבחינתי, בין בל"ד לבין השוליים של הימין אין שום הבדל: שניהם רוצים אותי בים, שניהם מתנגדים לשתי מדינות.

איציק שמולי: אבל איימן עודה וסיעת חד"ש היו אמורים בשבועיים האחרונים לנסות לסייע לנו לשמש אולי ראש גשר בין אוכלוסיות בתוך החברה הישראלית.

איציק שמולי: וכשאתה רואה חברי כנסת מתונים, שקולים, שהם בדרך כלל כאלה בתוך הסיעה הערבית המשותפת, חלקם, במקרה הטוב ממלאים פיהם מים ובמקרה הרע מתחפשים לזחאלקה ולטיבי ולגטאס – אז אם יש משהו שנפגע בעקבות התהליך הזה, זה קודם כול רמת האמון והיכולת שלנו להגיע לדיאלוג ואולי להבנה, ומי יודע – אולי להסדר.

יצחק וקנין: תודה.

איציק שמולי: אז אם יש משהו שאני חושב שאנחנו צריכים לקחת אתנו לתקופה הקרובה, לימים הבאים – ואני מסיים, אדוני היושב-ראש – זה אולי לאמץ את מה שנאמר פה היום מוקדם יותר: שכל אחד יסתכל במראה וישאל את עצמו מה הוא עושה ביום-יום כדי לעצור את האלימות הזאת שמשתוללת.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – איננה; חבר הכנסת באסל גטאס – איננו; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חבר הכנסת זוהיר בהלול – איננו; חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – איננה; חברת הכנסת עליזה לביא – איננה; חבר הכנסת טלב אבו עראר – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת צר לי שחברי הכנסת הערבים לא נשארו לשמוע את מה שיש לי להגיד להם.

מיקי לוי: אני שומע במשך ימים רבים על שינוי הסטטוס קוו בהר-הבית.

מיקי לוי: אז אני רוצה להגיד לך שכמי שאולי יותר מכל אחד בבית הזה ויותר מכל חברי הכנסת הערבים – בחשבון פשוט שעשיתי, עליתי 3,840 פעם להר-הבית במסגרת תפקידי השונים, בממוצע ארבע פעמים בשבוע, במשך 20 שנה, כדי לוודא שהסטטוס-קוו הזה לא מופר.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, מי שהפר את הסטטוס-קוו בהר-הבית זה המוסלמים עצמם, זה הפלג הצפוני, ראאד סלאח, שבימיו של אהוד ברק כראש הממשלה הפכו את "אורוות שלמה" למסגד אחד ענק.

מיקי לוי: התפקיד שלי, בין היתר, היה לא לאפשר להם למחוק סמלים יהודיים.

מיקי לוי: במדרגות חולדה, אותן מדרגות שהביאו למה שהיום קוראים "אל-אקצא הקדום", אבל אלה מבואות הר-הבית, אם מרימים את הראש לתקרה, רואים סימנים של אמן יהודי שרקע בתקרה, באבן, ערבה ותמר ורימון.

מיקי לוי: וכל פעם הייתי צריך להילחם בזה שהיו מנסים להכניס צבעים או מנסים לסתת על אותם סימנים יהודיים באותם אולמות של מבואות חולדה, שהכניסו את העם היהודי אל תוך הר-הבית.

מיקי לוי: ועומד פה חאג' יחיא ובלי בושה אומר שלא היה בית-המקדש מעולם.

מיקי לוי: ואני מתחנן אליהם, לראשי הפלג הצפוני, כבר עשר שנים – –

ענת ברקו: – – –

מיקי לוי: – – בואו אתי ואני אראה לכם איפה שכן בית-המקדש, איפה קודש הקודשים, איפה השערים שמובילים אל תוך הר-הבית.

מיקי לוי: לעמוד כאן ולמחוק את ההיסטוריה היהודית בשקר – – –

ניסן סלומינסקי: מיקי, זה 1,300 שנה לפני שהאסלאם נוצר.

מיקי לוי: 1,300 שנה.

מיקי לוי: כאשר באו ושאלו איפה היה בית-המקדש של היהודים, והראו להם – ושם נבנו המסגדים, לצערי, אבל זה מה שיש.

מיקי לוי: ובקוראן, שתדעו, לא רשום בשום מקום "ירושלים".

מיקי לוי: רשום שסוסו של מוחמד הגיע למסגד הקיצון, והוא מסגד אל-אקצא; זה הסימן היחיד.

מיקי לוי: זה אותו סיפור של אליהו הנביא שעלה השמימה, שהעתיקו אותו מהתנ"ך שלנו, מההיסטוריה היהודית.

מיקי לוי: ולבוא ולהגיד שאין שום סימן הכר בהיסטוריה היהודית למקום כזה קדוש, זה פשוט לעוות את ההיסטוריה.

מיקי לוי: אין שום שינוי בסטטוס-קוו בהר-הבית.

מיקי לוי: לעמוד פה, כשאין להם מה להגיד, ולהגיד: לא נתנו להיכנס להר-הבית משעה זו עד שעה זו – זו הייתה המלצה שלי לשר גלעד ארדן:

מיקי לוי: לא לאפשר – – – חצי דקה, אדוני, בבקשה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך עוד חצי דקה.

מיקי לוי: – – – לא לאפשר למתפללים מוסלמים צעירים, בני 15–30, שהפרו יום-יום את הסדר בהר-הבית, לעלות להר-הבית; לסגור את ההר בפניהם.

מיקי לוי: וכשעצרו אוטובוסים זה בעקבות ידיעות מודיעיניות שהם באים להפר את הסדר.

מיקי לוי: חבל שחאג' יחיא לא נמצא כאן.

מיקי לוי: הייתי אומר לו: אדוני חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה משקר במצח נחושה.

יצחק וקנין: תודה.

מיקי לוי: בואו תימנעו מהלהבות האלה ותרגיעו את הציבור, כי אנחנו רואים מה כולנו עוברים בימים טרופים אלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חבר הכנסת מיקי רוזנטל – איננו; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – איננו; חבר הכנסת אורן אסף חזן – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, אני מבין שאתה מוותר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 48) (חסיון חומר תחקיר), התשע"ה–2015 – רבותי, הצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-סוהר (מס' 48) (חסיון חומר תחקיר), התשע"ה–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 35 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה, רבותי.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/958); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20) (דרכי טיפול לאחר הרשעה), התשע"ו–2015 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/959); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122 והוראת שעה), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, יש דיון משולב עם הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20) (דרכי טיפול לאחר הרשעה), התשע"ו–2015, גם כן קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו נקיים דיון משולב והצבעה נפרדת על כל הצעת חוק בסיום הדיון.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

יצחק וקנין: גברתי השרה, רשות הדיבור שלך.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

איילת שקד: כנסת נכבדה, ראשית, איחולי החלמה מהירה לפצועים מאירועי הטרור ותפילות לשלומו של הנער נאור, שנפצע היום קשה, ואנחנו כולנו מקווים מאוד שהוא יחלים במהרה.

איילת שקד: תפילותינו לשלום אינן מילים ריקות; הן מבטאות את שאיפתנו העמוקה ביותר.

איילת שקד: נבואת השלום העולמי שנאמרה על-ידי ישעיהו הנביא נחרטה על קיר בניין האומות המאוחדות בניו-יורק: "וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות.

איילת שקד: לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".

איילת שקד: זהו החזון שאליו אנו נושאים עינינו: כלי המלחמה יהפכו לכלי בנייה וצמיחה.

איילת שקד: לצערנו, בהתמודדותנו עם אויבינו אנו עדים למציאות הפוכה: אויבינו משתמשים בכלי הבנייה למטרות רצח.

איילת שקד: מאז שב העם היהודי לארצו, יש אלו המנסים למנוע זאת בכוח הזרוע.

איילת שקד: הטרור לא החל היום ואף לא בשנת 1967, כפי שיש כאלה שאולי נוח להם לספר לעצמם.

איילת שקד: הטרור מזנב בנו, היהודים ששבו לציון, זה למעלה מ-100 שנים.

איילת שקד: אויבינו לא בוחלים באמצעים.

איילת שקד: אלה לובשים ופושטים צורות לפי שינויי הזמן.

איילת שקד: לאחרונה אנו עדים לגל טרור העושה שימוש באבנים וסכינים, שהם כלי רצח לכל דבר, כפי שנוכחנו לראות.

איילת שקד: אנו משתמשים באבן ובברזל לצמיחה ולבנייה, ואויבינו משתמשים בהם להרס ולגדיעת חיים; אצלנו הופכים את הברזל למזמרות, ואצלם מחשלים אותו לחניתות; אצלנו מניחים אבן בשעה שמקימים בית בישראל, ואילו אצלם זורקים אותה על משפחה כדי להרוס את ביתה.

איילת שקד: "אני שלום וכי אדבר המה למלחמה".

איילת שקד: הצדק עמנו, ותודה לאל שאחרי אלפי שנים גם הכוח עמנו.

איילת שקד: יש להצדיע לכוחות הביטחון המצוינים שלנו הפועלים בכל עת על מנת לאפשר לנו להמשיך את חיינו כסדרם.

איילת שקד: חובתי כשרת המשפטים היא להקל ולסייע לכוחות הביטחון ככל האפשר במאבק צודק זה, להתאים את מערכת המשפט להתמודדות עם כלי המשחית העכשוויים.

איילת שקד: חובתי גם להביא להפנמה בקרב הקמים עלינו כי יש מחיר לטרור.

איילת שקד: הצעת החוק לתיקון חוק העונשין, המונחת כעת בפניכם, אושרה אתמול בממשלה ובוועדת השרים לענייני חקיקה.

איילת שקד: הצעד הראשון שמוצע במסגרת הצעה זו הוא קביעת עונשי מינימום על מיידי אבנים לעבר כלי תחבורה בנסיעה ולעבר עוברי אורח.

איילת שקד: לפי ההצעה, עונש המינימום יעמוד מעתה, ביחס לעבירות אלה, על חמישית מהעונש המרבי הקבוע בצד אותן עבירות.

איילת שקד: התיקון הזה לא נולד מהאוויר.

איילת שקד: כשביקשתי לאחרונה לבחון את רף הענישה הנהוג אצלנו בבתי-משפט ביחס לעבירות של יידויי אבנים ובקבוקי תבערה, נדהמתי לגלות את הסלחנות כלפי הקמים להורגנו.

איילת שקד: כך, לדוגמה – עכשיו תקשיבו – מי שהורשע לאחרונה ביידויי אבנים וירי זיקוקים על שוטרים בעת התפרעות נידון לארבעה חודשי מאסר על-תנאי וקנס של 2,500 שקלים.

איילת שקד: טרוריסט אחר, בן 22, שהורשע ביידוי אבנים כנגד שוטרים, נידון לשלושה חודשי מאסר בפועל בלבד, שזה עונש המינימום על העבירה הזו, שכבר קיים.

איילת שקד: דרך אגב, צריך להגיד שלפני שלושה חודשים העברנו את החוק המדובר שמחמיר את הענישה וטרם הוגשו פסקי-דין שכבר מביאים בחשבון את החוק החדש.

איילת שקד: ביולי האחרון הורשעו כמה מתפרעים בעבירות חמורות של יידויי אבנים והשלכת בקבוקי תבערה על כלי רכב נוסעים.

איילת שקד: חלק מהם קיבלו עונשי מאסר מצחיקים, וחלקם לא נמצאו ראויים אפילו לזה.

איילת שקד: מי מהם שילם את חובו לחברה באמצעות שישה חודשי מאסר על-תנאי, והיו שם כאלה שבית-המשפט גזר עליהם שירות למען הציבור, כמובן ללא הרשעה.

אוסאמה סעדי: גברתי השרה, אותם יהודים שזרקו אבנים – – –

איילת שקד: הצעת החוק – החוק אינו מפלה בין יהודים לערבים.

אוסאמה סעדי: – – –

איילת שקד: הצעת החוק שבפניכם מתקנת את רף הענישה הנמוך כל כך המקובל כיום בישראל, ושאך מעט דוגמאות מייצגות ממנו הבאתי בפניכם היום.

איילת שקד: אין אפליה בחוק, כך שאין על מה להתרעם.

אוסאמה סעדי: לא, אבל יש פסקי-דין של בית-משפט על זורקי אבנים יהודים, שנתנו להם אפילו – בלי הרשעה; לא רק מאסר על-תנאי, בלי הרשעה, לא רק – – – השרה לא מדברת על זה.

איילת שקד: יש כאן גם פסקי-דין שנתנו לזורקי אבנים ערבים בלי הרשעה.

איילת שקד: החוק הוא חוק של ענישת מינימום גם כלפי יהודים וגם כלפי ערבים, וכדאי שהציבור בישראל כולו ידע שמי שזורק אבן, לא משנה אם הוא יהודי או ערבי, יבלה כמה שנים בכלא.

איילת שקד: כך, לדוגמה, קובעת ההצעה, כי עבירה שעונשה המרבי עשוי להגיע עד ל-20 שנות מאסר תגרור עונש שלא יפחת מארבע שנות מאסר; עבירה שהעונש עליה הוא עשר שנות מאסר תגרור עונש שלא יפחת משנתיים מאסר.

איילת שקד: ההצעה מבקשת, בנוסף, לעגן את פסיקת בתי-המשפט שלפיה אבן נחשבת לנשק מסוכן או פוגעני אחר לצורך סעיף 329(א)(2) לחוק העונשין, כך שמילות החוק יקבעו מפורשות כי יידויי אבן לעבר אדם בכוונה לפגוע בו ולגרום לו חבלה חמורה, נכות או מום, מהווים עבירה לפי סעיף זה, שהעונש המרבי בצדה הוא 20 שנות מאסר.

איילת שקד: צעד חשוב נוסף שהוחלט לנקוט הוא אי-תשלום קצבאות להוריו של ילד, הניתנות בעדו, במקרים שבהם הוא מרצה מאסר בגין הרשעה בעבירת ביטחון או בעבירות של יידוי אבנים שבוצעו ממניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור.

איילת שקד: שלילת הקצבאות תתרחש במשך התקופה שבה הילד שוהה במאסר בגין הרשעתו.

איילת שקד: אנו נקטע את האבסורד שלפיו ההורים ממשיכים ליהנות מהטבות כלכליות לטובת ילדם המורשע.

איילת שקד: לצערי, היום שמענו על מסע טרור מתועב של ילדים, שעשו ילדים – בן 13 ובן 15.

איילת שקד: אנו נשים סוף לנוסחה המעוותת והכל-כך לא יהודית הזו של "רצחת וגם ירשת".

איילת שקד: הצעת חוק נוספת, הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20), המונחת כעת בפניכם, היא הצעת החוק השנייה שיזמתי ביחד עם השר חיים כץ בנושא יידויי אבנים, ואושרה אף היא אתמול בממשלה ובוועדת שרים לחקיקה.

איילת שקד: ההצעה מבקשת לתקן את חוק הנוער ולקבוע כי בית-משפט לנוער רשאי, לאחר שהרשיע קטין וגזר את דינו, לצוות, נוסף על העונש שנגזר על הקטין, קנסות גם על ההורים.

איילת שקד: כיום בית-המשפט מוסמך להורות כך רק במקרים שבהם קבע כי הקטין ביצע את העבירה, אך בחר שלא להרשיעו.

איילת שקד: ואולם, הצורך לחייב את ההורה ליטול חלק בהליך הפלילי המתנהל נגד ילדו, גם אם באמצעות חיובו בקנס או פיצוי, או קבלת התחייבות מאת ההורה בדבר התנהגות הקטין בעתיד, נדרש לא פחות, ולעתים אף יותר, וזאת גם במקרים שבהם החליט בית-המשפט להרשיע את הקטין ולגזור את דינו.

איילת שקד: כך, למשל, במקרים שבהם ההורה אינו מגלה כל מעורבות בחיי ילדו או במעשיו, או במקרים שבהם ההורה מעודד את ילדו לביצוע העבירות.

איילת שקד: חברי מהאופוזיציה נוהגים לומר שבמלחמה בטרור אין קואליציה ואין אופוזיציה.

איילת שקד: זוהי שעת מבחנכם.

איילת שקד: נוכח ההתפשטות של ניסיונות הרצח באמצעות יידוי אבנים בתקופה האחרונה והצורך בהגברת המאבק בתופעה זו בשל הסיכונים הרבים הכרוכים בה לנפש, לגוף ולרכוש, מבקשת הממשלה לאשר את שתי הצעות החוק האלה בקריאה ראשונה.

איילת שקד: לכם, חברי הכנסת הערבים מהרשימה המשותפת, אני קוראת להיות אמיצים.

איילת שקד: אל תעשו יד אחת עם ארגוני הטרור.

איילת שקד: אמרו באומץ לבני עמכם שמדינת ישראל רוצה להיטיב עמם.

איילת שקד: השר בנט, כשר הכלכלה וכשר החינוך, מנסה לעזור ולקדם את המגזר הערבי.

איילת שקד: היו חלק מהחברה הישראלית, וכמנהיגים עמדו באומץ גם היום, בתקופה הסוערת הזו, מול הציבור שלכם וקראו לשילובו בחברה הישראלית.

איילת שקד: אני רוצה להודות לראש הממשלה שתמך בהליך, ולממשלה כולה שעזרה לקדם את תהליך החקיקה הזה במהירות.

איילת שקד: אני רוצה להעביר את שני החוקים לוועדת חוקה.

איילת שקד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים איילת שקד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הדיון הוא דיון משולב.

יצחק וקנין: אני סגרתי את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: אם יש עוד חבר כנסת, ברגע הזה ייגש אלי, אני ארשום אותו.

יצחק וקנין: אם לא, אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים בדיון – חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: רשימת הדוברים, רבותי: איציק שמולי, חברת הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, אדוני היושב-ראש, לפני שאני אגש ואכנס לגופו של חוק, הצעת החוק שהממשלה מבקשת, אני לא אוכל לעבור לסדר-היום על מה שעשתה חברתי ענת ברקו, שפנתה היום ליושב-ראש הכנסת להורות למשמר הכנסת לערוך חיפוש על גופם של חברי הכנסת שנכנסים למשכן וגם של עוזריהם.

ענת ברקו: כולל אותי.

אוסאמה סעדי: כולל אותך.

ענת ברקו: כולל את כולם.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים את זה – –

ענת ברקו: אני רואה בזה – – –

אוסאמה סעדי: – – באופן החמור ביותר.

אוסאמה סעדי: הכוונה שלך, ענת, היא לא לחיפוש על כל חברי הכנסת – –

ענת ברקו: כל חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: – – אלא על חברי כנסת הערבים, ואני מבקש ממך לחזור בך – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע, רבותי.

יצחק וקנין: אני לא ארשה להפריע לדובר.

אוסאמה סעדי: – – – לחזור בך מעניין זה ולא להיכנס בכלל לתחום הזה.

ענת ברקו: למה?

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה, מה שאת עושה.

אוסאמה סעדי: לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו מדברים על ענישת מינימום, הפסיקה של בתי-המשפט לא רואה בעין יפה את העניין הזה של ענישת מינימום והגבלת שיקול הדעת של בית-המשפט.

אוסאמה סעדי: מה אומרים לנו בעצם בהצעת החוק הזאת, שרת המשפטים הנכבדה?

אוסאמה סעדי: שבעצם אין אמון במערכת המשפטית.

יצחק וקנין: רבותי, סגרתי את רשימת הדוברים.

אוסאמה סעדי: רק לפני חודשיים, עוד לא יבש הדיו על החוק של החמרת הענישה על מיידי האבנים ל-20 שנה, ורק עכשיו מתחילים להגיש כתבי-אישום, והפרקליטות – ראינו את הפנייה של פרקליט המדינה לבתי-המשפט להגביר את האכיפה ואת ההחמרה בענישה על מיידי האבנים.

אוסאמה סעדי: עוד לא יבש הדיו, כפי שאמרתי, ומביאים לנו שורה של חוקים שפוגעים בזכויות יסוד, בזכויות חוקתיות, מגבילים את שיקול הדעת המשפטי.

אוסאמה סעדי: ולמשפטנים שיש פה, יש תיקון מס' 40, שזה הבניית שיקול הדעת של בתי-המשפט, ששם מדברים על עונש ראוי, על מתחם ענישה ועל עונש הולם, כאשר בית-המשפט בסופו של יום משקלל את כל השיקולים וגוזר את הענישה.

אוסאמה סעדי: אז כאשר יש לנו פסקי-דין ליהודים שיידו אבנים, שרת המשפטים לא מצטטת את זה ולא אומרת את זה.

אוסאמה סעדי: היא מביאה רק קומץ של פסקי-דין, של כמה חודשים או של מאסר על-תנאי, אבל לא מביאה שורה ארוכה של פסקי-דין שבית-משפט מחוזי נתן כמה שנים של מאסר בפועל.

אוסאמה סעדי: למה גברתי השרה לא מביאה את פסקי-הדין האלה?

ניסן סלומינסקי: – – –

אוסאמה סעדי: למה אתם בוחרים רק קומץ של פסקי-דין לערבים שאתם מביאים?

אוסאמה סעדי: אבל כאשר יהודים מיידים אבנים, ונותנים להם, בלי הרשעה – ניסן, בלי הרשעה; אפילו יום אחד מאסר על-תנאי לא נתנו להם.

אורן אסף חזן: – – –

ניסן סלומינסקי: – – –

יצחק וקנין: תודה.

אוסאמה סעדי: בבית-המשפט העליון היה דיון לפני חודש – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: רבותי, זמנו כבר נגמר.

יצחק וקנין: אתם רוצים לשאול אותו שאלות?

אוסאמה סעדי: – – כאשר ביקשו להחמיר את הענישה על מיידי אבנים ערבים, עורך-הדין הביא שם פסיקה של בתי-משפט, גם שלום גם מחוזי, שנתנו עונש בלי הרשעה למיידי אבנים יהודים, ואז בית-המשפט העליון אמר כפי שאמר – לא מבחינים בין מיידי אבנים ערבים למיידי אבנים יהודים – –

יצחק וקנין: תודה.

אוסאמה סעדי: – – ולכן בית-המשפט העליון אישר עונש.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר: תנו אמון במערכת המשפט.

אוסאמה סעדי: לא צריך עונש מינימום.

אוסאמה סעדי: כאשר אתם מטילים אחריות על הורים – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: אתם מטילים אחריות על הורים, קנס על הורים.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים שהורים צריכים להיות אחראים לילדים הקטנים?

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שהיום אפילו נערים הולכים וההורים שלהם לא יודעים מה הם עושים.

יצחק וקנין: אני מבקש משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: אז אתם מטילים אחריות עליהם?

אוסאמה סעדי: ועוד אתם באים – – –

מירי רגב: שידעו, שידעו.

אורן אסף חזן: – – –

אוסאמה סעדי: שידעו?

אוסאמה סעדי: איך הם ידעו?

אוסאמה סעדי: גברתי השרה, איך הם ידעו?

מירי רגב: – – –

אוסאמה סעדי: בן 16 – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, גברתי השרה, אתם יכולים להמשיך להתווכח אתו והוא יישאר פה עוד עשר דקות.

אוסאמה סעדי: עניין אחרון, אדוני היושב-ראש – –

יצחק וקנין: לא, אל תגזים.

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: – – שלילת קצבאות.

אוסאמה סעדי: אתם אומרים: לשלול קצבת ביטוח לאומי מנער שהורשע.

אוסאמה סעדי: אתם חושבים שזה פותר את העניין?

מירי רגב: שילך לשחק כדורגל – – –

אוסאמה סעדי: אתם מחמירים את הענישה.

אוסאמה סעדי: הבאתם כמה חוקים.

אוסאמה סעדי: כבר כמה שנים אתם אומרים: מכת מדינה, יידוי אבנים – זה לא עוזר.

אוסאמה סעדי: אין שום פתרון משפטי לבעיה הזאת.

אורן אסף חזן: יש – לזרוק אותם לעזה.

אוסאמה סעדי: יש – פתרון מדיני; אך ורק פתרון מדיני.

אוסאמה סעדי: אי-אפשר לפתור את זה.

אוסאמה סעדי: בשכונות במזרח-ירושלים – זה שטח כבוש – באל-עיסאוויה, במחנה הפליטים שועפאט, ימשיכו להיאבק בכיבוש כל עוד יש כיבוש, עד שתקום מדינה פלסטינית.

אוסאמה סעדי: זה הפתרון.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: ככה לא צריך להתעמת, תעלה ותגיד פה כל מה שאתה חושב.

יצחק וקנין: רבותי, אתם מפריעים.

יצחק וקנין: הדובר סיים את דבריו, הוא דיבר קרוב לשמונה דקות.

אורן אסף חזן: אני רציתי להעיר – – –

יצחק וקנין: זה לא הולך ככה.

יצחק וקנין: כבר היה לי ויכוח עם חבר הכנסת מיקי זוהר, ועכשיו אני צריך להתווכח עם אחרים.

יצחק וקנין: אי-אפשר להגזים.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: אם לא, זה יימתח כמו מסטיק.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': לא נעים לך מהצד השני.

יצחק וקנין: אני יודע.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שבהצעת החוק הזאת נחצה קו אדום.

אורן אסף חזן: נחצים קווים אדומים רק של ערבים.

יוסף ג'בארין: זה מתחיל בניסיון, שאני לא מכיר אותו בחקיקה הישראלית, לשלול קצבאות של הביטוח הלאומי, כאילו זו לא זכות שמגיעה לאזרח ששילם את חובותיו במשך השנים וכו', ולכן אני מטיל ספק אם בכלל זה יהיה חוקתי.

יוסף ג'בארין: ושוללים את קצבת הביטוח הלאומי של ההורים, זאת אומרת, התפיסה הזאת כאילו צריך להעניש את הילדים ואת ההורים ואני לא יודע מה עוד, היא תפיסה חדשה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שהיא לא מוכרת לי בשיח המשפטי, בדיני העונשין.

יוסף ג'בארין: לכן, אני מטיל באמת ספק אם זה יכול לעבור את המשוכה של בג"ץ, ואני בהחלט מקווה שבג"ץ יבין את הסכנה הטמונה בחקיקה הזאת.

יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שלמרות החשיבות של הדבר הזה, זה לא העיקר.

יוסף ג'בארין: העיקר לדעתי הוא האספקטים הפליליים, הפוליטיים והחברתיים של ההצעה הזאת.

יוסף ג'בארין: אני תוהה אם באמת מישהו חושב שהוא יכול להתמודד עם ההתנגדות הזאת של תושבי מזרח-ירושלים באמצעות ענישה ועוד ענישה ועוד ענישה.

אורן אסף חזן: – – – תן אותם במתנה.

יוסף ג'בארין: ידידי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על 300,000 פלסטינים – – –

אורן אסף חזן: תן אותם במתנה.

יוסף ג'בארין: – – – 300,000 פלסטינים שחיים תחת כיבוש ישראלי זה כמעט חמישה עשורים, ואתם באים לשלול ביטוח לאומי?

יוסף ג'בארין: זכותם להגדרה עצמית נשללה מהם ואתם חושבים ששלילת הביטוח הלאומי זה מה שיפתור את הבעיה?

יוסף ג'בארין: זה מה שיפתור את הבעיה?

איציק שמולי: מה זה קשור להגדרה עצמית?

יוסף ג'בארין: זה קשור.

יוסף ג'בארין: זה קשור.

אורן אסף חזן: – – –

יוסף ג'בארין: אני אגיד לך מה זה קשור.

איציק שמולי: תגנה את הטרור.

איציק שמולי: מה זה קשור להגדרה עצמית?

איציק שמולי: אני תומך בהגדרה העצמית שלהם.

איציק שמולי: אני תומך בהגדרה העצמית שלהם.

יוסף ג'בארין: כי אם אתה שולט בעם אחר 50 שנה, שולל את הזכויות היסודיות שלו – אפילו בתי-ספר לא מקימים במזרח-ירושלים, מה אתה רוצה שהם יעשו, ישבו בשקט?

איציק שמולי: – – –

קריאה: – – –

יוסף ג'בארין: ישבו בשקט?

יוסף ג'בארין: ככה אתם פותרים את הבעיה?

מירב בן ארי: – – –

אורן אסף חזן: תגיד לי, מה זה ההסתה הזאת?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – – –

יוסף ג'בארין: אתה מצפה ש-300,000 – – –

יחיאל חיליק בר: אתה הדובר הבא.

יחיאל חיליק בר: אתה הדובר הבא.

אורן אסף חזן: לא, זה לא רלוונטי.

אורן אסף חזן: – – –

יוסף ג'בארין: אתה מצפה ש-300,000 פלסטינים יקבלו את הכיבוש כי אתה שולל קצבאות של הביטוח הלאומי?

אורן אסף חזן: – – – בשעה – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אורן חזן.

אורן אסף חזן: סליחה, אדוני – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אורן חזן.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהגיעה השעה להתעשת.

אורן אסף חזן: הגיעה השעה שאתם – – – השעה הזאת הגיעה.

יוסף ג'בארין: הגיעה השעה להתעשת ולחשוב על פתרונות מהותיים של הסכסוך.

יוסף ג'בארין: את הבעיה של מזרח-ירושלים פותרים רק באמצעות פתרונות פוליטיים.

יוסף ג'בארין: הממשלה, שאינה באה בשום דיאלוג עם הצד הפלסטיני – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: – – שלא מוכנה לסגת, ולא רק שהיא לא מוכנה לסגת משטחים שהיא כבשה ב-1967, היא רוצה לספח עוד ועוד – זה מקור הבעיה.

יוסף ג'בארין: ואם זה מקור הבעיה, תאמינו לי, חמש שנים, שלוש שנים של עונשים, קצבת ביטוח לאומי, זה באמת שולי לעומת הסוגיות המרכזיות שמתעוררות כאן.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יוסף ג'בארין: אז אני מציע לידידים וחברים שהנושא הזה באמת יקר ללבם לרדת מהעניין הזה ולטפל בסוגיות היותר-מהותיות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת חנין.

קריאה: אדוני היושב-ראש, העוזרת שלי רשמה אותי לדיון ואני לא מופיע פה משום מה.

יחיאל חיליק בר: לא, אתה לא רשום.

קריאה: שאלתי במזכירות.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, מדהים לחשוב שרק היום חזרנו לכאן וכבר אנחנו מתחילים בזעזוע, אבל רגע לפני שניגע בדברים, אני רוצה לשתף את מי שלא יודע שבדקות אלה ממש היה פיגוע נוסף, פיגוע שמלובה ורץ ורוכב על גלי ההסתה שאתם, חברי הרשימה הפלסטינית, דוחפים לו יום-יום, שעה-שעה.

אורן אסף חזן: אתם, שאתם אזרחים פלסטינים, בעלי אזרחות ישראלית, נותנים יד לטרור, ואנחנו לא ניתן לזה להימשך.

אורן אסף חזן: אם אתם חושבים שעשינו די כאשר החמרנו את הענישה בנוגע למיידי האבנים, יש לכם טעות.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שבבית הזה נעשה צעדים ענייניים, שכן הפלסטינים – הרי כבר אמרנו פעמים רבות שלא כל הפלסטינים מחבלים, אבל כל המחבלים פלסטינים – מבינים רק כוח.

אורן אסף חזן: לא עוד החזרת גופות.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה להיות קיצוני ובוטה ולהגיד: לקבור אותם עם חזירים בצפון, אבל כן, לאותם מחבלים מגיעה קבורה של כלב.

אורן אסף חזן: לא עוד החזרת גופות מחבלים; לא עוד הריסה של בתים בדיעבד.

אורן אסף חזן: שנתיים אחרי הורסים בית, בשעה שבה נעלמת כל ההרתעה.

אורן אסף חזן: מייד, בו-בזמן, באותו הרגע.

אורן אסף חזן: אני חושב שעושים לכם טובה גדולה שרק שוללים את קצבאות הביטוח הלאומי.

אורן אסף חזן: אני מתכוון להגיש הצעת חוק, שכל מחבל אבנים, כל משפחתו, אחיו, אחיותיו, הוריו, ילדיו, בני-דודיו, לא רק שתישלל קצבתם, לא רק שתישלל התושבות שלהם – נזרוק אותו לעזה.

אורן אסף חזן: הרי אתם כל כך רוצים חופש, כל כך רוצים פלח אדמה.

אורן אסף חזן: נראה אתכם – – –

יואל חסון: אתה חושב – – –

אורן אסף חזן: אל תפריע לי בבקשה.

אורן אסף חזן: אל תפריע.

אורן אסף חזן: הפרעת מספיק קודם.

יואל חסון: שאלה.

יואל חסון: אתה מפריע לכולם.

יואל חסון: רציתי לשאול אותך שאלה.

אורן אסף חזן: כן – – –

יואל חסון: אתה חושב שהשרה בנט, השרה בנט – – –

אורן אסף חזן: השרה בנט?

אורן אסף חזן: אני עוד לא מכיר.

יואל חסון: השרה שקד תסכים למה שאתה מציע עכשיו?

אורן אסף חזן: אני בוחר להאמין שיתעשתו פה ומהר מסביב לשולחן הממשלה, מסביב לקואליציה, וגם חברים באופוזיציה.

אורן אסף חזן: הרי כבר שאלתי בעבר: מי שמתנגד לחוק למאבק בטרור ולצעדים קשים נגד הטרור – למה זה הופך אותו?

אורן אסף חזן: לטרוריסט?

אורן אסף חזן: חברים, תקשיבו: די לעצום עין, די ליפי הנפש, די לרחמנות, די לחנפנות, די לסלחנות.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנפנים כולנו שאת הטרור הזה, האינתיפאדה הזאת שמרימה את ראשה, אותה אינתיפאדה שאני מזדעק עליה כארבעה חודשים, אותה בעיה שאני בא ואומר – וכולכם רואים שדברי היו נכונים וצודקים – הגיע הזמן שנפנים שבטרור הזה לא ניתן להילחם בכלים דמוקרטיים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנוריד מכה קשה, לא מתפשרת, חסרת סבלנות, חסרת פשרות, כלפי הטרוריסטים ושולחיהם.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנכיר בעובדה שהרשות הפלסטינית היא אחראית ישירה.

אורן אסף חזן: אתם יודעים מה, חברי הרשימה הפלסטינית המשותפת?

אורן אסף חזן: אתם פתטיים בעיני.

אורן אסף חזן: אני חושב שאתם קצת הלכתם לאיבוד: כן אמר ראש הממשלה מדינה פלסטינית, לא אמר ראש הממשלה מדינה פלסטינית.

אורן אסף חזן: היום, אם רק היו יודעים לקחת, יש לכם מדינה, יש שטחים, יש שירותים מוניציפליים – שמשתמשים בהם להרס – יש שירותי חינוך – שבהם מחנכים לרצח יהודים – יש כספים שמגיעים מחו"ל – שבהם משתמשים לטרור.

יחיאל חיליק בר: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: יש אפילו נבחרת באולימפיאדה; כושלת, אבל נבחרת.

אורן אסף חזן: יש דגל, שכל מה שמניע אותו זה לא יותר מרוח, בדיוק כמוכם.

אורן אסף חזן: אמר עליכם חברכם למגזר: שרפתם.

אורן אסף חזן: שרפתם להם את הערים, שרפתם להם את הבתים, שרפתם להם את הנשמה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: היום כולם מבינים שהזעקה שלנו, שאתם, חברי הרשימה הפלסטינית, אתם לא עושים פה דבר בשביל אלה ששלחו אתכם, בשביל ערביי ישראל – ואנחנו כן נעשה.

אורן אסף חזן: אנחנו יודעים להעריך אנשים בעלי אזרחות ישראלית.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: משפט אחד לסיום אני אגיד – –

יחיאל חיליק בר: אחרון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: – – ברשותך, ידידי היושב-ראש: חברים, אנחנו לא ניתן לכם, ולא נוותר לכם, ואם נצטרך נשלח גם אתכם עם אותם טרוריסטים לעזה, ואם אפשר, גם רחוק יותר.

אורן אסף חזן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

זהבה גלאון: מה עשינו שזה מגיע לנו?

זהבה גלאון: מה עשינו רע?

אורן אסף חזן: מה עשינו שאת מגיעה לנו?

זהבה גלאון: מה עשינו?

אורן אסף חזן: זהבה, אני יודע מה את עשית – – – לכל עם ישראל.

אורן אסף חזן: "מה עשינו?"

זהבה גלאון: מה עשינו?

אורן אסף חזן: רוצה לסמן מוצרים, רוצה לסמן מתיישבים.

אורן אסף חזן: אחרי זה תרצי לסמן יהודים.

אורן אסף חזן: כל היום פקה-פקה, ברבורים, מספיק.

אורן אסף חזן: הבלוג שלך – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תחזור בבקשה למקום שלך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: מספיק.

זהבה גלאון: לך תגיש תביעת דיבה.

אורן אסף חזן: הוגשה.

אורן אסף חזן: אני, בניגוד אלייך, עומד במילותי.

אורן אסף חזן: אני, בניגוד אלייך, הבטחות – מקיים.

אורן אסף חזן: ואני, בניגוד אלייך – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אתה רוצה להישאר באולם?

אורן אסף חזן: – – מכבד ומשרת את הציבור ששלח אותי.

זהבה גלאון: ברור.

יחיאל חיליק בר: תכבד גם אחרים.

יחיאל חיליק בר: שמעו אותך כולם בקשב רב.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, אלה הם ימים איומים וקשים.

דב חנין: יש הרבה כאב, יש הרבה דאגה, יש פחד, יש חשש, וכאן, בבית הזה, למרבה הכאב ולמרבה הצער, יש כאלה שדווקא עכשיו בוחרים לשפוך שמן על המדורה.

דב חנין: ואני ממש לא מתכוון לדבר על אזובי הקיר, כי כשאני בא בטענה על הסתה ועל התססה ועל שפיכת שמן על המדורה, הכתובת היא קודם כול ראש הממשלה, והנאום חסר האחריות שלו, חסר המעצורים וחסר הקווים האדומים שלו היום בכנסת.

דב חנין: החוק שבפנינו, עמיתי חברי הכנסת, הוא חוק בעייתי ביותר מבחינה משפטית.

דב חנין: הרעיון של עונשי מינימום – הרי מה זה עונשי מינימום, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: זה אי-אמון בבית-המשפט.

דב חנין: אתם לא מאמינים שבית-המשפט יעשה דין, ולכן אתם מכריחים את השופט, כי אתם לא סומכים על השופטים.

דב חנין: בעיית עונשי המינימום, ענישת הורים – מה זה ענישת הורים?

דב חנין: הרי איפה העיקרון של לא תפקוד עוון אבות על בנים, וגם אם אבות אכלו בוסר, שיני בנים לא תקהינה בגללם?

אורן אסף חזן: – – –

דב חנין: אתך אני לא מדבר.

דב חנין: איפה הרעיון הזה?

דב חנין: מאיפה הוא?

אורן אסף חזן: בטח – – – לשמוע את האמת.

אורן אסף חזן: אתה מיתמם?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תירגע בבקשה.

אורן אסף חזן: אתה הכי גרוע.

אורן אסף חזן: אתה הכי גרוע.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: אתה עכשיו לא מדבר.

אורן אסף חזן: חבר ברשימה הקומוניסטית שתומכת בטרור.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אורן אסף חזן: אתה הכי גרוע.

אורן אסף חזן: תתבייש.

יחיאל חיליק בר: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

דב חנין: קצבאות ביטוח לאומי – שלילה של קצבאות ביטוח לאומי.

אורן אסף חזן: סיפורי בוז'י.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, כל הדברים האלה הרי לא רלוונטיים למאבק בזריקות אבנים, כי אפשר לחשוב שעכשיו אין ענישה.

דב חנין: תסתכלו על רשימת פסקי-הדין, תראו איזה עונשים מקבלים.

אורן אסף חזן: כדור בראש – – –

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, אני אוציא אותך.

יחיאל חיליק בר: אני אוציא אותך.

דב חנין: גם היום קיימת ענישה מחמירה, והענישה המחמירה לא נותנת תשובה.

אורן אסף חזן: – – –

דב חנין: האם אין פתרון?

דב חנין: ודאי שיש פתרון.

אורן אסף חזן: כדור בין העיניים.

דב חנין: יש פתרון, כי רק שלום ייתן ביטחון, ורק שלום יהיה פתרון למציאות שבה אנחנו נמצאים.

אורן אסף חזן: אנחנו נגיד לכם שלום ולא להתראות.

יחיאל חיליק בר: – – – פעם אחרונה.

דב חנין: המציאות של הכיבוש היא מציאות שמייצרת בעיות ומייצרת מצוקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ביום 22 בספטמבר 1967 התפרסם גילוי דעת בחתימת 12 אישים, ואני רוצה להקריא לכם אותו, כי כל מילה שנאמרה בגילוי הדעת הזה כל כך מדויקת, כל כך נכונה, כל כך נבואית.

דב חנין: כך הם כתבו: "כיבוש גורר אחריו שלטון זר; שלטון זר גורר אחריו התנגדות; התנגדות גוררת אחריה דיכוי; דיכוי גורר אחריו טרור וטרור נגדי; קורבנות הטרור הם בדרך כלל אנשים חפים מפשע – –

אורן אסף חזן: – – – נגמר הזמן.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

דב חנין: – – החזקת השטחים תהפוך אותנו לעם של רוצחים ונרצחים".

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

דב חנין: והדברים האלה, אדוני היושב-ראש – –

אורן אסף חזן: – – –

דב חנין: – – מדויקים לחלוטין.

דב חנין: הם הוכיחו את עצמם והם מוכיחים את עצמם יום-יום.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

יחיאל חיליק בר: אתה קיבלת גם כן.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש דרך אחרת.

דב חנין: אנחנו לא נידונו – – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן – – –

דב חנין: – – – לא נידונו, לא נידונו למעגל אימה של דם, מוות, כאב, סבל, פחד.

דב חנין: אפשר את המעגל הזה לפרוץ – –

אורן אסף חזן: אם אתה גיבור גדול – – –

יחיאל חיליק בר: אני קורא את חזן לסדר בפעם השלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להוציא אותו מאולם המליאה.

דב חנין: – – אבל הדרך היחידה לפרוץ אותו היא – – –

אורן אסף חזן: אתה גיבור גדול?

אורן אסף חזן: אתה גיבור גדול?

אורן אסף חזן: לך לעזה לנגב חומוס.

יחיאל חיליק בר: נא להוציא את חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: לך לעזה לנגב חומוס.

דב חנין: – – – ואפילו לא עם הצעקות המופרעות של חבר הכנסת חזן – – –

אורן אסף חזן: לך לעזה לנגב חומוס אם אתה כזה גיבור גדול.

יחיאל חיליק בר: נא להוציא את חבר הכנסת חזן מהאולם, שיירגע.

יחיאל חיליק בר: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

יחיאל חיליק בר: )

דב חנין: הדרך היחידה לפרוץ את המעגל הזה, עמיתי חברי הכנסת, היא בשלום שיבטיח עצמאות וצדק לשני העמים, וזו החובה שלנו.

דב חנין: אם לא נעשה את זה, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עוד נמשיך ונתווכח פה, ונמשיך לבכות כאן על ההרוגים הבאים, ועל הפצועים הבאים, ועל האנשים החפים מפשע הבאים שימשיכו לסבול מהמדיניות חסרת ההיגיון וחסרת התבונה הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, השרה, חברים, היום הוא היום הראשון בכנס החורף.

עיסאווי פריג': כולם ישבו בציפייה, אולם מלא, לשמוע את ראש הממשלה – מחזוּר של אותם דברים, אותה תיאוריה שקרית, אותה דמגוגיה שצריכים לשמוע אותה.

עיסאווי פריג': אבל התווסף לה גם חוק ההשתקה: מותר בכנסת להשמיע רק דעה אחת, היא דעתו של ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אסור אפילו לקרוא קריאות ביניים.

עיסאווי פריג': חוק ההשתקה של רשות השידור, שראש הממשלה הבטיח שהוא ימחק אותו – בינתיים הוא חוזר בו מזה.

עיסאווי פריג': ועדת השרים לא אישרה את זה.

עיסאווי פריג': אני ציפיתי לראות את התיקון כאן.

עיסאווי פריג': בינתיים הוא הרגיע את הרוחות, וסעיף ההשתקה עדיין קיים.

עיסאווי פריג': ואכן, זה מתקבל בכנסת הלכה למעשה.

עיסאווי פריג': הדבר השני, חברים, כשאני קורא את הצעות החוק שמונחות כאן – אני אומר לכם, אתם הפסקתם להפתיע אותנו.

עיסאווי פריג': כשאני קורא את זה, ואני משחזר וקורא שוב, זה אומר דורשני, זה לא מפתיע, אם בהצעה ההזויה של חברת הכנסת ענת ברקו לעשות חיפוש – לאן הגענו?

עיסאווי פריג': – והצעות החוק שאני – אין לכם גבול.

עיסאווי פריג': אבל אני אזכיר לכם משהו: שמעתם על מושג שלפני עשרות שנים התחילו להגיד, שהכיבוש משחית?

נורית קורן: אתם אמרתם.

עיסאווי פריג': התכוונו לזה.

עיסאווי פריג': זה משחית גם את החשיבה שלכם.

נורית קורן: ממש לא.

עיסאווי פריג': עצם החשיבה המעוותת, החשיבה החד-סטרית, היא חלק מהשחיתות שהזהרנו ממנה עשרות שנים כשאמרנו שהכיבוש משחית.

עיסאווי פריג': הוא משחית אתכם מחשבתית.

עיסאווי פריג': אתם מפסיקים לחשוב, ואפילו הראש שמחבר הצעות חוק ברמות כאלה הוא לא ראש נורמלי.

עיסאווי פריג': הוא ראש חד-סטרי שלא מוכן להסתכל לא ימינה ולא שמאלה.

עיסאווי פריג': הצעות החוק שאתם מביאים כאן, חברים – אתם לא מסתפקים.

עיסאווי פריג': שאלתי את חברי, מאז התחילה חגיגת הענישה של האבן, אני שאלתי, איפה אנחנו עומדים.

יואל חסון: אתה קורא לזה חגיגת האבן?

עיסאווי פריג': חגיגת האבן של הענישה, של החוקים.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

נורית קורן: מה, זה נראה לך – – –

עיסאווי פריג': חקיקת חוקי האבן, שהתחילה – – –

נורית קורן: אז מה השאלה?

עיסאווי פריג': משפט אחרון.

עיסאווי פריג': האם ירדו כתבי-אישום נגד זורקי אבנים?

עיסאווי פריג': אני אגיד לכם.

עיסאווי פריג': ההצעה הזאת פופוליסטית ולא תבוא לידי יישום, כי אי-אפשר ליישם אותה.

עיסאווי פריג': אתם רק רוצים לשדר לקיצונים, להמון המתלהם: הנה, אנחנו מנסים לעשות משהו.

עיסאווי פריג': אתם לא עושים כלום.

עיסאווי פריג': אתם מחריפים, אתם ממשיכים בהסתה שלכם.

עיסאווי פריג': צריך לדחות את זה על הסף.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר וחבר הכנסת אייכלר.

נורית קורן: אפשר לסדר את הרשימה כדי שנדע מתי אנחנו מדברים?

יחיאל חיליק בר: הרשימה מסודרת מאוד.

נורית קורן: לא.

נורית קורן: פה לא ראיתי.

יחיאל חיליק בר: אה.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל שלטון זר חושב שהפעלת כוח פותרת סכסוכים, פותרת בעיות, ואם הפעלת הכוח לא עוזרת – מפעילים יותר כוח.

יואל חסון: אתה חבר הפרלמנט של שלטון זר?

אחמד טיבי: שלטון זר על פלסטינים ועל – – –

יואל חסון: אתה חבר הפרלמנט של שלטון זר?

אחמד טיבי: אני חבר הפרלמנט שמחוקק חוקים שמקבעים שלטון זר על הפלסטינים בגדה ובעזה.

יואל חסון: מה זה שלטון זר?

יואל חסון: אנחנו שלטון זר?

אחמד טיבי: שלטון זר בירושלים המזרחית, אכן.

מירי רגב: זה לא ייאמן.

מירי רגב: ובירושלים המזרחית, וביפו – – –

יואל חסון: אתה מכהן – אתה – – – שלטון זר.

אחמד טיבי: ומנסה לשנות את המציאות.

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: תנו לו לסיים.

מירי רגב: תגיד – – –

יחיאל חיליק בר: תנו לו לסיים את דבריו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אגב, על מסגד אל-אקצא היו כמה וכמה שלטונות: שלטון זר בזמן הצלבנים – 90 שנה נסגר מסגד אל-אקצא.

ענת ברקו: אתה באמת משווה – – –

אחמד טיבי: עכשיו סוגרים אותו בשבועות האחרונים, סוגרים את כל השערים.

אחמד טיבי: אין צלבנים יותר.

אחמד טיבי: כל כיבוש שהיה על ירושלים המזרחית חלף.

אחמד טיבי: זה הבסיס לעקרון שתי המדינות: קווי 67', כאשר ירושלים המזרחית היא בירת המדינה הפלסטינית.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת היא הממשלה הקיצונית ביותר, ממשלת מתנחלים.

אחמד טיבי: אין בה אף שר שתומך בעיקרון של שתי מדינות, חברת הכנסת רוזין.

אחמד טיבי: אף שר.

אחמד טיבי: היא עד כדי כך קיצונית, הממשלה הזאת, שהאדם הכי מתון בה הוא בנימין נתניהו.

עיסאווי פריג': – – –

אחמד טיבי: כל כך מגוחך וגרוטסקי.

אחמד טיבי: מצחיק עד בכי, חבר הכנסת ג'בארין.

אחמד טיבי: ולכן אנחנו עדים להחמרה במצב; ולכן מביאים הצעות כאלה.

אחמד טיבי: ברשימה המשותפת העיקרון של התנגדות לפגיעה באזרחים הוא עקרון יסוד במשך כל השנים, של כלל חבריה.

אחמד טיבי: אנחנו באים בידיים נקיות.

אחמד טיבי: יש כאלה בבית הזה שחגגו כאשר פלסטינים אזרחים נהרגו והסבירו את זה במלחמה על עזה.

אחמד טיבי: מה יותר חמור: הרג של ילד פלסטיני, או ילדים, בהפצצה דיגיטלית של 16F-, או דקירה?

אחמד טיבי: אומרים לכם אנשים שהעמדה שלהם, היסטורית, היא נגד פגיעה באזרחים וילדים.

אחמד טיבי: ובסוף אנחנו עדים למה שמתרחש ברחובות: תוקפים ערבים, לרבות צעירות וצעירים, ולרבות צעירות עם חיג'אב, מפני שהם ערבים, מפני שהם מוסלמים.

אחמד טיבי: צעירה מחיפה – תראו את סרטון הווידיאו שמסתובב עכשיו.

אחמד טיבי: דורכים עליה כי היא התווכחה עם נהג מונית, חבר הכנסת מיקי לוי.

אחמד טיבי: ובסוף מגיעה חברת הכנסת מהקואליציה, מהליכוד, חברת הכנסת ברקו, ומציעה לבדוק את חברי הכנסת הערבים בכניסה לבניין.

ענת ברקו: זו לא הייתה רק ההצעה שלי.

ענת ברקו: תדייק – – – כל חברי הכנסת.

אחמד טיבי: הרי לא הצעת לבדוק את חברי הכנסת כי את רוצה לבדוק את מירי רגב ומיקי לוי.

ענת ברקו: גם את מירי רגב ומיקי לוי.

אחמד טיבי: את רוצה שחברי כנסת ערבים ייבדקו.

ענת ברקו: אני רוצה שהבית הזה יהיה פתוח.

אחמד טיבי: זאת הצעה מטורפת, ועל טירוף מבקשים הערכת מצב נפשי.

אחמד טיבי: אני חושב שמלבד בדיקות בכניסה, אם תתקבל ההצעה שלך, צריך שיהיה פה פסיכיאטר צמוד בבניין הזה.

ענת ברקו: מעולה.

אחמד טיבי: פסיכיאטר צמוד.

אחמד טיבי: ואת הראשונה שצריכה להיבדק.

אחמד טיבי: את הראשונה שצריכה להיבדק אצל הפסיכיאטר הזה, והוא צריך להיות פסיכיאטר בעל ותק.

ענת ברקו: אתה צודק, מעולה – – –

אחמד טיבי: הוא צריך להיות רופא בכיר, שמכיר מקרים קשים של אוריינטליזם פתולוגי שאת מייצגת.

אחמד טיבי: אני בז להצעות שלך.

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: אני בז להשקפת העולם שלך.

אחמד טיבי: אני בז להצעות הפופוליסטיות שלך.

ענת ברקו: – – – תאמין לי, למחוזי – – –

אחמד טיבי: ואז אומרים: חברי כנסת ערבים מסיתים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מה אתך, תסתמי את הפה שלך.

אחמד טיבי: את מבינה ערבית?

אחמד טיבי: תתביישי לך.

אחמד טיבי: )

ענת ברקו: – – – הרבה מאוד מסכות.

ענת ברקו: אתה עומד מאחורי – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תתביישי לך.

אחמד טיבי: תתביישי לך.

אחמד טיבי: אנחנו בעלי המקום פה ושם ובכל מקום, ומי שלא מוצא חן בעיניו – שיצא מפה.

אחמד טיבי: )

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

קריאות: – – –

קריאה: אני מבקשת – – – אני רוצה לדעת מה הוא אמר עכשיו.

מרדכי יוגב: – – – לסוריה, לדמשק – – –

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

קריאה: אני רוצה לדעת מה הוא אמר עכשיו.

קריאה: אתה יכול – – –

קריאות: – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע לתרגם, אני מצטער.

יחיאל חיליק בר: אם את יודעת, את מוזמנת.

קריאות: – – –

נורית קורן: אני מבקשת לדעת מה הוא אמר – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קורן, קודם כול אעדכן אותך שערבית היא שפה רשמית במליאה.

יחיאל חיליק בר: אם את רוצה תרגום, תורידי את הסרטון ותתרגמי אותו.

נורית קורן: אני רוצה לדעת מאיפה מילות ההסתה האלה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: יכול להיות.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע לתרגם לך כרגע את – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – – ערבית – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת טיבי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: נא לאפשר לחברת הכנסת גלאון לדבר.

מרדכי יוגב: – – – שיתנצל.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע מה הוא אמר.

יחיאל חיליק בר: יש ועדת אתיקה, תגישו תלונה.

יחיאל חיליק בר: אני באמת אומר, אני לא יודע.

אחמד טיבי: – – –

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: – – –

יחיאל חיליק בר: מותר לו.

יחיאל חיליק בר: מותר לו לדבר – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אבל אני לא יודע להגיד – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: טוב.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, מי שרוצה, שייקח את הדברים מהפרוטוקול, יתרגם ויגיש תלונה, אם יש הסתה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת גלאון לדבר.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אחמד, אתה רוצה להגיד להם מה אמרת?

עיסאווי פריג': תתביישי לך.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה?

יחיאל חיליק בר: מה אמרת?

יחיאל חיליק בר: בוא נגמור את הסאגה הזאת, אבל באמת.

עיסאווי פריג': – – – תתביישי.

יחיאל חיליק בר: מזכירת הכנסת, תפתחי לו את המיקרופון, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אבל רק את התרגום, אחמד, אני כבר מבקש ממך.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אמרתי (אומר בערבית ומתרגם:) יעני, תתביישי לך; ואמרתי לך (אומר בערבית ומתרגם:) מי שלא מוצא חן בעיניו, שילך; (אומר בערבית ומתרגם:) אנחנו בעלי הבית.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: הבנת או לא הבנת?

אחמד טיבי: אלוהים לא גורם לך להבין?)

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אז עכשיו קיבלתם תרגום.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שאתם – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: עכשיו, כשקיבלתם תרגום, אני מבקש להמשיך בדיון.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: ביקשתם, ולפנים משורת הדין אישרתי לתרגם.

יחיאל חיליק בר: זה לא היה שורת הדין, אז בבקשה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אפשרתי.

יחיאל חיליק בר: אני אומר: אפשרתי לתרגם.

קריאה: זה לא על-פי – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

מירב בן ארי: – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מירב בן ארי, גם לך אישרתי לפנים משורת הדין לדבר היום.

יחיאל חיליק בר: את לא רוצה שאני אבטל את זה, נכון?

מירב בן ארי: מי, אני?

יחיאל חיליק בר: דמיינתי.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יוסף ג'בארין: אולי זאת הזדמנות להציע שבכנסת יהיה תרגום סימולטני מהשפה הערבית.

קריאה: נכון.

קריאה: הוא צודק, הוא צודק.

יחיאל חיליק בר: היה פעם – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על ההצעה ולהעיר שתי הערות מקדימות בעקבות הדיון שהיה כאן.

זהבה גלאון: בפעם האחרונה שבדקתי, עד כמה שידוע לי, השפה הערבית היא שפה רשמית במדינת ישראל.

זהבה גלאון: מחפיר שחבר כנסת צריך לתרגם את דבריו.

מירי רגב: מה את מבלבלת?

זהבה גלאון: עד כמה שבדקתי, השרה רגב, זה עדיין חוקי להיות ערבי במדינת ישראל.

מירי רגב: – – –

זהבה גלאון: אתם השתגעתם לגמרי.

זהבה גלאון: מה קורה לכם?

מירי רגב: לא השתגענו.

מירי רגב: את השתגעת.

זהבה גלאון: אל תיכנסי לי בדברים.

זהבה גלאון: תקשיבי גם כשהדברים שאני אומרת לא נעימים לך, כי מה שאני הולכת להגיד יהיה נעים לך פחות.

מירי רגב: מה זה הדבר הזה?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מה שאנחנו עדים לו היום בדיון הזה במליאה זה איבוד עשתונות של ממשלה שמבקשת לשים פלסטר על גדם במקום לפתור את הבעיה.

זהבה גלאון: מה ההצעה המחפירה הזאת?

זהבה גלאון: יש כאן מציאות מדממת.

זהבה גלאון: ערבים דוקרים יהודים ויהודים דוקרים ערבים.

ינון מגל: אוי, די, די.

זהבה גלאון: יש כאן מציאות שהיא בלתי נסבלת.

ינון מגל: יש דוקרים ערבים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, לפני חודש-חודשיים הכנסת הזאת אישרה הצעת חוק דרקונית נגד מיידי אבנים – כן, אבנים הורגות, זה נכון – הצעה דרקונית של עשר עד 20 שנות מאסר.

זהבה גלאון: האם היה סיפק בידי הממשלה לבדוק שההצעה הזאת אינה אפקטיבית?

זהבה גלאון: איפה זה עמד במבחן, כשהיה מי שחשב שצריך לבוא ולהמשיך ולהרתיע?

זהבה גלאון: אתם יודעים מה קרה כאן?

זהבה גלאון: אני רוצה לצטט לכם מה אמר השר גלעד ארדן לפני חודש.

זהבה גלאון: הוא אמר: הגיע הזמן ששופטים יפסקו בהתאם לקביעת נציגי העם.

זהבה גלאון: ושרת המשפטים וממשלת ישראל ממש ממש לא מבינים הבנה בסיסית שלא מכתיבים לשופטים לפסוק לפי תכתיבי פוליטיקאים.

זהבה גלאון: הצעת החוק הזאת, שמבקשת להטיל עונשי מינימום, מבקשת לקבוע לשופטים איך לפסוק.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, אני לא נגד עונשי מינימום.

זהבה גלאון: למען הסר ספק, אני חוקקתי בכנסת את עונשי המינימום של עבירות מין ואלימות במשפחה.

זהבה גלאון: אני זו שחוקקה.

ינון מגל: מה ההבדל?

זהבה גלאון: אני אסביר לך את ההבדל, אולי תבין.

זהבה גלאון: מתי אתה מחוקק עונשי מינימום?

זהבה גלאון: כשאתה רואה שיש תופעה שהמערכת המשפטית לא הפנימה אותה.

זהבה גלאון: המערכת המשפטית אטית, גמלונית – – –

ינון מגל: אדרבה ואדרבה.

זהבה גלאון: תקשיב.

זהבה גלאון: אולי תקשיב, אז אולי תבין; גם זה לא בטוח, אבל אולי אם תקשיב.

זהבה גלאון: המערכת המשפטית היא אטית, היא גמלונית, לוקח לה זמן להסתגל למציאות המשתנה ולחוקים שמשתנים.

זהבה גלאון: לעתים אתה מבקש להפקיע משופטים את שיקול הדעת כדי להתמודד עם תופעה – אלימות, אלימות נגד נשים.

ינון מגל: אדרבה ואדרבה.

זהבה גלאון: חוקקתם עכשיו, חוקקתם עכשיו, לפני פחות מחודש-חודשיים, הצעת חוק מחמירה, מחפירה, שלא רק שהיא לא תתמודד עם הבעיה – יש דברים שלא יכולים להיפתר בחקיקה מחמירה, כי חקיקה מחמירה כזאת היא לא אפקטיבית.

זהבה גלאון: עכשיו מה מחוקקים?

זהבה גלאון: עונשי מינימום.

זהבה גלאון: אנשים שעברו עבירות חמורות יותר ייכנסו לכלא לשנה, שנתיים, אני לא יודעת מה, והאנשים האלה יישארו תקועים בכלא ארבע שנים או חמש שנים, תלוי בחומרת העבירה, מפני שכנסת מתלהמת וממשלה מתלהמת לא ידעו לתת מענה, להתמודד עם תופעה שהיא תופעה קשה, שהפתרון היחיד שלה הוא רק פתרון מדיני, בסופו של דבר.

זהבה גלאון: אין לכם סיכוי.

זהבה גלאון: אין לכם סיכוי להיאבק בשאיפה של עם שלא רוצה להיות יותר עם כבוש.

זהבה גלאון: נמאס לו חמישה עשורים שאתם חושבים שאתם יכולים להשתלט עליו.

ינון מגל: איזה עם?

ינון מגל: זה שקר.

ינון מגל: אין עם כזה.

זהבה גלאון: לכן – אדוני היושב-ראש, ברשותך, עוד משפט אחד.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

זהבה גלאון: הדרך היחידה להתמודד עם המצב היום זה לגלות תעוזה, חזון, מנהיגות.

זהבה גלאון: מה שראינו כאן

זהבה גלאון: היום במליאה אצל ראש הממשלה והחברים שלו בממשלה זה מדיניות של הפחדה והסתה, כששרת משפטים עולה לדוכן ומסבירה לנו איך ישללו קצבאות והורים ישלמו על ילדים וילדים ישבו עכשיו בבתי-כלא.

זהבה גלאון: כן, זה חמור מאוד ליידות אבנים.

זהבה גלאון: הדרך שבה אתם מבקשים לתת לזה מענה נועדה לרצות את הציבור, לענות על הצורך הפסיכולוגי של הציבור, להראות לו שאתם עושים משהו.

זהבה גלאון: זה שווה לאפס, כי הממשלה הזאת היא אפס.

זהבה גלאון: זה הכול.

מירי רגב: לא ייאמן מה שהיא אומרת.

מירי רגב: לא ייאמן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר, אם יהיה פה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ללא ספק, אנו עדים בימים האחרונים לגל הסתה חסר תקדים מממשלת ישראל, ממשלת הימין הקיצוני, בהנהגתו של ראש ממשלה, שהוא בעצם רב-המסיתים נגד אזרחי המדינה הערבים ונגד הנהגת המגזר הערבי, לרבות חברי הכנסת הערבים.

טלב אבו עראר: לכן, אני לא יודע למה אנחנו נקראים מסיתים כשאנחנו נאבקים מאבק לגיטימי, צודק, מאבק שהוא לא אלים.

נורית קורן: לא אלים?

טלב אבו עראר: זה המצע שלנו.

טלב אבו עראר: ואנחנו הזהרנו מעל בימת הכנסת הזאת כאן, כמה פעמים – עשרות, מאות פעמים – מכניסת היהודים, מעליית היהודים למסגד אל-אקצא.

טלב אבו עראר: אמרנו: חברים, תשמעו, תבינו ותפנימו, מסגד אל-אקצא הוא של המוסלמים.

טלב אבו עראר: תרצו, לא תרצו, תקפצו, תטוסו, תחזרו לאן שבאתם.

טלב אבו עראר: מסגד אל-אקצא הוא למוסלמים, וככה יישאר וככה ימשיך.

טלב אבו עראר: אבל הגיע העניין עד שראש הממשלה ימנע, או בואו נגיד ישווה, בין אחמד טיבי, שהוא אדם מוסלמי, שזכותו להיכנס להתפלל, לבין אורי אריאל הקיצוני, שבאמת מסית, והוא אחד המסיתים הגדולים נגד האוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: הזהרנו מזה.

טלב אבו עראר: ואנחנו – כואב לנו המצב הקיים היום.

טלב אבו עראר: הרי מי שנהרגים הם אנשים חפים מפשע, משני הצדדים.

קריאה: – – –

טלב אבו עראר: אבל אני רוצה לציין שתי דוגמאות: אדם דוקר, שהוא נקרא מחבל יהודי, טרוריסט יהודי, שדקר ארבעה ערבים, שבהם היו שני בדואים – אני לא ראיתי שהוקם שם משפט שדה נגד הטרוריסט הזה, נגד המחבל הזה; הוא לא נהרג.

נורית קורן: – – –

טלב אבו עראר: אבל לעומת המקביל, הדוקר או מי שחשוד בדקירה, שהוא ערבי – לא משנה, ערבי ישראלי, ערבי פלסטיני – מייד, עם יד קלה על ההדק, שולף אקדח ויורה באדם והורג אותו.

טלב אבו עראר: על מה?

טלב אבו עראר: אז למה צריך לחוקק חוקים, מכובדי היושב-ראש?

ינון מגל: – – –

טלב אבו עראר: הענשה והחמרה ואני לא יודע מה – אתם לא צריכים חוקים; אתם יכולים להרוג וזהו.

טלב אבו עראר: למה צריך לעשות "וי", להחמיר בעונש נגד מיידי אבנים?

טלב אבו עראר: לא.

טלב אבו עראר: אולי תוכלו גם, שמי שמיידה אבנים – מייד להרוג וזהו.

טלב אבו עראר: למה אתם צריכים באמת למלא את בתי-הכלא?

נורית קורן: – – –

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: אפשר להרוג.

טלב אבו עראר: ככה אתם נוהגים, וככה אתם ממשיכים.

טלב אבו עראר: מכובדי, חברי חברי הכנסת, כולנו מעוניינים ברגיעה.

טלב אבו עראר: אבל מה, ראש הממשלה בוחר, כמו שאמר חברי אחמד טיבי: מה שלא בא בכוח, בא ביותר כוח, והוא ככה ממשיך.

טלב אבו עראר: ומי הקורבן?

טלב אבו עראר: העם.

טלב אבו עראר: האזרחים, ערבים ויהודים, הם הקורבנות.

טלב אבו עראר: תתעוררו ותיזהרו מהמשך מצב כזה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת.

טלב אבו עראר: ומירי רגב, המסיתה הכי גדולה, גם יושבת כאן.

טלב אבו עראר: תגידי לראש הממשלה שלך שיפסיק את ההסתות – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

מירי רגב: – – –

טלב אבו עראר: – – שיפסיק את ההרג של האנשים החפים מפשע.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אבו עראר.

טלב אבו עראר: ולכן – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: זהו.

טלב אבו עראר: משפט אחד אחרון.

יחיאל חיליק בר: משפט.

טלב אבו עראר: כך כתוב בקוראן, וכך כתוב גם בתורה ובכל הדתות (אומר בערבית: עוד יֵדעו בני העוולה לאן סופם להגיע).

טלב אבו עראר: כל אדם עריץ, כל שליט עריץ, סופו – –

איציק שמולי: זה לא לגיטימי.

איציק שמולי: זה לא לגיטימי.

טלב אבו עראר: – – לא להישאר.

יחיאל חיליק בר: אני לא מתווכח אתו עכשיו – – –

נורית קורן: – – – סוריה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אייכלר נמצא?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – נורית קורן.

קריאה: קריאת ביניים – – – מתפוצצת.

סתיו שפיר: תודה רבה, אדוני.

סתיו שפיר: חברים, הקשבתי – בניגוד לחוסר ההקשבה הרגיל שיש פה במליאה, הקשבתי לנאום ראש הממשלה, ואני מודה שאף שלא בחרתי בו בבחירות, גם אני ציפיתי למשהו קצת אחר ברגעים כאלה, ברגעים האלה שעוברים על החברה הישראלית.

סתיו שפיר: אנחנו ממש ממש לא זקוקים לעוד נאום הפחדה.

סתיו שפיר: תודה רבה, ראש הממשלה.

סתיו שפיר: אזרחי ישראל מתנהלים תחת גל של טרור: מפחדים לעמוד בתחנה ולחכות לאוטובוס; מפחדים ללכת לשוק.

סתיו שפיר: אנחנו, דור שנולד קצת לפני האינתיפאדה הראשונה וששירת בצבא בזמן האינתיפאדה השנייה, ממש לא קיווינו למצוא את עצמנו עכשיו בזמן אינתיפאדה שלישית.

סתיו שפיר: אנחנו ממש לא זקוקים לעוד הפחדה, לעוד אימה ולעוד חשש.

סתיו שפיר: אנחנו זקוקים לפתרונות.

סתיו שפיר: וראש הממשלה, שנאם פה היום, היה צריך לעמוד פה היום בגבורה ובאומץ ולהתחיל לדבר בפתרונות.

סתיו שפיר: כמה ציניות יכולה להיות במשכן הזה?

סתיו שפיר: כמה?

סתיו שפיר: לראש הממשלה ולחבריו בימין פשוט כבר אין מה להגיד אחרי כל ההסתה וההפחדות ששמענו פה בשנים האחרונות נגד האופוזיציה והשמאל, ונגד חברי כנסת, ונגד ארגונים, ונגד אזרחים טובים שמנסים לעשות פה שינוי.

סתיו שפיר: אז צעקתם שהכול באשמת אוסלו.

סתיו שפיר: בבקשה, תסיימו את זה, תכבשו מחדש את ג'נין ואת רמאללה, תספחו את השטחים.

ינון מגל: – – –

סתיו שפיר: כמה אתם יכולים לדבר: ארץ-ישראל השלמה, ולהזרים עוד כספים להתנחלויות?

סתיו שפיר: מי מפריע לכם לספח את השטחים?

סתיו שפיר: אנחנו מפריעים לכם?

סתיו שפיר: מי מפריע לכם?

סתיו שפיר: אחר כך אתם אומרים שהירי על היישובים בדרום זה מפני שפינינו את גוש-קטיף.

סתיו שפיר: מי מפריע לכם לבנות מחדש את גוש-קטיף?

סתיו שפיר: תבנו, תכבשו את עזה, תספחו את השטחים.

סתיו שפיר: למה אתם לא עושים את זה?

סתיו שפיר: אתם לא עושים את זה כי אתם יודעים שזו טעות; כי אתם יודעים שלעולם לא תעשו את זה; כי אתם יודעים שזו מדיניות לא נכונה, ושגם אם אתם מאמינים בכל לבכם בארץ-ישראל השלמה, גם אם זה הדבר היקר לכם בעולם, אתם יודעים שאם תספחו שטחים אנחנו נאבד את כל ארץ-ישראל.

סתיו שפיר: אתם יודעים היטב שאנחנו נאבד את הרוב הדמוגרפי שלנו פה, שאנחנו נהפוך למיעוט ושבסופו של דבר החלום הציוני ילך מאתנו.

סתיו שפיר: אתם יודעים את זה.

סתיו שפיר: אתם יודעים שזו טעות, ולכן אתם לא עושים כלום.

ינון מגל: – – –

סתיו שפיר: כבר שנים בשלטון, וראש הממשלה פשוט לא עושה שום דבר.

סתיו שפיר: שום דבר.

ינון מגל: – – –

סתיו שפיר: הדבר היחידי שהוא מנסה עוד לחלץ בנאומים כאלה זה עוד קצת הסתה; לבוא ולמצוא את השולים הקיצוניים של הכנסת ולנסות להאשים אותם בכל דבר שקורה פה.

סתיו שפיר: זו הבעיה הגדולה של ישראל, באמת, שניים-שלושה חברי כנסת שמשחררים אמירות שגם אני לעולם לא אוכל להסכים אתן, ושמאוד לא נוח לי לשמוע אותן.

סתיו שפיר: עם כל הכבוד להם, זו לא הבעיה בגל הטרור הזה; הבעיה פה היא היעדר מדיניות.

סתיו שפיר: ראש הממשלה ומנהיג אמיתי צריך לדאוג לביטחונם של אזרחי ישראל, וביטחון כזה יהיה פה אך ורק כשאנחנו נביא להיפרדות מהפלסטינים.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

סתיו שפיר: שנייה, בבקשה.

סתיו שפיר: מנהיג אמיתי היה עומד פה היום והיה מקבל החלטות.

סתיו שפיר: מנהיג אמיתי היה עוצר מייד את התקצוב העודף להתנחלויות, מתוך הבנה שזה פשוט פרויקט שלא הולך להימשך, ומעביר את התקציב הזה כדי לדאוג לפריפריה, כדי לדאוג לשילוב של החברה הערבית בתוך מדינת ישראל, כדי לגרום לכך שילד ערבי ירגיש ישראלי בדיוק כמו ילד יהודי בזהות ישראלית משותפת.

סתיו שפיר: זה דו-קיום אמיתי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

סתיו שפיר: ראש ממשלה שבא ועוד מעז להגיד בהתנשאות כזאת, ולהסית נגד כל הציבור הערבי, בהתנשאות כזאת, שהציבור הערבי צריך לבחור בהנהגה שאינה מסיתה, בהנהגה שחותרת לדו-קיום.

סתיו שפיר: מה אותו ראש ממשלה נתן ועשה למען זה שהחברה הערבית בישראל תרגיש שותפה לחברה הישראלית?

ינון מגל: מה – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה – – –

סתיו שפיר: אותו ראש ממשלה שבבחירות העדיף להגיד שהערבים נוהרים לקלפיות כדי לגרום למצביעיו מהימין ללכת ולהצביע.

סתיו שפיר: עמותות השמאל, הוא אמר, מביאות אותם באוטובוסים.

סתיו שפיר: רק הסתה.

סתיו שפיר: ראש ממשלה שמביא להתפוררותה של מדינת ישראל, להתפוררות של החלום הציוני.

סתיו שפיר: ראש ממשלה צריך – –

קריאה: עבר הזמן.

יחיאל חיליק בר: אם לא תפריעו, לא אתן יותר זמן.

סתיו שפיר: – – להנהיג.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מירב בן ארי: נגמר לה הזמן.

יחיאל חיליק בר: אתם מפריעים, ואני מוסיף זמן.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, סתיו.

סתיו שפיר: אני שוחחתי בשבועות האחרונים הרבה מאוד עם מתנחלים, עם אנשי ימין, עם אנשים צעירים בגילי, ושאלתי אותם: מה הפתרונות, מה הם רואים, מה החלום שלהם, מה הם חושבים שיהיה פה בעוד עשר שנים, בעוד 20 שנה.

סתיו שפיר: אחת התשובות שכל הזמן חזרה על עצמה הייתה, שאנחנו הולכים לחיות תמיד תחת מתקפות או גלים חוזרים ונשנים של טרור, של מלחמה, של מבצע צבאי; שאלה החיים שנגזרו עלינו כאן.

יחיאל חיליק בר: סתיו, בבקשה.

סתיו שפיר: סליחה, אדוני, מייד אסיים, ממש עוד שני משפטים.

יחיאל חיליק בר: את מדברת שש דקות.

יחיאל חיליק בר: אני לא יכול לתת לך לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מירב בן ארי: היא דיברה כפול מהזמן.

סתיו שפיר: ואני אומרת לכם, חברים: למדינת ישראל מגיע הרבה יותר מזה.

סתיו שפיר: למדינת ישראל מגיע ביטחון אמיתי ושלום אמיתי.

סתיו שפיר: לצעירים בישראל מגיע לדעת שאנחנו בדרך לפתרון כזה, שאנחנו בדרך לחברה ישראלית חזקה, שרואה את העתיד לפניה ולא רק את הפחד.

סתיו שפיר: אנחנו לא צריכים להשלים עם גורל כזה של לחימה בלתי פוסקת, של פחד בלתי פוסק.

סתיו שפיר: אנחנו חייבים לחתור למציאות אחרת, ואנחנו יכולים לעשות את זה, כי הפתרונות מונחים ממש כאן על השולחן לפנינו.

סתיו שפיר: הם פשוט דורשים אומץ.

סתיו שפיר: תודה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: אם אתם לא תפריעו, אנחנו לא נאריך.

מירב בן ארי: אבל אנחנו לא הפרענו.

יחיאל חיליק בר: אתם הפרעתם.

קריאה: חיליק, בחייך – – –

יחיאל חיליק בר: ואתם צודקים, אני לא אאפשר חריגות כאלה.

מירי רגב: – – – לכן תאפשר – – –

יחיאל חיליק בר: כי צועקים.

קריאה: – – – הדברים הקשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, מה שעושים עכשיו בהצעת החוק של ממשלת ישראל דומה לאדם שטובע, או על סף טביעה, שבמקום לנסות וללכת לחוף, הוא נכנס יותר פנימה ונכנס יותר פנימה ויותר עמוק במים עמוקים, ואם היה לו סיכוי לשרוד הוא לא ישרוד, כי הוא יטבע, כי הוא רק נכנס למים יותר עמוקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עושים עכשיו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה החוק הזה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני הפגרה חוקק חוק של החמרה בעונשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו באים לעשות עונש מינימום – כי זה שכר מינימום אולי, שלא מגדילים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו נראה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל המצב הקיים היום הוא לפני ההחמרה או אחריה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי ההחמרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כנראה ההחמרה הזאת לא עושה הרתעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דבר אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדמוקרטיה – כולם אומרים שמדינת ישראל היא חוות הדמוקרטיה של כל האזור, המדינה הדמוקרטית ביותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התחילו בניסיון לסנן שופטים לפי הפסיקה שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה לא החמרת באחת, שתיים, שלוש לפי השקפת העולם של השרה או השר הזה או שר אחר, אתה לא תקודם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הסינון של השופטים.

איציק שמולי: אבל זו הצעה הזויה.

איציק שמולי: זה לא התקבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שזה לא התקבל, ואם אנשים שפויים פה, גם הצעת החוק הזאת לא תתקבל.

נורית קורן: אין שום הצעת חוק כזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שהחוק הזה התחיל, אם אתם זוכרים, מזריקת אבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה לא יופעל נגד יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו לא רק אבנים אלא גם שתן, בקבוקי שתן שזרקו על חיילים בבית-אל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו העז להגיד: אנחנו מגישים אותם לבתי-המשפט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו העז ואמר: אם זורקים אבנים, שיקבלו עונשים לפי ההחמרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו כתבי-אישום לא הגישו נגדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכולם מצולמים, והפנים שלהם – רואים אותן.

איציק שמולי: עבד, עם כל הכבוד, יש הבדל בין בקבוק שתן לבקבוק תבערה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, יש גם אבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על אבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברנו על אבנים, אז יש גם אבנים.

נורית קורן: גם אבן הורגת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, יש גם אבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו את זה, כולם ראו את זה מצולם, כל העם ראה את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים על שלילת הביטוח הלאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה ביטוח לאומי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כסף שגובים מאנשים שעובדים, ונותנים להם בחזרה, לילדים שלהם, כי הם זקוקים לזה, ונותנים להם אם הם נכים או לעת זיקנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

נורית קורן: – – – לזרוק אבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנייה, שנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם למשפחת גולדשטיין לא החרימו ולא לקחו את הביטוח הלאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד היום משלמים להם ביטוח לאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לא להתחכם יותר מדי ולעשות כאילו גולדשטיין, הארור הזה – אנחנו כולנו יודעים מה הוא עשה, ולא ראינו שביטלו להם את הביטוח הלאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לא להתחכם יותר מדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם יושר עצמי צריך, לפחות הבן-אדם שיהיה ישר עם עצמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והרבה טרוריסטים, שנמצאים אפילו בכלא בחלקם, מקבלים תנאים מאוד מאוד טובים, והמשפחות שלהם מקבלות ביטוח לאומי.

מירב בן ארי: כמה טרוריסטים ערבים מקבלים – – –

יחיאל חיליק בר: הסתיים לו הזמן.

יחיאל חיליק בר: תנו לו לסיים.

יחיאל חיליק בר: משפט סיום, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הפתרון הוא אך ורק פתרון פוליטי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וראש הממשלה – אין לממשלתו זכות קיום אם הוא יפסיק עם ההפחדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נכשל בהפחדות מאיראן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל העולם בא ואמר לו, וגם אנשים בכירים בכוחות הביטחון, שמבינים אפילו קצת יותר טוב ממנו בביטחון, אמרו לו: ההסכם הזה הוא לטובת מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הפסיק, הוא נכשל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו הוא צריך למצוא לו אויב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אין אויב, אם אין הפחדה, אין לממשל כל זכות קיום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז עכשיו מה בא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לאנשים לחיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תעשה את ההפרדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תזגזג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבוא לשלום ותפסיק עם כל השטויות האלה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נורית קורן, ואחריה – חבר הכנסת עמר בר-לב.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר לכם שאבנים הורגות.

נורית קורן: אני התגוררתי בקריית-ארבע.

נורית קורן: הייתה לי הזכות לגור בקריית-ארבע, וההורים שלי עדיין גרים שם.

נורית קורן: זרקו עלי אבנים; עם תינוק, הייתי ברכב.

נורית קורן: ואני רוצה להגיד לכם שזה דבר מאוד מפחיד.

נורית קורן: זה דבר שיכול להרוג, וזה דבר שהורג.

נורית קורן: לבוא ולהגיד שאבנים לא הורגות וזה לא כלי נשק, זה פשוט להגיד דברים אחרים.

נורית קורן: אין פה הרבה חברי כנסת בבית הזה שהתנסו בדבר הזה.

נורית קורן: אם הם היו מתנסים, הם היו מדברים אחרת.

נורית קורן: אני לא רוצה לאחל לאף אחד שיזרקו עליו אבנים כשהוא נוסע בכבישי הארץ.

נורית קורן: זה פשוט פשע נתעב לזרוק אבנים, וגם בקבוקי תבערה.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שבעצם, מה קורה כאן?

נורית קורן: אנשים שולחים נערים, ילדים, לזרוק אבנים, לדקור.

נורית קורן: מה הם חושבים, שאנחנו נשב בשקט ולא נאמר שום דבר?

נורית קורן: לא נגיד די לטרור הזה?

נורית קורן: אני לא שמעתי היום, במשך כל היום, גינוי אחד של כל מה שקורה בשבועיים האלה, וגם עכשיו, בשעות האלה, שזה עדיין נמשך.

נורית קורן: להפך, כל מי ששומע אותנו ורואה אותנו בבית מקבל רעיונות להמשיך את הפיגועים האלה.

נורית קורן: אני לא שומעת את חברי הכנסת של הרשימה המשותפת מגנים זאת אלא להפך – רק מחריפים יותר ויותר.

נורית קורן: אתם מדברים על כיבוש?

נורית קורן: אתם דואגים לבוחרים שלכם?

נורית קורן: אם הייתם דואגים לבוחרים שלכם הייתם מדברים על דברים אחרים.

נורית קורן: לא הייתם דואגים להסית ולדבר רק על הכיבוש, על עזה ועל עזה.

נורית קורן: אתם לא נשלחתם לצורך זה לכנסת.

נורית קורן: ממש לא.

נורית קורן: אני רוצה לומר שבעצם זה הסתה, ואני מאוד מקווה שהפיגועים האלה ייפסקו.

נורית קורן: קודם שמענו את אחמד טיבי אומר שהוא בעל הבית.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שגם השלטון הממלוכי וגם השלטון העות'מאני – שניהם נעלמו מירושלים.

נורית קורן: ירושלים נבנתה על-ידי יהודים, על-ידי מלכות דוד ומלכות שלמה.

נורית קורן: לפני אלפיים שנה לא היו פה מוסלמים, וירושלים לא הייתה מעולם בירה של ירדן או כל מדינה אחרת מוסלמית.

נורית קורן: על כן, אני רוצה לסיים ולומר: אבנים הורגות.

נורית קורן: זה כלי נשק לכל דבר.

נורית קורן: הפתרון היחיד זה החמרת הענישה, והחוק ייצור הרתעה.

נורית קורן: ולכן, צריך להצביע בעד, כי דין אבן כדין אקדח.

נורית קורן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: – – –

נורית קורן: תודה, יואל.

נורית קורן: זו מחמאה.

יחיאל חיליק בר: תודה וכל הכבוד על העמידה בזמנים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אייכלר, אני אתן לך אחרי חבר הכנסת בר-לב, כי כבר קראתי בשמו.

יחיאל חיליק בר: אז חבר הכנסת בר-לב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

יחיאל חיליק בר: יואל, תאפשר לחברך לדבר.

יחיאל חיליק בר: תודה, ענת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת בר-לב.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, בוא נאמר את האמת, מדובר בחוק לא פשוט.

עמר בר-לב: חוק לא פשוט.

עמר בר-לב: אבל בואו נזכיר לעצמנו שהמצב שבו אנחנו נמצאים היום הוא מצב מאוד מאוד לא פשוט.

עמר בר-לב: ולכן, יכול להיות שבעולם אידיאלי, במצב אחר בכלל לא היינו מגיעים לדון בחוק כזה, אבל לצערנו המצב לא כזה.

עמר בר-לב: המצב הולך ומחמיר ככל שהימים, השבועות והחודשים עוברים, ולכן אין ברירה וחייבים לחוקק חוק מהסוג הזה.

עמר בר-לב: החוק הזה, יש בו הרבה חורים.

עמר בר-לב: אני מאמין שהחורים האלה, חלקם ייסתמו בצורה ראויה בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

עמר בר-לב: אז יש בחוק הזה נושאים כמו, למשל, אחריות הורים, ואני חושב שבהחלט לגבי קטינים מתחת לגיל 18 יש אחריות להורים.

עמר בר-לב: אבל יש נושאים נוספים – למשל, החלטה על עונש מינימום במקרה כזה וכזה.

עמר בר-לב: אני חושב שכאן למשל יש בעיה, כי מתחיל להיות בלבול בין הרשות המחוקקת לרשות השופטת.

עמר בר-לב: ואני חושב שאסור לנו להגיע למצב שהרשות המחוקקת – אנחנו, הכנסת – לא סומכים על שופטי ישראל ולכן מחוקקים חוק שבו אומרים להם שבמקרה כזה או אחר העונש יהיה לא פחות מ-x ולא פחות מ-y.

עמר בר-לב: אני חושב שיהיה לנו זמן לעסוק ולשפר את החוק הזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

עמר בר-לב: אבל בואו נאמר את האמת – והאמת היא, כרגיל, מרה וקשה: החקיקה הזאת לא תפתור את בעיית הטרור.

עמר בר-לב: צריך לעשות אותה, היא נכונה, אבל היא לא תפתור את הבעיה, כי אנחנו מדברים לא על בעיה נקודתית; אנחנו מדברים על כשל מערכתי מתמשך של מדיניות ממשלת ישראל בהובלת ראש הממשלה נתניהו, כשל שנמשך כבר הרבה מאוד שנים – היעדר מדיניות.

עמר בר-לב: ולמדיניות בכלל יש הרבה פנים: פן אחד זה הפן הביטחוני, הפן השני זה הנושא המדיני, הפן השלישי זה נושאי חקיקה, והפן הרביעי זה מערכת היחסים של מדינת ישראל עם העולם ותהליך שבו מדינת ישראל, הגיבוי שהיא מקבלת מאירופה – כבר בכלל אין מה לדבר על גיבוי, וגם מארצות-הברית הוא הולך וקטן.

עמר בר-לב: ולכן, כשאני מסתכל על החוק הזה בקונטקסט הפרטי, כן, זה נכון לחוקק אותו.

עמר בר-לב: בקונטקסט הכללי, יש לי בשורה מאוד עצובה לחברי הכנסת: זה לא יפתור את בעיית הטרור.

עמר בר-לב: ובשביל להתמודד עם בעיית הטרור צריך לקיים מדיניות שכוללת ביטחון, שכוללת שבירת הקיפאון המדיני, שכוללת מהלכים שיביאו לרוח גבית בין-לאומית למדינת ישראל, שיגדילו את חופש הפעולה שלנו, את חופש הפעולה של צה"ל, וכן הלאה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עמר בר-לב: ולצערי, כל זה לא נעשה.

עמר בר-לב: לכן את החוק הזה אנחנו נחוקק.

עמר בר-לב: אנחנו נשפר אותו לקראת הקריאה השנייה והשלילית.

עמר בר-לב: אבל החוק הזה, לא הוא שיפתור את בעיית הטרור כנגד אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת בר-לב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברי הכנסת ברקו, יואל חסון, איציק שמולי, מירב בן ארי, וחברת הכנסת ציפי לבני תסגור את רשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: אני שוב מבקש להקפיד על עמידה בזמנים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי הכנסת, בימים אלה שוב הארץ סוערת ממלחמת סכינים ושפיכות דמים.

ישראל אייכלר: ואנחנו לא נדע מה נעשה.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה שנסתכל על שני היבטים באותו מצב.

ישראל אייכלר: מצד אחד, לאותן משפחות שאיבדו את יקיריהן זה אסון נוראי, ולעם ישראל כולו, ואנחנו כולנו מנחמים אותם; ולאותם פצועים – והייתי ביום שישי בבוקר אצל הפצועים שנדקרו ביום חמישי – זה נורא ואיום.

ישראל אייכלר: אבל כשאנחנו מסתכלים שבאותו יום נהרגו בפיגוע קטן בטורקיה כמעט 100 אנשים, אז רואים פה מצד אחד גזירה נוראה של פחד גדול מאוד שנפל על הארץ הזאת ועל כולנו, ומצד שני, נסי-נסים כאלה שלא רואים במזרח התיכון.

ישראל אייכלר: לא רואים בעולם כולו כל כך הרבה אנרגיות של רצון לפגוע ולהרוג, להשמיד ולאבד, ותוצאות יחסית כל כך קטנות.

ישראל אייכלר: וזה לא בגלל ששם יש פצצות יותר גדולות – אותם מרצחים, אותם מתאבדים.

ישראל אייכלר: פה באה מחבלת עם מכונית תופת, וברוך השם, לראות את הפנים של השוטר שמסר את נפשו זה נורא ואיום, ושקוראים לו פצוע קל.

ישראל אייכלר: אבל מצד שני, יש לנו פה שני צדדים של אותו מטבע – מצד אחד אנחנו רואים גזירות נוראות, ומצד שני אנחנו רואים נסים גדולים.

ישראל אייכלר: אנחנו מאמינים בני מאמינים.

ישראל אייכלר: כתוב אצל ירמיהו הנביא ששמירת השבת יכולה לשמור על ירושלים: "וקדשתם את יום השבת", "וישבה העיר הזאת לעולם".

ישראל אייכלר: וגם להפך כתוב: "אם לא תשמעו אלי לקדש את יום השבת והצתי אש בשעריה ואכלה ארמנות ירושלים ולא תכבה".

ישראל אייכלר: כך שיש לנו פה שני צדדים: מצד אחד יש לנו גזירות נוראות, מצד שני נסים גדולים.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת מה אנחנו צריכים לעשות.

ישראל אייכלר: בפרשת השבוע, אדוני היושב-ראש, יש את הסיפור של הנחש שהקדוש-ברוך-הוא אומר לו: "על גחנך תלך ועפר תאכל כל ימי חייך.

ישראל אייכלר: ואיבה אשית בינך ובין האשה ובין זרעך ובין זרעה.

ישראל אייכלר: הוא ישופך ראש" – זאת אומרת שהאדם יהרוג את הנחש בראש – "ואתה תשופנו עקב" – דרך עקיצה מלמטה, בעקב.

ישראל אייכלר: אומר רבי יונתן בן עוזיאל – שהיה תנא קדוש – בתרגום יונתן: כאשר בניה של האישה ישמרו את מצוות התורה, הם יכו בראשך, בראשו של הנחש, וכאשר יעזבו את התורה, תוכל לנשוך אותם בעקביהם.

ישראל אייכלר: אבל יש רפואה, הוא אומר: הרפואה שלהם תהיה כאשר ישובו בתשובה בעקבות ימי המלך המשיח.

ישראל אייכלר: לכן, רבותי, אני רוצה לציין שהיום היה לנו דיון בוועדה לפניות הציבור על העניין של השבת המתחללת, ודווקא בצד של האפליה של עובדים שלא רוצים לעבוד בשבת, גם אם אינם דתיים; או בעלי עסקים שאפילו אם אינם דתיים, הם לא רוצים לפתוח בשבת, והם נאלצים לעמוד בתחרות לא הוגנת.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

ישראל אייכלר: אז אנחנו צריכים לתקן את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: ונסיים, אדוני היושב-ראש, בתפילה קצרה: "ואנחנו לא נדע מה נעשה כי עליך עינינו.

ישראל אייכלר: זכור רחמיך, ה', וחסדיך, כי מעולם המה.

ישראל אייכלר: יהי חסדך ה' עלינו כאשר ייחלנו לך".

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת ברקו, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת שמולי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם חבר כנסת בכיר כמו חבר הכנסת טיבי מסית ומדיח למצעד שהידים, אכן צריך אפילו פסיכיאטר מחוזי במשכן.

ענת ברקו: אם חברת כנסת כמו חברת הכנסת זועבי קוראת לאינתיפאדה אמיתית – "האישה בירוק", "מיס מרמרה" – בביטאון ה"חמאס", צריך בדיקה ביטחונית לכל חברי הכנסת שמגיעים לכאן.

ענת ברקו: מה זה?

ענת ברקו: למה התכוונה חברת הכנסת זועבי כשהיא קראה לאינתיפאדה אמיתית?

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: ללכת עם חגורות נפץ?

ענת ברקו: או חבר הכנסת זחאלקה, שעמד וצעק בכניסה להר-הבית.

ענת ברקו: הכפירה בסמלי המדינה, האמירות האלה, היציאה הפרובוקטיבית כשראש הממשלה מדבר.

ענת ברקו: ואני רוצה להגיד כמה דברים היסטוריים לחבר הכנסת טיבי: הצלבנים שהיו כאן, חזרו למולדתם; אנחנו – זו המולדת שלנו.

ענת ברקו: הרצף היהודי לאורך הדורות, של יהודים שחיו כאן והיהודים שחזרו מהגלות לארץ-ישראל.

ענת ברקו: לנו אין בית אחר.

ענת ברקו: הר-הבית הוא מקום המקדש.

ענת ברקו: לא הייתי נכנסת לזה, אבל צריך לשים את הדברים.

ענת ברקו: ואתם יודעים מה?

ענת ברקו: החזרה של בני ישראל היא חזרה על-פי הקוראן.

ענת ברקו: כששם מדובר על "בָּנִי ישראל".

ענת ברקו: לא מוזכרות המילים "פלסטין" ו"ירושלים".

ענת ברקו: אבל "בני ישראל", בני ישראל, זו בעצם הנבואה הקוראנית שמדברת על שיבת העם היהודי למולדתו.

ענת ברקו: הר-הבית הוא מקום המקדש, כך קבעו עומר אבן אל-ח'טאב וכעב אל-אחבאר.

ענת ברקו: לא, לא אנחנו.

ענת ברקו: הם קבעו את זה.

ענת ברקו: תלמדו את ההיסטוריה של עצמכם.

ענת ברקו: אבל מה יש לדבר על היסטוריה כשיש כמה אנשים שמפברקים אותה?

ענת ברקו: ישו פתאום מוגדר כפלסטיני, לא משנה אם מבחינה כרונולוגית זה לא מסתדר, וזה גם לא יסתדר.

ענת ברקו: אבל את מי זה מעניין?

ענת ברקו: זה חלק מהתעמולה השקרית, העיקר לשנות את ההיסטוריה, והעיקר להמציא כל מיני דברים.

ענת ברקו: תראו, הבשורה שהפלסטינים עד היום הביאו לעולם היא טרור מתאבדים, חטיפת מטוסים, סכינאות, שחיטה של אנשים ברחובות.

ענת ברקו: מחול החרבות הזה לא יעזור לאף אחד.

ענת ברקו: אתנו זה לא יעבוד.

ענת ברקו: רק בהידברות.

ענת ברקו: רק בהידברות.

ענת ברקו: והדוּדא הזאת, האובססיה המטורפת הזאת, השנאה הזאת, שיוצאת גם מהמקום הזה – ואני לא רוצה להכליל את כל חברי הרשימה המשותפת, כי זה לא בא מצד כולם.

ענת ברקו: אבל יש כמה כוכבים כאלה, שזה לא מעניין אותם וזה לא משנה מה ייעשה כאן, ואיזו בשורה תצא מהמקום הזה כדי להיטיב עם כלל האוכלוסייה במדינת ישראל, ערבים ויהודים כאחד.

ענת ברקו: זה בכלל לא משנה.

ענת ברקו: השנאה התהומית הזאת מעבירה אתכם על דעתכם.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

ענת ברקו: אני רוצה לסכם ולומר, אדוני היושב-ראש, שלפני האסלאם הייתה תקופה שנקראה תקופת הג'אהליה, תקופת הבערות.

ענת ברקו: אני מתרגמת, אתם רואים?

ענת ברקו: תקופת הבערות.

ענת ברקו: בתקופה הזאת קברו את הבנות כי לא רצו בנות מכל מיני סיבות.

ענת ברקו: היו קוברים אותן.

ענת ברקו: אני חושבת שהיום יש אנשים מסוימים שחזרו לתקופת הג'אהליה והם קוראים לקבורה של בנים ובנות בהסתה הבלתי-אפשרית הזאת, במצעדים האלה.

ענת ברקו: ובמקום לנסות להרגיע את הרוחות לטובת כולנו כדי באמת לחיות כאן חיים משותפים, גם מהמקום הזה אנחנו רואים הסתה, שנאה וחוסר רצון לאיזושהי פשרה.

ענת ברקו: תודה רבה

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת ברקו.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חסון, תייצג את חבר הכנסת בן ראובן בכבוד.

יחיאל חיליק בר: אני מצטער, זה בניגוד לתקנון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: נא לעמוד בזמן.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתה עוקב אחרי הרשתות – בפייסבוק, בטוויטר – ואתה רואה את התגובות של אנשי ימין שבאים בטענות כלפי המחנה הציוני, לדוגמה או בעיקר, שהנה אנחנו לא נותנים יד, שאנחנו לא עוזרים, שאנחנו מפריעים, שאנחנו שמים מקלות בגלגלים ולא מסייעים להילחם בטרור.

יואל חסון: הממשלה, באופן מהיר ויעיל, הביאה את שני החוקים המרכזיים שנצביע עליהם היום, שהם עוד כלי חשוב למאבק בטרור.

יואל חסון: הם כלי חשוב, זה כלי משמעותי.

יואל חסון: זה כלי שבהחלט יכול לשמש או להיות הרתעה משמעותית במאבק בטרור.

יואל חסון: ושמעתי כאן קודם את הטענה על חוקי מינימום – הכנסת חוקקה לא מעט חוקי מינימום בענישה וקבעה לבתי-המשפט, אז בואו נהיה כאן אמיתיים.

יואל חסון: אז הנה אנחנו, המחנה הציוני, תומכים בחוק הזה, מקווים שהחוק הזה, גם בדיונים לקראת הקריאה השנייה והשלישית, בדיונים לקראת ההצבעה, יהיה חוק שנעבוד עליו, ניישם אותו – ונביא למצב שהוא יהיה חוק טוב שישיג את התוצאה.

יואל חסון: אבל הבעיה שלי, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה היא שיש כנראה בספסלים פה כמה אנשים שחושבים שזה הפתרון, שרק זה הפתרון.

יואל חסון: הם בטוחים, וילכו לישון פה הלילה אנשים שירגישו טוב עם עצמם.

יואל חסון: הם יגידו: זהו, טיפלתי בטרור, פתרתי את הבעיה הפלסטינית, פתרתי את האיום על תושבי מדינת ישראל.

יואל חסון: ואין שקר גדול מזה, אדוני, אין שקר גדול מזה.

יואל חסון: החוק הזה לא יכול להחליף יוזמה, הוא לא יכול להחליף פעילות מדינית, הוא לא יכול להחליף משא-ומתן, הוא לא יכול להחליף עבודה מול הקהילה הבין-לאומית, מול אירופה.

יואל חסון: הוא לא באמת הפתרון.

יואל חסון: זה נחמד.

יואל חסון: שרת המשפטים, שנראה לי שהיא יושבת פה – לא יודע אם יש פה שר בכלל.

יואל חסון: כן, השר אקוניס, אני רואה.

יחיאל חיליק בר: יש.

יואל חסון: שרת המשפטים תכתוב פוסט יפה בפייסבוק, תתגאה ותספר שהיא העבירה עכשיו חוק חשוב, וכל החברים שלה והתומכים שלה יתמכו בה אולי קצת יותר.

יואל חסון: חגיגה לעיניים.

יואל חסון: חוץ מזה, חברי חברי הכנסת, שום דבר.

יואל חסון: זה לא ישנה את המציאות, ואני אומר את זה גם לאזרחי המדינה – אל תפתחו ציפיות, זה לא ישנה את המציאות, זה לא יהפוך את מדינת ישראל למדינה בטוחה יותר, כי זה לא הפתרון, ולא ככה מטפלים בטרור הפלסטיני בצורה השלמה.

יואל חסון: כי הטרור הפלסטיני הוא חלק מבעיה גדולה, ואותה צריך לפתור ואותה צריך להעלות על סדר-היום.

יואל חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איציק שמולי.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת בן ארי, וחברת הכנסת לבני תנעל את הדיון, לפני תשובת הממשלה כמובן.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע כמה מכם ראו ביום שישי את הכתבה ב"אולפן שישי", כתבה שליוותה גם את השר אלקין וגם את חבר הכנסת טיבי ברחובות העיר העתיקה, והיו שם לא מעט מחזות סוריאליסטיים משני הצדדים.

איציק שמולי: אבל אחד הרגעים שככה אני באמת שאלתי את עצמי וגם את המשפחה שלי אם מה שראיתי עכשיו באמת קרה – שבדיוק יש אירוע דקירה בתוך העיר העתיקה, ושואלים את חבר הכנסת טיבי: תגיד, מה יש לך להגיד על מה שקרה 10–15 מטר מפה?

איציק שמולי: הייתה דקירה של בחור צעיר, וכל מה שמצא לנכון להגיד חבר הכנסת טיבי – –

ענת ברקו: הרופא.

אורן אסף חזן: דוקטור.

איציק שמולי: – – שזו גרסת המשטרה.

איציק שמולי: זו גרסת המשטרה ולא בטוח שזה מה שקרה.

איציק שמולי: ואומרים לו: אבל יש בחור שנדקר, מה זאת אומרת?

איציק שמולי: הסכין נעוצה.

איציק שמולי: וזו גרסת המשטרה.

איציק שמולי: אז לא באתי לפה לתת ציונים לא לחבר הכנסת טיבי וגם לא לשר אלקין, אבל כל הערב הזה יש פה מעין ויכוח, כאילו אתה יכול להיות רק בצד אחד, שבו אם אתה נמצא במחנה של המרכז-שמאל, מבחינת חברי הכנסת הערבים – – –

טלב אבו עראר: חברי הכנסת הערבים, חברי הכנסת הערבים – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, שמולי, תמשיך.

איציק שמולי: דווקא באתי להגיד משהו לזכותכם.

חיים ילין: אז אל תגיד.

אורן אסף חזן: – – –

איציק שמולי: אבל אני אגיד לך משהו.

איציק שמולי: אין שום סתירה, אין שום סתירה – אנחנו לא צריכים שיעורים ולא שום דבר, ולא הטפות מוסר – אין שום סתירה בין תמיכה בשלום וחתירה לשלום לבין מאבק באלימות.

איציק שמולי: לא יכול להיות שאנשים – ואני לא אומר את זה בפטרונות ולא בציניות – שרוממות זכויות האדם בפיהם, וגם מקדמים פה הצעות חוק חברתיות, כאשר זה מגיע לפגיעה בחפים מפשע, במקרה הטוב ממלאים פיהם מים, ובמקרה הרע נותנים לגיטימציה לעוד כל מיני דברים, כי אם זה נעשה בשטח כבוש אז יש התנגדות שהיא לגיטימית – –

ענת ברקו: גם עפולה זה שטח כבוש, אתה לא מבין?

איציק שמולי: – – לכאורה.

איציק שמולי: אז אנחנו לא מקבלים את זה.

איציק שמולי: אנחנו לא מקבלים את המשוואה שאתם מנסים ליצור פה.

איציק שמולי: אנחנו באים ואומרים שני דברים עיקריים: אנחנו צריכים להילחם בטרור ובכל מי שבא לפגע ביד נחושה, ובאותה נשימה אנחנו באים ואומרים ומזכירים, קודם כול לראש הממשלה, שהמדיניות הזאת שלו מובילה אותנו לאבדון; שאבו מאזן, נכון, הוא לא פרטנר קל – אתם יודעים מה, ספק אם הוא פרטנר – אבל הוא שם, ואנחנו צריכים להזכיר לעצמנו גם בימים כאלה שמי שעומד כאן על הבמה הזו ומדבר בשם הציונות, שיזכיר לעצמו תמיד שעם כל זה שהפלסטינים הם לא פרטנר קל – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

איציק שמולי: – – האופציה השנייה היא הרבה הרבה יותר גרועה.

איציק שמולי: האופציה השנייה באה ואומרת שספק אם החזון הציוני יוכל להמשיך ולהתממש כשאנחנו נהיה פה מיעוט.

איציק שמולי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחרונת הדוברים אחריה – חברת הכנסת ציפי לבני.

יחיאל חיליק בר: תשיב בשם הממשלה בסוף השרה שקד.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו במהלך הנאומים של החברים כאן.

מירב בן ארי: דבר ראשון, הייתה כאן התייחסות של חברי הכנסת לעניין הזה שילדים ערבים לא מרגישים מספיק בשוויון ולכן הם יוצאים, ומה שנקרא מוחים באלימות מסוימת.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת לכם דוגמה, כי לפני שהגעתי לכאן הייתי חברת מועצת העיר תל-אביב–יפו, הייתי בבתי-ספר ביפו, וקצת חדשות נפלאות – יש שוויון ביפו, יש גם בעכו, יש ברמלה, יש בלוד, יש בנצרת, יש בהרבה מקומות בארץ שוויון, ועדיין כנראה זה לא מספיק, כי כנראה זה עדיין גורם לילדים ערבים מיפו – לא באזור יהודה ושומרון אלא ביפו – לנופף בדגלי "חמאס" ולזרוק אבנים סתם ככה בלי סיבה על שוטרים שלפני חמש דקות הגנו להם על הבית.

מירב בן ארי: אז אני לא מסכימה עם העניין הזה שאין מספיק דו-קיום וילדים ערבים לא מרגישים שווים, כי יש ילדים ערבים במדינת ישראל שמרגישים שווים, שנמצאים בבתי-ספר שווים, ועדיין, מה שנקרא, מחליטים לקחת גורל של אחרים בידיהם.

מירב בן ארי: אני ניסיתי כל הזמן להסתכל על החוק ולהבין אם כולם מדברים על אותו חוק.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20).

מירב בן ארי: זה החוק, נכון?

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, נכון?

יחיאל חיליק בר: דיון משולב.

איילת שקד: כן, זה שני חוקים.

מירב בן ארי: אז אני רוצה להבין.

מירב בן ארי: אף אחד פה לא מבין שהחוק, בעצם מה שהוא עושה, הוא מטיל אחריות גם על ההורים.

מירב בן ארי: עכשיו, אני לא רואה כאן – תקני אותי, שרת המשפטים – אם כתוב פה "הורה ערבי".

איילת שקד: – – –

מירב בן ארי: כתוב כאן "הורה ערבי"?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אין כאן.

מירב בן ארי: יש כאן אחריות על הורים.

מירב בן ארי: עוד בדברי ההסבר, מי שהגדיל לעשות וקרא את דברי ההסבר, כתוב פה גם שמדובר על העלמת עין של הורים שיודעים כי בנם נוהג בטרקטורון.

מירב בן ארי: זאת אומרת, החוק הזה בא ובצדק משית אחריות על ההורים, אחריות שהיא נכונה, אחריות שהיא רלוונטית, כי אם הורים במדינת ישראל – ובאמת, ניסיתי וחיפשתי, לא ראיתי כאן "הורים ערבים" – אם הורים במדינת ישראל מעלימים עין מהתנהגות של הילד שלהם, ונותנים לו אפשרות לסכן חיים של אחרים, כן, גם הם צריכים לקחת אחריות, וגם הם צריכים לפצות את אותו אדם שניזוק מהנזק שנגרם, אם זה מהאבן או אפילו מנסיעה בטרקטורון שסיכנה או פצעה ילדים אחרים.

מירב בן ארי: ובעניין הזה אני לא מצליחה להבין למה כשמדברים על חוק לא מדברים עליו אלא מדברים על דברים אחרים, אבל כנראה זה משהו שאחרי כמה שנים פה בכנסת אתה מבין שאתה בעצם בא לדבר, ובעצם אתה בא לדבר על צפונות לבך.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

מירב בן ארי: אז, לסיכום, אני רק רוצה לומר: קראו את החוק, קראו את דברי ההסבר, ראו את ההתייחסות לכך שמדובר כאן על אחריות הורים והגדלת האחריות, ובצדק.

מירב בן ארי: כי אם אתה שולח את הילד שלך לזרוק אבן, או לצורך העניין לדרוס מישהו – כן, גם אתה צריך לשאת באחריות עליו.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת בן ארי.

יחיאל חיליק בר: אחרונת הדוברים לפני תשובת הממשלה – חברת הכנסת ציפי לבני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – תשיב השרה איילת שקד.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמוך בהצעת החוק הזאת, אבל חשתי צורך לעלות ולהסתייג ולומר את מה שאני מרגישה בעיקר מול כל מה שקורה כאן.

ציפי לבני: אתם מבינים, ככה נראית מדינה דו-לאומית.

ציפי לבני: לא רציתם גבול, הסכסוך נכנס הנה.

ציפי לבני: ילד בן 13 מרים סכין על ילד בן 13 אחר, ירושלים עכשיו סגורה כי היה עוד ניסיון פיגוע.

ציפי לבני: בירתנו לנצח נצחים.

אורן אסף חזן: פיגוע, פיגוע.

אורן אסף חזן: לא ניסיון.

אורן אסף חזן: פיגוע.

ציפי לבני: יהודים יוצאים לרחוב – פיגוע.

אורן אסף חזן: תודה.

ציפי לבני: יהודים יוצאים לרחוב, מסתכלים אחורנית לראות אם לא תוקעים להם סכין בגב.

ציפי לבני: ובמקום לקחת מנהיגות, יש עכשיו את המשחק הזה, כי יש מרוויחים מהאירוע הזה.

ציפי לבני: פוליטית.

ציפי לבני: אלה שזורעים שנאה.

ציפי לבני: זה הכי משתלם פוליטית.

ציפי לבני: אני יודעת מה אני צריכה לעשות עכשיו כדי לקבל עוד תמיכה.

ציפי לבני: אני יכולה להתחיל לצאת נגד אחמד טיבי וחנין זועבי וכל אחד מהח"כים שיושבים שם, ויש לי הרבה מה להגיד על כל ההתנהלות שלהם.

ציפי לבני: אבל מישהו צריך לגלות אחריות.

ציפי לבני: והסיפור הוא לא רק בין הח"כים שיושבים כאן במליאה.

ציפי לבני: ואני לא יכולה לראות או לחשוב על זה שיהודי הולך כל הזמן ומסתכל אחורה, או חושש ללכת לבד ברחוב.

ציפי לבני: ואתם יודעים מה?

ציפי לבני: אני גם לא יכולה לקבל את זה שאזרח ערבי במדינת ישראל, שהולך לקנות קפה ב"ארומה", חושש להגיד שהשם שלו אחמד כי אולי יקראו את זה ברמקול.

ציפי לבני: זאת לא המדינה שחלמנו עליה, נלחמנו עליה ורוצים לראות אותה.

ציפי לבני: ואני לא רוצה שבבית משותף בתל-אביב ישימו את הפתק הזה, שגילו ערבי חי בבניין, ועושים עכשיו התייעצות של הדיירים לראות מה עושים אתו.

ציפי לבני: אבל עכשיו אני יודעת, כשאני אומרת את זה, שזה בניגוד למגמה, כי גם אנחנו קצת שותקים.

ציפי לבני: וזאת האמת, כי זה לא כל כך עכשיו בבון-טון הזה, בהתלהמות הקולקטיבית, להגיד את הדברים האלה, אבל מישהו מוכרח להגיד אותם.

ציפי לבני: והאמת היא שמי שצריך להגיד אותם זה ראש ממשלת ישראל.

ציפי לבני: והייתה לו הזדמנות מדהימה – פתיחת המושב.

ציפי לבני: תתקן אתה עכשיו את המשפט האיום של סוף יום הבחירות של "הערבים נוהרים לקלפיות".

ציפי לבני: לא, באמת, כאילו, ראש ממשלת ישראל, גם הוא צריך לשחק כמו בשעשועונים האלה בטלוויזיה, שאתה אומר את המילה הנכונה ומייד אתה גורף את הקופה, במקרה הזה הפוליטית, נגד עוד ח"כ ערבי ועוד ח"כ ערבי?

ציפי לבני: תנהיג את המדינה הזאת.

ציפי לבני: הנאום שראש הממשלה היה צריך להגיד כאן זה לבוא ולומר – בוודאי, לצאת נגד המסיתים, ויש לי הרבה מה להגיד גם עליכם, או על חלקכם לפחות – גם לא כולם אותו דבר – ולצאת נגד התנועה האסלאמית הצפונית, שבאמת מסיתה ומדיחה.

ציפי לבני: כל זה בסדר.

ציפי לבני: אבל צריך היה להשלים את זה בעוד צעד – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

ציפי לבני: – – ולבוא ולומר שישראל היא מדינת העם היהודי, אבל כל אחד ואחד מאזרחיה הוא אזרח שווה זכויות בכל מובן.

ירון מזוז: חיליק, נגמר הזמן.

יחיאל חיליק בר: שמעתי, מזוז.

יחיאל חיליק בר: תודה.

ציפי לבני: ולבוא ולומר שהסכסוך כאן ומה שקורה כאן – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: אתם תפריעו – אני אתן לה עוד זמן.

יחיאל חיליק בר: תירגעו, היא תסיים.

ציפי לבני: – – הוא לא בין ערבים ויהודים אלא בין מסיתים וטרוריסטים ואלימים לבין כל השאר, ערבים ויהודים כאחד.

ציפי לבני: זה לא משתלם פוליטית להגיד את זה.

ציפי לבני: וראש הממשלה חלש מכדי לומר את זה.

ציפי לבני: אתם יודעים, לפני שנה – ובזה אני אסיים – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום ממש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

ציפי לבני: – – היינו במצב לא כזה אבל קצת דומה.

ציפי לבני: וכינסתי אלי, כשרת משפטים, את ראשי הרשויות הערבים במדינת ישראל, אמרתי: בואו נדבר על הכול.

ציפי לבני: ובסוף הם אמרו: את יודעת, אנחנו יודעים שאצלך אנחנו יכולים, אבל היינו רוצים שראש הממשלה ייפגש אתנו.

ציפי לבני: נראה לי מובן מאליו, ראש הממשלה גם שלהם.

ציפי לבני: ביקשתי.

ציפי לבני: לא, הוא לא נפגש.

ציפי לבני: במפלגה אצלו זה כנראה לא משהו שיכול לזכות לאיזושהי תמיכה.

ציפי לבני: ובעת הזאת נדרשת הנהגה יהודית וערבית בתוך מדינת ישראל – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

ציפי לבני: – – כי אחרת באמת נמצא את עצמנו בסכסוך נמשך בין הים לירדן, יד איש באחיו, אנרכיה, אזרחים נושאים נשק ויורים אחד בשני, אלא אם כן יתרומם מישהו מעל הביצה הזאת – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

ציפי לבני: – – במקום לרדת אליה, ויגלה מנהיגות.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת לבני.

יחיאל חיליק בר: השרה איילת שקד תשיב, ואז נעבור להצבעה בנפרד על כל אחת מהצעות החוק.

קריאה: אין צורך להשיב.

איילת שקד: אין צורך.

יחיאל חיליק בר: אין צורך?

יחיאל חיליק בר: אין צורך.

יחיאל חיליק בר: אוקיי, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בנפרד על כל אחת מהצעות החוק.

יחיאל חיליק בר: כרגע אנחנו מצביעים על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122 והוראת שעה), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122 והוראת שעה), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 42 בעד, 11 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק עברה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: ואנחנו עוברים עכשיו מייד להצבעה על הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20) (דרכי טיפול לאחר הרשעה), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 20) (דרכי טיפול לאחר הרשעה), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, תוסיף אותי.

יחיאל חיליק בר: 42 בעד, כולל חברת הכנסת לבני, 11 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי גם ההצעה הזו עברה, ותעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/953); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו כרגע חוזרים לסעיף 13: הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה).

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – רשימת דוברים.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: העברתי את שתיהן לוועדת החוקה.

יחיאל חיליק בר: כן, כן.

יחיאל חיליק בר: סגן השר כהן נמצא?

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה), מ/953, לקריאה ראשונה – זה במעבר חד לאור מה שקורה היום במדינת ישראל.

יצחק כהן: זו הזדמנות גם לשלוח ברכת רפואה שלמה לכל הפצועים ותנחומים למשפחות, ותפילה לקדוש-ברוך-הוא שיאמר לצרותינו די, ושנראה ימים אחרים, ימים טובים יותר.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, מדוח הוועדה לשינוי כלכלי-חברתי בראשות הפרופסור מנואל טרכטנברג, שאומץ על-ידי הממשלה ביום י"א בתשרי תשע"ב, 9 באוקטובר 2011, עולה כי קיים פער משמעותי בין הפעילות הכלכלית המדווחת לבין הפעילות הכלכלית המתקיימת בפועל במדינת ישראל.

יצחק כהן: נמצא כי הפעילות הכלכלית המתקיימת בפועל בישראל גדולה ב-23% מהפעילות הכלכלית המדווחת.

יצחק כהן: הוועדה ראתה חשיבות רבה בהגברת האכיפה ובהתמודדות עם הכלכלה השחורה.

יצחק כהן: על-פי דוח הוועדה, צמצום הפער בין הפעילות המדווחת לפעילות בפועל, לצד אכיפה יעילה יותר, צפוי להביא להגדלה משמעותית על בסיס המס בישראל, ולפיכך גם להגדלת המקורות שבידי הממשלה, וכמו כן גם ליצירת מערכת מס צודקת ושוויונית יותר, שכן בכך יצטמצם היתרון התחרותי של עסקים מעלימי מס על-פני עסקים שומרי חוק.

יצחק כהן: בהצעת חוק זו מוצע לבצע תיקוני חקיקה שעניינם צמצום היקף העלמות המסים בישראל, שיפור וייעול גביית המסים ומלחמה בהון השחור.

יצחק כהן: גברתי השרה, את מפריעה לי, אם לא אכפת לך.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להפסיק את ההפרעות שם בצד.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק מוצע לבצע תיקוני חקיקה שעניינם צמצום היקפי העלמות המסים בישראל, שיפור וייעול גביית המסים ומלחמה בהון השחור.

יצחק כהן: ביום כ' באב התשע"ה, 5 באוגוסט 2015, אישרה הממשלה את תיקוני החקיקה המוצעים בהצעה זו.

יצחק כהן: יצוין כי תיקוני החקיקה המוצעים בהצעת החוק נכללו בתחילה בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016) – – אדוני היושב-ראש, אתה חייב לעשות משהו.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אתה רוצה לנוח עוד פעם בחוץ?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה?

יחיאל חיליק בר: אתם מפריעים לסגן השר.

יחיאל חיליק בר: נו, באמת.

קריאה: גם אתה – – –

יחיאל חיליק בר: עליזה, אפשר?

מיקי לוי: איציק, סוף-סוף זה יעבור – – –

יחיאל חיליק בר: השרה שקד, תודה.

יחיאל חיליק בר: צאו החוצה לדבר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יצחק כהן: – – אולם בתיאום בין הממשלה לכנסת הוצאו ממנה התיקונים האמורים, עוד לפני הנחתה בכנסת, ושולבו בהצעת חוק נפרדת.

יצחק כהן: במטרה להילחם בהון השחור, להעמיק את גביית המס ולצמצם העלמת הכנסות בידי עברייני מס, מוצע בהצעת חוק זו לערוך תיקונים בחוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, כך שעבירות מס חמורות יהפכו לעבירות מקור, וכן ניתן יהיה להעביר מידע מהרשות לאיסור הלבנת הון באופן ישיר לרשות המסים, בהתאם לקבוע בהצעת החוק.

יצחק כהן: כן מוצע להוסיף חובת דיווח מיוחדת על גופים פיננסיים וסולקים, כך שנתונים על פעילותם של לקוחותיהם בכלל החשבונות העסקיים המנוהלים אצלם ידווחו באופן שוטף לרשות המסים.

יצחק כהן: על-פי המוצע, גופים פיננסיים וסולקים ידווחו פעם בחודש על פעילות המתבצעת בחשבונות עסקיים המתנהלים אצלם.

יצחק כהן: המידע שיועבר הוא: פרטי הזיהוי של בעל החשבון העסקי, פרטי הזיהוי של נהנה מהחשבון, אם קיים נהנה כאמור, וסך הסכומים אשר התקבלו בחשבון העסקי.

יצחק כהן: בנוסף, מוצע להסמיך את המנהל לדרוש מגוף פיננסי להעביר לו מידע לגבי קבוצה של לקוחות בעלי מאפיינים משותפים, זאת בנוסף על העברת המידע השוטפת על-ידי גופים פיננסיים מחשבונות עסקיים.

יצחק כהן: דרישת מידע כאמור תתבסס על סימנים של החשבונות או של הלקוחות של חברי הקבוצה, היוצרים חשד שלקוחות בקבוצה עברו על חוקי המס באופן הגורם לאובדן מס בהיקף שאינו מבוטל.

יצחק כהן: המנהל יציין בדרישתו את המאפיינים של הלקוחות אשר המידע מתבקש לגביהם, והבנק יעביר למנהל מידע לגבי כלל הלקוחות אשר המאפיינים מתקיימים לגביהם.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, בהצעה זו מוצעים מנגנונים אשר יוודאו שהדרישות מכוח הסעיף לא מכבידות יתר על המידה על הגופים הפיננסיים.

יצחק כהן: כך מוצע לקבוע כי גוף פיננסי יוכל לבקש מהמנהל לעיין מחדש בדרישתו ולשנותה מן הטעם שדרישת המידע כרוכה בעבודה מינהלית רבה או בעלויות ניכרות שאינן סבירות – מה קורה פה?

יצחק כהן: – וכי דרישת המידע תתבצע ככל הניתן בתדירות אשר אינה פוגעת בעבודת הגופים הפיננסיים.

יצחק כהן: בנוסף, מוצע לקבוע כי דרישות כאלה יישלחו למוסד הפיננסי רק לאחר שוועדה מיוחדת שתוקם לצורך זה, ובה שני עובדי רשות המסים שמונו על-ידי המנהל ונציג ציבור אחד אשר מונה בידי היועץ המשפטי לממשלה לאחר התייעצות עם המנהל, אישרה שהדרישה עומדת בתנאי הסעיף ולאחר אישור כאמור של היועץ המשפטי לממשלה.

יצחק כהן: מנגנוני איזון ובקרה אלה, נוסף על מנגנונים נוספים, מוצעים כדי לוודא כי דרישת המידע לא תפגע יתר על המידה בזכות לפרטיות.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יצחק כהן: בשל ההיבטים הקשורים לאיזון – –

רחל עזריה: אנחנו מאשרים.

רחל עזריה: אנחנו בעד.

יצחק כהן: – – בין הזכות לפרטיות לבין הזכות לקבל מידע ולגבות מס, וכן בשל הדמיון לחקיקה בנושא חובות דיווח לרשות המסים של נותני שירותי מטבע, אבקש להעביר את הצעת החוק לוועדת החוקה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מיקי לוי: סיכמת את זה לפני כן, שזה יעבור אחרי כל כך הרבה – – –

יצחק כהן: אז בהזדמנות, אני רוצה להודות לידידי, חברי, ששעה קודם נאם נאום מדהים, חבר הכנסת מיקי, יישר כוח.

יצחק כהן: מיקי לוי.

יצחק כהן: כוהנים ולוויים.

יצחק כהן: אז אני מבקש להצביע ולהעביר אותה לוועדת חוקה.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אין בעיה.

אופיר אקוניס: מה שתבקש.

יצחק כהן: אוקיי?

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יצחק כהן: רק רגע.

יחיאל חיליק בר: שכנעת אותו.

יצחק כהן: רק רגע.

יחיאל חיליק בר: – – –

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

מיקי לוי: אמן.

קריאות: אמן.

יחיאל חיליק בר: רשימת דוברים.

יצחק כהן: לא צריך.

יצחק כהן: הם מוותרים.

אופיר אקוניס: יאללה, איציק – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, יש לנו רשימת דוברים ארוכה.

יחיאל חיליק בר: אם כולם ידברו אז – חבר הכנסת אראל מרגלית.

אופיר אקוניס: איזה ארוכה?

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: מה?

יחיאל חיליק בר: מוותר?

יחיאל חיליק בר: אראל מוותר?

אראל מרגלית: – – –

יחיאל חיליק בר: אראל מוותר.

יחיאל חיליק בר: איציק שמולי?

יצחק כהן: מוותרים.

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: דני עטר – אינו נוכח; נחמן שי – אינו נוכח; מה דני עטר ונחמן שי עושים עכשיו?

קריאה: – – –

איתן כבל: נחמן אצל הנדלר.

יחיאל חיליק בר: מנו טרכטנברג – אינו נוכח; חכים חאג' יחיא; אבו מערוף; איתן כבל מוותר?

יחיאל חיליק בר: יואל חסון – אינו נוכח; תמר זנדברג – אינה נוכחת; יוסי יונה – אינו נוכח; עמר בר-לב?

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: רויטל סוֵיד – – –

איתן כבל: סוִיד.

יחיאל חיליק בר: סוִיד; אחמד טיבי; באסל גטאס; ישראל אייכלר – אינו נוכח; עיסאווי פריג' – אינו נוכח; יעל גרמן – אינה נוכחת; ג'מאל זחאלקה; מיקי לוי – מוותר?

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי מבקש לדבר.

קריאות: – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אתה יכול מפה אבל.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה משם דקה?

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אז תפתחי לו שם את המיקרופון לדקה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: חברים, מטרת החוק הזה היא באמת, כמו שסגן השר אמר, להילחם בהון השחור.

מיקי לוי: לצערי, בקדנציה הקודמת וגם לפניה לא הצלחנו, מטעמים אינטרסנטיים של אנשים שישבו בבית הזה ובאו להגן על מבריחי הון שחור למדינת ישראל ושמו רגל.

מיקי לוי: החוק הזה כל כך חשוב – להילחם בהון השחור.

מיקי לוי: ההון הזה או הכסף הזה שייך לאזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אני מצטרף לבקשתו של סגן שר האוצר להצביע בעד.

מיקי לוי: זה חוק חשוב מאוד שיחזיר את הכסף הביתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: טלב אבו עראר – אינו נוכח; עאידה – אינה נוכחת; אורן חזן – אינו נוכח; זהבה גלאון – אינה נוכחת; אוסאמה סעדי; מרב מיכאלי; קסניה סבטלובה; רוזנטל?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח; מנחם אליעזר מוזס?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק – הצבעה, חברים – הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע, ההצבעה החלה.

מיכל בירן: כתוב: חוק הנוער.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להוסיף אותי בבקשה?

מרב מיכאלי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להוסיף אותי בבקשה?

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, וחברת הכנסת מיכאלי גם בעד.

מיכל בירן: – – – על מה הצבענו?

יחיאל חיליק בר: על הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה.

מיכל בירן: מופיע על המסכים: חוק הנוער.

יחיאל חיליק בר: לא.

מיכל בירן: – – – לכולנו – – –

יחיאל חיליק בר: כן?

יחיאל חיליק בר: אז תבדקי.

יחיאל חיליק בר: היא אומרת שמופיע במסכים חוק הנוער.

יחיאל חיליק בר: לי מופיע בזה.

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, אפס מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה עברה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת חוקה, חוק ומשפט.

משה גפני: ועדת כספים.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: ביקש סגן השר ועדת חוקה, חוק ומשפט.

משה גפני: אני – – – כספים.

משה גפני: מבקש – – –

יחיאל חיליק בר: אז תעבור לוועדת הכנסת שתחליט לאיזו ועדה היא תעבור.

משה גפני: – – – את החוק הזה.

משה גפני: חלק מהחוק עבר בקריאה ראשונה וצריך להיות בחוקה, וחלק צריך להיות בכספים.

משה גפני: לא מעניין האינטרס של אגף התקציבים – – –

משה גפני: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/954); נספחות.

משה גפני: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו, חברות וחברים, לסעיף 14 בסדר-היום: הצעת חוק נתוני אשראי, התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: תציג את הצעת החוק שרת המשפטים איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: איפה שרת המשפטים?

איילת שקד: הנה, פה, פה.

יחיאל חיליק בר: שרת המשפטים, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אין דוברים, אז אנחנו נעבור לאחר מכן להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

איילת שקד: טוב, ערב טוב.

איילת שקד: חוק נתוני אשראי בא להקים מאגר ארצי, מאגר של נתוני אשראי, על מנת שהתחרות בין המלווים תגדל.

איילת שקד: היום רק לבנקים הגדולים – בעצם יש די דואופול.

איילת שקד: רק לבנקים הגדולים יש את המידע החיובי, בוא נגיד, על הלקוחות, והם מחליטים אם לתת אשראי או לא.

איילת שקד: המטרה של החוק הזה, שגופים אחרים, גופים רבים, מוסדיים וכדומה, יוכלו לקבל, כמובן בהסכמת הלקוח – כל אדם יצטרך להסכים שנתוני האשראי שלו יינתנו לגוף המלווה; בהסכמתו אפשר יהיה להעביר את נתוני האשראי, וכך בעצם לאפשר לאותו לקוח לקבל הלוואה ממספר רב יותר של מלווים.

איילת שקד: למעשה, לפתוח את השוק הזה לתחרות.

איילת שקד: מובן שאנחנו נעשה את כל הצעדים הדרושים על מנת להגן על הפרטיות.

איילת שקד: זה נשמע דבר מבהיל, מין מאגר נתוני אשראי כזה, אבל זה קיים, למעשה, ברוב המדינות המערביות בעולם – בארצות-הברית, במדינות ה-OECD.

איילת שקד: בנק ישראל יהיה אמון על המאגר הזה, ובהליך החקיקה, אני מקווה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – זה יעבור לוועדת חוקה – אתם תעברו בדקדקנות ותוודאו שכל הדברים, באמת, שאמונים לשמור על הגנת הפרטיות, יתקיימו.

איילת שקד: אז תודה רבה.

איילת שקד: אני רוצה להודות, דרך אגב, גם לשר האוצר, שדחף בעצם את כל הפרויקט הגדול הזה, ולצוות של משרד המשפטים שהשקיע בחודשים האחרונים לילות כימים על מנת להביא את החוק הזה לפני התקציב.

איילת שקד: אז תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: לפני ההצבעה יש לנו דובר אחד, אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מרגלית, שלוש דקות.

קריאה: אמרת שאין דוברים.

יחיאל חיליק בר: נכון, טעינו.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, בהתייחס לחוק – גברתי השרה, אנחנו עוד בכנסת הקודמת, בשדולה למאבק ביוקר המחיה, אנחנו חשבנו שהדבר הזה מאוד חשוב, כי העניין הזה שיהיה מה שנקרא "קרדיט רפורט" או נתוני אשראי, הוא מאוד חשוב כדי שיוכלו להיכנס בנקים נוספים ושחקנים נוספים, וזה לא יהיה רק בידי הבנקים הגדולים.

אראל מרגלית: אבל, גברתי השרה, יש בעיה קרדינלית באופן שבו אתם כרגע מציבים את החוק, מכיוון שכרגע כל האנשים שאמונים על סייבר אומרים שהאופן שבו אתם רוצים לשמור את הנתונים יוכל להיות פרוץ, וזה הולך להיות דבר חמור.

אראל מרגלית: זה נכון שזה קיים במדינות מערביות אחרות, אבל זה אף פעם לא נמצא במקום אחד ממשלתי, כי ברגע שפורצים את זה, מקבלים מידע בצורה דרמטית לגבי כל אחד ואחת מאתנו.

אראל מרגלית: אז אנחנו – אני המלצתי לחברי באופוזיציה לתמוך בחוק, אבל אני רוצה לומר שבאופן שבו אנחנו נעצב אותו, אנחנו נהיה חייבים לשמור על הפרטיות של האזרחים, כי באופן שבו החוק כרגע מוצע הפרטיות של האזרחים – אפשר לפרוץ אותו.

אראל מרגלית: זה דבר אחד.

אראל מרגלית: הדבר השני – אנחנו נמשיך לתמוך בכם בכל מהלך שיפתח את שוק האשראי מהריכוזיות הבלתי-נסבלת שלו, ואנחנו רוצים שאתם תביאו את הדברים הבאים: 1.

אראל מרגלית: הפרדת כרטיסי האשראי מהבנקים – אנחנו רוצים לראות את זה מגיע ולא מתמסמס; 2.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים שתהיה הכרזה ואמירה כללית ששני הבנקים הגדולים או שלושת הבנקים הגדולים יורידו את רמת הריכוזיות שלהם במשק.

אראל מרגלית: למשל, אם היום בנק לאומי מקים את הבנק לדיגיטציה – מצוין.

אראל מרגלית: אבל שיוציא את זה, שהוא לא יהיה ב-100% בעלות.

אראל מרגלית: שיכניס משקיעים אחרים, ירד ל-20%, ויהיה שחקן, ויעשה עוד דברים.

אראל מרגלית: אני בעד שיהיו שחקנים, אבל שיהיו שחקנים בצורה כזאת שלא שני בנקים פה שולטים ב-70% מהמשק; זה דבר שהוא לא סביר ולא מתקבל על הדעת.

אראל מרגלית: אני רוצה לומר רק מילה אחת: תראו, כולנו, כל חברי הכנסת וכל אזרחי מדינת ישראל, אבל אני חושב שבאופן מיוחד קצת הירושלמים, כי קורים דברים קשים פה בעיר הזאת, עוברים אתגרים בלתי רגילים.

אראל מרגלית: בכל שכונה, בכל קהילה, בכל מקום בעיר הזאת אנשים מותקפים, ילדים, גם נערים.

אראל מרגלית: היום זה היה ילד מפסגת-זאב מבית-ספר טדי קולק, בן 13.

אראל מרגלית: אני רוצה לומר משהו: כל אלה שעולים פה ומדברים ונשבעים, ערבים או יהודים, על הר-הבית – ביום כזה שנשפך דם, ביום כזה שיש כזה מתח ברחובות, שיש כל כך הרבה בעיות, שיש כל כך הרבה מתח – מהבית הזה צריך לצאת מסר של הרגעה, והמסר של ההרגעה אומר שקודם כול הכוח של העיר הזאת בירושלים הוא בחיים שלה.

אראל מרגלית: ואנחנו יצאנו מהעיר הזאת אחרי התקופה של האינתיפאדה השנייה, והרמנו אותה על הרגליים, והיא עומדת ומשגשגת.

אראל מרגלית: והניצחון הגדול של כולנו – כן, אנחנו ניאבק בכל הכוח בטרור; כן, אנחנו ניאבק בפורעים ובכל מי שמנסה לפגוע בנו, אבל אני רוצה לומר לכם:

אראל מרגלית: הכוח הגדול של העיר הזאת זה לא רק שהיא הבירה הנצחית של מדינת ישראל והעם היהודי.

אראל מרגלית: הכוח שלה זה גם שהיא עיר פלורליסטית, עיר בין-לאומית, עיר שצריכה תיירות, ועיר שצריכה להמשיך להיות בין-לאומית.

אראל מרגלית: וכל מי שמדבר פה, שידבר בכבוד לכולם, כדי שהעיר הזאת תחזור לשפיות – עם הנהגה מהבית הזה.

אראל מרגלית: ומה שראיתי היום יוצא מהבית הזה זה אמירות בוטות ובלתי-נסבלות שעושות קיטוב ולא יחד.

אראל מרגלית: אז כולנו להירגע, אני מבקש.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: זאת קריאה חשובה ביותר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה, חברות וחברים, על הצעת חוק נתוני אשראי, התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נתוני אשראי, התשע"ו–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: תשעה בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק נתוני אשראי, התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכלכלה.

מרב מיכאלי: אני הצבעתי בטעות במקום עמיר פרץ.

יחיאל חיליק בר: נציין לפרוטוקול שחברת הכנסת מיכאלי הצביעה בטעות במקום עמיר פרץ, ואנחנו נתקן את זה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: השרה ביקשה – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, ועדת כלכלה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: איפה השרה?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ועדת חוקה.

ניסן סלומינסקי: היא אמרה ועדת חוקה – – –

איתן כבל: ועדת הכנסת, ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: החוק יעבור לוועדת הכנסת, והיא תחליט באיזו ועדה הוא יידון.

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לסעיף 19 בסדר-היום: בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016).

יחיאל חיליק בר: יציג את הבקשה יו"ר ועדת הכספים משה גפני, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לנו דובר אחד אחריו, חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להצבעה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לפצל את ההצעה של מס שבח אינפלציוני – אבל צריך להגיד את זה, אי-אפשר בלי להגיד מה זה, זה לא בסדר.

משה גפני: בין יתר הנושאים בהצעת חוק ההסדרים שהועברו לטיפולה של ועדת הכספים לקראת הכנתם לקריאה השנייה ולקריאה השלישית כלול נושא הפטור ממס על שבח אינפלציוני לפי חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה).

משה גפני: הפטור האמור הוא תיקון מיטיב, שהוא למעשה תיקון טעות של החקיקה בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה).

משה גפני: למה פיצלתי את זה?

משה גפני: למה ביקשתי מחברי הוועדה ופיצלנו את זה פה-אחד?

משה גפני: מכיוון שזה חוק מיטיב, והיות שיצטרכו לעשות את זה רטרואקטיבי, אז אנחנו צריכים להעביר את זה במהירות ולא לחכות לסוף חוק ההסדרים.

משה גפני: אם מליאת הכנסת תאשר את הפיצול אני אביא את החוק עצמו, לאחר שאני אבקש, מייד אחרי זה, להניח אותו על שולחן הכנסת – אני אביא את החוק עצמו כדי להצביע עליו.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הפיצול.

משה גפני: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן לא פה, ולכן אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 15 בעד הצעת ועדת הכספים – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 27 בעד, אין מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מאשרים את בקשת ועדת הכספים לפיצול החוק.

יחיאל חיליק בר: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק למיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכספים וקיבלה פטור בוועדת הכנסת הבוקר.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לסעיף 17 בסדר-היום: החלטת ועדת הכספים בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון).

יחיאל חיליק בר: גם את זה יציג יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סעיף 4(ב) לחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, קובע כי על פעילות בישראל של מוסד כספי יוטל מס שכר ורווח באחוזים מהשכר ששילם והרווח שהפיק, כפי שקבע שר האוצר באישור הכנסת.

משה גפני: שיעור מס השכר והרווח המוטל על מוסדות כספיים עומד על 18% משנת 2013.

משה גפני: בצו המונח בפניכם מוצע להפחית את שיעור המס כך שיעמוד על 17%.

משה גפני: צו ההפחתה המונח בפניכם אושר בוועדת הכספים יחד עם צו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין) (תיקון), התשע"ה–2015, אשר הפחית גם את שיעור המע"מ המוטל על עסקה בישראל ועל יבוא טובין מ-18% ל-17%.

משה גפני: לגבי שינוי שיעור המע"מ המוטל על עסקה בישראל ועל יבוא טובין, הפרוצדורה הקבועה בסעיף 2 לחוק מס ערך מוסף אינה דורשת את אישור הכנסת אלא התייעצות עם ועדת הכספים של הכנסת, וההתייעצות קוימה ביום 10 בספטמבר 2015.

משה גפני: באותו יום עדכנה מזכירת הכנסת הגברת ירדנה מלר-הורוביץ את חברי הכנסת באמצעות הדואר האלקטרוני כי ההחלטה בדבר הפחתת המע"מ ל-17% תיכנס לתוקפה בתוך שבועיים מאותו מועד, אלא אם כן תחליט הכנסת על ביטולה, וזאת בהתאם להוראות החוק.

משה גפני: כיוון שמליאת הכנסת לא החליטה על ביטול ההפחתה עד ליום 24 בספטמבר 2015, היא נכנסה לתוקפה באותו היום.

משה גפני: הצו המובא בפניכם עתה הוא צו המקביל להפחתת המע"מ, והוא מפחית את מס השכר על מוסדות כספיים.

משה גפני: לפי החוק, יש לאשרו במליאה, בניגוד לצו הקודם, שלגביו אם אין התנגדות הוא מאושר אוטומטית בתוך שבועיים.

משה גפני: ההפחתה ל-17% תיכנס לתוקף ביחס לחודש אוקטובר כולו.

משה גפני: אבקש להוסיף – ובזה אני מסיים – כי הפרוצדורה שנקבעה בחוק מס ערך מוסף ובחוק מסי מכס ובלו לעניין אישור וביטול הוראות צו אשר מטיל, מגדיל או מפחית מס היא בעייתית ביחס לסמכויות הכנסת.

משה גפני: בעניין זה הגשתי בעבר הצעת חוק המשנה את הפרוצדורה האמורה ומפשטת את ההליך, כך שיידרש הן אישורה של ועדת הכספים והן אישורה של הכנסת, ובכוונתי להמשיך לפעול לתיקון המצב הקיים.

משה גפני: אבקשכם לאשר את הצו האמור.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: יש רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מיכאלי, את רוצה לדבר?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

איתן כבל: שי אצל הנדלר.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת תמר זנדברג, יואל חסון, קסניה סבטלובה, מיקי רוזנטל, מנו טרכטנברג, קארין אלהרר, זהבה גלאון, דב חנין.

יחיאל חיליק בר: עמר בר-לב, רוצה?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: רויטל סוֵיד – –

איתן כבל: רויטל סוִיד.

יחיאל חיליק בר: סוִיד.

יחיאל חיליק בר: – – תומא סלימאן, מנחם מוזס, יעל גרמן, ישראל אייכלר ואורן אסף חזן.

יחיאל חיליק בר: אין אף דובר.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אני עובר להצבעה על החלטת ועדת הכספים בדבר צו מס ערך מוסף.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההחלטה – 25 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשע"ה–2015, נתקבלה.

איתן כבל: גפני, יהיו לך הרבה נושאים לחתוך מהם קופונים.

יחיאל חיליק בר: 25 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי המליאה אישרה את החלטת ועדת הכספים בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון).

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הסמכת ועדת הכספים לקבוע גמלאות ותשלומים אחרים לסגן שר.

יחיאל חיליק בר: יציג אותו יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת הסמיכה את ועדת הכספים לקבוע את משכורתם של השרים וסגני השרים ותשלומים אחרים שישולמו להם בתקופת כהונתם או לאחריה, או לשאיריהם לאחר מותם.

משה גפני: כמו כן, הכנסת הסמיכה את ועדת הכספים לקבוע בהחלטותיה את הגמלאות והתשלומים שישולמו לפי חוק הגמלאות לנושאי משרה שונים, ובהם שר, שופט, נשיא המדינה, רב ראשי, מבקר המדינה, נגיד בנק ישראל וכיו"ב.

משה גפני: לגבי חברי הכנסת הוסמכה לכך ועדת הכנסת.

משה גפני: לאחרונה נחקק חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42 והוראת שעה), ונקבע בו כי סגן שר יהיה רשאי להפסיק את חברותו בכנסת בלי שכהונתו כסגן שר תפסק.

משה גפני: במסגרת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ה–2015, תוקן גם חוק הגמלאות, והורחבה ההסמכה לקבוע גמלאות ותשלומים אחרים גם לגבי סגן שר.

משה גפני: ביום 16 באוגוסט 2015 החליטה ועדת הכספים לבקש מהמליאה להסמיך אותה לדון ולהחליט גם בנושא גמלאותיהם של סגני השרים.

משה גפני: קיבלנו החלטה זו לאחר שעדכנו על כך גם את יושב-ראש ועדת הכנסת, שבה דנים בשכרם ובגמלאותיהם של חברי הכנסת, ואני מבקש מהמליאה היום לאשר את החלטת הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: אני עובר מהר על רשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: מי שנמצא פה ורוצה לדבר, שיאמר.

יחיאל חיליק בר: מיכאלי – לא; זנדברג, חסון, סבטלובה, טרכטנברג, אלהרר, גלאון, בר-לב, סויד, סלימאן, מוזס, גרמן, אייכלר וחזן.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אני עובר להצבעה על הבקשה של ועדת הכספים.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה – 25 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר הסמכתה לקבוע גמלאות ותשלומים אחרים לסגן שר נתקבלה.

אראל מרגלית: צחי, אנחנו רוצים לשמוע מה דעתך – בעד, נגד.

צחי הנגבי: – – –

יחיאל חיליק בר: 25 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי המליאה אישרה את הסמכת ועדת הכספים לקבוע גמלאות ותשלומים אחרים לסגן שר.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/959; "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' , מושב ראשון, חוב' י"ח, עמ' ; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים לסעיף האחרון שעל סדר-היום – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: מה?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: יש זמן לבדיחות, חברת הכנסת בן ארי, בשעה כזאת?

קריאה: – – – יש זמן.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: הנושא האחרון על סדר-היום – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אהה, הבנתי.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: – – הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות, אדוני.

קריאה: אין הסתייגויות?

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להקריא את זה טיפה לאט בשבילם.

מירב בן ארי: גם תספר לנו איזו בדיחה – – –

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים שהוא יקריא את זה בחמש דקות ולא בארבע, נכון?

מירב בן ארי: בדיוק.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, קח את הזמן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לומר לחברי הכנסת, שבחוק ההסדרים שהגיע לכנסת, האמת היא שאין הרבה גזירות.

משה גפני: יש דברים שהם באמת קשים, אבל חלק גדול מהדברים מיטיבים.

משה גפני: אחד הדברים שמיטיבים הוא החוק שאני רוצה להביא עכשיו.

משה גפני: אני מבקש – היות שאנחנו הולכים להחיל אותו רטרואקטיבית, מכיוון שזאת באמת הייתה טעות בשעתו – מכיוון שאנחנו רוצים להחיל את זה רטרואקטיבית, אני ביקשתי ממליאת הכנסת את הפיצול.

משה גפני: עכשיו, לאחר שמליאת הכנסת אישרה את הפיצול, היועצת המשפטית של ועדת הכספים הניחה את זה על שולחן הכנסת, ומזכירת הכנסת, הגברת ירדנה מלר-הורוביץ, הודיעה על ההנחה – – –

איציק שמולי: זה כמו שיעור בחינוך מיוחד.

קריאה: זה קשור – – – או לא קשור – – –?

משה גפני: חבר הכנסת שמולי טוען שזה נראה כמו שיעור בחינוך מיוחד.

איציק שמולי: זה כאילו כיתה טיפולית.

קריאה: לפעמים זה באמת כיתה טיפולית.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, אין צורך להפריע.

יחיאל חיליק בר: זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מסתכלים על השעון.

קריאה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גפני צריך – – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לעבור להצבעה עכשיו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015.

משה גפני: הצעת חוק זו היא חלק מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, שוועדת הכספים פיצלה מתוכה.

קריאה: לא, זו לא הישיבה פה – – –

משה גפני: מה זה "זה לא הישיבה"?

קריאה: עם הקצב הזה זו לא הישיבה.

משה גפני: אבל אנשים מבינים.

משה גפני: אם אני אראה שלא מבינים, אני אעצור ואני אתחיל להסביר.

קריאה: לא, אתה צריך לקרוא קצת יותר לאט.

משה גפני: אני אראה אם לא מבינים.

משה גפני: הצעת החוק שלפני

משה גפני: כם מתקנת שני עניינים שמיטיבים עם הציבור והם תיקון טעות שיוחל באופן רטרואקטיבי.

משה גפני: העניין הראשון הוא קביעת פטור משבח אינפלציוני בעת מכירת דירת מגורים מזכה.

משה גפני: בחוק ההסדרים לשנים 2013 ו-2014 בוטל הפטור במכירת דירת מגורים אחת לארבע שנים, אך נקבעה תקופת מעבר שבה השבח שנצבר עד ליום כ"ט בטבת התשע"ד, 1 בינואר 2014, יהיה פטור, ולאחר מכן יעמוד השבח על 25%.

משה גפני: בעת חקיקת החוק לא נקבע בטעות פטור מקביל בגין השבח האינפלציוני.

משה גפני: לאור זאת, בהצעה שלפניכם אנחנו מתקנים את הטעות וקובעים פטור לשבח אינפלציוני.

משה גפני: תחילת התיקון היא ביום כ"ט בטבת התשע"ד, 1 בינואר 2014.

משה גפני: מדובר בסכומים שנעים בין 4,000 ל-6,000 שקלים חדשים לשומה, ולכן סיכמנו עם רשות המסים, והיא התחייבה בפני הוועדה להשיב את הכספים שנגבו בגין השבח האינפלציוני ממי שמכרו את דירותיהם, והיא תעשה כן בתוך זמן קצר ממועד החקיקה.

משה גפני: אז זה מה שסוכם עם רשות המסים, זה בסדר.

אראל מרגלית: משה אשר אישר שהוא יחזיר רטרואקטיבית משהו?

משה גפני: היה בוועדה.

אראל מרגלית: פשוט לא האמנתי שזה – – –

משה גפני: בסדר, אני מבין את החששות שלך, חבר הכנסת אראל מרגלית.

משה גפני: אני מקווה שזה מה שיהיה.

משה גפני: אם לא, אנחנו נעקוב אחרי זה.

אראל מרגלית: בטח יש פה משהו.

מיקי לוי: יש תאריך יעד – – –

משה גפני: כן, נכון.

משה גפני: העניין השני שמוסדר בהצעת החוק שבפניכם הוא נושא שהוועדה הוסיפה, ואף הוא תיקון טעות בחוק ההסדרים לשנים 2013 ו-2014.

משה גפני: בתקופת המעבר, שהיא משנת 2014 עד סוף שנת 2017, שבאה על מנת שיימכרו כמה שיותר דירות, נקבע שההטבות לא יחולו על מכירה לקרוב.

משה גפני: זאת אומרת, אין מציאות, ולכן על-פי החוק, אם אדם מוכר לקרובו – על זה לא חל הפטור הזה.

אלי אלאלוף: – – – גפני?

משה גפני: אח, למשל, אבא לבן וכדומה.

משה גפני: המחוקק קבע שיחול מס שבח גבוה על חלוקת מכסי עיזבון, כשבדרך כלל ברור שאין במכירה מעין זו משום תכנון מס פסול.

משה גפני: אני רוצה להסביר, אם אפשר – – –

צחי הנגבי: הבנו, הבנו, הבנו.

משה גפני: בסדר, אבל אני רוצה רק להסביר עכשיו במהירות, בתוך דקה.

משה גפני: זה שאי-אפשר למכור לקרוב זה ברור, מכיוון שאז זה יכול להיות – אבל יש מצב שבו – ואת זה אנחנו אמרנו בוועדה ואת זה תיקנו, ושמנו את זה בחוק ואנחנו מבקשים להצביע על זה: מה קורה אם שני אחים יורשים?

משה גפני: האם זה גם כן נעשה בגלל קומבינציה כזאת שרוצים לעבוד על מישהו?

משה גפני: ולכן, את זה צריך לתקן.

משה גפני: אני כבר מסיים – על חלוקת נכסי עיזבון שבדרך כלל ברור שאין במכירה מעין זו משום תכנון מס פסול.

משה גפני: בחקיקה הקבועה ממילא יש פטור ממס לגבי חלוקה כזאת.

משה גפני: עם זאת, בשל טעות, נשמטה החרגה של חלוקת נכסי ירושה בין אחים במסגרת התיקון בחוק ההסדרים לשנים 2013–2014.

אראל מרגלית: אנחנו קבענו שם אחוזים, נכון?

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: לאור זאת, ביקשתי בוועדה, מרשות המסים, לתקן גם את הטעות הזאת ולקבוע שגם בהוראות המעבר יהיה פטור ממס שבח על חלוקת נכסי עיזבון בין יורשים קרובים, והכנסנו את זה בחוק, וגם זה היה בהסכמה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

משה גפני: להצעת חוק זו אין הסתייגויות והיא מיטיבה עם הציבור.

משה גפני: לפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

משה גפני: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה כמקשה אחת, מאחר שאין הסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: קריאה שנייה.

קריאה: אתה יכול לחזור מהתחלה?

קריאה: כי לא הבנו.

קריאה: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–3 – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

קריאה: חזק חזק ונתחזק.

יחיאל חיליק בר: רגע, יש הצבעה בקריאה שלישית.

קריאה: – – – ספר תורה לפני.

קריאה: זה מה שאומרים.

יחיאל חיליק בר: 25 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: החוק עבר בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על החוק בקריאה לשלישית.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 23 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 82) עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: מזל טוב.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ל' בתשרי התשע"ו, 13 באוקטובר 2015, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.