ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 46, 2015-09-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: היום כ"ג באלול תשע"ה, 7 בספטמבר 2015 – אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי על-פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, עם התפטרותם מהכנסת של חברי הכנסת שי פירון ושרון גל, שנכנסה לתוקפה ביום כ' באלול התשע"ה, 4 בספטמבר 2015, נמחק שמם מהצעות החוק שהם היו שותפים להן עם מציעים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת שי פירון מהכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום כ' באלול התשע"ה, 4 בספטמבר 2015, בא במקומו חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את אלעזר שטרן לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

יולי יואל אדלשטיין: אתה כבר מנוסה בתחום.

אלעזר שטרן: האמת היא אבל לא מכאן, משם.

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

אלעזר שטרן: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: כמקובל, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני מאפשר לך לומר כמה מילים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני חוזר לכנסת.

אלעזר שטרן: אני מודה שהרגשתי את עצמי קצת אמביוולנטי, גם בראיונות בתקשורת, כששאלו אותי כמה אני שמח.

אלעזר שטרן: השוויתי את זה לפעם הקודמת, שכמו שאמרתי ליושב-ראש, ישבתי שם ואמרתי "מתחייב אני" – מאשר עמדתי כאן, ואני מודה, אולי זה לא פוליטיקלי-קורקט, שאני לא מרגיש שמחה גדולה.

זהבה גלאון: אבל אנחנו שמחים שאתה חוזר.

אלעזר שטרן: זהבה, אם אתם שמחים זה בסדר.

אלעזר שטרן: אני נכון, דרוך, מעריך את שולחי, אבל מודה שכשאני צריך לחפור בתוך עצמי, שמחה אין, ואני שואל את עצמי למה.

אלעזר שטרן: אני מעריך, אני שמח להיות שליח של הרבה מאזרחי ישראל, כאלה שתמכו בי ובמפלגתי, ביש עתיד, וגם כאלה שאני יודע – במפלגות אחרות, שלא תמכו בי בתור יש עתיד, אבל תומכים בדרך שאני מייצג.

אלעזר שטרן: אני פחות שמח, כיוון שקצת איבדתי את התמימות.

אלעזר שטרן: אני חושב שההתרגשות שאחזה בי בפעם הקודמת לנוכח מעמדה של הכנסת – במקום עובדה היא הופכת להיות צו; צו לדאוג למעמדה של כנסת ישראל, צו לדאוג למעמדם של חברי הכנסת.

אלעזר שטרן: יש שתי סיבות לעניין הזה: 1.

אלעזר שטרן: עבודה של מאות ואלפי שעות בכנסת הזאת, בתהליכי חקיקה, נמחקה כהרף ליל באישון לילה, בסוגים של הסכמים קואליציוניים, לטובת תפקידים אישיים – וסליחה שגם בנאום הבכורה שלי אני נשמע קצת ביקורתי.

אלעזר שטרן: אני חושב שאנחנו, חברי הכנסת, וגם אדוני היושב-ראש, שכמה פעמים דיברנו על זה גם לבד, על מעמדו של בית-המשפט העליון מול הכנסת ועל למה חברי כנסת פונים לבית-המשפט העליון – אני חושב שכשהכנסת רומסת ברגל גסה את עבודתה היא, שנעשתה במשך אלפי שעות עבודה בכנסת, רק לטובת הסכם קואליציוני, קודם כול אנחנו פוגעים במעמדה של כנסת ישראל, ואנחנו גם פוגעים במעמדנו שלנו, אנחנו, חברי הכנסת.

אלעזר שטרן: אם אני שואל את עצמי למה אני כאן בהקשר הזה – גם בשביל לתקן את הדבר הזה.

אלעזר שטרן: אני חושב שמעמד כנסת ישראל נקבע קודם כול על-ידי המשרתים בה, על-ידי אורח חייהם הפרטי ואורח חייהם הציבורי.

אלעזר שטרן: אני חושב שהוא נקבע על-ידי המרחק שבין כמה אנחנו פועלים לקדם את עצמנו באופן אישי לכמה אנחנו פועלים לקדם את האג'נדה שבשמה נבחרנו.

אלעזר שטרן: ואני מודה שאני באתי לכנסת הזאת בעיקר מתוך תחושה שאם אנחנו לא נדע לתת משמעות יהודית גם למי שלבוש אחרת ממני, בעוד 100 שנה, כשלא תהיה פה סבתא ניצולת אושוויץ או סבא שבא על סירה ממרוקו או דודה שבאה על חמור מתימן, לא נהיה פה.

אלעזר שטרן: ולצערי הרב, לא כולנו יודעים לוותר על תפיסת העולם הפרטית שלהם, ומוחקים את זכות יהדותם, אם את הגדרתם הרשמית ואם את תחושת ההזדהות הפנימית שלהם, אלא אם כן הם מאמצים דרך מסוימת אחת, צרה ככל שתהיה.

אלעזר שטרן: המשמעות של "העם אמר את דברו" – לפעמים זה סך הכול עשרה חברי הכנסת, שבכוח הסכמים קואליציוניים נושאים כותרת של "העם אמר את דברו".

אלעזר שטרן: אני באתי לכאן בשביל ליצור הסכמה, בשביל ליצור מחויבות עם כמה שיותר מחברי הבית הזה, על מנת שבאמת נשכיל כולנו לעבוד יחד, גם תוך כדי מחלוקת, לקדם את מה שאמרתי קודם.

אלעזר שטרן: אני לא יכול שלא לצטט פה את אימא שלי, שבימים האלה לא מרגישה כל כך טוב, על מה היא למדה מאושוויץ.

אלעזר שטרן: אימא שלי באה מאושוויץ ולימדה אותנו שני דברים: 1.

אלעזר שטרן: לוודא שתהיה מדינה יהודית חזקה, שיודעת להגן על עצמה ולשמור עליה; והדבר השני: לעולם, אבל לעולם, אל תעז לעשות הבדלים בין בני-אדם – לא בין צבע, לא בין דת, לא בגזע, לא בשום דבר.

אלעזר שטרן: את שני המסרים האלה, שלפעמים אולי יש כאלה שחושבים שיש ביניהם התנגשות – אני באתי לכאן ליישם אותם מבלי לתת עדיפות לאף אחד מהם, מתוך אמונה שהדברים האלה יכולים ללכת יחד.

אלעזר שטרן: ואם נחשוב שאת העבודה הזאת אפשר להשאיר לאחרים, או שיש לנו פטור מלהתעסק בה, אז נזכור את מה שאנחנו נקרא בפרשת השבוע הקרוב: "לא נפלאת היא ממך, ולא רחֹקה היא; לא בשמים היא לאמֹר, מי יעלה לנו השמימה ויקָחֶהָ לנו, וישמיענו אֹתה, ונעשנה – כי קרוב אליך הדבר מאֹד בפיך ובלבבך לעשׂתו".

אלעזר שטרן: אז אולי יתקיים בנו מה שקראנו בפרשת השבוע הקודמת: "השקיפה ממעון קדשך מן השמים וברך את האדמה אשר נתתה לנו כאשר נשבעת לאבֹתינו ארץ זבת חלב ודבש".

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה על הזכות לשרת פה.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן, ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: גם נעשה הפסקה מתודית של דקה-שתיים, על מנת שהחברים יוכלו לברך את חבר הכנסת שטרן – חדש-ישן, חדש-ותיק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת שרון גל מן הכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום כ' באלול תשע"ה, 4 בספטמבר 2015, בא במקומו חבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את עודד פורר לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר כנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

עודד פורר: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: כנהוג, תוכל לומר כמה מילים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, חברת כנסת ותיקה מסיעתך, חברת הכנסת סופה לנדבר, ביקשה לברך אותך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, "רבות מחשבות בלב איש ועצת ה' היא תקום", כך נאמר בספר משלי.

עודד פורר: ואכן השבוע החולף היה עבורי שבוע שבו התרחש אותו מקרה שלא היה ברשימת התרחישים הצפויה.

עודד פורר: בחיים כמו בחיים, הוויתור של האחד הוא ההזדמנות של האחר.

עודד פורר: ההזדמנות הזו שניתנה לי לפתע לשרת את הציבור הופכת לרגע מיוחד שבו אתה עוצר וחושב: מהי אותה עצה בעצם?

עודד פורר: איך אני מעניק תמורה למנדט שהפך לכל כך משמעותי והוא מופקד בידי?

עודד פורר: ההתרגשות היא גדולה.

עודד פורר: כמי שהפעילות הציבורית הייתה חלק בלתי נפרד מחייו, אני רואה בכניסתי לבית-המחוקקים זכות גדולה שנושאת בחובה גם אחריות כבדה.

עודד פורר: אני חף מציניות, באתי לעבוד, ואני יודע שהדרך הזו היא קשה וסיזיפית.

עודד פורר: אני מבין את כל האחריות המוטלת עלי לפעול בכל רגע למען עתיד טוב יותר, למען הגשמת חזון הנביאים, למען עם ישראל ולמען ארץ-ישראל.

עודד פורר: וכשאני אומר את המילים הגדולות האלה, "למען עם ישראל", אני מתבונן בעיניים פקוחות אל הילדות שלי שיושבות כאן ביציע, אל גפן ואל שקד.

עודד פורר: שתיהן נושאות אתן, גם אם אינן מבינות עדיין, את חובת הזכות לאחריות על מדינת ישראל.

עודד פורר: שתיהן דור חמישי ליהודה לייב יוספזון, בונה הבית הראשון ברחובות, וליהושע פורר ז"ל, הקבור לא רחוק מכאן בהר-הזיתים, שעלו לפני 125 שנים ארצה.

עודד פורר: הן הנינות של נחמן קפלן ז"ל, שמשפחתו הגיעה לארץ עוד בשלהי המאה ה-18, והן גם נינות להלינה קפלן לבית קוטנר, אוד מוצל, שהגיעה לכאן לפני 71 שנים עם אחותה הקטנה לאחר שנדדה ברחבי אירופה, וכל אשר לה אינו אלא חייה החדשים שקיבלה כשהגיעה ארצה.

עודד פורר: כולם עלו ונקבצו כאן כדי להגשים את הנבואה שנקראה בהפטרה של השבת האחרונה בכל בתי-הכנסת בעולם: "שאי סביב עינַיִך וראי, כֻלם נקבצו באו לך".

עודד פורר: ספק אם הם יכלו לדמיין שהנכדים והנינים שלהם יזכו לחיות במדינה יהודית עצמאית בארץ-ישראל, שבירתה ירושלים, לא כל שכן שאחד מהם יהיה חבר בית-המחוקקים.

עודד פורר: על כתפיהם אני עומד כאן היום ומתחייב לשמור אמונים להמשך הגשמתו של החלום הציוני, על כתפי החלום הציוני שהחל להתגשם ועדיין לא הושלם.

עודד פורר: במהלך חיי הרגשתי פעמיים את אותה משקולת שמונחת כעת על צווארי; את כובד האחריות המונחת על כתפי חשתי לראשונה עת הייתי מפקד ספינה צעיר בחיל הים, שעה שאביו של אחד החיילים אומר לי: שמור לי על הילד, אה?

עודד פורר: והילד הזה צעיר ממני בסך הכול בשנה.

עודד פורר: הפעם השנייה הייתה כשנכנסתי לתפקידי כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה, והוטלה עלי אחת המשימות החשובות להמשך תקומת העם היהודי בארצו: עידוד העלייה ארצה וקליטתה.

עודד פורר: זכיתי לגעת בשלושת היסודות שעליהם מבוססת מדינת ישראל: ביטחון, התיישבות ועלייה.

עודד פורר: שלושת היסודות הללו קשורים זה בזה ותלויים זה בזה; עליהם אנחנו מחויבים להגן והם צריכים להיות נר לרגלינו בכל החלטה ובכל פעם שהאצבע שלנו בוחרת – בעד או נגד.

עודד פורר: המחויבות שלנו היא קודם כול להיסטוריה, לאמת ולצדקת הדרך שלנו.

עודד פורר: אלו גם היסודות שמלווים אותי משחר נעורי, להם אני מחויב.

עודד פורר: כחבר הכנסת בכוונתי להמשיך ולפעול להעמקת ההתיישבות, המקנה לנו את הזכויות על ארץ-ישראל, את הביטחון בארץ, כפי שעשיתי בעת כהונתי כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה תחת השרה, חברת הכנסת סופה לנדבר.

עודד פורר: אפעל להרחבת והעמקת העלייה לארץ, שהייתה ועודנה בסיס חשוב לצמיחה, ליצירה ולחיזוק ביטחונה של מדינת ישראל.

עודד פורר: ולצד היסודות, ויחד עם ההיסטוריה והחזון, אנחנו יכולים וצריכים להתמודד עם אתגרים נוספים.

עודד פורר: הספינה הציונית כבר ספינה די מבוססת, גדולה, יש שיאמרו אפילו נושאת מטוסים.

עודד פורר: כעת אפשר לטפל גם בצבע שעל הסיפון, ברווחת המפליגים.

עודד פורר: כלומר, ניתן לבנות על היסודות האלה בניינים, ניתן לשתול גינות, ובעיקר אפשר לדאוג גם לחיים של האנשים שגרים בבתים הללו.

עודד פורר: כך, כמי שהקים וניהל עסקים עצמאיים, התגייסתי לפעול, ואני רואה לעצמי חובה להמשיך ולפעול למען העסקים הקטנים והבינוניים והקניית זכויות לעצמאים.

עודד פורר: מדובר כאן ביותר מ-500,000 איש ואישה, שמייצרים למעלה מ-40% מהתוצר במשק; עצמאים שהפכו, לצערי, בעיני רשויות השלטון, לסוג של פרה חולבת.

עודד פורר: אני יודע את זה, עד היום הייתי אחד מהם.

עודד פורר: את העבודה הקשה והמסים המופקעים והיעדר הזכויות חוויתי על בשרי.

עודד פורר: זכרו שבמדינת ישראל בעת הצורך, בשעת צרה, כשהעצמאים זקוקים לרשת הביטחון שיש לכל שכיר, הם נותרים לבד.

עודד פורר: לאחרונה שימשתי בהתנדבות כראש תנועה חברתית, "עצמאים עושים שינוי", ששמה לה למטרה להשוות את זכויות העצמאים והשכירים, והמחויבות הזו שלי תמשיך ללוות אותי גם בתפקיד זה.

עודד פורר: בכוונתי לפעול לטובת השוואת זכויותיהם במשק.

עודד פורר: מובן שיש עוד נושאים רבים ומגוונים.

עודד פורר: אני כשלעצמי אהיה שם בכל מקום שבו אדרש לפעול למען העקרונות שמלווים אותי, למען האנשים שבעמל יומם בונים את המדינה הגדולה שלנו ולמען כל מי שצדקת הדרך מלווה אותו.

עודד פורר: וכיוון שאני מודע לחשיבות העלייה וקליטת העולים, וכיוון שתלאותיה של סבתי הלינה, זיכרונה לברכה, הפליטה שנמלטה מציפורני הצורר הנאצי, חרותות בנפשי, איני יכול להתעלם מהוויכוח הניטש בימים אלו סביב הצלתם של הפליטים הסורים, שאימת מנהיגם אסד, כמו אימת "דאעש", עליהם.

עודד פורר: ואני אומר כאן: עניי עירך קודמים.

עודד פורר: חובתנו הקיומית קודם כול היא לפעול בהתאם לעקרונות שלשמם הוקמה מדינת ישראל ולדאוג ליהודים הפזורים בתפוצות.

עודד פורר: לאור נדידת העמים מהמזרח התיכון הסוער מערבה לאירופה, בימים אלו דווקא עלינו להיערך לאותם גלי עלייה שצפויים להגיע אלינו מרחבי אירופה, בתהליך של שינוי שאירופה נמצאת בו וסופו מי ישורנו.

עודד פורר: כ-14.5 מיליון יהודים חיים בעולם, רק 6.5 מיליון מהם חיים בארץ-ישראל.

עודד פורר: הבית הזה לא יכול להרשות לעצמו להיות מופתע אם עשרות אלפים או אם מאות אלפים, ואולי אף יותר, יחפשו מקלט במולדתם.

עודד פורר: אני רואה עצמי כמי שמחויב לפעול, לעודד אותם לעלות, ומבעוד יום להכין את קליטתם בארץ.

עודד פורר: אבל היום, רגע לפני המחויבויות הלאומיות, אבקש את רשותכם לכמה התחייבויות אישיות: להורי שוקי ורוני – אני מתחייב להמשיך ולהניף את הדגלים והעקרונות שעליהם גידלתם אותי, את אהבת העם והארץ ואת אהבת האדם באשר הוא אדם; לאשתי היקרה סיון, שותפתי לדרך, הנושאת במעמסה ללא פקפוק והיסוס – את מהווה עבורי עוגן, בית וחוף מבטחים, ואני מתחייב להמשיך ולשאת יחד אתך בנטל, ולא לשכוח את המאמץ שאת עושה עבורי בדרכי.

עודד פורר: לבנותי גפן ושקד – אני מתחייב לעשות כמיטב יכולתי למען עתידכן, כשם שאני מחויב לעתיד כלל ילדי ישראל, בכל פעולה שאעשה.

עודד פורר: ולכלל הציבור אני מתחייב: אני כאן לשירותכם.

עודד פורר: תודה ושנה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: בהצלחה בתפקיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר, הבוסית לשעבר, אפשר לומר, לברך את חבר הכנסת הנכנס.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: רבותי, אני לא יכולה להסתיר את ההתרגשות.

סופה לנדבר: אני מאוד שמחה, אבל אני גם מאוד מתרגשת, עודד.

סופה לנדבר: מתרגשת שנכנס חבר כנסת חדש, עודד פורר, חבר כנסת של ישראל ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: שבו בבקשה, חברים.

סופה לנדבר: חבר כנסת צעיר, משכיל, עורך-דין, פעיל ציבור, נמרץ, מעורב במשק של מדינת ישראל, מבין בניהול, מבין בפרויקטים מורכבים ביותר, כלכליים, במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאני רוצה לברך אותו מתוך היכרות אישית, מעבודה משותפת של קדנציה שלמה במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: מתוך היכרות אישית אני יכולה להמליץ על חבר הכנסת, הוא יהיה חבר כנסת מצוין.

סופה לנדבר: הוא נכנס למשרד העלייה והקליטה, לקח על עצמו, ביוזמה, עם עודף מרץ, ריכז והפעיל פרויקטים שונים, פרויקטים קשים ביותר.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שלמרות הגיל הצעיר הוא מעורב מאוד בכל הפרויקטים שהוביל: בפרויקטים שקשורים לעידוד עלייה, בשולחנות עגולים ליוצאי אתיופיה, בהורדת חסמים לעולים שהגיעו מצרפת; יזמות, פרויקטים לאומיים.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שבתקופתו, יחד אתי, אנחנו עשינו הכול שהמשרד שקולט גם יהיה מעורב בעידוד העלייה, והמשרד מאז נקרא משרד העלייה והקליטה, ואני שמחה להודיע כאן שמתקופתנו יש גידול בעלייה.

סופה לנדבר: כניסתו לכנסת ישראל היא תרומה משמעותית לבית-המחוקקים ולמדינת ישראל, ואני רוצה לברך את משפחת פורר, את האבא ואת האימא, את אשתו והבנות, ואת כל מי שמקורב לעודד.

סופה לנדבר: שמחה גדולה, ואני מאמינה שבוועדה שבה אתה תעסוק עכשיו אתה תעשה עבודה מצוינת; אתה עורך-דין, והעבודה של המחוקקים קרובה ללבך.

סופה לנדבר: אני מאמינה שכאן, בהמשך הפעילות שלך במשרד העלייה והקליטה ובכל הפרויקטים שאתה מעורב אתה תעשה עבודה מצוינת.

סופה לנדבר: אתה מכיר מקרוב את הבעיות של מדינת ישראל; אתה מכיר מקרוב את הבעיות של העולים החדשים; אתה מכיר מקרוב את אנשי העסקים.

סופה לנדבר: אני מאמינה שעבודה מצוינת ממתינה לך, ואתה תהיה חבר כנסת מצוין.

סופה לנדבר: אני מאחלת לך מכל לבי – תצליח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות ואיחולים לשני חברי הכנסת החדשים, חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת טבילת האש של חברי הכנסת החדשים, וגם על-פי סדר-היום, אני מתכבד להזמין את שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, הלוא הוא חבר הכנסת יובל שטייניץ, להציג או למסור לנו את החלטת הממשלה מס' 476 מישיבתה ביום 16 באוגוסט 2015 שבה אושר מתווה הגז.

יולי יואל אדלשטיין: ההחלטה הנ"ל הונחה על שולחן הכנסת ביום 2 בספטמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה של השר טעונה הצבעה לאחר הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, תודה, אבל לפני שאני אתייחס לנושא החשוב של מתווה הגז אני רוצה להתייחס לשני נושאים אחרים בקצרה.

יובל שטייניץ: אחד – מאוד משמח, ההשבעה של שני חברי כנסת, שיש להם רקורד עשיר בעברם, ושניהם – גם לפי נאומי הפתיחה שלהם וגם לפי היכרותי – אין לי ספק שיתרמו תרומה חיובית מאוד לעשייה בכנסת, חבר הכנסת פורר וחבר הכנסת האלוף במיל' שטרן שכבר היה חבר כנסת.

יובל שטייניץ: שניהם מוכשרים, שניהם ערכיים, שניהם יתרמו להעלאת קרנה של הכנסת, של בית-המחוקקים הישראלי, ברמה הגבוהה, בהתנהגות הנאותה.

יובל שטייניץ: אין לי ספק שהכנסת מתברכת היום בתוספת חיובית.

יובל שטייניץ: הדבר השני שאי-אפשר להתעלם ממנו הבוקר הוא מותה המזעזע של אם המשפחה מהכפר דומא.

יובל שטייניץ: זה בעצם הפך את הרצח הנורא הזה בכפר דומא, מעשה הטרור הנורא הזה, לרצח משולש.

יובל שטייניץ: קיבלנו עוד תזכורת לטרגדיה הנוראית הזו ולאכזריות הנוראית שראינו.

יובל שטייניץ: חובתנו כמדינה, חובתנו כממשלה, לעשות הכול כדי לתפוס את הרוצחים השפלים, הטרוריסטים, להעמיד אותם לדין ולהעניש אותם בכל חומרת הדין, ולחנך את כולנו, את ילדינו, את בנינו ובנותינו, כדי שמעשים מהסוג הזה – – –

באסל גטאס: מה אתם עושים, כבוד השר?

יובל שטייניץ: – – – כדי שמעשים מהסוג הזה לא יחזרו על עצמם.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, נתכנסנו כאן לדון במתווה הגז, והממשלה מציגה הבוקר את מתווה הגז לכנסת ומצפה לקבל את תמיכתה, שיש לה ערך מורלי, מוסרי, חשוב, אבל יש לה גם ערך כלכלי חשוב, כי חברות האנרגיה והבנקים והמשקיעים מכל העולם מסתכלים היום, מתבוננים היום בכנסת ישראל, ולאחר המון המון תהפוכות ושינויים, ותקלות, וחזרות, והצעות ונסיגות מצפים היום לראות את כנסת ישראל תומכת במתווה הגז, סוף-סוף, לאחר שנים של עיכובים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כשהייתי ילד קטן בשנות ה-60, ונער בשנות ה-70 – אני זוכר את הסיפורים שסיפרו תמיד, ואת האווירה בארץ, על כך שבחלק גדול ממדינות ערב השכנות, מדינות המפרץ בעיקר, אבל גם אחרות כמו לוב, עיראק, איראן – איראן לא מדינה ערבית, אבל מדינה מוסלמית – שבחלק גדול ממדינות המזרח התיכון התגלו אוצרות טבע אדירים, מאגרי נפט וגז אדירים, בכוויית, בסעודיה, אפילו במצרים, בלוב, בעיראק, במפרציות, ורק מדינת ישראל הקטנה, בארץ-ישראל, בכנען שלנו – יוק, כלום.

יובל שטייניץ: אני זוכר את אותן חברות ממשלתיות שחיפשו גז ונפט, בהשקעה של מאות מיליונים – והיום זה מיליארדים, במחירים של היום – אבל כל שהן מצאו בשנות ה-60 וה-70 וה-80 וה-90 היה לכל היותר סימני גז; מעולם לא מצאו כמויות משמעויות של גז או נפט.

יובל שטייניץ: ותמיד חשבנו לעצמנו: יש לנו ארץ יפה, זבת חלב ודבש, אבל נפט וגז ניתנו בשפע לשכנינו הערבים ולא לנו.

יובל שטייניץ: והנה, אדוני היושב-ראש, לפני כחמש שנים וחצי, שש שנים, סוף-סוף, לאחר עשרות שנים של אכזבות, התגלו שני מאגרי גז גדולים במים הכלכליים של ישראל בים התיכון: מאגר "תמר", שהוא מאגר בסדר גודל בינוני, של כ-320 BCM, מיליארדי מטרים מעוקבים, התגלה בקיץ 2009, וגדול ממנו, ששמו בישראל ייקרא מאגר "לווייתן", ביוני 2010, ונפח המאגר הוא בין 500 ל-600 מיליארדי מטרים מעוקבים – אחד המאגרים הימיים הגדולים בעולם.

יובל שטייניץ: סוף-סוף, לאחר עשרות שנים של אכזבות, של חיפושים שהעלו חרס, בעלויות של מאות מיליונים – בעצם מיליארדים, אם מהוונים למחירים של היום – סוף-סוף ביוני 2010 התגלה "לווייתן".

יובל שטייניץ: והארץ שמחה וצהלה.

יובל שטייניץ: המאגר הזה, מאגר "לווייתן" – אחריו התגלו גם "כריש" "תנין"; המאגרים האלה ביחד יכלו כבר להכניס לקופת המדינה מיליארדים ועשרות מיליארדים.

יובל שטייניץ: אבל, אדוני היושב-ראש, מאגר "לווייתן", שהתגלה לפני חמש שנים, ביוני 2010 – חמש שנים ושלושה חודשים חלפו – מה קרה עם אוצר הטבע הזה מאז?

יובל שטייניץ: חלפו חמש שנים ושלושה חודשים, אדוני היושב-ראש, ולא קרה מאום.

יובל שטייניץ: לא כלום.

דב חנין: מי היה בשלטון – – –

יובל שטייניץ: המאגר הזה, אוצר הטבע הזה, עדיין נח לו – – –

מיכל רוזין: – – –

יובל שטייניץ: – – – נח לו כאבן שאין לה הופכין בעומק הים התיכון.

דב חנין: מי היה ראש ממשלה בתקופה הזאת?

מיקי רוזנטל: זה בגלל האופוזיציה.

יובל שטייניץ: דב, אולי גם תקשיב פעם קצת, לפני שאתה רק מתנגח?

מיקי רוזנטל: הכול בגלל האופוזיציה.

יובל שטייניץ: כי מה שאנחנו רוצים לעשות היום זה לשנות את המצב.

דב חנין: – – –

יובל שטייניץ: אני יודע שהכול פוליטיקה, וכשאני מציג את מתווה הגז – שזכותך להתנגד לו – מה שחשוב זה רק לקרוא קריאות ביניים כדי להרוויח כמה נקודות.

יובל שטייניץ: אבל זכותי להציג את המתווה הזה, וכדאי שפעם אחת תקשיב, כמו שאני מקשיב לך תמיד.

קריאה: למה אתה כועס?

יובל שטייניץ: אבל המאגר הזה חמש שנים ושלושה חודשים מונח כאבן שאין לה הופכין בלב הים.

אראל מרגלית: למה?

יובל שטייניץ: הסיבה לכך היא ברורה: אנחנו, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, משרדי הממשלה, הרגולטורים השונים, המדינה כולה, במקום להשיק מתווה מהסוג שאני משיק היום, שיאפשר את הפיתוח המהיר ביותר האפשרי של המאגר, במקום להשיק מתווה מהסוג הזה כבר לפני כמה שנים ולצאת לדרך, היינו עסוקים באין-ספור ויכוחים, ריבים, בין רגולטורים שונים, שכל אחד ראה את הזווית שלו: אחד רצה הגדלת מיסוי, השני רצה שמירה על איכות הסביבה, השלישי רצה הגברת התחרות, הרביעי רצה הורדת מחירים, החמישי רצה פירוק מונופולים, השישי – ביטחון אנרגטי.

יובל שטייניץ: כל אחד שם דגש על הזווית שלו, והכול טוב ויפה, אבל כל הוויכוחים האלה וכל הדיונים הללו, והלחצים, כולל הלחצים הציבוריים, כל אלו גרמו לכך שאנחנו היום, למעלה מחמש שנים אחרי התגלית, מסתכלים על עצמנו ושואלים את עצמנו אם הפכנו למדינת הרגולציה או למדינת חלם.

יובל שטייניץ: אנחנו כבר היינו יכולים להיות עם מאגר "לווייתן" מניב גז ליצוא ולמדינת ישראל.

יובל שטייניץ: יכולנו, אילו היינו מתייחסים לזה כתוכנית חירום מייד בהתחלה, אילו היינו פותרים את כל הבעיות ומגישים מתווה גז פלוס מינוס כמו זה שאני מביא היום לכנסת, יכולנו כבר לייצא ולקבל מיליארדים לטובת חינוך, רווחה ובריאות; יכולנו כבר להיות עם ביטחון אנרגטי, עם שניים-שלושה מאגרים ושניים-שלושה צינורות.

יובל שטייניץ: כל זה היה יכול לקרות, ולא קרה.

יובל שטייניץ: והדברים הללו הם גדולים בהרבה, מעל הפוליטיקה ומעל הניגוח.

יובל שטייניץ: לכן, מה שאני עושה בחודשים האחרונים כשר האנרגיה, אחרי שנים של עיכובים, ומה שאני מבקש היום את תמיכתכם בו, והממשלה מבקשת, זה להשיק סוף-סוף את מתווה הגז, כדי סוף-סוף, לאחר עיכובים של שנים, שעלו לנו עשרות-מיליארדים – רק העיכוב ב"תמר" עלה לנו 20 מיליארד בשנת 2012, תחילת 2013, רק ב"תמר", וכשבוחנים אקטוארית את המשמעות של העיכובים ב"לווייתן" וב"כריש" "תנין", זה הרבה יותר – – –

מיקי רוזנטל: לא היה מאגר גז בעולם שפותח מהר כמו "תמר".

יובל שטייניץ: זה נכון.

מיקי רוזנטל: אתה סתם ממציא.

יובל שטייניץ: "תמר" פותח, אבל "תמר" היה יכול להיות מפותח שנה קודם.

מיקי רוזנטל: לא נכון.

יובל שטייניץ: כי את הצינור של "תמר", במקום שיהיה – – –

מיקי רוזנטל: – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר ככה.

יובל שטייניץ: זאת לא הערת ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קודם כול, השר צודק – הזמן שלו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יתקיים דיון.

יולי יואל אדלשטיין: ואני גם לא כל כך מבין מה קורה כאן.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש שנים עלו אלי פניות, עלייה לרגל ממש, שהממשלה תביא את נושא הגז לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו הממשלה מביאה, ומפריעים לשר להציג אותו.

יולי יואל אדלשטיין: היו חברי כנסת שהגדילו לעשות והלכו אפילו לבג"ץ עם הנושא הזה – רק שיביאו לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: השר מציג, אז תשמעו.

מיקי רוזנטל: אבל – עובדות לא נכונות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא נרשמת לדיון, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: נרשמתי.

יולי יואל אדלשטיין: אז תסלח לי על הלשון: תכסח אותו כשתדבר, את השר, ותעמיד אותו על כל הטעויות שלו, אבל לא בזמן שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

יובל שטייניץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: מיום כניסתי לתפקיד, לפני ארבעה חודשים, הודעתי שבראש סדר העדיפויות שלי – לשים סוף לעיכובים, שגרמו לנו נזקים של עשרות מיליארדים.

יובל שטייניץ: הודעתי שאני כשר אנרגיה לא אהיה מוכן להשלים יותר עם עוד חודשים ועוד שנים של עיכובים ועיכובים נוספים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לתאר את המצב הקיים, ואז להסביר כיצד ישתנה המצב עם אישור המתווה.

יובל שטייניץ: המצב הקיים הוא לא טוב ולא בריא; אין מי שחולק על כך כמעט.

יובל שטייניץ: במצב הקיים כל הגז בישראל, שהפך למרכיב כל כך חיוני בייצור החשמל בישראל – מעל 50% – מופק משדה אחד, שדה "תמר", שנמצא בשליטה של קבוצה אחת, של "דלק" ו"נובל" ביחד.

יובל שטייניץ: יש לנו שדה אחד עם קבוצה אחת, מונופול אחד – ריכוז מוחלט של העוצמה.

יובל שטייניץ: לא רק זאת, אלא ש"דלק" ו"נובל" – אותן שתי חברות, שצריך להגיד לזכותן ולשבחן שמצאו סוף-סוף כמויות גדולות של גז במימינו, אחרי עשרות שנים שחברות אחרות וחברות ממשלתיות נכשלו בכך, אבל כך קרה המקרה – ו"דלק" ו"נובל" לא רק מחזיקות ב"תמר", אלא שתי התגליות המשמעותיות הנוספות שהתגלו בינתיים, התגלו על-ידי "נובל" ו"דלק", ולכן הן מחזיקות גם ב"לווייתן" וב"כריש" "תנין".

יובל שטייניץ: יש לנו כאן מצב מאוד לא בריא מבחינה ריכוזית, ששותפות אחת, שהכוחות המשמעותיים והגדולים בה זה "נובל" ו"דלק", מחזיקה גם ב"תמר", במאגר היחיד שעובד, וגם בשני המאגרים הנוספים שהתגלו בינתיים.

יובל שטייניץ: נוסף על כך, יש לנו מצב של עצירת ההשקעות.

יובל שטייניץ: מאז פיתוח "תמר" לא פותחו "לווייתן" ו"כריש" "תנין"; לא התחילו לפתח אותם.

יובל שטייניץ: במצב הנוכחי גם אי-אפשר לפתח אותם, כי המדינה עוצרת את זה כל עוד אין מתווה.

יובל שטייניץ: אנחנו לא מאפשרים להם להתקשר בחוזה יצוא.

יובל שטייניץ: מותר להם לעשות משא-ומתן או זיכרון דברים, אבל אסור להם להתקשר בחוזה יצוא, ולכן הם לא יכולים לפתח את "לווייתן", שמבוסס בעיקר על חוזה יצוא – אין אשראי מהבנקים.

יובל שטייניץ: במצב הנוכחי משק הגז תקוע בשני מובנים: ראשית, השדות הנוספים שהתגלו – לא מפתחים אותם כי אי-אפשר, לא ניתן לפתח אותם.

יובל שטייניץ: אנחנו, המדינה, לא מאפשרים כרגע לפתח.

אראל מרגלית: למה, כי אי-אפשר לקבל הלוואה?

יובל שטייניץ: כן, כי בשדה "תמר" – אני אסביר.

יובל שטייניץ: השדות הללו הם במים עמוקים.

יובל שטייניץ: השדות במים עמוקים.

יובל שטייניץ: בניגוד לשדות יבשתיים, כשבדרך כלל עולה מאות-מיליוני דולרים לפתח שדה גז יבשתי – תלוי מה הקונסטרוקציה שלו, אבל בדרך כלל – בשדות במים עמוקים – זה אפילו לא מים רדודים; זה לא 50 מטר כמו בים הצפוני, כמו בהולנד, זה 1,700 מטר מתחת לפני הים.

יובל שטייניץ: שום צוללת לא מגיעה לעומק הזה, גם לא הצוללות של חיל הים.

יובל שטייניץ: בשדות כאלה הפיתוח של השדה הוא מיליארדי דולרים, לא מאות מיליונים.

יובל שטייניץ: למשל: שדה "תמר" – 7 מיליארד דולר שלב א' ושלב ב'; שלב א' – 4.5 מיליארד דולר, שלב ב' – עוד 2.5 או 3.

יובל שטייניץ: שדה "לווייתן" 6–7 מיליארד דולר שלב א', 6–7 מיליארד דולר שלב ב'.

יובל שטייניץ: זה מחייב אשראי מהבנקים.

יובל שטייניץ: הבנקים בפרויקטים כאלה – שהסיכון בהם מאוד גדול, גם בגלל חוסר היציבות בכל שוק האנרגיה העולמית; המחירים של הנפט עולים למעלה, יורדים למטה, וכך הלאה והלאה בכל חמש–עשר שנים, ועל כל חוסר היציבות בשוק האנרגיה הבין-לאומי נוסף חוסר היציבות האזורית שלנו, שגם הוא קיים – הבנקים בעולם בכלל, ואצלנו על אחת כמה וכמה, מממנים פרויקטים כאלה של 5 מיליארד דולר, 7 מיליארד דולר, רק כשהם רואים שיש חוזה מכירה של לפחות רוב אם לא כל הגז, מחצית הגז לפחות, שממנו אפשר להחזיר את ההשקעה ואת ההלוואות.

יובל שטייניץ: איך התאפשר פיתוח "תמר"?

יובל שטייניץ: ברגע שהיה חוזה או כמה חוזים, אבל חוזה אחד גדול במשק הישראלי, החוזה עם חברת חשמל ל-15 שנה, הבנקים נתנו אשראי של כמה מיליארדי דולרים והתאפשר פיתוח "תמר".

יובל שטייניץ: דא עקא, ב"לווייתן" המצב שונה.

יובל שטייניץ: המשק הישראלי כבר קונה את רוב הגז.

יובל שטייניץ: הלקוחות הגדולים, שזה בעיקר חברת חשמל, אבל גם שלוש תחנות כוח פרטיות – "דוראד", "דליה" ו-OPC – כבר קונים גז מ"תמר", ולכן לא נשאר הרבה מקום.

יובל שטייניץ: "לווייתן" הוא מאגר הרבה יותר גדול, אבל אין לו מקום גדול בשוק המקומי, מה גם שאנחנו לא רוצים שהוא ימכור את כל מה שהוא יכול בשוק המקומי, כי אנחנו רוצים להשאיר מקום למתחרה שלישי, "כריש "תנין".

יובל שטייניץ: לכן שדה "לווייתן", שלא כמו מאגר "תמר", הפיתוח הראשוני שלו מותנה בייצוא.

יובל שטייניץ: דרך אגב, זה גם נכון לגבי שלב ב' ב"תמר", שאפשר למממן אותו רק על בסיס עסקאות יצוא.

אראל מרגלית: יש לי רעיון.

אראל מרגלית: יש לי רעיון – – –

יובל שטייניץ: רגע, שנייה.

יובל שטייניץ: אתה תדבר אחר כך.

יובל שטייניץ: שאלת שאלה, עניתי.

יובל שטייניץ: תדבר אחר כך.

באסל גטאס: אדוני השר, יש עוד דרכים לממן, זה לא רק הלוואות ממשלתיות – – –

מיקי רוזנטל: – – – ערבות ממשלתית.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגלית, חבר הכנסת באסל גטאס, למחוק אתכם מרשימת הנואמים?

באסל גטאס: זה ויכוח מקצועי.

יולי יואל אדלשטיין: אה, לא, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: ויכוח תציג כשאתה תדבר.

יובל שטייניץ: אני אקשיב לחלק – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם יסכם אחר כך את הדיון, אז הוא יענה.

יובל שטייניץ: – – – ואם אני אסכם, אני אשמח גם לענות, אבל בואו נעשה את זה בדרך – איך אמר חבר הכנסת שטרן?

יובל שטייניץ: – בדרך שמכבדת את הדיון ואת הכנסת.

יובל שטייניץ: לכן מאגר "לווייתן" לא יקבל אשראי ולא ניתן לפתח אותו ללא חוזי יצוא.

יובל שטייניץ: הפיתוח הוא גם לטובת הכנסת, אבל גם לטובת ביטחון אנרגטי – מאגר נוסף, צינור נוסף, מכירות נוספות, אבל מצומצמות יותר לשוק הישראלי.

שלי יחימוביץ': למה זה לא במתווה?

יובל שטייניץ: אין פיתוח – – –

שלי יחימוביץ': למה זה לא במתווה?

יובל שטייניץ: אין פיתוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: שלום, חברת הכנסת יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: שלום לך.

שלי יחימוביץ': שלום.

יובל שטייניץ: אבל לא רק הפיתוח של "לווייתן" ו"כריש" "תנין" מתעכב, ועובדה שהוא מתעכב כבר כמה שנים.

יובל שטייניץ: מי שרוצה – – –

שלי יחימוביץ': למה דחיתם בשנה את – – –

יובל שטייניץ: מי שרוצה להתעלם מהעובדות וללכת עם הראש בקיר, יכול ללכת עם הראש בקיר.

שלי יחימוביץ': למה אתם נותנים להם – – – בפיתוח "לווייתן"?

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יחימוביץ, נרשמת לדיון?

שלי יחימוביץ': נרשמתי, אבל מותר קריאות ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני ביקשתי.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהגעת באיחור של דקות רבות – – –

שלי יחימוביץ': – – – לא נורא.

יולי יואל אדלשטיין: למה "לא נורא"?

שלי יחימוביץ': – – –

יולי יואל אדלשטיין: הרי ביקשת אפילו מבג"ץ שיביא את הנושא לכנסת, לא? הנה, הביאו.

יולי יואל אדלשטיין: אז בשביל מי?

יולי יואל אדלשטיין: בשביל 15% של חברי הכנסת שנמצאים כאן?

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, זה לא להביא את הנושא לכנסת.

שלי יחימוביץ': להביא את הנושא לכנסת, ואתה יודע את זה היטב – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא להביא את הנושא לכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: אז אני דווקא הייתי רוצה לשמוע מה שהשר מספר – –

שלי יחימוביץ': להביא את הנושא לכנסת זה לוועדות הכנסת.

שלי יחימוביץ': זה לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – וכל שאר חברי הכנסת יקשיבו וידברו בזמן שמוקצב להם.

שלי יחימוביץ': אל תשתתף גם אתה בהעמדת הפנים הזאת.

שלי יחימוביץ': זה לא להביא את הנושא לכנסת – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

שלי יחימוביץ': – – ואתה יודע את זה היטב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חלוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להקשיב לשר.

שלי יחימוביץ': ואני מצפה ממך להגן עלינו ולא לעבוד נגדנו ולא לגונן על הדרך הקלוקלת שבה מביאים את המתווה הזה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לך בעבר, ואני חוזר ואומר – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש זה כבר קריאת ביניים נגדך, לא מולי, אז אתה תצטרך תטפל בזה.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני מגן על אלה שלא פונים לבית-משפט בענייני סדרי דיון בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני לא פניתי.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי תקשיב או לא תקשיב, זכותך, ותדבר בזמן שלה.

שלי יחימוביץ': סליחה, אני לא עתרתי לבג"ץ, אדוני טועה.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר את זה אחרת.

שלי יחימוביץ': זו התנועה לאיכות השלטון, אני לא שותפה לעתירה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

שלי יחימוביץ': זאת עובדה, מה לעשות.

יובל שטייניץ: העובדות מדברות בעד עצמן, או יותר נכון, אדוני היושב-ראש, נגד עצמן.

מיקי רוזנטל: לא העובדות.

יובל שטייניץ: ראשית, יש עובדות.

יובל שטייניץ: העובדות הן שמאגר "לווייתן" התגלה לפני חמש שנים ושלושה חודשים ופיתוחו עדיין לא החל, ואותו הדין ב"כריש" "תנין".

אראל מרגלית: תחת ההוראה שלכם.

יובל שטייניץ: שנית, חמור יותר, או חמור לא פחות – – –

באסל גטאס: – – –

יובל שטייניץ: – – – או חמור לא פחות.

באסל גטאס: זו אמירה פילוסופית.

יובל שטייניץ: חמור לא פחות – – –

באסל גטאס: – – – נגד הזמן.

יובל שטייניץ: – – – חמור לא פחות זה שלא רק התעכב הפיתוח של המאגרים הקיימים, אלא שהתעכב עוד דבר, וזה בעיני בעייתי לא פחות.

יובל שטייניץ: מה שהתעכב ונפסק כמעט לחלוטין זה החיפושים והקידוחים לחשיפה של שדות גז נוספים או שדות גז ונפט בים התיכון.

יובל שטייניץ: אנחנו היינו יכולים להיות במצב – – –

שלי יחימוביץ': יש שדה שלם שלא פותח בגללכם, צינור שלא הונח בגללכם, מה יעזור לך עוד חיפוש עכשיו?

יובל שטייניץ: עכשיו אנחנו – – –

שלי יחימוביץ': תראה מה אתם עושים עם מה שיש.

שלי יחימוביץ': תתביישו לכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יחימוביץ, נו.

יובל שטייניץ: הפתרון של כמה מהאנשים כאן שצועקים נגד עיכובי העבר זה להמשיך לעכב את המתווה, או לפתוח אותו מחדש ולעכב אותו בעוד שנה, שנתיים או שלוש.

שלי יחימוביץ': אתם – – –

יובל שטייניץ: זה פתרון פנטסטי.

יובל שטייניץ: לא מספיק שהתעכבו, בואו נעכב עוד.

יובל שטייניץ: אם התעכב, ואנחנו מנסים לתקן את זה, אז יגידו: למה התעכבתם?

יובל שטייניץ: בואו נעכב עוד פעם, בואו נפתח את זה עוד פעם – –

שלי יחימוביץ': – – –

יובל שטייניץ: – – בואו נמתין עוד שנתיים, שלוש וארבע, בואו נתקע את זה, בואו נגרש מכאן עוד חברות בין-לאומיות, שלא יבואו להשקיע.

יובל שטייניץ: כל המגמה הזאת שחברות בין-לאומיות צריך בכלל לגרש מכאן, שלא טוב שיהיו פה לא "אינטל" ולא "נובל" – –

שלי יחימוביץ': מה הקשר?

יובל שטייניץ: – – ולא "וודסייד" ולא "בריטיש גז" – –

שלי יחימוביץ': מה הקשר?

יובל שטייניץ: – – הרי חלק כבר היו פה וכבר גירשנו אותם.

שלי יחימוביץ': מה הקשר?

שלי יחימוביץ': מה הקשר?

מיכל רוזין: יש הבדל בין לגרש לבין – – –

יובל שטייניץ: יש עובדה אחת בסיסית שאי-אפשר להתעלם ממנה: בקפריסין יש חברות בין-לאומיות שמחפשות גז, במצרים יש חברות בין-לאומיות שמחפשות גז.

מיכל רוזין: – – –

יובל שטייניץ: אם בישראל היינו אטרקטיביים לחברות בין-לאומיות, אם לא היו מקשים עליהן עד כדי כך עם בעיות הרגולציה, אם המתווה הזה היה מאושר כבר לפני כמה שנים, אז כמו שבמצרים היום מחפשים גז, כמו שבקפריסין מחפשים גז – –

מיכל רוזין: – – –

יובל שטייניץ: – – כמו שבקנדה מחפשים גז, כמו שבאוסטרליה מחפשים גז, כך היו גם מחפשים היום גז במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': איך אפשר להיות יותר אטרקטיביים?

יובל שטייניץ: העובדה הבסיסית – – –

שלי יחימוביץ': – – – יוקר המחירים, מי אחראי – – –

יובל שטייניץ: יש אמת אחת בסיסית – אדוני היושב-ראש, הבטחת להגן על זכות הדוברים כאן לדבר, על זכות חופש הבעת הדעה.

שלי יחימוביץ': יכולת לענות – – –

יולי יואל אדלשטיין: קיוויתי שאצליח בלי לקרוא אנשים לסדר, אבל עד כאן, מעכשיו נקרא אנשים לסדר.

מיקי רוזנטל: – – – אדוני – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש – –

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: – – בסוף יש עובדות בסיסיות של כלכלה ושל היגיון ושכל ישר שאי-אפשר להתעלם מהן.

שלי יחימוביץ': מונופול.

יובל שטייניץ: העובדות האלה אומרות כך: איפה שכדאי לקדוח ולחפש גז, מגיעות חברות בין-לאומיות לקדוח ולחפש גז, ואיפה שלא כדאי, לא מגיעות – – –

אילן גילאון: למי כדאי?

אילן גילאון: למי כדאי?

יובל שטייניץ: ולכן העובדה שבמצרים מחפשים גז, חזרו לחפש אחרי קיפאון של שנים, שבקפריסין מחפשים גז, שבקנדה מחפשים גז, בארצות-הברית מחפשים גז, במקסיקו מחפשים גז, ורק בישראל בשנים האחרונות אף חברה בין-לאומית רצינית לא באה לחפש גז ולקדוח כאן.

זהבה גלאון: – – – גז במצרים – – –

יובל שטייניץ: מי שרוצה להתעלם מהעובדה הזאת, מתעלם מהמציאות.

יובל שטייניץ: מתעלם מהמציאות.

זהבה גלאון: אדוני השר, איך לא ידעתם על מצרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יובל שטייניץ: אני תכף אתייחס למצרים.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, גם אותך אני קורא לסדר בפעם הראשונה.

יובל שטייניץ: תכף אני אתייחס לנקודה של מצרים.

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: עכשיו, אלה עובדות פשוטות, עובדות החיים.

יובל שטייניץ: החברות הבין-לאומיות – –

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, מה זה?

מיקי רוזנטל: סעיף ההשתקה?

מיקי רוזנטל: אסור הערות ביניים?

יובל שטייניץ: – – באות להשקיע במקומות שיותר כדאי להשקיע, במקומות היותר-אטרקטיביים.

יולי יואל אדלשטיין: לקרוא גם אותך לסדר?

מיקי רוזנטל: לא, אבל הערת ביניים מנומסת.

יובל שטייניץ: העובדה היא, אדוני היושב-ראש, שאף שאצלנו התגלו שתיים מהתגליות המשמעותיות ביותר, והצפי היה שאם יתגלו תגליות כאלה יגיעו עוד חברות ויבקשו עוד רישיונות חיפוש ויקדחו וישקיעו מאות-מיליונים בחיפושים, מאז גילוי "לווייתן" נפסקו כמעט לחלוטין חיפושי הגז במים הכלכליים שלנו.

אראל מרגלית: מי ניהל את העניינים?

אראל מרגלית: אתם.

יובל שטייניץ: נכון, ואנחנו עכשיו מתקנים את זה ושמים מתווה שיאפשר את ההתנעה של כל השוק הזה.

יוסי יונה: אבל אמרתם – – – אדוני השר – – – לשדרג את ההסדר.

יובל שטייניץ: במצב הנוכחי יש לנו בעיה גם מבחינת – –

יוסי יונה: אנחנו לא מתקשרים אתם – – –

יובל שטייניץ: – – ביטחון אנרגטי.

יובל שטייניץ: הגז שלנו מופק במים עמוקים; אלה השדות הכי עמוקים בעולם, שלנו ושל מצרים.

יובל שטייניץ: אלה מהשדות הכי עמוקים בעולם.

יובל שטייניץ: המשמעות היא לא רק שפיתוח השדות עולה לא מאות-מיליוני דולרים אלא מיליארדי דולרים, אבל יש לזה עוד משמעות מבחינת ביטחון אנרגטי: תקלה בצינור ביבשה בדרך כלל אפשר לתקן, אם היא לא תקלה חמורה, בתוך כמה ימים, לפעמים אפילו כמה שעות.

מיכל רוזין: אל תוסיף לתקציב הביטחון להגנה – – –

יובל שטייניץ: תקלה בצינור במים רדודים כמו בהולנד, צינור בעומק 50 מטרים, שצוללנים יכולים להגיע אליו, לוקח בדרך כלל שבועות ספורים לתקן.

מיכל רוזין: – – – שיהיה דיאלוג עם הציבור.

יובל שטייניץ: לעומת זאת, תקלה בעומק של קילומטרים – כמעט 2 קילומטר – במאגר, בבארות או בצינור – – –

מיכל רוזין: – – – תענה על השאלה הזאת.

יובל שטייניץ: – – – תקלה בעומק של קילומטרים לוקח לפעמים חודשים לתקן.

יובל שטייניץ: לכן, העובדה שאנחנו מתייצבים כרגע כבר כמה שנים על מאגר אחד, ולא על שני מאגרים או שלושה, פירוש הדבר שאם תהיה תקלה, לא בחוף, לא במים הרדודים, אלא בעומק הים, בצנרת שנמצאת בעומק מינוס 1,700 מטר, אנחנו עלולים להיקלע להפסקות חשמל ממושכות במשך חודשים עד תיקון התקלה.

יובל שטייניץ: לעומת זאת, אם היה לנו כבר מאגר "לווייתן", קל וחומר גם את "כריש" "תנין", אז במקרה של תקלה ב"תמר" יכולנו להזרים גז מ"לווייתן" ולא לסבול מהפסקות חשמל מהסוג הזה.

יובל שטייניץ: אני אומר כאן לכנסת, אדוני, ולציבור, כשר האנרגיה של מדינת ישראל: אנחנו לא יכולים במצב הנוכחי, של הסתמכות של כמעט 60% מייצור החשמל על גז, על טורבינות גז – אנחנו לא יכולים להיות ערבים לביטחון האנרגטי, למניעה של הפסקות חשמל ממושכות במקרה של תקלה, כל עוד לא יהיו לנו שדה שני ושלישי.

יובל שטייניץ: זה המצב הקיים.

יובל שטייניץ: המצב הקיים הוא לא טוב, לא מספק.

יובל שטייניץ: היה יכול להיות טוב בהרבה אילו מתווה מהסוג הזה, או קצת שונה אבל פחות או יותר במתכונת הזאת, פלוס מינוס, היה מוצג כאן ועובר לפני כמה שנים.

יובל שטייניץ: מה אמור לעשות המתווה כדי לשפר את המצב?

יובל שטייניץ: קודם כול, המתווה הזה אמור ליצור תנאים לפיתוח "לווייתן" בתוך ארבע שנים.

יובל שטייניץ: הפיתוח הזה – שמתעכב כבר חמש שנים; כבר יכולנו להיות עם גז שזורם מ"לווייתן" – סוף-סוף יוצא לדרך, לא רק על-ידי יצירת תנאים לפיתוח, אלא גם על-ידי יצירת מחויבות לפיתוח, כולל השקעה כוללת של 2.5 מיליארד דולר, שזה 1.5 מיליארד דולר, נוסף על מה שכבר הושקע, עד סוף 2017 – מה שמבטיח את הסנקציה הכי חמורה: שאם השדה לא מפותח, החברות מאבדות 2.5 מיליארד דולר.

מיקי רוזנטל: למה אין סנקציה אם הן לא מפתחות?

יובל שטייניץ: אמרתי לך, יש כמה, אפשר גם לקחת להן את השדה.

יובל שטייניץ: אבל יש הסנקציה החמורה מכולן, שלפי המתווה הן מתחייבות כבר במהלך השנתיים הקרובות להגיע לסך השקעה של 2.5 מיליארד דולר.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, אם אחר כך לא מפתחים את השדה, הן איבדו 2.5 מיליארד דולר שאי-אפשר להחזיר אותם.

יובל שטייניץ: מי שמשקיע 2.5 מיליארד דולר בדרך כלל מפתח ולא מתעכב, כי לאבד 2.5 מיליארד דולר זה סנקציה חמורה ביותר, גם לחברות גדולות כמו "נובל" ו"דלק".

אראל מרגלית: מה יקרה אם הם לא יפתחו?

יובל שטייניץ: אם הם לא יפתחו ניקח להם את השדה.

אראל מרגלית: ניקח להם את השדה.

אראל מרגלית: מתי?

אראל מרגלית: באיזו שנה?

יובל שטייניץ: בתוך ארבע שנים, אם הם לא יעמדו ב-benchmark.

אראל מרגלית: אני הבנתי שעד 2021 הם יכולים לא לפתח.

יובל שטייניץ: לא, עד 2020 יש ה-benchmark השני.

יובל שטייניץ: אבל אם הם לא מתקדמים בכלל, אם בתוך שנתיים הם לא משקיעים 2.5 מיליארד דולר, משמעות הדבר שאנחנו יכולים אחר כך לקחת להם את השדה.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, גם לאבד 2.5 מיליארד דולר – או פחות, כמה שישקיעו עד אז – וגם לקחת להם את השדה.

יובל שטייניץ: אי-עמידה במתווה, הפרה חמורה של המתווה פירושה שאפשר לקחת להם את השדה.

יובל שטייניץ: אבל כפי שאמרתי, הם כבר השקיעו מיליארד דולר, והם אמורים במתווה, מתחייבים להשקיע עוד 1.5 מיליארד דולר.

יובל שטייניץ: יתרה מכך, הם אמורים למכור את האחזקות בשדות האחרים, כך שאי-פיתוח שם משאיר אותם בלי שדות בכלל.

יובל שטייניץ: שנית, מעבר לפיתוח "לווייתן" – מה מטרות המתווה מעבר לזה: צמצום באחזקות הצולבות.

יובל שטייניץ: צמצום באחזקות הצולבות; הכנסת מפעיל חדש לישראל.

יובל שטייניץ: ב"כריש "תנין" חייב לפי המתווה להיכנס מפעיל חדש, לא חברת "נובל"; לעודד כניסת משקיעים חדשים, לא רק לשדות הגז שהתגלו – "תמר" ו"כריש" "תנין" – אלא לחיפושים חדשים וגילוי שדות גז חדשים, וכל זה תוך קביעת מחירים מרוסנת בתקופת הביניים.

יובל שטייניץ: אני רוצה להציג, אדוני, היושב-ראש רק גרף אחד.

יובל שטייניץ: לא מקובל בדרך כלל להציג דברים, אבל זה גרף מקצועי, גרף סכמטי.

יובל שטייניץ: זו תמונת המצב היום לגבי המאגרים.

יובל שטייניץ: הצבעים הכהים הם קבוצת "נובל" ו"דלק" – "אבנר" זה חלק מ"דלק".

יובל שטייניץ: החלקים הכהים זה הבעלות של "דלק" ו"נובל".

יובל שטייניץ: אתה רואה שב"תמר" "דלק" ו"נובל" שולטים, ב"לווייתן" הם שולטים, וב"כריש" "תנין" הם בלעדיים.

יובל שטייניץ: זה המצב הנוכחי – מצב של מונופול מוחלט.

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: עכשיו, מה עושה המתווה?

יובל שטייניץ: אני אסביר מה הוא עושה.

יובל שטייניץ: קודם כול, הוא קובע תנאים והתחייבות לפיתוח "לווייתן".

יובל שטייניץ: ההתחייבות הזאת תהיה גם בכתב, מהחברות אלינו – התחייבות לפתח בתוך ארבע שנים.

יובל שטייניץ: היא תהיה מגובה גם בהשקעות.

יובל שטייניץ: הם כבר השקיעו מיליארד דולר, והם חייבים להשקיע עוד 1.5 מיליארד דולר על המיליארד שהשקיעו עד סוף 2017 ולהשלים את הפיתוח בתוך ארבע שנים.

יובל שטייניץ: שנית, המתווה כולל שינוי מבני ב"תמר": "דלק" תמכור את כל אחזקותיה בתוך שש שנים; "נובל" תמכור שליש מאחזקותיה, קצת יותר משליש, ותוותר על זכות הווטו שלה כקבוצת מיעוט, גם כן בתוך שש שנים.

יובל שטייניץ: זה ב"תמר".

יובל שטייניץ: זה צעד דרקוני דרסטי של לאלץ חברות למכור את האחזקות שלהם.

יובל שטייניץ: ב"כריש" "תנין" – – –

אראל מרגלית: שאלה: בתוך שש שנים "תמר" לא ייגמר?

אראל מרגלית: אם אתה מפריד, אתה לא יוצר בעצם מצב שקודם כול הם פותחים את "תמר", מנצלים את שש השנים ואז עוברים – – –

יובל שטייניץ: תודה; אני אענה.

יובל שטייניץ: לא, "תמר" אמור לתת גז בערך עוד 15–20 שנה, ולמיטב ההערכות שלנו, הגבלנו את זה לשש שנים, אבל המכירה תהיה יותר מהירה, מכל מיני סיבות, ואם אתה רוצה אני אפרט בהמשך, כי יש להם תמריצים למכירה יותר מהירה.

יובל שטייניץ: הם לא יחכו, להערכתי, לרגע האחרון.

יובל שטייניץ: "כריש" "תנין" – גם "דלק" וגם "נובל" מוכרות את כל האחזקות שלהן בתוך 14 חודשים, בתוך שנה וחודשיים.

יובל שטייניץ: זו מכירה מהירה מאוד מאוד מאוד, ואנחנו מאלצים אותם, בשניים משלושת השדות, את "דלק" של יצחק תשובה, למכור את כל האחזקות שלהן.

יובל שטייניץ: "דלק" תישאר רק בשדה אחד מתוך השלושה – ב"לווייתן"; לא תהיה ב"תמר" ולא תהיה ב"כריש" "תנין".

יובל שטייניץ: נובל יוצאת לחלוטין מ"כריש" "תנין" ויורדת בחלקה ומאבדת את זכות הווטו שלה ב"לווייתן".

יובל שטייניץ: לכן, אין ספק שמבחינת מבנה האחזקות, יש כאן מצב שהוא עדיף מבחינה תחרותית משדה אחד עם קבוצה אחת.

יובל שטייניץ: יהיו לנו שלושה שדות עם שניים-וחצי בעלים, כמעט שלושה בעלים שונים.

יובל שטייניץ: יתרה מזו, כפי שאמרתי, שלא מפתחים את השדות שכבר התגלו בעבר, אין שום תמריץ לחשוף שדות חדשים בהשקעה של מאות-מיליוני דולרים, כי אם לא מפיקים שום דבר ממה שהתגלה, אין לך אינטרס להשקיע במצב כזה.

יובל שטייניץ: המטרה של המתווה, וזה בעיני הדבר הכי חשוב והכי בריא והכי נכון שיכול לקרות לנו, זה שחברות בין-לאומיות יחזרו לחפש כאן גז וימצאו עוד שדות.

יובל שטייניץ: לפי הסקרים המקצועיים שיש לנו, כולל מחברות ייעוץ מהטובות בעולם, יש עוד כמויות גז ניכרות – אולי גם נפט, אבל בוודאי כמויות גז ניכרות – גדולות לא פחות ממה שהתגלה עד עכשיו, אולי יותר גדולות, שממתינות לגילוי במים הכלכליים שלנו.

יובל שטייניץ: בדיוק כפי שבמצרים, כשחזרו לחפש גז מצאו שדה נוסף, שהגדיל בערך בשליש את מה שכבר התגלה במצרים בעבר, השדה החדש; כך גם במים שלנו יש סיכוי טוב לגילוי שדות חדשים ברגע שננוע קדימה ולא נתקע את עצמנו.

יובל שטייניץ: ברגע שיתחילו לפתח את "לווייתן" ואת "כריש" "תנין", וכשיהיה ברור שאפשר כאן לפתח שדות, שסידרנו את הרגולציה, שיש מתווה מוסכם שמאפשר לפתח את השדות, שלא הכול תקוע – יש תמריץ וסיכוי סביר מאוד שחברות בין-לאומיות נוספות, לא רק "נובל", יחפשו גז בארץ, ימצאו גז בארץ, וזה הכי טוב מבחינת פירוק המונופול, מבחינת הכנסות המדינה, מבחינת הביטחון האנרגטי שלנו.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משהו לגבי תגלית הגז במצרים, להבהיר את הדברים, ואז אני אדבר על סוגיית המחיר, ואחר כך אני אסכם.

זהבה גלאון: ועם זה, למה צריך לעשות את – – – גילו את הגז במצרים, למה צריך עכשיו כל כך במהירות לעשות את זה?

יובל שטייניץ: חברת הכנסת זהבה גלאון, ידידתי, אמרתי לך כבר שאני אתייחס לנושא המצרי.

יובל שטייניץ: שמעתי את הערת הביניים שלך, שהייתה לא תוקפנית, ולכן אני אתייחס אליה.

יובל שטייניץ: היא הייתה עניינית.

יובל שטייניץ: אני רוצה קודם כול להבהיר מה קרה במצרים, כי יש הרבה בלבול בעניין הזה.

יובל שטייניץ: ראשית, במצרים התגלה שדה גז מאוד משמעותי.

יובל שטייניץ: הגודל שלו, בניגוד למה שנכתב בהתחלה או דווח בתקשורת הישראלית, הוא בערך סדר הגודל של "לווייתן", אולי קצת פחות, אבל לא יותר.

יובל שטייניץ: ממה נובע הבלבול?

יובל שטייניץ: חברת Eni הודיעה, וגם ממשלת מצרים, עם תגלית השדה, שנפח השדה הוא 30 TCF.

יובל שטייניץ: זה שקול בערך ל-850 או 860 BCM, מיליארדי מטרים מעוקבים.

יובל שטייניץ: שדה "לווייתן" מוערך בין 500 ל-600, אז זה נראה גדול יותר.

יובל שטייניץ: אבל זה לא כך, זה מטעה.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: כי מה שנאמר בשדה "לווייתן" זה לא כמות הגז הכללית שיש במבנה הגיאולוגי, שזה נתון אחד, אלא מה כמות הגז שניתן לשאוב, להפיק מהשדה.

יובל שטייניץ: בדרך כלל מקובל שבשדות מפיקים בערך 60% מהגז.

יובל שטייניץ: כלומר, גם ב"לווייתן", אם היית שואלת כמה גז יש שם בכלל, זה בערך 1,000 BCM, אבל כמות הגז – או 900; לא 1,000, 900 – אבל כמות הגז שניתנת להפקה היא בין 500 ל-600.

יובל שטייניץ: אותו דבר בשדה המצרי.

יובל שטייניץ: מה שבעצם התגלה שם זה 850 או 860 שיש במבנה הגיאולוגי, ומתוכם – צריך לעשות בחינות נוספות, אבל מה שמקובל בדרך כלל להעריך זה 60%, וזה מביא אותנו לאזור ה-500, שזה בסדר הגודל של "לווייתן", טיפה יותר קטן.

יובל שטייניץ: אבל עדיין זה שדה משמעותי, ללא ספק; "לווייתן", אולי "לווייתן" מינוס.

יובל שטייניץ: יש שם רק באר אחת, בדרך כלל צריך שלוש או ארבע בארות כדי לתת הערכה סופית יותר מוסמכת של גודל השדה.

יובל שטייניץ: איך זה משפיע עלינו?

עמיר פרץ: על איזה שדה מדובר?

יובל שטייניץ: על שדה Zohr, המצרי.

עמיר פרץ: החדש?

יובל שטייניץ: החדש, כן.

יובל שטייניץ: אולי אני אומר עוד מילה על השדה הזה, מעבר לתכונות שלו.

יובל שטייניץ: דרך אגב, שם בשדה – אני קראתי פשוט את הדוחות שיצאו, את הדיווחים ב"Financial Times" וכו' – בשדה הזה הגז, רובו כנראה אגור בשכבות גיר ולא בשכבות חול.

יובל שטייניץ: מי שקצת מבין בגיאולוגיה, בשכבות גיר בדרך כלל יותר קשה לחלץ גז, או נפט, מאשר בשכבות חול.

יובל שטייניץ: לכן, כמו שזה נראה על פניו, מהנתונים שיש עכשיו – זה עוד יכול להשתנות, יש שם רק קידוח אחד כרגע – כמו שזה נראה עכשיו, זה סדר גודל של "לווייתן", אולי טיפה יותר קטן.

יובל שטייניץ: אבל זאת תגלית משמעותית, ללא ספק.

זהבה גלאון: איך לא ידענו?

יובל שטייניץ: אנחנו לא ידענו כי גם ממשלת מצרים לא ידעה עד יום לפני זה שהולכים לגלות שם שדה כזה.

יובל שטייניץ: אנחנו כן ידענו ואמרנו – – –

שלי יחימוביץ': מה, החיפושים האלה הם סוד?

יובל שטייניץ: אנחנו כן ידענו – – –

זהבה גלאון: גם במנהרות לא ידענו – – –

יובל שטייניץ: לא, אנחנו כן ידענו שהחיפושים במצרים התחדשו, ואמרנו שבמצרים חזרו לחפש גז בעקבות מתווה הגז, מעין מתווה הגז, שא-סיסי השיק לפני שנה.

שלי יחימוביץ': זה לא מחדל מודיעיני?

שלי יחימוביץ': כי המל"ל לא יודע על זה כלום.

יובל שטייניץ: זה לא מחדל מודיעיני לא לדעת את מה שהמצרים בעצמם לא ידעו וגם חברת Eni לא ידעה עד שגילו את השדה.

יובל שטייניץ: קשה לדעת על גילוי שדה לפני שמגלים אותו, ואם היית שואלת את ממשלת מצרים, או את ממשלת איטליה – זו חברה איטלקית שגילתה – שבוע קודם הם לא ידעו שהולכים לגלות את השדה הזה.

יובל שטייניץ: יש כמה חברות שמחפשות היום גז במצרים, כבר שנה – – –

שלי יחימוביץ': אין משפט אחד בחוות הדעת על כך שיש חיפושים במצרים וסיכוי גבוה למציאת מאגרי גז?

שלי יחימוביץ': משפט אחד, בכל חוות הדעת של המל"ל, גם הגלויה וגם הסודית?

שלי יחימוביץ': אחד?

יובל שטייניץ: אני אמרתי פומבית – – –

שלי יחימוביץ': מחדל, מחדל, פשוט מחדל.

זהבה גלאון: לא, השאלה אם זה זדון או אם זה מחדל.

זהבה גלאון: זו סוגיה – – –

יובל שטייניץ: זהבה, אני עדיין עונה על השאלה שלך.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אני רוצה שתתייחס למה – – –

יובל שטייניץ: לא, לא, אני – – –

יצחק וקנין: זהבה, זהבה, חברת הכנסת זהבה גלאון, בואי נעשה סדר.

יצחק וקנין: לך יש כבר, אני הבנתי מהיושב-ראש, קריאה אחת – – –

זהבה גלאון: זה לא בצדק.

יצחק וקנין: את לא תפריעי.

יצחק וקנין: או שאתם רוצים שהוא יענה לכם – אתם שואלים, אני אאפשר לכם, אבל אתם לא יכולים גם לשאול ולשאול ולשאול, והוא לא עונה.

יצחק וקנין: מה הטעם בזה?

יובל שטייניץ: זהבה, אני רוצה קודם כול להסביר מה קרה במצרים.

יובל שטייניץ: כי איזהו חכם – – –

מיקי רוזנטל: עוד לא הצלחת להסביר מה קרה בישראל, אז איך אתה יכול להסביר מה קרה במצרים?

יובל שטייניץ: איזהו חכם, הלומד מניסיונם של אחרים – המשפט הזה, יש בו המון אמת; אתה תמיד צריך להסתכל מה קורה לאחרים וללמוד מניסיונם של אחרים.

יובל שטייניץ: מה שקרה במצרים היה עניין כזה: במצרים גילו גז כבר לפני 20 שנים פלוס מינוס.

יובל שטייניץ: הטילו רגולציה מאוד מחמירה על הגז: גם אסרו לייצא את רובו, אפשרו לייצא רק שליש, וגם קבעו מחירים מאוד נמוכים בתוך מצרים.

יובל שטייניץ: בשלב מסוים זה היה 2.5 דולר, אחר כך עלה ל-3, תלוי איפה, 3.5.

יובל שטייניץ: המצרים חשבו שהם חכמים גדולים, שהם חישבו את תשואות חברות הגז, ואמרו: יופי, הם יכולים להרוויח גם במחירים כאלה.

יובל שטייניץ: הם גם מכרו לנו גז במחיר דומה למחיר במצרים, קצת יותר גבוה בעבר.

יובל שטייניץ: התוצאה הייתה שהחברות הבין-לאומיות, גם בגלל הרגולציה המצרית בעבר, אולי גם בגלל האביב הערבי וחוסר היציבות הביטחונית-מדינית בכל האזור, שזה משפיע גם כן גם עליהם – וגם עלינו, דרך אגב – בשלב מסוים חברות בין-לאומיות הפסיקו לפתח את שדות הגז במצרים והפסיקו לחפש שדות גז חדשים.

יובל שטייניץ: קרה להם דבר דומה למה שקורה לנו עכשיו: השוק קפא, והשדות הישנים, שכבר הפיקו גז, המשיכו למשוך מהם גז, אבל שדות חדשים לא פותחו, וגם לא חיפשו.

יובל שטייניץ: החברות הבין-לאומיות הקפיאו כל פעילות נוספת; מה שהיה היה, השתמשו, הפיקו, לא חיפשו.

יובל שטייניץ: מצרים נקלעה למצוקה, היא התחילה לייבא גז, ב-LNG, שזה גם מאוד יקר, במחירים של 7, 8 וגם 9 דולר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ, זה מפריע לדיון.

יובל שטייניץ: מצרים, בגלל כשל רגולטורי, הכניסה את עצמה למצוקה.

יובל שטייניץ: ובאמת מה שקורה לנו היום, קרה שם.

יובל שטייניץ: לפני פחות או יותר שנה, א-סיסי החליט שדי לעיכובים בתחום הגז.

יובל שטייניץ: הוא בעצם השיק מעין מתווה גז: הוא נתן תקרת מחיר – המחיר יכול להיות גם נמוך יותר, אבל הוא נתן תקרת מחיר, הודיע שבשדות ימיים – הוא עשה הבחנה בין שדות יבשתיים לימיים.

יובל שטייניץ: הוא הודיע שבשדות ימיים חדשים, אלה שהתגלו, שיפותחו מעכשיו והלאה, תקרת המחיר יכולה להיות עד 5.90, שזה הרבה יותר גבוה מאשר במתווה שלנו.

יובל שטייניץ: הוא נתן הטבות מס לחברות, הוא הבטיח להן כל מיני דברים נוספים שאני לא אכנס אליהם, כי זה יותר טכני, והבטיח להן יציבות רגולטורית.

יובל שטייניץ: ברגע שזה קרה, שא-סיסי ומצרים התעשתו לפני שנה – – –

זהבה גלאון: אז יצא הגז.

יובל שטייניץ: לא, אז חזרו חברות לחפש גם במימי מצרים.

יובל שטייניץ: אז חזרו חברות לחפש – – –

זהבה גלאון: – – –

יובל שטייניץ: שאלת שאלה – אני מתייחס ברצינות.

יובל שטייניץ: אז בלי הזלזול הזה.

זהבה גלאון: – – –

עמיר פרץ: יובל, קודם כול תעריך את חברי הכנסת שבאו לשמוע.

זהבה גלאון: אתה נפגע מהערה – – – זה לא נורא.

יובל שטייניץ: אני נורא מודה, אבל – – –

עמיר פרץ: כי רוב החברים שלך לא באו אפילו להקשיב.

עמיר פרץ: אנחנו לפחות מעריכים את מה שאתה אומר; לא מסכימים, אבל מעריכים.

זהבה גלאון: אנחנו מתייחסים אליך, אדוני, בכבוד.

זהבה גלאון: שואלים שאלות – – –

יובל שטייניץ: אוקיי.

יצחק וקנין: והשר עונה.

יצחק וקנין: אתם שואלים, ואני מאפשר.

יובל שטייניץ: זהבה, גם אני תמיד משתדל להתייחס בכבוד ובהערכה לכל מי שעומד פה על הבמה, וגם לכל מי שיושב בספסלי הקואליציה והאופוזיציה גם יחד.

זהבה גלאון: שאלה פה חברת הכנסת יחימוביץ אם זה היה מחדל; אני שואלת אם היה זדון.

יובל שטייניץ: אני אומר שוב.

יובל שטייניץ: קודם כול, אני רוצה להסביר מה היה המצב במצרים.

יובל שטייניץ: המצב במצרים היה כזה, שלפני – טוב, אני, זה ממש לא נעים.

זהבה גלאון: סליחה.

זהבה גלאון: סליחה.

יובל שטייניץ: ממש לא נעים.

יובל שטייניץ: אני מתייחס ברצינות, תתייחסו גם אתם ברצינות.

עמיר פרץ: אני הגנתי עליך.

עמיר פרץ: הגנתי אליך, אדוני.

עמיר פרץ: אמרתי – – – משונה.

יובל שטייניץ: טוב.

יובל שטייניץ: מה שקרה במצרים – אני רוצה שוב לחדד ולהבהיר.

יובל שטייניץ: לפני שנה מצרים התעשתה.

יובל שטייניץ: סיסי שינה את התנאים, והחליט שמצרים תיתן תנאים הרבה יותר טובים ואטרקטיביים, כולל מחיר הרבה יותר גבוה, על גז שיימכר בתוך מצרים, וכתוצאה מכך חברות בין-לאומיות, כולל Eni, אבל גם אחרות, חזרו לקדוח במים הכלכליים של מצרים; מה שלא קורה אצלנו.

יובל שטייניץ: והמשפט "יגעת ומצאת" או "קדחת ומצאת" התממש במצרים.

יובל שטייניץ: עכשיו, איך זה משפיע עלינו?

יובל שטייניץ: איך זה משפיע עלינו?

יובל שטייניץ: קודם כול, התגלית הזאת כרגע רחוקה מלספק את הצרכים ההולכים וגדלים של מצרים.

יובל שטייניץ: מצרים צורכת, נכון להיום, 50 BCM לשנה, צריכה פנימית בתוך מצרים.

יובל שטייניץ: אבל בעבר, בשנת 2010, לפני האביב הערבי, לפני ההפיכה הראשונה, הם כבר צרכו 60 מיליארדי מטרים מעוקבים לשנה.

יובל שטייניץ: נוסף על כך יש להם שני מתקני ייצוא LNG – – –

שלי יחימוביץ': אז למה אתם קוראים לפיתוח "לווייתן"?

שלי יחימוביץ': למה?

יובל שטייניץ: יש להם – – –

שלי יחימוביץ': למה נתת להם עוד שנה במתווה?

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': תסביר לנו.

שלי יחימוביץ': זה היה ארבע שנים, עכשיו אתם נותנים להם חמש שנים.

יובל שטייניץ: זה לא חמש, זה נשאר ארבע.

יובל שטייניץ: את לא היית פה בהתחלה כשהסברתי את זה, ואני לא אסביר את זה עוד פעם.

יובל שטייניץ: אני בהתחלה בדיוק דיברתי על המתווה, על "לווייתן".

שלי יחימוביץ': הקשבתי לך מהחדר שלי בכנסת – –

יובל שטייניץ: יפה.

שלי יחימוביץ': – – ושמעתי כל מילה, ולא שמעתי הסבר.

יובל שטייניץ: עכשיו את כבר מפריעה לי לשטף הדברים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש.

שלי יחימוביץ': למה נתתם להם עוד שנה?

שלי יחימוביץ': למה?

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני לא קורא אותך לסדר, אבל נא לאפשר לו לדבר.

יובל שטייניץ: איך זה משפיע עלינו, התגלית הזאת?

יובל שטייניץ: קודם כול, אנחנו מעריכים את ממשלת מצרים ומברכים אותה על התגלית הזאת.

יובל שטייניץ: זה נאמר מייד פומבית, ביום שלמחרת, על-ידי.

יובל שטייניץ: שנית, כפי שאמרתי מייד, בניגוד לפרסומים הראשונים שכאילו מצרים כבר לא תזדקק לגז ישראלי, ולכן כל הרעיון הזה שנוסף על הערכים הכלכליים – לעשרות ומאות מיליארדים שנרוויח כאן מהגז ולביטחון האנרגטי – הרי אני אמרתי בעבר שיש פה הזדמנות בפעם הראשונה לזיקה כלכלית אמיתית בציר השלום מצרים-ישראל-ירדן, כשמצרים וירדן מבקשות לקבל גז, שנייצא גז אליהן.

שלי יחימוביץ': ל"תמר" יש הסכם לירדן ולרשות הפלסטינית, אתה יודע את זה.

יובל שטייניץ: את מפריעה לי יותר מדי, אני כבר לא רוצה להתייחס.

שלי יחימוביץ': זו קריאת ביניים.

יובל שטייניץ: אמרתי, בפעם הראשונה יש פה הזדמנות פז ליצור זיקה כלכלית אמיתית בין ישראל לבין מצרים וירדן בציר השלום – – –

שלי יחימוביץ': ל"תמר" יש הסכם עם ירדן, ואתה יודע את זה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יובל שטייניץ: הדבר הזה לא השתנה.

שלי יחימוביץ': הוא לא עונה לי.

יובל שטייניץ: הצרכים המצריים הם כאלה – –

יצחק וקנין: בסדר, אבל את לא יכולה כל רגע להפריע.

יצחק וקנין: קריאות ביניים אפשר פעם, פעמיים.

יצחק וקנין: אי-אפשר.

יובל שטייניץ: – – הם עומדים על 50 BCM עכשיו, עוד 20 בשני מתקנים, מתקני יצוא ענקיים שנבנו במצרים, הנזלת גז; מתקני LNG בדלתא.

יובל שטייניץ: יש שני מתקנים כאלה, כל אחד נבנה ב-10 מיליארד דולר השקעה, יכול לייצא 10 BCM.

יובל שטייניץ: כל עוד המתקנים האלה עומדים ולא פועלים, זה הפסד כסף גם לחברות וגם לממשלת מצרים.

יובל שטייניץ: למתקנים האלה יש ביחד קיבולת של עוד 20 BCM ליצוא על-ידי הנזלה, וזה כבר 70 BCM.

יובל שטייניץ: מממשלת מצרים מתכננת להגדיל את השימושים בגז – מדינה של קרוב ל-100 מיליון, 90 מיליון איש היום – ועד 2020 להגיע לרמה של בין 90 ל-100 BCM, כולל 20 ליצוא.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, מצרים צורכת כמויות אדירות של גז, כמדינה ענקית, ונכון לעכשיו, למרות התגלית הזאת, ושר האנרגיה המצרי גם הודיע את זה בריאיון ל"רויטרס", מצרים עדיין זקוקה לגז ישראלי ומבקשת לייבא גז מישראל.

יובל שטייניץ: אבל אמרתי, בצדק, שאף שהתגלית הזאת לא משנה באופן מהותי את המצב בינינו לבין מצרים ואת הרצון והצורך של מצרים להגיע לשיתוף פעולה אנרגטי ולקנות גז מישראל, אם נמתין עוד שנה-שנתיים ויהיו תגליות נוספות – כי אם אצלנו לא מחפשים ובקפריסין ומצרים מחפשים, יש סיכוי שמה שקרה במצרים יחזור על עצמו במצרים וקפריסין, ויתגלו עוד שניים-שלושה "לווייתנים" במצרים ובקפריסין, אז באמת יכול לקרות מצב – אם זה יקרה, זו כמובן ספקולציה – שלא יזדקקו יותר לגז הישראלי במצרים, ואולי גם לא בירדן, כי יהיה למצרים, או לקפריסין, שרוצה גם היא למכור גז למצרים, מספיק גז.

יובל שטייניץ: במקרה כזה אנחנו איבדנו הזדמנות, לא רק מדינית, אלא גם כלכלית ואנרגטית.

יובל שטייניץ: כי במקרה כזה, אם לא יהיו לנו – ויכולים להיות, אבל זה יותר קשה – שווקים אחרים לייצוא גז מ"לווייתן" – שהוא שדה ענק, ושהמכירות שלו לישראל יכולות להיות באחוזים בודדים – המשמעות – – –

עמיר פרץ: למה?

יובל שטייניץ: כי השוק הישראלי כבר תפוס בעיקרו על-ידי "תמר", ואנחנו עוד מגבילים את "לווייתן", כי אנחנו רוצים שייכנס גם "כריש" "תנין", שיהיו שלושה גורמים כאן.

יובל שטייניץ: אז "לווייתן" הוא שדה ענק – – –

שלי יחימוביץ': ממש שלושה גורמים.

יובל שטייניץ: "לווייתן" הוא שדה ענק, ולכן ללא יצוא אי-אפשר לפתח את "לווייתן".

יובל שטייניץ: אז יש אנשים שיגידו: אז לא צריך לפתח את "לווייתן".

שלי יחימוביץ': אז למה "כריש" "תנין" צריכים לשלם תמלוגים ל"לווייתן"?

שלי יחימוביץ': למה?

יובל שטייניץ: התשובה היא שצריך לפתח את "לווייתן" מכמה סיבות.

יובל שטייניץ: קודם כול, מאחר ש"לווייתן" הוא השדה הכי גדול, רוב הכנסות המדינה, אותן הכנסות שאני, בעזרת רבים מהחברים כאן, ירקתי דם במאבק אדיר נגד אותו יצחק תשובה והשותפים שלו – –

שלי יחימוביץ': ועכשיו אתה מטביע את זה בים.

שלי יחימוביץ': עכשיו אתה מוחק הכול במו-ידיך.

יובל שטייניץ: – – שהקמתי את ועדת ששינסקי כדי שאנחנו נקבל את אותם מאות מיליארדים שמגיעים לנו – אם לא נפתח את "לווייתן" המשמעות היא שאותם עשרות, ולאורך עשרות שנים מאות-מיליארדי שקלים, שיכולים לשמש לחינוך ובריאות ורווחה, יישארו בבטן הים.

שלי יחימוביץ': למה לא חייבתם אותם על "לווייתן"?

יובל שטייניץ: לכן, ללא יצוא – –

יוסי יונה: אף אחד לא מתנגד.

יובל שטייניץ: – – אין פיתוח "לווייתן", וללא פיתוח "לווייתן" אנחנו נהיה מדינת חלם שגילתה סוף-סוף אוצר טבע ענק והוא נשאר כאבן שאין לה הופכין בבטן הים.

שלי יחימוביץ': אתם לא צריכים לפתח – – – ואתם לא הכרחתם אותם.

יוסי יונה: אבל זה לא הוויכוח, השר.

יובל שטייניץ: אלה העובדות.

יובל שטייניץ: אלה העובדות, ומי שמתעלם מהעובדות – –

שלי יחימוביץ': אלה לא העובדות.

שלי יחימוביץ': אלה לא עובדות, אלה בדיות.

יובל שטייניץ: – – אולי יזכה לכמה כותרות פופוליסטיות, אבל יגרום נזק, נזק כבד למדינת ישראל ולחברה בישראל.

שלי יחימוביץ': לא, לא, לא.

זהבה גלאון: פופוליזם.

יובל שטייניץ: אני, אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: סיימת, אדוני?

יובל שטייניץ: לא, עוד כמה דקות.

זהבה גלאון: – – – פופוליזם.

שלי יחימוביץ': אלה לא עובדות.

יצחק וקנין: רבותי, מתחיל להיות פה ברדק.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים שנמשיך ככה, אני אקרא לסדר ואני אוציא.

זהבה גלאון: אבל זה דיון רגוע.

יצחק וקנין: זה דיון רגוע, אבל תראי, את צועקת, היא צועקת והוא צועק.

יצחק וקנין: אף אחד לא שומע.

זהבה גלאון: זה לא נקרא – – –

מיכל רוזין: אבל לשמוע – – – או לראות בטלוויזיה – – –

יצחק וקנין: זהבה, אני לא אוכל לנהל את הדיון הזה בצורה הזאת.

זהבה גלאון: אתה מנהל מצוין.

יצחק וקנין: יפה מאוד.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך, ואנחנו נראה איך אנחנו עושים פה סדר.

יובל שטייניץ: תודה, היושב-ראש.

שלי יחימוביץ': האם השר מושך זמן בכוונה?

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדעת.

עמיר פרץ: – – – קריאות ביניים.

יצחק וקנין: קריאות ביניים אפשר, אבל כשזה קריאות מהצד שלך, והיא – גם אני לא שומע.

יצחק וקנין: אפשר לשאול שאלות, הוא משתדל לענות.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת עמיר פרץ רצה לשאול את השר.

עמיר פרץ: האם השר מסכים?

עמיר פרץ: האם אפשר שאלה?

יובל שטייניץ: כן.

עמיר פרץ: אני רוצה לשאול לגבי הסעיף של "מרי B".

עמיר פרץ: היה סעיף שקבע שהחבר'ה שמפתחים את "לווייתן" ישתמשו במאגר כמאגר קליטה, כדי שיהיה להם לאן להעביר חלק מהגז למשמרת.

עמיר פרץ: תמורת זה הם התחייבו לפתח צינור גישה חדש למדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני מבין שבהסכם החדש, מכיוון שאכן מבחינה גיאולוגית כנראה המאגר הזה התמלא – – –

יובל שטייניץ: עמיר, אני מכבד את השאלה, אני מתייחס אליה.

עמיר פרץ: תן לי.

יובל שטייניץ: אוקיי.

עמיר פרץ: אתה יודע הכול, אבל חברי הכנסת – –

יובל שטייניץ: לא, אני רוצה לענות על השאלה.

עמיר פרץ: – – צריכים להכיר את השאלות.

יובל שטייניץ: אבל שאלה זה שאלה, לא נאום פה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ, שאלה.

זהבה גלאון: אני צריכה שעמיר יסביר.

יצחק וקנין: זו הצעה לסדר-היום, נראה לי.

עמיר פרץ: זה לא דיון ביני לבינו.

עמיר פרץ: גם הצופים צריכים להבין.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אדוני יסיים את השאלה.

יצחק וקנין: כן.

עמיר פרץ: אני רוצה להבין אם זה נכון שבגלל העובדה שהמאגר של "מרי B" לא יכול לשמש יותר לקליטת הגז הרזרבי מ"לווייתן" – האם בשל העובדה הזאת ביטלתם את הסעיף שמחייב את "לווייתן" להקים את אותו צינור שמחבר את מדינת ישראל – – –

יובל שטייניץ: אוקיי, אני כבר אתייחס לזה.

עמיר פרץ: זה סעיף ששווה מיליארדים.

עמיר פרץ: אני רוצה לדעת אם הוא בוטל על-ידי ממשלת ישראל, לאחר שעברנו עליו.

יובל שטייניץ: זו כבר לא שאלה.

יצחק וקנין: אדוני, אתה שואל.

יצחק וקנין: צריך גם בשאלות לצמצם קצת.

עמיר פרץ: אתה הבנת את השאלה הזאת?

יצחק וקנין: הבנתי, אדוני.

יצחק וקנין: אתה הבנת את זה, מר ברוך?

יצחק וקנין: כן.

יובל שטייניץ: אתה יודע, אני לא מסכים יותר לשאלות.

יובל שטייניץ: אם שאלות הן דרך לנאום נאום בתוך נאום, אז אני לא מקבל את זה יותר.

זהבה גלאון: למה – – –

עמיר פרץ: אנחנו נוותר על רשות הדיבור שלנו.

מיכל רוזין: במסיבות עיתונאים אתם לא מוכנים לענות על שאלות; לפחות לחברי כנסת שמייצגים את הציבור תענו עכשיו.

יובל שטייניץ: מה את מדברת?

יובל שטייניץ: בכל מסיבת עיתונאים עניתי על כל השאלות.

יובל שטייניץ: למה סתם את משמיצה?

יצחק וקנין: אדוני, אני מציע – אדוני, עמיר פרץ שאל.

יצחק וקנין: תענה לו, ואחרי כן נראה איך אנחנו ממשיכים את הדיון.

יובל שטייניץ: אז אני אענה.

יובל שטייניץ: הסיבה העיקרית היא שהצנרת מפיתוח "לווייתן" ו"כריש" "תנין", היא לא רק תגיע באותם לוחות-זמנים, אלא היא הרבה יותר טובה מבחינת הביטחון האנרגטי.

יובל שטייניץ: אני אסביר למה: כי כאן מדובר בצינור שהיה אמור לגשר רק על פער קטן בין האסדה לחוף, ופיתוח "לווייתן" ו"כריש" "תנין" ייתן לנו ביטחון אנרגטי לאורך כל ה-180 – שם אני מקווה שזה יהיה יותר קצר, אבל לאורך כל התוואי.

יובל שטייניץ: הצורך בביטחון אנרגטי הוא לאורך כל תוואי הצינור, אבל הוא קריטי במיוחד במים העמוקים, לא דווקא בקטע שהולך לחוף.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: כי תקלה בחוף או בקטע שהולך לחוף, לוקח לפעמים שעות או ימים לתקן אותה, אבל אם יש לך תקלה בעומק 1,700 מטר, יכול לקחת חודשים לתקן אותה.

יובל שטייניץ: לכן, מה שאנחנו באמת צריכים זה לא צינור נוסף בחיבור לחוף, אלא מה שאנחנו צריכים זה מאגר נוסף עם צינור נוסף לאורך כל המים העמוקים והרדודים.

דב חנין: – – –

יובל שטייניץ: את הדבר הזה אנחנו מקבלים ב"לווייתן" בלוחות-זמנים דומים.

יובל שטייניץ: תשאל אותי: למה לוחות הזמנים דומים?

יובל שטייניץ: כי "לווייתן" זה פיתוח מאגר שלם עם צינור.

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

יובל שטייניץ: לוח הזמנים דומה מסיבה אחת פשוטה – רוב הזמן בישראל לוקחת הסטטוטוריקה בחוף, לא הבנייה בים.

יובל שטייניץ: ולכן אנחנו נגיע יותר מהר לצינור ואפילו שני צינורות נוספים עם נקודות פליטה נוספות, בדרך של המתווה הנוכחי.

יובל שטייניץ: מה שאמרת לגבי קריסת המבנה הגיאולוגי זה גם נכון.

יובל שטייניץ: העובדות נכונות.

יובל שטייניץ: לפני חצי שנה בערך התברר שהמבנה הגיאולוגי קרס שם ולא ניתן לאחסן בו גז.

יובל שטייניץ: זה נכון ממה שאמרת.

עמיר פרץ: אבל השאלה מי הולך לממן את זה, אנחנו או "לווייתן"?

יובל שטייניץ: "לווייתן".

יובל שטייניץ: את הצנרת מ"לווייתן" מממנת – את כל הצנרת מ"לווייתן" מממנת שותפות "לווייתן".

עמיר פרץ: אין שינוי בהסכם?

יובל שטייניץ: נכון.

עמיר פרץ: אין שינוי?

יובל שטייניץ: נכון.

עמיר פרץ: אלה עובדות אחרות.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה להגיד משהו לגבי המחיר, ואז לסכם, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: חשוב שנתחיל את הדיון.

יובל שטייניץ: גם לגבי המחיר בתקופת הביניים הזאת, עד שיהיו לנו שניים-שלושה, ואני מקווה אפילו ארבעה או חמישה שחקנים – כי אם סוף-סוף יחזרו לחפש פה גז ימצאו עוד גז ויהיו לנו עוד שדות, עם מפעילים נוספים – זה מה שהיה צריך לקרות פה בשנים האחרונות; לא קרה, אנחנו עכשיו מנסים שזה יקרה.

יובל שטייניץ: אפשר לבכות על חלב שנשפך אבל אפשר ללכת קדימה.

יובל שטייניץ: אבל אפשר לבוא ולהגיד: אני רוצה תיקון כזה במתווה, ואני לא מסכים עם הנקודה הזאת והנקודה הזאת.

יובל שטייניץ: בוא נתברבר עוד שנה-שנתיים-שלוש, בוא נפתח.

יובל שטייניץ: עד שהגענו למתווה בתוך הממשלה ומול החברות, בואו נפתח את הכול.

יובל שטייניץ: כבר פתחנו בעבר פעם או פעמיים, עלה לנו בעיכוב של שנה-שנתיים; בואו נתעכב עוד שנה-שנתיים.

יובל שטייניץ: מי שעומד במקום נשאר מאחור.

יובל שטייניץ: אסור לנו להתעכב יותר.

יובל שטייניץ: אני חושב, אדוני, שהמתווה הוא טוב – טוב ויותר מטוב.

יובל שטייניץ: אבל גם אם הייתי חושב שמישהו יותר מוכשר ממני יכול להשיג אולי מתווה יותר טוב – אולי מישהו יותר מוכשר ממני גם היה עושה את ועדת ששינסקי יותר טוב – אבל בסוף בסוף, לא לאשר את המתווה הזה, לפתוח את זה עוד פעם – מי שיגיד שזה עיכובים של חודשים לא יודע במה מדובר.

יובל שטייניץ: זה עיכובים שיכולים להימשך שנה ויותר וגם שנתיים.

יובל שטייניץ: לפתוח את זה עוד פעם פירושו נזק נורא למדינת ישראל.

יובל שטייניץ: סעיף אחרון – המחיר.

יובל שטייניץ: אנחנו במתווה מטילים מגבלות מחיר משמעותיות שלא היו קודם; גם לא היו במתווה הראשוני שמצאתי כשהגעתי למשרד האנרגיה.

שלי יחימוביץ': יש לך ועדה לפיקוח על המחירים, נורא פשוט.

שלי יחימוביץ': במתווה אתה מבטל את הוועדה – –

יובל שטייניץ: אנחנו נהיה המדינה המערבית היחידה – – –

שלי יחימוביץ': – – ואתה מבטל פיקוח על המחירים.

יובל שטייניץ: היום אין פיקוח על המחירים.

שלי יחימוביץ': ברור, כי אתם לא – – – אותו.

יובל שטייניץ: לפי המתווה – אדוני היושב-ראש – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אבל אי-אפשר.

יובל שטייניץ: – – הבטחת שאני אוכל לסיים את דברי בצורה מכובדת.

יצחק וקנין: אני רוצה שהוא יסיים.

יצחק וקנין: אני רוצה להתחיל את הדיון.

יצחק וקנין: אתם לא?

סופה לנדבר: כן, תסיים כבר.

סופה לנדבר: אנחנו – – – אתה משכנע אותנו להצביע נגד.

סופה לנדבר: אל תיתן לנו להצביע נגד.

סופה לנדבר: רד כבר, נו.

יצחק וקנין: צודקת.

יובל שטייניץ: זה היה אחד הנימוקים הכי משכנעים ששמעתי.

יובל שטייניץ: אני תכף – – –

יצחק וקנין: רבותי, תכף השר יסיים ואנחנו נתחיל את הדיון.

יצחק וקנין: אדוני יסכם.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני אומר כך: המתווה שגובש בהתחלה כלל רק תקרת מחיר אחת, שהיא המחיר הממוצע בישראל.

יובל שטייניץ: על זה הוספנו שלושה מנגנונים מרסני מחיר נוספים:

יובל שטייניץ: האחד יוריד את המחיר לתעשיינים לצורך דודים, דודי חימום וכו', מ-5.40 בערך היום לאזור ה-5 בתחילת 2016, ויצמיד את זה למחיר ה-break.

יובל שטייניץ: זה בעצם חוזה בתי-הזיקוק, שזה החוזה הכי טוב של תעשיינים.

יובל שטייניץ: בתי-הזיקוק – חברה ענקית – הכרחנו את החברות להציע את אותו חוזה טוב לכל תעשיין, גדול כקטן, אם הוא רוצה לקחת את זה; השני, ליצרני חשמל.

יובל שטייניץ: אבל יצרני חשמל הם גם תעשיינים שמייצרים חשמל בקו-גנרציה; חשמל שהולך גם לחשמל עצמי וגם לחימום.

יובל שטייניץ: שם המחיר ירד מ-5.40 של היום בתחילת 2016, אם המתווה יאושר, לאזור ה-4.70, ואחר כך יוצמד לשינויים בתעריף ייצור החשמל ולא לחוזה חברת החשמל – את חוזה חברת החשמל הוצאנו מהעניין.

יובל שטייניץ: וקבענו מגבלה נוספת, שאם ימכרו לחו"ל גז יותר בזול, צריכים להציע את אותו חוזה באותם תנאים בארץ.

יובל שטייניץ: אלה שלושה מנגנונים שמבטיחים שהמחיר בישראל יישאר זול מהממוצע במדינות ה-OECD, אולי זול בהרבה אפילו גם בשנים הקרובות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לסכם, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: יש כאן מתווה.

יובל שטייניץ: המתווה הזה לא מקל על החברות.

יובל שטייניץ: אם תיקחו את כל מדינות ה-OECD – ויש עשר מדינות שמפיקות גז – אנחנו דורשים מהחברות את הדרישות הכי קשות, את התנאים הכי קשים.

יובל שטייניץ: אנחנו גם מגבילים את המחיר – – –

שלי יחימוביץ': מונופול.

יובל שטייניץ: – – – גם מגבילים את המחיר בחמש השנים הקרובות הגבלה דרסטית.

שלי יחימוביץ': מי נותן מונופול?

שלי יחימוביץ': מי?

יובל שטייניץ: דרך אגב, המחיר, כפי שהוא מוגבל, יהיה יותר נמוך מהממוצע ברוב מדינות ה-OECD.

שלי יחימוביץ': ספר לנו מי נותן מונופול.

שלי יחימוביץ': ספר לנו.

יובל שטייניץ: אנחנו גם מכריחים אותם למכור שדות שהם גילו ובמקרה מסוים גם פיתחו.

יובל שטייניץ: שום מדינה מערבית לא עשתה דבר כזה בשנים האחרונות.

שלי יחימוביץ': ספר לנו על מדינה שנותנת מונופול כזה.

שלי יחימוביץ': ספר.

יובל שטייניץ: אנחנו מדינה שמטילה על החברות את ההגבלות הכי קשות בכל העולם המערבי.

שלי יחימוביץ': זה פשוט מחריד לשמוע אותו אומר את זה, אפילו אם – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שלי יחימוביץ': פעם ראשונה בחיים שלי, בעשר שנים, שקוראים אותי לסדר.

יצחק וקנין: נו, כמה אני יכול?

יצחק וקנין: כמה אני יכול להתאפק?

שלי יחימוביץ': זה לא בסדר.

יצחק וקנין: אני מתאפק ומתאפק ומתאפק.

שלי יחימוביץ': עשר שנים, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אז אני זכיתי לפעם הראשונה.

שלי יחימוביץ': זה ממש מעציב אותי שזה אתה.

יצחק וקנין: נו, באמת.

יצחק וקנין: יכול להיות שאני – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אתה הדובר השני.

יצחק וקנין: אתה הדובר השני.

יצחק וקנין: תכף הוא יסיים, אתה תעלה, תאמר את כל מה שיש לך.

יצחק וקנין: אדוני יסיים.

מיקי לוי: יש לי הצעה לסדר.

יובל שטייניץ: דב חנין, נאמרו פה כבר עשרות קריאות לסדר במהלך השעה האחרונה.

יובל שטייניץ: אני מסיים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני פונה לכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אפשר שאלה לקואליציה?

יובל שטייניץ: עזוב.

יובל שטייניץ: אני פונה לכנסת ואני אומר לכם במיטב הכרתי ומצפוני, מהראש ומהלב: זה גדול מהפוליטיקה.

זהבה גלאון: אפשר לקנות שלטון בישראל.

יובל שטייניץ: זה לא לעכשיו.

יובל שטייניץ: זה השפעות לעשרות שנים קדימה.

יצחק וקנין: תודה.

יובל שטייניץ: זה הכנסות של מאות מיליארדים.

זהבה גלאון: – – – פוליטיקאים קטנים, ואתם – – –

יובל שטייניץ: זה ביטחון אנרגטי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון.

יובל שטייניץ: זהבה – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון, נו.

זהבה גלאון: לא, זה מקומם.

יצחק וקנין: אתם כנראה רוצים, ככה, בשלבים האחרונים לפני שהוא מסיים.

זהבה גלאון: אנחנו פוליטיקאים קטנים, ולכם יש שיקולים של טובת המדינה.

יובל שטייניץ: אני לא אמרתי.

יובל שטייניץ: אל תכניסי מילים בפי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: אדוני, נא לסיים.

יובל שטייניץ: אני רק אומר שהנושא – אל תכניסי מילים בפי.

מיכל רוזין: זה מה שאתה אומר, שאנחנו מתעסקים – – –

יובל שטייניץ: אל תכניסי מילים בפי, כי אני לא נזפתי פה באף אחד.

יובל שטייניץ: אני רק אומר שהנושא הזה הוא גדול, הוא ענק, הוא לדורי דורות.

יובל שטייניץ: הנזק שנגרם עד היום למדינת ישראל הוא בעשרות מיליארדים.

מיכל רוזין: אתם עושים את – – –

יובל שטייניץ: הרווח שמצפה לנו – עשרות מיליארדים לחינוך, בריאות ורווחה לטובת כל אזרחי מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: ואני אומר לכם כשר אנרגיה, אני משוכנע במיטב הכרתי ומצפוני שהמתווה הזה הוא מתווה נכון – –

מיקי רוזנטל: כמו שהורדתם את מחירי הדיור.

יובל שטייניץ: – – ושחלילה וחס, דחייתו עלולה להיות בכייה לדורות.

יובל שטייניץ: אני, שעמדתי כאן ודאגתי שנקבל את רוב הרווחים ממאגרי הגז והנפט, שהקמתי את ועדת ששינסקי והבאתי את החוק לחקיקה, אני היום אומר לכם בדיוק כמו אז.

יובל שטייניץ: אתם, חלק גדול מכם, עזרתם לי לדאוג שעם ישראל יקבל את רוב ההכנסות, את הרוב המכריע של ההכנסות מהגז והנפט.

יובל שטייניץ: היום צריך לא להוציא את הכסף מהגז אלא להוציא את הגז מהים.

יובל שטייניץ: וללא המתווה הזה, הגז יישאר תקוע בים, וזה יהיה מעשה חלם שיגרום נזק למדינת ישראל – –

שלי יחימוביץ': איך יכול להיות שאתה מאמין במה שאתה אומר?

יובל שטייניץ: – – גם אם כמה מכם ירוויחו כאן כמה כותרות.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': – – – בציבור – – – של הטייקונים.

יצחק וקנין: תודה רבה לשר האנרגיה והתשתיות, השר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: אני מזמין את ראשון הדוברים.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים את הדיון, רבותי.

יצחק וקנין: הראשון – חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: אני רק רוצה לומר, לפני שחבר הכנסת מנואל טרכטנברג יתחיל את דבריו – רבותי, הסיכום הוא שלוש דקות לכל דובר.

יצחק וקנין: אני אקפיד על הזמנים.

יצחק וקנין: אני אומר את זה, שלוש דקות לכל דובר.

זהבה גלאון: ממש לא.

זהבה גלאון: סוכם ארבע.

זהבה גלאון: היה סיכום אופוזיציה-קואליציה, ארבע דקות לכל דובר – – –

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: זה מה שנאמר לי וזה מה שכתוב, רבותי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

קריאה: לא, ארבע דקות.

יצחק וקנין: לא ראיתי, לא ראיתי.

יצחק וקנין: אין לי את זה פה.

יצחק וקנין: אם צריך להתייחס לזה אני אתייחס, אוקיי?

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אני אבדוק את הדברים.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

יצחק וקנין: אני מתחיל.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר האנרגיה, אני מקווה שאתה תקשיב לדברים.

מנואל טרכטנברג: הקשבתי לך בקשב רב, ידידי יובל שטייניץ, ואני חייב להגיד, אני חייב להגיד – א.

מנואל טרכטנברג: אני מעריך מאוד את הענייניות שלך; שנית, אני מאמין לך, בכוונות הטובות שלך, ואני יודע שאתה משקיע מאמצים אדירים כדי לחלץ אותנו מהפלונטר הזה; ב.

מנואל טרכטנברג: באותה מידה אני מסכים אתך לחלוטין עם התיאור שתיארת את הכשל המתמשך של שתי הממשלות הקודמות ושל הממשלה הזו בעניין של הגז.

מנואל טרכטנברג: אתה היטבת לתאר את הכשל הזה, ואתה צריך כיום לעשות מאמץ אדיר כדי לנסות ולחלץ את עצמך ואת הממשלה הזו מהפלונטר שאתם הכנסתם אותנו אליו.

מנואל טרכטנברג: וזה בעצם מה שעומד כאן על הפרק, האם – – –

שלי יחימוביץ': תגיד לנו, מי עמד בראש הממשלות האלה?

מנואל טרכטנברג: במקרה אותו ראש ממשלה, אוקיי?

מנואל טרכטנברג: וצריך להגיד את זה בפה מלא.

מנואל טרכטנברג: "תמר" התגלה בינואר 2009, כמה חודשים אחר כך הקמתם ממשלה, ומאז אנחנו מתבוססים בבוץ הזה של הגז – שש שנים וחצי ברציפות – ועדיין העניין הזה לא נפתר.

מנואל טרכטנברג: לעניין גופו – אני לא ארחיב, אין זמן.

מנואל טרכטנברג: אני רק אציין כמה דברים.

מנואל טרכטנברג: לא תהיה תחרות, לצערי הרב, בעשר השנים הקרובות, ואתה יודע זאת.

מנואל טרכטנברג: נכון, יש שיפורים בשוליים, ואולי יהיו בעוד עשר שנים, כיום לא רואים את זה באופק.

מנואל טרכטנברג: שנית, ספק אם יהיה ביטחון אנרגטי, ואתה תיארת זאת; שלישית, המחיר.

מנואל טרכטנברג: תיארת את המחיר לחוזים החדשים.

מנואל טרכטנברג: המחיר המשמעותי ביותר הוא זה של חברת החשמל.

מנואל טרכטנברג: זה עיקר הגז, זה מה שקובע את מחיר החשמל במדינת ישראל, ואנחנו ממשיכים באותו חוזה שמצמיד את מחיר הגז בחברת החשמל להמבורגרים בארצות-הברית, פלוס 1%.

מנואל טרכטנברג: על כן, מחיר החשמל בארץ הולך לעלות ברציפות כאשר בכל העולם מחיר הגז יורד ומחיר החשמל יורד, וזה כשל אדיר שאין כדוגמתו.

קריאה: – – –

שלי יחימוביץ': לאיזה מחיר ליחידת אנרגיה זה עשוי להגיע בשיטה – – –?

מנואל טרכטנברג: זה עשוי להגיע ליותר מ-6.5 דולר לאורך הזמן.

מיקי לוי: אז למה – – – של החשמל?

קריאה: למדד המחירים – – –

מנואל טרכטנברג: רבותי, לדאבוני הרב, זה לא טוב, ואתה יודע זאת, יובל, על אף המאמצים האדירים שאתה עושה.

מנואל טרכטנברג: ומעבר לכך, יש העניין של סעיף 52, ואני מקווה שיהיה דיון היום והוא לא יידחה.

מנואל טרכטנברג: אני אגיד רק מילה אחת על זה.

מנואל טרכטנברג: מעבר לעניין כן להעביר סמכויות, לא להעביר סמכויות, אתה יודע היטב שזה ישראבלוף.

מנואל טרכטנברג: לא היה צריך להסתמך על סעיף 52, זה לא עניין של ביטחון ומדיניות חוץ.

יצחק וקנין: תודה.

מנואל טרכטנברג: מה תודה, רק התחלתי.

יצחק וקנין: שלוש דקות עברו.

יצחק וקנין: אני אקפיד על הזמן, זה לא יעזור לאף אחד.

מנואל טרכטנברג: תרשה לי משפט אחד לסיום.

מנואל טרכטנברג: תראו, מה שזה מצביע, מה שקורה עם הגז זה מה שקורה עם הדיור וזה מה שקורה עם יוקר המחיה, וזה מה שקורה בתחום המדיני – –

קריאה: אבל לא יהיה – – –

מנואל טרכטנברג: – – וזה כשל שלטוני מתמשך.

מנואל טרכטנברג: ועל כן, אני רואה בהצבעה הזו הצבעת אי-אמון בממשלה הזו ובמי שעומד בראשה.

מנואל טרכטנברג: ומה שצריך זה לא שיפור בשוליים של המתווה, על אף המאמצים האדירים שלך, יובל, אלא שינוי בשלטון, בממשלה.

מנואל טרכטנברג: גז זה אנרגיה, והמדינה הזו צריכה אנרגיה מחודשת, ואתם לא יכולים להביא זאת אלינו.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב; נמצא בוועדת כספים.

יצחק וקנין: אני אאפשר לו כשהוא יגיע.

יצחק וקנין: אם הוא לא יגיע – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

קריאות: אין ועדת כספים.

קריאות: איזה ועדת כספים?

יצחק וקנין: כנסת, כנסת, סליחה.

יצחק וקנין: כנסת, סליחה.

קריאה: תת-ועדה חוץ וביטחון.

יצחק וקנין: כנסת, כנסת.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, מותה של ריהאם דוואבשה, השלישית בקורבנות מעשה הטרור הנורא בכפר דומא, הוא תזכורת כואבת למציאות שלנו של טרור שצומח בביצה של כיבוש, שנאה ומלחמה.

דב חנין: את הביצה הזאת חייבים לייבש.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, היום ניצבת בפנינו שאלה ששווייה הכלכלי הוא 1,000 מיליארד שקלים.

דב חנין: והתשובה על השאלה הזאת יכולה להיות רק אחת: לא למתווה.

דב חנין: ראשית, לא לכניעה למונופול.

דב חנין: מונופול זה דבר רע כלכלית.

דב חנין: זה דבר בעייתי חברתית, זה מסוכן לדמוקרטיה.

דב חנין: תראו את המהלך השערורייתי הזה של שריון התנאים שניתנו לטייקוני האנרגיה לשנים קדימה – שערורייה.

דב חנין: אכן, מונופולים מסוכנים לדמוקרטיה.

דב חנין: מונופול מכתיב מחיר גבוה.

דב חנין: עלות הפקה של דולר אם הרווחים מגיעים ל-3 דולר, אבל אצלנו – אנחנו נשלם הרבה יותר.

דב חנין: והנה הסיבה השנייה למה צריך להתנגד למתווה: הממשלה מסרבת להטיל פיקוח.

דב חנין: זה יגרום ליוקר מחיה.

דב חנין: יש לזה משמעות לחיים של כל אחד ואחת מאתנו, לתעשייה הישראלית, למשק החשמל הישראלי.

דב חנין: הסיבה השלישית למה להתנגד – אין כאן שום העדפה של המשק הישראלי.

דב חנין: הטלנו בכנסת הגבלות יצוא.

דב חנין: אתם מסמסתם ואתם מוותרים על כל מגבלות היצוא.

דב חנין: והנה הסיבה הרביעית – יש שחיקה של הכנסות המדינה ממסים.

דב חנין: הזכרת, אדוני השר, את ועדת ששינסקי.

דב חנין: היא אחת, אבל כל המנגנונים שלה נשחקים עכשיו עם הוויתורים שאתם עושים לטייקוני הגז.

דב חנין: ומכאן לסיבה החמישית – אין ביטחון אנרגטי לטווח קצר.

דב חנין: אני נדה

דב חנין: מתי לשמוע את דבריך על זה שלא כל כך חשוב הצינור הנוסף מ"תמר".

דב חנין: הצינור הנוסף מ"תמר" חיוני, דחוף וחשוב ביותר.

דב חנין: אסור לוותר על הדרישה הזו.

דב חנין: הסיבה השישית למה להתנגד – הוויתור של הממשלה לדרישה לפיתוח מהיר של מאגר "לווייתן".

דב חנין: אתם אומרים שאתם לא רוצים שהגז יישאר בים?

דב חנין: אתם ויתרתם.

דב חנין: זה לא יהיה 2016, לא 2017, לא 2018.

דב חנין: תקראו את האותיות הקטנות.

דב חנין: זה בפועל אומר 2021 לכל המוקדם.

דב חנין: התשובה השביעית למה להתנגד – דריסת שומרי הסף, חיסול הממונה על ההגבלים העסקיים, חיסול יושבת-ראש רשות החשמל.

דב חנין: מי שהוצב להגן על האינטרסים הציבוריים מסולק הצדה.

דב חנין: הסיבה השמינית למה להתנגד – ההליך העקום, השטחיות, ההסתרה, הפארסה האחרונה של פרשת הקידוחים המצריים שלא היו על השולחן.

דב חנין: הסיבה התשיעית למה להתנגד – הסיבה הסביבתית.

דב חנין: כאן אני מסכים אתך, אדוני השר.

דב חנין: קידוחים סופר-מסובכים, deepwater ultra.

דב חנין: אבל אנחנו עושים אותם בלי הגנות סביבתיות מספקות, וזו שערורייה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים.

דב חנין: אני מקווה שנתניהו לא יצליח היום לעבור את משוכת הכנסת.

דב חנין: אם אנחנו נצליח זה יהיה בזכות ציבור נחוש שגרם לאופוזיציה כולה להתייצב.

דב חנין: פעילים משפיעים, נאבקים, מנצחים.

דב חנין: זה יכול להיות הסיפור האופטימי של מאבק הגז.

דב חנין: אני קורא לציבור להמשיך במאבק הזה.

דב חנין: את המתווה הזה אנחנו יכולים לעצור.

דב חנין: אנחנו נעצור אותו כי אפשר לייצר מתווה הרבה יותר טוב לטובת אזרחי ישראל, לטובת המשק הישראלי.

יצחק וקנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, יכול להיות שאני אצטרך לחזור לוועדת הכנסת – – –

יצחק וקנין: אני אאפשר לך בכל מקרה כשתחזרי לדבר.

יצחק וקנין: מי שיש לו בעיה בגלל ועדת הכנסת, אנחנו נתחשב בזה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, ד"ר יובל שטייניץ, אני מתפלא עליך.

מיקי רוזנטל: אתה ד"ר לפילוסופיה.

מיקי רוזנטל: עמדת פה ואמרת שהעובדות מדברות בעד עצמן.

מיקי רוזנטל: ואללה, גם אני למדתי פילוסופיה והעובדות הן אילמות.

אילן גילאון: הוא אמר נגד עצמן.

מיקי רוזנטל: העובדות הן אילמות, הן לא מדברות אף פעם.

מיקי רוזנטל: יש אנשים שמפרשים את העובדות, ומאכזב.

מיקי רוזנטל: אתה מאכזב שבעתיים, כי בעבר אתה היית בצד הנכון של המאבק, ופשוט עברת צד, ואני לא מבין מה קרה.

מיקי רוזנטל: נדמה לי שאני יודע מה קרה, ואני אנסה להסביר את זה.

מיקי רוזנטל: אז ראשית, לא מדובר – התוכנית שהממשלה מציגה היום היא לא מתווה, זה מסווה.

מיקי רוזנטל: זה רעיון לעשות הסוואה כדי שאנחנו לא נבין ונצבע את התוכנית הזאת בצבעים ורודים שאין בינם לבין המציאות שום קשר.

מיקי רוזנטל: וצר לי מאוד – אני חשבתי שראש הממשלה מגדל רק חיות מחמד, עכשיו אני מבין שהוא מגדל גם קוסמטיקאי, ואתה הקוסמטיקאית שלו.

מיקי רוזנטל: אתה צובע את המתווה הזה, המסווה הזה, כאילו הוא טוב לעם ישראל, ולא משנה מה יקרה.

מיקי רוזנטל: גם אם מחר יתפוצץ המאגר אתה תגיד שזה נפלא והכול טוב וזה משרת את העניין.

מיקי רוזנטל: כאילו לא קרה שום דבר, כאילו הסיפור המצרי לא משנה את התמונה.

מיקי רוזנטל: ולמה זה מסווה?

מיקי רוזנטל: למה זה קוסמטיקאי?

מיקי רוזנטל: כי הטעיתם ושיקרתם בדרך, כי הצגתם נתונים חלקיים, כי ניסיתם להטעות את הציבור בקשר למה שקרה; ניסיתם לא לספר את האמת גם לכנסת הזו, והכול זה צבעי הסוואה.

מיקי רוזנטל: וזו לא תוכנית, כי ארבעת היעדים המרכזיים שאתה תיארת פה, בתוכנית הזאת, לא יקרו במסווה הזה.

מיקי רוזנטל: לא יקרו.

מיקי רוזנטל: אין חולק על כך שיש צורך בפיתוח המאגר של "לווייתן", יש שאלת העיתוי.

מיקי רוזנטל: אין חולק על כך שמדינת ישראל זקוקה לעוד צינור; לא יכול להיות שאנחנו נהיה תלויים בצינור אחד שחלילה יתקלקל וכל משק הגז יעלה על שרטון.

מיקי רוזנטל: אין בכלל חולק.

מיקי רוזנטל: האם התוכנית הזאת שאתם מביאים מקדמת את "לווייתן"?

מיקי רוזנטל: אתה תיארת פה מחדל של שנים, ואפילו הודית בכנות שהממשלה אשמה בו, הרגולטורים וכו'.

מיקי רוזנטל: אז אני אגיד לך את האמת?

מיקי רוזנטל: מי שעיכב את פיתוח "לווייתן" זה החברות, זה לא הממשלה.

מיקי רוזנטל: הרי היה הסכם; היה הסכם לפיתוח "לווייתן".

מיקי רוזנטל: "לווייתן" היה צריך להיות מפותח.

מיקי רוזנטל: למה הוא לא פותח?

מיקי רוזנטל: כי החברות לא רצו לפתח אותו, הן רצו לשמור אותו כבן-ערובה, כדי לסחוט מכם, וזה בדיוק מה שקרה.

מיקי רוזנטל: והן הצליחו לסחוט מכם מה שהן רוצות.

מיקי רוזנטל: בגלל זה "לווייתן" לא פותח.

מיקי רוזנטל: צריך להגיד את האמת לציבור.

מיקי רוזנטל: מעבר לזה שאתם ממשלה כושלת, כמו תוכנית הדיור שלכם שמעלה את מחירי הדירות, כך תוכנית הגז שלכם לא תוביל לא לביטחון אנרגטי, לא להוזלת הגז ולא לפיתוח הצינור.

מיקי רוזנטל: כי בעצם נתתם ל"לווייתן", לתאגידים, לשותפות הזאת של "נובל" ותשובה, לעשות מה שהם רוצים.

מיקי רוזנטל: ואין שום סנקציות במתווה, בניגוד למה שאמרת.

מיקי רוזנטל: אתה תיקח לתשובה את הרישיון?

יצחק וקנין: נא לסיים.

מיקי רוזנטל: אתה?

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה שעובד במועדון ברוני הגז, במועדון העשירים, הוא ייקח לתשובה את הרישיון?

מיקי רוזנטל: מה, אתם צוחקים עלינו?

מיקי רוזנטל: אתם צוחקים עלינו, והדבר הכי גרוע שאתם עושים זה שאתם מקימים במו-ידיכם את המונופול הכי גדול שהיה פה אי-פעם והכי מסוכן.

מיקי רוזנטל: כי עכשיו הוא כופף את הממשלה קצת, ועכשיו, כשהוא יהיה מונופול, כמו שאתם הבטחתם לו – –

יצחק וקנין: תודה.

מיקי רוזנטל: – – ולא יהיה אפשר לעשות שום שינוי רגולטורי, הוא גם ינהל פה את המדינה.

מיקי רוזנטל: הוא ינהל פה את המדינה.

מיקי רוזנטל: התאגיד הזה גדול על המדינה הזאת, הוא גדול על הדמוקרטיה הישראלית.

מיקי רוזנטל: אני קורא לחברי הכנסת לא להצביע בעד המתווה הנוראי הזה.

מיקי רוזנטל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת נחמיאס – אני מבין שהיא יצאה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דניאל עטר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דניאל עטר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: רבותי, אני רק רוצה לומר פה משהו: מי שלא תהיה לו סיבה, שהוא לא נוכח פה כשהוא לא בוועדה, אני לא אאפשר לו לדבר.

יצחק וקנין: אני אומר את זה חד וחלק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

קריאה: כי אראל פה.

אראל מרגלית: רגע, אני פה.

אראל מרגלית: מה.

יצחק וקנין: סליחה, אראל – –

אראל מרגלית: אדוני – –

יצחק וקנין: – – לא שמתי לב.

אראל מרגלית: – – אבל דני רצה לדבר, הוא הכין משהו.

אראל מרגלית: הוא פה.

יצחק וקנין: טוב, אדוני, חבר הכנסת אראל מרגלית, אני לא אאפשר לחבר הכנסת שלא נכח לדבר; אם אין סיבה מוצדקת לכך.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, חברי – –

יצחק וקנין: שלוש דקות.

אראל מרגלית: – – חברי הכנסת, כבוד השר, כמו שאתה יודע, אני לא הובלתי את המאבק במתווה של הגז, אף שהתבטאתי לא פעם.

אראל מרגלית: המתווה שאתם מביאים הפעם, כמו שאני רואה את זה, הוא חמור מכמה סיבות.

אראל מרגלית: 1.

אראל מרגלית: אתה יודע, כשמדברים בעד תחרות ושוק חופשי, המתווה הזה, אולי יותר מכל מתווה אחר, לוקח את הנושא של התחרות, גומר אותה; לוקח גורם מונופוליסטי אחד, שזה שורש הבעיה של המחירים שלנו במדינת ישראל באופן כללי, מקדש אותו, נותן לו תנאים שבהם מונופול יכול לפעול בלי הצורך להתפצל בקצב שהוא היה צריך להתפצל, ובעצם נותן את הכוח למונופול, ואז לא עושה עוד דבר.

אראל מרגלית: אם נשאר כרגע, דה פקטו, מונופול – כי "כריש" ו"תנין" הם מאגרים מאוד קטנים – אזי צריך פיקוח על המחיר.

אראל מרגלית: מדינת ישראל צריכה להבטיח לאזרחים שלה מחיר אופטימלי, שהמחיר הוא, אני לא אגיד המחיר המינימלי, אבל המחיר הסביר מבחינת המחיר של הגז באירופה, כפי שתקבע ועדה שיכולה להתכנס אחת לרבעון ולקבוע מה המחיר.

אראל מרגלית: זה אני הייתי מצפה ממך שאתה תעשה ברגע שהשארת את המונופול.

אראל מרגלית: עכשיו, אל תגיד לי שלא השארת את המונופול.

אראל מרגלית: שש שנים זה המון זמן.

אראל מרגלית: ובמקום לקחת ולפצל כרגע ולדרוש שאת מאגר "לווייתן" יפתחו מייד, נתתם להם עד 2021, באותיות הקטנות.

אראל מרגלית: עכשיו, אתה אומר שבעצם זה לא bankable.

אראל מרגלית: בעצם, אתה, אי-אפשר לפתח את מאגר "לווייתן" כי אי-אפשר לגייס על זה את החוב.

אראל מרגלית: בוא אני אגיד לך דבר נורא פשוט: אם אנחנו יכולים להבטיח מחיר של 4 דולר מהצריכה ב"לווייתן" לשוק הפרטי, אני בעד שמדינת ישראל תשקול ברצינות לתת ערבות מדינה; ערבות מדינה בשביל הפיתוח של "לווייתן".

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי זה כמו כביש 6: אתה צריך עשירית מהעלות בשביל הערבות, ואז אתה קובע את הקצב, אתה קובע את המחיר אפרופו הפיקוח; את המחיר, את המגבלה על המחיר, תיקח רק על השוק הישראלי.

אראל מרגלית: כשהם הולכים לשוק הבין-לאומי, שייקחו את זה – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אראל מרגלית: ולכן אני אומר את הדבר הבא: אין תחרות ויש מונופול – הפיצול הוא מזערי ולא עיקרי; 2.

אראל מרגלית: אין פיקוח כשנשאר המונופול, וזה מה שהייתי דורש מכך שאם נשאר מונופול ומוכר פה גז – קח ותן לאזרחי ישראל את המחיר האופטימלי.

אראל מרגלית: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש: עכשיו, בשבילכם לבוא ולומר שאנחנו מעכבים את המתווה?

אראל מרגלית: ריבונו של עולם, אתם הייתם בראש הממשלה הזו.

אראל מרגלית: ראש הממשלה הזה, אתה היית חלק.

אראל מרגלית: אתה שר האוצר – עשית גם דברים טובים.

יצחק וקנין: זה לא משפט.

אראל מרגלית: אתם אלה שעיכבתם את המתווה.

אראל מרגלית: שיניתם חמש פעמים את דעתכם, הפכתם את המקום ללא יציב גם מבחינת ההתקשרות עם המגזר העסקי – –

יצחק וקנין: תודה.

אראל מרגלית: – – ובעיקר, לא הבאתם בהירות, לא הבאתם אמינות באופן שבו אתם מתקדמים, ואתם גורמים לכולנו חוסר ביטחון מעבר לחוסר הביטחון האנרגטי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אילן גילאון: מלבד ההסכמה שלי עם קודמי – הדברים על המונופול ועל המחיר ועל האחריות ועל העתיד, אני מסכים לכל הדברים – אני רוצה לשתף אותך, אדוני, בתחושה המאוד-קשה שיש לי: לא רק שראש הממשלה שלי עובד אצל תשובה, אלא by proxy, באמצעות שליח, הוא גם הופך אותי להיות עובד אצל תשובה.

אילן גילאון: וכך הגענו לדיון הזה היום.

אילן גילאון: כבר מביך.

אילן גילאון: יש גזירת שמים, כביכול, שממשלה צריכה לעבוד אצל פרות הבשן הקדושות האלה, והאנשים חפרו: בואו נעשה סדר, והשקיעו כסף.

אילן גילאון: ואם תיתן בתמורה על כל שקל שהושקע, אדוני, 1,000 שקלים – על כל שקל כזה – אתה עדיין תצא נשכר יחסית למה שצפוי ועתיד לנו, בהתחשבות במחיר ובטווח הזמן ובשעבוד.

אילן גילאון: אבל הבעיה המרכזית שלי כרגע היא בתרבות הפוליטית שמתקיימת כאן, והיא דומה לדיונים קודמים, שגם בהם היה חוסר הבנה של מה זה ציבורי ומהו ציבור.

אילן גילאון: בכל הכבוד, אדוני השר, להיות פטריוט זה לא כל הזמן להחזיק אדמות של מישהו אחר, אלא זה לאחוז נכון במקורות הטבע שלך, במאגרי הטבע שלך.

אילן גילאון: אין גזירת שמים על כך שצריך לבוא פריץ גדול ולעשות לך טובה.

אילן גילאון: אתם לא יכולים להמשיך להתנהל כאילו אתם מלחכים את שפתי המפה של השולחן של הגביר שמריץ אתכם לכאן, וכך אתם מתנהלים כל הזמן: אוי ואבוי, אם הם לא יעשו את זה.

אילן גילאון: מדינה שעוסקת באטום, שיש לה טכנולוגיות גדולות, לא מבינה אולי מה זה שהיא צריכה להחזיק בידיים שלה את מקורות האנרגיה שלה?

אילן גילאון: זה לא דובר?

אילן גילאון: אין עיקרון כזה?

אילן גילאון: וזאת אולי הבעיה המרכזית באי-יכולת של הממשלה הזאת פעם אחרי פעם להבחין מהי טובת הציבור.

אילן גילאון: טובת הציבור היא להעדיף את הרוב על פני המיעוט, וטובת הציבור היא לא למכור נכסי לאום לכל הממעיט במחיר, אדוני היושב-ראש; וטובת הציבור היא דאגה לטווח הארוך מתוך השקפה שהיא השקפה ביטוחית על הציבור.

אילן גילאון: אז אני מבין את הפופוליזם המיידי הזה: בואו וניתן לעשירים, כי אם לא ניתן לעשירים הם לא ייתנו פירורים לעניים.

אילן גילאון: החלוקה הזאת נמאסה.

אילן גילאון: כדאי.

אילן גילאון: אומר השר: לא יהיה כדאי.

אילן גילאון: למי יהיה כדאי?

אילן גילאון: הרי מה שאותי מעניין זה שיהיה כדאי, בסופו של דבר, למדינת ישראל, כדי לקבל את התשואה הגבוהה ביותר, שמתבטאת בתשואה שמקבל כל אזרח.

אילן גילאון: זה הכדאי.

אילן גילאון: לא יודע על "נובל אנרג'י", לא יודע על תשובה.

אילן גילאון: אני יודע שמה שכדאי, בסופו של דבר, לרוב-רובו של הציבור הישראלי, זה להחזיק בידיו חלוקה ככל שניתן – – –

יצחק וקנין: תודה.

אילן גילאון: אני מסיים, אדוני, משפט אחרון באמת.

אילן גילאון: לכן, אתם יודעים, מה שמפריע לי יותר מכל דבר אחר, מהמחיר, זה תרבות רפובליקת הבננות הזאת, שלא מבינה מה זה נכס ציבורי, מה זה דיור ציבורי, מה זה שידור ציבורי; לא מבינה מה זה ציבורי, והיא עובדת בשירותם של פריצים, וגבירים, ועשירים, ואחרים.

אילן גילאון: זה יהיה העדפת טובת הציבור, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת זהבה גלאון, שהתחלפה עם תמר זנדברג.

זהבה גלאון: יפה מאוד, אילן.

זהבה גלאון: מצוין.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: אקח לך את הזמן של ההורדה.

זהבה גלאון: – – – בקושי ראיתי את אילן.

יצחק וקנין: אני אוסיף לך את עשר השניות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מעריכה את זה, חברי חברי הכנסת, שמענו את השר שטייניץ עומד כאן ומנסה להסביר לנו באותות ובמופתים איזה מתווה מצוין הביאו לנו לכאן.

זהבה גלאון: זה גדול מהפוליטיקה, הוא אמר, מה אתם – במילים אחרות, ואני נותנת לזה פרשנות – אתם, חברי הכנסת, מתעסקים בפוליטיקה קטנה?

זהבה גלאון: אנחנו, הממשלה, רואים את טובת הציבור לנגד עינינו.

זהבה גלאון: צאו מזה, במה אתם מתעסקים, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: אני אומרת לך, אדוני היושב-ראש, המתווה הזה הוא רע למדינת ישראל.

זהבה גלאון: הוא לא מקיים כלום ממה שהוא הבטיח – לא את פירוק המונופול, לא את הורדת המחירים, לא את המאבק ביוקר המחיה, לא את הביטחון האנרגטי של מדינת ישראל, וגם לא את פיתוח שדות הגז.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זה מתווה קרוע – גרוע; גם קרוע – שכובל את המשק למונופול אימתני, שאף אחד שהתחרות בשוק הגז או המחיר שהציבור ישלם חשובים לו לא היה תומך בו.

זהבה גלאון: אומר לנו השר שטייניץ, ואני מצטטת: חברות בין-לאומיות יחזרו לחפש כאן גז.

זהבה גלאון: נו, באמת.

זהבה גלאון: זה מתווה שלא יביא שום תחרות, לא יבטיח את הפיתוח של "לווייתן".

זהבה גלאון: ושמענו אומנם את ההסברים של השר שטייניץ על מה שקרה במצרים.

זהבה גלאון: אחרי התגלית המצרית הזאת זה נראה כמו חלום רחוק שלא יגביל את המחירים המונופוליסטיים שכולנו הולכים לשלם על חשמל ועל מוצרים נוספים.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה לשים דגש בדברי, חברי חברי הכנסת, על נקודה אחת מעבר למשמעויות הכלכליות של המתווה – העובדה שהמתווה הזה שאנחנו מצביעים עליו מאיים על הדמוקרטיה הישראלית, לא פחות ולא יותר.

זהבה גלאון: הוא מציע להפקיד בידי המונופול של יצחק תשובה ו"נובל אנרג'י" משאבי טבע, משאב טבע חיוני ומרכזי, שיאפשר להם לשלוט על השלטר לא רק בגז אלא בכל תהליכי קבלת ההחלטות של המדינה.

זהבה גלאון: האנשים האלה ישלטו על שוק התקשורת, הם יקבעו לנו מה יהיה כאן, על מה נחשוב.

זהבה גלאון: ואם חשבתם שעד עכשיו מה שראינו, ההתנהלות של ראש הממשלה מול המונופול, מול תשובה ובעלי "נובל אנרג'י", הוא התנהלות מתרפסת, חכו למה שיהיה כאן כשתקום אוליגרכיית הגז הישראלי, חכו מה יהיה כאן מבחינה דמוקרטית, חכו איך זה ישפיע עלינו.

זהבה גלאון: תראו מה ניסו למכור לנו רק לפני שבוע; אמרו לנו שהגז יישאר באדמה, ויש איזו בהילות וצרכים ביטחוניים ומדיניים לייצא בהקדם, וחייבים לייצא למצרים.

זהבה גלאון: ופתאום התגלית הזאת שמטה את כל הטיעונים האלה מתחת לרגליים של ראש הממשלה.

זהבה גלאון: אבל ראש הממשלה לא מתנדנד; במקום לשנות כיוון, במקום לעשות שינוי כיוון, הוא לא עוצר, הוא לא מחשב מסלול חדש.

זהבה גלאון: ממשיכים להסביר לנו כאן עכשיו שחשוב לפתח – – –

יצחק וקנין: תודה.

זהבה גלאון: אדוני, תן לי, אני באמצע המשפט.

זהבה גלאון: אני עולה, אז אתה – הופ.

זהבה גלאון: שנייה אני מסיימת.

זהבה גלאון: מסבירים לנו שחשוב להמשיך לפתח כי אנחנו נרצה למכור גז למצרים, נצטרך למכור גז למצרים, כי הם יצטרכו.

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים, אדוני, ולהגיד: שאלה חברת הכנסת יחימוביץ את השר שטייניץ – וזו באמת הזדמנות, חברתי חברת הכנסת יחימוביץ, לברך אותך על המאבק שלך במשך כל השנים על העניין הזה.

זהבה גלאון: שאלה – אני רוצה לעשות עלייך ניואנס, אם אפשר.

זהבה גלאון: באמת, אני חושבת שמגיע לך – שאלת את השר שטייניץ: האם יכול להיות שהיה כאן מחדל?

זהבה גלאון: לא ידעתם?

זהבה גלאון: הציגו לכם בקבינט, אמרו לכם – שיקולים ביטחוניים; רוצים להעביר את הסמכויות של הממונה כדי לאפשר לממשלה מהר מהר מהר.

זהבה גלאון: אמרת: אולי היה כאן מחדל?

זהבה גלאון: ואני שואלת, חברי חברי הכנסת: ואולי היה כאן זדון?

זהבה גלאון: מה, לא ידעו שחופרים במצרים, החברה האיטלקית?

יצחק וקנין: תודה.

זהבה גלאון: לא ידעו?

זהבה גלאון: פתאום זה התגלה?

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה להצטרף לכל מילה שאמרה ראשת מרצ זהבה גלאון, כולל הברכות והתודה, בשם הציבור, לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

תמר זנדברג: אני רוצה להמשיך מהמשפט האחרון של חברת הכנסת גלאון.

תמר זנדברג: אני מצטרפת לכל מילה על הסכנה לדמוקרטיה, על המונופול המסוכן, על המחירים, על ההזדמנות לכלכלת ישראל, וכל הדבר הזה היה יכול לעמוד לאותו דיון ציבורי שאנחנו מנהלים כבר חודשים ושנים, אבל כל-כולו, כולו, מקבל טוויסט שונה לגמרי אחרי התגלית המצרית.

תמר זנדברג: חברות וחברים, התגלית המצרית – ואני מצטרפת להרמת הגבה ולתהייה: האומנם לא הייתה עליה שום ידיעה?

תמר זנדברג: האומנם עד כדי כך נפלה כרעם ביום בהיר?

תמר זנדברג: האומנם החברות לא נסחרות בבורסה, לא מדווחות על חיפושים, לא מדווחות על סיכויים, כמו בדברים כאלה?

תמר זנדברג: אבל בואו ונניח את כל הדבר הזה בצד.

תמר זנדברג: התגלית שומטת את הקרקע, פשוט מפרקת, מַקריסה לחלוטין את כל אחת מהרגליים שעליהן המתווה הזה עומד, החל מהדיון בקבינט המדיני-ביטחוני, הדיון הסודי, החשאי, שההצדקה המרכזית לו הייתה האינטרס הגיאו-פוליטי האסטרטגי לייצא למצרים.

תמר זנדברג: זה מה שהוצג בפני השרים; בגלל זה היה הפורום שבו התקיים הדיון.

תמר זנדברג: הטיעון הזה קרס לחלוטין.

תמר זנדברג: אז ממה נפשך?

תמר זנדברג: – כמו שאומרים.

תמר זנדברג: 2.

תמר זנדברג: הנימוקים להפעיל באופן תקדימי את סעיף 52 בחוק ההגבלים העסקיים – שבגללו המליאה הזאת ריקה; לשם שינוי, לא מפני שהשרים וחברי הכנסת נמצאים בחופשה, אלא הם מתרוצצים כדי למצוא איזה חבר כנסת אחד שיחטוף קלקול קיבה, מהאופוזיציה כמובן, ולא יגיע להצבעה וסוף-סוף ייתן את הרוב המיוחל, לא על המתווה – על העברת הסמכויות.

תמר זנדברג: הנימוק לדבר הזה היה האינטרס האסטרטגי, הגיאו-פוליטי והמדיני מול מצרים.

תמר זנדברג: וגם הוא קרס לחלוטין.

תמר זנדברג: שוב, עולה החשש שאולי לא היה ראוי מלכתחילה לבסס את כל התרנגולת הגדולה והדשנה הזאת על כרעיים כל כך רעועות.

תמר זנדברג: ולסיום, כל אותו עידוד, הטבות וכו' וכו', שכביכול הצריכו את פיתוח "לווייתן" – שנדחה בשנתיים מרוב שזה כל כך דחוף – היו מפני שמצרים צריכה את הגז.

תמר זנדברג: אמרו לנו: יש לנו פה אינטרס, ניתן הקלות בייצוא, נכניס את היצוא למדינות השכנות – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – לתוך המכסה הישראלית וכו' וכו'.

תמר זנדברג: כל כך למה?

תמר זנדברג: כי צריך את הגז.

תמר זנדברג: אז עכשיו לא צריך.

תמר זנדברג: אין, זאת עובדה.

תמר זנדברג: וזה לא משנה גם אם המתווה היה נחתם לפני חצי שנה.

תמר זנדברג: הרי "לווייתן" מראש היה אמור להיות מפותח רק ב-2018, ובמתווה הנוכחי – נדחה ל-2020.

תמר זנדברג: רק מהסיבה הזאת – עזבו הכול.

תמר זנדברג: אני והסיעה שלי, אנחנו שייכים לאלה שמתנגדים למתווה מראש, בגלל כל הסיבות שהזכירה חברת הכנסת גלאון.

יצחק וקנין: תודה.

תמר זנדברג: רק מהסיבה הזאת – העובדה שאין כאן שום מחשבה, שום "עצור וחשב מסלול מחדש", היא ורק היא, ולו רק היא, הסיבה לדחות את המתווה הזה, לקבור אותו באדמה ליד הגז.

תמר זנדברג: את הגז להוציא ואותו לא.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

מיכל בירן: אין שר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן ברושי.

זהבה גלאון: השולחן של הממשלה – – –

יצחק וקנין: אני מבקש שהשר – – –

מירב בן ארי: איילת פה.

יצחק וקנין: איילת שקד – אוקיי, היא תורנית כרגע.

יצחק וקנין: נכון, השרה פה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לחבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה רגע עצוב למדינת ישראל, למשק ולחברה, שיש גז באדמה, והממשלה קודם כול בתוכה לא מאוחדת ולא מסוגלת להעביר את ההחלטה בכוחות הקואליציה.

איתן ברושי: וזה רגע עצוב, משום שישראל – תמיד ידענו לומר שיש לנו ההון האנושי ואין לנו מחצבים ואין לנו אוצרות טבע, והנה, התגלתה מערכת של גז, ואולי גם דברים נוספים, ואין אפשרות.

איתן ברושי: וספק מה יבינו החברים והתושבים והאזרחים כולם מול המחדל וחוסר האונים שמגלה הממשלה, שמנסה בכוחות אחרונים לגייס תומכים כדי להעביר את מה שהיא לא מצליחה בכוחות עצמה, והקואליציה בתוכה מחולקת ומפולגת.

איתן ברושי: נשאלת השאלה: מה האלטרנטיבה?

איתן ברושי: ואם יש אלטרנטיבה, אדוני היושב-ראש, מדוע היא לא מובאת לכאן?

איתן ברושי: מדוע הפכו את השאלה הזאת לשאלה של קואליציה–אופוזיציה, ולא יכלו ליצור הצעה מוסכמת בתוך הממשלה ובתוך הכנסת?

איתן ברושי: הרי התקציב שהממשלה הגישה הוא גם כן תקציב במחלוקת.

איתן ברושי: גם התומכים שלו לא רואים בו בשורה גדולה ולא רואים בו ישועה.

איתן ברושי: יש מחסור גדול במשאבים גם אחרי שהורידו את המע"מ.

איתן ברושי: והנה, מונח פה אוצר טבע, שמשום חוסר היכולת להגיע להסכמה בתוך הממשלה, בין שרי הקואליציה, כולל שר האוצר ושר הכלכלה, מביאים לכאן דיון לאולם ריק, עם חוסר ודאות מה יהיה בסוף הדיון, גם אם יאריכו אותו בלי גבול.

איתן ברושי: ממשלה כזאת, שלא יכולה לקבל הכרעות כאלה חשובות, ולא מציגה אלטרנטיבה שסביבה אפשר להתאחד בתוכה ועם האופוזיציה, היא לא ממשלה שיש לה זכות קיום.

איתן ברושי: אני חושב שהנושא של המשאבים, יחד עם פיתוח ההון האנושי, שתמיד ראינו אותו כחיוני, הוא תנאי לקיומה של חברה יותר צודקת ולמדינה יותר חזקה.

איתן ברושי: וישראל זקוקה למשאבים האלה.

איתן ברושי: התקציב דל מדי גם אחרי שעשו את כל התרגילים.

איתן ברושי: ולכן, לפי דעתי, ישראל שרוצה להיות ערוכה למציאות המשתנה, לאיומים הקיימים והנוספים, חייבת את המשאבים.

איתן ברושי: נראה לי שהיה נכון אם ראש הממשלה והממשלה היו עושים מאמץ באמת לשפר את המתווה ולא להתבצר בו; לבוא עם בשורה לעם ישראל בשם הבית הזה, וכולנו נבחריו של העם הזה, ולבוא ולומר: יש לנו פתרון.

יצחק וקנין: תודה.

איתן ברושי: באיזה עוד מקום היה אפשר להציג חוסר פתרון?

איתן ברושי: לא בשוק הפרטי, אפילו לא בהתיישבות העובדת.

איתן ברושי: לכן אני קורא לראש הממשלה לנסות עוד היום לשפר את המתווה ולא לעסוק בוויכוחים על קוצו של יו"ד.

איתן ברושי: יש כאן משאב גדול, יש כאן הזדמנות גדולה.

איתן ברושי: חוסר ההסכמות בתוך הממשלה לא מביא אותנו להסכמה בבית הזה.

איתן ברושי: חבל על ההזדמנות, בואו ננצל אותה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: אני מבין שחברת הכנסת מרב מיכאלי גם היא נמצאת בוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: הודעתי שכל אותם אלה שיושבים בוועדת הכנסת, כשיחזרו, אאפשר להם את רשות הדיבור; חברי כנסת אחרים שלא נוכחים לא יקבלו את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן, שלוש דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, נדהמתי לשמוע את השר שטייניץ מדבר – – –

שלי יחימוביץ': איפה יש שר?

מאיר כהן: יש יש, איילת שקד.

יצחק וקנין: איילת שקד.

יצחק וקנין: איילת, שרת המשפטים, יושבת – – –

שלי יחימוביץ': איפה איילת שקד?

מאיר כהן: שרת המשפטים יושבת שם בפינה עם עוזרתה.

יצחק וקנין: היא שומעת.

מאיר כהן: את שומעת, נכון?

מאיר כהן: בוודאי, שרת משפטים, גם שומעת, גם – זה בסדר גמור.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות כנסת נכבדים, נדהמתי לשמוע את שטייניץ, את השר, מדבר על כך שאנחנו אלה שעיכבו את מתווה הגז.

מאיר כהן: אז שיהיה ברור לכולם, שמי שעיכב זה מי שניסה לקחת את הנושא הזה ולמצוא לו פתרונות במחשכים.

מאיר כהן: אילו היו מביאים מראש את שאלת הגז לדיון – מירב, את מפריעה לי.

יצחק וקנין: מירב, קולך נשמע עד לכאן.

מאיר כהן: – – – לדיון ציבורי – אנא מכם – –

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: – – היו מביאים אותו לדיון ציבורי פתוח ושקוף, היינו חוסכים מאתנו ומכם, מהממשלה, את הביזיון הגדול הזה.

מאיר כהן: מי שאשם בעיכוב ומי שאשם בכך שהגז נמצא עמוק מתחת לאדמה זה ביבי נתניהו ושריו.

מאיר כהן: ולצערי, אני מודה ומתוודה, היינו שנה וחצי בממשלה הזאת, והיה אפשר לעמוד – גם אנחנו – לעמוד על הרגליים האחוריות כדי שהמתווה הזה יקודם.

מאיר כהן: אני דבר אחד לא מבין: למה ממשלת ישראל, למה ראש הממשלה ולמה השר שטייניץ לא מתנהגים כריבון?

מאיר כהן: יש כל הזמן תחושה שהם עובדים אצל הטייקונים.

מאיר כהן: אלוהים אדירים, אתם לא שותפים שלהם לעסקים, אתם לא עובדים אצלם, אתם לא מקבלים מהם הוראות – אתם הריבון.

מאיר כהן: זה מה שאנחנו רוצים, זה מה שצריך, זה הפיקוח על המחירים, תרצו – – –

שלי יחימוביץ': אולי הם כן עובדים אצלם.

מאיר כהן: סליחה?

שלי יחימוביץ': אולי הם כן עובדים אצלם.

מאיר כהן: כנראה, אני לא יודע.

שלי יחימוביץ': אחרת איך תסביר את הפארסה הזאת?

מאיר כהן: אני מסכים אתך, גברתי חברת הכנסת, לגמרי.

מאיר כהן: אני חי בנגב, אני לא מבין גם את השיח המיוחד שיש להם עם אנשי כי"ל.

מאיר כהן: מעולם לא הבנתי מה השיח הזה.

מאיר כהן: איך כל הזמן כולם חוששים?

מאיר כהן: אמר חבר הכנסת גילאון: זאת גזירה משמים.

מאיר כהן: אלוהים אדירים, אנחנו הריבון.

מאיר כהן: אתם לא השותפים שלהם, אתם לא עובדים אצלם.

מאיר כהן: אני לא חייב – בלי להתייחס לדבר שבעיני הוא מגונה, לכך ששר האוצר ועוד שני שרים לא משתתפים בהצבעה הזאת.

מאיר כהן: זה ניגוד אינטרסים.

מאיר כהן: מעניין, מה זה ניגוד אינטרסים?

שלי יחימוביץ': כאילו הם לא עובדים בשביל הטייקונים.

מאיר כהן: מה זה הדבר הזה?

מאיר כהן: מה זה ניגוד אינטרסים?

מאיר כהן: שר האוצר, מירב, הוא השר ממפלגת כולנו.

מאיר כהן: הייתי מצפה שבסוגיה הזאת – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

מאיר כהן: אני תכף מסיים.

מאיר כהן: – – הוא יעמוד כאן ויתייצב על רגליו האחוריות, ויהיה – – –

מיכל בירן: ואיפה יאיר לפיד, מאיר?

מיכל בירן: איפה יאיר לפיד?

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: – – – ויהיה חלק מהמתווה, וידבר על כך שבכסף ובפיקוח על המחירים האזרחים ירוויחו; ובכסף שנחסוך נוכל לפתור את מה שהוא לא פותר בתקציב הזה, את כל בעיית העוני בשנה אחת, 8 מיליארד שקלים בשנה אחת.

מאיר כהן: ולשאלתך, איפה יאיר לפיד – –

מיכל בירן: כן, איפה יאיר לפיד?

מאיר כהן: – – אנחנו לא מצביעים במתווה, כי אנחנו חושבים שצריך פיקוח על המחירים.

מאיר כהן: יאיר לפיד נסע, התקזז, כמו עוד שרים אחרים, אבל זה לא מונע מאתנו – – –

יצחק וקנין: תודה.

מיכל בירן: – – –

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: זה לא – – –

מיכל בירן: הציבור לא שלח אותו כדי להתקזז.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל בירן, את תכף עולה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: את יודעת, מיכל – – –

מירב בן ארי: חצי מהסיעה שלכם בעד המתווה.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת, לא על חשבון הזמן.

מאיר כהן: את יודעת, מיכל, שאלות מהסוג הזה תמיד גורמות לכך שבתוך כל הציבור שצריך להתנגד – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, אנא ממך.

מאיר כהן: – – מתחילים להתעסק בזוטות.

מאיר כהן: אל תתעסקי בזוטות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיכל בירן: איזה זוטות, יושב-ראש המפלגה שלך לא פה.

יצחק וקנין: רבותי, תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מיכל בירן.

שלי יחימוביץ': רגע, רגע – – –

מאיר כהן: אנחנו – – –

שלי יחימוביץ': אתם לא מצביעים נגד המתווה?

מירב בן ארי: הם לא מצביעים.

מאיר כהן: אנחנו נגד המתווה.

מאיר כהן: מה זה לא מצביעים?

שלי יחימוביץ': אמרת: אנחנו לא מצביעים.

שלי יחימוביץ': נבהלתי.

מאיר כהן: אנחנו נגד המתווה.

יצחק וקנין: רבותי, תנהלו את הדין ודברים במקום אחר.

מאיר כהן: שלא תיבהלי, חס ושלום, אנחנו נגד, נגד, נגד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ואחרייך – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את נאומו של שר האנרגיה על כך שכל כך הרבה זמן, חמש שנים אחרי התגלית, והמדינה עוד לא קיבלה החלטה על המתווה.

מיכל בירן: מדהים אותי שכמעט כל מה שאנחנו שומעים זה תלונות על העיכובים, כל מה שאנחנו שומעים זה: רבאק, תאשרו כבר.

מיכל בירן: אני רוצה להציג בפניכם תסריט שונה.

מיכל בירן: תארו לכם שהייתם מגיעים מלכתחילה בדרך המלך.

מיכל בירן: תארו לכם שהנחת המוצא של הממשלה הזאת הייתה שלמדינת ישראל יש ריבון, הוא הכנסת, והוא שצריך לקבל את ההחלטות הללו.

מיכל בירן: תארו לעצמכם שהייתם מייצרים מתווה, מוצע, פשוט, מביאים אותו לכנסת, ככה, בלי משחקים.

מיכל בירן: נכון, גם אז היו ודאי דיונים קדחתניים, ויכוחים ודיון ציבורי נוקב – וטוב שכך.

מיכל בירן: בכזאת מדינה אני רוצה לחיות.

מיכל בירן: אבל בתוך חודשיים, מקסימום שלושה, היינו מסיימים עם זה, היינו מעבירים את המתווה, אחרי הליך דמוקרטי יותר, שקוף יותר לציבור, ראוי יותר.

מיכל בירן: למה אתכם הכול צריך להיות כל כך קשה?

מיכל בירן: אני מזכירה לכם שהעיכובים הללו לא היו סתם כי לציבור ולרגולטורים התחשק לעכב את ההחלטות ולעלות למדינה הרבה כסף.

מיכל בירן: זה קרה כי יש הרבה בעיות קשות במתווה, פעם אחר פעם.

מיכל בירן: יש סיבה שיש רגולטורים במדינה.

מיכל בירן: לא כל פעם שהם לא מתיישרים עם עמדת הממשלה צריך להעביר אותם מתפקידם.

מיכל בירן: להפך, זה תפקידם – להשמיע לממשלה את עמדתם המקצועית, גם אם היא לא אוהבת לשמוע אותה.

מיכל בירן: אני בספק אם תגיע לשולחננו בתקופה הקרובה עוד החלטה בעלת חשיבות כזאת.

מיכל בירן: אבל גם בהחלטות אחרות הריטואל הוא קבוע – לעשות הכול עקום; ראינו את זה ברפורמה ברשות השידור, ברפורמה בבריאות הנפש, ברפורמה בתחום התכנון והבנייה ועוד ועוד.

מיכל בירן: אחרי כל זה, כל מה שאתם אומרים זה: רבאק, תאשרו כבר.

מיכל בירן: אז אני אומרת: לא.

מיכל בירן: אני אומרת: רבאק, תתיישרו כבר.

מיכל בירן: יש משמעות להליכים הדמוקרטיים.

מיכל בירן: בלי משחקים, בלי סעיפים הזויים כמו סעיף 52, שעוד בכלל לא ברור אם נצביע על העברת הסמכויות במסגרתו או לא, בלי קיצורים ובלי פטורים מחובת הנחה – תהליכים דמוקרטיים במובן המהותי של המילה, ולא רק עמידה בכללים הפרוצדורליים.

מיכל בירן: נסו את זה, אולי עוד תגלו שזה יכול לעבוד.

מיכל בירן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת קארין אלהרר – איננה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, זה צריך היה להיות אחרת; זה חייב היה להיות אחרת.

עליזה לביא: ראוי שהדיון הזה היה אחר – דיון, התבוננות, ראייה של הדברים.

עליזה לביא: רק לפני הבחירות שר האוצר כחלון הבטיח שהקשרים שלו עם איש העסקים קובי מימון, מבעלי מאגר "תמר", לא תהיה להם – הוא אמר את זה, הוא אמר את זה – לא תהיה להם שום השפעה על עיסוקו בגז, ואמר שאת המונופול צריך לפרק.

עליזה לביא: אמר את זה שר האוצר; אמר – ונעלם, נעלם ונאלם.

עליזה לביא: איפה שר האוצר היום?

עליזה לביא: למה הוא לא יושב כאן, במליאה?

עליזה לביא: למה חברי הכנסת לא יושבים כאן במליאה?

עליזה לביא: למה יושבות ועדות תוך כדי דיון?

עליזה לביא: נמצאת פה שרת המשפטים, אבל היא בפאתי האולם.

עליזה לביא: ההתנהלות הזאת היא כל כך עלובה.

עליזה לביא: זה היה צריך להיות כל כך אחרת.

עליזה לביא: הרי כולנו רוצים לחלץ את הגז.

עליזה לביא: כולנו מבינים מה משמעות המתנה, המתנה, המתנה הטבעית שקיבלנו; כך, פתאום, באמצע החיים קיבלנו אותה.

עליזה לביא: ואפשר היה לעשות את זה אחרת, וראוי היה לעשות את זה אחרת: להקשיב לקולות השונים, לשמוע, ללמוד, להבין את טובת הציבור.

עליזה לביא: נכון, צריך לבוא ולראות מה עושים עם מי שעוזר ומחלץ, וגם מרוויח הרבה מאוד כסף מהמאגרים הללו.

עליזה לביא: אבל מה עם הציבור בישראל?

עליזה לביא: למה לא לעשות את זה טוב, ונכון, וראוי?

עליזה לביא: אפשר היה לעשות את זה.

עליזה לביא: הרי לא ייתכן שכל מי שמשמיע דעה אחרת, שונה, מוצא את עצמו מפוטר או מפוטרת.

עליזה לביא: ככה לא עובדים.

עליזה לביא: אי-אפשר לבוא, להתל בכנסת, להשתמש בה ולזרוק.

עליזה לביא: לא צריך לזרוק ולדרוס את הכנסת, ומה שנעשה כאן זה דריסה ברגל גסה של הכנסת.

עליזה לביא: זה משחק ילדים.

עליזה לביא: הייתי יכולה לבוא ולהמשיך, אבל אני רוצה לנצל, אדוני היושב-ראש, את הדקה וחצי שיש לי כאן, כי הרי הדפוסים בממשלה הזאת חוזרים ועולים.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, ביום חמישי מתכנסת הוועדה לבחירת דיינים.

עליזה לביא: יושבת פה גם שרת המשפטים – ומי שפתח את הדיון הזה הוא יושב-ראש הוועדה, השר שטייניץ.

עליזה לביא: חברים, אי-אפשר שלא לבוא ולראות שיש פה שעת רצון במובן הזה של לבוא ולמנות דיינים קשובים, רגישים, דיינים ציונים, שישנו את בתי-הדין כאן.

עליזה לביא: אני לא יודעת אם תהיה לי עוד הזדמנות לדבר על כך לפני יום חמישי, ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מנצלת את הדקה הזאת.

עליזה לביא: אני לא רוצה שהדפוס שהיה כאן במתווה הגז יהיה כאן גם לגבי הדיינים.

עליזה לביא: יש הזדמנות.

עליזה לביא: לא יכול להיות שחרדים ישללו את המועמדים של הציונות הדתית.

עליזה לביא: אני קוראת מכאן לשר שטייניץ, כיושב-ראש הוועדה, לבוא ולומר שהמקום של נשים ושל מוחלשות בתוך החברה הישראלית ובתוך בתי-הדין, הוא לנגד עיניו.

עליזה לביא: אני קוראת למנהיגי העם היהודי לבוא ולקרוא לשר שטייניץ, בתפקידו כיושב-ראש הוועדה, להקשיב ולהיות קשוב לקולות שעולים, לכלל הנשים במדינת ישראל, ללא התחשבות במגזר כזה או אחר.

עליזה לביא: אדוני השר, הציבור בודק אתכם ואת המעשים שלכם, ואנחנו כאן כדי לתקן, גם את מתווה הגז וגם את מה שעתיד להיות ביום חמישי, ועתיד – בתקווה, גברתי השרה – לשנות את המצב, את המציאות, בבתי-הדין הרבניים.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת יחיאל בר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, היום, הלילה, נפטרה ריהאם דוואבשה, שהיא הקורבן השלישי של שרפת הבית בכפר דומא, השם ייקום דמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנסת זו אישרה רק בשבוע שעבר את חוק הטרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הוא ייושם פה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מקווה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעניין מתווה הגז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמענו מכבוד השר שיש לנו בשורות על הכנסות אדירות לאוצר המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה – איך האזרחים ירגישו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה יועבר לטייקונים, יעבור לחברות הגדולות, או שאנחנו נרגיש – במיוחד אנחנו, האזרחים הערבים במדינה, שמבקשים בסך הכול שוויון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראיתי שום דמוקרטיה בעולם שצריך לקיים בה שביתות, או שצריך לנהל בה משא-ומתן, כדי לקבל שוויון; זה רק בדמוקרטיה הישראלית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני שואל: האם חלק קטן ממאות המיליארדים ואלפי המיליארדים ייוחדו לסגירת פערים עם המגזר הערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום יש שביתה כללית בכל בתי-הספר במגזר הערבי, וזה מסיבה אחת – אפליה נגד בתי-הספר הפרטיים שקוראים להם חינוך מוכר שאינו רשמי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שבבתי-ספר שמלמדים תלמידים שהם אזרחי המדינה – תהיה אפליה בין תלמיד לתלמיד בתקציבים.

מנחם אליעזר מוזס: אני מסכים אתך במאה אחוז.

מנחם אליעזר מוזס: גם אנחנו באותו – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אנחנו מבקשים לפחות שוויון אתכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שבתי-ספר, חלק יקבלו 45% וחלק יקבלו 75% ממה שאתם מקבלים.

מנחם אליעזר מוזס: לא מקבלים יותר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, היות שיש לנו את המיליארדים ואת מאות המיליארדים ואלפי המיליארדים, לפחות נקבל שוויון בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני לא מדבר רק על בתי-הספר השובתים מ-1 בספטמבר, אלא על כל בתי-הספר, ואני אתן דוגמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסטטיסטיקה הייתה שבתקציבים פר-תלמיד במדינה, עשרת בתי-הספר האחרונים הם בתי-ספר ערביים, והאחרון בהם זה בית-ספר "אלהודא", שהוא פרטי, ברמלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שהתקציב לתלמיד יהיה שונה מלתלמיד אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכול להיות, ואנחנו מדברים על דמוקרטיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על אפליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רואים, מרגישים את האפליה בכל מקום, אבל בבתי-הספר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיעו מים עד נפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן שיסגרו את הפערים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, מדינת ישראל וממשלת ישראל מתפארות בכל מקום שזו הדמוקרטיה היחידה באזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הדמוקרטיה הזאת – הממשלה רוצה עם ההסכם הזה להפקיע את ההחלטה של העם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם יבחרו בממשלה אחרת, אבל מתווה הגז הזה מדבר על עשר שנים שלא פותחים הסכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אמר שהממשלה הזאת או דמותה ימשיכו בעוד עשר שנים?

יצחק וקנין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, עוד שני משפטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והדמוקרטיה הזאת, מיהרו עם המתווה, כי אנחנו, יש לנו שלטון ידידותי במצרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השלטון הזה הוא דיקטטורה; הוא שרף אנשים חיים וגופות, ואנחנו תומכים ורוצים להציל אותו פתאום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל גם זה התפוצץ בפנים של נתניהו וממשלת ישראל, שכן הם מצאו את שדה הגז אצלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יחיאל בר – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, ואחריו – איימן עודה, שבא במקום זוהיר בהלול; התחלפו.

יצחק וקנין: זוהיר בהלול ביקש שלא לדבר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשלוש דקות אקרא – זה מאוד מאוד לא הגון, שלוש דקות לדבר על המתווה הזה, אבל זה מה שהחליטו.

עבדאללה אבו מערוף: זו הדמוקרטיה, מה שנקרא.

עבדאללה אבו מערוף: נתגלה אוצר טבעי שיכול לשנות את כל צורת החיים במדינה.

עבדאללה אבו מערוף: נתגלה גז ששייך לכל האזרחים, והיות שיש זכות לכל אזרח על האוצר הזה, מן הראוי והנכון וההגון שהממשלה תכריז על הלאמת האוצר הזה, אוצר הטבע החשוב הזה, והוא יהיה בחסותה, לטובת ולרווחת כל האזרחים – למען עתיד כלכלי טוב ומשגשג, למען רפואה טובה, להורדת מחירי הדירות, למען השכלה גבוהה חינם, להורדת המסים וביטול המע"מ.

עבדאללה אבו מערוף: אבל, כמובן, אני לא ציפיתי מהממשלה, ובמיוחד מראש הממשלה, להפוך לסוציאליסט ולהכריז על הלאמה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין ויודע שתפיסת העולם הקפיטליסטית, החזירית, האכזרית, התאצ'ריסטית ששולטת, לא מאפשרת קבלת החלטה זו, אלא להפך – הממשלה רוצה עוד להעמיק את הפערים החברתיים, להגדיל את העוני, להשריש עוד יותר את הקיטוב החברתי, וללכת בדרכם של השיח'ים שליטי הנפט הרודנים באזור.

עבדאללה אבו מערוף: ואם הממשלה רוצה לקחת דוגמה מהם – אז בבקשה, לבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: המהלך שהממשלה מובילה הוא אנטי-דמוקרטי.

עבדאללה אבו מערוף: מבחינת חוק השלטון בכלל הוא אנטי-מוסרי.

עבדאללה אבו מערוף: זה פוגע בדמוקרטיה, ביסודות הדמוקרטיה בכלל – מדינה שאומרת שהיא הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

עבדאללה אבו מערוף: זה מקלקל את אמון הציבור, לא רק בדמוקרטיה אלא גם בצורת קבלת ההחלטות בממשלה, וגם אפילו בכנסת, שמסתמכת על רוב מאוד מאוד דחוק, רוב שאנחנו יודעים מה הרוב הזה.

עבדאללה אבו מערוף: התירוץ, שהממשלה מביאה לדיון עכשיו, לאשר את המתווה – שיש גז, שהתגלה גז בחופי מצרים, מול מצרים – הוא תירוץ שאין לו בסיס.

עבדאללה אבו מערוף: זה הזוי.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא מקובל.

עבדאללה אבו מערוף: על זה נאמר בערבית (אומר בערבית: תירוץ גרוע מהעוול).

עבדאללה אבו מערוף: התירוץ גרוע מהעוול שהממשלה מנסה להוביל, להביא את המחטף של מתווה הגז הזה.

עבדאללה אבו מערוף: זה מהלך לא תקין.

עבדאללה אבו מערוף: שמעתי את כבוד השר שטייניץ.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי, הוא לא שכנע אותי בכלל; לא מפני שלא הכריז על כוונתו להיות סוציאליסט וגם להלאים את מתווה הגז, אלא כי הוא בכלל לא נתן טענות שבאמת יכולות להיות מוכחות, שבאמת מתווה הגז בצורה הזאת הוא טוב לאזרחי המדינה.

שלי יחימוביץ': שיהיה קפיטליסט.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: מובן.

עבדאללה אבו מערוף: היו שמועות רבות בתקשורת – סליחה, חצי דקה – בקשר לעמדה שלנו כחברי הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: דיברו על הרשימה המשותפת, חברי הכנסת הערבים, והתקשרו אלי כמה פעמים.

עבדאללה אבו מערוף: נגמר, חמישה חודשים כאן אף אחד לא העז להתקשר – לא מערוץ 1, לא מערוץ הכנסת, לא חשוב – חברי הכנסת הערבים, איך יצביעו – אבל גם דב הוא ברשימה המשותפת, החבר דב.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, במתווה הזה – אם זה ככה, אז נדבר: מה החלק של 22% מאזרחי המדינה, מאוכלוסיית המדינה, במתווה הגז?

עבדאללה אבו מערוף: האם האפליה תרד?

עבדאללה אבו מערוף: האם הגזענות תרד?

עבדאללה אבו מערוף: האם יהיה שוויון?

עבדאללה אבו מערוף: האם לא יהיו הפקעות קרקעות?

עבדאללה אבו מערוף: מה יהיה שם?

עבדאללה אבו מערוף: הם ייתנו לאזרחים ערבים גז חינם ל-20 שנה קדימה?

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד לתקשורת וכל מה שמתרחש, זה אומר דורשני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: איימן עודה שהיה אמור לדבר – אני מבין שחוזר למקומו הטבעי.

יצחק וקנין: זוהיר בהלול – לא נמצא, ויתר על רשות הדיבור.

יעל גרמן: לא, הוא בוועדת הפנים.

יעל גרמן: אי-אפשר.

יעל גרמן: אנחנו מנהלים פה – – –

יצחק וקנין: הוא אמר בקולו שהוא מוותר על רשות הדיבור.

יצחק וקנין: אתם מדברים במקומו.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': נראה לך הגיוני שיש דיון בנושא כל כך חשוב במקביל לדיוני ועדות?

יצחק וקנין: רבותי, לא אני מאשר את עבודת הוועדות.

יצחק וקנין: מי שמאשר זה יושב-ראש הכנסת.

שלי יחימוביץ': אז זה לא בסדר.

יצחק וקנין: נאמר לי רק לגבי ועדה אחת להתחשב בדוברים – ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: שאר הוועדות – כל אחד יעשה את החשבון שלו; שיתחלף עם חבר שלו.

יצחק וקנין: אי-אפשר לחזור אחורה, קדימה.

יצחק וקנין: אחר כך כולנו נתבלבל מהדוברים.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

יצחק וקנין: אני מחזיר לך חצי דקה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, רצינו באמת – לפני כמה חודשים, כשעליתי לפה, גם דיברנו על מתווה הגז, ואמרנו:

מסעוד גנאים: אנחנו נתמוך במתווה הגז הזה אם הוא באמת ייתן "פול גז" לצדק החברתי, לצדק החלוקתי, לעניין השוויון.

מסעוד גנאים: אבל מה שמוצג לפנינו היום הוא עדיין פונקציה, ומייצג ראייה כלכלית חברתית קפיטליסטית ניאו-ליברלית, לא מיטיב עם האזרחים – לא עם האזרח הפשוט, לרבות האוכלוסייה הערבית, שהיא 20% מאוכלוסיית המדינה, ואין לה, לצערי, כל קשר למשאביה של המדינה, לאוצרות הטבע של המדינה.

מסעוד גנאים: אז איך אפשר להצביע בעד המתווה הזה עם הראייה של הממשלה עד היום, שרואה שטובת המונופול, טובת חברות הגז, יותר חשובה מטובתם של העם ושל האזרחים הפשוטים?

מסעוד גנאים: אנחנו מאוד רצינו שבאמת מתווה הגז, כפי שאמרתי, ייתן גז לשוויון, לצדק החברתי, לצדק החלוקתי, ויראה באוכלוסייה הערבית שותפים שווים; לפחות מגיעים להם 20% מהרווחים.

מסעוד גנאים: אבל הדבר הוא לא כזה.

מסעוד גנאים: בסוף מילה רק בקשר לטרגדיה של משפחת דוואבשה.

מסעוד גנאים: היום נפטרה האם ריהאם, אחרי שמתו גם אב המשפחה סעד והבן עלי.

מסעוד גנאים: הטרגדיה הזאת היא תוצאה של פשע, של טרור.

מסעוד גנאים: הגיע הזמן שהממשלה, שעד היום לא תפסה את הפושעים האלה ולא שמה אותם בכלא – ממשלה עם משטרה, עם שב"כ, עם מודיעין, לא יכולה לתפוס קומץ של טרוריסטים?

מסעוד גנאים: בושה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני חושב שהישיבה היום, שזומנה בדחיפות ובבהילות, צריכה להיות קריאה של הרגע האחרון לראש הממשלה, לממשלתו, להתעשת ולבטל את המתווה הזה; פשוט לבטל אותו.

נחמן שי: נכון שראש הממשלה נלכד פה באיזה פיתיון שזרקו לו חברות הגז ובלע אותו, וחושב שהוא רץ לאיזו נקודת זמן.

נחמן שי: זה הכול שטויות.

נחמן שי: הוא יכול היה בהחלט להגיד להם: חברים וחברות יקרים, יש לנו כל הזמן שבעולם.

נחמן שי: חברות פרטיות לא מכתיבות שום תכתיב לממשלה ולמדינה.

נחמן שי: אתם זקוקים לנו הרבה יותר מאשר אנחנו זקוקים לכם.

נחמן שי: לכם יש תחליפים, אבל הגז הזה, שהוא רכושם של אזרחי מדינת ישראל – צריך להבטיח שייעשה בו השימוש הטוב ביותר, המרבי והמיטבי, כדי שתושבי ואזרחי מדינת ישראל ייהנו ממנו.

נחמן שי: את זה אנחנו לא מקבלים.

נחמן שי: חבל מאוד שאת ההחלטה החשובה ביותר אולי בהיסטוריה של מדינת ישראל בתחום הכלכלי-חברתי, לא בתחום המדיני-ביטחוני – את זה אנחנו יודעים לקבל בכל כמה שנים.

נחמן שי: פעם מחליטים על הסדר מדיני, פעם מחליטים על מלחמה או על מבצע צבאי, שם אנחנו מומחים גדולים – כשהגענו לרגע שבו אנחנו צריכים להחליט החלטה שמעצבת את עתידה של המדינה, מעצבת את עתידנו כאזרחיה, מעצבת את עתידם של ילדינו ונכדינו, נכשלנו.

נחמן שי: נכשלנו.

נחמן שי: אין לנו הכלים, אין לנו הבגרות, אין לנו ההבנה, כאילו זה איזה כוח עליון שמשתלט עלינו במקום שאנחנו נשלוט בו.

נחמן שי: איפה כל אותה חוכמת ישראל שהייתה יפה לנהל את ענייניה של המדינה במשך 67 שנה ונעלמה פה ונכשלה כישלון חרוץ בפני אותם תכתיבים שקיבלנו מבחוץ?

נחמן שי: ולכן, בדקה האחרונה הזאת שנשארה לכולנו, וגם לי נשארה רק דקה אחת, אני רוצה לומר את הדברים הבאים: אל תיתנו יד למונופול הזה; אל תיתנו יד לאנשים מבחוץ שמנסים להכתיב איך לנהל את מדינת ישראל; אל תהפכו את הגז לכלי מדיני, ביטחוני, בכל מיני טיעוני שווא שלא היו ולא נבראו והופרכו כבר כך וכך פעמים.

נחמן שי: הגז הזה שייך קודם כול ומעל הכול לאזרחי מדינת ישראל, להם צריך לתת עדיפות, צריך להוזיל את מחיר הגז ולא להעלות אותו כפי שמתוכנן.

נחמן שי: צריך לקחת את הגז שכבר נמצא בים ושכבר מפיקים אותו ולהפיק גם מהשדה השני ולהזרים אותו ליבשה, להזרים אותו למפעלים שמשוועים לגז כדי להוזיל את עלויות הייצור שלהם וממילא את המחירים, להביא אותו לתושבי ולאזרחי מדינת ישראל כדי שהם ייהנו ראשונים ממתנת האל שניתנה לנו.

נחמן שי: וכל היתר, פשוט לדחות, לבטל.

נחמן שי: אבל אני חושש מאוד שהמתווה יעבור היום, ואם הוא יעבור היום, אנחנו נהיה עדים לאחת השגיאות החמורות ביותר שעשתה ממשלת ישראל ועשתה מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, חברים, אתמול נפטרה ריהאם דוואבשה, שלצערנו הרב מצטרפת לעלי ולאבא סעד.

עיסאווי פריג': שלושתם בני משפחה שנרצחו על-ידי מחבלים יונקי שנאה, וצר לנו מאוד שהמדיניות של הממשלה לא מחפשת ולא עושה מאמצים אפילו לתפוס את הפושעים.

עיסאווי פריג': יהי זכרם ברוך.

עיסאווי פריג': אנחנו מאוד מקווים, ונמשיך להגיד את זה בכל מקום: זה לא ייגמר כל עוד יש כיבוש.

עיסאווי פריג': הכול מתחיל משם.

עיסאווי פריג': הדבר השני שרציתי להתייחס אליו, אדוני היושב-ראש: חצי מיליון תלמידים ערבים שובתים, מצטרפים לבתי-הספר הנוצריים, שזה 33,000 תלמידים.

עיסאווי פריג': אני שואל את חברי הכנסת ואת נציגי אזרחי מדינת ישראל – כולם מחפשים מנועי צמיחה במשק; מנועי הצמיחה של החברה הערבית נמצאים בבתי-הספר האלה, וכולם שותקים?

עיסאווי פריג': הבעיה היא לא בעיה של החברה הערבית; הבעיה היא בעיה של החברה הישראלית.

עיסאווי פריג': ואני פונה לשר בנט, שהכול נמצא על שולחנו – תארו לעצמכם שחצי מיליון תלמידים יהודים היו בשביתה, האם הדברים היו מתנהלים והעניינים מתנהלים כאילו שום דבר לא קרה?

עיסאווי פריג': אנחנו חייבים – ואני קורא לראש הממשלה ולשר החינוך: צריך לגמור את הנושא של בתי-הספר הנוצריים עכשיו ועכשיו ועכשיו, ולא לחכות עם זה דקה.

עיסאווי פריג': זה דבר אקוטי וחשוב.

עיסאווי פריג': הדבר השלישי, לגבי המתווה, אדוני.

עיסאווי פריג': הרבה חברים התייחסו והסבירו את זה מכל הכיוונים.

עיסאווי פריג': אני מצביע נגד כי זה מתווה רע, מתווה מנציח מונופול.

עיסאווי פריג': ומה שמפריע לי בכל הסיפור הזה זה תהליך קבלת ההחלטות.

עיסאווי פריג': זה מחזיר אותי למה שקורה עכשיו במשטרה ותהליך בחירת המפכ"ל, מה שהיה ברשות השידור והפארסה שהייתה שם, ומה שעכשיו קורה במתווה הגז, ואיך אנחנו מטפלים בשביתת בתי-הספר של הנוצרים.

עיסאווי פריג': כל תהליך קבלת ההחלטות הזה – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

עיסאווי פריג': כל תהליך קבלת ההחלטות הזה הוא מחשיד ומטיל עננה כבדה על מי שעומד בראשות הממשלה, איך הדברים מתנהלים.

עיסאווי פריג': אדוני, צריך לא לקבל את המתווה הזה, וכל תהליך קבלת ההחלטות הזה מחייב בדיקה לעומק.

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה איילת שקד, מתווה הגז שאנו מבקשים לאשר מלמד על אחד הסקנדלים השלטוניים הגדולים ביותר שידעה ישראל מעודה.

יוסי יונה: מה לא היה בתהליך גיבושו של מתווה הגז הזה?

יוסי יונה: שר שהתוודה כי עמד בפני איומים על חייו וכעת הוא מגן בלהט על המתווה המוצע – לאלוהים הפתרונים; ממונה על ההגבלים שנאלץ להתפטר מפני שלא עלה בידו לפרק את מונופול הגז; שרים שבורחים מהנושא כמו מפני אש בגלל מראית עין של ניגוד אינטרסים; שר שחושש, בצדק, לעקוף את הממונה על ההגבלים ולהכשיר את השרץ בעצמו; יושבת-ראש חברת החשמל שהתריעה על המחיר המופקע המושת על חברת החשמל ומצאה את דרכה החוצה.

יוסי יונה: ואנחנו גם עומדים משתאים והמומים לנוכח קיומה של דלת מסתובבת של עובדי ציבור, של נאמני ציבור, שזוכים למשרות יוקרתיות אצל תאגידי גז ומקדמים אינטרסים זרים.

יוסי יונה: במילה אחת – חרפה.

יוסי יונה: כולנו רוצים להוציא את הגז מהים ולהשתמש ברווחים שיגיעו לקופת המדינה ובאמצעותם לממן חינוך טוב יותר, רווחה טובה יותר, דיור טוב יותר לילדינו.

יוסי יונה: אבל באיזה מחיר?

יוסי יונה: באיזה מחיר?

יוסי יונה: האם לא ניתן היה לעשות זאת אחרת?

יוסי יונה: אנחנו לא מוכנים להוציא את הגז מהאדמה, אף שאנחנו כבר מוציאים אותו במחיר הפקרת הריבונות של ישראל והעברתה לידי טייקונים בין-לאומיים וטייקונים מקומיים, ובמחיר יצירת מונופול שמחייב את הצרכן לשלם עבור הגז יותר מאשר במדינות אחרות.

יוסי יונה: גברתי שרת המשפטים, זה מתווה מסוכן; זה מתווה שמאיים להשחית את הדמוקרטיה הישראלית – –

איילת שקד: אני לא מסכימה אתך.

יוסי יונה: – – זה מתווה שמחבל בביטחון האנרגטי של ישראל; זהו מתווה שמנוגד לאינטרסים שלנו, גברתי השרה, של מדינת ישראל.

יוסי יונה: זה מתווה לא ציוני.

יוסי יונה: תודה.

איילת שקד: אני לא מסכימה אתך.

ענת ברקו: ממש לא.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר בראשית דברי שאני לא מאמינה בתיאוריית הקונספירציה בהקשר הזה של הגז, באמת.

יעל גרמן: אני חושבת ומאמינה שכל הצדדים רוצים בטובתה של מדינת ישראל, אבל הם רואים את טובתה של מדינת ישראל מנקודת מבט ומתפיסות כלכליות שונות לחלוטין.

יעל גרמן: יש כאן למעשה מחלוקת בין התפיסה שמבקשת שהמדינה תשקיע כמה שיותר וגם תהיה מעורבת כמה שיותר בתהליכים כלכליים, לבין התפיסה שגורסת שכל מה שהשוק החופשי יכול להשקיע, המדינה לא צריכה לגעת בו.

יעל גרמן: אבל במקרה הנוכחי אני חוששת שהתפיסה הכלכלית של הממשלה, שאינה מוכנה לקחת על עצמה חלק מההשקעה ואינה מבטיחה את ההשקעה של החברות – גישה זו, שמתבטאת במתווה שלפנינו, מסכנת את הביטחון האנרגטי של מדינת ישראל.

יעל גרמן: מכל הבעיות שבמתווה – פיקוח על המחירים, פטור לפי סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, המיסוי, ועדת ששינסקי ועוד – מה שמטריד אותי יותר מכול, מה שצריך להטריד את כולנו, הוא הביטחון האנרגטי של מדינת ישראל.

יעל גרמן: כמדינה שנתונה לחרמות, כמדינה שידעה אמברגו, כמדינה שידעה reassessment, אנחנו צריכים לייצר ביטחון ועצמאות אנרגטית ולמנוע מצב שיהיו לנו מקורות אנרגיה באדמה שאנחנו לא יכולים להשתמש בהם.

יעל גרמן: אנחנו חייבים שיהיו לנו מקורות אנרגיה עצמאיים, ונהיה תלויים אך ורק בהם, ולא במקורות החיצוניים.

יעל גרמן: זו צריכה להיות המטרה העיקרית של המתווה, ואת המטרה הזאת המתווה הזה לא משיג.

יעל גרמן: ראש הממשלה מרבה להדגיש את הנחיצות שבהוצאת הגז מהאדמה.

יעל גרמן: הוא צודק, זה נכון.

יעל גרמן: אנחנו צריכים להבטיח שהגז יצא מהאדמה וישמש את המשק הישראלי כדי להוריד את יוקר המחיה, כדי להפחית את זיהום האוויר, כדי למנוע זיהום אוויר, לתרום לאיכות הסביבה.

יעל גרמן: אבל זה בדיוק מה שהמתווה לא עושה.

יעל גרמן: אם במתווה הקודם קישרו בין היתרי ייצוא לחברות לבין פיתוח "לווייתן", הרי שההתליה הזאת בוטלה במתווה שלפנינו.

יעל גרמן: מה יש לנו?

יעל גרמן: אה, יש לנו אמירות יפות, אבל בעיני ממש נבובות: הממשלה רושמת לפניה את הודעת בעלי הזכויות ב"לווייתן" ו"תמר" שיפעלו באופן מיידי להמשך ביצוע השקעות ופעולות לצורך פיתוח מהיר.

יצחק וקנין: נא לסיים.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: יש לנו גם לוחות זמנים: עד סוף 2017 צריך להשקיע 1.5 מיליארד.

יעל גרמן: אבל מה יקרה אם לא ישקיעו?

יעל גרמן: ומה יקרה אם בעוד חמש שנים – גם לא השקיעו 4 מיליארד ש"ח; מה אז יקרה?

יעל גרמן: אז נימצא במקום שאנחנו היום נמצאים, מה שנקרא ב-square one, באותו מקום.

יעל גרמן: ואיך נהיה?

יעל גרמן: במצב הרבה יותר גרוע, מפני שבמקום לוותר על אותה גישה כלכלית אדוקה שאומרת שאסור להשקיע, היינו חייבים – – –

יצחק וקנין: תודה.

יעל גרמן: אני מייד מסיימת.

יעל גרמן: – – – היינו חייבים לדאוג שהממשלה תוודא, באמצעות סנקציות, באמצעות ערבות ביצוע, שאכן ישקיעו את הכספים שצריכים להשקיע; שאכן "לווייתן" יפותח; שאכן יונח עוד צינור.

יעל גרמן: אבל כל הדברים האלה לא מאובטחים: אין סנקציות; אין מוכנות אפילו להשקיע 400 מיליון שקל.

יצחק וקנין: תודה.

יעל גרמן: ולכן, להערכתי, המדיניות הכלכלית של ראש הממשלה ושל הממשלה מפקירה את הביטחון האנרגטי של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: אם הוא לא יימצא באולם המליאה – חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי, כמובן – לא נוכל להתעלם מהעובדה שריה

באסל גטאס: אם דוואבשה הלכה לעולמה היום; הקורבן השלישי של הפשע הנורא, המתועב, של שרפת הבית בכפר דומא.

באסל גטאס: אין לנו יותר ציפיות, לא מזרועות הביטחון ולא מאותם כוחות כיבוש, שבכלל, הם נמצאים באותו אזור ונותנים את חסותם לאותם גורמי טרור שעשו את הפשע הנורא הזה.

באסל גטאס: גם אין לנו ציפיות לצדק כלפי אותם קורבנות מהממשלה הזאת, משרת המשפטים ומהמערכת המשפטית.

באסל גטאס: הדבר השני – העובדה שאנחנו היום ב-7 בחודש ועדיין 35,000 תלמידים ערבים לא הולכים לבתי-הספר, וזה לא מזיז לאף אחד.

באסל גטאס: אתמול התכנסו 10,000 אנשים בהפגנה ענקית מול משרד ראש הממשלה; אף שר לא חשב שנכון לצאת לדבר עם ההורים ועם הילדים שבאו להפגין.

באסל גטאס: אני לא רוצה להרבות במילים בעניין.

באסל גטאס: אני מקווה שוועדת הכספים תתכנס מחר או מחרתיים לדיון מהיר בעניין ותפתור את הבור התקציבי הענק שמסתכם ב-50–60 מיליון שקל בשנה ומעיק על פתיחת שנת הלימודים.

באסל גטאס: לענייננו, יש רושם כאילו חברי הכנסת הערבים והרשימה המשותפת הם לא חלק, לא נטלו חלק בשיח על נושא הגז; כאילו עניין הגז לא נוגע אלינו.

באסל גטאס: אז אני, לי יש בשורה לחברים: העניין הזה דווקא מאוד אכפת לנו ממנו, ויש לנו – לפחות לי – אג'נדה ברורה בעניין.

באסל גטאס: אני חושב שאנחנו, קודם כול, בתור 20% אזרחי המדינה, ושנית – בתור העם הילידי שנמצא כאן, על-פי ההגדרות הבין-לאומיות, יש לנו אחוז, ואנו חייבים ליהנות לפחות מ-20% מהפירות של שדות הגז, וזה – אף אחד לא מדבר על זה.

באסל גטאס: דיברנו בקדנציה שעברה על הקמת קרן שייכנסו לתוכה רווחי הגז.

באסל גטאס: אז אני תובע וחושב שראוי שתוקם קרן נפרדת להשקעה בכלכלה הערבית, להשקעה בתשתיות – – –

ענת ברקו: אתה לא חלק מהמדינה?

באסל גטאס: בטח, לכן אני אומר.

באסל גטאס: אני אומר – תשמעי אותי, תביני, לפחות תתאמצי להבין.

יצחק וקנין: אדוני, זמנך הסתיים.

באסל גטאס: תן לי לענות לה.

באסל גטאס: חלק מההכנסות האלה צריך להיות מופנה להשגת שוויון, לתקן את העוול ההיסטורי שנגרם לנו במשך 67 שנים.

באסל גטאס: זה הולך without saying, איך שאומרים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

באסל גטאס: משפט אחרון שאני חושב שהוא חלק מרכזי של האג'נדה שלנו לעניין הזה – צריך להקים חברה ממשלתית שתיקח אחריות על כל הנושא.

באסל גטאס: חברה כזאת תגייס כסף; חברה כזאת תגייס ותשקיע במה שצריך, ולא רק משיקולי רווח והפסד.

באסל גטאס: היא תתעסק עם אותן חברות בין-לאומיות שיש להן זיכיון.

באסל גטאס: תלמדו ממצרים – מרבים לדבר בזלזול על המדינות מסביב – איך בתוך שנה הקימו חברה שחפרה והפעילה את תעלת סואץ מס' 2, חברה ממשלתית שגייסה כסף בבורסה של קהיר.

יצחק וקנין: תודה.

באסל גטאס: 8 מיליארד דולר גייסו, עשו והקימו ומפעילים, בלי להיכנע תמיד לכסף שבא מבחוץ ולהבאת חברות בין-לאומיות.

באסל גטאס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: תעלה חברת כנסת חנין זועבי, ואחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, ריהאם נהרגה לא על-ידי אלה שהרגו ושרפו אותה אלא על-ידי מדיניות שמכשירה הרג פלסטינים, מדיניות של מדינה כובשת.

חנין זועבי: מסיימים את ההרג על-ידי סיום הכיבוש.

חנין זועבי: מסיימים את הכיבוש על-ידי מאבק נגד הכיבוש.

חנין זועבי: אנחנו מתנגדים למתווה הגז.

חנין זועבי: אנחנו, חברי הכנסת הערבים וכל מי שיש לו היגיון פשוט, אומרים שעיקר המשאבים של המולדת חייבים להגיע לילידים ולאזרחים.

חנין זועבי: כל עוד התנאי הזה לא מתקיים, אנחנו נתנגד, אנחנו ניאבק במדיניות של מתווה הגז ובכל מה שמשפיע על מדיניות זו.

חנין זועבי: 1,000 מיליארד השקלים צריכים ויכולים לחולל מהפכה כלכלית, מהפכה שלמה: מלחמה בעוני, המודרים, המוחלשים, פיתוח היישובים הערביים, הפריפריה – מהפכה.

חנין זועבי: מדובר בכסף גדול, אפילו אי-אפשר לדמיין אותו.

חנין זועבי: אנחנו גם מתנגדים להיגיון הכוחני, השתלטני של מדיניות החוץ, ולא רק הכלכלי, שעומד מאחורי החלק הסודי של המתווה, שאף אחד מאלה שמתנגדים להסדר הזה, כולל המבקרים הכי נוקשים והכי חריפים שלו, לא דיברו עליו, ומעניין למה.

חנין זועבי: חלק מחוזי הגז הם מול ירדן ומצרים, ולזה הממשלה מייחסת חשיבות מדינית רחבה, ולא רק כלכלית.

חנין זועבי: כתוצאה מכך החליט הקבינט המדיני שחלק מהמתווה לא יפורסם ולא ייכלל אפילו בפרוטוקולים של הישיבות, וככה הוא נכלל תחת מטרייה סודית של דיוני הקבינט.

חנין זועבי: האופוזיציה שנגד המתווה – היא מסכימה עם זה?

חנין זועבי: מסכימה עם החלק הסודי המדיני?

חנין זועבי: אנחנו דורשים שחלק מהכנסות המולדת יגיע לילידים, לפליטים של המולדת הזאת.

חנין זועבי: ובמקום שהצבועים ידברו על פליטי סוריה, שיזכרו שחלק מפליטי סוריה הם פליטים פלסטינים שגורשו מהמולדת שלהם, המולדת הזאת.

חנין זועבי: אנחנו דורשים ש-20% מהכנסות הגז ילכו ליישובים הערביים, לאזרחים הערביים.

חנין זועבי: אנחנו רוצים פיצוי על עוול כלכלי-פוליטי שהמדינה הזאת עשתה לנו במשך 60 שנה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

חנין זועבי: ואנחנו גם דורשים – –

ענת ברקו: את נראית מאוד סובלת.

חנין זועבי: – – שהתמיכה הכלכלית, הכשרת כוח העבודה בתחום הגז הטבעי – שתהיה לממשלה תוכנית מלחמה באבטלה בקרב הצעירים הערבים, ולהכשיר כוח של צעירים ערבים שיעבדו בתחום הגז הטבעי.

יצחק וקנין: תודה.

חנין זועבי: אנחנו לא מסכימים, לא עם החלק המדיני הסודי, שאף חבר כנסת לא דיבר עליו, ולא עם ההיגיון הכלכלי שמאחורי מתווה הגז.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: צר לי שהשר שטייניץ, אף שהוא נשא פה הרצאה ארוכה וסירב להקשיב להצעות שלנו לסדר-היום ולהערות שלנו, לא נמצא כאן כדי לשמוע באמת את הטיעונים שלנו.

מיכל רוזין: אף שהוא אמר: אני אהיה פה להקשיב לכם, הוא לא כאן.

מיכל רוזין: ולכן, אני רוצה לפנות אל כל נציגי הממשלה – –

יצחק וקנין: רבותי, אולי יש פה איזו אי-הבנה: אני את הרשימה סגרתי.

יצחק וקנין: אין אפשרות להכניס לי אנשים, שלא תהיה טעות.

יצחק וקנין: את יכולה להמשיך.

יצחק וקנין: אני אתן לך את הזמן.

מיכל רוזין: – – ואני רוצה לשאול אותו, למרות שהוא לא נמצא כאן, איך הוא לא מתבייש ואיך הממשלה לא מתביישת, אחרי חצי שנה שבה הם מדברים עם חברות הגז, ולא מספרים לציבור על מה דיברו ומה נאמר על-ידי מי, ואין פרוטוקולים, כאילו לא מדובר במשאב החשוב ביותר של הציבור, שבשמו הם נשלחו לשאת ולתת, ואת המתווה הביאו לאישור הקבינט המדיני-ביטחוני בלי שהחברים בו קראו אותו, וכך הם התכוונו שגם אנחנו, חברי הכנסת וחברות הכנסת, נצביע עליו, ורק בעקבות לחץ ציבורי הם נכנעו והסכימו לפרסם אותו, ופרסמו נתונים מוטים ושקריים – – –

יצחק וקנין: אני לא אעשה אפליה בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: אני לא מכניס אף אחד, מצטער – לא באמצע הדיון.

יצחק וקנין: תמשיכי, אני אתן לך את הזמן.

יצחק וקנין: מבטיח לך, תקבלי את הזמן.

מיכל רוזין: לא, אין בעיה, פשוט קו המחשבה – פרסמו נתונים מוטים ושקריים כדי להסביר את חוסר ההיגיון שבמתווה, וכשרגולטורים ניסו לבצע את התפקיד שלהם ולהתריע מפני המכשולים, פינו אותם מהדרך, ורצו למנות מנכ"ל למשרד האנרגיה שאחיו מייצג את תשובה, ואחרי שנימקו את כל ההחלטה בצורך הנואש של המצרים בגז והעבירו את כל הדיון עצמו לקבינט המדיני-ביטחוני, פתאום, אחרי שהתגלה מאגר הגז במצרים, לא חושבים שצריך אולי לשנות את המתווה, לא חושבים שצריך לדון מחדש.

מיכל רוזין: הרי מה שווים כל מסמכי חוות הדעת של המל"ל, של משרד החוץ, על המצב הגיאו-פוליטי הביטחוני, אם בעצם הם לא יכלו לצפות את העובדה ששדות הגז במצרים עומדים לפני פיתוח ומה יהיו האופציות?

מיכל רוזין: האם הוצגו בפני הקבינט המדיני-ביטחוני בכלל האופציות מה יקרה אם יימצאו שדות גז במצרים?

מיכל רוזין: ונניח שלא חזו את זה – וזה מחדל רציני – אז האם צריך להיות שינוי?

מיכל רוזין: האם לא אמור העניין הזה לעצור את אישור המתווה ולהתאים אותו למציאות?

מיכל רוזין: איפה הדיון המקצועי?

מיכל רוזין: נראה שכשמשרתים מונופול, העובדות לא מבלבלות.

מיכל רוזין: אז השר שטייניץ, השר כחלון – שמסרב להיות שותף ולהצביע ולהביע את עמדתו כשר האוצר – ראש הממשלה נתניהו, אתם בגדתם באמון הציבור והוכחתם שאתם משרתיהם של קומץ טייקונים.

מיכל רוזין: אתם לא ראויים לעם שאותו אתם משרתים, אתם לא ראויים לאמון הציבור, ואני אומרת את זה בלב כבד.

מיכל רוזין: אני קוראת לכל חברי הבית הזה – –

יצחק וקנין: תודה.

מיכל רוזין: – – תתעוררו.

מיכל רוזין: אל תאשרו את המתווה.

מיכל רוזין: תתנגדו לו עד אשר ייערך פה דיון מקצועי אמיתי.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ציפי לבני – איננה.

ציפי לבני: ישנה, ישנה, ישנה.

מיכל רוזין: הוא פה, הוא פה.

יצחק וקנין: מי?

מיכל רוזין: אוסאמה, הוא בדיוק נכנס.

אוסאמה סעדי: אחרי טיבי.

ציפי לבני: אתה יכול לפני, אין בעיה.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני אמשיך לפי הסדר.

יצחק וקנין: רבותי, אני לא רוצה שמישהו יבוא אלי בטענות.

יצחק וקנין: אני אמרתי בתחילת הדיון שמי שלא יהיה נוכח בזמן שאני קורא לו בלי סיבה – מלבד אותה רשימה שהייתה בוועדת הכנסת – לא יקבל את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: התנגדנו אז, לפני חודש, חודש וחצי, חודשיים, להצעה להעלות את מתווה הגז כרשימה אחת.

אחמד טיבי: אמרנו שנושא הגז הוא נושא חשוב – משהו התבלבל, אדוני?

יצחק וקנין: רבותי, מנסים להכתיב לי איזה סדר פה, ואני לא אזוז – שיהיה ברור, חד וחלק.

יצחק וקנין: אמרתי את זה – אם אני פותח את מה שאתם מבקשים, רבותי, אני פותח את הכול, וכל מי שרוצה, שיעלה וידבר.

יצחק וקנין: יירשמו פה, ואז הטענות יהיו או אלי או לבא בתור אחרי.

יצחק וקנין: ולכן, אדוני, אתה תמשיך ואני אתן לך את הזמן.

יצחק וקנין: יש רשימה.

יצחק וקנין: מי שהיה היה, ומי שלא היה לא היה.

יצחק וקנין: אני לא אכניס אנשים במקום אחרים.

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: להתחיל מחדש, אדוני?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אני אוסיף לך חצי דקה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הנושא של הגז הוא נושא חשוב, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אחמד טיבי: אבל אני לא אומר – ואני אומר זאת כאן מעל הדוכן, בריש גלי, בעברית, בערבית, באנגלית – שזה הנושא החשוב ביותר בעולם, לפחות לא מבחינת תושבי אום-אלפחם, טייבה, רהט והגליל.

אחמד טיבי: פורסמו ידיעות שכאילו – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יצחק וקנין: אני עושה מה שאני רוצה?

יצחק וקנין: אני לא פותח.

יצחק וקנין: אתה רוצה לנהל את הישיבה במקומי, אדוני?

יצחק וקנין: אתה לא יכול, אי-אפשר.

אחמד טיבי: אני מוחה, אני מוחה – – –

יצחק וקנין: חבר'ה, זה לא דיון ראשון ולא דיון שני.

יצחק וקנין: אנשים שלא נרשמו – סגרתי את הרשימה.

יצחק וקנין: עכשיו, אם יבוא אחד שרצה לדבר וכבר אמרתי לו שהוא לא יכול לדבר – חבר'ה, אתם רוצים שנעשה איפה ואיפה בין אחד לאחד?

יצחק וקנין: אי-אפשר דבר כזה.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

אחמד טיבי: גם נקטע שטף הדברים, גם – זה לא הוגן – חוט המחשבה.

אחמד טיבי: פורסמו ידיעות בתקשורת שבשל העובדה שראשי המשותפת נפגשו עם בנימין נתניהו, בטח הוא קנה אותם; הביטוי הזה הסתובב פה ושם.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: מותר להיפגש עם ראש הממשלה; ב.

אחמד טיבי: יש זכויות שהן זכויות, לא, לא – – –

שלי יחימוביץ': – – – נהרתם באוטובוסים – – –

אחמד טיבי: נהרנו באוטובוסים להפגנה אתמול אל מול משרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: ואז צצו להם חברים מסיעת העבודה, המחנה הציוני, להטיף לנו מוסר.

אחמד טיבי: תרשה לי כי אני כועס, ולכן תרשה לי להאריך.

יצחק וקנין: אני נותן לך דקה נוספת, ואתה תסיים.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אחת שאני מכבד אותה, חברת הכנסת מיכל בירן, שאני מכבד אותה, שלחה מכתב בתפוצת נאט"ו אל הרשימה המשותפת, מכתב, והפיצה את זה ל-120 חברי כנסת ופרסמה את זה, להטיף לנו מוסר באופן מתנשא, יהיר.

אחמד טיבי: "אל תמכרו את זכויות אזרחי ישראל בנזיד עדשים", כתבה לחברי המשותפת.

אחמד טיבי: אתם מעזים להטיף לנו מוסר, אנשי מפלגת העבודה?

אחמד טיבי: איפה הייתם בזמן ההצבעה על חוק איחוד משפחות?

אחמד טיבי: איפה הייתם בנושאים החשובים לציבור הערבי?

אחמד טיבי: אתם מטיפים לנו מוסר?

אחמד טיבי: איפה הייתם כאשר נהרסו הבתים שלנו?

אחמד טיבי: לא ראיתי אף לא חבר כנסת אחד מבקר בבית הרוס.

אחמד טיבי: איפה הייתם כאשר אנחנו מציעים את זה בוועדת הפנים?

אחמד טיבי: כאשר אנחנו מציעים את זה במליאה אתם נעלמים כי זה מביך אתכם לעמוד לצד חברי הכנסת הערבים בנושאים שחשובים לנו.

אחמד טיבי: אתם שולחים לנו מכתבים יהירים, מתנשאים?

אחמד טיבי: אל תטיפו לנו מוסר.

אחמד טיבי: הנה, אני מודיע שאם יש דרישות של הציבור הערבי והן ייענו אנחנו נשקול ברצינות.

אחמד טיבי: באסל, אמרת 20% מהרווחים?

אחמד טיבי: גם אנחנו אמרנו 20% מהרווחים.

אחמד טיבי: עבד אל חכים, אמרתם לגבי הריסת בתים?

אחמד טיבי: יוקפאו הריסות בתים.

אחמד טיבי: אום-אלחיראן תוכר.

אחמד טיבי: כל הדרישות האלה.

אחמד טיבי: תוקם אוניברסיטה, תקציבים לשדרוג מעמד הציבור הערבי.

אחמד טיבי: אלה דרישות הציבור הערבי ודרישות הרשימה המשותפת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אחמד טיבי: הנושאים האחרים הם חשובים.

אחמד טיבי: אף אחד, לצערי הרב, לא מוכן להקשיב לדרישות האלה, ולכן המצב נשאר אותו דבר.

טלי פלוסקוב: תודה.

שלי יחימוביץ': אבל קיבלתם – – –?

אחמד טיבי: אנחנו פה.

אחמד טיבי: אני ביטלתי נסיעה לבריסל כדי להיות פה ולהצביע נגד.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת טיבי, קיבלתם את מה שביקשתם?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אנחנו מעלים את זה בפומבי, ולא קיבלנו.

אחמד טיבי: לכן אני אומר – – –

שלי יחימוביץ': יש משא-ומתן?

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אין משא-ומתן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, זמנך תם.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

אחמד טיבי: אנחנו לא מנהלים משא-ומתן חשאי.

שלי יחימוביץ': – – –

אחמד טיבי: אמרתי את זה מעל הדוכן לפני חודש, אני אומר את זה בכל מקום.

אחמד טיבי: אף אחד לא יטיף לנו מוסר, גם לא מיכל שאני מכיר אותה.

טלי פלוסקוב: תודה.

מיכל בירן: לכם מותר להטיף מוסר ולאחרים אסור?

מיכל בירן: אתה רוצה שוויון?

אחמד טיבי: איזה מוסר?

אחמד טיבי: איזה מוסר?

אחמד טיבי: איזה מוסר הטפנו לכם?

מיכל בירן: כל הנאום שלך זה הטפת מוסר.

אחמד טיבי: איזה מוסר?

אחמד טיבי: שלחתי לך מכתב בתפוצת נאט"ו?

מיכל בירן: זה ביקורת לגיטימית, זו בקשה לגיטימית.

מיכל בירן: אתה רוצה שוויון זכויות?

מיכל בירן: שוויון זכויות זה אומר גם שאפשר להטיף לך מוסר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: חברות הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת בירן.

אחמד טיבי: אתם עושים עלינו סיבוב?

אחמד טיבי: מה, אתם עושים עלינו סיבוב, על הנושאים שלנו?

אחמד טיבי: אתם רוצים להתנהג כאופוזיציה?

אחמד טיבי: תתנהגו כאופוזיציה בכל הנושאים שחשובים לציבור הערבי.

אחמד טיבי: אתם הרי אופוזיציה משמאל, לא מימין.

אחמד טיבי: הריסת בתים – תעמדו לצדנו; איחוד משפחות – תעמדו לצדנו; אום-אלחיראן – תלכו להפגין עם טלב אבו עראר, עם באסל, עם אחמד, עם כולנו.

אחמד טיבי: רוצים לראות אתכם שם.

אחמד טיבי: אל תטיפו לנו מוסר.

שלי יחימוביץ': אבל מה אתם מצביעים?

שלי יחימוביץ': מה אתם מצביעים?

אחמד טיבי: פטרונים היו בזמן הממשל הצבאי, חלאס, חלאס.

שלי יחימוביץ': מה אתם מצביעים?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טיבי, סגן יושב-ראש הכנסת, תודה רבה.

מיכל בירן: אפשר?

מיכל בירן: נקבו בשמי.

טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן לכם להגיב.

טלי פלוסקוב: לא, כרגע אני הולכת לפי הסדר.

אחמד טיבי: אף אחד לא יעשה עלינו סיבוב, גם לא מפלגת העבודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אני מבקשת לעמוד בזמנים.

טלי פלוסקוב: ואם אני מבקשת לסיים אז זה אומר לסיים.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בשעה זו שהכנסת מנהלת את הדיון הזה על מתווה הגז מובאת למנוחות ריהאם דוואבשה, האימא של עלי ז"ל ואשתו של סעד ז"ל.

אוסאמה סעדי: ואנחנו, כמו שהשתתפנו בהלווייתו של הקטין עלי וגם בהלווייתו של האבא סעד, היינו אמורים עכשיו להיות שם, בכפר דומא, וללוות את ריהאם למנוחת העולמים ולקרוא אל-פאתחה (בערבית: לעילוי נשמתה של) ריהאם דוואבשה.

אוסאמה סעדי: ולכן, מכיוון שאנחנו נאלצנו להיות פה בדיון החשוב הזה על מתווה הגז, אני קורא מעל במה זו סורת אל-פאתחה (בערבית: לעילוי נשמתה של) ריהאם דוואבשה (אומר בערבית: אני קורא לכל אחי לקרוא את סורת אל-פאתחה לעילוי נשמתה של ריהאם דוואבשה).

אוסאמה סעדי: אללה ירחמה.

אוסאמה סעדי: הנושא השני שהייתי מבקש להעלות במסגרת הזמן שלי – לא יכול להיות שאנחנו פה דנים במתווה גז חשוב מאוד, אבל יותר מ-33,000 תלמידים בבתי-ספר פרטיים מושבתים מהלימודים, לא חזרו לספסל הלימודים מאז 1 בספטמבר, ועל אף כל המגעים, כל ההפגנות שהיו, שהשיא שלהן היה אתמול בהפגנת האלפים, ואני לא זוכר – מזה 20 שנה, אני לא זוכר הפגנה כזו מול משרד ראש הממשלה – שום שר.

אוסאמה סעדי: הממשלה לא ראתה לנכון להיכנס בעובי הקורה בנושא כל כך חשוב ולבוא ולשבת יומם ולילה, מסביב לשעון, על מנת למצוא פתרון לעשרות-אלפי תלמידים שעדיין יושבים בבתים עם ההורים שלא הולכים לעבודה על מנת לשמור על הילדים שלהם, והממשלה – יוק, רק מחפשת איך להעביר את מתווה הגז והעברת הסמכויות.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני קורא לממשלה, לראש הממשלה, לשר האוצר, לשר החינוך, לשבת מייד על המדוכה, לשבת עם נציגי בתי-הספר ולפתור את העניין הזה היום, לפני מחר, על מנת שהתלמידים שלנו יחזרו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: בעניין מתווה הגז – אנחנו ברשימה המשותפת החלטנו אז, וגם היום, שכל עוד המתווה הזה לא משתנה, כל עוד הציבור הערבי, הבוחרים שלנו ששלחו אותנו על מנת להביא תוצאות ולהביא הישגים ולפתור את הבעיות היומיומיות של הציבור הערבי, ובראשן נושא הריסות הבתים, נושא התכנון, נושא הבנייה, נושא סגירת הפערים – כל עוד הדרישות האלה לא יתמלאו, אנחנו נצביע נגד המתווה.

אוסאמה סעדי: ולכן, אנחנו אומרים בריש גלי – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אוסאמה סעדי: אני אתמול, כשקיבלתי את המכתב של חברתי מיכל בירן, רתחתי מזעם.

אוסאמה סעדי: איפה הייתם כאשר עלו להצבעות ולדיונים כל החוקים הגזעניים נגד הציבור הערבי?

אוסאמה סעדי: רק לפני שבוע, בחוק המאבק בטרור, ברחתם.

אוסאמה סעדי: כולכם ברחתם, מלבד חברנו זוהיר בהלול שהצביע, והעז להצביע נגד עמדת המחנה הציוני.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני מבקשת לסיים.

אוסאמה סעדי: איפה הייתם כשהייתה הצבעה על הצעת חוק של חברי עיסאווי פריג' בעניין המורשת הערבית?

אוסאמה סעדי: אפילו מחוק כזה ברחתם.

אוסאמה סעדי: אז אל תטיפו לנו מוסר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ציפי לבני.

ציפי לבני: רבותי, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בואו נעשה קצת סדר במה שקורה באופוזיציה, ואני אומרת את זה לחברי הכנסת הערבים שעלו בזה אחרי זה והודיעו שהם יצביעו אתנו אם אנחנו נצביע אתם.

ציפי לבני: אני רוצה להגיד לכם שאני לא ברחתי – לא מחוק הטרור.

ציפי לבני: הצבעתי בעדו והבאתי אותו לשולחן הכנסת – –

אוסאמה סעדי: זו הבעיה, ציפי.

ציפי לבני: – – ואלמלא ההתנהלות הבלתי-נסבלת של חברי הליכוד בחוק איחוד משפחות, הייתי גם מצביעה בעד החוק הזה.

קריאה: – – –

ציפי לבני: אנחנו כולנו חברים באופוזיציה כי כל אחת מהקבוצות – – –

אחמד טיבי: את מתגאה בזה?

ציפי לבני: אחמד, אני הקשבתי לך.

ציפי לבני: תקשיב לי.

אחמד טיבי: מתגאה?

אחמד טיבי: מתגאה?

ציפי לבני: כן.

ציפי לבני: אני מתגאה בזה.

ציפי לבני: אנחנו נמצאים כאן כדי להגן על השקפת עולמנו, כדי להגן על מה שמדינת ישראל צריכה להיות.

ציפי לבני: בעינינו מדינת ישראל צריכה להיות מדינה שיש בה שוויון מלא לכל אחד ואחד מאזרחיה.

ציפי לבני: ולא, אתם לא צריכים לבקש טובות על חשבון מתווה הגז כדי לקבל את מה שמגיע לכם בדין, או לעשות עסקאות עם ראש ממשלה שלא רואה אתכם ולא את השוויון ממטר.

ציפי לבני: אז אנחנו לא נעשה עסקאות אתכם בכל מה שנוגע לדברים שבעינינו חשובים למדינת ישראל, לביטחונה, לערכיה, לקיומה כמדינה יהודית ודמוקרטית; מדינת העם היהודי שכל אזרחיה הם אזרחים שווי זכויות.

באסל גטאס: – – –

ציפי לבני: עכשיו תחליטו אתם אם המתווה הזה טוב לכם וטוב למצביעים לכם או לא; תעשו את ההחלטה הזו שלכם בלי קשר אלינו, תעשו את ההחלטה הזו לפי השקפת עולמכם.

אחמד טיבי: – – –

קריאה: איזה החלטה – – –

ציפי לבני: ועכשיו, השקפת עולמי ביחס למתווה הגז, במעט הזמן שנותר: מתווה הגז הוא רע למדינת ישראל ולאזרחיה.

ציפי לבני: מתווה הגז זה תהליך שבו ראש ממשלה הוריד ראש ונותן מונופול אימתני, עם כל כך הרבה כסף, על חשבון הביטחון האנרגטי של מדינת ישראל, לקבוצה מצומצמת, תוך רמיסת כל שומרי הסף במדינת ישראל, כחלק ממערכה שהממשלה הזאת מנהלת מול כל שומרי הסף במדינת ישראל בכל נושא אחר.

ציפי לבני: וככה יוצא – –

אוסאמה סעדי: את תמכת – – – למה – – – למה – – –

ציפי לבני: – – שראש ממשלה שמסביר לנשיא אמריקני שהבחירה היא לא בחירה דיכוטומית מול איראן, אלא אפשר; כשאומר הנשיא האמריקני: או הסכם כזה או מלחמה, אומר לו נתניהו: לא, תנהל משא-ומתן טוב יותר.

ציפי לבני: אבל בכל מה שהיה קשור לניהול משא-ומתן מול ברוני הגז, ראש ממשלת ישראל לא ידע לנהל משא-ומתן.

ציפי לבני: ולא, אני לא מקבלת את ההכרזה שאומרת: או ההסכם הזה או שהגז באדמה.

ציפי לבני: שלא יובן לא נכון: אני לא קמה בבוקר לשנוא טייקונים, ואני חושבת שמי שהשקיע כדי למצוא את הגז הזה – וממשלת ישראל לא עשתה את זה – יכול שתהיה לו תשואה ותמורה על המאמצים האלה, ואני לא מחפשת לפגוע בהם.

ציפי לבני: אבל אני מחפשת לשמור על אזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: וכשבמתווה הזה מקבעים את המונופול הזה, ומדינת ישראל קושרת את ידיה מאחורי הגב למשך כל כך הרבה שנים, מה אנחנו נוכל להגיד הלאה?

ציפי לבני: ואם ישתנו התנאים?

ציפי לבני: ואין פיקוח על המחירים.

ציפי לבני: ראינו את התופעה הזאת עם הקמתה של מדינת ישראל: נעשו חוקים שהיו חוקים לטובת חברות מסוימות – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ציפי לבני: – – שנים אחרי זה אכלנו מרורים מהעסקאות האלה; שנים אחרי זה לא ידענו איך מבטלים את החוקים האלה, כי כבר היו בהם אינטרסים.

ציפי לבני: ולכן, אנחנו נצביע נגד, ואני מתנגדת למתווה הגז כפי שמונח.

ציפי לבני: רק כל העיסוק כאן, תסלחו לי – אנחנו צריכים גם לדעת את זה: הרי אתם מבינים שאין משמעות לכל ההחלטה הזאת שמביאים להצבעה היום.

ציפי לבני: אנחנו מצביעים היום כדי שאולי אריה דרעי יסכים לעקוף את החוק, להשתמש בסמכותו לפי סעיף 52 לחוק ההגבלים ולהסיר את המגבלות החוקיות מעל המונופול.

ציפי לבני: זאת אומרת, זה הסיפור של ההצבעה היום.

ציפי לבני: עוד בושה של הממשלה הזאת.

ציפי לבני: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת ציפי לבני.

קריאה: – – –

יואל חסון: הדוברת הבאה – –

דניאל עטר: – – –

יואל חסון: – – קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, אין שר באולם?

זאב אלקין: יש שניים.

קארין אלהרר: אה, נכון.

קארין אלהרר: סליחה, לא רואים פה.

מיכל רוזין: יש שולחן ממשלה.

מיכל רוזין: פשוט אתם לא פה.

קארין אלהרר: אם הייתם שמים את הדוכן במקום נגיש – – –

יואל חסון: יש לנו שר.

יואל חסון: כן, יש פה, השר שלום נמצא כאן.

קארין אלהרר: השר – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: הוא לא התורן, אבל אתה כאן.

מיקי רוזנטל: יש, יש – – –

קארין אלהרר: אוקיי.

יואל חסון: אז אתה מאפשר את הדיון.

קארין אלהרר: בסדר, בסדר.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות, גברתי.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, שני השרים, חברי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, התכנסנו כאן היום, שוב, בהתרעה מאוד קצרה, כי צריך, הגיעה השעה שבה נחה דעתו של ראש ממשלת ישראל, כי הוא חושב שהוא השיג אישור למתווה ולחתימה על סעיף 52.

קארין אלהרר: וכשמדובר בממשלה הנוכחית, כל השרצים מוכשרים.

קארין אלהרר: עוצר יציאות מהארץ לחברי כנסת, גם במחיר של פגיעה ביחסים הדיפלומטיים של ישראל – למה לא?

קארין אלהרר: אפשר; דילים פוליטיים שנרקמים בחדרי-חדרים, הרחק מעיני הציבור, בשביל להשיג עוד קול?

קארין אלהרר: בטח שאפשר; המתנה לתקופת החגים בידיעה שחברי כנסת רבים מתכננים חופשה ולא יוכלו להגיע בהתרעה של יום-יומיים?

קארין אלהרר: גם את זה עושים.

קארין אלהרר: אלה אדי הדלק האחרונים שלך, אדוני ראש הממשלה, ואני אומרת את זה תרתי משמע.

קארין אלהרר: אתה תעשה הכול, אבל הכול, כדי שנמשיך להיות בובות על חוט בשלטון היחיד שלך ולא נבצע את שליחותנו הציבורית.

קארין אלהרר: אני חשה שלא באמת אכפת לראש הממשלה מאזרחי המדינה, ולא אכפת לו מנבחרי הציבור שנבחרו על-ידי אזרחי המדינה.

קארין אלהרר: לא אכפת לו שמתווה הגז הנוכחי הוא רע לאזרחי מדינת ישראל, ולא אכפת לו שקופת החיסכון הכי גדולה שנקרתה בדרכה של מדינת ישראל לא תנוצל באופן מיטבי.

קארין אלהרר: כי אם לראש הממשלה היה באמת אכפת, הוא היה מחולל מהפך חברתי-כלכלי שייטיב עם האזרחים, ולא רק עם קומץ טייקונים, החברים שלו.

קארין אלהרר: לפני כחודש פרסם מבקר המדינה את הדוח על מתווה הגז.

קארין אלהרר: מהדוח עולה שהממשלה התנהלה ללא מדיניות מסודרת, ללא תוכנית לטווח ארוך, ללא שיתוף פעולה בין כל הרגולטורים.

קארין אלהרר: כל אלה יצרו את המונופול והביאו למצב שבו נעשה תהליך במחשכים, ללא שיתוף הציבור.

קארין אלהרר: בדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה בראשותי גילינו שדיוני הוועדה המיוחדת, או איך שקוראים לפורום הזה בעניין הגז, התקיימו ללא פרוטוקולים מלאים.

קארין אלהרר: למה צריך שקיפות?

קארין אלהרר: אין צורך.

קארין אלהרר: ואני שואלת: איך נושא כל כך מהותי וכל כך קריטי לעתידה של מדינת ישראל מנוהל בצורה כזאת?

קארין אלהרר: זה הרי לא יעלה על הדעת.

קארין אלהרר: כל התהליך היה צריך להתקיים בדלתיים פתוחות, בשקיפות מלאה, במידה מסוימת של צדק כלפי אזרחי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: יתרה מכך, התנהלות מסודרת ואחראית יותר הייתה יכולה להוביל לקידומם של קידוחים נוספים בזמן קצר ולמנוע את היווצרות הדואופול הקיים היום.

קארין אלהרר: כן, הליך טוב יותר ושקוף יותר היה טוב יותר גם כלכלית.

קארין אלהרר: הוא היה מעודד תחרות ומשדר שקיפות ויציבות, גם לחברות הגז וגם לאזרחי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: ביום רביעי האחרון עבר בקריאה ראשונה תקציב המדינה לשנים 2015–2016.

קארין אלהרר: מכל עבר שמענו על קיצוצים, גירעונות, חסרונות.

קארין אלהרר: האוצר הלאומי של מדינת ישראל יכול היה להיות במקום טוב יותר אם המתווה היה נכון יותר ואחראי יותר.

קארין אלהרר: אבל במקום זה אנחנו רואים מתווה שאין פיקוח על המחירים שלו, מתווה שהוא בלי תחרות אמיתית, מתווה בלי הגבלות היצוא, מתווה בלי הגנה על האינטרסים של משק החשמל והתעשייה בישראל.

קארין אלהרר: ומעל הכול – צר לי, אבל המתווה הזה לא מגן ולא מיטיב עם אזרחי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: חבל.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת אלהרר.

יואל חסון: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה; בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נוסף על מה שאמרו חברי חברי הכנסת הערבים, לגבי שלושה קורבנות ממשפחה אחת, שהאחרון שבהם הוא האימא, האימא ריהאם (אומר בערבית: רחמי אללה עליה), שיש במותה, נדמה לי, סוד, דבר מיוחד: היא נולדה ב-6 בספטמבר 1988 ונפטרה ב-6 בספטמבר 2015.

טלב אבו עראר: זה אומר – אני אדבר בערבית (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: זה מוכיח שהיא שהידה, בגלל שנלקחה ביום הולדת חדש, כדי שתצטרף לפמליית השהידים.

טלב אבו עראר: אני מבקש מאלוהים שייקח אותה ואת בעלה ובנה עלי אל הנביאים והצדיקים והעֵדים והישרים אשר אלוהים נטה להם חסד.

טלב אבו עראר: מה טובה חֶברָתם של אלה.

טלב אבו עראר: )

קריאה: אפשר תרגום?

טלב אבו עראר: אלוהים ייקום את דמם.

יואל חסון: הנה התרגום הגיע, חבר הכנסת עטר.

יואל חסון: חבל שאנחנו לא יודעים – –

קריאה: נכון.

יואל חסון: – – את השפה הערבית.

טלב אבו עראר: אומר אלוהים בקוראן – –

דניאל עטר: שידבר במרוקאית, אנחנו נבין.

טלב אבו עראר: (בערבית: נקום ננקום בחוטאים.

טלב אבו עראר: ) אלוהים ינקום בפושעים האלה, בטרוריסטים האלה.

טלב אבו עראר: אף אחד בעולם – לא בישראל אלא בעולם – שלא יאמין ולא יקנה את הטענה הזאת שממשלת ישראל, צבא ישראל, השב"כ בישראל, המוסד שיכול להגיע לכל אדם בעולם, לא יכלו, כולם ביחד, ללכוד את הטרוריסטים האלה, אלא אנחנו באמת מאמינים שהם מנסים להסתיר אותם.

טלב אבו עראר: אין כוונה לחפש או ללכוד אותם, את הטרוריסטים האלה – טרוריסטים יהודים ששרפו משפחה בזמן או בעת שישנו במיטתם.

טלב אבו עראר: עכשיו לענייננו במתווה הגז.

טלב אבו עראר: אנחנו באמת חיכינו, ציפינו, למתווה חדש שנקרא מתווה השוויון, הצדק החברתי, שוויון אזרחי, אבל, לצערי, מאז קום המדינה ועד היום לא חל שינוי במדיניות הממשלות המתחלפות לדורותיהן, עד עצם היום הזה, כלפי האוכלוסייה הערבית.

יואל חסון: נא לסיים.

טלב אבו עראר: יש לי עוד דקה, אדוני.

יואל חסון: הוספתי לך עכשיו, אדוני.

טלב אבו עראר: תודה.

דניאל עטר: זה לא נכון.

דניאל עטר: בממשלת רבין היה שינוי במדיניות.

טלב אבו עראר: ואני שואל כאן:

טלב אבו עראר: האם מתווה הגז מועיל לאזרחי המדינה בכלל, או גורם לשינוי מדיניות כלפי האוכלוסייה הערבית, ובמיוחד הערבית-בדואית בנגב?

טלב אבו עראר: האם מתווה הגז יפתור לנו את מצוקת הדיור בקרב הזוגות הצעירים?

טלב אבו עראר: האם מתווה הגז ישפר לנו את איכות החיים, ונתניהו יפסיק לעקור לנו את הבתים ולעקור לנו את היישובים?

טלב אבו עראר: האם מתווה הגז ירחיב לנו את תוכניות המתאר ביישובינו, היישובים הערביים?

יואל חסון: זה תלוי, אדוני, מה סגרתם עם ראש הממשלה.

טלב אבו עראר: וזה לצערי, מכובדי, דבר שלא היה.

יואל חסון: לא סגרתם עם ראש הממשלה.

טלב אבו עראר: לא היה, אלא שהממשלה, כדי לגייס תומכים כמו ליברמן ואחרים, באו והודיעו, הוציאו הודעה לעיתונות, שהח"כים הערבים מבקשים שאנחנו נאשר בנייה בלתי חוקית במגזר הערבי.

טלב אבו עראר: תבין את החוכמה, את הפוליטיקה המלוכלכת של הממשלה הזאת.

יואל חסון: כל חברי הכנסת של המשותפת יצביעו נגד היום, אדוני?

טלב אבו עראר: מכובדי, אתה תשמע ותראה את התוצאות.

יואל חסון: נחכה ונראה.

טלב אבו עראר: אנחנו לא מחכים לאף אחד שיטיף לנו.

טלב אבו עראר: הרי גם האופוזיציה – אני פונה אליה: אם באמת רוצים להיות אופוזיציה צודקת, בואו נעשה ברית, כמו שאומרים בערבית (אומר בערבית ומתרגם לעברית:) אל תהיו חנפנים איפה שטוב לכם.

טלב אבו עראר: אתם, כולכם – אין אופוזיציה בזמן שנחקק כאן חוק גזעני כלפי ערבים.

טלב אבו עראר: אין – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: נא לסיים.

טלב אבו עראר: – – אופוזיציה מלבד חברי הכנסת הערבים.

טלב אבו עראר: כולכם, כל היהודים, מתלכדים נגדנו בזמן שיש חוקים גזעניים: חוק הלאום, חוק הטרור, חוק איסור איחוד משפחות.

טלב אבו עראר: אין אופוזיציה מלבד חברי הכנסת הערבים.

טלב אבו עראר: זה אומר שגם האופוזיציה ניסתה והייתה בממשלות לפני נתניהו – –

יואל חסון: תודה.

טלב אבו עראר: – – אבל, לצערי, לא שינו את המדיניות, כאילו המדיניות קוראן או תורה – אי-אפשר לשנות כלפי הערבים.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נא לסיים.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן, אם נשאר בסיס לשמור על הדמוקרטיה שלכם, שתשנו את המדיניות כלפי האזרחים הערבים, אחרת, הערבי שאתה הורס לו את הבית, מפקיע לו את הקרקע, אוסר עליו איחוד משפחות, אתה חונק אותו – מה אתה מצפה ממנו, בחייאת דינכ?

טלב אבו עראר: מה אתה מצפה ממנו שיעשה, הערבי או הבדואי?

טלב אבו עראר: מה אתה מצפה ממנו, מכובדי היושב-ראש?

יואל חסון: אדוני, אני מצפה ממנו להצביע בבחירות ולהשפיע ולשנות.

טלב אבו עראר: אדוני, אני רק אודיע: אנחנו מצביעים נגד החוק בגאווה, בלי שאף אחד יטיף לנו מוסר.

טלב אבו עראר: תודה.

יואל חסון: אני שמח לשמוע.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, שואלים אותנו, מפלגת העבודה, המחנה הציוני: למה אתם בעצם מצביעים נגד המתווה?

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: אתם לא רוצים שסוף-סוף מאגר הגז, שנמצא בקרקעית הים כבר חמש שנים, ישמש אותנו, את הציבור?

רויטל סויד: למה אתם מצביעים נגד?

רויטל סויד: אני חושבת שדי היה לשמוע בכל החודשים האחרונים, בוודאי גם היום במליאה, את הדברים הכל-כך נוקבים על איך עושים עושק של הציבור, איך לוקחים את משאב הטבע שאמור להיות שייך לכולנו ובעצם נותנים אותו לחברות פרטיות, אינטרסנטיות; איך בעצם, למרות שאומרים: עשינו שיפורים קלים – עשר שנים הממונה על ההגבלים לא יוכל להתערב בהסכמים.

רויטל סויד: אבל אתם יודעים, כשאומרים את זה במפלגת העבודה או במחנה הציוני – טוב, אתם באופוזיציה, אתם תמיד נגד.

רויטל סויד: אז אני אומרת לכולם עכשיו, הציבור במדינת ישראל: אתם יודעים למה אנחנו נמצאים היום בדיון מיוחד בפגרה?

רויטל סויד: אנחנו נמצאים היום בדיון מיוחד בפגרה כי אף שהממשלה הנוכחית מצליחה להעביר כל החלטה שהיא רוצה, גם עם רוב דחוק של 61 מול 59, את זה היא לא מצליחה להעביר, כי פה, מתוך הקואליציה עצמה מבינים שהחוק גרוע.

רויטל סויד: השר כחלון, בגלל ניגוד אינטרסים, לא מצביע; השר אבי גבאי איננו מצביע; השר גלנט איננו מצטרף להצבעה; השר אריה דרעי, שר הכלכלה, ברצותו יכול היה לעקוף, על-פי סעיף 52, את הממונה על ההגבלים העסקיים, הסכים, בתנאי שזה יאושר בכנסת, וחזר בו.

רויטל סויד: אז אל תסתכלו עלינו, האופוזיציה.

רויטל סויד: לא רק אנחנו פה רוצים להגן על הציבור.

רויטל סויד: הקואליציה עצמה, מתוכה, איננה מסוגלת להעביר את ההחלטה הזאת, כי היא יודעת שהיא רעה.

רויטל סויד: והשרים החברתיים, כל אחד בתירוץ אחר, הבין שהוא איננו יכול לתת יד לעושק של משאב של הציבור.

רויטל סויד: ואם זה לא ברור, מה צריך להיות יותר ברור מזה?

רויטל סויד: ואם לא די היה, שמענו היום בבוקר חברי קואליציה שהתראיינו בכלי התקשורת ואמרו: ראש הממשלה אמר לנו, אם אתם לא תצביעו פה על המתווה, יהיו לזה משמעויות קואליציוניות.

רויטל סויד: זאת אומרת שסיעה שלמה, או רוב הסיעה, כולנו, לא רצו להצטרף להצבעה היום ואין להם ברירה.

רויטל סויד: לכן, ידע הציבור במדינת ישראל שמי שבאמת שומר עליו, על המשאב שלו, על הזכות של הציבור לקבל באמת את הגז, שמגיעה לו התמורה מכך, זה האופוזיציה, ובה נמצאת גם סיעת המחנה הציוני.

רויטל סויד: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת סויד.

יואל חסון: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, לא את מתווה גז באנו לבחון פה היום ולא בזה באנו לעסוק.

עפר שלח: לכאורה יש פה בחינה מדוקדקת, וכל אחד מ-120 היושבים פה – ואני אומר את זה לגמרי בלי ציניות – הפך בחודשים האחרונים למומחה, וכולנו למדנו על שיעורי ההולכה של צינורות ועל תוואי הצריכה של חברת החשמל, כמה גז היא צורכת בשעות היממה ועל יתירות אנרגטית.

עפר שלח: ואגב, לא הזיק לנו כנראה הסמינר הזה.

עפר שלח: אבל זה איננו הנושא שעומד בפני הכנסת היום.

עפר שלח: הנושא שעומד בפני הכנסת היום הוא פשוט ממשלה שאיננה מושלת.

עפר שלח: זה הדבר היחיד שנמצא על סדר-היום.

עפר שלח: זה ראש ממשלה שמניח לשר האוצר שלו – מגיע שר האוצר ובאמתלה מאוד מאוד מוזרה, אני חייב להגיד, טוען שהוא איננו יכול לקחת חלק בהחלטה התקציבית הגדולה ביותר של דורנו.

עפר שלח: אנחנו מדברים על סדר גודל של הכנסות צפויות של טריליון שקל ל-20 השנים הבאות, על חלקה של המדינה בזה, לאן הכסף הזה ילך, על המתווה הנכון כדי שתהיה תחרות בשוק הזה וכן הלאה וכן הלאה.

עפר שלח: ושר האוצר של מדינת ישראל, האיש שאמר שהוא יילחם במונופולים, האיש שאמר חד-משמעית לפני הבחירות שזה לא יפריע לו לעסוק – שום דבר לא יפריע לו לעסוק במונופול הגז המתהווה, אומר: אני בזה אינני יכול לעסוק.

עפר שלח: מי שבזה איננו יכול לעסוק, שלא יישא בתפקיד שר האוצר.

עפר שלח: ואחר כך בא שר הכלכלה של מדינת ישראל, שהוא הממונה על הממונה על ההגבלים העסקיים, ושהצביע בממשלה בעד מתווה הגז, אבל ידו לא תחתום על הסעיף.

עפר שלח: למה?

עפר שלח: מפני שהוא יודע שזה לא פופולרי.

עפר שלח: וראש ממשלה, שמניח לשני השרים האלה, כמו שהוא מניח כמעט לכל דבר תחת הממשלה שלו פשוט לא להתקיים ולא להתנהל, ושהפתרון שלו זה להביא את זה בהליך מאוד עקום בפני הבית הזה, ולהחזיק אותנו במתח – זה שחבר הכנסת עטר הגיע לפה בפגרה דווקא נראה לי סביר לגמרי.

דניאל עטר: קשה, קשה.

עפר שלח: כל דבר שמניע את חבר הכנסת עטר ממקומו – אני בעדו.

עפר שלח: אבל מעבר לדבר הזה, להחזיק אותנו פה, כשאנחנו בשעה הזאת של היום עוד לא יודעים אם נצביע או לא נצביע, אם יצליחו למצוא חבר כנסת שאולי יצא לשירותים – כל זה על הצבעה שבכלל לא הייתה צריכה להתקיים.

עפר שלח: אנחנו מצביעים פה עכשיו בחלק הזה של הדיון על משהו שאין לו משמעות.

עפר שלח: הצבעת הכנסת על מתווה הגז היא כמו הצבעה שלה על מזג האוויר.

עפר שלח: אין לה שום משמעות.

עפר שלח: מתווה הגז הזה אין לו משמעות חוקית, אין לו משמעות בדבר.

עפר שלח: ואחר כך נתבקש, או שלא נתבקש – אם אדוני היושב-ראש יודע משהו בעניין אני אשמח לדעת; לא נראה לי שאתה יודע.

עפר שלח: אחר כך נתבקש או לא נתבקש להצביע על העברת סמכויות שנובעת מזה שמדובר בראש ממשלה שלא יכול לסדר שני שרים בקו ישר.

עפר שלח: אז בואו נזכור על מה אנחנו מצביעים, בואו נזכור על מה אנחנו לא מצביעים, ובואו נצביע על הדבר הנכון.

עפר שלח: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שלח.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

יואל חסון: התגעגענו, חסרת לנו – בפתוס, הפתוס.

מיקי לוי: ישבתי מול הטלוויזיה וצעקתי, אתה מבין?

יואל חסון: זו פריבילגיה של אזרחים.

יואל חסון: לחברי כנסת יש פריבילגיה יותר גדולה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מכובדי, אדוני, אני חושב שאין כאן שר, אז אני יכול לדבר – סליחה, יש.

מיקי לוי: אדוני השר, מכובדי שר הקליטה ושר הבריאות, מכובדי השרים, אני פונה אליכם.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, אני אעצור אותך רגע, אבל דווקא לזכותו של השר אלקין ייאמר שיש פה שר שבשידור חי עוסק בענייני משרדו יחד עם יושב-ראש ועדת הקליטה.

יואל חסון: ראוי להערכה.

מיקי לוי: אני בהחלט מכבד, וראוי להערכה.

מיקי לוי: אדוני שר הבריאות, מזל טוב.

יואל חסון: אני לא יודע, אבל ראש הממשלה אמר לנו לא להחמיא לשרים, אז אני לא יודע אם אפשר להחמיא או לא, השר אלקין, אז – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, ההכחשות והסתרת האמת, היעדר שקיפות, הניסיונות לעקוף את כל מי שמביע ביקורת, אדוני, או מתנגד למתווה הגז, או לחלקיו שילוו את הליך קידומו ואישורו של מתווה הגז על-ידי ראש הממשלה ושר האנרגיה שטייניץ לאורך החודשים האחרונים, מהווים תמרור אזהרה לחברי הכנסת ולחברי הממשלה שלא לאשר את המתווה במתכונתו הנוכחית.

מיקי לוי: בכלל, כל ההליך הזה בכנסת הוא מיותר לחלוטין.

מיקי לוי: ראש ממשלה שלא מסוגל לתת לשר הכלכלה שלו או לשר האוצר שלו הוראה כזאת או אחרת – אם אני לא טועה, הם נמצאים בקואליציה – להצביע בעד, וכל אחד מהם בורח במין נושאים כאלה או אחרים, שמתאימים לכיתה א' – כי אני לא יכול להצביע, אני לא זה – מההצבעה על הגז.

מיקי לוי: די לראות את ההתנהלות בסוגיה כל כך חשובה ואסטרטגית, שהשלכותיה הכלכליות הן אדירות, כדי להבין כיצד ראש הממשלה ושר האוצר מנהלים את המדינה הזאת.

מיקי לוי: מדאיג, מטריד ומעציב.

מיקי לוי: אבל לא רק הציבור אינו מאמין במתווה הגז; לא רק חברי כנסת משורות האופוזיציה.

מיקי לוי: גם בקואליציה יש למתווה מתנגדים.

מיקי לוי: כפי ששמענו רבות בשבועות האחרונים באמצעי התקשורת השונים, ואפילו כאן בשיחות מסדרון ובשיחות במליאת הכנסת, שר האוצר כחלון ואנשי מפלגתו אינם מאמינים גם הם במתווה הגז הנוכחי, וחושבים כי יש לשנותו וכי אסור לאשרו כפי שהוא הובא בפנינו הבוקר.

מיקי לוי: מנגד, ראש הממשלה וחברי מפלגתו בליכוד אינם מאמינים בתקציב ובחוק ההסדרים שקיבל שר האוצר כחלון, וחושבים כי יש להכניס בו שינויים מהותיים עוד טרם פיצול החוק לוועדות הכנסת השונות.

מיקי לוי: אז איך פותרים את העניין, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: איך פותרים את ההתנגדויות?

מיקי לוי: פשוט מאוד – באמצעות דיל פוליטי.

מיקי לוי: כחלון, שר האוצר, וחברי מפלגתו יתמכו במתווה הגז, ונתניהו וחברי מפלגתו יתמכו בתקציב המדינה ובחוק ההסדרים – כמובן, אחרי שעוד כמה דרישות שלהם על הדרך, כמו הוצאת הפרק על קרן קיימת מחוק ההסדרים וקבירת מסקנות ועדת ששינסקי 2, התקבלו.

מיקי לוי: סחר-מכר פוליטי מביש, אינטרסנטי, מגעיל, שהציבור ממנו והלאה, ולעזאזל האינטרס הציבורי.

מיקי לוי: ראש ממשלה שאינו מסוגל לתת הוראה לשר הכלכלה, ושר האוצר שממציא מין ניגודי אינטרסים אף שהפטרון שלו אומר שהוא בכלל לא שותף בנושא הגז – שר האוצר בורח מההחלטה הכי חשובה בדור הזה ובכנסת הזאת.

מיקי לוי: הוא מתעלם מהחלטה ששווייה למדינת ישראל הוא טריליון שקל, ועתידה לקבוע את גורלם של הדורות הבאים.

מיקי לוי: זה שר האוצר שלא מסוגל לתת הוראה לחברי מפלגתו.

מיקי לוי: זה שר האוצר שהחליט היום בבוקר שלא להגיע לוועדת הכספים ולהציג את תקציב המדינה; פעם ראשונה בהיסטוריה – ואני בדקתי – שרצה לשלוח את הממונה על אגף התקציבים להציג את תקציב המדינה.

מיקי לוי: טוב עשה חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, שביטל את הישיבה הזאת.

מיקי לוי: לכן, אדוני, כל העניין של העברת מתווה הגז לאחריות הכנסת הוא בריחה של ראש הממשלה ושל שר האוצר מקבלת ההחלטות.

מיקי לוי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: הדובר הבא, חבר הכנסת דני עטר, בבקשה.

יואל חסון: מוותר?

דניאל עטר: מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת איימן עודה – בבקשה, אדוני.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני אציג רק עמדה – את העמדה של הרשימה המשותפת.

איימן עודה: אני לא אפרט הרבה.

איימן עודה: אני אגיד לכם שאנחנו נצביע נגד, ונגד שתי ההצעות.

מיקי לוי: לא היה דיל, אדוני?

איימן עודה: אני שמעתי, קראתי כל מיני ספקולציות על חברי הכנסת הערבים.

איימן עודה: אני חושב שהספקולציות הללו נגועות בעליונות מסוימת – שאפשר לקנות את הערבים, שהכי קל לקנות את הערבים.

איימן עודה: אז אני אומר לכם שהעמדה שלנו היא עמדה עקרונית: בעד צדק חברתי, נגד מסירת אוצרות הטבע לטייקונים על חשבון המוחלשים.

איימן עודה: אנחנו כקבוצה מוחלשת – שלי יחימוביץ – אנחנו לא נמכור מוחלשים על-ידי דיל שאנחנו נקבל בו משהו.

איימן עודה: אנחנו לא נמכור את שאר המוחלשים.

שלי יחימוביץ': לא חשדתי לרגע.

איימן עודה: אנחנו בעד חיבור בין כל המוחלשים, בעד בריתות בין כל המוחלשים.

איימן עודה: אנחנו נקבל את הזכויות שלנו דרך מאבק, בראש מורם, כי מגיע לנו בהיותנו אזרחים, ולא כאנשים שיקבלו כל מיני הטבות קטנות פה ושם על חשבון עמדה עקרונית.

איימן עודה: זוהי עמדת הרשימה המשותפת.

איימן עודה: תודה רבה לכם.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת איימן עודה.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, האמת, אני יודעת שהרוחות מתלהטות סביב הנושא של הגז ומתווה הגז והדיון הזה, אבל אני לא יכולה להתחיל את דברי בלי להחזיר אותנו לדקה – – –

יואל חסון: אני מבקש, חברת הכנסת מיכאלי, חבר הכנסת עטר, שומעים אתכם.

יואל חסון: בתאי המומחים – אני מבקש לשמור על שקט.

יואל חסון: יושב-ראש האופוזיציה.

יואל חסון: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה להתחיל את דברי, למרות החשיבות של הנושא, בלי להזכיר שאתמול חגגו בבית-החולים לריהאם דוואבשה את יום הולדתה ה-27.

עאידה תומא סלימאן: רק כמה דקות אחר כך נפטרה ריהאם, אחרי שנלחמה חודש שלם בתוצאות של הפשע הנתעב ששרף אותה ואת המשפחה שלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאוד מקווים שאחמד יינצל ויישאר כדי להזכיר לכולנו שבסופו של דבר התקווה לחיים עדיין קיימת.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה מאוד לראות את הממשלה, במקום להתעסק בדילים סביב הנושא של מתווה הגז, ובמקום להתלבט כל כך הרבה עם מי לכרות את הדיל הבא כדי להעביר את המתווה הזה, שבעצם, בסופו של דבר, רק יוביל לרווחים ולהתעשרות של הטייקונים יותר מאי-פעם – שיתעסקו בנושאים ששורפים לנו את חלקת התקווה היחידה שאולי נשארה, שאנשים כן רוצים לחיות, וכן רוצים לחיות בשלום.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא, ממשלת נתניהו עדיין מתעקשת למצוא את הדרך שתקשור אותה יותר ויותר; תקשור את השלטון במדינה הזאת להון, תקשור אותה יותר להתערבות של טייקונים במהלך הצעדים הכי חשובים אולי בכלכלה, ולא רק בכלכלה אלא בהשלכות של הדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: כל ההתעסקות מאתמול בתקשורת בעניין חברי הכנסת הערבים – יצילו את מתווה הגז, ונתניהו בונה על חברי הכנסת הערבים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד רק דבר אחד: אפילו ההתעסקות הזאת בתקשורת היא בנימה מאוד גזענית.

עאידה תומא סלימאן: היא גזענית כי היא בעצם באה להגיד: לחברי הכנסת הערבים לא אכפת, חוץ מנושאים ספציפיים שבהם הם מתעסקים; לרשימה המשותפת אין שום עמדה עקרונית.

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לה ממה שקורה בכלל בעניין מתווה הגז, לא אכפת לה מהעניינים הכלכליים באופן כללי, ולא אכפת לה מהעניינים המעמדיים.

עאידה תומא סלימאן: אכפת לה רק לגזור קופונים, ובכל מחיר.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם: לא, לא בכל מחיר ולא קופונים, אלא להפך.

עאידה תומא סלימאן: כן יש לנו ראייה כוללת, וכן אנחנו רואים את הקשר שבין פוליטיקה לכלכלה, וכן יש לנו עמדה איך מתנהל עניין הגז במדינה ומי נהנה מזה בסוף.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, תאמינו לי, אפילו מנקודת מבט של ערבייה מוחלשת, שלא מקבלת את הזכויות שלה, אני לא רוצה שיפקידו את הזכויות ואת הרווחים של הגז בידי הטייקונים.

עאידה תומא סלימאן: כי מה אני אלך להתווכח אתם שאני, כאזרחית המדינה, איהנה מזה?

עאידה תומא סלימאן: מה להגיד להם – תזרקו לנו משהו?

עאידה תומא סלימאן: או דרך הפילנתרופיה אולי תיתנו לנו?

יואל חסון: נא לסיים.

יואל חסון: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדרוש את הזכויות שלנו, כאוכלוסייה ערבית, אפילו מרווחי הגז, כאזרחית המדינה הזאת, ומגיע לכלל האזרחים ליהנות מהרווחים האלה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת תומא סלימאן.

יואל חסון: חבר הכנסת ינון מגל, בבקשה.

ינון מגל: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כולם מדברים פה על הטייקונים, אז גם אני רוצה לדבר על טייקונים, אבל אני רוצה לדבר על טייקונים של הרס וחורבן – אנשים שלא מקימים יישובים, אנשים שלא מרימים מנופים, אנשים שלא בונים מגדלים; אנשים שכביכול פועלים נגד העשירים ובעד החלשים, אבל בעצם פועלים נגד החלשים.

ינון מגל: אותם טייקונים שצוברים נכסים ובונים פירמידות של נזק, של בכיינות, של צעקנות ושל התנגדות לכל מה שמריח אחרת מהם; הטייקונים האלה, של ההרס, מוכרים לנו שהם עומדים בראש קונגלומרט של עזרה לחלש כשמאחוריהם עומדים המונים.

ינון מגל: במציאות, הם מובילים מדיניות של פשיטת רגל, ומנסים שנפשוט את הרגל הזאת יחד אתם.

ינון מגל: אני יודע מה עובר להם כל יום בבוקר בראש.

ינון מגל: הם קמים, מסתכלים במראה ואומרים: הנה רובין הוד.

ינון מגל: אני רובין הוד.

ינון מגל: אני אעזור לחלשים.

יוסי יונה: מי אלה?

יוסי יונה: מי אלה?

ינון מגל: אבל לא.

ינון מגל: הם אבירים של הרס, לא של שוויון; של לקחת מהעשירים בלי לתת לחלשים, רק שלאחר לא יהיה.

ינון מגל: כמו באותו סיפור על היהודי שהמלאך מגיע אליו באמצע הלילה ואומר לו: תקשיב, אתה יכול לבקש מה שאתה רוצה, אבל השכן שלך ממול יקבל כפול; אז הוא אומר לו: תוציא לי עין.

ינון מגל: כן, אני מכיר אתכם, אותם רובין-הודים ודון-קישוטים, שביחד בונים טחנות רוח רק כדי שיהיה להם משהו להילחם בו.

ינון מגל: בעניין הזה אין אידיאולוגיה, זה יותר פתולוגיה.

ינון מגל: הכול ציני.

ינון מגל: הכול הפך להיות ציני.

ינון מגל: אין יתד להיאחז בה.

ינון מגל: הדברים הכי עמוקים של החברה הישראלית, של הציונות, של היהדות, של החברה – הכול ציני.

ינון מגל: בזים לכול ומתנגדים לזה כי זה הבון-טון.

ינון מגל: אני מכיר את האנשים האלה.

ינון מגל: כמה אנשים אני מכיר שהם שמאלנים לא בגלל איזו אידיאולוגיה גדולה – כי זה הבון-טון.

ינון מגל: הם שמאלנים כי זה נכון להיות בון-טון, להיות בטלוויזיה ולחייך חיוך נכון במקום הנכון ופרצוף עצוב במקום הנכון.

ינון מגל: עוד דבר שהשמאל הקיצוני הכניס – נגד מתווה הגז.

ינון מגל: זה בון-טון.

ינון מגל: אנחנו דון-קישוטים, אנחנו רובין-הודים.

ינון מגל: ראינו כמה אנשים יצאו להפגנות שלכם, אורלי בר-לב ועוד 19 איש היו פה בהפגנה שסוקרה בכלי התקשורת.

ינון מגל: 20 איש.

ינון מגל: קיבלו על זה תקשורת, על 20 איש שיצאו.

ינון מגל: איפה ההמונים?

ינון מגל: האויב הכי גדול של הטוב הוא כידוע המצוין.

ינון מגל: ומבחינת האנשים האלה, אם אין מצוין – אז שהגז יישאר באדמה.

ינון מגל: לא משנה שבמצרים מוצאים גז, לא משנה שבאיראן יהיה גז.

ינון מגל: לא.

ינון מגל: ההסכם הזה הוא לא הכי טוב שיש.

ינון מגל: נכון, יכול להיות שאפשר לעשות הסכם יותר טוב; נכון, יכול להיות שזה לא ההסכם המעולה שבמעולים; נכון, יכול להיות שתשובה יהיה מזה מולטי-מיליארדר.

ינון מגל: אז מה?

ינון מגל: מדינת ישראל תרוויח עשרות ומאות מיליארדים.

ינון מגל: לא, אנחנו נתקע את זה.

ינון מגל: לא יהיו מיליארדים לחינוך, לא יהיו מיליארדים לרווחה, לא יהיו מיליארדים לתחבורה.

ינון מגל: לא, לא יהיו מיליארדים, כי תשובה יקבל יותר באיזה חצי שקל.

ינון מגל: אנחנו נתקע את כל העסק.

ינון מגל: מתנגדי הגז תמיד מדברים על החלום שלהם, שבו יחוזק החינוך, תוגבר מדיניות הרווחה, תשופר מערכת הבריאות.

ינון מגל: זה בדיוק מה שיקרה אם יהיה כאן מתווה הגז, אבל הם מתנגדים.

ינון מגל: הבעיה היא שלמתנגדים יש חלום גדול יותר – שיהיה פה רע כמה שיותר; רק כמה שיותר יהיה רע.

ינון מגל: החלום שלהם זה הסיוט שלנו.

סתיו שפיר: אין שר במליאה.

ינון מגל: אז מה יש לכם להציע לציבור?

ינון מגל: שהגז יישאר באדמה?

ינון מגל: שנרד מרמת-הגולן או שנקלוט מיליוני פליטים סורים?

סתיו שפיר: אדוני, אין שר במליאה.

סתיו שפיר: לא אמורים להמשיך בדיון.

ינון מגל: תודה.

יואל חסון: חבל, נתתי לך עוד הרבה זמן.

יואל חסון: השר אלקין יושב שם מההתחלה.

יואל חסון: אבל יפה, סחתיין על הערנות, חברת הכנסת שפיר.

יואל חסון: הדובר הבא, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הרבה דובר בימים האחרונים על עמדתם של חברי הכנסת הערבים בעניין הגז.

ג'מאל זחאלקה: הגדילו לעשות שתי חברות כנסת ממפלגת העבודה, שגירשה את הפלסטינים ממולדתם, שנישלה אותנו הרבה יותר מהימין, שרצחה עשרות-אלפי פלסטינים, והם באים להטיף לנו מוסר.

ג'מאל זחאלקה: הגדילה לעשות אשת הצדק החברתי, חברת הכנסת סתיו שפיר, שמעולם לא דיברה אתי מילה, אפילו לא אומרת לי שלום.

ג'מאל זחאלקה: אני שקוף בשבילה.

ג'מאל זחאלקה: הערבים לא קיימים.

דניאל עטר: אין דבר כזה.

סתיו שפיר: נו, באמת – – –

ג'מאל זחאלקה: גזענית.

ג'מאל זחאלקה: גזענית של שתיקה, גזענית של השקט, של ההתעלמות.

ג'מאל זחאלקה: יש גזענות כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני אלמד אותך מה זה.

ג'מאל זחאלקה: ספר לה מה זה הגזענות של ההתעלמות – –

סתיו שפיר: איפה ראית גזענות?

ג'מאל זחאלקה: – – של לא להגיד שלום, של להתעלם מקיומו של בן-אדם.

סתיו שפיר: – – –

ג'מאל זחאלקה: מאז את בכנסת מעולם לא דיברת אתי.

ג'מאל זחאלקה: שלום לא אמרת לי.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת זחאלקה – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מנסה בכל כוחי להגיד לך שלום ואת לא עונה.

ג'מאל זחאלקה: גזענית.

איילת נחמיאס ורבין: גם אתה לא אומר שלום, חבר הכנסת זחאלקה – – –

ג'מאל זחאלקה: גזענית.

ג'מאל זחאלקה: הימין הקיצוני לפחות בני-אדם, אומרים לך שלום, מחייכים אליך.

סתיו שפיר: איזה שקר – – –

ג'מאל זחאלקה: אפילו אנשי ישראל ביתנו מחייכים אלינו.

ג'מאל זחאלקה: אבל מפלגת העבודה הם האבא והאימא של הגזענות; אתם המצאתם את הגזענות.

ג'מאל זחאלקה: מי שלקח לנו את הארץ, מי שגירש אותנו, לא אלו שאומרים "מוות לערבים", אלא אלה שאמרו לנו "הבאנו שלום עליכם".

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

נחמן שי: – – –

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

ג'מאל זחאלקה: מהנדסי הגזענות, מהנדסי האפליה, ההפקעה, ההגליה, תתביישו לכם, תתביישו לכם.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ג'מאל זחאלקה: תתביישו לכם.

ג'מאל זחאלקה: זה שמאל זה?

נחמן שי: תצביע ליכוד.

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם מצביעים לממשלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אתם.

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

איילת נחמיאס ורבין: לממשלה שלא עשתה בשבילכם – – –

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר מה זה גזענות.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן דרך לגזענות, יש התנשאות.

ג'מאל זחאלקה: יש גם ההתנשאות של האשכנזים, העשירים, המדושנים.

נחמן שי: תגיד, משעמם לך?

נחמן שי: משעמם לך?

נחמן שי: משעמם לך?

ג'מאל זחאלקה: מה אתה רוצה?

נחמן שי: מה קרה לך?

ג'מאל זחאלקה: מה אתה רוצה?

נחמן שי: אני רוצה – – –

ג'מאל זחאלקה: תחזירו את האדמות שהפקעתם.

נחמן שי: אה.

ג'מאל זחאלקה: תחזירו את האדמות שהפקעתם מאתנו.

ג'מאל זחאלקה: אל תדברי אתנו – מתווה האדמה, חלוקה מחדש של האדמה.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך תדבר אתי, אחר כך תטיף לי מוסר.

נחמן שי: – – – רוצה את המדינה.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך.

נחמן שי: הוא רוצה את המדינה, הוא אומר.

ג'מאל זחאלקה: עומד על האדמה שלקחת ממני ושגנבת ממני ומשתין עלי מלמעלה בשם האוניברסליות, בשם הערכים האוניברסליים.

ג'מאל זחאלקה: מפלגת העבודה – מי פגע בנו יותר, הליכוד או מפלגת העבודה?

ג'מאל זחאלקה: מפלגת העבודה, כמובן.

ג'מאל זחאלקה: הליכוד בנה התנחלויות ליד היישובים הערביים, אתם בניתם את הקיבוצים שלכם, את הסוציאליזם שלכם, על החורבות והאדמות שלנו.

ג'מאל זחאלקה: ובאים, מדברים בשם צדק חברתי, בשם שמאל, מגלגלים עיניים למעלה.

חנין זועבי: – – – סתיו, זה נכון – – –

ג'מאל זחאלקה: משתינים עלינו מלמעלה בשם האוניברסליות, בשם שמירה על ערכים.

ג'מאל זחאלקה: אתם המצאתם את האוניברסליות.

ג'מאל זחאלקה: אתם המצאתם את זה, לאומנים.

יואל חסון: ואתה אמרת, השר אקוניס, שאנחנו שמאלנים.

ג'מאל זחאלקה: אפילו לא מטריחים את עצמם לבדוק.

אחמד טיבי: הוא פשוט לא רוצה לראות – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – הם רוצים להיראות – סתיו שפיר רוצה להטיף לי מוסר.

ג'מאל זחאלקה: רוצה להטיף לי מוסר.

ג'מאל זחאלקה: עשתה חצי הפגנה על צדק חברתי והיא רוצה להטיף מוסר.

ג'מאל זחאלקה: תתביישי לך.

סתיו שפיר: תתבייש אתה – – –

ג'מאל זחאלקה: תתביישי לך.

יואל חסון: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: תתביישי לך.

נחמן שי: התביישתי שלוש פעמים – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה אל תדבר גם.

נחמן שי: הקמנו מדינה – – –

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שאני – אתה יודע למה אני מפריע לך?

ג'מאל זחאלקה: כי אני צודק, כי אני אומר את האמת.

ג'מאל זחאלקה: תסתכלו בפנים: הפנים שלכם מכוערות, מכוערות, מכוערות.

יואל חסון: חבר הכנסת זחאלקה, תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: חברת הכנסת שפיר, הייתי מציע לך על-פי התקנון לענות, אבל התור שלך הגיע גם ככה, אז את יכולה להשיב.

ג'מאל זחאלקה: – – – לא עכשיו, זה לא תקנוני.

יואל חסון: זה התור שלה, אדוני.

נחמן שי: על דברי הבל היא לא צריכה להשיב.

יואל חסון: חברת הכנסת שפיר, בבקשה.

יואל חסון: השר אקוניס, אני לא יודע אם עדיין יש לך דיבור עם ראש הממשלה, אבל אני חושב שאתה יכול להציע לו שותפים לממשלה.

יואל חסון: יש פוטנציאל להרחיב את הקואליציה.

אחמד טיבי: רק מפני שהוא מחה על היחס אליו – זה לא אומר שהוא צריך להיכנס לממשלה – – –

יואל חסון: למה לא?

יואל חסון: הוא בא בטענות אליהם, הוא בא בטענות.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

יואל חסון: חברת הכנסת שפיר, בבקשה.

יואל חסון: נא לא להפריע.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, אני אגיב על הדברים האלה מאוחר יותר.

סתיו שפיר: כעת אני רוצה לדבר על הנושא שלשמו הגענו, ואני מבטיחה לך שאני לא אחזור על דברים שכבר נאמרו כאן.

סתיו שפיר: העובדה שמדובר בכניעה של המדינה לחבורה של טייקונים ולהפקרה של אחד המשאבים החשובים ביותר שמצאנו פה, המתנות הגדולות ביותר שקיבלה החברה הישראלית, לטובת חבורה של אמריקנים מיליארדרים שהולכים לקבל את המתנה האדירה הזאת מידיו של ראש הממשלה – כל העובדות האלה ברורות.

סתיו שפיר: אבל אני דווקא רוצה להשתמש בזמן שניתן לי כדי לפנות לחברי שיושבים כאן, שמייצגים את הציבור הדתי, את אנשי ארץ-ישראל השלמה.

סתיו שפיר: אומנם רובם נעדרים מכאן, מהמליאה, אני לא רואה פה את נפתלי בנט ואני לא רואה פה את איילת שקד ואני לא רואה את ראש הממשלה בנימין נתניהו.

איילת נחמיאס ורבין: נפתלי בנט, אבא שלו נפטר.

סתיו שפיר: סליחה.

סתיו שפיר: הדיון שעומד פה על הפרק צריך לעניין אתכם בדיוק כפי שהוא מעניין אותנו, באופוזיציה.

סתיו שפיר: השאלה הזאת פשוט ממלאת אותי בפליאה על ההתייחסות הכל-כך זולה למשאב טבע, משאב ששייך לארץ-ישראל, לעם ישראל, ואתם פשוט מוכנים למכור אותו, אפילו לא למרבה במחיר, פשוט מוכרים אותו לזרים – –

איימן עודה: סליחה – – –

יואל חסון: לא להפריע.

סתיו שפיר: – – כאילו מדובר בדבר של מה בכך.

סתיו שפיר: אתם אנשים שמנהיגים – – –

איימן עודה: אז בשביל – – –

סתיו שפיר: תסלח לי, אל תפריע לי עכשיו.

סתיו שפיר: תן לי לסיים לדבר ואחר כך אתה יכול לדבר.

סתיו שפיר: אנשים, מנהיגים, שמוכנים לריב על כל בניין לא חוקי בבית-אל, לאפשר לילדים לירות על חיילי צה"ל בשביל שלא יפנו את הבניין הזה, ואתם מוכנים ככה להפקיר את משאבי הטבע שלנו?

סתיו שפיר: הגז הטבעי הוא לא ארץ-ישראל?

סתיו שפיר: פתאום זה לא מעניין?

סתיו שפיר: אתם מוכנים להילחם על כל גבעה ועל כל סלע, אבל כשזה מגיע למשאבים שלנו, משאב כל כך חשוב שנמצא במים הטריטוריאליים של מדינת ישראל, פתאום זהו?

סתיו שפיר: זה לא קיים?

סתיו שפיר: זה אפילו לא נושא לדיון?

סתיו שפיר: אתם מוכרים אותו בשביל איזו אשליית כאילו שוק חופשי, לאיזה מונופול שהוא בכלל לא בידיים של המדינה, מונופול זר.

סתיו שפיר: מה קרה ל"לא תחונם"?

סתיו שפיר: מה קרה?

סתיו שפיר: פתאום מותר?

סתיו שפיר: אני לא מצליחה להבין אתכם, בחיי, אני פשוט לא מצליחה.

סתיו שפיר: אני לא מבינה איך יכול להיות שבמקומות ובערכים הכי יסודיים של התרבות היהודית, של הדת היהודית, אתם ככה ממסמסים וזורקים אחריות.

סתיו שפיר: מעבר לזה שהתורה מדברת כל כך הרבה על הגר ועל האלמנה ועל העני ועל המחויבות של החברה והקהילה לחלש, התורה, הפרשנות הסוציאלית שלה, היא כל כך ברורה מאליה, ואתם מתחמקים מזה פעם אחר פעם ופשוט שוכחים לחלוטין את כל הערכים שהמדינה שלנו נבנתה על בסיסם, ערכים יהודיים בראש ובראשונה.

סתיו שפיר: אז אפילו כאן, כשמדובר בארץ-ישראל, זה פשוט לא נוגע לכם.

סתיו שפיר: ואחר כך אומרים אותם פוליטיקאים שאנחנו לא יהודים מספיק.

סתיו שפיר: חברי בממשלה, נדמה לי שמי ששכח את היהדות זה דווקא אתם.

סתיו שפיר: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת כנסת סתיו שפיר.

יואל חסון: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת האשכנזים, הספרדים, הערבים, העולים, כל חברי הכנסת, ואני חושב שההערה שנאמרה פה, שיש חברי כנסת שאומרים שלום ויש כאלה שלא אומרים שלום – אני חושב שתמיד טוב להגיד שלום.

יואל חסון: וגם לעשות שלום.

רוברט אילטוב: וגם לעשות שלום, אם יש לך שותף לכך.

קריאה: אפשר לעגן את זה בחוק.

רוברט אילטוב: המחוקק יכול לעגן את זה בחוק.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, בראשית דברי חשוב לי להגיד שאני בעד המתווה, מתווה הגז, ברמת העיקרון.

רוברט אילטוב: כך הודענו, כך הצהרנו, סיעת ישראל ביתנו.

יואל חסון: אתה מכיר אותו, אדוני?

יואל חסון: שותפתם בדיונים?

יואל חסון: אתה יודע מה יש בו, מה אין בו?

יואל חסון: כי זה היה בקבינט, אני לא יודע כמה אתם מכירים את הפרטים.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אתה צריך להגן על זכות הדיבור שלי ולא להפריע לי.

יואל חסון: לא, אני שואל.

יואל חסון: זה לגיטימי לשאול.

רוברט אילטוב: זה גם עוגן בתקנון.

יואל חסון: לשאול אפשר.

רוברט אילטוב: וגם חברי כנסת אחרים מנסים להפריע לי, אבל אני אמשיך בדרכי.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: זכותך.

רוברט אילטוב: אני חושב שמתווה הגז הוא חשוב.

רוברט אילטוב: אני חושב שרק בגלל עמדתה של סיעת ישראל ביתנו הוא בכלל עלה לדיון ציבורי וניתנה זכות השימוע הרחב לציבור, לכל הגופים שעוסקים בזה.

רוברט אילטוב: האם אפשר היה לעשות יותר?

רוברט אילטוב: לדעתי אפשר היה לעשות יותר, אבל לצערנו יש לנו ממשלה שהמשילות שלה היא בעייתית מאוד, וזה העיקרון שאני רוצה לדבר עליו.

רוברט אילטוב: ולמה זה נוצר כך ולא נעשה אחרת, כפי שזה היה צריך להיעשות?

רוברט אילטוב: גם את זה חשוב להעלות לדיון, וזה דבר עקרוני.

רוברט אילטוב: כי משילות היא חשובה, חשוב לקבל החלטות בצורה נכונה, חשוב לדון על מתווה הגז בצורה רחבה יותר, וזה בטח היה חסר.

רוברט אילטוב: אני מסכים אתך בסוגיה הזאת.

רוברט אילטוב: יחד עם זה, אי-אפשר להשאיר את כלכלת ישראל בלי מתווה הגז.

רוברט אילטוב: אי-אפשר להשאיר גם את המשקיעים ולהדוף משקיעים אחרים שרוצים להגיע למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: בתקופה האחרונה הסוגיה של בריחת משקיעים ממדינת ישראל הפכה לסוגיה מאוד בעייתית.

זהבה גלאון: נו, שוב – – – את הסיפור הזה?

זהבה גלאון: את האגדה האורבנית הזאת?

רוברט אילטוב: כבוד יושבת-ראש סיעת מרצ – –

זהבה גלאון: מילא שטייניץ אומר, גם אתה אומר את זה?

רוברט אילטוב: – – לפחות אל תפריעי לי.

רוברט אילטוב: מותר לי להביע עמדות אידיאולוגיות גם בנושאים כלכליים.

רוברט אילטוב: יכול להיות שזה לא בדיוק מסתדר עם העמדות האידיאולוגיות הכלכליות שלך, אבל זאת העמדה שלנו, זאת העמדה שלי, ואני אגן עליה.

רוברט אילטוב: אני חושב שחשוב שבמדינת ישראל יהיו משקיעים ושיגיעו משקיעים, וחשוב לא להחליף כללי משחק תוך כדי משחק, ועשינו את זה ולא פעם אחת בסוגיית הגז, אף שבסוגיות מסוימות אני מצדיק את השינוי שהיינו צריכים לעשות, ועשינו את השינוי הזה.

רוברט אילטוב: ואני רוצה שוב להדגיש את הסוגיה, שמכיוון שלא הצבענו על התרגיל שרצתה לעשות הממשלה בהעברת סמכויות, ובכך אילצנו אותה לדון במתווה הגז באופן ציבורי, אני חושב שסיעת ישראל ביתנו עשתה את מה שמוטל עליה, ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

רוברט אילטוב: יחד עם זה, חשוב שמדינת ישראל תקבל זריקת עידוד כלכלית, שזה מתווה הגז, שזה הגז הטבעי שיש לנו, והזרמת הגז הטבעי – כמה שיותר מהר היא תהיה למשק, כך יהיה טוב יותר.

רוברט אילטוב: וחשוב לנו גם לבנות את התשתית הראויה למשקיעים שרוצים לבוא ולהשקיע, ולקבוע כללים מראש, שלא נשנה אחר כך, תוך כדי משחק.

רוברט אילטוב: אני חושב שזה מסר שאנחנו חייבים להעביר.

רוברט אילטוב: מדינת ישראל זקוקה למשקיעים, ואנחנו נעשה הכול כדי שמשקיעים יגיעו לכאן.

רוברט אילטוב: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת אילטוב.

יואל חסון: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו היום מדברים על מתווה הגז, וזה נושא שמדינת ישראל מדברת עליו, מתווה הגז.

סופה לנדבר: אבל אני רציתי לקחת את עצמנו לכיוון – מה היום חייב הציבור לשלם.

סופה לנדבר: אתם יודעים על ההסכם עם מצרים, ועל הגז שקנינו בשנת 2010.

סופה לנדבר: היה הסכם והכול היה בסדר וזרם גז ממצרים, ובחברת החשמל גם היה הכול בסדר.

סופה לנדבר: אבל עלות הדלקים לחברת החשמל באותה שנה הייתה 9 מיליארד שקלים.

סופה לנדבר: בשנת 2011, כאשר התחילו בעיות בצינור הגז ממצרים, התחילו בעיות, והיו צריכים במקום גז להדליק עם סולר.

סופה לנדבר: וכולנו יודעים, כאן בכנסת – וכולנו מומחים, גם באופוזיציה וגם בקואליציה – שעלות של סולר יותר גבוהה.

סופה לנדבר: ואז בחברת החשמל, על אותה כמות של דלקים היו צריכים להוסיף לתקציב עוד 4 מיליארד.

סופה לנדבר: ומי משלם על זה?

סופה לנדבר: הציבור שעכשיו צופה בבית; והציבור שילם.

סופה לנדבר: ואחר כך, בשנת 2012, שלא היה כבר גז ממצרים, עלות הדלקים הייתה 20 מיליארד שקלים.

סופה לנדבר: המאגר קרס, ואז קרה מה שקרה.

סופה לנדבר: ומי שילם על זה?

סופה לנדבר: הציבור של מדינת ישראל שילם על זה, על 20 מיליארד שבעצם היו צריכים לגייס כדי לשלם על אותם דלקים.

סופה לנדבר: אתם יודעים, רבותי, שעלות הדלקים בקיץ – מי יודע, רבותי?

סופה לנדבר: חברת הכנסת מרב – – –

מרב מיכאלי: סליחה.

סופה לנדבר: בואי אני אעזור לך לשתוק שם.

מרב מיכאלי: סליחה, את צודקת.

סופה לנדבר: אתה היית צריך לעשות את זה, סליחה.

יואל חסון: את עושה את זה מצוין.

סופה לנדבר: כן.

סופה לנדבר: אני עושה הכול מצוין.

סופה לנדבר: משתדלת.

יואל חסון: בדרך כלל, זה נכון.

סופה לנדבר: ואתם יודעים מה עלות הדלקים ליום למדינת ישראל בחברת החשמל?

סופה לנדבר: מי יודע?

סופה לנדבר: 100 מיליון שקלים ליום, בקיץ.

סופה לנדבר: עלות שמי משלם?

סופה לנדבר: הציבור של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: ועוד יש בעיה אחת, ועל הבעיה הזאת דיבר השר שטייניץ, ואני לא מסכימה.

סופה לנדבר: שעתיים בלבל לנו את המוח, שהיה צריך להגיד על מה אנחנו משלמים וכמה אנחנו משלמים, ויכול להיות שציבור אחראי היה מבין את זה אחרת, לא כמו שכמה חברי כנסת פופוליסטיים מציגים, אלא מה אנחנו צריכים לשלם.

סופה לנדבר: ואתם יודעים מה?

סופה לנדבר: צינור אחד – וזה מה שהבנתי מהשעתיים – משפיע והוא בעייתי, רבותי.

סופה לנדבר: צינור אחד.

סופה לנדבר: ואם קורה משהו עם הצינור, איך אנחנו מוציאים גז מהמים?

יואל חסון: נא לסיים.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

יואל חסון: זמנך תם.

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שמתווה אידיאלי לא יהיה, ותמיד יש אלטרנטיבה יותר פשוטה, יותר טובה, פחות טובה.

סופה לנדבר: אבל היום אני חשבתי שאנחנו בכנסת ישראל, כאשר אנחנו מאשרים את מתווה הגז, היינו חייבים להגיד לציבור לאן מדינת ישראל, מהכסף שהיא תרוויח, מ-60 האגורות – זה בעצם אוצר של מדינת ישראל, זה כסף לזרימה לכלכלה של מדינת ישראל – במה אנחנו נשקיע את הכספים האלה?

סופה לנדבר: ללימוד, להשכלה גבוהה, ואנחנו יכולים; לבנייה ציבורית, שכבר לא הייתה שנים רבות, וזה דבר שאנחנו חייבים לציבור הזה.

יואל חסון: נא לסיים, גברתי.

סופה לנדבר: מסיימת.

סופה לנדבר: לפנסיות, לקשישים, לניצולי שואה, לאנשים שזקוקים לכסף הזה.

סופה לנדבר: זה הדבר שאנחנו חייבים להצביע עליו, לאן ילכו כספים ורווחים של מדינת ישראל כאשר אנחנו נאשר את מתווה הגז.

סופה לנדבר: ובגלל זה ישראל ביתנו, כמפלגה אחראית, אנחנו בעד המתווה.

סופה לנדבר: אנחנו נגד תרגילים ואנחנו נגד העברת סמכויות, אבל אנחנו בעד המתווה.

יואל חסון: תודה לך, חברת הכנסת לנדבר.

יואל חסון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה, ידידי היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לברך את השר ליצמן על כך שהוא יכול לשמש כשר התורן במליאה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו שמחים שהשר ליצמן נוכח כאן, ואני חושבת שכולנו היינו מעדיפים לראות ביום הזה, באמצע הפגרה – ואני שמחה שנכנס השר שטייניץ – היינו שמחים לראות יותר חברי כנסת בבניין, ולא רק במאמץ ובחיפוש אחר רוב דחוק למתווה עצמו, או להעברת הסמכויות המיותרת הזאת שלא הייתה צריכה ולא צריכה לבוא לעולם.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת שואלת את עצמי איך זה יכול להיות, השר שטייניץ, שבעצם לא קרה שום דבר במתווה.

איילת נחמיאס ורבין: אלף פעמים כבר אמרתי את זה פה, כבר נמאס לי להגיד את זה – אני יודעת מהי תעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, אף אחד מהיושבים בשולחן הממשלה לא ילמד אותי מהי תעשייה ולא ילמד אותי מהי תעשייה ישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: ראיתי תעשייה מקרוב, גדלתי, עבדתי בתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת מה זה תעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת כמה התעשייה צריכה את הגז.

איילת נחמיאס ורבין: ואגב, בניגוד למה שכתוב בתקציב משרד הכלכלה, היא לא צריכה את הגז לצורך הפריון, אלא היא צריכה את הגז לצורך שיפור כושר התחרות שלה.

איילת נחמיאס ורבין: כן, גם אני רוצה שהגז יצא מהמים, מהמעמקים, כולנו רוצים שהגז יצא מהמעמקים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה שמדהים בישראל יותר מכל דבר אחר זה שבאמת בסוף מפנים את האצבע של הביורוקרטיה והמעמסה הרגולטיבית אל האופוזיציה ולא אל הקואליציה, מי שעושה את הדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: כי מי שינסה לבחון מה קורה, למשל, ידידי שר האנרגיה, מה קורה למשל עם אנרגיית הרוח ועם האנרגיה הסולרית, שישראל מפגרת בה – –

מרב מיכאלי: מפגרת.

איילת נחמיאס ורבין: – – באופן דרמטי אחרי כל מדינות העולם, במיוחד אחרי מדינות אירופה; ישראל שבה השמש היא מקור אנרגיה אדיר – לכו תראו מי מצליח להוציא מכסה ממשרד האנרגיה, אשמח לשמוע.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, החקלאים, שבמשך שנים נדחקו להתפרנס מדברים אחרים, הקימו, השקיעו הרבה כסף, בנו פאנלים בשטחים שלהם, ובסוף כמובן לא קיבלו את המכסות לצורך האנרגיה הסולרית.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נראה מי מצליח להקים כאן תחנות רוח.

אורלי לוי אבקסיס: – – – מארנונה.

איילת נחמיאס ורבין: אין לי בעיה – חברתי חברת הכנסת אורלי לוי, אני מכירה גם אנשים בבית-שאן.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעד שאנשים בפריפריה שיש להם שטחים מתאימים, בוודאי, אדרבה ואדרבה, יוכלו להתפרנס ממכסות בתחום האנרגיה הסולרית.

איילת נחמיאס ורבין: ומה שקורה פה, כל הזמן, כל הזמן זורים אורניום בעינינו.

יואל חסון: אורניום.

איילת נחמיאס ורבין: כן, זורים אורניום בעינינו.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, זאת האמת, כי אנחנו מדברים על איראן, זה מה שאנחנו יודעים, כי כבר לא זורים חול בעינינו.

איילת נחמיאס ורבין: אולי יום אחד אפשר יהיה גם להוציא אנרגיה מחול, לא אתפלא.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מספיק עם הדבר הזה, מספיק עם השטויות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר המינימלי לא נעשה במתווה החדש: חיבור צינור נוסף מ"תמר" לחוף – המינימלי.

איילת נחמיאס ורבין: כולם כבר דיברו פה על המחירים, דיברו על הביטחון האנרגטי – הכול נכון – על הקדמת הייצוא – כל הדברים האלה נכונים.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מדהים אבל איך במתווה הזה כל הזמן המציאות מתעתעת בנו, ואז בסוף מאשימים את כולם, חוץ מהממשלה, שתבדוק את עצמה, אולי היא עשתה משהו לא בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: ובינתיים באמת מצרים כבר עוד מעט לא תזדקק לביטחון האנרגטי, כי כבר לה יהיה ביטחון אנרגטי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יכולים להמשיך בצורה הזאת, שבה אנחנו בעצם יודעים שהציבור יתקשה, ואם ייהנה באיזו צורה ממתווה הגז זה ייקח הרבה שנים.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נפסיק לדבר על הדברים, נתחיל לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: ובאמת, אתם יודעים – כן, מישהו ציין את זה פה, אני לא זוכרת – כן, זה מתסכל להיות באופוזיציה מהבחינה הזאת, אבל אתם יודעים למה זה מתסכל?

איילת נחמיאס ורבין: כי לא עושים את מה שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אתם לא נבחרתם כדי להוציא לפועל את המדיניות שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתם גם לא נבחרתם להוציא לפועל מדיניות של חזירים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני הרשם – אדוני השר, שמעתי אותך בהתחלה, אני לא מבין על מה אתם מייללים.

איתן כבל: למה אספתם אותנו פה?

איתן כבל: למה?

איתן כבל: למה אספתם אותנו כאן היום?

איתן כבל: בשביל מה?

איתן כבל: בשביל לספר על הבעיות שיש לכם בקואליציה?

איתן כבל: על מה?

איתן כבל: מביאים כאן אנשים – ואני לא מהעצלים, ואני בא בכל פעם שאני נקרא לבניין הזה באהבה, אבל בעצם על מה אתה מדבר?

איתן כבל: על מה אתם מדברים?

איתן כבל: אמרתי לך את זה, ולא בפעם הראשונה: מי עוצר את המתווה?

איתן כבל: אתם פה בכל מקום באים בתלונות ובהאשמות.

איתן כבל: הסתכלת פעם על עצמך במראה?

איתן כבל: הסתכלתם על עצמכם מה עשיתם במשך כל השנים האלה מאז אתה שר אוצר ושר תשתיות?

איתן כבל: מי עצר את כל הדברים האלה, ובדין?

איתן כבל: הממונה?

איתן כבל: שלי יחימוביץ מינתה אותו?

איתן כבל: אני מיניתי את אורית פרקש?

איתן כבל: אנשי מקצוע שאתם מיניתם כדי שייעצו לכם, ואתם עורפים את ראשיהם כי הם לא אומרים את מה שאתם רוצים לשמוע?

איתן כבל: איזה מין עולם זה?

איתן כבל: איזה מין עולם זה?

איתן כבל: וכשאנחנו כבר מגיעים לדיון אחר בענייני הגז – רשות החשמל – אתה נותן הוראה שהחוק לא יגיע אלי, כי אני לא מוכן לתת לך על מגש של כסף את ראשה של אורית?

איתן כבל: אתה – הכרתי אדם אחר, אבל כנראה כל המערכת הזאת דומה, כולכם דומים במהלך הזה.

איתן כבל: נושא הגז חשף את הפנים שלכם בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: אני מנסה להבין כל הזמן, למען השם, מה הסיפור פה?

איתן כבל: על מה אתם כל כך נלחמים?

איתן כבל: האם יש כאן מישהו – זה לא להחזיר שטחים או לא להחזיר שטחים, בסוף זה נושא חברתי-כלכלי מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: ולמה אתם מתנשאים עלינו שאתם רוצים את טובתנו ואת טובת המדינה יותר מאתנו?

איתן כבל: ועד לרגע זה לא הסתכלתם על עצמכם פעם אחת במראה, להסביר לנו, להסביר לעצמכם, לשאר חברי הכנסת, כי היום אולי תביאו את המתווה לאישור, אבל אני אומר את זה לכם כאן, חברי, חברותי, חברי הכנסת, אילו הייתה הצבעה חשאית – אין לי ספק שרוב ברור וחד-משמעי מכל הבית היה הזה מצביע נגד.

איתן כבל: ואני אומר לך, השר אריה מכלוף דרעי, שמתעקש לא להצביע, ובדין – מה, הוא השרת שלכם?

איתן כבל: כמו שביקשתם שאהיה שרת שלכם בחוק רשות החשמל?

איתן כבל: אין פה שרתים.

איתן כבל: יש כאן עניין מרכזי שצריך לתת עליו תשובות, אדוני השר.

איתן כבל: יש מונופול, אין פיקוח, אין עוד צינור גז.

איתן כבל: ואגיד לך את הדבר האחרון: אתם יכולים לספר לנו כמה שאתם רוצים.

איתן כבל: אני מקווה שבענייני ביטחונה של מדינת ישראל אתם לא חורפים כמו שחרפתם בעניין הזה של מציאת הגז במצרים.

איתן כבל: אתם לא חורפים, אתם נוחרים בשינה.

זהבה גלאון: זה לא טוב ללב – – –

איתן כבל: לא, אני אומר את זה באמת.

איתן כבל: אנחנו יושבים, חושבים שיש על מי לסמוך.

זהבה גלאון: מי חשב ככה?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: אני מסיים, גברתי, אני מסיים.

איתן כבל: חופרים שני מטר מפה, שני מטר מפה.

איתן כבל: יש להם לוויינים, יש להם כוחות, מודיעין, תשמועים.

איתן כבל: חופרים לאור היום, לא מתחת לאדמה.

איתן כבל: זה לא הרכבת התחתית.

איתן כבל: זה יכול להתחרות בפומביות רק בחפירת התעלה.

טלי פלוסקוב: תודה.

איתן כבל: ואת זה לא ראו.

איתן כבל: הם חבורת עיוורים שמוליכים אותנו שולל.

איתן כבל: הם מרמים את הציבור.

איתן כבל: ואני אומר לכם: עוד תקום ועדת החקירה שתסביר מי באמת מרוויח מכל הסיפור הזה.

איתן כבל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, אני לא רואה שר במליאה, אלא אם כן יש והוא נעלם מעיני.

יעקב ליצמן: כן, סליחה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר הבריאות.

טלי פלוסקוב: שניים.

קריאה: הוא כבר שר.

אורלי לוי אבקסיס: שר הבריאות, בוודאי, לרגע לא – לדעתי הוא היה שר גם בטרם מונה בשבוע שעבר.

אורלי לוי אבקסיס: שאל חברי וידידי חבר הכנסת איתן כבל לשם מה קראו לנו לכאן; לשם מה, באמת?

אורלי לוי אבקסיס: אז בוא אספר לך לשם מה קראו לנו לכאן: כולנו שחקנים, או אם תרצו, ניצבים במבחן הנאמנות שראש הממשלה בנימין נתניהו רוצה לעשות לחברי הקואליציה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: מבחן הנאמנות הוא כדלקמן: השר אריה דרעי מסרב לחתום על העברת הסמכויות לפי סעיף 52 ולעקוף את החלטת הממונה על ההגבלים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר: אני מחכה, נמנה ממונה חדש ואת דעתו נקבל.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא לא, ראש הממשלה רוצה נאמנות ועכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אומר שר האוצר שלו: לא, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, הצהרתי בבחירות: אפרק את המונופולים, אדאג לאזרח הקטן, לאזרח הפשוט, שכורע תחת הנטל ושכולם גוזרים עליו קופונים – אבל מסרב להצביע בעד המתווה הזה.

אורלי לוי אבקסיס: באיזו תואנה?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר לו: אל תעמיד אותי בכלל במבחן, כי לי יש ניגוד עניינים.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא אותו ניגוד עניינים?

אורלי לוי אבקסיס: חובה לחברים בעלי ממון.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שואלת את עצמי – איזה חברים אלו?

אורלי לוי אבקסיס: הלוא הוא גדל באולגה.

אורלי לוי אבקסיס: איזה חברים אלו, אולי חברים משדה הקרב?

אורלי לוי אבקסיס: אולי מישהו הציל את חייו?

אורלי לוי אבקסיס: אולי מישהו חירף את נפשו ולכן הוא חייב לו כל כך הרבה, שלכן היום הוא מוכן לוותר על סמכותו ואחריותו בלקבוע מה טוב ומה לא טוב, כי הוא חייב לחבר כזה או אחר?

אורלי לוי אבקסיס: לא, גם לא מדובר על חבר מהצבא.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר על חבר שמן הסתם, בתוך המערכת הפוליטית שהוא כל כך הרבה שנים בה, הכיר, בצורה כזו או אחרת, אז הוא מנוע.

אורלי לוי אבקסיס: אבל גם חברים אחרים מהסיעה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הוא מבקש חופש הצבעה לסיעת כולנו, שלא יצטיירו כאילו הם באמת נתינים של אותם טייקונים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני לא באה לרגע אחד בטענות לאותם משקיעים, לאותם טייקונים, יקראו להם, לאותם יזמים.

אורלי לוי אבקסיס: הדנ"א שלהם, הטבע שלהם זה למקסם את הרווחים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה בטענות למי שהיה אמון על דאגה לאינטרסים של האזרח הפשוט במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו לא הפוליטיקאים.

אורלי לוי אבקסיס: אותם פקידים שסרחו בדרך או שלא עשו את תפקידם נאמנה, או שהיו בשליחות של מישהו, וצריכים היו להיות נאמנים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו היום פה ניצבים במבחן הנאמנות של סיעת ש"ס וסיעת כולנו לקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי הדיון הזה לא ייתן דבר וחצי דבר, הוא לא יהיה דיון מהותי, הוא לא יגיע לוועדות הכנסת, לא תהיה לנו הצבעה, לא נוכל לשנות אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באנו להיות תפאורה למבחן הנאמנות של החברים בקואליציה כלפי ראש הממשלה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: והוא יודע להיות נקמן.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, הבעיה שלי הולכת ומתחדדת כאשר חברים בקואליציה לא באים ואומרים למה הם תומכים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברים בישראל ביתנו, יש לנו באמת קצת אי-הסכמה; חלקנו מאמינים כך, חלקנו אחרת, אבל נאמנים ועומדים ואומרים למה אנחנו מצביעים בעד.

אורלי לוי אבקסיס: לא אנחנו, אני מצביעה נגד.

אורלי לוי אבקסיס: אני ביקשתי ודרשתי את חופש ההצבעה וקיבלתי, כי זו נקודת זמן שבה כל נבחר ציבור צריך לעמוד מול המראה, להסתכל ולחיות בשלום עם מה שהוא רואה שם.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: בנקודת הזמן הזו אני לא שלמה; יש לי ביקורת גדולה מאוד, ואני חושבת על הדורות הבאים לא רק בגלל ההשלכות של מתווה הגז, אלא על ההשלכות של כל שרשרת קבלת ההחלטות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה בדיור הציבורי וזה קורה במקומות אחרים, והמדינה והאוכלוסייה החלשה ביותר משלמת ומשלמת בחיי היום-יום שלה – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – הוצאות בלתי נסבלות, מפני שמישהו רצה את טובתו של מישהו ולאו דווקא את של הציבור הפשוט.

אורלי לוי אבקסיס: אני אצביע נגד.

אורלי לוי אבקסיס: אני אצביע נגד המתווה ואני אצביע נגד העברת הסמכויות, אם תגיע, אבל אני מעריכה, לפחות, את אלה שבאים ואומרים – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: זמנך פג.

אורלי לוי אבקסיס: – – גם אם אנחנו בעד, זה בגלל האג'נדה שאנחנו מאמינים בה.

אורלי לוי אבקסיס: בקואליציה אף אחד לא קם ואמר למה הוא בעד, חוץ משטייניץ, וחבל על כך.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו שחקנים, אנחנו שחקנים בהצגה של ביבי נתניהו – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – וכדאי שכולנו נדע זאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: אני מקווה שאתה, בתור סגן יושב-ראש הכנסת, תעמוד בזמנים.

יואל חסון: אל תבני על זה.

טלי פלוסקוב: לא לבנות על זה?

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני, שלך.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, תגלית הגז הייתה אירוע חגיגי מאוד.

יואל חסון: תגלית הגז הייתה אירוע מכונן בכלכלה הישראלית, בחברה הישראלית.

יואל חסון: אני זוכר, כשהתחילו לדבר על הגז שפורץ לו כך מהים, התקווה, השמחה, התוכניות שהיו כאן – באמת, באמת, ריגשו כאן אזרחים רבים, ואני אומר את זה בלי ציניות, וגם אותנו, חברי הכנסת והשרים בממשלה.

יואל חסון: ואתם יודעים מה?

יואל חסון: אני גם זוכר, חברי חברי הכנסת, כשעשו כאן את דיוני ששינסקי 1, היו כאן הבטחות, כל כך הרבה הבטחות לציבור.

יואל חסון: אחת מהן, לדוגמה, הייתה שבעקבות חוק ששינסקי, וכשיהיה הכסף, תוקם קרן חינוך.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, זה היה בכנסת השבע-עשרה, וגם בכנסת השמונה-עשרה לא הוקמה קרן החינוך, ועד היום לא הוקמה קרן החינוך.

יואל חסון: אבל איזה חיפזון היה בשבועות האחרונים לנסות מהר מהר מהר להביא לאישור המתווה.

יואל חסון: עכשיו, אני רוצה לומר לכם משהו, חברי הכנסת, על אישור המתווה הזה.

יואל חסון: שמעתי וקראתי, גם בעיתונות וגם מכל מיני חברי כנסת בקואליציה, שבאים וטוענים עלינו, האופוזיציה, שאנחנו אוטומטית מתנגדים למתווה, למה?

יואל חסון: כי אנחנו אופוזיציה.

יואל חסון: סליחה, אדוני השר אלקין.

יואל חסון: האם מישהו הציע לשתף את האופוזיציה בדיונים?

יואל חסון: האם מישהו ראה את תגלית הגז ויצירת המתווה הזה כמשהו לאומי, רב-משמעות, שאולי בשבילו – – –

איילת נחמיאס ורבין: השימוע.

יואל חסון: מה "השימוע"?

יואל חסון: באמת.

יואל חסון: – – – שאולי בשבילו שווה לחרוג מהכללים ולקיים כאן דיון משותף לאופוזיציה ולקואליציה?

יואל חסון: על-פי מה מבקשים ממני לתמוך היום במתווה הזה?

יואל חסון: מה אני באמת יודע עליו?

יואל חסון: מה אני מכיר באמת במתווה הזה?

יואל חסון: אני אומר לכם, מלבד חברי כנסת בודדים באופוזיציה שהצליחו, ככה, לאסוף מידעים ועבדו בזה, רוב חברי הכנסת באופוזיציה אין להם בקיאות מה זה המתווה הזה, באמת, וחברי, גם בקואליציה, לא באמת יודעים.

יואל חסון: כי זה נעשה במחשכים, כי זה נעשה בקבינט, כי גם לא שיתפו פקידי ציבור ולא התייחסו לדרג המקצועי, אלא להפך, הייתה פה רמיסה, רמיסה של הדרג המקצועי.

יואל חסון: אז אנחנו, חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, לא אנחנו תוקעים את הגז באדמה.

יואל חסון: לא אנחנו.

יואל חסון: אף אחד לא ביקש לשתף אותנו ואף אחד לא ביקש ורצה לשתף אותנו, ולכן בוודאי לא יכול לצפות מאתנו לתמוך במתווה הזה, כי אנחנו לא מכירים אותו, ומה שאנחנו מכירים מטריד אותנו ביותר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יואל חסון: ומשפט אחרון, גברתי היושבת-ראש.

יואל חסון: אנחנו תוקעים את הגז באדמה, השר אלקין?

יואל חסון: אנחנו, או ראש הממשלה, שאין לו שליטה על השר דרעי בכלל, ולא מסוגל כבר שבועות לדרוש ממנו או לעשות מהלכים שיגרמו לו לחתום על זה, ובלי להתייחס אם זה נכון או לא נכון?

יואל חסון: הכול הרי בעיות פנימיות שלכם.

יואל חסון: אתם הפכתם אירוע חגיגי של תגלית גז, שאמור להיות אירוע היסטורי משמעותי, לאירוע מדמם, מאכזב, מעציב; הצבתם סימני-שאלה בעיני הציבור.

יואל חסון: אין לו ציפיות, אין לו גם אמונה, ואני רק רוצה, מכיוון שהמדינה הזו חשובה לי, הרבה יותר מהיותי היום באופוזיציה ומחר בקואליציה – אני מקווה, אדוני, שהמתווה הזה, כשיקרה – ולצערי, הוא כנראה הולך לקרות – יחולל כאן את המהפכה הנדרשת, ולא יאכזב פה, כי האכזבה הזו תהיה קשה מנשוא.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברים, אני רוצה לצטט לכם את הדבר שכתב המשנה ליועץ המשפטי לממשלה אבי ליכט בסוגיית הגז.

מרב מיכאלי: הוא כתב: אין עוד תחום של תשתית חיונית בישראל בעל השפעה כזאת, שנשלט בידי גורם פרטי יחיד.

מרב מיכאלי: כאמור, לא איזה אקטיביסט או אקטיביסטית פעילה נגד מתווה הגז, אלא המשנה הרלוונטי, היועץ המשפטי לממשלה אבי ליכט.

ינון מגל: שתומך במתווה.

ינון מגל: שתומך במתווה.

מרב מיכאלי: זה לא משנה את הדברים שהוא כתב אז, אדוני ינון מגל.

ינון מגל: – – –

מרב מיכאלי: עכשיו אני רוצה ללכת למבקר המדינה ולהגיד שמבקר המדינה קובע בדוח שלו שמי שיצר את המונופול הזה הוא הממשלה.

מרב מיכאלי: הממשלה היא זו שיצרה את המונופול.

מרב מיכאלי: לא זו בלבד שלא עשתה כדי לפרק אותו, לא זו בלבד שלא מצאה פתרונות טובים יותר ולפחות איזונים והגבלות, אלא יצרה במו-עצמה את המונופול הזה, ועשתה את זה במידה רבה, כמו שאפשר ללמוד גם מהדוח של מבקר המדינה, בהתנהלות רשלנית, גרירת רגליים, עצימת עיניים – כל אלה, כמובן, במקרה שאנחנו מקבלות ומקבלים את הביטוי האמריקני שאומר: אל תניח או תניחו זדון איפה שמספיקה טיפשות והתבטלות.

מרב מיכאלי: אז אנחנו, לצורך הדיון כאן, נניח, ולו לפחות לצורך החלק הראשון של דברי, שאין זדון, אבל רשלנות ממדרגה כל כך יוצאת מן הכלל בסוגיה כל כך דרמטית לכלכלה הישראלית היא באמת רשלנות פושעת.

מרב מיכאלי: עכשיו צריך להגיד שהמשמעות של הכוח העודף הזה, לפי אבי ליכט – הוא אומר בצורה מפורשת: החשש הוא מריכוז העוצמה ברמה הכלל-משקית; חשש שחורג משאלות של מחיר ותחרות לעבר תחומים אחרים, של יכולת השפעה על תהליכי קבלת החלטות במשק באופן כללי.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, מדובר בדמוקרטיה שלנו; בצורה מאוד מאוד בסיסית מדובר בדמוקרטיה.

מרב מיכאלי: אבל מי שעוקב ועוקבת הרי יודעת היטב שנתניהו, ראש הממשלה נתניהו, לא מתעניין בדמוקרטיה.

מרב מיכאלי: להפך.

מרב מיכאלי: אוהב כוח עודף, אוהב כוח גדול מדי, כל זמן שהוא משרת אותו ועובד בשביל לבצר את הכוח שלו.

מרב מיכאלי: זה בדיוק מה שקורה כאן, חברות וחברים, במתווה הגז הזה.

מרב מיכאלי: אל תטעו ואל תתבלבלו, כמו שאוהב להגיד אחד משרי הממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: זה מה שקורה כאן.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': נתניהו, כחלון, שטייניץ, שיקרתם לציבור, מעלתם באמון של הציבור, בגדתם, הטעיתם, עיוותם – הכול בשביל לשרת את הכסף הגדול.

שלי יחימוביץ': אין לזה שום פרשנות אחרת.

שלי יחימוביץ': מתווה?

שלי יחימוביץ': אתם מביאים לנו מתווה היום?

שלי יחימוביץ': זה מתווה?

שלי יחימוביץ': במתווה הזה מחקתם לחלוטין את כל הסמכויות שהיו לריבון ביד כדי שיהיה גז לאזרחי מדינת ישראל; מחקתם את הפיקוח על המחירים; מחקתם את היכולת לקבוע שיש הגבל עסקי ולהיאבק במונופולים.

שלי יחימוביץ': מחקתם.

שלי יחימוביץ': פיטרתם, ביזיתם, הדחתם, השפלתם כל רגולטור שהיה מספיק אמיץ ומספיק מקצועי כדי לומר את דעתו.

שלי יחימוביץ': נתתם את האוצרות של הציבור מתנה לקומץ בעלי הון.

שלי יחימוביץ': אין שום מילים אחרות לתאר את החרפה שמתרחשת כאן עכשיו.

שלי יחימוביץ': גזלתם את ההורדה המופלאה ביותר שיכלה להיות כאן ביוקר המחיה, המדהימה ביותר, את ההזדמנות הגדולה ביותר.

שלי יחימוביץ': ואם מישהו חשד בכם חלילה בתום לב, באה התגלית המצרית ומוטטה כמגדל קלפים את כל הדוחות הכוזבים שפרסמתם על הצורך ביחסים האסטרטגיים עם מצרים – המועצה לביטחון לאומי, מסמכים מפורטים, סודיים ופחות סודיים, עד כמה זה נחוץ לביטחוננו.

שלי יחימוביץ': והנה זה קרה, ואתם לא משנים את דעתכם – מה שמראה שמלכתחילה לא זאת הייתה הסיבה האמיתית.

שלי יחימוביץ': שר האנרגיה שטייניץ, אני מצטערת שאתה לא כאן, באולם המליאה.

שלי יחימוביץ': אני מתביישת בשבילך על הנאום שנשאת כאן.

שלי יחימוביץ': מתביישת בשבילך.

שלי יחימוביץ': לא על זה תהי תהילתך.

שלי יחימוביץ': אפילו אחרון הסוחרים לא היה מספר כמה זה שבא אתו במשא-ומתן הוא צודק, והוא צריך לתת לו הכול.

שלי יחימוביץ': ראש הממשלה נתניהו, אין לוביסט טוב ממך לבעלי ההון.

שלי יחימוביץ': בהודעה על הורדת מע"מ עמדת ואמרת שאתה בעד השוק החופשי.

שלי יחימוביץ': אתה בעד השוק החופשי?

שלי יחימוביץ': תילחם במונופול אם אתה בעד השוק החופשי.

שלי יחימוביץ': איך זה מסתדר אפילו עם תפיסת עולמך הקפיטליסטית, שרוצה לפרק מונופולים?

שלי יחימוביץ': מעולם לא עבדת קשה כל כך, לא היה ראש מדינה שעבד קשה כל כך בשביל מונופול.

שלי יחימוביץ': איך זה מסתדר עם כל מה שאתה אמור להאמין בו?

שלי יחימוביץ': יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, קראת לזה הבוקר דיון ציבורי, או דיון במליאה.

שלי יחימוביץ': זה דיון במליאה?

שלי יחימוביץ': חרפה ובושה.

שלי יחימוביץ': דיון בכנסת זה דיון בוועדות הכנסת – עמוק, רציני.

שלי יחימוביץ': הדיון הזה מתנהל בכלל בלי – אין כאן ולו חבר כנסת אחד מהקואליציה.

שלי יחימוביץ': זה פשוט מביש.

טלי פלוסקוב: אני כאן.

שלי יחימוביץ': אה, סליחה, גברתי היושבת-ראש.

אורן אסף חזן: שלי, שלי, אנחנו נספרים.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת.

שלי יחימוביץ': חרפה.

שלי יחימוביץ': שולחן הממשלה ריק.

שלי יחימוביץ': זה דיון על משק הגז?

שלי יחימוביץ': תתביישו לכם.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

שלי יחימוביץ': איפה כל חברי הכנסת של כולנו?

שלי יחימוביץ': ואחרון – אני מסיימת – אגב, אני הייתי מצפה מיושב-ראש הכנסת שייצג אותנו נאמנה ולא יקרא לזה "דיון בכנסת".

שלי יחימוביץ': מס שפתיים.

שלי יחימוביץ': זה לא ייחשב לכם דיון בכנסת אחר כך, כשנעתור לערכאות, בלית ברירה.

שלי יחימוביץ': אבל, לסיום: שר האוצר משה כחלון, איזו אכזבה, איזו אכזבה.

שלי יחימוביץ': מראית העין הזאת של סיעת כולנו, שמתלבטת ומתחבטת.

שלי יחימוביץ': רק לשמוע את דברי השבח וההלל של חברי הכנסת בזכות המתווה – ואף מילה נגד; חוץ מהשר אבי גבאי, סליחה, צדיק יחיד בסדום, שהוא לא מצביע כאן במליאה.

שלי יחימוביץ': הרי ברור לחלוטין שיש עסקה בין שר האוצר ובין ראש הממשלה, וברור לחלוטין שזו עסקה רקובה, וברור לחלוטין שריח רע עולה ממנה, וזה לא ריח של גז.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

שלי יחימוביץ': אני מצפה מחברי הכנסת של סיעת כולנו, ובראשם שר האוצר – גם ממך, גברתי היושבת-ראש – להפסיק את מצג השווא הזה.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שהבטחת לראש הממשלה בדיוק את האצבעות שהוא צריך בשביל להעביר את המתווה, וההודעה על ניגוד העניינים היא הייתה ההודעה שהפכה אותך למשרתם הגדול ביותר של הטייקונים, על חשבון הציבור.

טלי פלוסקוב: תודה.

שלי יחימוביץ': יש לך הזדמנות אחרונה – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסיים.

שלי יחימוביץ': משפט אחרון, גברתי.

שלי יחימוביץ': שר האוצר, יש לך הזדמנות אחרונה להראות בשביל מי אתה עובד: בשביל אותם חברים טייקונים, שבגללם טענת שאתה לא עוסק בעניין, או בשביל הציבור הרחב.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שלומר דברים אחרי דבריה החד-משמעיים של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שביטאה באופן ברור מה באמת טובת הציבור – אני ודאי לא אוסיף על הדברים, שמעמידים נכון את האינטרסים השונים של הממשלה, של השרים, ובעצם, איפה האזרחים נמצאים?

עמיר פרץ: אני רוצה לחדד נקודה אחת.

עמיר פרץ: אני לא אכנס עכשיו לשאלות של הרגולציה ולשאלות של מחירי הגז, ולצערי הרב, יש פה תרגיל עצום.

עמיר פרץ: אבל יש פה עוד תרגיל אחד, שלא מחדדים אותו, ואני רוצה דווקא לחדד אותו, ולהקדיש את הדקות המועטות שיש לי לעניין.

עמיר פרץ: כפי שאתם יודעים, כיהנתי כשר להגנת הסביבה.

עמיר פרץ: ראשית, אני רוצה לחזק ולומר יישר כוח לשר להגנת הסביבה הנוכחי אבי גבאי, שהוא היחיד בממשלה שהצביע נגד המתווה, היחיד בממשלה שמתייצב בקול חד וברור ומייצג את האינטרס הציבורי.

עמיר פרץ: אחת השאלות שעומדות כאן היא העניין של כמה יצוא יהיה וכמה גז יישאר לאזרחי ישראל, כי בסוף כמות הגז שתישאר לאזרחי ישראל תקבע לכמה ענפים יגיע הגז הזה.

עמיר פרץ: היום זה מגיע בעיקר לייצור אנרגיה, למפעלים גדולים; זה לא מגיע לכלל התעשייה.

עמיר פרץ: יש גם תחבורה שמחכה לרגע שבו ענף התחבורה יעבור לגז.

עמיר פרץ: כל אזרח בישראל צריך לדמיין בעיני רוחו שהוא מגיע לתחנת הדלק, ובמקום לשים דלק במכל שלו, שמים לו גז, או נותנים לו בלון שיחליף את ההפעלה של המכונית – הוא היה חוסך בין 50% ל-70% מהוצאות הדלק המשפחתיות; שלא לדבר על ההשפעה בכל תחום ותחום של החיים.

עמיר פרץ: לכן, ככל שכמות הגז עבור אזרחי ישראל תהיה גדולה יותר, כך יותר ענפים ייכנסו למתחם הזה.

עמיר פרץ: ומה קורה בעצם?

עמיר פרץ: יש היום, איך לומר – אדוני השר אלקין, צריך שממשלה תדבר אמת.

עמיר פרץ: לפחות את זה.

עמיר פרץ: המסקנות אחר כך יכולות להיות שונות.

עמיר פרץ: הרי מה אומרים?

עמיר פרץ: אומרים שב"תמר" יש בין 180 ל-200 BCM, ומתחילים לחשב חישובים.

עמיר פרץ: וזה נכון – אם יש 180–200 BCM, אז אין שום בעיה לתת מתוך זה 20 BCM לטובת הירדנים, לתת עוד כמות מסוימת לטובת הפלסטינים, ואני תומך בזה.

עמיר פרץ: אבל להקצות מתוך הכמות הזאת 70–80 BCM לטובת הגז שמחכים לו במצרים – פה יש שאלה מאוד גדולה.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: אני אסביר.

עמיר פרץ: יש כאלה שאומרים שב"לווייתן" – – –

טלי פלוסקוב: נא להביא בחשבון שהזמן תם.

עמיר פרץ: אז עוד דקה, ברשותך.

עמיר פרץ: יש האומרים שב"לווייתן" יש BCM 450, יש כאלה שמעריכים שיש רק 300.

עמיר פרץ: מדוע זה חשוב?

עמיר פרץ: כי הרי אני לשמחתי הצלחתי לשנות את ההחלטה ולגרום לכך ש-60% יוקצו לאזרחי ישראל ו-40% ליצוא.

עמיר פרץ: עכשיו מה יקרה?

עמיר פרץ: שינו את ההחלטה.

עמיר פרץ: לא קובעים מה כמות היצוא, האם היצוא יהיה חלק יחסי ממה שמפיקים, או שמותר ליצרנים לשווק 40%.

עמיר פרץ: הרי מה יעשו היצרנים?

עמיר פרץ: קודם כול ימכרו את ה-40% שיהיו בהתחלה.

עמיר פרץ: כשנבוא ל-60%, יסתבר לנו שה-60% אינם 60%, ולא נשאר גז עבור אזרחי ישראל.

עמיר פרץ: לכן אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: לסיום.

עמיר פרץ: לכן, חברי הכנסת, יש פה תרגיל הונאה עצום.

עמיר פרץ: לצערי הרב, זו לא רק התכופפות מוחלטת בפני בעלי ההון; יש פה גם ניסיון לבוא ולהציף את אזרחי ישראל בכל כך הרבה נתונים.

עמיר פרץ: אבל דעו לכם שבסופו של דבר המרוויחים העיקריים, לצערנו הרב, לא יהיו אזרחי ישראל.

עמיר פרץ: ולכן צריך לעשות הכול כדי לא לתת למתווה לעבור היום.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, זה מדהים לראות בדיון כל כך חשוב מליאה שחצי ממנה מלא וחצי ממנה ריק.

יצחק הרצוג: "פתח לנו שער בעת נעילת שער" – את זה נגיד בעוד כמה ימים בתפילת נעילה ביום הכיפורים.

יצחק הרצוג: והדיון הזה הוא דיון רציני ואפילו גורלי.

יצחק הרצוג: זו החלטה שתשפיע על חיינו ב-50 השנים הבאות, לא פחות.

יצחק הרצוג: והדבר העצוב ביותר הוא שאף אזרח בישראל לא מאמין שביבי עובד בשבילו.

יצחק הרצוג: ההתנהלות בנושא הגז היא דוגמה קלאסית, עצובה וחמורה להתנהלות הממשלה והממשלות בראשותו בשנים האחרונות.

יצחק הרצוג: רק שטיקים וטריקים – לעקוף סמכויות, לפטר, לאיים, לעקם חוקים, לעשות תרגילים, העיקר לא להנהיג ולא לעמוד מול הציבור בכנות.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, לא יכול להיות שאתה לא מבין מה אומר לך שר הכלכלה, ולא יכול להיות שאתה לא מבין מה אומר לך הממונה על ההגבלים העסקיים, ולא יכול להיות שאתה לא מבין מה אומר לך שר האוצר, ולא יכול להיות שאתה לא מבין מה אומר לך הרוב בכנסת, ולא יכול להיות שאתה לא מבין את מה שאומרים לך אזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: נפגשת אי-פעם עם ארגוני המאבק?

יצחק הרצוג: שמעת את הביקורת שלהם?

יצחק הרצוג: אתה ראש הממשלה גם שלהם, וזה מאבק נחרץ שמובילים ארגונים וחברי כנסת בולטים כמו חברתנו שלי יחימוביץ, חברנו איתן כבל, חברות וחברי כנסת אחרים זה זמן רב, ואתה – מתעלם.

יצחק הרצוג: מתווה הגז שהצעת אינו מתווה הגז ההוגן וההגון לאזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: ואתה, ראש הממשלה, שומע את הקולות, שומע את הדוברים, וכמו במאבק שאתה מנהל עם הנשיא אובמה, נשיא ארצות-הברית, על ההסכם עם איראן, אתה דופק את הראש בקיר.

יצחק הרצוג: אבל כמו במאבק בעניין ההסכם עם איראן, זה לא עסק פרטי שלך – יש מאחוריך עם שלם, יש גבול להתעקשות, יש גבול לעיוורון ויש רגע שצריך לעצור בברקס אחד, והרגע הזה הגיע.

יצחק הרצוג: אין רווחה לישראל בלי מתווה גז הוגן והגון שמחלק את העושר הגדול של הגז בין היזמים לבין אזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: ואני רוצה, בדיוק כמו כל חברי סיעתי, שהגז יצא מן האדמה ומהר.

יצחק הרצוג: אני בעד הגז, הוא צריך כבר להגיע לכל מפעל ולכל בית, להוזיל את סל הצריכה של כל משפחה וכל אזרח.

יצחק הרצוג: אבל את המתווה הזה צריך לכתוב מחדש, להוריד את המחיר ליחידת חום באופן משמעותי, לייצר תחרות אמיתית או פיקוח אמיתי, ולא ישראבלוף.

יצחק הרצוג: פיקוח הוא כלי שמדינה יכולה וצריכה להחליט עליו, לא לחכות שיציעו לה.

יצחק הרצוג: הוא כלי חד-צדדי שמגן על אזרחיה מפני התעמרות בעלי אינטרסים, ואתה חייב להסביר לנו, אדוני ראש הממשלה, למה אתה לא מכניס פיקוח למתווה; איך יכול להיות שזה נשמט ממאות שעות של דיונים; איך ייתכן שבמתווה הזה אין מה שיוריד באופן משמעותי את יוקר המחיה כמו מעבר לייצור של תעשייה ישראלית בגז מוזל.

יצחק הרצוג: כל בית בישראל ירגיש זאת בכיס, במשק-הבית, בחשבון הבנק.

יצחק הרצוג: ולכן לא יכול להיות שאתה, ראש הממשלה, לא מבין, אבל אתה דוהר ודוהר בכל הכוח, אז תספר לנו בשביל מי אתה כן עובד.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

יצחק הרצוג: אזרחי ישראל לרגע לא מאמינים שזה בשבילם.

יצחק הרצוג: מי גורם לך לרסק את המינהל התקין ולעקוף את סמכויות השרים והממונה הפועלים מטעם הממשלה ועל-פי חוק?

יצחק הרצוג: ככה לזרוק אינטרסים של אזרחי ישראל ל-50 השנים הקרובות בלי פיקוח, בלי רווחים ראויים למדינה, בלי מתווה להורדת מחירים?

יצחק הרצוג: אז תספר לנו, ביבי, בשביל מי אתה עובד כל כך קשה?

יצחק הרצוג: בשביל מי שלחת את שטייניץ לנאום פה שעות ארוכות ולהציג חצאי אמיתות?

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יצחק הרצוג: למי אתה מוכן למכור את אזרחי ישראל ועתידם?

יצחק הרצוג: עוד דקה, גברתי.

יצחק הרצוג: אם היית עובד בשביל אזרחי ישראל שבחרו בך, גם אלה שלא בחרו בך, היית מושך היום, מר נתניהו, את מתווה הגז ומחשב מסלול מחדש; אם היית עובד בשביל אזרחי ישראל, אלה שבחרו בך ואלה שלא, היית מאפשר פיקוח רציני על מחירי הגז; אם היית עובד בשביל אזרחי ישראל, אלה שבחרו בך ואלה שלא, לא היית מחכה שנשמע ממקורות זרים על מאגר הגז המצרי, והיית מודיע בעצמך שזו סיבה טובה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יצחק הרצוג: – – לדרוש הורדה משמעותית של מחירי הגז.

יצחק הרצוג: לצערי, אתה מוביל כלכלה שלא סופרת את אזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: הלכת רחוק מדי, הרבה מדי מוטל על כף המאזניים מכדי שפשוט תעביר את זה מתחת לשולחן.

יצחק הרצוג: והציבור מבולבל ויודע בוודאות שהוא לא מרוויח מהסיפור הזה את מה שניתן ויכול היה להרוויח.

יצחק הרצוג: לסיום, אדוני ראש הממשלה, אתה לא שותף של חברות הגז.

יצחק הרצוג: אתה אמור לשרת את עם ישראל בתפקיד ראש הממשלה ולדאוג קודם כול לאינטרסים של עם ישראל.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש – אחרון הדוברים, ולאחר מכן יסכם את הדיון השר שטייניץ.

זהבה גלאון: איפה הקואליציה שיזמה את הדיון המחפיר הזה שהיא לא נמצאת בו?

זהבה גלאון: איפה הקואליציה?

זהבה גלאון: עכשיו עלה אחד לרפואה.

יואב קיש: שלום.

יואב קיש: חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם משהו אישי.

יואב קיש: אני חובב מדע בדיוני, ואני רוצה לספר לכם סיפור.

יואב קיש: מסע קצר בזמן: התאריך – 15 בינואר 2020, מתקיימות שתי מציאויות מקבילות.

יואב קיש: באחת – – –

אראל מרגלית: שתי.

יואב קיש: שתי, אמרתי שתי.

יואב קיש: אולי הרמקול לא – – –.

יואב קיש: באחת, ראש ממשלת ישראל – דרך אגב, אני מקווה שזה יהיה בנימין נתניהו – מסובב את הברז וגז מתחיל לזרום משדה "לווייתן" במערכת הובלה עצמאית, בצינור הולכה צפוני, למפעלים ברחבי הארץ.

יואב קיש: מציאות שנייה: מתפרסם דוח מבקר המדינה ינואר 2020.

יואב קיש: אני מצטט מהדוח: התנהלות הממשלה על זרועותיה בתחום הגז הטבעי הייתה לקויה; הממצאים מצביעים על היעדר מדיניות ממשלתית כוללת ושלמה, חוסר אפקטיביות, פעולה בקצב אטי והסדרה חלקית שאין בה כדי לספק את משק הגז הטבעי.

יואב קיש: שום מאסדר אינו יכול להתמודד עם אתגרים אלה בכוחות עצמו.

יואב קיש: שיתוף פעולה בין המאסדרים הוא הכרחי.

יואב קיש: בתחומים רבים יצרו חוסר אסדרה והיעדר התיאום חיכוכים בין המאסדרים עצמם למחזיקי זכויות הגז – –

אראל מרגלית: אתה קורא מהדוח של 2015.

יואב קיש: – – כל אלה גרמו לעיכובים בפיתוח משק הגז, עלולים למנוע מהמדינה לממש את הפוטנציאל.

מיקי רוזנטל: הדוח הזה נכתב על ביבי.

אראל מרגלית: הדוח הזה נכתב עכשיו, לא ב-2020.

יואב קיש: אני רואה שאראל מרגלית הבין.

יואב קיש: ולמי שלא הבין, זה לא דוח ינואר 2020, זה יולי 2015.

אראל מרגלית: מי הולך להיות ראש הממשלה הבא?

יואב קיש: ואראל, אני רוצה לקרוא לך את המסקנות של הדוח.

יואב קיש: מסקנה ראשונה: ראוי שמשרד האנרגיה יפעל כדי להשלים את האסדרה במשק הגז הטבעי.

יואב קיש: שנית, על משרד האנרגיה להמשיך ולפעול לפיתוח שדות קטנים ובינוניים להפקת גז ולחיבורם למערכת הולכה, להוביל את הגז למשתמשי הקצה ולהגדיל את היתירות האנרגטית והתחרות.

יואב קיש: והוא מסיים: על הממשלה לוודא כי כל עוד קיים מונופול באספקת הגז הטבעי, מחיר הגז יהיה תחרותי.

יואב קיש: עליה לבחון את הצורך בשימוש במגוון אמצעים העומדים לרשותה.

יואב קיש: עליה לאזן בין הצורך לפתח את משק הגז לבין השפעת מחירי הגז על עלות ייצור החשמל ויוקר המחיה.

מיקי רוזנטל: שום דבר מזה לא נמצא במתווה.

יואב קיש: ואני אומר לכם, מספיק עם הפופוליזם.

מיקי רוזנטל: שום דבר מזה לא במתווה.

יואב קיש: מספיק עם הפופוליזם.

יואב קיש: הטייקונים אינם אויבי ישראל.

יואב קיש: מדובר במשקיעים שמפתחים ומחזקים את כלכלת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: והכול מכסף שלנו, גם שלך.

יואב קיש: חברים, חברים, ללא השקעות זרות כלכלת ישראל הייתה נשארת בשנות ה-50.

יואב קיש: לשם אתם רוצים לקחת אותנו?

איילת נחמיאס ורבין: לאן?

יואב קיש: לשם אתם רוצים לקחת אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: למקום שבו כולם ייהנו.

יואב קיש: יש הבדל.

יואב קיש: אנחנו מדינה על סף של משק אנרגיה שיש לו שתי אפשרויות.

יואב קיש: אנחנו לא ניכנע לפופוליזם הזול שלכם.

איילת נחמיאס ורבין: לא צריכים – – – פופוליסטים בעצמכם.

יואב קיש: ואני אסיים במשפט אחרון.

יואב קיש: חברים – – –

אראל מרגלית: לא, אל תסיים.

אראל מרגלית: בהזדמנות אני אגיד לך מה הקשר בין דני דנון להשקעות זרות – –

יואב קיש: ארץ-ישראל – – –

קריאה: משפט קצר.

יואב קיש: משפט אחרון.

יואב קיש: ארץ-ישראל – – –

אראל מרגלית: – – או השגריר רון דרמר והשקעות זרות – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: – – או בנימין נתניהו והשקעות זרות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית.

יחיאל חיליק בר: הוא צודק, הוא צודק, מה קרה?

טלי פלוסקוב: תנו בבקשה לחבר הכנסת שעומד כאן לסיים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תענה לאראל.

יואב קיש: אם הייתי שומע אולי הייתי עונה, אבל הוא רק מפריע.

יואב קיש: אני לא שומע, מה אני אעשה?

אראל מרגלית: השקעות זרות זקוקות למדיניות בין-לאומית שפויה.

יואב קיש: זה בדיוק מה שהמתווה עושה, חבר הכנסת מרגלית.

אראל מרגלית: לכם יש מדיניות בין-לאומית הזויה.

יואב קיש: חבר הכנסת, זה בדיוק מה שהמתווה עושה, ואתם גם את זה לא רוצים לקבל.

יואב קיש: אין מאה אחוז בעולם.

יואב קיש: אין.

יחיאל חיליק בר: קראת את המתווה?

יחיאל חיליק בר: זה מה שהמתווה אומר?

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אני מסיים בדברי אלו: ארץ-ישראל שהובטחה לנו היא ארץ זבת חלב ודבש.

איילת נחמיאס ורבין: ארץ זבת חלב וגז.

יואב קיש: מצאנו בה גם גז.

איילת נחמיאס ורבין: זבת חלב וגז.

יואב קיש: מצאנו בה גם גז, ואני שואל אתכם: גם את זה אתם רוצים לקחת מאתנו?

יואב קיש: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם אלה שלוקחים את זה מהציבור.

מיקי רוזנטל: תתבייש.

איילת נחמיאס ורבין: ארץ זבת חלב וגז – – –

מיקי רוזנטל: מי שתקע את המתווה זו הממשלה שלך, עד היום.

מיקי רוזנטל: איך אתה מעז?

מיקי רוזנטל: חצוף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הודעת מערכת בדבר נספח לדברי ההסבר של פרק ז' להצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, אשר נשמט בטעות.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015 – חוברת חקיקה ממשלתית 951 מיום כ"ג באלול באלול התשע"ה, 7 בספטמבר 2015: הוועדות האלה ידונו בפרקים ובסעיפים הבאים מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015 – יש כאן חלוקה לוועדת הכספים – לקרוא את הפרקים?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

ירדנה מלר-הורוביץ: ויש חלוקה של פרקים שיידונו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדה המשותפת לוועדת הכספים וועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: עניינים אלה דורשים הודעה לכנסת בלבד, וזו ההודעה שמסרתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ועדת הכנסת ממליצה שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים והסעיפים הבאים, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: פרקים וסעיפים אלה יעברו, אחרי החלטת הכנסת, להמשך חקיקה בנפרד מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, כמפורט להלן – ויש פירוט: פרק ה' יידון בוועדת הכספים, ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – פרק ו', הסעיפים שכתובים כאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: עניין זה דורש את אישור הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחה החלטת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015: הוועדות האלה ידונו בפרקים ובסעיפים הבאים מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: יש פירוט של הפרקים שיידונו בוועדת הכספים, בוועדת הפנים, בוועדת הכלכלה ובוועדת העבודה, הרווחה הבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: עניינים אלו דורשים הודעה לכנסת בלבד, וזו ההודעה שכרגע מסרתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית תדון בפרקים הבאים מתוך הצעת החוק: 1.

ירדנה מלר-הורוביץ: פרק ח'; 2.

ירדנה מלר-הורוביץ: פרק ט'.

ירדנה מלר-הורוביץ: עניין זה דורש את אישור הכנסת, נוכח שינוי שמה וסמכויותיה של הוועדה המיוחדת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ועדת הכנסת ממליצה שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים והסעיפים הבאים, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: פרקים וסעיפים אלה יעברו, אחרי החלטת הכנסת, להמשך חקיקה בנפרד מהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, כמפורט להלן: ועדת הכלכלה תדון כמצוין: פרק ד', סעיפים 11 ו-12; ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בפרק י', סעיף 348, ויש הפירוט שלו.

ירדנה מלר-הורוביץ: עניינים אלה דורשים את אישור הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים חבר הכנסת יובל שטייניץ לסכם את הדיון בדבר החלטת הממשלה מס' 476.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני הקשבתי לחלק גדול, חלק נכבד מהדוברים כאן, ואני רוצה לענות לחלק מהדוברים.

יובל שטייניץ: חלק מהביקורת היה ביקורת לגיטימית, חלק היה התלהמות וחלק היה סתם הטעיה וחצאי אמיתות.

יובל שטייניץ: אני אפתח באחרון חביב – אדם שאני מעריך ומוקיר, יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת בוז'י הרצוג.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת הרצוג, אתה האשמת אותנו, אותי, בחצאי אמיתות, ואמרת, בין השאר – אני מצטט מנאומך:

יובל שטייניץ: הציבור מבולבל ויודע בוודאות.

יובל שטייניץ: אז בוא אני אדבר אתך על חצאי אמיתות.

יובל שטייניץ: בין השאר, למשל, אתה וגם חלק מחבריך האשמתם אותנו בכך שלא דיווחנו מראש על תגלית הגז במצרים, שעד שממשלת מצרים והחברה האיטלקית Eni דיווחו על תגלית הגז – למה אנחנו לא דיווחנו מראש על תגלית הגז במצרים, הרי יש לנו מודיעין כל כך טוב.

יובל שטייניץ: הנה לך, בוז'י הרצוג, יושב-ראש האופוזיציה, הטעיה וחצאי אמיתות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לך, אפילו ממשלת מצרים לא ידעה יום קודם שהולכים לגלות את שדה Zohr.

יובל שטייניץ: כשאנחנו בישראל, למשל, לפני חמש שנים גילינו את שדה "לווייתן" ולפני כן את שדה "תמר", אפילו המודיעין שלנו – לא המוסד ולא אמ"ן ידעו לדווח לנו שבוע קודם שחברת "נובל אנרג'י" תמצא גז ב"תמר".

יובל שטייניץ: אף אחד בעולם, גם לא המודיעין האמריקני, לא ידע שימצאו גז ב"תמר" לפני שמצאו גז ב"תמר", ואף אחד, גם לא המודיעין הרוסי, לא ידע שימצאו גז ב"לווייתן" לפני שמצאו גז ב"לווייתן".

יובל שטייניץ: אבל הנה כאן דוגמה להטעיית הציבור.

יובל שטייניץ: כמה מדוברי האופוזיציה עלו כאן לדוכן ובמצח נחושה האשימו את ראש הממשלה, אותי, את המל"ל, את משרד הביטחון, בכך שלא דיווחנו מראש על תגלית הגז במצרים – לפני שממשלת מצרים דיווחה עליה.

יובל שטייניץ: התשובה הפשוטה: אנחנו לא ידענו; ממשלת מצרים לא ידעה; חברת Eni לא ידעה עד לדיווח.

יובל שטייניץ: אולי ידעו יום קודם, אבל בהפרש של 24 שעות.

יובל שטייניץ: הנה לכם דוגמה איך מטעים את הציבור, איך זורקים האשמות שווא: "למה הסתרנו את התגלית במצרים לפני שגילו אותה".

יובל שטייניץ: כי פשוט אף אחד לא ידע עליה לפני שגילו אותה, אפילו לא המצרים עצמם.

יובל שטייניץ: אפילו לא המצרים עצמם.

איתן כבל: הוא לא ידע, הוא לא ידע.

יובל שטייניץ: אז, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, שאני מכבד ומעריך, לבוא לטעון כאן למה לא דיווחנו לציבור, לממשלה, לכנסת על תגלית הגז במצרים לפני שגילו אותה זה באמת – אתה יודע מה?

יובל שטייניץ: אם יום אחד אני אחזור ללמד קצת פילוסופיה אני אתן את זה כדוגמה לפרדוקס בפוליטיקה.

יובל שטייניץ: אבל מה, כשמחפשים לנגח, כשמחפשים להאשים, אז אפילו טענה כל כך אבסורדית – למה לא ידענו לפני שידעו, או למה לא דיווחנו לפני שזה התגלה – אפילו טענה אבסורדית כזאת ניתנת להיטען.

יובל שטייניץ: האמת היא בדיוק הפוכה.

יובל שטייניץ: אני אישית אמרתי כמה פעמים שבמצרים חזרו לחפש גז, שבקפריסין ממשיכים לחפש גז, שהאיראנים עכשיו בתוך כמה חודשים עשויים לחזור לחפש גז או לפתח שדות גז.

יובל שטייניץ: את כל זה אמרנו.

יובל שטייניץ: כל זה – הזהרנו – בשעה שאצלנו הכול קפוא כבר כמה שנים ואף חברה בין-לאומית לא רוצה לחפש אצלנו גז.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: כנראה בגלל שזה לא כל כך אטרקטיבי, מפני שאנחנו לא כאלה פראיירים, מפני שהתנאים פה לא כאלה קלים – באותו זמן בקפריסין מחפשים גז ובמצרים חזרו לחפש גז, אחרי שהציעו מחיר תקרה של קרוב ל-6 דולר והטבות נוספות.

יובל שטייניץ: דבר שני שאמרת, יושב-ראש האופוזיציה: שאין במתווה שום מתווה או מהלך להורדת מחירים.

יובל שטייניץ: לא נכון.

יובל שטייניץ: יש במתווה שלושה מנגנונים מורידי מחירים ומרסני מחירים, לפי כל המומחים, כולל פרופסור ששינסקי, שהוא אולי המומחה מספר אחת בארץ למדיניות ציבורית במשאבי טבע, בגז ונפט; המומחה היחיד בארץ שיש לו שם עולמי בתחום הזה.

יובל שטייניץ: אמר פרופסור ששינסקי, גם בתקשורת, שבמתווה הזה מחיר הגז ירד ויישאר מרוסן על-ידי שלושה מנגנוני ריסון, בצורה כזאת שמחיר הגז בישראל גם בשנים הקרובות ימשיך להיות נמוך יותר מהממוצע במדינות אירופה, או מהממוצע במדינות ה-OECD בכלל.

יובל שטייניץ: אבל, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, מכיוון שאני יודע שאתה ודאי מעריך שהמתווה הזה צריך לעבור והוא נכון, אני משוכנע שאם היו מחברים אותך ואותי ביחד לפוליגרף, אז שנינו היינו יוצאים בעד המתווה, וכך גם רבים אחרים מחברי האופוזיציה, מחברי המחנה הציוני, מחברי יש עתיד, מחברי ישראל ביתנו, מהחברים מהרשימה המאוחדת.

יובל שטייניץ: אבל מחפשים תואנות לנגח, והנה מצאת כמה תואנות מגוחכות לנגח.

יובל שטייניץ: אני עכשיו עובר לראשון הדוברים, לידידי פרופסור מנואל טרכטנברג, שאני מכבד מאוד ומעריך ומוקיר, ואם ידידי ד"ר נגוסה יאפשר לו, אז אני גם אוכל לדבר אל פרופסור טרכטנברג ישירות.

יובל שטייניץ: יש פה שלושה דוקטורים, אנחנו צריכים להסתדר בשיח.

יובל שטייניץ: מנו יקירי, אני רוצה להעיר לך שני דברים לגבי הדברים שאמרת, שבאמת היו דברים רציניים ומכובדים, והם גם נאמרו בצורה מכובדת, בניגוד לחברי כנסת פה, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: היושב-ראש, אני רוצה להסב את תשומת לבך לכך שבמהלך הדיון, שברובו היה דיון מכובד, חברת כנסת מסוימת דיברה על חזירים, מדיניות של חזירים.

יובל שטייניץ: אני חושב שביטויים כאלה פוגעים לא בי אלא בכנסת כולה.

יובל שטייניץ: מי שאומר "מדיניות של חזירים" פוגע בכבוד הכנסת.

יובל שטייניץ: אפשר להתווכח בלי ביטויים כאלה.

יובל שטייניץ: אני לא זוכר מתי בפעם האחרונה הטיחו בי ביטוי כזה, אבל אני אומר לכם, אני בכנסת – – –

איילת נחמיאס ורבין: אולי תענה עניינית.

יובל שטייניץ: – – – אני בכנסת הזאת 16 שנים, היו לי מחלוקות רבות, ומעולם לא השתמשתי בביטוי מהסוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ולא שמעת מעולם ביטויים חריפים כאלה – – – מעולם.

איילת נחמיאס ורבין: מעולם לא שמעת ביטויים חריפים כל כך, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: – – – איזו טהרנות.

יובל שטייניץ: אני עצמי לפחות לא השתמשתי אף פעם בביטוי "חזירים".

איילת נחמיאס ורבין: השר שטייניץ, אני דיברתי על מדיניות ולא על אנשים, ואני עומדת מאחורי – – –

יובל שטייניץ: אני ציטטתי אותך נכון?

יובל שטייניץ: אמרתי "מדיניות של חזירים", ואמרתי שפרלמנט שבו משתמשים בשפה כזאת, זה פגיעה בכבוד הפרלמנט והסגנון הפרלמנטרי.

איילת נחמיאס ורבין: ממש, ממש.

איילת נחמיאס ורבין: תענה לי עניינית.

יובל שטייניץ: פגעת לא בי, פגעת בכבודך ובכבוד הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אני משוכנעת שלא.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי את האמת.

יובל שטייניץ: אם את רוצה להיות חברת כנסת רצינית, אני מציע לך מהניסיון שלי, של כמעט 16 שנים:

יובל שטייניץ: אפשר לנגח ולהתווכח בלי קללות וביטויים מעליבים מהסוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא קיללתי, אני הערתי הערה נכונה.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא נוחה לך, אדוני השר.

יובל שטייניץ: לא, ההערה שלך הייתה גסת רוח.

יובל שטייניץ: אולי תתפסי כמה כותרות בעזרתה, אבל בכבוד לא תזכי מזה, וגם הבית הזה לא יזכה בכבוד מזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני משוכנעת – – – זה לא היה בשביל הכותרת, זה היה בשביל לומר לכם את האמת – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני אישית חושב – ואני חושב שזה גם הקו שהכריזה עליו ועדת האתיקה – שאנחנו צריכים כולנו להיזהר בכבוד הכנסת ולא להשתמש בביטויים כאלה.

יובל שטייניץ: לכן, אני גם לא אתייחס – – –

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אדוני השר – – – אחרים משתמשים בביטויים כאלה – – –

יובל שטייניץ: לכן אני לא אתייחס גם לשאר דברייך.

יובל שטייניץ: בגלל הביטוי החריף הזה.

יובל שטייניץ: ועכשיו אני אתייחס לדבריו של פרופסור טרכטנברג, שהיוו ביקורת לגיטימית וראויה שנאמרה בצורה מכובדת.

יובל שטייניץ: אם פרופסור טרכטנברג היה מדבר בסנאט האמריקני בסגנון כזה, זה היה מתאים לאווירה.

יובל שטייניץ: גם שם מנגחים, אבל עם איזה סגנון ואיזו אווירה.

יובל שטייניץ: פרופסור טרכטנברג – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר שטייניץ, רואים שאתה רוצה להתמקד בי, אבל אתה לא עונה לעניין על שום שאלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יובל שטייניץ: פרופסור טרכטנברג, רק שתי הערות לתיקון.

יובל שטייניץ: דיברת על חוזה חברת החשמל.

יובל שטייניץ: חוזה חברת החשמל נחתם ב-2012, ואושר על-ידי רשות החשמל.

יובל שטייניץ: אז היה חשש שמחירי הנפט יעלו מעלה-מעלה, ולכן חברת החשמל התעקשה על הצמדה אחרת.

יובל שטייניץ: בדיעבד המחירים ירדו.

יובל שטייניץ: יכול להיות שבדיעבד – חוכמה שבדיעבד – אפשר היה לעשות אחרת.

יובל שטייניץ: אבל בחוזה הזה יש סעיף שפותח את החוזה לתמחור מחודש בתחילת שנת 2021, זאת אומרת, עוד חמש שנים, ואז אם רמת המחירים בישראל תהיה נמוכה יותר, ודאי המחיר גם שם יהיה נמוך יותר.

יובל שטייניץ: אז זה קודם כול להעמיד דברים על דיוקם.

יובל שטייניץ: דבר שני, לגבי התחרות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר שהתחרות באמת תהיה מוגבלת.

יובל שטייניץ: תהיה.

יובל שטייניץ: ברור שיהיה שיפור, אתה לא יכול להכחיש שיש שיפור – אמרת שיש שיפור במתווה, נכון.

יובל שטייניץ: המתווה, ללא ספק, משפר ביחס למצב של היום, שאין שום תחרות, שיש רק מאגר אחד, עם חברה אחת ששולטת בו.

יובל שטייניץ: כשהמתווה יתממש יהיו שלושה מאגרים, עם שתיים וחצי חברות; זה יותר טוב ממאגר אחד עם חברה אחת.

יובל שטייניץ: אבל פספסת דבר אחד חשוב: המטרה העיקרית שלי במתווה הזה היא לא רק לפתח את "לווייתן" ואת "כריש" "תנין"; היא לא רק להביא הכנסות של מאות מיליארדים; היא לא רק להגביר את הביטחון האנרגטי – אלא לסלול את הדרך להמשך החיפושים, לחידוש החיפושים וגילוי שדות נוספים על-ידי חברות אחרות; לא על-ידי "נובל אנרג'י".

יובל שטייניץ: ולכן למתווה הזה יש סיכוי טוב לעודד תחרות אמיתית, כי אם יתגלה עוד "תמר" או עוד "לווייתן", על-ידי קבוצה אחרת, אז כן תתאפשר תחרות אמיתית במשק המקומי.

יובל שטייניץ: ואני רואה שאתה מסכים אתי על שני התיקונים הללו להערות שלך.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת דב חנין, איפה הוא?

דב חנין: פה.

יובל שטייניץ: אני רוצה לדבר אליך.

יובל שטייניץ: הקשבתי לנאומך קשב רב, ותרשה לי לענות לך.

יובל שטייניץ: אני אענה על שתיים מההערות שלך, שהן בעליל לא נכונות.

יובל שטייניץ: האחת, אתה אמרת דבר כזה: אמרת שעלות ההפקה היא דולר אחד, ולכן, למה המחיר צריך להיות יותר מ-3 דולרים?

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: מה?

יובל שטייניץ: רגע, שנייה, שנייה.

יובל שטייניץ: תן לי לענות לך בנחת.

יובל שטייניץ: אולי תשתכנע.

יובל שטייניץ: לצערי, אפילו אם תשתכנע לא תשנה את עמדתך.

יובל שטייניץ: אבל בכל זאת, אולי תשתכנע.

אחמד טיבי: תרחיב, תרחיב.

יובל שטייניץ: ראה, אם מה שהיה רלוונטי זה עלות ההפקה, ועלות ההפקה היא באמת דולר אחד, אז אני מתפלא שאתה מציע 3 דולר כמחיר.

יובל שטייניץ: אם עלות ההפקה היא דולר אחד וזה מה שרלוונטי, המחיר צריך להיות 1.2 דולר – 20% רווח.

יובל שטייניץ: 1.5 דולר זה כבר 50% רווח, זה כבר גזל.

יובל שטייניץ: אז אם מחיר ההפקה היה הנתון הרלוונטי שאותו הזכרת, ושמעתי בתקשורת גם את הטיעון הזה שמחיר ההפקה הוא 50 סנט – מי שאומר שמחיר ההפקה 50 סנט, המחיר צריך להיות 60 סנט, פחות מדולר.

יובל שטייניץ: בטח דולר אחד זה כבר 100% רווח.

יובל שטייניץ: אבל האמת היא שמחיר ההפקה הוא חצי האמת או רבע האמת, ולכן גם אתה לא דיברת על מחיר של 1.2 דולר או 1.3 דולר, אלא על 3 דולר.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: כי המחיר הרלוונטי הוא לא רק מחיר ההפקה.

יובל שטייניץ: זאת הטעיית הציבור להגיד מחיר ההפקה, לכן המחיר של הגז.

יובל שטייניץ: כשאת השדה לוקח 7 מיליארד דולר לפתח, זה לא מחיר עלות ההפקה.

יובל שטייניץ: עלות ההפקה זה עלות שוטפת של תפעול.

יובל שטייניץ: אבל כשמחיר הפיתוח, כולל החיפושים והקידוחים והתשתיות והצנרת, הוא 4 או 7 מיליארד דולר בשדה, כלומר 20–30 מיליארד שקל, אז זה גם צריך להילקח בחשבון.

יובל שטייניץ: ויש גם מחיר ההולכה.

יובל שטייניץ: לכן, אין שום מקום בעולם – אף אחת ממדינות ה-OECD שמפיקות גז, אין בה מחיר של 3 דולר.

יובל שטייניץ: הרי בהולנד ההפקה יותר זולה, השדות יותר קרובים לחוף, חלקם בחוף עצמו, והמים יותר רדודים.

יובל שטייניץ: אבל בהולנד המחיר לא 3 דולר כמו שהצעת.

יובל שטייניץ: אפילו לא 4.7 כמו במתווה.

יובל שטייניץ: הוא עומד על 7–8 דולר, ובשנה שעברה היה 11 דולר.

יובל שטייניץ: לכן, זו הטעיית הציבור להבליט את מחיר ההפקה ולהגיד שמחיר הגז צריך להיות נמוך יותר.

יובל שטייניץ: רבותי חברי הכנסת, אני מסכם ומסיים.

יובל שטייניץ: המתווה הזה הוא טוב.

יובל שטייניץ: כל עיכוב שלו יגרום נזק של עוד עשרות מיליארדים ופגיעה בביטחון האנרגטי של ישראל.

יובל שטייניץ: המתווה הזה הוא טוב.

יובל שטייניץ: צריך לאשר אותו כי הוא טוב, וצריך לאשר אותו כי אחרי שנים של עיכובים אסור להמשיך להכשיל את עצמנו במו-ידינו.

יובל שטייניץ: והגיע הזמן להוציא את הגז מהים, להוציא את עשרות המיליארדים לטובת חינוך, בריאות, חברה, ביטחון, לגרום לביטחון אנרגטי, לקשור את הקשרים הכלכליים עם ירדן ומצרים כל עוד יש הזדמנות לכך.

יובל שטייניץ: זה הדבר הנכון – לשים את העיכובים מאחורינו ולשים את המתווה לנגד עינינו, לאשר אותו ולאפשר לשוק הזה להתפתח.

יובל שטייניץ: מצאנו אוצר בבטן הים, צריך להוציא את האוצר מבטן הים, להביא אותו ליבשה.

יובל שטייניץ: המתווה הזה – זאת הדרך הנכונה לעשות את זה, הרצינית, הראויה והמושכלת.

יובל שטייניץ: כל פתיחה שלו תוביל לעוד חודשים ושנים של עיכובים, ומי שיפסידו מהעיכובים האלה הם מדינת ישראל ועם ישראל כולו.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יובל שטייניץ, שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, לרבות יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, וגם חבר הכנסת איימן עודה ודאי רוצה לשבת במקומו, וגם השר אריאל וגם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, חברת הכנסת לוי אבקסיס?

יולי יואל אדלשטיין: את רוצה לשבת במקומך, ואפילו יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, אדוני ישב בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, החלטת הממשלה מס' 476 מישיבתה ביום 16 באוגוסט 2015, שבה אושר מתווה הגז.

יולי יואל אדלשטיין: ההחלטה הנ"ל הוצגה, נדונה, ואנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי בקשת הממשלה, ההצבעה היא הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, בואי נתחיל בתהליך ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – בעד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, נא לקרוא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות כנסת, האם יש באולם מישהו או מישהי שמעוניינים להשתתף בהצבעה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמם?

יולי יואל אדלשטיין: לא נמצאו כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, ההצבעה הסתיימה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: טרם אכריז את התוצאות, פנה אלי חבר הכנסת מיקי לוי בדרישה לדעת האם קיימים הסכמים, עקב פרסומים בכלי התקשורת, הסכמים שלא הונחו על שולחן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם החובה התקנונית קיימת רק בהצבעות על התקציב, אבל לפנים משורת הדין ולמען הסר ספק אני רוצה לשאול את השר המקשר, חבר הכנסת יריב לוין, האם ידוע לך על הסכמים פוליטיים כלשהם שלא הונחו על שולחן הכנסת?

יריב לוין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: התשובה היא לא.

יולי יואל אדלשטיין: אז, חבר הכנסת מיקי לוי, התשובה של השר המקשר היא שלא קיימים ההסכמים, ותודה על פנייתך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות: בעד אשרור החלטת הממשלה מס' 456 – 59 חברי כנסת; נגד – 51 חברי כנסת; אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי מתווה הגז אושר במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: גם מפאת חשיבותו של הנושא לא צריך למחוא כפיים.

נחמן שי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, יש עוד נושא, לא פחות חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד נושא לא פחות חשוב, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, אני מודיע על הבקשה של הממשלה למשוך את הסעיף הבא, סעיף מס' 5 בסדר-היום.

קריאות: – – –

איתן כבל: – – – כל אחד וההצבעה שלו.

איתן כבל: כל אחד מוחא כפיים בתורו.

איתן כבל: הם – – –

יולי יואל אדלשטיין: אוי, אוי, אוי.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015;

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים, אם כן, לסעיף הבא בסדר-היום: החלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, וכן החלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את שני הסעיפים חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שתי הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: שתי הצבעות.

): חברי הכנסת, החלטת ועדת הכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: מיקרופון, מיקרופון של הדובר.

יולי יואל אדלשטיין: לא שומעים אותו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: תכף אנחנו נטפל במיקרופון של הדובר, חבר הכנסת דוד ביטן.

): החלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, מ-7 בספטמבר 2015.

): הוועדות האלה ידונו בפרקים ובסעיפים הבאים מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015: ועדת הכספים: פרק א', סעיף 1 (מטרה); פרק ו' כולו, שכולל ייעוץ פנסיוני ושיווק פנסיוני; פרק י', סעיפים 342–347 ו-349: הגבלת כיסוי קופות-החולים וחברות הביטוח עבור השתתפות בעלות ביטוח פרטי; פרק י"א כולו, תחילה – ועדת הפנים והגנת הסביבה; פרק ב' כולו – דיור; פרק ג' כולו – הסרת חסמים בתחום שירותי הביוב.

): ועדת הכלכלה: פרק ד', סעיפים 13 ו-14 – רפורמה בענף הפטם; פרק ה' כולו – חיבור מפעלים לרשת הגז הטבעי.

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: פרק ז' כולו – הגנה על בריאות הציבור (מזון); פרק י', סעיף 350 – איסור תשלום ישיר לרופא עבור שירות הניתן במוסד רפואי.

): זה לא דורש הצבעה.

): עכשיו – העניינים שדורשים הצבעה.

): הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים בהצעת חוק התוכנית הכלכלית תדון בפרקים הבאים מתוך הצעת החוק: פרק ח' כולו – הקמת רשות החשמל; פרק ט' כולו – בנקאות.

): גם העניין הזה דורש אישור והצבעה.

): עניין זה דורש את אישור הכנסת נוכח שינוי שמה וסמכויותיה של הוועדה המיוחדת.

): נושא נוסף שדורש הצבעה – ועדת הכנסת ממליצה שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים בסעיפים הבאים, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

): פרקים וסעיפים אלה יעברו, אחרי החלטת הכנסת, להמשך חקיקה בנפרד מהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, כמפורט להלן: ועדת הכלכלה: פרק ד', סעיפים 11 ו-12 – רפורמה בענף הצאן.

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: פרק י', סעיף 348 – תקופת צינון בין מתן ייעוץ רפואי למטופל במסגרת הציבורית לבין הטיפול בו במסגרת פרטית.

): עניינים אלה דורשים את אישור הכנסת.

): עכשיו אני עובר לחוק השני: החלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, מ-7 בספטמבר 2015.

): ועדת הכספים: פרק א', סעיף 1 (מטרה); פרק ב' כולו (הוראות התאמה לתקציב דו-שנתי); פרק ג' כולו (מיסוי רווחים ממשאבי טבע); פרק ד' כולו (מיסוי מקרקעין); פרק ה' (מסים), למעט סעיפים 13(12)(א), 16(3)(א) ו-24(2)(א) (קנס גירעון); פרק ו' (ביטוח לאומי) סעיפים אלה: 26(1), (5) ו-(6), 26(13) ו-(14), 27(ב) ו-(ג) (קצבאות ילדים וחיסכון ארוך טווח לכל ילד); סעיף 26(2)–(4), 26(20), 27(א), 28 (גמישות בניהול התקציבי של ענפי הביטוח הלאומי ושיפוי על הוצאות אשפוז בגין לידה); סעיף 26(7), 29 ו-30 (העברת הטיפול בנפגעי עבודה לאחריות קופות-החולים); סעיף 26(15), 27(ו), 33 ו-34 (הגברת מימוש זכות השיבוב של המוסד לביטוח לאומי מהאחראי לנזק שבשלו שולמה גמלה); פרק ז' כולו (פיתוח לאומי); פרק ח' כולו (תוכנית תקציב תלת-שנתית); פרק ט', סעיפים 45 ו-46 (תמלוגים המשולמים על-ידי רשות שדות התעופה למדינה); פרק י' כולו (תחילה).

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: פרק ו' (ביטוח לאומי), סעיפים אלה: 26(9)–(12), 27(ה) (צמצום הזכאות לדמי אבטלה לצעירים עד גיל 35); 26(16) (הגדלת דמי ביטוח לאומי הנגבים מעצמאים ויצירת קרן לתשלום דמי אבטלה לעצמאים); 26(17)–(19), 27(ז), 35 ו-36 (דיווח מקוון של מעסיקים למוסד לביטוח לאומי).

): ועדת הפנים והגנת הסביבה: פרק ט', סעיפים 50 ו-51 (העברת תשלומים מהמדינה לרשויות המקומיות).

): ועדת החינוך, התרבות והספורט: פרק ט', סעיפים 47 ו-48 (דחיית חוק יום חינוך ארוך); פרק ט', סעיף 49 (תקצוב מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים).

): הוועדה משותפת לוועדת הכספים וועדת העבודה, הרווחה והבריאות: פרק ו' (ביטוח לאומי), סעיפים 31 ו-32 (תוספת לגמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת זיקנה ולקשישים).

): זה לא דורש הצבעה.

): עכשיו לעניינים שדורשים הצבעה: ועדת הכנסת ממליצה שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים והסעיפים הבאים, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

): פרקים וסעיפים אלה יעברו, אחרי החלטת הכנסת, להמשך חקיקה בנפרד מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, כמפורט להלן: ועדת הכספים: פרק ה' (מסים) סעיפים 13(12)(א), 16(3)(א) ו-24(2)(א) (קנס גירעון).

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: פרק ו', סעיפים 26(8) ו-27(ד) (הפחתת מימון פעולות למניעת תאונות עבודה על-ידי המוסד לביטוח לאומי).

): עניינים אלה דורשים הצבעה.

): הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת

): בנוסף, אני רוצה להקריא הודעה, שלא דורשת הצבעה, על הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בסעיפים 31 ו-32 בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015-2016), התשע"ה–2015: ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום, כ"ג באלול התשע"ה, 7 בספטמבר 2015, על הקמת ועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בסעיפים 31 ו-32 בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016, התשע"ה–2015.

): הוועדה המשותפת תהיה בת 12 חברים: שישה מוועדת הכספים ושישה מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): מטעם ועדת הכספים חברי הכנסת כדלקמן: מיקי זוהר – ליכוד; אורן חזן – ליכוד; משה גפני – יהדות התורה; יצחק וקנין – ש"ס; מיקי רוזנטל – המחנה הציוני; באסל גטאס – הרשימה המשותפת.

): מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חברי הכנסת הבאים: ינון מגל – הבית היהודי; אלי אלאלוף – כולנו; טלי פלוסקוב – כולנו; איציק שמולי – המחנה הציוני; מאיר כהן – יש עתיד; אילן גילאון – מרצ.

): יושב-ראש הוועדה יהיה יושב-ראש ועדת הכספים.

): לפני שאני יורד, אני רוצה להודות ליועץ המשפטי של הכנסת וליועצת המשפטית של הוועדה.

): בלעדיהם לא היינו יכולים לסיים את העבודה.

): הם עשו עבודה טובה מאוד וברוכה.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת ועדת הכנסת בדבר שינוי שמה וסמכויותיה של הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות להתחדשות עירונית

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, למען הסר ספק, יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן קרא שורה ארוכה של ועדות שיעסקו על-פי החלטת ועדת הכנסת בסעיפים אלו ואחרים של חוק התוכנית הכלכלית.

יולי יואל אדלשטיין: דברים אלה הם הודעה בלבד, ולא טעונים את אישור המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: מה שכן, יש לנו שתי הצבעות, אחת על הצעת חוק התוכנית הכלכלית לשנים 2015–2016.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע בהצבעה אחת על החלטה של ועדת הכנסת, או המלצה של ועדת הכנסת במקרה זה, כי הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית תדון בפרקים הבאים מתוך הצעת החוק, כפי שקרא יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, על המלצת ועדת הכנסת, שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים מהסעיפים הבאים בהצעת חוק התוכנית הכלכלית, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, כפי ששמענו מפיו של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה – הצבעה שמית על-פי בקשת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – נגד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – בעד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – נגד איוב קרא – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, האם יש מישהו באולם שמעוניין להשתתף בהצבעה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו או בשמה?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, סיימנו את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: יובהר: ההצבעה הייתה על הפיצולים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית ועל שינוי סמכויותיה של הוועדה המיוחדת שתדון בפרקים מתוך הצעת חוק זו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, באשר להצעת חוק התוכנית הכלכלית – המלצות ועדת הכנסת כפי שהציג אותן חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הוועדה: בעד ההמלצות – 49 חברי הכנסת; נגד ההמלצות – 38 חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה קיבלה את אישור המליאה להמלצות שלה בדבר חוק התוכנית הכלכלית.

יולי יואל אדלשטיין: כעת נעבור להצבעה על הפיצולים מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, כפי שהציג את הסעיפים יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, הממשלה מוותרת על בקשתה להצביע שמית, ולכן נוכל לעבור להצבעה אלקטרונית עוד הפעם.

יולי יואל אדלשטיין: המלצות ועדת הכנסת בדבר הפיצולים מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015 – הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 45 נגד – 34 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 45 בעד, 34 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: מליאת הכנסת אישרה את המלצות ועדת הכנסת בדבר הפיצולים מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני כ"ט בתשרי תשע"ו, 12 באוקטובר 2015, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.