ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 40, 2015-07-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום שני, י"א באב התשע"ה, 27 ביולי 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1835/20 וכלה בהצעת חוק פ/1940/20 – הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – מענק לעצמאי בעד הכנסה מפוקחת), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (קביעת תקנים לאחיות במחלקות גריאטריות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק חזקת הסכמה לתרומת אברים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, דב חנין ואיתן כבל; הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – הארכת זכאות למענק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, אורי מקלב, יעקב מרגי, נחמן שי, חיים ילין ויוסי יונה; הצעת חוק המים (תיקון – מתן הנחות בתעריפי מים לאוכלוסיות נזקקות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק התניית תמיכות במחקר ופיתוח ובהשקעות הון בעמידה בחוקי העבודה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יצחק וקנין ואילן גילאון; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק הממשלה (תיקון – איסור העברת סמכות בתחום בעל עניין לאומי מיוחד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונחמן שי; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – עידוד חברות ממשלתיות לחדשנות ותחרות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, מכלוף מיקי זוהר ויואב קיש; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – הוראות שונות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – גיל עבודה בחופשת לימודים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון ורועי פולקמן; הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום הבריאות בנושא מגדר ונטייה מינית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, יעל גרמן, מרב מיכאלי ויואב קיש; הצעת חוק עקרונות לפדיון שבויים ונעדרים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, עפר שלח, אביגדור ליברמן, עמר בר-לב, ענת ברקו ומרדכי יוגב; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הכחשת הנכבה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – נכס המשמש למגורי נכה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הארכת המועד להגשת הערעור), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – גידור ומתקני בטיחות בבריכה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, רועי פולקמן, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, איציק שמולי, נאוה בוקר, נורית קורן, שלי יחימוביץ, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, מיקי לוי, קארין אלהרר, חיים ילין ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיסוי רווחי תוצרים מים-המלח, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, מיקי רוזנטל, יוסי יונה, שלי יחימוביץ, מרב מיכאלי, איימן עודה, זהבה גלאון, תמר זנדברג, סתיו שפיר, עבדאללה אבו מערוף, מיכל בירן, איציק שמולי ונחמן שי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מכירת תרופות מאריכות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, איציק שמולי, אלי כהן, טלי פלוסקוב, קסניה סבטלובה, יואל רזבוזוב, יצחק וקנין, אורי מקלב, בצלאל סמוטריץ, יעקב מרגי, חיים ילין, שרון גל ויואל חסון; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – רציפות בתשלום גמלה לילד נטוש ולילד יתום), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, מנואל טרכטנברג, רויטל סויד, מיקי רוזנטל, יואל חסון, איתן כבל, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, זוהיר בהלול ואיתן ברושי; הצעת חוק תעודת שחרור לחיילים משוחררים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, מרדכי יוגב, מירב בן ארי, יעקב מרגי, מיכאל אורן, חמד עמאר, סופה לנדבר, אורי מקלב, אלי אלאלוף, אברהם נגוסה, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, רויטל סויד, דניאל עטר, חיים ילין, קארין אלהרר, איתן ברושי, מיכל בירן, עליזה לביא, שרון גל, נאוה בוקר, טלי פלוסקוב, אלי כהן, יואב בן צור, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, נורית קורן, מיכל רוזין, אורלי לוי אבקסיס, איל בן ראובן, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, יחיאל חיליק בר, סתיו שפיר, יוסי יונה, יואל חסון ומרב מיכאלי; הצעת חוק יום העלייה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, מיכאל אורן ויחיאל חיליק בר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יום העולה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אברהם נגוסה, נורית קורן, מיכאל אורן, דוד אמסלם, זאב בנימין בגין, ענת ברקו, נאוה בוקר, אלי כהן ומירב בן ארי; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – תקופת צינון במעבר מהמגזר הפרטי לשירות המדינה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מכלוף מיקי זוהר, שלי יחימוביץ ומיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (קדימות שכר עבודה וגמול תעסוקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, יואב בן צור, ינון מגל ואורן אסף חזן; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – בחירת נציגים מהאזור), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק הקאדים (תיקון – בחירת אישה לתפקיד קאדי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זוהיר בהלול ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – חובת מתן תשובה במועד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, איציק שמולי, שלי יחימוביץ, קארין אלהרר, זהבה גלאון ומיכל רוזין; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – ביטוח פנסיוני בקופת גמל ממלכתית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל בירן, עמר בר-לב, אראל מרגלית, יצחק הרצוג, איציק שמולי, קסניה סבטלובה, נחמן שי, דניאל עטר, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, זוהיר בהלול, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, איל בן ראובן, יוסי יונה, איתן ברושי, מיקי רוזנטל, מנואל טרכטנברג, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, מרב מיכאלי ועמיר פרץ; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק יום הזיכרון לנכבה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק מתן קדימה לבעלי עסקים כנושים בפשיטת רגל ובפירוק חברה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק סבסוד קייטנות להורים עובדים בפריפריה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, קארין אלהרר, מנואל טרכטנברג, רויטל סויד, מיקי רוזנטל, יואל חסון, איתן כבל, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, זוהיר בהלול, שלי יחימוביץ ואיתן ברושי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישה למבחני כניסה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, מירב בן ארי, עבדאללה אבו מערוף, דניאל עטר, יואל חסון, עבד אל חכים חאג' יחיא, עיסאווי פריג', זוהיר בהלול ואיציק שמולי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות בעבירות מין שנעשו במסגרת יחסי תלות או מרות), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי וענת ברקו; הצעת חוק לעידוד מפעלים מספקי תעסוקה לנשים ערביות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, איימן עודה, אחמד טיבי, דב חנין, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים, תמר זנדברג, מיכל רוזין, אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', קסניה סבטלובה, מיכל בירן, מנואל טרכטנברג, יוסי יונה, יוסף ג'בארין וטלב אבו עראר; הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה ומעשה סדום בנוכחות אחר), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איימן עודה, דב חנין, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, באסל גטאס, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין ואיציק שמולי; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – ייצוג הולם לנשים בבחירות לכנסת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, דב חנין, מסעוד גנאים, יוסף ג'בארין, מיכל רוזין, תמר זנדברג ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק מניעת עבירות מין בקטינים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי וענת ברקו; הצעת חוק למניעת עיגון מנישואין, התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי וזהבה גלאון; הצעת חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין (תיקון – מתן טיפול שיקום מונע ללא הרשעה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי וענת ברקו; הצעת חוק העונשין (תיקון – הארכת התיישנות בעבירות מין שבוצעו במסגרת הנישואין), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי וענת ברקו; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ייצוג הולם במוסדות אגודת הסטודנטים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, עבדאללה אבו מערוף, תמר זנדברג, אוסאמה סעדי, טלב אבו עראר, חנין זועבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים ויוסי יונה; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – התאמות לאוכלוסייה הערבית – חגים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, עבדאללה אבו מערוף, קסניה סבטלובה, תמר זנדברג, אוסאמה סעדי, טלב אבו עראר, חנין זועבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים ויוסי יונה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת התקנת מערכות סולריות בבניינים המיועדים לשימוש במגזר התעשייתי, המסחרי והציבורי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – פטור לתעריפי מים ממס ערך מוסף), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, תמר זנדברג, מיכל רוזין וזוהיר בהלול; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – סייג לדירות גדולות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, אברהם נגוסה, יעקב מרגי, יואב קיש, איציק שמולי, מכלוף מיקי זוהר, אורי מקלב, מיקי לוי, מיכל בירן וניסן סלומינסקי; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור טיסות בלילה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי, דוד ביטן, נאוה בוקר, יואל חסון, יעקב פרי ועפר שלח; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת הילדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, תמר זנדברג, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, עאידה תומא סלימאן, נחמן שי, דב חנין, יוסי יונה, שלי יחימוביץ, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, עמיר פרץ, איתן כבל, זוהיר בהלול, אחמד טיבי, חנין זועבי, מרב מיכאלי ומיכל בירן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – עמלת קסטודיאן), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – פרסום ושילוט בשפה הערבית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין, עבדאללה אבו מערוף, קסניה סבטלובה, תמר זנדברג, אוסאמה סעדי, טלב אבו עראר, חנין זועבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים ויוסי יונה; הצעת חוק הממשלה (תיקון – כללי אתיקה לחברי הממשלה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (זכות עיון במסמכי תאגיד עירוני), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, רחל עזריה וינון מגל; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – היעדרות חלקית במועדי צום ותפילה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, דניאל עטר, מיקי לוי, עיסאווי פריג', חיים ילין, מאיר כהן, אוסאמה סעדי, מסעוד גנאים, יעל גרמן, איתן ברושי, מיקי רוזנטל, יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, איציק שמולי, עמר בר-לב, מיכל בירן, תמר זנדברג ויואל רזבוזוב; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – קנס מוגדל בגין הרצת מניות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי ורועי פולקמן; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (איסור מתן שירותי רפואה פרטית בבתי-חולים ציבוריים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, מיקי רוזנטל, מרב מיכאלי, יעל גרמן וסתיו שפיר; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לעסק זעיר, קטן או בינוני), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, איימן עודה, אחמד טיבי, דב חנין, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים, תמר זנדברג, מיכל רוזין, אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', קסניה סבטלובה, מיכל בירן, מנואל טרכטנברג, יוסי יונה, יוסף ג'בארין וטלב אבו עראר; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – איסור הספקת שירותים נוספים על-ידי בעל רישיון שהוא בעל תשתית קווית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – חובת הפנייה לוועדה המיוחדת ולוועדת חריגים לפני הגשת בקשה לביצוע משכנתה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, יוסי יונה, אילן גילאון, דב חנין, יעקב מרגי, יצחק וקנין ומשה גפני; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – העלאת סכום המחיר הבסיסי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אלי כהן, יואב בן צור, יפעת שאשא ביטון, אבי דיכטר, מיקי לוי, טלי פלוסקוב, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, יעקב פרי, רועי פולקמן, נורית קורן, סופה לנדבר, דב חנין, אילן גילאון, יוסי יונה, איל בן ראובן, איתן ברושי, איציק שמולי, איתן כבל, יעקב מרגי, אורן אסף חזן, דוד אמסלם ומירב בן ארי; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק זיכיון ים-המלח (תיקון – שמירה על העניינים החיוניים של המדינה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, מיקי רוזנטל וסתיו שפיר; הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014) (תיקון – החרגת נכס שהתקבל בחלוקת נכסי עיזבון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק שכירות הוגנת (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הפחתת חובות מים וביוב לאוכלוסיות נזקקות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דוד ביטן, דוד אמסלם, נאוה בוקר, יואב קיש, מירב בן ארי, אורלי לוי אבקסיס, טלי פלוסקוב, יואב בן צור, נורית קורן, ינון מגל ומנחם אליעזר מוזס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (הוראות לעניין הבטחת דיג בר-קיימא), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, רחל עזריה, דוד אמסלם, איתן כבל, מרב מיכאלי, עפר שלח, יצחק וקנין, עמר בר-לב, מיקי רוזנטל, עליזה לביא, מיקי לוי, מנחם אליעזר מוזס, אילן גילאון, איילת נחמיאס ורבין, מיכל רוזין, יואל חסון, נחמן שי, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה על בניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, איילת נחמיאס ורבין, טלי פלוסקוב, ניסן סלומינסקי, יחיאל חיליק בר ונורית קורן; הצעת חוק שימור השליטה הישראלית בתאגידים מרכזיים במשק, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, משה גפני, איציק שמולי, דב חנין, יצחק וקנין, אורלי לוי אבקסיס, איתן כבל, נחמן שי, מיכל רוזין, עמר בר-לב, יואל רזבוזוב, עמיר פרץ, מיקי רוזנטל ועיסאווי פריג'; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – מימון חברתי לעסקים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי לוי, רחל עזריה, בצלאל סמוטריץ, אורלי לוי אבקסיס ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – אי-מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון, ענת ברקו, יצחק וקנין, אברהם נגוסה, יעקב פרי, מאיר כהן, דניאל עטר, יחיאל חיליק בר, מנחם אליעזר מוזס, יואב בן צור, איתן ברושי, בצלאל סמוטריץ, טלי פלוסקוב, מרדכי יוגב, יעקב מרגי, אבי דיכטר, אלי כהן, חיים ילין, דוד אמסלם, נאוה בוקר, אורי מקלב, אורן אסף חזן, מכלוף מיקי זוהר ונורית קורן; הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון – הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק-דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, זהבה גלאון ומרב מיכאלי; הצעת חוק פדיון הטבת חניה לעובד לשם צמצום שימוש ברכב פרטי, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר כספי של דמי נסיעות והסעות לטיפולי אונקולוגיה ודיאליזה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת רויטל סויד, יפעת שאשא ביטון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעות והסעות לטיפולי אונקולוגיה ודיאליזה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, דב חנין, מיכל רוזין, יואל חסון, איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, סופה לנדבר ויעקב מרגי; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה על בסיס מצב כלכלי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, יעקב מרגי, אלי אלאלוף, קארין אלהרר ומיכל רוזין; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – כרטיס קדימות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, רויטל סויד, סופה לנדבר, יואב קיש, מירב בן ארי ויעקב מרגי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת אזרחים בחוץ-לארץ), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, אבי דיכטר, דוד ביטן, נורית קורן, אברהם נגוסה וינון מגל; הצעת חוק חובת רישום סטנוגרמי בגופים ציבוריים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איימן עודה, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, עאידה תומא סלימאן, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, באסל גטאס, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, יואל חסון ואיציק שמולי; הצעת חוק הרשות הממלכתית לתרבות ואמנות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הרשות הלאומית לתרבות ואמנות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, עמיר פרץ, יחיאל חיליק בר, איל בן ראובן, איילת נחמיאס ורבין, טלי פלוסקוב, חיים ילין, איתן כבל, מיקי רוזנטל, תמר זנדברג, יוסי יונה, אראל מרגלית, עפר שלח, מאיר כהן, זוהיר בהלול, יאיר לפיד, רויטל סויד, קארין אלהרר, שי פירון ועליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המרכז למורשת הערבים בישראל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', תמר זנדברג, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, נחמן שי, יעל גרמן, מיקי רוזנטל, זוהיר בהלול, איתן כבל, עמר בר-לב, עמיר פרץ, יחיאל חיליק בר, מרב מיכאלי ומאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת כפייה מינית, התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי, זהבה גלאון ומיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שינוי שיעור גמלת הסיעוד שמשולמת לזכאי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק העסקה ישירה של עובדי הוראה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, איציק שמולי, עמר בר-לב ויוסי יונה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת זכאות לקצבה בעד ילד החולה בסוכרת נעורים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, איילת נחמיאס ורבין, מיכל רוזין, בצלאל סמוטריץ, ניסן סלומינסקי, דב חנין, רוברט אילטוב, ינון מגל, יפעת שאשא ביטון, מאיר כהן, איציק שמולי, אברהם נגוסה, מירב בן ארי, רועי פולקמן, ישראל אייכלר, אורלי לוי אבקסיס, טלי פלוסקוב, דוד אמסלם, שרון גל, אילן גילאון, עיסאווי פריג', זוהיר בהלול, מנואל טרכטנברג, מיקי רוזנטל, עבדאללה אבו מערוף, יעקב פרי, סתיו שפיר, זהבה גלאון, יצחק וקנין, איתן כבל, משה גפני, אלי אלאלוף, חיים ילין, נחמן שי, שלי יחימוביץ, קסניה סבטלובה, חמד עמאר, רויטל סויד, איימן עודה, אחמד טיבי, מיקי לוי, עליזה לביא, יוסי יונה, איל בן ראובן, מיכל בירן, עפר שלח, דניאל עטר, אראל מרגלית, יואל רזבוזוב, מרב מיכאלי, יעקב מרגי, מכלוף מיקי זוהר, אבי דיכטר, נורית קורן ואיתן ברושי; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – תשלום שכר והוצאות של אפוטרופוס מאוצר המדינה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג, נחמן שי, עמר בר-לב, יוסי יונה, איתן כבל, איציק שמולי, דניאל עטר, עמיר פרץ, מיכל בירן וזוהיר בהלול; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לרופאים מתמחים בפריפריה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין, עליזה לביא, שי פירון, יאיר לפיד, מאיר כהן, יואל רזבוזוב, יעקב פרי, זוהיר בהלול, דניאל עטר, מרב מיכאלי, טלי פלוסקוב, ענת ברקו, יוסי יונה, נחמן שי, איל בן ראובן, עבדאללה אבו מערוף, אילן גילאון, דב חנין, איתן ברושי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, מיכל רוזין, מיקי לוי, סופה לנדבר, אלי אלאלוף, דוד ביטן ויואב קיש; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן הכנסה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח ונאוה בוקר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגבלת התקופה לבירור תביעה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, דניאל עטר, מיקי לוי, עיסאווי פריג', חיים ילין, מאיר כהן, אוסאמה סעדי, מסעוד גנאים, אילן גילאון, יעל גרמן, איתן ברושי, יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, איציק שמולי, עמר בר-לב, מיכל בירן, תמר זנדברג ויואל רזבוזוב; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת שיעורי הגמלה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי סכומים שהוצאו לצורך טיפול בילד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, סתיו שפיר, זהבה גלאון, קארין אלהרר, מיקי לוי, קסניה סבטלובה, דניאל עטר, רויטל סויד, יפעת שאשא ביטון, נורית קורן, איל בן ראובן, איתן כבל ואלי אלאלוף; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי בגין הוצאות טיפול בילדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, איציק שמולי, זוהיר בהלול, מיכל רוזין, מירב בן ארי, אורן אסף חזן, נורית קורן וטלי פלוסקוב; הצעת חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף) (תיקון – אישור ועדת הכספים של הכנסת לגבי הפחתת מכסים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ודב חנין; הצעת חוק זכויות המלצרים והעובדים בענף ההסעדה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, שלי יחימוביץ, איציק שמולי, יעקב מרגי, מיקי לוי, אלי אלאלוף, יצחק הרצוג, דוד ביטן, יצחק וקנין, יפעת שאשא ביטון, איתן כבל, מיכל רוזין, מרב מיכאלי, סתיו שפיר, יואב בן צור, איימן עודה, דוד אמסלם, מירב בן ארי, מאיר כהן, בצלאל סמוטריץ, אברהם נגוסה, אורלי לוי אבקסיס, יוסי יונה, יעל גרמן, טלי פלוסקוב, עמיר פרץ, מסעוד גנאים, נורית קורן, קארין אלהרר, אוסאמה סעדי, יואב קיש, זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל בירן, עבדאללה אבו מערוף, קסניה סבטלובה, חיים ילין, עאידה תומא סלימאן, מיקי רוזנטל, ענת ברקו, מכלוף מיקי זוהר, עמר בר-לב, זוהיר בהלול, באסל גטאס, עליזה לביא, נחמן שי, עבד אל חכים חאג' יחיא, מנואל טרכטנברג, יחיאל חיליק בר, עיסאווי פריג', יואל חסון, רוברט אילטוב, חנין זועבי, דניאל עטר, איילת נחמיאס ורבין, סופה לנדבר, יואל רזבוזוב, רויטל סויד, שרון גל, חמד עמאר, תמר זנדברג ואראל מרגלית; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – נכס שאין מופקת ממנו הכנסה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, דניאל עטר, יעקב פרי, מיקי לוי, עיסאווי פריג', חיים ילין, מאיר כהן, אוסאמה סעדי, מסעוד גנאים, אילן גילאון, איתן ברושי, מיקי רוזנטל, יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, עמר בר-לב, מיכל בירן, תמר זנדברג ויואל רזבוזוב; הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (תיקון – הפחתת מספר יחידות הדיור המזערי בתוכנית מועדפת לדיור ביישובי מיעוטים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין; הצעת חוק מתן שירות בשפה הערבית בגופים ציבוריים ובגופים מסחריים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הכרה בארוסות חיילים שנספו במערכה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יעקב פרי, חיים ילין, דניאל עטר, דוד ביטן, אורלי לוי אבקסיס, יואל רזבוזוב, אלי אלאלוף, אביגדור ליברמן, קסניה סבטלובה, ניסן סלומינסקי, מיקי לוי, יעל גרמן, נחמן שי, שרון גל, ינון מגל, סופה לנדבר, רוברט אילטוב, מאיר כהן, מרדכי יוגב, מנואל טרכטנברג, איתן ברושי, מכלוף מיקי זוהר, אילן גילאון ואיל בן ראובן; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת הזכאות לשעת הנקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, ישראל אייכלר, אורי מקלב, אלי אלאלוף, מיכאל אורן, מרב מיכאלי, יעקב פרי, זהבה גלאון, סתיו שפיר, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, מאיר כהן, תמר זנדברג, עבדאללה אבו מערוף, טלי פלוסקוב, עאידה תומא סלימאן, יוסי יונה, עמר בר-לב, איתן ברושי, איל בן ראובן, קסניה סבטלובה, ציפי לבני, מיכל בירן, איתן כבל, עליזה לביא, קארין אלהרר, שי פירון, מיקי רוזנטל ושלי יחימוביץ; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – הקמת רשות לאומית לדיור ציבורי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, אורלי לוי אבקסיס, סתיו שפיר, אילן גילאון, איציק שמולי ועמר בר-לב.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 12), התשע"ה–2015 – מ/939.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, זה לא פלא שיש לנו סדר-יום עמוס במהלך כל השבוע, ולכן כולנו נקפיד על הזמנים במהלך כל הדיונים, גם בהצעות לסדר-היום, גם בחקיקה, גם בשאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: בגידת הממשלה וחברי הקואליציה בנושאים החברתיים;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הקיצוץ הרוחבי המסתמן אל מול העודף התקציבי הצפוי של כ-9.5 מיליארדי שקלים;

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל בהצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת אי-אמון מטעם סיעת המחנה הציוני – בגידת הממשלה וחברי הקואליציה בנושאים החברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, גברתי הרשמת, אדוני, הכנתי, האמת היא, לדבר סביב הנושא שנכתב, אבל אני – הנה השר אקוניס נכנס – אני רציתי לדבר על דבר אחר לגמרי, שהוא נוגע – מעניין לעניין באותו עניין – בהתנהגות הממשלה והעומד בראשה.

יריב לוין: איתן, לגנוז את התשובה שהכינו לי?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: אתה יכול לגנוז אותה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, ענייני בגידות – – –

איתן כבל: אני אומר לך את זה, אדוני יושב-ראש הכנסת, ואני אתייחס גם אליך בהמשך בעניין הזה.

איתן כבל: השר אקוניס, תראה, אחד הדברים שגיליתי היום, שהוא לא חדש לי, אבל התאפקתי, שהממשלה והעומד בראשה מתנהגים כמו בקוזה נוסטרה.

איתן כבל: שום דבר לא אישי, הכול אישי.

איתן כבל: שום דבר לא אישי, הכול אישי.

איתן כבל: ואני אומר לך במה דברים אמורים.

איתן כבל: אדוני יושב-ראש הכנסת יודע, כמי שכיהן גם בכנסת הקודמת, מכיר את חוק רשות השידור החדש, יודע אדוני כמו שיודעים כאן אנשים כמו השר יריב לוין, שאילולא התערבתי ועמדתי על רגלי האחוריות נגד חלק מחברי סיעת הליכוד, וביניהם השר הממונה היום על רשות השידור, הצעת החוק הזאת לא הייתה עוברת.

איתן כבל: ולאורך כל הדרך היה לי מאבק של אמת, גם מול חברי.

איתן כבל: אתה זוכר, השר יריב לוין, כי גם אתה התערבת בדבר הזה.

איתן כבל: ואילולא התערבותך כהתערבותי, החוק לא היה עובר.

איתן כבל: ואני זוכר את פרח, כשישבנו ספונים בחדר, אדוני השר.

איתן כבל: השר, ברשותך, בבקשה.

איתן כבל: אתה יודע שאני היום על טורים, אז ברשותך.

אופיר אקוניס: – – –

איתן כבל: לא, אני מדבר ברצינות.

אופיר אקוניס: זה משפט – – –

איתן כבל: אני רוצה, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברותי וחברי, שתבינו על מה מדובר.

איתן כבל: זה לא עניין אישי.

איתן כבל: לא באתי לבכות על ענייניי האישיים.

איתן כבל: שמעתי היום את חברי חבר הכנסת צחי הנגבי, את ההתפתלויות האלה סביב העניין הזה – למה מקימים ועדה מיוחדת.

איתן כבל: אבל אחרי כל זה אני אומר לכם על מה יצא קצפי.

איתן כבל: קצפי הוא בראש ובראשונה על שר האוצר, כי שר האוצר, דרך הצבעת חברי מפלגתו, היה יכול למנוע את המצב הזה.

איתן כבל: אין לי ציפיות מראש הממשלה.

איתן כבל: ראש הממשלה, זה לא מעניין אותו, הוא החליט להשתלט על השידור הציבורי.

איתן כבל: הרי הבטחתי, והשר אקוניס יודע את זה, שהתחייבתי להביא את החוק ב-2 בספטמבר.

איתן כבל: התחייבתי, כי אני מודע למשמעויות של הדברים.

איתן כבל: אם אני לא אביא את החוק, רשות השידור נסגרת באבחה בסוף אוקטובר.

איתן כבל: וכשאני נותן את ההתחייבויות וכשאני אומר את הדברים, אומר בצורה ברורה, וסיעת המחנה הציוני בשבוע שעבר ביום שני מעלה את העניין לדיון, ובתוכנו אנחנו מקבלים החלטה, וחברת הכנסת שלי יחימוביץ אפילו שאלה את השאלה במפגיע, מה המשמעות אם לא נצביע עבור החוק, ואני אומר שאנחנו נצביע נגד החוק, אבל לא כדי להפיל אותו, אלא כדי לקבוע עמדה בשאלת הפיקוח שמסמיכה את המנכ"ל החדש להיות בעל-בית מפה ועד הודעה חדשה בלי שום פיקוח.

איתן כבל: וזה מקומה של ועדה, לקום ולדון בשאלות האלה.

איתן כבל: לא כי אנחנו נגד החוק.

איתן כבל: עכשיו, כמו שאמרתי לך, השר אקוניס, ועשית מאמצים, אני יודע, אתה ודוד ביטן וגם צחי הנגבי.

איתן כבל: אתה יודע שראש הממשלה החליט באופן אישי למנוע מחבר כנסת – במקרה הזה אני, אבל זה לא העניין האישי פה, כי אנחנו חיים בעולם פוליטי, חברת הכנסת זהבה גלאון, ואני לא מתבכיין על הפוליטיקה, לא מתבכיין על הפוליטיקה, אלא על מקומה של הפוליטיקה.

איתן כבל: שר האוצר, שתמכתי בעמדת משרדו והלכתי אתם יד ביד, ואתה יודע את זה, לאורך כל הדרך, ברגע האמת הוא נטש אותי, כי כשאני הרמתי אליו טלפון – – –

מרב מיכאלי: הוא לא נטש אותך – –

איתן כבל: ברשותך.

מרב מיכאלי: – – הוא נטש את הציבור.

איתן כבל: תרשי לי.

איתן כבל: אני אמרתי לו: משה – ושלחתי לו מסרון אתמול ושוחחתי אתו פעמיים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, הוא עוד לא העביר תקציב, הוא עוד רחוק מכך, וראש הממשלה מכדרר אותו, מבזה אותו ועושה לו חיבוט ערבה יום-יום.

איתן כבל: אם על זה הוא לא יודע לתת קרדיט, אז אני שואל את חברי וחברותי, מירב בן ארי ורחל עזריה, למה הגעתם לכנסת?

איתן כבל: למה, אם אתם לא יודעות ויודעים, חבר הכנסת פולקמן, לעמוד על עמדות ודעות?

איתן כבל: הכנסת זו עבודה קשה.

איתן כבל: כן, חברותי וחברי חברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': באו להילחם על מתווה הגז.

איתן כבל: אז הוא לא נלחם על מתווה הגז והוא לא נלחם בעצם על כלום.

איתן כבל: על מה נלחמים?

איתן כבל: על מה נלחמים אם נותנים לי תשובה "יש הסכם קואליציוני"?

איתן כבל: מה זה הסכם קואליציוני?

איתן כבל: משה רבנו ירד מהר-סיני וחלקו עליו; אי-אפשר לחלוק על העניין הזה?

איתן כבל: למה מה קרה?

איתן כבל: – כמו שאומרים בשכונה.

איתן כבל: על מה העניין?

איתן כבל: מה מצא לו ראש הממשלה למנוע?

איתן כבל: ולמה שר האוצר, חבר הכנסת שרון גל – מה מנע ממנו לבוא ולהתערב בעניין כל כך ערכי, כל כך עקרוני?

איתן כבל: חברת הכנסת גלאון, מדובר פה בנושא ערכי, בנושא עקרוני, לא בנושא פוליטי.

איתן כבל: המנכ"ל החדש אלדד קובלנץ, אני בעדו, לגמרי בעדו, ומי כמוך יודע.

איתן כבל: אני אגלה, אפילו בעבר הצעתי לו להיות מנכ"ל.

איתן כבל: זה לא אישי, אין שום דבר ברמה האישית.

אופיר אקוניס: באיזה משרד הצעת לו?

איתן כבל: כשהייתי מנכ"ל, כשהייתי השר הממונה או היושב-ראש, אני כבר לא זוכר.

איתן כבל: כן, לגמרי.

איתן כבל: ואני אומר זאת ממקום שאני בעדו, ואני בעד השידור הציבורי.

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני, השר אקוניס, ואני שוב חוזר ואומר, אני יודע מה עשית.

איתן כבל: ובסופו של עניין, אין לי כלפי ראש הממשלה שום דרישה ושום בקשה.

איתן כבל: שר האוצר מצפה שאנחנו נסייע לו.

איתן כבל: אמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, כמו שאני אמרתי – כל דבר לגופו של עניין, בנושאים, בוודאי רפורמות.

איתן כבל: קבע אתי היום שי באב"ד, המנכ"ל שלו, הוא לא יודע, אבל אני מבטל לו את הפגישה.

איתן כבל: אין לי עניין להיפגש אתו, ולא עם אמיר לוי, ולא עם שום אדם ממשרד האוצר – וכי למה?

איתן כבל: מה אני, פועל בשירותם?

איתן כבל: מה שהם מביאים זה חשוב ומה שאני מביא זה לא חשוב?

איתן כבל: אין לי עניין לסייע.

איתן כבל: אז אני מודיע לו מכאן שהישיבה מבוטלת, ואין לי שום כוונה לא לשבת – לא עם השר, ולא עם המנכ"ל, ובכל מקום שאני אוכל לעשות, אני אכשיל.

איתן כבל: מי שהולך אתי בקרי, אני אלך אתו בחמת קרי, כי אני באתי בידיים נקיות, וכל התהליך סביב השידור הציבורי מטומא עכשיו, כי הוא לא מטופל עכשיו בידיים נקיות – וכי למה?

איתן כבל: מה, עשיתי מעשה שבא לפגוע בשידור הציבורי?

איתן כבל: ולכן, אני אומר זאת לא מהמקום האישי, אדוני היושב-ראש – נשארה לי דקה וחצי, אז אני רוצה להתכוונן לסיום.

איתן כבל: ואני פונה אליך בדחילו ורחימו, אדוני, אני מעריך ומוקיר אותך, אתה חייב להילחם על כבודה של הכנסת – ולהילחם על כבודה של הכנסת, לא הכבוד שלי – לא הכבוד שלי, כי כל דבר כאן – אפשר להחזיר את ועדת הכלכלה, אפשר להחזיר כאן כל ועדה, כי כשעסקינן ברוב ומיעוט, ממשלה באופן טבעי יש לה רוב, ואם היא חושבת שעל כל עניין – על כל נושא שלא ימצא חן בעיניה היא תוכל להקים ועדה מיוחדת, אז במה דברים אמורים?

איתן כבל: מה זה דמוקרטיה – החלק שבו אנחנו מגינים על המיעוט הוא חשוב לאין שיעור – או לא פחות – מאשר היכולת של הרוב להפעיל את סמכותו.

איתן כבל: ואני מבקש ממך, אני תובע ממך, שאתה תגן עלינו, שלא בכל נושא שנמצא את עצמנו עכשיו, שלא מוצא חן, כי אין רוב, או מישהו נגד, נתחיל באותן קוניונקטורות פוליטיות.

איתן כבל: אני מאוד מבקש ממך, אני סומך עליך שתעשה את זה, שלא נמצא את עצמנו פתאום באיזה תמנון מלא זרועות שמקימות – והכול, דרך אגב, תמיד מוצדק, אדוני, תמיד יש הסברים נכונים, חבר הכנסת צחי הנגבי, שאם היית רואה אותו איך הוא נלחם היום – צריך להקדים את הכניסה שלו, שיחליף את אקוניס.

אופיר אקוניס: זה רק – – –

איתן כבל: הוא הסתער, הסתער עלי היום, חברי צחי הנגבי הסתער עלי – –

אופיר אקוניס: רק אם אני יוצא – – –

איתן כבל: – – רק כדי להגן על ראש הממשלה, שלא, חס וחלילה, ימנע ממנו להגשים את משאת חייו להחליף בעוד כמה חודשים את אקוניס.

איתן כבל: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: רגע, לא, אני הבהרתי שאני מוכן, רק אם אני יוצא לאו"ם צחי יוכל להחליף אותי – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, חברי הכנסת, השתנה קצת הנושא של האי-אמון, אבל עדיין, לאחר שנשמע את הנמקת האי-אמון מטעם סיעת מרצ, ישיב השר יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: לחבר הכנסת כבל אני אגיד: כואב לשמוע את הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, אני בטוח שאתה אומר אותם בדם לבך.

יולי יואל אדלשטיין: היה אולי מקל עלי לו היית בא אלי עם הנושא הזה לא מעל דוכן הכנסת, אלא בימים האחרונים, אולי מלכתחילה קצת יותר קל לטפל בזה מאשר בדיעבד.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מכיר את עמדתי העקרונית; כמו שאנחנו לא הגענו לוועדת רפורמות בכנסת, ככה יכול להיות שלא היינו מגיעים לעוד ועדה, חבל שלא שיתפת אותי בכאב הזה – אבל טוב, נראה.

איתן כבל: יהיו עוד נושאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' ינמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת מרצ: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והאזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, אתמול חזינו שוב בתוצאות של קיצוניות והתגרות ברחבת אל-אקצא.

עיסאווי פריג': מה שידוע לי, שבתשעה באב לכאורה אמורים להרבות באהבת חינם; היום הזה הופך לעוד יום של שנאה ואלימות כל פעם שאנחנו מגיעים אליו.

עיסאווי פריג': במקביל, היום צפיתי – וציפיתי מראש הממשלה שהתייחס לזה, יגיד, יצא משתיקתו, יתייחס.

עיסאווי פריג': האדמה בוערת, הרי יש יותר מזה?

עיסאווי פריג': שמעתי אותו, התמקד: איך מביאים משקיעים מבחוץ ואיך יעביר את מתווה הגז, ועל הדרך ציין שהייתה לו ישיבה עם ראשי רשויות מהמגזר הערבי, שרוצה בקדמתם.

עיסאווי פריג': חברים, הסטטוס-קוו, שקבעו אותו ב-1967, לא קבעו אותו לחינם.

עיסאווי פריג': זה מצב – להפוך מחלוקת למחלוקת דתית זה הדבר הכי מסוכן, ולשם כך קבעו שבמקומות הקדושים יש סטטוס-קוו.

עיסאווי פריג': זה לא בא לחינם, זה בא אחרי מחשבה שצריך להפריד דת מפוליטיקה.

עיסאווי פריג': לאן אנחנו רוצים להגיע?

עיסאווי פריג': איך אמרו חכמים לפני – טיפש זורק אבן לבאר, עשרה חכמים לא יצליחו להוציא אותה.

עיסאווי פריג': בינתיים יש לנו טיפש, החכמים אינם, ואני לא יודע איפה למצוא אותם – החכמים שייקחו את כולנו לתוך הבאר, שייקחו את כולנו לתוך הבאר.

עיסאווי פריג': חברים, אני לא איש דתי, אבל אני יודע כמה זה מסוכן לקחת את הוויכוח ולעשות אותו לוויכוח דתי.

עיסאווי פריג': אתמול, כשחבורה קיצונית, וצר לי מאוד שבראשות השר אורי אריאל, בחרה בדרך של התגרות ופרובוקציה, בשביל רווח פוליטי; מגייסת מקום כה קדוש בשביל לרצות עוד תומכים קיצונים אצלם, ועוד רווח פוליטי, לוקחת את המקום ככלי לקידום אידיאולוגיה.

עיסאווי פריג': וגם החבורה הזאת, הקיצונית, מה שמקומם אותך, שהיא נתמכת הן כלכלית והן בשתיקה של ראש הממשלה וכל שריו, בתמיכה לאורך כל הדרך.

עיסאווי פריג': אני לא שמעתי התייחסות ואמירה של ראש הממשלה, כאילו לא לקחנו ולא למדנו ולא הפנמנו ואת המסרים ואת התוצאות שהיו בכנסת התשע-עשרה, כמה המקום הזה נפיץ ולאן זה מסוגל להוביל אותנו.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה עסוק בנוסחת הרווח וההפסד, זה מה שמעניין אותו.

עיסאווי פריג': מאז הוא מנהל את המדיניות – חושב רווח והפסד, וזה מה שהולך לאורך כל ההתנהלות, אם זה מה שראינו ברשות השידור הציבורי, וחברי חבר הכנסת כבל התייחס בהרחבה ובצדק לסוגיה הזאת, שהמילה "ציבורי" הפכה להיות מילה מאוד מפחידה אצל ראש הממשלה ושריו, ולשם כך דאג להחליף אותה ל"ישראלי"; ציבורי – לא בבית-ספרי.

עיסאווי פריג': עובדים של הרשות הציבורית זה עול, צריך להיפטר ממנו, הנוסחה חייבת להיות רווח והפסד.

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': אני צריך להיות בעל-הבית, אני צריך לשלוט.

עיסאווי פריג': כנ"ל ברשות הדואר.

עיסאווי פריג': אזרחי מדינת ישראל סובלים יום-יום משירותי הדואר ועובדים צועקים יום ולילה, ולא מעניין אותי.

עיסאווי פריג': אני רוצה נוסחת רווח והפסד.

עיסאווי פריג': וגולת הכותרת – הגז.

עיסאווי פריג': רק היום שמענו, בסעיף ההשתקה – הגז, שראש הממשלה היום בישיבת סיעתו הצהיר: אני אעביר את מתווה הגז.

עיסאווי פריג': ומשתמש שם באיום: הגז לא יישאר באדמה.

עיסאווי פריג': אנחנו נביא משקיעים מבחוץ, כי המשקיעים מבחוץ יביאו לנו כסף שנשקיע ברווחה, בחינוך, בתקשורת.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו אנחנו לא רואים את זה.

עיסאווי פריג': מדינת הרווחה לא קיימת בלקסיקון.

עיסאווי פריג': כולם עול: עובדים – עול; שירות לצרכנים – עול; יאללה, שאטר, מי שיוכל להצליח, שיצליח.

עיסאווי פריג': ובמקביל, כל מי שפותח את פיו, אם על מתווה הגז, אם על רשות השידור הציבורי, אם על הדואר או כל מה שקרוי רפורמות, דואגים לעשות לו דה-לגיטימציה: אתה שמאלני, אסור לך להתווכח, תשתוק; אם אתה מתווכח אני עושה לך דה-לגיטימציה.

עיסאווי פריג': וזאת השיטה, והשיטה עובדת.

עיסאווי פריג': והיא מלווה בשיטת הפחדה: באים לגז – מפחידים, הגז יישאר באדמה; באים לאיראן – מפחדים מהסכמים.

עיסאווי פריג': איראן.

עיסאווי פריג': הגז.

עיסאווי פריג': ונכנס ה-BDS לעניין.

עיסאווי פריג': לפני כמה ימים הייתי יחד עם היושב-ראש וכמה מכובדים בישיבה עם נשיאת קרואטיה, והיושב-ראש שאל אותה לגבי ה-BDS וההשלכות והסוגיה הזו.

עיסאווי פריג': נשיאת קרואטיה ענתה: אנחנו לא מרגישים את זה.

עיסאווי פריג': נכון, אדוני?

עיסאווי פריג': אז למה בשם החרמות ראש הממשלה מייצר הפחדה וכותרות בעיתונות: חרם, חרם, חרם, BDS?

עיסאווי פריג': הוא מנפח את זה כי זה משרת את האינטרס שלו.

עיסאווי פריג': תחת החרמות מותר לו ואסור לנו לפתוח את הפה.

עיסאווי פריג': כי אם אנחנו פותחים את הפה אנחנו שמאל.

עיסאווי פריג': דה-לגיטימציה.

עיסאווי פריג': דה-לגיטימציה.

עיסאווי פריג': אבל בעניין הכסף, חברים, יש מקום שהכסף מותר לו לזרום.

עיסאווי פריג': איפה?

עיסאווי פריג': בשטחים.

עיסאווי פריג': שם יש עודף כסף.

עיסאווי פריג': כביש שאין צורך לסלול אותו – נסלול אותו.

עיסאווי פריג': נער שנעצר – נשחרר אותו.

עיסאווי פריג': פלסטיני שמפריע לי בעין – נסלק אותו.

עיסאווי פריג': סוסיא – נגרש אותם.

עיסאווי פריג': גירשנו אותם קודם, נגרש שוב.

עיסאווי פריג': אז מה, העיקר שהמתנחלים יהיו מבסוטים.

עיסאווי פריג': כסף בשפע יש.

עיסאווי פריג': ואתם יודעים למה, חברים?

עיסאווי פריג': כמו שראש הממשלה מפחיד אותנו בשיטתיות על כל הרפורמות שהוא עושה, והוא מצליח להפחיד את הציבור, אותה שיטה המתנחלים עושים לו.

עיסאווי פריג': מפחידים אותו.

עיסאווי פריג': הוא מפחיד אותנו ומפחד מהם.

עיסאווי פריג': ובגלל זה הכסף זורם לשם.

עיסאווי פריג': בגלל זה הכסף זורם לשם.

עיסאווי פריג': ומי משלם את החשבון?

עיסאווי פריג': אנחנו.

עיסאווי פריג': ואתם אומרים למה אנחנו מגישים אי-אמון?

עיסאווי פריג': על קיפאון מדיני.

עיסאווי פריג': היום השתתפנו בהשקת תוכנית של חברנו חיליק בר – אני גם רוצה להתייחס לזה בחצי משפט – תוכנית מדינית חדשה.

עיסאווי פריג': שמעתי והקשבתי יחד עם חברתי יושבת-ראש המפלגה זהבה גלאון ואורחים רבים.

עיסאווי פריג': שמעתי, וזה דבר טוב להתניע את התהליך.

עיסאווי פריג': הקיפאון הזה, אסור שיימשך, אבל אני רוצה להבהיר דבר אחד: אין פתרון מדיני בלי חלוקת ירושלים.

עיסאווי פריג': שזה יהיה בראש.

עיסאווי פריג': ואנחנו, כל מה שנדבר ונעשה, עומדים במקום.

עיסאווי פריג': שזה יהיה ברור.

שרון גל: מה לכם ולירושלים?

עיסאווי פריג': חבל לנו על הדיו ועל כל סיעור המוחות.

שרון גל: מה לכם ולירושלים?

עיסאווי פריג': להתניע תהליך מדיני – חובה.

עיסאווי פריג': חובה עלינו.

עיסאווי פריג': אבל צריכים לדעת – לא יהיה פתרון בלי חלוקת העיר, ירושלים המזרחית וירושלים המערבית.

שרון גל: מה לך ולירושלים?

עיסאווי פריג': לבסוף, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להגיד שני משפטים בעניין רשות השידור הציבורי.

עיסאווי פריג': אני הייתי חבר בוועדת רשות השידור בקדנציה הקודמת.

עיסאווי פריג': השקענו הרבה שעות, הרבה מחשבה, הרבה ויכוחים וזמן.

עיסאווי פריג': והחוק בא לכאן בתקווה שזה יימשך.

עיסאווי פריג': הוחלפו שרים, עכשיו יש לנו ראש הממשלה שהוא שר התקשורת, והחוק בא מחדש בתיקוני חקיקה שמרוקנים את החוק מתוכן.

עיסאווי פריג': אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מרוקנים את החוק מתוכן שלשמו החוק בא – כחומה הסינית בין השידור הציבורי לבין הפוליטיקאים – אנחנו מחזירים את החומה.

עיסאווי פריג': לאור הרגישות והחשיבות של הנושא באה הממשלה והקימה ועדה מיוחדת לשם המשך הטיפול בחוק הזה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני מרגיש את עצמי מיותר כמחוקק בכל המעקפים תחת הכותרת "שלטון הרוב".

עיסאווי פריג': זאת לא דמוקרטיה, חברים.

עיסאווי פריג': זה צחוק.

עיסאווי פריג': אתם יכולים להעביר את החוק, יכולים להעביר גם חוקים אחרים, אבל זאת הסכנה הגדולה ביותר על חברה תקינה במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עיסאווי פריג': והרי הוזהרתם.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, להשיב על הצעות האי-אמון מטעם המחנה הציוני וגם מרצ.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ראשית אני מוכרח לומר שגיליתי היום תגלית, אדוני היושב-ראש, לא כל כך משמחת, אני מוכרח להודות.

יריב לוין: אני האמנתי עד היום שחבר הכנסת פריג' נמנה עם אלה שרוצים שלום ומאמינים שאכן יהיה הסדר.

יריב לוין: אבל צר לי לומר, חבר הכנסת פריג', שירושלים לא תחולק לעולם.

יריב לוין: ואם אתה חושב שבלי חלוקת ירושלים לא יהיה הסדר, אין לי אלא להבין שאתה לא מאמין שהסדר כזה יהיה אי-פעם.

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: אז אני אומר לך שיהיה, ועוד איך יהיה הסדר בסוף.

יריב לוין: וההסדר הזה יתבסס על כך שאנחנו נהיה כאן כדי להישאר.

טלב אבו עראר: אני אתך.

טלב אבו עראר: לא תחולק.

טלב אבו עראר: לא תחולק.

יריב לוין: כולה מאוחדת בריבונות ישראל, כפי שנכון היסטורית, כפי שנכון מבחינת מדינת ישראל, כפי שנכון לתושבי העיר וכפי שנכון אם באמת רוצים להגיע לשלום-אמת.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, התשובה שלי הפעם תהיה מאוד קצרה, משום שאם הצעת האי-אמון הראשונה הייתה כל כך לא עניינית, עד כדי כך שחבר הכנסת כבל ויתר מראש על הצורך בכלל להציג אותה ועבר לדבר בכלל על נושאים אחרים, חשובים כשלעצמם, אבל נדמה לי שלא מצדיקים הבעת אי-אמון בממשלה, ולעומת זאת, הצעת האי-אמון שביקש להציג חבר הכנסת פריג' מלכתחילה הקיפה עולם ומלואו, כפי שנעשה כל שבוע, אז אני לא רואה שום טעם שאני אחזור על אותם הדברים שאמרתי בשבועות הקודמים, מלבד אולי הערה אחת, חבר הכנסת פריג', שהיא כמובן לא מופנית אליך באופן אישי.

יריב לוין: אני חושב שהמנהג הזה להגיש מין הצעות אי-אמון אמורפיות כאלה הוא לא במקומו.

יריב לוין: אם כבר מתעקשים לקיים את הטקס הזה כל שבוע, לפחות נקיים אותו בצורה רצינית.

יריב לוין: לפחות נקיים אותו בצורה רצינית.

עיסאווי פריג': אתה בורח מהתשובות.

יריב לוין: אתה יודע שאני משתדל תמיד להשיב לגופו של עניין.

יריב לוין: אבל אני חושב שאם רוצים ויש סיבה אמיתית שבגללה צריך להחליף את הממשלה, צריך לבוא ולהציג אותה בצורה מכובדת ומפורטת.

יריב לוין: לבוא ולומר באופן כללי שהממשלה, שבקושי מכהנת חודשיים, כבר הספיקה להיכשל בכול מכול כול, בכל ההיבטים, אני חושב שזה לא רק לא נכון, אלא גם, לטעמי, איננו מאפשר באמת דיון וויכוח רציני, כפי שצריך להתקיים במוסד מכובד וחשוב כזה של הצעת אי-אמון.

יריב לוין: לכן אני אומר שדינן של הצעות האי-אמון להידחות.

יריב לוין: הממשלה תמשיך לפעול גם בתחום המדיני, גם בתחום הכלכלי וגם בתחום החברתי על מנת להמשיך ולקדם את מדינת ישראל כפי שנעשה בשנים האחרונות.

יריב לוין: ואני קורא לחברי מהאופוזיציה אולי להניח קצת את להט הצעות האי-אמון.

עיסאווי פריג': אתה ברחת, כבוד השר, מלתת לי תשובה.

עיסאווי פריג': ברחת.

יריב לוין: יש מכם – נדמה לי שהם מיוצגים נאמנה כרגע בעיקר על-ידי חברי הכנסת יחימוביץ ובר, שיכולים אפילו להצטרף אלינו.

יריב לוין: ביחד נוכל לעשות דברים טובים נוספים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: נושא האי-אמון של הרשימה המשותפת הוא: עלייה חדה בקצב ההריסות של מבנים בכפרים בדואיים בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב לו הוא השר אופיר אקוניס.

טלב אבו עראר: למה לא אורי אריאל?

יולי יואל אדלשטיין: אין לי מושג.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירות הממשלה קובעת את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול להתערב בהחלטות הממשלה מי משיב על מה.

אופיר אקוניס: תקבל תשובה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר אקוניס, בנגב יש יותר מ-40 יישובים בלתי מוכרים שבהם מתגוררים כ-80,000 תושבים; חיים בתנאים קשים ובלתי נסבלים, אזרחים שלולי זכויות בסיסיות.

טלב אבו עראר: ממשלות ישראל המתחלפות לדורותיהן לא הצליחו עד היום להתמודד עם האתגרים של החברה הערבית הבדואית בנגב:

טלב אבו עראר: אתגרי הילודה והגידול הטבעי, אתגרי הדיור לזוגות הצעירים ואתגרי היעדר השכלה בגלל בעיות תשתיות ביישובים הלא-מוכרים.

טלב אבו עראר: בזמן שממשלת ישראל צריכה לתקן את העוול ולהתמודד עם האתגרים הנ"ל, למצוא פתרונות, היא בחרה לנקוט במדיניות הריסת הבתים בנגב; גם בדהמש, כפר-כנא, רמלה, ואדי-עארה – ברוב היישובים הערביים היא רק יודעת את מושג ההריסה ולא הבנייה.

טלב אבו עראר: כל זה בכוונה להרוס את החיים ולהרוס את העתיד של האוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, עלייה חדה בקצב הריסות הבתים ביישובים ערביים-בדואיים: 1,073 בתים נהרסו בשנת 2014 – זינוק של כ-54% משנת 2013.

טלב אבו עראר: לולא – כך טענו במשרד לביטחון הפנים – לולא המלחמה על עזה, היו אמורים להגיע ל-2,000 הריסות בתים בנגב.

טלב אבו עראר: כך עולה מהדוח שפורסם לאחרונה על-ידי המשרד לביטחון הפנים.

טלב אבו עראר: אלה נתונים מדאיגים, המלמדים שהמדינה מתייחסת לערבים כאל אויבים, לא כאל אזרחים.

טלב אבו עראר: כן כואבים שהיא הורסת בתים בחורף, בימים גשומים, סוערים; גם בקיץ החם – ללא הרף, ללא רחמנות, ללא התחשבות.

טלב אבו עראר: משאירים משפחות, נשים, ילדים, זקנים, נכים, ללא קורת גג, ללא אלטרנטיבות, ללא פתרונות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, הריסת הבתים מתבצעת בטענה שהבנייה נעשתה ללא היתר.

טלב אבו עראר: הבנייה ביישובים אלה אינה מתרחשת בחלל ריק ואינה נעשית מתוך בחירה, אלא זו דווקא בנייה מחוסר ברירה שנועדה לספק קורת גג לראשם של צעירים ומשפחות ערביות שהמדינה ורשויות התכנון הותירו אותם ואת יישוביהם מאז קום המדינה ללא פתרונות דיור.

טלב אבו עראר: היא למעשה תולדה של מחדלן התכנוני של הרשויות.

טלב אבו עראר: מה הכוונה כאן בהריסת בתים?

טלב אבו עראר: לצמצם את הילודה ואת הריבוי הטבעי.

טלב אבו עראר: כי צעיר שמתכוון להתחתן ולהקים משפחה ויודע מלכתחילה שהולכים להרוס לו את הבית, הוא חושב פעמיים ואומר: אני לא אבנה בית עכשיו, אני אדחה את הנישואים שלי עד שיהיה פתרון.

טלב אבו עראר: לזה התכוונה הממשלה, כבוד השר אקוניס, ולכך גם התכוון השר שמיר בזמנו, כשהיה השר להתיישבות הבדואית בנגב.

טלב אבו עראר: הוא ככה פלט מילים, אולי הוא לא חשב, לא ידע, שיש שם תקשורת ומצלמות, ואמר את זה: צריך לצמצם, להגביל את הילודה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, עקירת היישובים והנישול מהקרקעות כמתוכנן בתוכנית פראוור – אני מזהיר את ממשלת ישראל: תוכנית זו אנחנו לא נקבל בשום פנים ואופן; אנחנו נתנגד לה, התנגדנו ונמשיך להתנגד בכל תוקף, בכל אמצעי אפשרי.

טלב אבו עראר: אנחנו נברך – מכאן אני מודיע – על כל משא-ומתן עם האוכלוסייה הבדואית בנגב, על בסיס הכרה ביישובים ועל בסיס הכרה בבעלותנו על אדמותינו.

טלב אבו עראר: בינתיים אנחנו רואים שיש יותר ויותר צווי הריסה.

טלב אבו עראר: המדינה, מכובדי היושב-ראש, מכניסה עוד ועוד אוויר לבלון.

טלב אבו עראר: הבלון הזה סופו להתפוצץ.

טלב אבו עראר: סופו להתפוצץ.

טלב אבו עראר: זה המצב שאני מעביר לכנסת הנכבדה הזו מהאזור שם, מהשטח בנגב.

טלב אבו עראר: הצעירים לא משלימים עם זה שהם בונים בתים להקים משפחות – הורסים להם את הבתים.

טלב אבו עראר: לא מוכנים להמשיך במצב כזה.

טלב אבו עראר: ואז המדיניות הזאת היא שדוחפת את הצעירים שלנו לאלימות, לפשע, למקומות שאנחנו לא רוצים שהם יהיו שם.

טלב אבו עראר: גם יחידת יואב – יחידת יואב היא יחידה משטרתית המלווה את ההריסות.

טלב אבו עראר: יחידה שהונחתה כנראה – כך אני מאמין, כך אני חושב וכך לפי מה שאני רואה גם בשטח – הונחתה להתנהג באפס סובלנות כלפי האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב.

טלב אבו עראר: אני אספר דבר שקרה לנגד עיני: באו להרוס בתים ביישוב בלתי מוכר, סעווה.

טלב אבו עראר: עמדו שם ארבעה-חמישה ילדים, ראיתי אותם.

טלב אבו עראר: עמד מולם שוטר.

טלב אבו עראר: אחד הילדים שם אמר (אומר משפט בערבית ומתרגם:) כמה שתהרסו אנחנו נבנה.

טלב אבו עראר: השוטר הזה, מה עשה?

טלב אבו עראר: איך מתנהג שוטר במשטרת ישראל שמייצג את המדינה?

טלב אבו עראר: במקום לאכוף את החוק הוא הופך לעבריין.

טלב אבו עראר: מה עשה השוטר לילד בן עשר שאמר את המילה הזו?

טלב אבו עראר: שלף את הגז המדמיע והתחיל לרסס את הילדים.

טלב אבו עראר: נפלו חמשתם על האדמה, על הרצפה.

טלב אבו עראר: באו הוריהם ולקחו אותם למרפאה.

טלב אבו עראר: השוטר הזה, לא הוא ולא כל משטרת ישראל יוכלו להרוס את החלום של הילד הזה, את הרצון של הילד הזה שהוא יחיה על אדמתו, על אדמות אבותיו וסבותיו.

טלב אבו עראר: לכן, מכובדי, את הנושא הזה אני מסיים, כי אני הולך לעבור לנושא אחר בשתי הדקות שנותרו לי.

טלב אבו עראר: לא להריסה, כן לבנייה; לא לעקירה, כן להכרה ביישובים.

טלב אבו עראר: אופיר אקוניס, שים לב למה שאני אומר:

טלב אבו עראר: הגיע הזמן שמדינת ישראל תכיר ביישובים האלו.

טלב אבו עראר: אי-אפשר ש-80,000 תושבים יחיו בלי הכרה, בלי שום זכות בסיסית אפילו.

טלב אבו עראר: אני אתייחס, ברשותך, מכובדי היושב-ראש, לביקורו של השר אורי אריאל אתמול.

טלב אבו עראר: היינו אני וחברי מסעוד גנאים וגם עבד אל חכים, ייצגנו שם את הסיעה המשותפת.

טלב אבו עראר: היינו במסגד אל-אקצא.

טלב אבו עראר: מסגד אל-אקצא, למי שלא יודע, המסגד הוא לא המבנה, אלא מסגד אל-אקצא משתרע על 142 דונם.

טלב אבו עראר: תתחילו להפנים, זה מסגד אל-אקצא.

טלב אבו עראר: ביקורו של השר, שנמנע – באמת השר הקודם לביטחון הפנים היה נושא באחריות מלאה ולא היה מאפשר לשר כל כך פרובוקטיבי כזה להיכנס למסגד.

טלב אבו עראר: אתמול הופתעתי כשראיתי את אורי אריאל שם.

טלב אבו עראר: מה הוא עשה שם?

טלב אבו עראר: הוא לא בא להתפלל, כי זה לא מקום תפילתו, זה מקום אך ורק למוסלמים ולא לאף אחד אחר.

טלב אבו עראר: אין לאף יהודי שום זכות במסגד אל-אקצא, אפילו סנטימטר אחד – –

שרון גל: מה לכם ולהר-הבית?

שרון גל: מה לכם ולהר-הבית?

טלב אבו עראר: – – החל מהשער הראשון עד האחרון – –

שרון גל: מה לכם ולהר-הבית?

טלב אבו עראר: – – כולל שער המוגרבים, שהוא אומר – הוא של המוסלמים, לא ליהודים.

טלב אבו עראר: היהודים – שידברו, יחפשו, יחלמו בלילה, ילכו, אנא עארף, לכל מיני רבנים, שישאלו אותם איפה בית-המקדש שלהם, איפה הכותל שלהם.

טלב אבו עראר: מסגד אל-אקצא הוא המסגד של המוסלמים.

טלב אבו עראר: ולכן כניסתו של השר אתמול היא פרובוקציה אחת גדולה, לא יותר ולא פחות, ואין לשר שום זכות להיכנס לשם.

טלב אבו עראר: (מערבית: מסגד אל-אקצא הוא שלנו ורק שלנו).

טלב אבו עראר: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר אופיר אקוניס להשיב על הצעת האי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חבר הכנסת אבו עראר, חברות וחברי הכנסת, אני, דווקא, אדוני היושב-ראש, ברשותך, רוצה להשיב לחבר הכנסת טלב אבו עראר מן הסוף אל ההתחלה.

אופיר אקוניס: אתמול, חבר הכנסת אבו עראר, בשל העובדה שט' באב אמור היה להיות מצוין השנה בשבת, אתמול צמו וקיננו מיליוני יהודים בישראל ובעולם על חורבנם של שני בתי-המקדש שנבנו על הר-הבית – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אמר לך שנבנו שם?

אופיר אקוניס: ודאי שכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – כל זה – – –

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: תראה, אי-אפשר לשבש, ידידי, את ההיסטוריה עד כדי כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההיסטוריה – – –

טלב אבו עראר: זה הנושא המרכזי?

אופיר אקוניס: לא לא, אני עונה לך מהסוף להתחלה.

אופיר אקוניס: גם הסוף שלך לא היה הנושא המרכזי.

אופיר אקוניס: העובדה הזאת, חבר הכנסת חאג' יחיא, היא עובדה היסטורית.

אופיר אקוניס: אין מתכחשים לה, לא בעם היהודי ולא בעולם כולו, ואני מצפה מכם לכבד את המסורות והאמונות שלנו כמו שאנחנו מכבדים את המסורת והאמונה שלכם, ולא לשבש – לא לשבש – את העובדות ההיסטוריות.

אופיר אקוניס: אני יודע, אדוני היושב-ראש, שהאופנה בשנים האחרונות, גם בדעת הקהל הבין-לאומית, ולעתים גם בבית הזה, היא פשוט להתעלם באופן גורף מהעובדות ההיסטוריות, ובעיקר מהמתרחש פה, בכברת הארץ הזאת, ב-120 השנים האחרונות.

טלב אבו עראר: זה לא ידוע – – –

אופיר אקוניס: זה כבר ידוע.

אופיר אקוניס: הדבר, אדוני, נובע גם מהעובדה ששנים ארוכות ישראל לא נאבקה בשקרים.

אופיר אקוניס: הנה, אני לוקח על עצמנו, לא נאבקה בשקרים האלה, לא בתקשורת הבין-לאומית, לא בדעת הקהל הבין-לאומית, לא בפרלמנטים שונים בעולם.

טלב אבו עראר: כבוד השר – – –

אופיר אקוניס: לא נאבקה בהם.

אופיר אקוניס: לא אמרה אותם.

אופיר אקוניס: אפילו דברים בסיסיים ביותר, אדוני היושב-ראש, כמו למשל שקר הכיבוש, השקר הזה, שנמשך בעידודם של גורמי שמאל מן הבית הזה, שחלקם כבר אינם בבית הזה, חלקם אפילו אינם בין החיים.

אופיר אקוניס: איזה כיבוש בשומרון, בירתה הראשונה של ישראל, שם הייתה ממלכת ישראל לפני 3,000 שנה, או ביהודה שמשם באו היהודים – אנחנו יהודים משום שבאנו מארץ יהודה.

אופיר אקוניס: עכשיו, אנחנו באנו לכאן, חזרנו לארצנו, לא כדי לנשל איש מאדמתו, חבר הכנסת אבו עראר, ואתה יודע את זה.

אופיר אקוניס: ואתה יודע את זה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: ואתה יודע את זה.

טלב אבו עראר: מה אני יודע?

אופיר אקוניס: אנחנו – אתה יודע שהושטנו, ואנחנו עדיין מושיטים, יד לשלום.

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: אנחנו מעוניינים.

טלב אבו עראר: אז מה – – –

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה המדיניות שלנו, אני אגיד לך מה המדיניות האמיתית של הימין האמיתי; מהי המדיניות האמיתית של ימין אמיתי.

אופיר אקוניס: המדיניות האמיתית, שלשמחתי זוכה לרוב פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, במערכות הבחירות בישראל בשנים האחרונות, היא שאנחנו נחיה זה לצד זה, ולא זה על חשבון זה או זה במקום זה.

עיסאווי פריג': זה משפט יפה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, חבר הכנסת פריג', אבל זה מעיקרי תפיסתו של זאב ז'בוטינסקי.

אופיר אקוניס: ואם היו מקשיבים לו כבר בשנות ה-30, ולא מקשיבים לגורמי השמאל הישראלי – היהודי, אגב, חבר הכנסת טיבי, שכל מה שעניין אותו זה להתנשא מעליכם ומעלינו, אדוני היושב-ראש – זאת הייתה המשנה שלהם – מעליכם ומעלינו, כי אנחנו באנו לכאורה מתרבויות שונות ומתרבויות אחרות – –

חיים ילין: כבוד השר – – –

אופיר אקוניס: – – תאמינו לי – תאמינו לי שהחיים המשותפים כבר היו הרבה יותר טובים.

עיסאווי פריג': – – – עובדה מעניינת.

עיסאווי פריג': כבוד השר, תחזור על זה – – –

זוהיר בהלול: כבוד השר, הלוואי עלינו שתאמצו את משנתו של ז'בוטינסקי.

אופיר אקוניס: כיוון שגם היושב-ראש וגם אני, אי-אפשר לומר עלינו שאיננו באים מהימין, אבל מהימין האמיתי, ימין אמיתי, לא מזויף – – –

חיים ילין: בינתיים אתה לא עושה כלום, לא עושה כלום.

אופיר אקוניס: אני אגיד לכם מהו ימין אמיתי: ימין אמיתי לא מבסס את תפיסותיו על שנאת האחר, ולא מבסס את תפיסותיו על שנאת ערבים, חבר הכנסת טיבי; לא – זהו הימין הישראלי האמיתי.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו – שנים ארוכות אנחנו, וגם אתם, הוכפשתם על-ידי מי שחשב – –

שלי יחימוביץ': – – –

אופיר אקוניס: – – שהוא מביא את כל התרבות לארץ, הוא מביא את כל החוכמה, הוא מביא את כל הבינה, וזו החבורה הזאת של מי שמכנה את עצמו "השמאל הישראלי".

עיסאווי פריג': זה שיח חדש, זה מעניין, מה שאתה אומר.

אופיר אקוניס: זה לא שיח חדש.

אופיר אקוניס: אם היית מקשיב לי היית יודע שאני אומר את זה כבר מזמן.

חיים ילין: אני לא מצליח להבין – – – אחרי שראש הממשלה דיבר על שתי מדינות בבר-אילן אני כבר לא יודע איפה ז'בוטינסקי.

שלי יחימוביץ': מה עם הערבים שנוהרים באוטובוסים לקלפיות?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי הנדהם ביקש להגיד משהו.

אחמד טיבי: אתה אמרת – "היהודים קיננו", כלומר הקימו קנים.

אופיר אקוניס: קינה.

אחמד טיבי: צריך לומר "קוננו", ויכול להיות שהטעות בכוונה.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: יכול להיות, טוב, קשה להתחרות גם בעברית הטובה – לפחות זה, כן – של חבר הכנסת טיבי.

אופיר אקוניס: אבל, לצערי, בעברית הטובה שלך, ואתה יודע את זה, לצערי אתה גם – לא גם, אלא רבות, קצת מעוות את המציאות, קצת משנה את הפרטים ההיסטוריים – –

אחמד טיבי: – – – להתחיל להיות עילג, להיות ערבי – – –

אופיר אקוניס: – – ואני אומר את זה בלשון המעטה.

אופיר אקוניס: בלשון המעטה.

אופיר אקוניס: עכשיו לתשובה לעניין הצעת האי-אמון שהגישה הרשימה הערבית המשותפת.

אופיר אקוניס: אני מצטט – אני מתחיל בציטוט, וזה לשון הציטוט: "המערערים לא הציגו בשום שלב קושאן על החלקות או רישום שלהן כקרקע בספרי האחוזה הישנים.

אופיר אקוניס: לא עלה בידי המערערים להוכיח קיומה של אוטונומיה משפטית לבדואים בנגב בשנים שלפני קום המדינה אשר במסגרתה אפשרו השלטונות הנ"ל, שהיו כאן לפני קום המדינה, לבדואים לרכוש זכויות קניין באדמות הנגב מכוח הדין הבדואי המסורתי".

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבו עראר, את הדברים האלה לא אומרת הממשלה, לא אני אומר אותם, לא אומרת הקואליציה.

אופיר אקוניס: אלה הם דברים שנאמרו ב-14 במאי שנה זו על-ידי בית-המשפט העליון בשבתו כערכאת ערעור.

אופיר אקוניס: בית-המשפט אמר זאת – – –

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: 14 במאי 2015.

אופיר אקוניס: אדוני, כולנו היינו עסוקים באותו יום בהקמת הממשלה.

אופיר אקוניס: זה היה יום מאוד דרמטי, לחלק מאתנו זה היה אפילו יום היסטורי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש דיון חוזר – – –

אופיר אקוניס: יכול להיות שיש עוד דיון.

אופיר אקוניס: לרגע זה, הדיון – נאמר – – –

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: אני רק ציטטתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש דיון – – –

אופיר אקוניס: אני רק ציטטתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבו עראר, אנחנו אומרים את הדבר הבא: תושבי הפזורה הבדואית הם אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח.

טלב אבו עראר: אתה בטוח בזה?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אולם – – –

טלב אבו עראר: אתה בטוח – – –

אופיר אקוניס: ודאי שאני בטוח.

אופיר אקוניס: אולם האזרחות איננה מתן רשות לעבור על חוקי המדינה.

אופיר אקוניס: ההפך הוא הנכון; אזרחים הם שווי זכויות ושווי חובות.

אופיר אקוניס: בעודך מנמק את האי-אמון אני מקבל סמ"ס מצופה שכותב לי – כך הוא כותב:

אופיר אקוניס: היום נהרסו שלושה בתים שנבנו בצורה בלתי חוקית – אתה לא תאמין איפה, והאמת שגם אני התפלאתי – בשכונת גאולה בירושלים.

אופיר אקוניס: היא סמוכה לכאן, אפילו אפשר להגיע לשם – במרחק הליכה.

אופיר אקוניס: לצערי – או יותר נכון לשמחתי, במדינת חוק כולם שווים בפני החוק.

אופיר אקוניס: בנייה צריכה להיות בנייה חוקית, וכולנו צריכים לעמוד בפני החוק.

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: אז בוודאי, זהו הוויכוח, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: סליחה, כבוד השר, שם עוקרים יישובים כדי לבנות שם, להקים יישובים יהודיים.

טלב אבו עראר: זה מצב שונה ממה שאתה אומר.

אופיר אקוניס: אני אומר לך בצורה ברורה שהאוכלוסייה הבדואית יושבת בחלקה על אדמה שמעולם לא הוכרה כאדמתה, לא על-ידי ממשלת ישראל, ולא על-ידי המנדט, ולא על-ידי השלטון העות'מאני.

טלב אבו עראר: – – – איפה שאמרת, שם לא הורסים את הבתים כדי ליישב ערבים.

אופיר אקוניס: קודם כול, הרס – –

טלב אבו עראר: שם יושבים על האדמה שלהם – – –

אופיר אקוניס: – – הרס בתים נעשה על-פי קריטריון מאוד ברור.

אופיר אקוניס: אם מבנה מסוים נבנה שלא על-פי חוק, דינו ליהרס.

אופיר אקוניס: אתה הזכרת – – –

טלב אבו עראר: – – – צעירים שרוצים להתחתן, להקים משפחות.

אופיר אקוניס: בסדר גמור, אין לנו דבר וחצי דבר נגד הצעירים הרוצים להתחתן.

אופיר אקוניס: זה בסדר.

טלב אבו עראר: – – – מה התוכנית של הממשלה שלך?

אופיר אקוניס: או, יפה מאוד, עכשיו נגעת בעניין.

אופיר אקוניס: עכשיו התקדמנו לעניין.

טלב אבו עראר: תוכנית פראוור – – –?

אופיר אקוניס: התקדמנו.

אופיר אקוניס: הזכרת את תוכנית פראוור המוכרת שבה – תרשה לי להגיד לך מקרב לב, באמת מתוך הערכה עמוקה – הוצעו הצעות מרחיקות לכת, שאוכלוסיות רבות אחרות, שאינן בדואיות, במדינת ישראל לא זכו, וגם – אני יכול להמר – לא יזכו לקבל, ואתה יודע את הדברים.

אופיר אקוניס: אני מדבר על מגרשים ריקים, על מענקים של מאות-אלפי שקלים, תלוי בגודלה של האדמה – – –

טלב אבו עראר: אם נשאר 100 מ-800,000 דונמים, אתה רוצה על זה פיצוי או מה?

אופיר אקוניס: אפרופו תוכנית פראוור, אתה הזכרת את סיפורו של הילד הקטן בן העשר?

טלב אבו עראר: נכון.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: הקשבתי לנאומך, כפי שאני עושה תמיד.

אופיר אקוניס: גם אני אבא לילד בן 11 ולילדה בת תשע – כל ילדי ישראל שווים.

אופיר אקוניס: כולם.

אופיר אקוניס: כולם זכאים לקורת גג; כולם זכאים למערכת חינוך טובה, ללימוד בבתי-ספר בצורה מודרנית.

אופיר אקוניס: ועכשיו, לצערי, העובדה שיש בנייה – ואני באמת אומר את זה בצער, כי אני מאמין מעומק לבי במה שאני אומר – גם הילדים בפזורה הבדואית צריכים לחיות בבתים מסודרים, בשכונות מסודרות, בבתי-ספר מסודרים, ולא בתנאים שבהם חלקם הגדול גר היום.

אופיר אקוניס: לכן אנחנו באים, חבר הכנסת אבו עראר – ואני, אני אפילו לא רוצה להגיד מבקש ממך או מפציר בך – תתחילו לדבר ברצינות.

אופיר אקוניס: אתה מראש מבטל את תוכנית פראוור, מראש.

אופיר אקוניס: כאן אמרת, על הדוכן הזה.

אופיר אקוניס: בכנסת הקודמת, אני זוכר עד היום את דבריו של חבר הכנסת זחאלקה מהדהדים באוזני.

אופיר אקוניס: נדמה לי, אפילו, אדוני היושב-ראש, שציטטתי אותם בישיבת ממשלה שעסקה לפני שבועיים או שלושה שבועות בניסיון, שכרגע לא קרה, להחיל דין רציפות על התוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: הוא דיבר על הכרזת מלחמה.

אופיר אקוניס: אין דבר כזה הכרזת מלחמה – – –

טלב אבו עראר: לא מקבל דבר כזה.

טלב אבו עראר: תוכנית לא מקבלים בכפייה.

אופיר אקוניס: מה זה בכפייה?

אופיר אקוניס: תיכנס למשא-ומתן, תקשיב לתנאים.

אופיר אקוניס: תקשיב לתנאים, אני אומר לך.

אופיר אקוניס: תאמין לי, אם גם האזרחים וגם התושבים בפזורה הבדואית ישמעו את ההצעות – אני שוב אגיד אותן, כדי שזה ייקלט – מרחיקות הלכת שתוכנית פראוור מציעה להם, כדי להביא למצב אמיתי של שיפור אמיתי בתנאי החיים של האוכלוסייה הבדואית בנגב, אני אומר לך, אני בטוח שרבים מהם – אינני יודע אם אתם תרצו בכך, אני מקווה שכן, אני מאמין שכן – ירצו בקיום תוכנית פראוור, שעיקרה הסדרת ההתיישבות בצפון-מזרח הנגב.

אופיר אקוניס: זהו הדבר.

טלב אבו עראר: התוכנית הזו לא מכירה בשום יישוב.

אופיר אקוניס: מי אומר את זה?

אופיר אקוניס: למה אתה אומר?

אופיר אקוניס: אתם אפילו לא התחלתם בהידברות.

טלב אבו עראר: אני קראתי אותה.

טלב אבו עראר: העיקר לעקור יישובים.

טלב אבו עראר: לאן?

טלב אבו עראר: אף אחד לא יודע.

טלב אבו עראר: התוכנית, כל הבדואים פה-אחד מתנגדים לה – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבו עראר, נכונו לנו אתגרים עצומים, למדינה הזאת שאתה אזרח בה בדיוק כפי שאני אזרח בה.

אופיר אקוניס: אתה לא תשמע ממני שום דבר אחר לעולם.

אופיר אקוניס: אתה אזרח בה בדיוק כפי שאני, וכולנו שווים בפני החוק.

אופיר אקוניס: ואם ממשלה ריבונית, ממשלה מושלת – זה תפקידה של ממשלה במדינה דמוקרטית אחרי שהיא מקבלת מנדט מהציבור: למשול, להציע הצעות, לקדם תוכניות על-פי המדיניות שלה.

אופיר אקוניס: אתה צריך, לדעתי, במינימום – – –

טלב אבו עראר: לא לפגוע במיעוט.

אופיר אקוניס: אני לא מרגיש שהולכים לפגוע במיעוט.

אופיר אקוניס: – – – במינימום – – –

טלב אבו עראר: פוגעים בנו.

טלב אבו עראר: בערבים בכלל.

אופיר אקוניס: – – – במינימום להקשיב להצעות הנדיבות של הממשלה.

אופיר אקוניס: האתגרים הם רבים; האתגר של הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב הוא אחד מן האתגרים שנכונו לנו בקדנציה הזאת.

אופיר אקוניס: אנחנו מצפים, אדוני היושב-ראש, גם מחברי הכנסת של הסיעה הערבית המאוחדת, לגלות את אותה האחריות כלפי האוכלוסייה שהם מייצגים, לשתף פעולה עם הממשלה על מנת לפתח את הנגב לטובת כל תושביו.

אופיר אקוניס: לכן, גם את הצעת האי-אמון הזאת אני אבקש ממליאת הכנסת לדחות.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס שהשיב על הצעת האי-אמון מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת עליזה לביא להציג לנו, לנמק לנו, את הצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד: הקיצוץ הרוחבי המסתמן אל מול העודף התקציבי הצפוי של כ-9.5 מיליארדי שקלים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, בערך ארבעה חודשים עברו מאז הבחירות, ואם לומר את האמת, לציבור הישראלי יש הזכות המלאה להיות מאוכזב מאוד.

עליזה לביא: הממשלה הזאת לא עשתה כלום בחודשים הראשונים לקיומה.

עליזה לביא: הדברים היחידים שקורים פה הם חוקים וסעיפים טכניים, שמטרתם היחידה היא פוליטית: הגדלת הממשלה, העברת סמכויות ועוד שאר ירקות, כשהמטרה היא אחת ויחידה – לשרוד, לשרוד, לשרוד.

עליזה לביא: זה מה שהממשלה הזאת מציעה לאזרחי מדינת ישראל – רק לשרוד.

עליזה לביא: לא אופק מדיני, לא אופק כלכלי, אפילו לא שביב של תקווה.

עליזה לביא: והדבר הנורא באמת, חברים, הוא הפגיעה באמון הציבור במערכת השלטונית, נושא שהוא מאוד מאוד חשוב לך, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: מה יגיד לעצמו האזרח שנושא את עיניו לבית הזה?

עליזה לביא: איך הוא יכול להבין שאותם אנשים שעמדו מולו רק לפני כמה חודשים והבטיחו שהם יעבדו קשה בשבילו, בשביל הילדים שלו, הם אותם אנשים שכעת מוכרים את המדינה בגלל אינטרסים קטנטנים, קטנים קטנים?

עליזה לביא: בכוונת האוצר לבצע קיצוץ רוחבי במשרדי הממשלה, ובראשם במשרד החינוך, התחבורה, ביטחון הפנים, הרווחה.

עליזה לביא: הקיצוץ הצפוי יפגע בצמיחה במשק ובעיקר בציבור הישראלי, והוא מהווה כניעה מוחלטת לשותפות הסקטוריאלית הקטנטנה הזאת.

עליזה לביא: אבל הקיצוץ הזה, הקיצוץ הוא סכין בגב שלנו, של הציבור כולו – פגיעה במשטרת ישראל, בתלמידים, בסטודנטים, בנזקקים, בחולים, בציבור העובד והמשרת את מדינת ישראל היקרה שלנו, שנאלץ את מה לממן?

עליזה לביא: את ההסכמים הקואליציוניים העלובים ולוותר על שירותים שהמדינה הייתה אמורה לספק.

עליזה לביא: אז במקום, חברי, תוספות לתקציב הרווחה, לבריאות, לחינוך, לביטחון הפנים, אנחנו מקבלים תקציב מקוצץ, כאשר אותן התוספות במדויק מועברות לתחזוקת הממשלה, וכן לשרידות שלה.

עליזה לביא: כל זה, תאמינו לי, הולך לקרות.

עליזה לביא: אבל אין צורך, אנחנו לא במצב שבו נדרשים קיצוצים או העלאות מסים או העלאה של הגירעון.

עליזה לביא: יש כסף בקופה; בשנים 2014 ו-2015 יש עודפי גבייה – כן, תקשיבו טוב – של 9.5 מיליארד שקלים.

עליזה לביא: אלה עודפי הגבייה של מדינת ישראל.

עליזה לביא: זה כסף שצריך לחזור לכל אזרחי המדינה בבריאות, ברווחה, בחינוך, בביטחון האישי של כולנו.

עליזה לביא: במקום זה הכסף ילך לטובת אתנן פוליטי-קואליציוני, שכל המטרה שלו היא המשך הישיבה של הממשלה על הכיסא שלה.

עליזה לביא: אז היום בוועדת החוקה במהירות מנסים להעביר את החוק הנורבגי, את אותו אתנן פוליטי לטובת מפלגות הקואליציה.

עליזה לביא: זאת ועוד, שישה שבועות לפני המועד האחרון לאישור התקציב בכנסת, והממשלה עוד לא קיימה ולו דיון אחד בנושא התקציב.

עליזה לביא: ואתמול – אתמול התבשרנו שראש הממשלה דוחה שוב את הדיון בממשלה על תקציב המדינה, וזו, חברים, זו הפעם הרביעית שהדיון בתקציב נדחה.

עליזה לביא: הדחייה החוזרת ונשנית של מועד הדיון על התקציב נובעת מכך שראש הממשלה לא מצליח להגיע עם השותפות שלו להסכמות בנושאים מרכזיים בתקציב; הוא לא מצליח לעמוד בהבטחות שנתן לשותפים בקואליציה והיום הוא מבקש מהם לוותר על ההבטחות שנתן, הבטחות שאפשרו לו את הרכבת הממשלה הזאת.

עליזה לביא: אז הבחירה העומדת בפני הממשלה הזאת היא תמיכה בחינוך ובבריאות, במגזר היצרני העובד של המדינה, תמיכה בקידום סטודנטים, נכים, קשישים – איפה זה?

עליזה לביא: איפה כל ההבטחות?

עליזה לביא: אז כן, חברים, הממשלה הנוכחית בדרך הזאת לא תצליח לשרוד, אבל היא באמת גם לא אמורה לשרוד.

עליזה לביא: היא ממשלה שנולדה בחטא, ועליה לעבור מן העולם כמה שיותר מהר; ממשלה שתלויה במפלגות סקטוריאליות שכל מה שהן רואות לנגד עיניהן זה את טובתן הצרה, הנקודתית.

עליזה לביא: המקור התקציבי למימון ההסכמים הקואליציוניים הוא קיצוץ רוחבי ועמוק של תקציבי משרדי הממשלה, או לחלופין העלאת הגירעון, שכולנו, אבל כולנו, נשלם עליה.

עליזה לביא: אנחנו רואים בימים האחרונים כי למרות הקיצוץ המיותר, ההבטחות חסרות האחריות שהבטיח ראש הממשלה לחרדים נותרו ללא כיסוי, ואין אפשרות להעביר את תקציב המדינה.

עליזה לביא: אבל יותר חמור, חלק מהתוצאות של אותם הסכמים קואליציוניים הן, למשל, המחטף הזה של מעבר בתי-הדין הרבניים מסמכות משרד המשפטים לסמכות המשרד לשירותי הדת, מעבר שפוגע קשה מאוד בציבור היהודי במדינה, מעבר שאת התוצאות שלו אנחנו רואים כבר היום.

עליזה לביא: בדיון שהתקיים הבוקר בבג"ץ בנוגע למינוי של מנכ"ל בתי-הדין הרבניים על-ידי השר לשירותי דת, מינוי שעליו אמר היועץ המשפטי לממשלה שהוא – ואני מצטטת – בטל מעיקרו כיוון שלא נעשה על-פי הכללים ולוקה בניגוד עניינים.

עליזה לביא: אז צריך להבין, חברים, שתפקיד מנכ"ל בתי-הדין הרבניים הוא תפקיד מאוד מאוד משמעותי עבור כל זוג במדינת ישראל שמחליט להתגרש.

עליזה לביא: התפקיד הזה אויש כמעט תמיד על-ידי מינוי פוליטי של המפלגות החרדיות.

עליזה לביא: בכנסת הנוכחית הנחתי הצעת חוק שעניינה הגמשה של תנאי הכשירות לתפקיד של מנכ"ל בתי-הדין הרבניים, כדי שיתאימו גם לנשים, מתוך הבנה שכדי להקל על הציבור בישראל יש למנות מנכ"ל שמחובר בנימי נפשו למציאות הישראלית, שמודע, מודעת, לצורכי השעה.

עליזה לביא: המעבר של בתי-הדין הרבניים מסמכות משרד המשפטים לסמכות המשרד לשירותי דת מחזיר את בתי-הדין לשליטה של המפלגות החרדיות ומטרפד את המאמצים לשנות – להביא למקום טוב יותר.

עליזה לביא: אבל היום, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להצביע על הנזקים שהקיצוץ הצפוי – וזה נושא שקרוב אלייך – יגרום להשכלה הגבוהה בישראל.

עליזה לביא: בתקציב הקרוב צפוי קיצוץ של 263 מיליון שקל בתקציב מערכת ההשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: בשבוע שעבר הגשתי שאילתה דחופה לשר האוצר בנוגע לקיצוץ המדובר בתקציב מערכת ההשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: אם הקיצוץ הזה יאושר, מדובר בקיצוץ הגדול ביותר שתוכנן במערכת ההשכלה הגבוהה בעשר השנים האחרונות – –

מירב בן ארי: לא יהיה קיצוץ כזה.

עליזה לביא: אז תכחישו את זה, תבואו ותיתנו חלופה, תענו על שאילתה.

טלי פלוסקוב: עוד מעט תקבלי תשובה.

עליזה לביא: אני מחכה לתשובה, גברתי.

עליזה לביא: – – והתוצאה של ההחלטה הזאת תהיה הרסנית, כי הקיצוץ הצפוי של 266 מיליון ש"ח מתקציב ההשכלה הגבוהה יפגע עוד יותר במערכת ההשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: וזה לא סוד שמדינת ישראל סובלת עשרות שנים מהתופעה של בריחת מוחות; טובי המדענים נוטשים את האוניברסיטאות ועוברים למדינות אחרות, שם הם יוכלו להתפתח מקצועית וכלכלית.

עליזה לביא: בשנים האחרונות הממשלה הצהירה כמה פעמים על הכוונה להילחם בכך, אבל הנה, אנחנו רואים קיצוץ.

עליזה לביא: ב-2013, אני מזכירה לכם, זכו בפרס נובל לכימיה אריה ורשל ומיכאל לויט, שני חוקרים ישראלים שלצערי היגרו לארצות-הברית; שני חוקרים שעשו דוקטורט יחד במכון ויצמן.

עליזה לביא: משפחתו של פרופסור ורשל מציינת כי הוא היגר לארצות-הברית לאחר שלא קיבל קביעות במכון ויצמן.

עליזה לביא: בזמן הזכייה, שלושה מששת הפוסט-דוקטורנטים שעבדו עם פרופסור לויט היו ישראלים.

עליזה לביא: לויט עצמו אמר שישראל מייצאת מדענים.

עליזה לביא: היצוא הזה, של המדענים, פוגע במדינה; פוגע בהתפתחות שלה, פוגע בכלכלה שלה, פוגע בחינוך של הדור הבא.

עליזה לביא: בריחת המוחות היא לא ססמה ריקה.

עליזה לביא: המונח הזה אמור להדיר שינה מעינינו.

עליזה לביא: זה לא נושא של אופוזיציה וקואליציה.

עליזה לביא: חוקרים צעירים שהיו יכולים לקדם את המדינה ולהציבה בחוד החנית של הטכנולוגיה והמדע עוברים למדינות אחרות.

עליזה לביא: שם מחכים להם קביעות, תנאי שכר הולמים וסביבת מחקר מתקדמת.

עליזה לביא: איך אומר שר החינוך בכל מקום – אני מטפל.

עליזה לביא: אז בבקשה, אדוני שר החינוך, איך אתה מתמודד עם הגזירות הצפויות?

עליזה לביא: אז לאחר "העשור האבוד" במערכת ההשכלה הגבוהה, הוחלט על תוכנית שש-שנתית אשר תשקם את המערכת, מערכת ההשכלה הגבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: אין שר במליאה.

עליזה לביא: כן, כנראה כבד לו.

אורלי לוי אבקסיס: אין שר במליאה, ואנחנו מדברים לעצמנו.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, איפה השר?

טלי פלוסקוב: אנחנו בודקים.

טלי פלוסקוב: אני רואה שסגן השר כאן בכל הזמן שנאמת.

עליזה לביא: כנראה הנאום שהוא נאם מקודם על תשעה באב – – – צר לי.

עליזה לביא: כנראה כבדים עליו דברי.

טלי פלוסקוב: השר אקוניס יצא לשתי דקות, אם אתם רוצים להמתין, נמתין, אבל סגן השר אתנו.

יצחק כהן: אני שמעתי את כל הנאום.

יצחק כהן: אני צריך לענות.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: מי שישיב לנו על ההצעה הוא סגן השר.

עליזה לביא: גברתי, למה אין שר במליאה?

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אז אמרתי – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: הזמן שאנחנו לוקחים לך – תמשיכי כשהשר יחזור, ולא קרה שום דבר.

טלי פלוסקוב: הנה, השר כאן.

עליזה לביא: אדוני השר, אתמול היה תשעה באב, אתה דיברת על זה, על אהבת חינם, על להקשיב האחד לשני, על לנהל דיאלוג, ואני ממשיכה ונואמת, מדברת, ואדוני לא נמצא כאן.

אופיר אקוניס: אני פחות חשוב.

טלי פלוסקוב: מי שישיב זה סגן השר, שנמצא כאן.

עליזה לביא: קודם אתה הצהרת ואמרת: למה, אני לא פחות חשוב כמו השר לוין שיצא?

עליזה לביא: אז הנה, חזרת ואני מדברת, ואתה לא מקשיב לי.

עליזה לביא: לא, לא מתאים.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מוסיפה לך עוד שתי דקות כי השר לא היה באולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני, דיברתי על בריחת המוחות, ואני יודעת שהנושא הזה הוא לא של אופוזיציה וקואליציה, זה נושא שחשוב לכולנו.

עליזה לביא: ואם אתה יודע, לאחר "העשור האבוד" במערכת ההשכלה הגבוהה הוחלט על תוכנית שש-שנתית שתשקם את מערכת ההשכלה הגבוהה ותעמיד את המוסדות הישראליים בחוד החנית.

עליזה לביא: אני באה מהאקדמיה, הבנות הגדולות שלי נמצאות באקדמיה, אני יודעת מה זה אומר לעבוד בלי תקציבים.

עליזה לביא: אנחנו בעמדת נחיתות מול הקולגות שלנו בעולם.

עליזה לביא: אבל התוכנית הזאת, השש-שנתית, לא הספיקה להיות מיושמת במלואה, וכבר היא נקטעת באבה.

עליזה לביא: קיצוץ כה רחב במערכת ההשכלה הגבוהה בשעה זו לא רק שיפגע בסיום התוכנית, אלא יחזיר את מדינת ישראל אחורה, ואת זה אנחנו לא רוצים.

עליזה לביא: יש הסכמה, נושא החינוך צריך להיות נושא זהב במדינת ישראל.

עליזה לביא: זו ההשקעה הכי טובה בצעירים שלנו.

עליזה לביא: זה דור העתיד שלנו, ואי-אפשר שכל הקטנוניות הפוליטית הזאת, האתנן הפוליטי התקציבי שנותנים פה למפלגות הקואליציה, שזה יבוא על חשבון הלימודים וההשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: זה המקום היחיד שאנחנו יכולים להסכים כולנו שבו לא נוגעים.

עליזה לביא: ההשקעה בהשכלה הגבוהה בישראל נמוכה מהממוצע במדינות ה-OECD, ואת זה אתם יודעים יותר טוב ממני.

עליזה לביא: ההוצאה הממוצעת פה פר-סטודנט, בישראל, נמוכה ב-4,000 דולר מהממוצע במדינות ה-OECD, ורוב המדינות המפותחות נמצאות כבר 15 שנים במגמה שמעלה את ההוצאות על ההשכלה הגבוהה, ומדינת ישראל נסוגה לאחור.

עליזה לביא: ואני שואלת, למה?

עליזה לביא: כסף – יש, דיברנו פה על יתרות בתקציב.

עליזה לביא: אז למה לבוא ובכלל להעלות לדיון את הנושא הזה, אדוני השר, של פגיעה בהשכלה הגבוהה?

עליזה לביא: בואו נאמר שלא פוגעים בה.

עליזה לביא: אבל אני לא מצליחה לשמוע ולקבל תשובה, לא משר האוצר ולא משר החינוך.

עליזה לביא: במדינת ישראל, במקום להרחיב את התקציב, רוצים להשית קיצוצים נוספים.

עליזה לביא: וההשקעה הזאת לא באה לשרת רק את הסטודנטים; אומנם הקמנו כאן שדולה, חברתי חברת הכנסת מירב בן ארי ואני, לטובת הסטודנטים, אבל כל ההשקעה הזאת היא לא רק לטובת הסטודנטים.

עליזה לביא: אנחנו רוצות ורוצים שהסטודנטים שלנו, באמת יהיו להם התנאים המיטביים, גם התנאים החומריים וגם התנאים הרוחניים.

עליזה לביא: אבל ההשכלה הגבוהה זאת המתנה הטובה ביותר שכולנו יכולים להעניק למדינת ישראל, ואת זה אנחנו רוצים כולנו לבוא ולתקן.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עליזה לביא: גברתי, יחד עם חברי ביש עתיד, אני מבקשת להביע אי-אמון בממשלה.

עליזה לביא: אי-אפשר שכל הקטנוניות הפוליטית הזאת והתקציבים שעוברים מיד ליד באתנן פוליטי יהיו על גב הילדים, התלמידים, ההשכלה הגבוהה שלנו.

עליזה לביא: זה דור העתיד, ועל זה כולנו צריכים להסכים.

עליזה לביא: זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, ואני בטוחה, אדוני השר, שעל זה לא יהיה לך ויכוח אתי.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

עליזה לביא: אדוני השר, אתה אמרת שאתה עונה.

עליזה לביא: לא שיש לי חס וחלילה התנגדות לאדוני סגן השר.

אופיר אקוניס: אני מסכם.

טלי פלוסקוב: אם השר יחליט להצטרף, זה תמיד אפשרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, כבוד השר, חברי הכנסת, חברת הכנסת לביא, שמעתי אותך בקשב רב.

יצחק כהן: אין מושג כזה עודף של 9.5 מיליארד, אין דברים כאלה.

עליזה לביא: עכשיו אחרי שהוצאתם – אין.

יצחק כהן: לא לא, אין דברים כאלה, אין עודף תקציבי 9.5, אני לא יודע מאיפה המצאת את זה.

יצחק כהן: עד לא מזמן, נדמה לי, למי שלא יודע, אתם שלטתם במשרד האוצר, במשרד החינוך, בוות"ת – – –

שלי יחימוביץ': ועשו קיצוצים רוחביים.

יצחק כהן: כן.

שלי יחימוביץ': בלי הכרה.

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: ומה שעניין אותם, איפה יש ריח של חרדי – –

עליזה לביא: אדוני, איזה תקציב קיבלנו?

יצחק כהן: – – איפה יש קמצוץ של חרדי, לרדת עליו באבחת גרזן.

יצחק כהן: הלכתם וקיצצתם באכזריות כל מקום – כל מקום שהיה לו איזה קשר, לינקג' קטן, לחרדים.

יצחק כהן: זה מה שעשיתם במשך כל הקדנציה.

יצחק כהן: למה לא דאגתם לוות"ת?

יצחק כהן: למה לא תגברתם אותה?

יצחק כהן: הייתם שם עד לא מזמן.

יצחק כהן: הייתם גם במשרד החינוך.

יצחק כהן: למה לא מיניתם מנכ"ל לבתי-הדין הרבניים, למה?

יצחק כהן: למה – מה עוד טענת?

שרון גל: הם לא הספיקו.

יצחק כהן: הם לא הספיקו לרדוף את החרדים עד חורמה.

יצחק כהן: עכשיו, כשאת מדברת – חד-משמעי, חד-משמעי – – –

עליזה לביא: אבל מה שהצלחתם לעשות בארבעה חודשים זה לבטל כל מה שאנחנו עשינו.

יצחק כהן: לא עשיתם כלום, זה העניין.

יצחק כהן: העניין הוא שלא עשיתם כלום; חוץ מאשר לדבר ולברבר לא עשיתם כלום, כלום.

יצחק כהן: מה עשיתם?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: כל חרדי שראיתם, רדפתם אחריו עם מצ'טה.

יצחק כהן: כל תקציב שקשור במשהו לאיזה יהודי חרדי, הורדתם אותו.

יצחק כהן: מה יצא לכם מזה?

יצחק כהן: הרעבתם עשרות-אלפי ילדים, זה מה שרציתם?

יצחק כהן: עכשיו חזרנו, ואנחנו בסך הכול מבקשים לחזור להבנות של 2012, לא יותר, לפני שהגעתם לבית הזה.

יצחק כהן: עכשיו את מדברת על הוות"ת.

יצחק כהן: שלטתם על תקציבי הוות"ת.

יצחק כהן: הוספתם שקל?

יצחק כהן: שקל הוספתם?

יצחק כהן: אפילו לא פרוטה, אפילו לא סנט, אפילו לא שילינג.

יצחק כהן: כלום לא הוספתם.

יצחק כהן: כלום.

יצחק כהן: הייתם בחינוך, מה עשיתם בחינוך?

עליזה לביא: הנה, נכנס – – –

יצחק כהן: הנה, שר החינוך, מה עשיתם?

שי פירון: רוצה רשימה?

יצחק כהן: למידה משמעותית – מה זה?

יצחק כהן: עד עכשיו המורים לא יודעים מה זה למידה משמעותית.

שי פירון: בתי-ספר של קיץ, יש או אין?

יצחק כהן: בבקשה?

שי פירון: יש בתי-ספר של קיץ או אין?

יצחק כהן: רק לחרדים אין.

יצחק כהן: לכולם יש.

שי פירון: יש או אין?

יצחק כהן: לילדי – – –

שי פירון: יש או אין?

יצחק כהן: טוב שהזכרת לי, כבוד השר.

יצחק כהן: לילדי – – –

שי פירון: תודה.

עליזה לביא: לא, הוא אומר שלא הוספנו כסף.

יצחק כהן: לילדי המסתננים – – –

שי פירון: רגע, רגע, רגע, פנימיות וכפרי-נוער שופצו או לא שופצו?

יצחק כהן: דקה, דקה.

יצחק כהן: לילדי המסתננים היו קייטנות קיץ, לילדי החרדים לא.

יצחק כהן: למה?

עליזה לביא: – – –

שי פירון: שאלתי אותך, שופצו פנימיות וכפרי-נוער או לא? תענה.

יצחק כהן: אני שואל אותך.

שי פירון: תענה, כן או לא? שופצו או לא שופצו?

טלי פלוסקוב: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, אני מבקשת לשבת ולא להפריע לסגן השר להשלים.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים יום אחרי תשעה באב.

יצחק כהן: אז, גברתי – לא, שאלתי אותה לגבי הוות"ת.

יצחק כהן: היא באה בטענות לגבי הוות"ת – למה לא הוספתם כסף לוות"ת?

יצחק כהן: למה לא הוספתם?

שי פירון: הוספנו.

יצחק כהן: שילינג, שילינג לא הוספתם.

יצחק כהן: כלום, נאדה.

עליזה לביא: למה אתה אומר שלא הוספנו?

יצחק כהן: אז באמת, לפני שבאים בטענות, קשוט את עצמך לפני שאתה קושט אחרים.

יצחק כהן: ולגבי התקציב, קודם כול, אין דבר כזה עודף תקציבי.

עליזה לביא: – – –

יצחק כהן: אין, אין, תשכחי מזה.

יצחק כהן: לא יודע מי סיפר לך.

יצחק כהן: אני מאמין לך שאת אומרת דברי אמת, כי חשבת שזה אמת, אבל אין דבר כזה.

עליזה לביא: מה זה אין?

עליזה לביא: אל תזלזל באינטליגנציה שלי.

יצחק כהן: חס ושלום, חס ושלום, חס וחלילה, ההפך, אני מכבד אותך, אני מאוד מכבד אותך, את יודעת.

חיים ילין: אני אוהב אותך, אתה יודע את זה, אבל בוא – אם יש 1 חלקי 12, ורמת ההכנסות של המדינה היא מעבר, ורמת ההוצאות שלה נמוכה, אז ביחס למה שקרה ב-2015, מול ההוצאה הצפויה, יש עודף של 9.5 מיליארד.

יצחק כהן: חיים, אתה, אתה ניהלת מערכות תקציביות.

יעקב ליצמן: איציק, זה בדיוק מה שאני טוען.

יצחק כהן: נכון, אני מסביר לו מה שאני מסביר לך.

יצחק כהן: אתה ניהלת מערכות תקציביות, חיים, אדוני ראש המועצה, חבר הכנסת חיים ילין; אתה ניהלת מערכות תקציביות, ואתה יודע שאתה קובע יעד גירעון, ויש לך יותר הכנסות, אז – – –

חיים ילין: אין גירעון.

חיים ילין: לא מאשרים לי תקציב אם יש גירעון של שקל.

יצחק כהן: בבקשה – –

חיים ילין: נשאר פה, הכול נשאר פה.

יצחק כהן: – – הלוואי על תקציב המדינה שלא יאשרו לנו שקל גירעון.

חיים ילין: אני אמרתי, אם המדינה הייתה מנוהלת כמו השלטון המקומי – – –

יצחק כהן: אז אתה מבין בזה.

יצחק כהן: אז אתה יודע שאין דבר כזה עודף תקציבי, אין דברים כאלה.

עליזה לביא: מיקי, הגעת בזמן.

עליזה לביא: תשמע, אנחנו חוטפים פה – – –

יצחק כהן: על כל פנים – לא, הנושא, הכותרת היא קצת לא מדויקת, אבל תדייקי.

יצחק כהן: בימים אלה, בהתאם ללוחות הזמנים הקבועים בחוק, מגבשת הממשלה את הצעת התקציב לשנות הכספים 2015 ו-2016.

עליזה לביא: בוא, תגיד לו שאתם לא פוגעים בהשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: בוא, תגיד את זה, יש לך – – –

מירב בן ארי: כן פוגעים.

יצחק כהן: תקשיבי.

מירב בן ארי: יש 300 מיליון – – –

יצחק כהן: תקשיבי עד הסוף.

עליזה לביא: על זה אתם – – –

יצחק כהן: גברת לביא – – –

מירב בן ארי: – – –

יצחק כהן: גברת לביא, באוניברסיטאות יש לנו הפרופסורים הכי טובים לכלכלה.

יצחק כהן: הלוואי שהם היו מיישמים את מה שהם מלמדים על ניהול האוניברסיטאות שלהם, הלוואי.

עליזה לביא: – – –

יצחק כהן: את יודעת באיזה מצב הם נמצאים – –

עליזה לביא: למה?

יצחק כהן: – – בגלל התנהלות שערורייתית?

יצחק כהן: על כל פנים, הממשלה מגבשת את הצעת התקציב – – –

עליזה לביא: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא, תני לסגן השר להשיב.

יצחק כהן: – – – מגבשת את הצעת התקציב – –

עליזה לביא: – – –

יצחק כהן: – – לשנות הכספים 2015–2016.

טלי פלוסקוב: לא, תני לו להגיד את מה שהוא תכנן.

יצחק כהן: במסגרת הליך זה בוחנת הממשלה אפיקי – –

עליזה לביא: רגע, הקיצוץ זה עונש.

יצחק כהן: – – התייעלות אפשריים בכל משרדי הממשלה, וזאת על מנת לייעל את השירותים הניתנים לאזרח.

יצחק כהן: לצד זאת, יש להבהיר כי התקציב בשנות הכספים האמורות צפוי לגדול ריאלית באופן משמעותי, כך שהשיח שלפיו צפויים קיצוצים בתקציב שגוי מיסודו, ואני אסביר: הקיצוץ, התייעלות תהיה מהגידול.

יצחק כהן: הגידול הוא כמה עשרות מיליארדים.

יצחק כהן: מזה יורידו משהו, אני לא רוצה להגיד את האחוז, אבל יורידו משהו מסוים, מאוד מאוד מינורי.

יצחק כהן: בכל מקרה, יש לציין כי בשלב זה טרם התקבלו בממשלה החלטות לגבי תקציב המדינה לשנים 2015–2016, ועל כן הדיון בשלב זה עוסק בהחלטות תיאורטיות בלבד.

יצחק כהן: כשיוגש התקציב לכנסת יתאפשר דיון, הן במליאה, הן בוועדות הכנסת, לגבי כל פריט בתקציב.

יצחק כהן: אז נוכל להתווכח על העבר, על ההווה ועל העתיד.

עליזה לביא: – – – אתה רק מאשים את האוניברסיטאות בהתנהגות לא ראויה – – – הקיצוץ עונש.

יצחק כהן: אני שאלתי – מיקי, למה לא הוספתם שקל להשכלה הגבוהה?

עליזה לביא: אנחנו לא הוספנו?

עליזה לביא: – – –

יצחק כהן: שקל, שילינג.

עליזה לביא: איך אתה מעז להגיד את זה?

מיקי לוי: זה ממש, ממש – –

יצחק כהן: שילינג.

מיקי לוי: – – ממש מצוץ מהאצבע – – –

עליזה לביא: – – –

יצחק כהן: לא, לא הוספתם.

עליזה לביא: סגן השר, לך תלמד – – –

מיקי לוי: מצוץ מהאצבע.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר, אני מבקשת להתמקד בתשובתך.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו לא מתחילים – אמן.

מיקי לוי: אמן, אמן.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא מתחילים כאן דיון ושאלות ושאילתות.

מיקי לוי: – – – סגן השר – – –

יצחק כהן: אני סיימתי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת – אוקיי.

מיקי לוי: אדוני יעיד – – – ראש אגף התקציבים – – –

יצחק כהן: על כן, אני מקווה ששכנעתי את כולכם, ותגישו, בבקשה – תצביעו נגד הצעת האי-אמון.

יצחק כהן: תביעו אמון בממשלה, מיקי.

מיקי לוי: אוי, באמת – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בדיון, ואני מזמינה את נציג המחנה הציוני חבר הכנסת זוהיר בהלול.

עיסאווי פריג': מוחמד זוהיר.

זוהיר בהלול: יש שר?

זוהיר בהלול: יש שר?

טלי פלוסקוב: יש שר.

טלי פלוסקוב: הנה הוא, יושב בשורה השנייה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלוש דקות, אדוני, שלך.

זוהיר בהלול: אבל עוד לא התחלתי.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אוקיי.

זוהיר בהלול: אני גבוה, מה אני יכול לעשות.

טלי פלוסקוב: אני מתחילה מההתחלה.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, אדוני.

זוהיר בהלול: כבוד היושבת-ראש, חברותי וחברי, אני אינני רופא – מר אקוניס, אני מאוד אוהב ששרים סרים למרותי כאשר אני נושא דברים.

אופיר אקוניס: יש פה שיחה מרתקת.

זוהיר בהלול: זו הזדמנותי הנדירה לשלוט בכם.

זוהיר בהלול: אז בוא, ככה, אינטלקטואלית נעשה את זה ממש בקיצור נמרץ.

עיסאווי פריג': נדמה לך, נדמה לך.

זוהיר בהלול: אינני רופא, אבל אני מבין בפענוח תופעת פרפורי הגסיסה – –

אופיר אקוניס: של מפלגת העבודה.

זוהיר בהלול: – – ואני רואה בעיני רוחי יום אחר יום, מר עיסאווי פריג', את ממשלתו של בנימין נתניהו מפרפרת בגסיסתה באופן קונסיסטנטי.

עיסאווי פריג': קונסיסטנטית.

זוהיר בהלול: שאלתי את עצמי, רגע לפני שאני עולה על יצועי, איך אפשר להציל את ממשלתו של בנימין נתניהו, כי אינני אוהב שנאת חינם, ותשעה באב זה אהבת חינם.

זוהיר בהלול: אז הואיל ואינני אוהב שנאת חינם, חיפשתי ומצאתי שהמזור היחידי שיכול לעמוד לצדה של ממשלת נתניהו כדי לשרוד את שרידותה הדרמטית – תרופה מצילת חיים.

זוהיר בהלול: אבל הואיל וגם ממשלתו של בנימין נתניהו לא תמיד מוצאת לנכון לאשר תרופות מצילות חיים, אז לא נותר לנו אלא להצביע על ליקוייה, שמא נמצא בחזקתנו מזור אחר.

זוהיר בהלול: אז אני אומר לכם, ממשלת נתניהו מתרברבת ביכולתה הפנומנלית לטלטל את חוקי ישראל ולהתעמר בחוקתה של ישראל.

זוהיר בהלול: כיצד היא עושה זאת?

זוהיר בהלול: קחו לדוגמה את החוק הנורבגי, חוק לולייני, מר אקוניס.

זוהיר בהלול: אתם תירשמו בדפי הזהב של זכויות היוצרים על המצאות; אתם ממשלה כמעט חסרת גבולות ביכולת הקוגניטיבית שלה לייצר משהו מאין.

זוהיר בהלול: החוק הנורבגי הוא חוק הדלת המסתובבת – שר יוצא, חבר כנסת נכנס, אבל כשמאיימת על השר חרפה מסוימת הוא שב, ואז חבר הכנסת עף.

זוהיר בהלול: "לעוף עם המיליון".

זוהיר בהלול: זו ממשלת ה"לעוף עם המיליון".

זוהיר בהלול: חוק אחר שהממשלה הזו מתייפייפת בו הוא חוק השידור הציבורי.

זוהיר בהלול: היא רוצה בעצם להמליך את בנימין נתניהו על עוד חינמון במדינת ישראל כדי לשלוט על מה שנקרא "חופש הביטוי" – והואיל והשניות מתקתקות, אני ממהר ועובר לחוק ההזנה בכפייה.

זוהיר בהלול: מר דניאל עטר, החוק הזה מבזה את כבוד האדם וחירותו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

זוהיר בהלול: ממשלתו של בנימין נתניהו רוצה להכניס בזונדה אוכל בכפייה, והיא עושה זאת ללא שום גישה אנושית.

זוהיר בהלול: ובסוף, זו ממשלה שנכשלה בתחומים הללו – החברתי, המדיני, הכלכלי.

זוהיר בהלול: והכלכלי – בשל הגז.

זוהיר בהלול: הון ציבורי – –

טלי פלוסקוב: תודה.

זוהיר בהלול: – – מופקד, גברתי היושבת-ראש, בידיהם של טייקונים במקום שהאחוזים הבלתי-מבוטלים יהיו בידם של אזרחי מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: ביי ביי לאזרחים, welcome לטייקונים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בהלול.

טלי פלוסקוב: מטעם הרשימה המשותפת – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, בקשר לבנייה בנגב, נראה שצריך להעמיד כמה דברים על דיוקם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההריסה היא מכמה טעמים: טעם ראשון, עניין הבעלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טעם שני, עניין היתרי הבנייה – בנייה בהיתר וללא היתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני ארחיב בדברים אחרים, אבל אני אתחיל בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הטענה שהבנייה של הבתים של הבדואים היא על אדמת מדינה באה מהטענה שהאדמה לא רשומה על שמם של בעליהם המקוריים הערבים בנגב, וזה מהטעמים האלה: בימי העות'מאנים – העות'מאנים רשמו אך ורק אדמה חקלאית ששילמו עליה מסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל אדמת מרעה, כל אדמה שלא שילמו עליה מסים, לא נרשמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזו הסיבה שהאדמה בנגב לא נרשמה בטאבו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותו דבר המשיכו גם בימי המנדט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשקמה מדינת ישראל, היא סיפחה את כל האדמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אחרי לחץ – כבוד השר, תשמע, זה חשוב – בתחילת שנות ה-70, מינהל מקרקעי ישראל – המדינה פרסמה הודעה לבדואים: מי שיש לו טענה על הקרקע, שיבוא לרשום אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים באו, מי שידע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואנשים בפזורה לא קראו עיתונים, לא הגיעו אליהם עיתונים, לא ראו את ההודעות, לא באו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי שבא והגיש את הבקשה ורשם – מתחילת שנות ה-70 עברו יותר מ-40 שנים, אנשים לא קיבלו תשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקחו את הפתק של הרישום, הכניסו את זה לכספת, אם יש כספת בכלל, וזה נשאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם הבינו שמה שרשמו, זה רשום על שמם, והמדינה טענה שזה בקשה לרישום, או טענה לרישום, ותשובה לא נתנה עד היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אמרה: מגיע לך, לא מגיע לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא התעלמה מהכול, וכנראה זה היה רק לפרוטוקול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של בנייה ללא היתר – הבתים קיימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תראו לי מקום בעולם שכפר קיים – לפני קום המדינה, הרבה שנים, מאות שנים – תראו לי מקום בעולם שיש בו המושג כפר לא מוכר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כפר קיים, מה זה לא מוכר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התושב מוכר, הבית שלו לא מוכר, איך זה יכול להיות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הטענה של בנייה ללא היתר היא טענה מגוחכת, מהסיבה הפשוטה: המדינה לא רצתה לתת היתר, אז הוא לא יכול לקבל היתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה לא אישרה תוכניות מתאר, לכן לא יכולים לקבל היתרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל במקביל – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – לאחרונה מביאים לנו בוועדות את העניין של חוות בודדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוות בודדים – יש פסקי-דין מבתי-משפט, להריסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והם נבנו על אדמת מדינה, קיבלו את כל התשתיות, בניגוד לכפרים הערביים, קיבלו את הכול, חשמל, מים, והם פלשו לקרקע שהיא לא שלהם, שהם לא היו שם, והיום מנסים לאשר אותן, 22 חוות, וכל חווה משתרעת על מאות ואלפי דונמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוצים לאשר אותן, אבל כפרים ערביים, שקיימים אפילו מלפני קום המדינה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – וקיימים על האדמה שלהם, באים ואומרים: אתם לא חוקיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין מקום בעולם שיש בו כפר לא מוכר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מה שצריך לעשות, לבוא – משפט אחד, גברתי – לבוא, לאשר את הכפרים הקיימים, ליישב, לתת לבדואים את הזכויות שלהם – בניגוד לטענה של בעלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זכותם לקבל את הבתים שלהם, ואסור לתלות את זה בנישולם מקרקע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: מטעם יש עתיד – חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חמישה שבועות לפני פקיעת המועד הקבוע בחוק-יסוד: הכנסת וחוק יסודות התקציב לאישור תקציב המדינה בממשלה, חוק שרק לפני כמה שבועות הממשלה ביקשה לתקן כדי לדחות את מועדי אישור התקציב, ועדיין לא התקיים אפילו דיון אחד.

מיקי לוי: אם 3 באוגוסט – לא יתקיים עד אז דיון ולא יוגש, הממשלה עוברת על חוק-יסוד.

מיקי לוי: השרים אינם יודעים מהי מסגרת התקציב עבור משרדיהם, לא ידוע אילו רפורמות בכלל משרדי הממשלה – לא ידוע מה ייכנס לחוק ההסדרים ומה לא.

מיקי לוי: לא ידוע אם תימשך המגמה של חיזוק רשות המסים והעמקת האכיפה והגבייה נגד מעלימי מסים, כפי שנהגתי בתקופתי במשרד האוצר, פעילות שהניבה כבר כעת לקופת האוצר יותר מ-5 מיליארד שקלים עודפי גבייה, עודפים שצפויים עד סוף השנה להגיע לכמעט 10 מיליארד שקלים – עד תום שנת 2015.

מיקי לוי: מה כן ידוע?

מיקי לוי: ידוע כי על אף אותם עודפי גבייה, בכוונת שר האוצר לבצע קיצוץ רוחבי בתקציבי משרדי הממשלה, ואת הקיצוץ הגדול ביותר תספוג מערכת החינוך, כ-700 מיליון ש"ח, ומערכת ההשכלה הגבוהה, 263 מיליון, לצד קיצוצים נוספים, במשרד הרווחה, במשרד הבריאות, במשרד לביטחון הפנים, במשרד התיירות, ועוד ועוד, הכול כדי לממן את אותם הסכמים קואליציוניים חסרי אחריות.

מיקי לוי: וכבר עכשיו המספרים אינם מתכנסים והתקציב לא יכול לבוא לכדי דיון, וזו הסיבה שהדיון בתקציב נדחה מפעם לפעם.

מיקי לוי: אין מנועי צמיחה – מלבד צמיחתם של אותם תקציבים לחברי הקואליציה, כדי שיואילו לתמוך בתקציב.

מיקי לוי: אם ראש הממשלה חושב שעל-ידי דחיית הדיון בתקציב שוב ושוב, בטענה כי אין מקור תקציבי למימון ההסכמים הקואליציוניים שהוא חתם עליהם, ווא יצליח לדחוף מהדלת האחורית תקציב שנתי גם לשנת הכספים 2017, כדי לבצר את מעמדו, כדאי שיביא בחשבון שהוא ייתקל בהתנגדות של חברים מהקואליציה וגם מהאופוזיציה.

מיקי לוי: גם בשיקולים הישרדותיים צריכה להיות לנבחרי הציבור מעט אחריות כלפי יציבותו של המשק – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מיקי לוי: – – ותקציב תלת-שנתי יגרור את מדינת ישראל, שוב, לגירעון עצום, ואת אזרחי ישראל – לשלם מחיר כלכלי יקר.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, הממשלה הזאת פוגעת בכלכלת ישראל, פוגעת באזרחי ישראל – בכל מגזר, בכל גיל, בכל אזור – ויש להביע אי-אמון בה כדי להחליפה בממשלה שרואה את טובת כלל אזרחי מדינת ישראל, ולא את היכולת לשמור על הגה השלטון על חשבון כולנו.

מיקי לוי: לא להישרדות.

מיקי לוי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: מטעם סיעת ישראל ביתנו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: אחריה – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, אני באמת די נסערת היום, ואפילו מאוד מאוד כועסת.

אורלי לוי אבקסיס: היום יכולנו להביא בשורה אמיתית ל-2,700 משפחות שנמצאות בקצה הרצף החברתי של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני אומרת 2,700 משפחות, שלא תטעו: לא מדובר ב-2,700 אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: כל משפחה כזו, שמחזיקה ביד תעודת זכאות, זכות לדיור ציבורי – אלה משפחות שיש בהן לפחות חמש נפשות במשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על משפחות גם הרבה יותר רחבות, אנחנו מדברים על חד-הוריות, אנחנו מדברים על נכים, אנחנו מדברים על קשישים.

אורלי לוי אבקסיס: את הצעת החוק הזאת, גברתי היושבת-ראש, הצלחתי להעביר בכנסת הקודמת, אחרי מאבקים מאוד מאוד מאוד קשים נגד מי שהיה אז במשרד האוצר, והצלחנו להעביר את זה, לא רק ועדת שרים לחקיקה, לא רק קריאה טרומית, אפילו הצלחנו לעבור משוכה של ערר לממשלה והצלחנו להעביר בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הגענו לכנסת הזאת, וניסיתי להעביר בדין רציפות את הצעת החוק הכל-כך חברתית הזו, שכר דירה ריאלי לאותם אנשים שעברו את כל הקריטריונים והצליחו לעמוד כמעט במיטת סדום של קריטריונים, שיש אנשים שיכנו זאת רגל אחת בקבר, כי אתם לא יודעים איזה ייסורים עוברים האנשים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: והפתרון היה פתרון אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: ישבתי מול שר השיכון וישבתי מול שר האוצר ונלחמתי בעבור כל שקל, ויצא – וצריך לומר לזכותו של שר האוצר – שהחוק הזה תוקצב על-ידו ב-30 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: רוב התהליך של החקיקה נעשה כבר, נותרו לנו החלת דין רציפות וקריאה שנייה ושלישית שיהיו סמוכות זו לזו.

אורלי לוי אבקסיס: היום יכולנו להביא בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: פנה אלי – יותר נכון, פנה עוד לוועדת שרים לחקיקה כבר לפני שבועיים – השר אלקין, שלא היה בארץ, ביקש לדחות את הדיון, אני לא יודעת בשם מה או באיזה סמכות, כי שר שנמצא בחו"ל יכול להגיש את עמדתו כתובה, אפילו את הנימוקים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מנסה לברר מה מקור ההתנגדות שלו, אני מגלה שמישהו רוצה שאני אשאיר אצלו "פרוטקשן".

אורלי לוי אבקסיס: אני מגלה שאותו שר קליטה, שכנראה לא מאמין ביכולות שלו, או כנראה גילה שיטה חדשה – למה לו לעבוד?

אורלי לוי אבקסיס: יש חברי כנסת של ישראל ביתנו שיעבדו בעבורו.

אורלי לוי אבקסיס: והאיום הולך ומתחדד: הכסף שהצלחת להשיג מהאוצר, שיתחלק, לא בין 2,700 משפחות, שיתחלק בין 30,000 משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני באה ואומרת לו: אתה מבין מה זה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מביאים פתרון אמיתי; 50 שקל למשפחה לא ייתנו כלום, זה לא משנה מצב.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק המקורית מביאה קורת גג לאנשים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: ואומר לי אותו שר: בעבור העולים כן, גם 50 שקלים הם פתרון.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: שר הקליטה במדינת ישראל אמר לי בזה הטון: אם לא נחלק את זה ל-30,000, תשאירי בבקשה אצלי במשרד 50% מהכסף שהצלחת להשיג מהאוצר.

אורלי לוי אבקסיס: לזה יש מילה אחת בכל זירה אחרת – "פרוטקשן".

אורלי לוי אבקסיס: היה ולא – שורפים את המועדון.

אורלי לוי אבקסיס: אז היה ולא – מפילים את הצעת החוק שיש בה פתרון אמיתי לילדים הומלסים.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ישראל ביתנו הייתה ותמשיך להיות המגינה, נושאת הדגל; ונהפוך הוא, אם היינו מצליחים להעביר באמת את התשובה והפתרון ל-2,700 המשפחות האלה, יכולנו לבוא ולדרוש הרחבה לאחרים.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שהדברים מתנהלים כך.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, משפט אחרון – ולא ייתכן שהדברים עוברים לסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: זאת לא פוליטיקה, זאת סחטנות, ואת הסחטנות הזו צריך להפסיק.

אורלי לוי אבקסיס: אם חושב שר הקליטה – כפי שאמר לי: אני לא יכול לשכנע את שר האוצר – שאין לו הכישורים לעשות את זה לבד, בבקשה יואיל ויעשה למען אותם עולים, ויתפטר.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הוא מצפה שישראל ביתנו תעשה – אנחנו נעשה, אבל לא ייתכן שכל חוק שלנו יעבור דרך משרד הקליטה.

אורלי לוי אבקסיס: ומה יהיה על הצעת החוק של חברי חבר הכנסת חמד עמאר בנוגע להטבות לדרוזים המשרתים בצבא?

אורלי לוי אבקסיס: האם גם הוא צריך להשאיר דרך שר הקליטה "פרוטקשן"?

אורלי לוי אבקסיס: אין מילה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכל החברים פה: בואו ביחד נביא פוליטיקה חדשה ונשנה, כי היום נחצו כל הגבולות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: מטעם סיעת מרצ – חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, אם כבר מדברים, זאת ההזדמנות באמת לומר כל הכבוד לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס על האומץ.

תמר זנדברג: כל הכבוד.

תמר זנדברג: דיברת על פוליטיקה חדשה, ואני רוצה לחזור לאיזו פוליטיקה מאוד מאוד ישנה, שעומדת לעלות לנו, אזרחיות ואזרחי ישראל, המון המון כסף ואולי אפילו בדמוקרטיה שלנו, ואני מדברת על מתווה הגז.

תמר זנדברג: אין יום בשבועות, ואולי אפילו בחודשים האחרונים, שאנחנו לא מתעוררות ומתעוררים בבוקר לשערורייה חדשה בנושא הגז.

תמר זנדברג: זה לא המקום ולא הזמן לפרט את כל השערוריות, רק נזכיר את זאת של היום בבוקר: שוב חשיפה, שוב של אבי בר-אלי, שוב בעיתון "דה-מרקר", שהפעם מונופול הגז כבר לא סוחט את הממשלה, הוא סוחט גם את הלקוחות שלו.

תמר זנדברג: הרי זה דבר בלתי נתפס.

תמר זנדברג: והוא לא רק סוחט את הלקוחות שלו מבחינה כלכלית בחוזים ביניהם, כשגם ככה כוחו הכלכלי מאוד גדול, הוא סוחט את הלקוחות שלו בחוסר היכולת שלהם לצאת ולהתנגד, כלומר, מגביל אפילו זכויות יסוד שלהם, את חופש הביטוי שלהם.

תמר זנדברג: והרי לכאורה מתווה הגז הזה עומד לבוא כאן לכנסת להצבעה – כך אומרות השמועות, עוד לא התבשרנו – ביום רביעי.

תמר זנדברג: אדוני השר אקוניס, אני מניחה שאתה עומד להשיב.

תמר זנדברג: בוא תסביר לי, אני לא יודעת, אני מניחה שמתווה הגז עצמו זה לא תחום המומחיות שלך, אבל פוליטיקה ומה שקורה כאן בכנסת זה תחום המומחיות שלך מאוד.

תמר זנדברג: תקן אותי אם אני טועה, אתה אחד מאלה שהובילו את העיקרון של עצמאות הכנסת והזכות של הפוליטיקאים להכתיב מדיניות ולא בג"ץ.

תמר זנדברג: בוא תסביר לי את ההתנהלות כרגע.

תמר זנדברג: המצב הוא כזה: ראש הממשלה נקלע לאיזה אבסורד מבחינתנו.

תמר זנדברג: לטענתו, למחשבתו, אולי הוא עוד יתבדה, אבל לתפיסתו יש לו רוב בכנסת למתווה, אבל אין לו רוב בכנסת להעברת הסמכויות על מנת לעקוף את הממונה על ההגבלים העסקיים ששם איזה ברקס למתווה.

תמר זנדברג: ואז נגררנו להליך ההזוי והמוזר הזה, שבו הממשלה, בלחץ בג"ץ ובלחץ הציבור, הכריזה על שימוע.

תמר זנדברג: בלחץ בג"ץ ובלחץ הציבור הכריזה על שימוע בעל-פה, הודיעה לאזרחים ששלחו את ניירות העמדה לילה לפני על השימוע.

תמר זנדברג: באו האזרחים, ועכשיו יש מתווה, שהוא אותו מתווה, כלומר הוא לא זז בכלום מהמתווה הקודם.

תמר זנדברג: את זה אתם לא רוצים להביא לממשלה, אתם לא רוצים שאנחנו נצביע על המתווה המלא, כי אז איך תוכלו להסביר לבג"ץ, ולציבור כמובן, למה אין שום שינוי במתווה בעקבות ההערות והשימוע.

תמר זנדברג: מהצד השני, יש לכם קושי גם להביא – או לפחות כך השמועות, שאתם מתכוונים להביא – הסכם עקרונות.

תמר זנדברג: מה זה עקרונות?

תמר זנדברג: מה הולך להיות כתוב בהם?

תמר זנדברג: האם חברי הכנסת יתבקשו להצביע על משהו שהם לא ראו?

תמר זנדברג: בקיצור, המלכוד הולך ומסתבך, ואני אשמח אם אתה תוכל להסביר לי איך הממשלה מדברת באופן ישיר עם הציבור ועם הכנסת, לא מלחץ בג"ץ ולא מפני שבג"ץ הכריח ודורש תשובות; איך אנחנו עומדים לקבל את ההחלטה החשובה ביותר לעתיד הכלכלי-חברתי של ישראל וגם לדמוקרטיה הישראלית, ולמה, ובאיזה אופן?

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון השר אופיר אקוניס; בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, גברתי, ההצעות שעלו במסגרת הדיון באי-אמון, הייתי אומר, מתחילות לחזור קצת על עצמן.

אופיר אקוניס: הייתי מצפה, חברת הכנסת זנדברג, מן האופוזיציה באמת לקצת יותר יצירתיות בהצעות האי-אמון, בכותרות האי-אמון שאתם מגישים, משום שאני חושב שאתם לא רק לא מצליחים לשכנע את המליאה, גברתי היושבת-ראש, בטיעונים, אלא בוודאי, כפי שנוכחנו לדעת, לא מצליחים לייצג את הציבור, או לפחות להביא לידי ביטוי בהצבעות אמון את עמדותיכם במערכות הבחירות האחרונות.

אופיר אקוניס: וחוזרים כל הזמן, גברתי, כמו תקליט שחוק, על טיעונים שמתאימים – חברת הכנסת זנדברג, שאלת שאלה, אתגרת, דיברת על מתווה הגז, אני אמור לתת לך תשובה – על שיח הדומה לשיח שהתקיים כאן כבר לפני ארבע שנים, או חמש, ודברים שנאמרו כאן; גברתי היושבת-ראש הייתה אז ראש עירייה בערד.

אופיר אקוניס: התקיים פה בבית הזה, חברת הכנסת יחימוביץ נכחה בו – את לא היית אז חברת כנסת, אבל היית מאוד מעורבת בשיח הציבורי בנושא הזה.

אופיר אקוניס: את יודעת, אם היינו מתחילים לקדם את הוצאת הגז, גברתי היושבת-ראש, מן האדמה כבר ב-2010 או ב-2011, ואולי ב-2012 וב-2013, הדיון שמתקיים כאן היום, כאן וברחובות הערים ובכלי התקשורת, היה נמנע.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זנדברג ודאי יודעת – אני מבין שהקנאביס – חבר הכנסת ליצמן, סגן שר הבריאות, אתה כוכב, אתה כוכב; אמירתך היום בעניין הקנאביס אפילו טשטשה – אה, זה תרתי משמע – הצליחה לטשטש ליום אחד, אדוני היושב-ראש, את השיח בעניין הגז.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זנדברג, אחרי שסגן שר הבריאות ודאי זכה לאיחולייך הטובים, אנחנו חוזרים לעניין אחר, עניין הגז, שאת הצגת כאן.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זנדברג, כל יום שעובר, כל יום – אגב, הדיון הוא לגיטימי; הדיון בנושא הגז, במתווה הגז, השימוע, השיח הציבורי – אגב, אי-אפשר להגיד שלא מתקיים – אי-אפשר להגיד שלא מתקיים שיח ציבורי סביב הנושא הזה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע – – –

שלי יחימוביץ': בכוח.

אופיר אקוניס: לא, למה בכוח?

אופיר אקוניס: ההפגנות במוצאי שבת, ההפגנה הצפויה – הנה, עשיתי לכם פרסומת להפגנה הצפויה במוצאי-שבת בתל-אביב.

שלי יחימוביץ': – – –

אופיר אקוניס: לא לא, אני לא קורא.

אופיר אקוניס: מי שרוצה – שיבוא.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נמנע, ואנחנו גם לא נזמין.

אופיר אקוניס: אגב, בדבר אחד אין ויכוח: זכות יסוד של אזרח או אזרחית לצאת ולהביע מחאה – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא צריך להודות.

אופיר אקוניס: אני מאמין – גם אני השתתפתי בהפגנות, גם אני מחיתי על דברים כאלה ואחרים, וזאת זכות יסוד.

אופיר אקוניס: ובכן, חברת הכנסת זנדברג, כל יום שעובר, אזרחי ישראל מפסידים.

אופיר אקוניס: ההפסד, אדוני היושב-ראש, במתווה הגז, הוא לא בוויכוח על המתווה, ההפסד הוא בכך שגז טבעי רב נמצא, ואין לו דורש.

אופיר אקוניס: אולי יש לו דורש, אבל אין מי שיוציא אותו.

אופיר אקוניס: ולכן אני מציע שנתכנס, אם נוכל, במהירות האפשרית, כדי לקבל החלטות שייטיבו עם אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: ואם הגז הזה יצא ממעמקי הים, בוודאי ובוודאי, אדוני היושב-ראש, אזרחי ישראל ירוויחו, והרווחה תהיה גדולה.

אופיר אקוניס: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, שלא להתייחס לחלק מן ההערות שהועלו כאן בתחילת הדיון הזה בנושא ירושלים, שכן באמת אתמול, כידוע, ציינו את צום ט' באב.

אופיר אקוניס: ירושלים – חבר הכנסת גנאים, חבר הכנסת זחאלקה – הייתה בירת ישראל, בירת העם היהודי, כבר לפני 3,000 שנה, כששני בתי-המקדש עמדו; קודם הראשון, אחר כך השני.

אופיר אקוניס: ולכן – הייתה תמיד בירתו של העם היהודי, תהיה תמיד בירתו של העם היהודי; כך היה 3,000 שנה, וכך הדבר יימשך, ואנחנו כאן בקונסנזוס מאוד רחב, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: יש גם אנשי ירושלים בקרב מפלגת העבודה, אנחנו יודעים זאת, אנחנו מכירים את עמדותיכם האמיתיות.

אופיר אקוניס: אני מבין שבעוד כמה דקות, אדוני, נציין – – –

אראל מרגלית: – – –

אופיר אקוניס: אני מקווה שהעמדה שלך, חבר הכנסת מרגלית, כאיש ירושלים – ששלמותה של בירת ישראל היא ברורה, אין עליה ויכוח, לא צריך להיות עליה ויכוח.

אופיר אקוניס: אני יודע שאנחנו נציין כאן בעוד כמה דקות 120 שנה להולדתו של לוי אשכול, ראש ממשלת ישראל.

אופיר אקוניס: זהו ראש הממשלה השלישי, חבר הכנסת מרגלית, שבימיו זכה לדבר אדיר, אדיר, פשוט, אתה יודע, זה כמעט – כמה פעמים זוכה אדם שבתקופתו משחרר צבא ההגנה לישראל את ירושלים וחוזר, כפי שאמר אדם אחר באותה ממשלה – שר הביטחון משה דיין, בממשלתו של אשכול, אמר, אדוני היושב-ראש: חזרנו לקדושים שבמקומותינו, חזרנו על מנת שלא לשוב מהם לעולם.

אופיר אקוניס: היום אמירה כזאת הייתה מתפרשת – – –

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת שי, זהו ציטוט מדויק – – –

נחמן שי: לא – – –

אופיר אקוניס: שלא נצא מהם לעולם – שלא נשוב מהם – שלא נצא מהם לעולם.

אופיר אקוניס: והדבר הזה נאמר על-ידי שני אנשים שהם מאבני היסוד של תנועת העבודה.

אופיר אקוניס: ולכן הייתי מצפה שגם ביום הזה, שבו מציינים 120 שנה להולדתו של לוי אשכול, משחרר ירושלים, אתם תתמכו בדבר הזה, תתמכו במדיניות הזאת, ותעמדו לצדנו במאבק הזה.

אופיר אקוניס: זה מאבק חשוב.

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני היושב-ראש, בעניין נוסף, ובזה אני מתייחס – חבר הכנסת בהלול, הגעתי אליך.

אופיר אקוניס: נימקת, הקשבתי קשב רב לדבריך, דברים בעברית ספקטקולרית, כמו שאתה קורא לה, מרהיבה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שהתרגום הוא: מרהיב.

אופיר אקוניס: התרגום הנכון – העברית הנכונה היא: מרהיבה.

אופיר אקוניס: ובעברית – חברת הכנסת גרמן, את לא שמעת את נאומו של חבר הכנסת בהלול, אבל הוא דיבר על פרפורי – – –

יעל גרמן: – – –

אופיר אקוניס: לא לא, אני הקשבתי לו קשב רב, הוא דיבר על פרפורי גסיסה.

אופיר אקוניס: על פרפורי הגסיסה של מי?

אופיר אקוניס: של הממשלה.

אופיר אקוניס: אבל אמרת, בהגינותך, שאינך רופא, ולכן האבחנה היא כנראה מוטעית.

אופיר אקוניס: כי אני לא יודע מה לגבי פרפורי גסיסה של הממשלה – תהיה בטוח שאין כאלה.

אופיר אקוניס: תהיה בטוח, אל תבנו על זה.

אופיר אקוניס: אל תבנו על התקציב, אל תבנו על עניין מדיני, אל תבנו על איזה עניין אחר, אפילו לא על החוק הנורבגי.

אופיר אקוניס: יכול להיות שכשאמרת בהגינותך שאינך רופא, אינך יכול להבחין, אבל אולי אתה יכול להבחין – אולי אתה צריך רופא עיניים, אולי.

אופיר אקוניס: כי פרפורי הגסיסה הם לא אצלנו, הם אולי אצלכם.

אופיר אקוניס: ואני גם אומר לך מדוע.

אופיר אקוניס: אנחנו היינו מצפים להתגייסות, חבר הכנסת בהלול, גם שלך – גם שלך, כתושב עכו – בעניין הגרעין האיראני.

אופיר אקוניס: בעניין הזה אנחנו קבענו כלל שאומר: אין קואליציה ואין אופוזיציה, ואני חושב שכדאי וטוב להחיל את הכלל הזה גם כאשר אתם באופוזיציה ואנחנו בקואליציה, בניגוד למה שהיה כאשר אתם הייתם שותפים לממשלתו של מר אולמרט, ממשלת קדימה ב-2006.

אופיר אקוניס: שם, בזמן הזה, חבר הכנסת בהלול, נקבע הכלל הזה.

אופיר אקוניס: ואני אומר לך שטוב היה אם בעת הזאת, בעניין זה – אגב, לא כל דבר בא לידי ביטוי בצעד פוליטי, לא כל עניין ציבורי בא לידי ביטוי בצעד פרלמנטרי, למשל בהצטרפות לממשלה.

אופיר אקוניס: זה לא העניין כרגע, זה לא חייב, יכולים לתמוך מבחוץ.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרץ היה שר הביטחון בממשלת לבנון השנייה.

אופיר אקוניס: גם זה דבר שנופל בתקופת כהונתו של אדם כמעט – בצורה נדירה בחיים פוליטיים.

אופיר אקוניס: ואתה זוכר את הדיונים כאן, בבית הזה, כאשר אנחנו אמרנו: נוצרים כל ויכוח פוליטי תוך כדי לחימה.

אופיר אקוניס: עכשיו, אין לחימה עם איראן כרגע, זה נכון.

אופיר אקוניס: לשלוחותיה, על הגרורות שלה, יש נציגים – טובים זה לא – רעים מסביבנו, ולכן היינו מציעים שבעניין זה תחילו את הכלל הזה עליכם.

אופיר אקוניס: אני הייתי רוצה להגיד לסיום, אדוני היושב-ראש, לפני שנבקש לדחות את הצעות האי-אמון של מפלגת העבודה, של מרצ, של הסיעה הערבית המאוחדת ושל יש עתיד: יש רגעים שבהם נוצרים פוליטיקה ומקבלים על עצמכם שיקולים ממלכתיים.

אופיר אקוניס: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שזה הרגע.

אופיר אקוניס: אני אבקש מחברות ומחברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, אנחנו מעכבים כרגע את כל העניין של ישיבה מיוחדת לזכרו לוי אשכול, וכל המשפחה נמצאת כאן, אז ממש, אני מבקש בכל לשון של בקשה, לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מתחילים את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: יש בקשה של הממשלה לעשות הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ההצבעה השמית היא רק על הצעת האי-אמון הראשונה, של המחנה הציוני, ומייד לאחר מכן יהיו הצבעות אלקטרוניות, אז נא לא להתפזר.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד שרון גל – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד שי פירון – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא לקרוא בשמות חברי כנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו משתתף בהצבעה יוסף ג'בארין – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו משתתף בהצבעה

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא קראו בשמו והוא מעוניין להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מתבקשים כולם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כולם.

יולי יואל אדלשטיין: אלה שמעוניינים להשתתף בהצבעות הבאות.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הבאה היא אלקטרונית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות: הצעת האי-אמון של המחנה הציוני – בעד הצעת האי-אמון – 55, נגדה – 58.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת לא קיבלה את הצעת האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי, הכלכלי והאזרחי – מטעם סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 47

יולי יואל אדלשטיין: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת סיעת מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: עלייה חדה בקצב ההריסות של מבנים בכפרים בדואיים בנגב – הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: בעד הצעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 45

יולי יואל אדלשטיין: נמנעים – 1

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 45, נגד – 64, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הקיצוץ הרוחבי המסתמן אל מול העודף התקציבי הצפוי של כ-9.5 מיליארדי שקלים – מאת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד הצעת האי-אמון מטעם יש עתיד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 53

יולי יואל אדלשטיין: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 53 בעד, 58 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בתוך כמה דקות נתחיל את הישיבה המיוחדת לזכרו של ראש הממשלה המנוח לוי אשכול.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע, על מנת להכניס את המשפחה, אנחנו נזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן למסור כמה הצעות והודעות מטעם ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימסור את כל ההודעות, ואחר כך נקיים הצבעות בנפרד.

): הודעה ראשונה, שכוללת הצבעה.

): ביום כ"ב בסיוון התשע"ה, 9 ביוני 2015, החליטה ועדת הכנסת, בהתאם לחוק הכנסת, להגדיל את מספר הסגנים המקסימלי ליושב-ראש הכנסת משבעה לתשעה.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להציע לכנסת לבחור בחבר הכנסת אחמד טיבי כסגן תשיעי ליושב-ראש הכנסת.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

): הודעה שנייה, שגם כוללת הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת ועדת הכנסת בדבר שינוי שמה של ועדה לעניין מסוים וסמכויותיה לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת, מיום י"א באב, התשע"ה, 27 ביולי 2015: ועדת הכנסת החליטה היום כי הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, תכין לקריאה השנייה והשלישית גם את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 104), התשע"ה–2015.

): שם הוועדה יהיה: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, ולדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 104), התשע"ה–2015.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

): הודעה שלישית, שגם כוללת הצבעה.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להמליץ לכנסת לשנות את הרכבה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): מספר החברים יגדל מ-11 ל-15, ויצטרפו: מטעם סיעת הרשימה המשותפת – חבר הכנסת איימן עודה; מטעם סיעת כולנו – חברת הכנסת טלי פלוסקוב; מטעם סיעת הבית היהודי – חבר הכנסת ינון מגל; מטעם סיעת ישראל ביתנו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

): אבקש את אישורה של הכנסת לשינוי זה.

): הודעה ללא הצבעה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי – חסר לי פה משהו – הצעת חוק הונאה בכשרות – סליחה.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעות החוק האלה לשם הכנתן לקריאה ראשונה: 1.

): הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הגדרת המינוח כשר לעניין הטעיה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הבהרת מצג כשרותי אסור), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב בן צור וקבוצת חברי הכנסת; וכן תדון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מיקי לוי בנושא:

): הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ה–2015.

): אני השארתי שם עוד אחד, תכף אני עולה – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: תחזור אלינו אחרי תחילת הדיון.

טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו מתחילים בדיון.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר, את רשומה בין הדוברים.

טלי פלוסקוב: עד שחברת הכנסת קארין אלהרר מגיעה לכאן, דוד ביטן ממשיך בהודעה שלו.

): שוב הפעם הודעה עם הצבעה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

אחמד טיבי: עם הצבעה או בלי?

): מה שעכשיו אני מקריא – עם.

): קראתי רק אחד בלי הצבעה.

): יש ארבע עם הצבעה.

): הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדה מיוחדת לעניין מסוים לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת, מיום ‏י"א באב התשע"ה, 27 ביולי 2015: ועדת הכנסת החליטה היום להציע לכנסת להקים ועדה מיוחדת.

): שם הוועדה: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי (תיקון), התשע"ה–2015; סמכויות הוועדה: הוועדה תכין לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון), התשע"ה–2015.

): הרכב הוועדה: הוועדה תהיה בת 15 חברים כדלקמן: לסיעת הליכוד, חמישה נציגים – חברי הכנסת צחי הנגבי, דוד ביטן, מכלוף מיקי זוהר, יואב קיש ואורן אסף חזן; לסיעת המחנה הציוני, שני נציגים – חברי הכנסת נחמן שי ויואל חסון; לסיעת הרשימה המשותפת, נציג אחד – – –

קריאה: שֵם, שֵם.

): אין שם עדיין.

): יש לך? מי?

אחמד טיבי: באסל גטאס.

): – – – באסל גטאס; לסיעת כולנו, נציג אחד – יש להם?

): לא, עוד לא נתנו; סיעת יש עתיד, נציג אחד – חברת הכנסת קארין אלהרר; סיעת הבית היהודי, נציג אחד – חבר הכנסת ינון מגל; לסיעת ש"ס, נציג אחד – חבר הכנסת יואב בן צור; לסיעת ישראל ביתנו, נציג אחד – חבר הכנסת רוברט אילטוב; סיעת יהדות התורה, נציג אחד – חבר הכנסת ישראל אייכלר; לסיעת מרצ, נציג אחד – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת צחי הנגבי.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו מתחילים בדיון בנושא: הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדה מיוחדת לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: אחריה – דוברים.

טלי פלוסקוב: כרגע יש לי שבעה דוברים רשומים.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי הכנסת, חברות הכנסת, תשמעו, ביום שישי אני שמעתי בחדשות שהשר אופיר אקוניס מאשים אותי בהריסת השידור הציבורי.

קארין אלהרר: אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.

קארין אלהרר: אתה שומע, השר גלעד ארדן?

קארין אלהרר: השר אקוניס מאשים את החוק בהריסת השידור הציבורי.

קארין אלהרר: עכשיו אני שואלת: יושב השר אקוניס ומעל כל גל רדיו אפשרי אומר שהוא בא לרפא את השידור הציבורי.

קארין אלהרר: איך הוא מרפא?

קארין אלהרר: אני אספר לכם – גברתי, אם אפשר לשמור על שקט.

קארין אלהרר: אני לא מתכוונת – – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת והעוזרים, במיוחד העוזרים, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: את יכולה להמשיך, גברתי.

קארין אלהרר: גברתי, השר אקוניס טוען שהוא מרפא את השידור הציבורי.

קארין אלהרר: איך הוא מתכוון לעשות את זה?

קארין אלהרר: הוא מתכוון להוסיף לשם החוק את המילה הישראלי, שחוק השידור הציבורי יהיה ישראלי – קול ישראל מירושלים.

קארין אלהרר: והרי לכם התיקון.

קארין אלהרר: ככה נרפא את השידור הציבורי – נוסיף את המילה ישראלי.

קארין אלהרר: מה שהשר אקוניס שכח – שהמטרה העיקרית של חוק השידור הציבורי הייתה לרפא את המקום מהשורש ולבער את הפוליטיקה מהמקום הזה, אבל את זה השר אקוניס לא עושה בהצעה שהוא מביא לוועדה המיוחדת.

קארין אלהרר: הוא פשוט מסרב בתוקף – אתם יודעים מה, זה בעצם לא השר אקוניס, זה ראש הממשלה בנימין נתניהו, הוא שר התקשורת.

קארין אלהרר: הוא מסרב בתוקף למנות את הוועדה, את חברי הדירקטוריון.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: כדי שיהיה לו יותר כוח ויותר נוח להשתלט על חבורה של מריונטות, שיעשו בדיוק מה שהוא רוצה, שיהיו השופר שלו, אם אפשר בדציבל שנוח לו, וככה הוא יוכל להשתלט בצורה הטובה ביותר על השידור הציבורי הישראלי.

קארין אלהרר: הוא היה ישראלי ויישאר ישראלי, ואם השר אקוניס חושב שבאמצעות הוספת המילה הישראלי הוא ריפא את השידור הציבורי, נראה לי שהוא צריך ללמוד את החוק מההתחלה.

קארין אלהרר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, והם לא מעטים, כבוד השר גלעד ארדן – אומנם עכשיו אתה בתפקיד אחר, תפקיד לא פחות חשוב – בכנסת הקודמת התנהל דיון מרתוני של שלושה חודשים רצופים, וכבוד השר גלעד ארדן הקפיד להשתתף בכל הדיונים, הקפיד להיות מעורב בכל הפרטים, ואת זוכרת – – –

גלעד ארדן: הגשת נגדי תלונה על זה.

עיסאווי פריג': מה לעשות, זו ההיסטוריה.

חיים כץ: מה שהיה אז זה משהו אחד, ומה שהיום זה משהו אחר.

עיסאווי פריג': לוועדה הזאת הייתה אז גם ועדה מיוחדת, ועדת אלהרר, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

עיסאווי פריג': אני אישית אמרתי: זה לא מתאים לי.

עיסאווי פריג': אבל התיישרנו, השתכנענו שמדובר במהפכה; ומה זה?

עיסאווי פריג': שר מגובה בהחלטת ממשלה.

עיסאווי פריג': נגמרה הכנסת התשע-עשרה, הגענו לבחירות, ואז הכול השתנה.

עיסאווי פריג': חודשיים אנחנו במהלך הכנסת העשרים, הממשלה מדי שבוע עסוקה בביטול החלטות שלה עצמה, שנתקבלו בכנסת התשע-עשרה, ואתם אומרים לנו שאתם באים עם הישגים?

עיסאווי פריג': אותה ממשלה, אותו ראש ממשלה, עסוק כל הזמן, הוא ורוב השרים – איך אני מבטל את הרפורמות.

עיסאווי פריג': עכשיו לענייני חוק הרשות, חוק רשות השידור והפארסה שאנחנו נמצאים בה עכשיו.

עיסאווי פריג': חברים, כשהוציאו את החוק, יצאו בקול זעקה וקול הישג: הקמנו חומה סינית בין הפוליטיקה לבין רשות השידור הציבורי.

עיסאווי פריג': ואללה, יצאנו לדרך.

עיסאווי פריג': התחילו להקים מועצה של 12 איש, שתתחיל להקים את הגוף החדש.

עיסאווי פריג': האנשים לא מתאימים, לא לרוחו של ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אז מה אני עושה?

עיסאווי פריג': אני ממנה.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה שהשר אקוניס יכעס שקראתי לו "יועץ שר התקשורת במעמד שר במשרד התקשורת", אבל זאת האמת.

קארין אלהרר: הוא באמת כזה, מה לעשות.

עיסאווי פריג': מה לעשות, זאת האמת.

עיסאווי פריג': הקימו.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים להחזיר עטרה ליושנה.

עיסאווי פריג': לא מתאים לנו מה שעשינו – הם בעצמם עשו – אנחנו רוצים תיקוני חקיקה.

עיסאווי פריג': חברים, תיקוני החקיקה שמוצעים, אין אף ועדה שמסוגלת להעביר אותם.

עיסאווי פריג': אם לא תהיה ועדה עוקפת דמוקרטיה, אין סיכוי.

עיסאווי פריג': אם לא תהיה ועדת "יס-מן", עם תכתיבים, אין סיכוי.

עיסאווי פריג': אני מסיים, גברתי.

עיסאווי פריג': תיקוני החקיקה המוצעים הורסים כל הפרדה בין תקשורת לבין פוליטיקה, מחזירים אותנו ל-1965, רשות השידור היא מחלקה במשרד ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': על זה אתם עומדים להצביע היום.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

אילן גילאון: הרבה מקסמי שווא נאמרו בכל הקשור לרפורמה ברשות השידור.

אילן גילאון: אני אגיד לך, גברתי, נער הייתי וגם זקנתי, ועכשיו כשאומרים לי "רפורמה", אני נכנס ללחץ אדיר, כי בדרך כלל הרפורמות האלה שצריכות להיות חתומות על שמו של שר כזה או שר אחר – להביא לידיעתך, גברתי, היו 13 רפורמות ברשות השידור; בר-מצווה של רפורמות.

אילן גילאון: יכולנו לעצור ברפורמה ה-12, שהייתה בהסכמה, הייתה צריכה להיעשות על מי מנוחות, והפרישה של העובדים הייתה צריכה להיות פרישה מתוך רצון, כך הוסכם, לאט-לאט.

אילן גילאון: ובינתיים, מה שקרה בפועל, בא מישהו והצית את האסם וברח, וכרגע לא מוצאים אבן על אבן.

אילן גילאון: מטפלים ברשות השידור, גברתי, באופן שמטפלים ברגל סוכרתית, לאט-לאט; חותכים ממנה כל יום עוד חלק ועוד חלק ועוד חלק.

אילן גילאון: בהתחלה אין כסף לחופשות, עכשיו הולכים להוריד חלק מהשידורים, שגם כך הצטמצמו מאוד מאוד.

אילן גילאון: הסיתו אלה באלה, את היוצרים מול העובדים.

אילן גילאון: זה מיקרוקוסמוס של מה שמתרחש אצלנו במדינה מבחינת האחריות לאנשים במקום עבודתם.

אילן גילאון: כי נכון שבמדינת ישראל יש לפחות 3 מיליון בתי-אב שמשלמים את האגרה, אבל אלה שמשלמים את האגרה של כמה מאות שקלים בשנה הם גם אנשים שעובדים, והם היו רוצים שיהיה להם ביטחון תעסוקתי, מה שלא קורה היום ברשות השידור – התייחסות של קבורת חמור.

אילן גילאון: הרי גם מי שהגה ויזם את הרפורמה האחרונה הזאת, מתוך רצון להידמות, גברתי, ל-BBC – זה דומה ל-BBC כמו שאני דומה לבראד פיט, הדבר הזה – הייתה לו כוונה ללכת ולקבור את זה ולהוכיח בפופולריות רבה שהוא מבטל את האגרה.

אילן גילאון: אנחנו מבטלים הרבה מאוד אגרות, אבל שמים את האנשים בלי שום אחריות, מרביתם בגיל של המוות הקליני מבחינת שוק העבודה, גברתי, מגיל 50 ומעלה, שלא יודעים מה קורה אתם.

אילן גילאון: זה הביטחון התעסוקתי שאנחנו נותנים להם.

אילן גילאון: זו הפעם הראשונה, גברתי היושבת-ראש, שמביאים מפרק לרשות ציבורית.

אילן גילאון: וכאשר מביאים, גברתי, מפרק לרשות השידור, רשות השידור היא המשל למדינה כולה.

אילן גילאון: אנחנו עוד יכולים להמשיך הלאה והלאה.

אילן גילאון: סיעתי הניחה הצעת חוק שמבטלת את הרפורמה האחרונה ברשות השידור וחוזרת למצב הקודם של הרפורמה ה-12, שבה היה גם מסלול מסודר של פרישת העובדים מתוך רצון, גם מסלול הנדל"ן שיימכר וגם תוכניות ופעולות אחרות כדי להבריא את הרשות שהייתה זקוקה להבראה.

אילן גילאון: ולכן, גברתי, אנחנו נשתתף בוועדה הזאת, אבל אנחנו תובעים בכל תוקף לחזור לרפורמה ה-12, לפני האחרונה שהייתה.

אילן גילאון: אני מברך את שר האוצר לשעבר בייגה שוחט.

אילן גילאון: כשראיתי אותו נכנס הרגשתי חובה כזאת וניצלתי את הדוכן לצורך כך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: גם אני מברכת את בייגה שוחט, ראש עיריית ערד לשעבר, יש לי הכבוד לנהל ישיבה כשהוא נמצא כאן.

טלי פלוסקוב: הוא עוד לא שומע אותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו שוב דנים בכל מיני בקשות וקומבינות של הממשלה להעברת הסמכויות, אבל, גברתי היושבת-ראש, מה שמטריד אותי יותר – כי זה כבר סוג של רוטינה שאנחנו רגילים אליה, וגם האמת, כבר לא מתרגשים ממנה, וגם הציבור די עייף ממנה ולא מבין מה הממשלה הזאת רוצה, ומי מנהל את זה ומי עושה את זה.

יואל חסון: אבל, גברתי היושבת-ראש, מה שמטריד אותי באמת זה מה שראיתי היום בוועדת החוקה, חוק ומשפט; כשראיתי את הממשלה ואת יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת סלומינסקי, באקטיביות ובדחיפה דוחף את החוק הנורבגי, וחברי הכנסת באים ומתאבדים על החוק הנורבגי.

יואל חסון: וראינו את חברי הליכוד, השר אקוניס, באים להיאבק על החוק הנורבגי.

יואל חסון: אבל מה גילינו, חברי חברי הכנסת?

יואל חסון: מה גילינו בוועדת החוקה, חוק ומשפט?

יואל חסון: גילינו שראש הממשלה, מכובדי בנימין נתניהו, דואג מאוד לסיעות השותפות, אבל, אדוני ראש הממשלה, אתה לא דואג לסיעה שלך, אתה לא דואג לסיעת הליכוד.

בנימין נתניהו: דואג.

יואל חסון: הנה, אני בא לעזור לך, אדוני ראש הממשלה.

יואל חסון: מה היית עושה בלעדי, אדוני ראש הממשלה?

יואל חסון: כי, הנה, אני רוצה להציע לך, אדוני ראש הממשלה, שאם אתה מציע חוק נורבגי לכל הסיעות – למה הליכוד לא בחתונה הזאת?

בנימין נתניהו: אני שוקל.

יואל חסון: אה, אתה שוקל זאת, אדוני.

יואל חסון: אז תזכור מי הציע לך את זה, אדוני ראש הממשלה, ומי עזר לך.

יואל חסון: זה לא פעם ראשונה – אדוני, ראש הממשלה, זה לא פעם ראשונה שנתתי לך עצה טובה, אם אתה זוכר.

בנימין נתניהו: וגם אני נתתי לך עצה אחת, כדאי שתזכור.

יואל חסון: אני גם זוכר.

יואל חסון: אז הנה, יצאנו בעצות טובות, אדוני, ואני אשמח מאוד לראות שבאמת גם סיעת הליכוד תצטרף לחגיגה הזאת, של החוק הנורבגי.

יואל חסון: למה לא? מה, שרן – אני לא זוכר את שם משפחתה – שרן השכל פחות טובה משולי מועלם או פחות טובה מחבר הכנסת לשעבר מיכאלי?

יואל חסון: האם ראש הממשלה לא מאמין בדור ההמשך, בבאים בתור בליכוד?

יואל חסון: למה הם לא צריכים ליהנות מהחוק הנורבגי?

יולי יואל אדלשטיין: הוא מאמין שהליכוד לא יפרוש מן הממשלה של עצמו, ולכן לא יהיה צורך לשר לחזור לכנסת, אולי?

יואל חסון: מה אתה אומר, שלא יהיה מתנדב שר שיעשה את זה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני אומר שההיגיון של החוק אומר שאם שרים על רקע אידיאולוגי או כלשהו פורשים מן הממשלה, והממשלה ממשיכה לכהן, אז הם חוזרים להיות חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאתה זוכר, ידידנו יצחק לוי פרש בזמנו.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה בסיעת הליכוד לא מאמינים שהם יפרשו מן הממשלה שהם עצמם הקימו, ואז כנראה אין צורך.

יואל חסון: הבנתי אותך, אז אין תקווה בעניין הזה.

יואל חסון: אין תקווה.

יואל חסון: בכל אופן, אנחנו מצטערים לראות, אדוני היושב-ראש, שבמקום לבוא ולעשות תיקונים משמעותיים בשיטת הממשל הישראלית, לבוא ולהחיל חוק נורבגי גדול, אמיתי, אדוני ראש הממשלה, כי שרי ממשלה מלבד ראש ממשלה לא צריכים להיות חברי כנסת – צריך שתהיה פה הפרדה מלאה בין הרשות המחוקקת לבין הרשות המבצעת – עושים תיקונים אינטרסנטיים פוליטיים של טלאי על טלאי שפוגעים בממשל, פוגעים בסדרי השלטון, גורמים לאיבוד של אמון הציבור במערכת הפוליטית.

יואל חסון: בואו נשנה את שיטת הממשל באמת.

יואל חסון: אדוני ראש הממשלה, הנה עוד עצה טובה: בואו נחבור, שתי המפלגות הגדולות, ונעשה מהלכים שיחזקו את המפלגות הגדולות בכנסת, שייצרו כאן ממשל יציב יותר, שנחזור לימים, אדוני, ששתי המפלגות הגדולות היו מעל 61, ואז היו פה הרבה יותר יציבות ואפשרות רבה יותר לקדם דברים שחשובים לכלל הציבור הישראלי ולא לסקטורים.

יואל חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת נא לשבת, כי אנחנו נעשה הפסקה בדיון – יש עוד דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לישיבה מיוחדת לכבוד מאה-ועשרים שנה להולדתו של ראש ממשלת ישראל המנוח לוי אשכול.

יולי יואל אדלשטיין: לא אוכל להתחיל עד שכולם ישבו.

יולי יואל אדלשטיין: כבר עשר פעמים עשינו.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש חברי כנסת ששומעים אותי בחדרים – אנחנו מתחילים את הישיבה המיוחדת לזכרו של ראש הממשלה המנוח לוי אשכול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סבטלובה, אני בטוח שאת מאוד רוצה לשמוע על ראש הממשלה לוי אשכול.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מציינים היום, בדיון מיוחד, 120 שנים להולדתו של לוי אשכול, ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמסלם, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: השר אלקין, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הגברת מרים אשכול, הבנות תמה ועפרה וכל בני המשפחה היקרים, בהם עמיתנו חבר הכנסת והשר לשעבר אברהם בייגה שוחט; כבוד ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו; כבוד ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג; נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור והפרופסור אריה נאור; שרים וחברי כנסת בהווה ובעבר, מוקירי זכרו של ראש הממשלה לוי אשכול, קהל נכבד, אנחנו מציינים היום בדיון מיוחד 120 שנים להולדתו של לוי אשכול, ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: בדברי ימיה של מדינת ישראל נחקקו ראשי הממשלות באופן שונה: היו בהם מייסדים, חלוצים או פורצי דרך; היו בהם שנתפסו כסולידיים, המשמרים את הקיים, היו בהם גם צבעוניים יותר ואפורים יותר – החברה הישראלית בחרה את מנהיגיה, גם אם לרוב שלא בבחירה ישירה, בלי להיצמד לאופי או לסגנון דוגמטי, אלא על-פי הלך הרוח הציבורי.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד בעבר נמדדו מנהיגים בעיקר על-פי תפיסות העולם וסדר-היום שביקשו להוביל, בהמשך הלכו תכונות אחרות ותפסו מקום מרכזי בשיקולי הבחירה וההתאמה לתפקיד, בהן הכריזמה, יכולת ההופעה והשכנוע.

יולי יואל אדלשטיין: על רקע זה מזהירה דמותו של לוי אשכול – במלאות 120 שנים להולדתו וכ-46 שנים מאז נפטר מהתקף לב בעודו מכהן כראש ממשלה, בקדנציה השנייה שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אשכול הצטיין בסבלנות, בפיקחות ובמתינות.

יולי יואל אדלשטיין: הזיכרון הקולקטיבי לא תמיד עשה עמו חסד, בעיקר כשזיהה אותו עם מה שנתפס כהיסוס שאחז בהנהגה שלנו ערב מלחמת ששת הימים, בגלל נאום רדיו שנשא, שהיה משובש בשל שינוי שהוכנס בו ברגע האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: עדויות מישיבות דרמטיות שהתנהלו באותם ימים מציירות את דמותו דווקא כמי שידע להתנהל בתוך מה שנראה היה כמשבר קיומי על ישראל – בקור רוח יוצא דופן, בשיקול דעת ובתבונה שהיו כה חשובים לניהול המערכה.

יולי יואל אדלשטיין: הניצחון ההירואי של ישראל במלחמה הקריטית והמהירה לא מזוהה אתו דווקא, במיוחד, שוב, אולי משום שקל יותר לייחס לו את "תקופת ההמתנה" המייסרת, ולא את ההצלחה שנקצרה הודות להכנה מדוקדקת ולסבלנות לפתוח במערכה בעיתוי הנכון.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, רבותי, לוי אשכול הוא הרבה יותר מזה: לא רבים עוד זוכרים, למשל, שהיה ממייסדי חברת "מקורות" והמנכ"ל הראשון שלה, ושיש לו "מניית זהב" בהקמת המוביל הארצי, פרויקט אדיר שהקמתו הסתיימה במהלך כהונתו ב-1964 ושינה לבלי הכר את משק המים הישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, התמונה של אשכול בתערוכה כאן, "ראשי ממשלה בנעלי בית", אני חושב שהיא דווקא קשורה לנושא המים.

יולי יואל אדלשטיין: אלה שטרם ראו מוזמנים לראות.

יולי יואל אדלשטיין: בין הישגיו אפשר למנות גם את ההצלחה לאחד את מפא"י ואחדות העבודה – פועלי ציון לרשימה אחת לקראת הבחירות לכנסת השישית, את ביטול הממשל הצבאי, את כינון הקשרים הדיפלומטיים עם גרמניה, את העלאת עצמותיו של ז'בוטינסקי לארץ, וזו כמובן רשימה חלקית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי בכנסת נוסיף שגם הבניין שאנחנו יושבים בו נחנך – כמו שעלה עכשיו אצלי בלשכה בשיחה עם המשפחה – נחנך בתקופתו של לוי אשכול כראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אחת האמירות המזוהות ביותר עם אשכול הייתה "הפנקס פתוח והיד רושמת", שנאמרה במקור בהקשר של תגובת ישראל על טרור שהופנה נגדה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לראות בכך את ההפך הגמור מהססנות: תגובות מהבטן לרוב אינן ראויות למנהיגים, שעליהם להאזין אומנם היטב לרחשי לב הציבור, אך לקבל החלטות שקולות, המביאות בחשבון את מכלול השיקולים המדינתיים, המקומיים והבין-לאומיים בכל המישורים.

יולי יואל אדלשטיין: אשכול ניחן בדיוק בראייה כזו: חדה כסכין, קרה לעתים, אך חפה משיקולים זרים ומשאיפה לרצות מישהו או משהו באופן מיידי, שאינו ענייני.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, כשמנהיג אומר "הפנקס פתוח והיד רושמת", בעיני יש בכך אמירה נהדרת ותמציתית, המבטאת בדיוק נמרץ את מה שעליו לשדר, הן לאויב והן לציבור שלו: אנחנו איננו אדישים לנעשה, ובוודאי לא מתכוונים להבליג, אבל לא ניתן לגורמים חיצוניים להכתיב לנו לא את סדר-היום ולא את סדרי העדיפות, ובוודאי לא נלך שולל אחרי פרובוקציות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בהיסטוריה המקראית שלנו זכורים שלושת האבות המייסדים של האומה העברית, אברהם, יצחק ויעקב, ולכל אחד מהם מאפיין בולט אחר:

יולי יואל אדלשטיין: אברהם היה כמובן האב המייסד, החדשן, מבשר המונותאיזם ואבי האומה.

יולי יואל אדלשטיין: יעקב, נכדו, היה זה שהרחיב את השושלת לשבטים רבגוניים, שהתמודד עם טרגדיות ותהפוכות ונחקק כמי שפרץ דרך.

יולי יואל אדלשטיין: ואילו בתווך היה הבן, יצחק אבינו, שלראשו לא נקשרו לכאורה כתרים מעניינים.

יולי יואל אדלשטיין: מנהיגותו הייתה נטולת רעש וצלצולים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא התבלט בכך שהצליח במשימה לא פחות פשוטה: להמשיך את השושלת שייסד אביו ולהותיר אותה יציבה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא, למשל, לא חפר בארות חדשות, אלא מילא מחדש את אלו שחפר אביו ונסתמו.

יולי יואל אדלשטיין: "הממשיך" הקלאסי, שאי-אפשר בלעדיו.

יולי יואל אדלשטיין: כזה היה, לטעמי, גם לוי אשכול, כמנהיג וכראש ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא בן-גוריון המייסד, לא רבין או בגין רבי המעללים והדרמות, אלא האיש שהוטל עליו להיות הממשיך, המייצב, ששמר כמיטב יכולתו על מדינת ישראל של שנות ה-60, שאחרי חבלי הלידה.

יולי יואל אדלשטיין: כל זאת, נוכח אתגרים מורכבים מבחינה כלכלית וביטחונית.

יולי יואל אדלשטיין: הנה דוגמה מצוינת לנחישות הבלתי-מתפשרת שלו: כאשר סייר בקיץ 1968 באזור גבעת-המבתר בצפון-ירושלים, שהיה עד שנה קודם לכן שטח ההפקר בין ישראל לירדן, ונבנתה בו שכונה חדשה, הביע באוזני מנכ"ל משרד השיכון את אכזבתו מקצב הבנייה האטי, לטעמו, ואת ההסברים שניתנו לו הגדיר "סיפורי סבתא".

יולי יואל אדלשטיין: והנה, לאחר שהסתיימה בניית השכונה היא נקראה על שמו: רמת-אשכול.

יולי יואל אדלשטיין: ראוי הוא אפוא לוי אשכול שיישמר לו מקום של כבוד בתולדות מנהיגיה של ישראל, ותכונותיו המיוחדות ומזגו יהיו השראה לרבים אחריו.

יולי יואל אדלשטיין: דור דור ודורשיו, דור דור ומנהיגיו, לכל אחד מעלות וחסרונות, אבל יש קווי מתאר ותכונות שמבט אל העבר מאפשר לנו להבין את איכותם ונדירותם.

יולי יואל אדלשטיין: לוי אשכול הוא אכן דוגמה לכך.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: מייד אחריו יישא דברים ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור ובעלה הפרופסור אריה נאור, שרי הממשלה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, חברי הכנסת, כמובן בני משפחת אשכול – מרים, הבנות, הנכדים, הנינים, נדמה לי כבר, וכמובן, ביניהם שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת לשעבר אברהם בייגה שוחט, וכל מוקירי זכרו של ראש ממשלתנו השלישי, אני אמרתי לך לפני דקות אחדות, אדוני היושב-ראש, בנוכחות משפחתו של לוי אשכול, שאני מברך על הכינוס המיוחד הזה.

בנימין נתניהו: אני מגיע מדי שנה, נדמה לי, כמעט ללא יוצא מן הכלל, אם בכלל, ליום האזכרה של לוי אשכול, וככל שאני מעמיק בפועלו ובמעשיו אני מתמלא בהערכה מחודשת לתרומה הכבירה שלו, לתרומות הכבירות שלו, לשגשוגה, ביטחונה ופיתוחה של מדינת ישראל, וגם לחוכמתו, כפי שאתה ציינת בדבריך.

בנימין נתניהו: אני חושב שראוי שהמורשת הזאת, של אשכול, תועבר לכל חלקי הבית, לכל מי שעסוק בתפקידי הנהגה במדינת ישראל, ולדורות הצעירים שלנו, המתחדשים, משום שהיא מהווה בהרבה דברים מופת, דוגמה, וגם מורה דרך.

בנימין נתניהו: לוי אשכול האמין שתקומת ישראל בנויה מכמה יסודות, וביניהם שיבה אל האדמה, בניית כלכלה מודרנית וביצור כוחנו.

בנימין נתניהו: ובכל אחד מהתחומים הללו הוא הטביע חותם לדורות.

בנימין נתניהו: ראשית, האדמה.

בנימין נתניהו: כמי ששורשיו נעוצים בקבוצת דגניה ב', אשכול פעל בתקופת המנדט מטעם קרן קיימת לישראל לרכוש אדמות ראויות לעיבוד.

בנימין נתניהו: באותן שנים הוא גם יזם את הקמתה של חברת המים המוכרת לנו, חברת המים הלאומית "מקורות".

בנימין נתניהו: היה בו להט גדול, אמיתי, להפריח את אדמת הארץ, וזה הפך אותו גם לאדריכל ההתיישבות בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הוא גייס את המשאבים להקמתם של מאות יישובים.

בנימין נתניהו: נדמה לי שהמספר עובר את ה-300, 300 ומעלה יישובים, ואלה כמובן הפכו לביתם של המוני עולים יוצאי גלויות שונות.

בנימין נתניהו: שנית, אשכול תרם תרומה מכרעת לפיתוח כלכלה מודרנית.

בנימין נתניהו: הוא שימש 11 שנים כשר האוצר.

בנימין נתניהו: לתשומת לבך, השר כחלון, 11 שנים בכור הפחם – מכרה הפחם הזה.

בנימין נתניהו: זה לא פשוט.

בנימין נתניהו: כרגיל, הצרכים היו מרובים, והמשאבים כמובן דלים.

בנימין נתניהו: למרות זאת הוא רשם הישגים מרשימים – בשיפור מאזן התשלומים, בצמיחה כלכלית, בהעלאת רמת החיים של תושבי המדינה.

בנימין נתניהו: אני אומר "הוא רשם" – הייתה כאן פעולה קולקטיבית גדולה, של הממשלה, של הציבור, של היזמים, של המשקיעים, של האזרחים, אך בסופו של דבר הייתה לו תרומה שיטתית למעלה מעשור, בזמן מכריע של צמיחת הכלכלה הישראלית.

בנימין נתניהו: הוא עשה כאן משהו ייחודי.

בנימין נתניהו: צריך להבין את גודל המעשה בפרספקטיבה של הזמן ההוא.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל הוקמה כמדינה עם כלכלה ריכוזית.

בנימין נתניהו: הייתה בה יוזמה חופשית, אבל היא הייתה מוגבלת.

בנימין נתניהו: היא הייתה מוגבלת על-ידי רשת מסועפת של פיקוח מלמעלה.

בנימין נתניהו: ייתכן מאוד שהדבר נדרש בהתחלה, אבל אפשר לומר שכבר בשנות ה-60 היה צריך להתיר את הרסן.

בנימין נתניהו: אבל אשכול, במידה רבה, היה הראשון שעשה זאת.

בנימין נתניהו: אחריו גם פעל, כמובן, פנחס ספיר.

בנימין נתניהו: אני הכרתי לא מעט תעשיינים ישראלים וגם תעשיינים יהודים שאשכול שכנע אותם להשקיע בארץ.

בנימין נתניהו: הוא אמר להם: תן לי, אני אפתור לך את הבעיה בביורוקרטיה.

בנימין נתניהו: כאמור, ספיר הלך בעקבותיו.

בנימין נתניהו: ואכן, כך הוא פעל.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, הוא היה מתמרן בתוך הגדרות לפלס דרך.

בנימין נתניהו: לפעמים, אם צריך, מניח מטען נפץ, בונגלו, לפלס דרך למשקיע זה או אחר בסבך הביורוקרטיה.

בנימין נתניהו: ולדברים הללו היו תוצאות חשובות, משום שקמו כאן מפעלים חשובים שהיו חשובים גם מבחינה כלכלית וגם מבחינת פיתוח אזורים מסוימים.

בנימין נתניהו: היום קריית-גת נראית קרובה – היא קרובה, אכן, על-ידי הכביש המהיר שנבנה וכו', אבל אז היא הייתה רחוקה.

בנימין נתניהו: אני נותן את זה כדוגמה אחת, אבל יש הרבה דוגמאות אחרות.

בנימין נתניהו: אנחנו, כמובן, היום לא רוצים להניח מטענים בסבך של הביורוקרטיה כדי להעביר נתיבים.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים להוריד את הגדרות הכלכליות לצד זה שאנחנו בונים את הגדרות הביטחוניות.

בנימין נתניהו: גדרות מסביב לארץ אבל לא בתוך הארץ.

אראל מרגלית: אף שגם בזה בחוץ-לארץ יש הזדמנויות כלכליות.

בנימין נתניהו: כן, כן.

בנימין נתניהו: עכשיו לגבי הביטחון, הנושא השלישי.

בנימין נתניהו: אמרתי קודם שידו האחת של אשכול אחזה במחרשה וידו האחרת החזיקה בשלח.

בנימין נתניהו: הוא היה יוצא הגדוד העברי וארגון "ההגנה", והוא נרתם באופן טבעי למשימות הביטחון במלחמת העצמאות.

בנימין נתניהו: הייתה לו תרומה חשובה מאוד לגיוס נשק, ציוד וכוח-אדם ולהקמתו של צה"ל.

בנימין נתניהו: עיקרון מרכזי שהנחה את מדיניותו כראש ממשלה וכשר ביטחון היה הבטחת ההתעצמות של צה"ל והשגת הרתעה חזקה ויעילה.

בנימין נתניהו: במגעיו עם נשיא ארצות-הברית לינדון ג'ונסון, אשכול עמד על העיקרון שישראל מבקשת להתבסס על כוחה בענייני ביטחון.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לסמוך קודם כול על עצמנו.

בנימין נתניהו: אני חושב שהיה לו חלק חשוב בשכנועו של ג'ונסון בכיוון זה.

בנימין נתניהו: הוא סיפק לצה"ל נשק מודרני, בעיקר טנקים ומטוסי קרב.

בנימין נתניהו: הוא היה ראש ממשלה במלחמת ששת הימים, והתבונה המדינית שלו הכשירה את הקרקע לניצחון הגורף של צה"ל, שהוא הניצחון הגדול ביותר של עמנו בזמן החדש.

בנימין נתניהו: התיישבות, כלכלה, ביטחון – אלה המשימות הגדולות שלוי אשכול נטל על עצמו בשליחותו הציבורית.

בנימין נתניהו: אבל צריך להגיד, הוא הגיע לתפקיד ראש הממשלה כבר עתיר הישגים.

בנימין נתניהו: אני חושב שלא היה קל להיכנס לנעליו של דוד בן-גוריון, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש, או רמזת.

בנימין נתניהו: אבל לוי אשכול לא נכנס לנעליו של דוד בן-גוריון, הוא נכנס לנעליו שלו.

בנימין נתניהו: היה לו סגנון מנהיגות מיוחד משלו.

בנימין נתניהו: הוא גם פיתח את זה.

בנימין נתניהו: הוא ביקש להשליט אווירה של פיוס לאומי, לשכך מתחים פנימיים, לחזק את האחדות בעם.

בנימין נתניהו: אני זוכר את הרושם הגדול שעשה עלי כנער, בהיותי נער, כשהוא החליט ב-1964 להעלות ארצה את עצמותיו של זאב ז'בוטינסקי, על-פי צוואתו, ולקבור אותן בישראל.

בנימין נתניהו: ההיענות שלו לבקשת ראשי תנועת החרות, בקשתו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, משפחת ז'בוטינסקי, תאמה את נטייתו למצוא מכנה משותף רחב בעם.

בנימין נתניהו: וההחלטה החשובה הזאת תרמה להידברות מתונה יותר בין המחנות הפוליטיים, בלי שנאה מיותרת, בלי פסילה אוטומטית.

בנימין נתניהו: עבור אשכול אלה היו דברים זרים.

בנימין נתניהו: זה פשוט לא היה באופיו.

בנימין נתניהו: אבל הרוח הזאת גם סללה את הדרך לכינון ממשלת הליכוד הלאומי שלוש שנים מאוחר יותר, ערב מלחמת ששת הימים.

בנימין נתניהו: אשכול נקט צעד מפייס נוסף, וזה ביטול הממשל הצבאי שערביי ישראל היו כפופים לו מאז מלחמת העצמאות.

בנימין נתניהו: אשכול היה אדם שופע פיקחות, שופע יידישקייט, שופע אנושיות.

בנימין נתניהו: הוא היה מלא חוכמת חיים והומור.

בנימין נתניהו: הוא ידע כיצד לרתום גורמים שמחזיקים בדעות שונות למטרה אחת.

בנימין נתניהו: כמה וכמה מנהיגים, מנהיגינו, בתפקידים שונים, פגשתי כשהם היו צעירים מאשכול.

בנימין נתניהו: הוא היה שם את היד על כתפיהם והיה אומר: יונגרמן, שמע עצה מיהודי מבוגר ממך.

בנימין נתניהו: או אמירה כזו או אחרת.

בנימין נתניהו: הוא בדרך כלל נהג לתבל את זה בהומור יידישאי עסיסי.

בנימין נתניהו: הוא נהג לומר: אני מתפשר ומתפשר עד שאני משיג את מה שאני רוצה.

בנימין נתניהו: הוא התפשר על אמצעים, אבל לא על עקרונות ולא על מטרות.

בנימין נתניהו: על רקע ההקצנה באזורנו היום כדאי להיזכר מה אמר לוי אשכול על רקע מגמות ההקצנה אז.

בנימין נתניהו: הוא הדגיש שעלינו לבנות – אני מצטט – כוח הרתעה רב-עוצמה, שיהפוך את חלום התוקפנות נגד ישראל לאשליה מסוכנת לבעליה.

בנימין נתניהו: הוא התנהל בשיקול דעת; לא נסחף ברגעי מתח ואיום.

בנימין נתניהו: הוא עמד בתוקף על האינטרסים החיוניים של ישראל והבטיח את רמת המוכנות של צה"ל ליום פקודה.

בנימין נתניהו: וכמובן, הניצחון הגדול במלחמת ששת הימים הוכיח שהיה שכר לעמלו.

בנימין נתניהו: גולת הכותרת במערכה הזו הייתה הסרת טבעת החנק מצווארה של ישראל, אבל כמובן, יותר מכול, איחוד בירתנו ירושלים.

בנימין נתניהו: כשירדן הצטרפה למערכה נגד ישראל, אשכול אישר את תפיסת העיר העתיקה.

בנימין נתניהו: תארו לכם שירושלים הייתה היום מחולקת, ועל חומותיה, כמו גם על רכסי הגולן – שגם לגביהם נתן את הפקודה להסתער – תארו לכם שעל חומות ירושלים היו עומדים קנאי האסלאם הקיצוני היום.

בנימין נתניהו: כל בר-דעת מבין אילו השלכות חמורות היו לכך מבחינתנו.

בנימין נתניהו: ולכן, ירושלים חייבת להישאר מאוחדת, בריבונות ישראל, כי אנו יכולים להגיע לפורעים ולקנאים.

בנימין נתניהו: איננו יכולים למנוע את הקנאות, את הקיצוניות, את תאוות הרצח באזורנו.

בנימין נתניהו: אנחנו רק יכולים לשמר ביכולותינו את ההתנגדות לכוחות הללו.

בנימין נתניהו: זה דבר שאשכול הבין היטב.

בנימין נתניהו: הוא היה איש של שלום.

בנימין נתניהו: שלא נטעה, הוא הושיט יד לשלום לשכנינו, אבל באותה מידה הוא ניחן בראיית הנולד.

בנימין נתניהו: הוא הבין שלעולם אסור לנו להשלים, כך אמר, עם הסגר, מצור, חרם ותוקפנות.

בנימין נתניהו: את זה הוא אמר בכנסת לאחר המלחמה.

בנימין נתניהו: אשכול לא התכחש לסכנות.

בנימין נתניהו: הוא גם לא ייפה אותן.

בנימין נתניהו: וראוי שננהג כך גם אנו.

בנימין נתניהו: בוודאי שמעתם שבימים האחרונים אסד ונסראללה כבר חוגגים את מיליארדי הדולרים שהם מבינים שהם בדרך מאיראן, בדרך למכונת הטרור שלהם בזכות הסכם וינה.

בנימין נתניהו: חמינאי מוסיף לאיים על ארצות-הברית.

בנימין נתניהו: יועצו הבכיר הודיע אתמול שלא יהיה שום פיקוח במתקני הגרעין, ואין זה משנה מה כתוב בהסכם וינה.

בנימין נתניהו: ההסכם הזה נותן לגיטימציה בין-לאומית להתחמשות גרעינית עתידית של איראן ולהמשך תוקפנותה בהווה; התוקפנות של מדינת הטרור הגדולה בעולם.

בנימין נתניהו: עדיף שלא יהיה הסכם כלל מאשר הסכם רע זה.

בנימין נתניהו: מכובדי, לוי אשכול היה מנהיג רב-פעלים, איש חזון וביצוע.

בנימין נתניהו: בן-אדם.

בנימין נתניהו: מנהיג חשוב וגדול לישראל, שהצעיד את המדינה להישגים רבים.

בנימין נתניהו: נזכור את תרומתו, תרומתו הגדולה לעמנו.

בנימין נתניהו: ננצור את דמותו כמנהיג לאומי מהשורה הראשונה.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי, הגברת מרים אשכול, הבנות תמה שוחט ועפרה נבו, הנכדים והנינים, כל בני המשפחה היקרים, ידידנו בייגה שוחט, מכובדנו ראש הממשלה בנימין נתניהו, חברות וחברי הכנסת, שרות ושרים, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור והפרופסור אריה נאור, שרים וחברי כנסת בהווה ובעבר, מר אבי וידרמן, מנכ"ל יד לוי אשכול, ומוקירי זכרו של ראש הממשלה לוי אשכול, זיכרונו לברכה, אני נמנה עם מעריציו הגדולים של לוי אשכול, ראש ממשלתנו השלישי, ואני סבור שההיסטוריה עשתה לו עוול בכך שהצניעה עד כה את תרומתו הייחודית והעצומה למדינת ישראל.

יצחק הרצוג: בהתקרב היובל למלחמת ששת הימים, וככל שמתפרסמים עליה ועל תקופת כהונתו של אשכול יותר ויותר מחקרים, ניבטת לנגד עינינו דמותו של אשכול כאחד המנהיגים הגדולים והחשובים שהיו למדינת ישראל ולציונות מעודן.

יצחק הרצוג: כך ספד לו, ללוי אשכול, ממלא-מקומו וסגנו, המצביא יגאל אלון, ממש מעל דוכן זה במלאות שבעה לפטירתו, ואני מצטט: "אפשר שאין צורך במילים כדי שתדע הארץ מי היה לוי אשכול והיכן טבע פועלו.

יצחק הרצוג: אם נידום לרגע, נשמע את זרימת המים בצינורות המוביל הארצי, את שריקת הממטרות בגני הירק, את צחוקם של הילדים בבתי-הספר בדימונה, בית-שמש וקריית-שמונה; נשמע גם את הולם המטוסים ואת רעש מנועי הטנקים של צבא ההגנה.

יצחק הרצוג: כל הקולות האלה מספרים את פועלו של אשכול טוב יותר משיוכלו מילים לעשות".

יצחק הרצוג: רבותי חברי הכנסת, משפחה נכבדה, ללוי אשכול שמור לעד מקום בשורה הראשונה בהיכל התהילה של עמנו.

יצחק הרצוג: מנהיגותו, חזונו ופועלו עיצבו את מדינת ישראל, את דמותה ואת אופייה, והניחו את האדנים שעליהם היא נשענת עד היום.

יצחק הרצוג: עשייתו המפוארת כללה, בין השאר – וגם זה הוזכר ויוזכר שוב ושוב – את הקמת חברת "מקורות"; את הקמת 11 הנקודות בנגב שהיו הגורם העיקרי לכך שהאו"ם המליץ להכליל את הנגב בתחומי המדינה; ייסוד ואכלוס של 371 יישובים חקלאיים חדשים לקליטת עלייה.

יצחק הרצוג: אני חוזר – 371 יישובים; ארגון הצבא, הרכש, התעשייה הצבאית; המוביל הארצי; נמל אשדוד; "מפעלי ים-המלח"; "עמידר"; הצטרפות לשוק האירופי המשותף ועוד ועוד.

יצחק הרצוג: קצרה היריעה מלהמשיך ולפרט את מלוא היקף פעילותו, אך אין כמעט תחום בחיינו שלא ניכרות בו טביעות אצבעותיו.

יצחק הרצוג: אני מעריץ את אשכול, משום שמנהיגותו לא נמדדת, לא בדיבורים, לא בדברי רהב ולא בהופעות סוחפות, אלא במעשים מהפכניים ומחוללי שינוי ואמונה.

יצחק הרצוג: אזכיר, ברשותכם, כמה מקבצים ממעשים אלה: הראשון שהוזכר כאן, שאותו אני מקטלג תחת הכותרת "אחדות העם", הוא ההחלטה שקיבל להעלאת עצמות זאב ז'בוטינסקי.

יצחק הרצוג: צעד זה, שעליו החליט אשכול כראש הממשלה בשנת 1964 בניגוד לעמדת תנועתו, ניפץ מחסומים עמוקים בין שתי התנועות הלאומיות.

יצחק הרצוג: היה זה צעד של מנהיג שהושיט יד מעבר לגשר הצר מאוד בעם, כדי לאחות את הקרעים שבתוכו.

יצחק הרצוג: אשכול הביא את ז'בוטינסקי לקבורה ברוב עם בהר-הרצל, ולא פילל כי כעבור שלוש שנים יצרף את ממשיך דרכו של ז'בוטינסקי, מנחם בגין, כחבר ממשלת החירום של ערב מלחמת ששת הימים.

יצחק הרצוג: אשכול הבין שאחדות העם היא מרכיב מרכזי בחוסנו, והבין שעוד נכונו לנו אתגרים עצומים.

יצחק הרצוג: השני, תחת הכותרת "ביטחון ישראל", הוא הכנת צה"ל לניצחון ששת הימים: אשכול הכין את צה"ל לניצחונו המזהיר בדקדקנות ובאחריות.

יצחק הרצוג: הוא שילב נכונה בין צמיחת המשק לביצור כוח המגן של צה"ל; כראש הממשלה וכשר הביטחון הוא שילב נכונה בין השניים.

יצחק הרצוג: אשכול חשש כבר בסוף שנות ה-50 שצרפת, שסיפקה לנו את מטוסי ה"מיראז'" ואת התשתית בתחום הגרעין, תיטוש את ישראל, ולכן יזם בהצלחה כבירה את הברית האסטרטגית המדינית והצבאית עם ארצות-הברית.

יצחק הרצוג: ברית זו העצימה את צה"ל בנשק מודרני – מטוסי "סקייהוק", טילי "הוק" וטנקי "פטון" – למרות המיתון והמשבר הכלכלי.

יצחק הרצוג: ברית זו כללה הבנות ותיאום אסטרטגי שהושגו באחריות, בדיסקרטיות, באינטימיות ובידידות בין לוי שקולניק, יליד אוראטוב שבפלך קייב, לבין החוואי הטקסני, נשיא ארצות-הברית לינדון ג'ונסון.

יצחק הרצוג: הבנות אלו הן בבסיס העוצמה וכוח ההרתעה של ישראל עד עצם היום, והן אקטואליות יותר מתמיד גם בעת הזו.

יצחק הרצוג: אשכול ידע שנאומים לא יובילו את המים לאורכה ולרוחבה של המדינה, שמילים גדולות לא יבנו בתי-ספר ומפעלים בדרום ובצפון.

יצחק הרצוג: הוא ידע שכדי להשיג נשק ומערכות הגנה יש להיכנס לחדרים שקטים וליצור בריתות עם שותפינו בעולם, וידע להכין את צה"ל לאימוניו, לאנשיו, לציודו, לתוכניות ארוכות טווח ולהכנת העורף והמשק לשעת-חירום.

יצחק הרצוג: היום, במרחק השנים, ניתן לקבוע בוודאות כי לאשכול הייתה תרומה מכרעת לניצחונה הגדול של ישראל במלחמת ששת הימים.

יצחק הרצוג: אותו ניצחון, שנזקף אז, באותם הימים, לזכותם של מצביאים גדולים ומבצעים מרהיבים, לא היה נולד למדינת ישראל הצעירה אם לא היה נוהג אשכול כמי שעול ההיסטוריה מונח על כתפיו.

יצחק הרצוג: מייד לאחר המלחמה אשכול לא נח על זרי הדפנה, הוא תכנן מהלכים מדיניים אמיצים.

יצחק הרצוג: שלושה שבועות לאחר המלחמה הוא שלח את דודי יעקב הרצוג למשא-ומתן סודי עם המלך חוסיין, אך מותו בטרם עת קטע את יוזמותיו.

יצחק הרצוג: בעת כהונתי כמזכיר הממשלה ביקשתי לעיין בתמליל ישיבת הממשלה מ-12 ביוני 1967, הדיון הגורלי שבו החליטה ממשלת ישראל להציע פדיון שטחים שנכבשו תמורת שלום.

יצחק הרצוג: ציפיתי לקרוא ביטויים נשגבים, מליציים ונבואיים של לוי אשכול על חזרה לארץ אבות, ותחת זאת קראתי פרגמטיזם חודרני ונוקב.

יצחק הרצוג: הוא אמר: מה נעשה עם 2 מיליוני ערבים, הוא שאל, ולא פילל כי כעבור חצי יובל עדיין תרחף השאלה הזו בחלל חיינו במלוא עוצמתה.

יצחק הרצוג: בהקשר הזה חשוב לתקן עיוות היסטורי, שאתה, אדוני ראש הממשלה, יצרת במהלך קמפיין הבחירות.

יצחק הרצוג: בסרטון שלך במערכת הבחירות קבעת כי אשכול בחר לפתוח במלחמה אף שוושינגטון התנגדה לכך בכל תוקף.

יצחק הרצוג: צר לי, העובדות הן שונות.

יצחק הרצוג: אני מניח שתוכל להסתייע בחברנו ההיסטוריון וחבר הכנסת מייקל אורן ובספרו הנהדר "שישה ימים של מלחמה".

יצחק הרצוג: ראש הממשלה אשכול שלח תחילה את שר החוץ אבא אבן לסבב שיחות שנכלל בו גם הנשיא ג'ונסון, סבב שלא הניב תוצאה של הסכמה.

יצחק הרצוג: לאחר מכן הוא שלח את ראש המוסד שלו מאיר עמית לשיחות חשאיות עם המנהיגות האמריקנית, ורק לאחר שנרמז לו שארצות-הברית תבין אם ישראל תצא למלחמה, חזר ודיווח על כך לאשכול, שעד אז – כך מספר מייקל אורן בספרו – עמד בלחצי תופת של מטכ"ל רעב לקרב וגורמים רבים בציבור ובתוך ממשלתו.

יצחק הרצוג: אשכול רצה מלכתחילה גיבוי בין-לאומי, או לפחות הסכמה בשתיקה לפתיחה במלחמה.

יצחק הרצוג: וכידוע, בתום תקופה ארוכה הוא זיהה את הרגע הנכון וידע לצאת למלחמה כשהייתה לו תשתית מדינית ראויה לכך.

יצחק הרצוג: הוא גילה נחישות ואיפוק, והצליח.

יצחק הרצוג: השלישי – יחסו של אשכול לציבור הערבי בישראל: החלטתו המכוננת של אשכול לבטל את הממשל הצבאי שחל על ערביי ישראל הייתה צעד מהפכני ונועז.

יצחק הרצוג: עד אז נחשב הציבור הערבי לאיום ביטחוני מתמיד.

יצחק הרצוג: הטבח בכפר-קאסם לא שינה את המצב.

יצחק הרצוג: רק ראש ממשלה ושר ביטחון אזרחי כאשכול הבין את המשמעות האידיאולוגית הנאורה של החלטתו, אשר תאמה לגמרי את רוח מגילת העצמאות.

יצחק הרצוג: החלטתו זו מתכתבת עם ההחלטות האמיצות של ממשלת רבין לסגור את הפערים שמהם סובל הציבור הערבי, ממשלה שבה כיהן אברהם בייגה שוחט, חתנו של אשכול, כשר האוצר.

יצחק הרצוג: הרביעי – ליברליזם וחירות הביטוי.

יצחק הרצוג: החלטתו של אשכול על הקמת השידור הציבורי אף היא עומדת בלב תפיסת עולמו הנאורה.

יצחק הרצוג: אשכול ויתר במודע, בהחלטתו זו, על שליטתו של ראש הממשלה במידע המועבר לציבור מטעמו, והעדיף את טובת הציבור על פני האינטרס שלו להמשיך לשלוט בתקשורת.

יצחק הרצוג: ולבסוף, המים, ההתיישבות, התיעוש והמשק.

יצחק הרצוג: אשכול ניצח על תזמורת מרהיבה, שהניבה צמיחה ופיתוח בני-קיימא לישראל.

יצחק הרצוג: הוא יצר איזון נכון בין פיתוח מרשים של ההתיישבות וקביעת גבולותיה של המדינה, בניית ערים ויישובים, פיתוח התעשייה, הבאת משקיעים, גיוס הון למשק הצומח, והוא יצר סינתזה נכונה ואחראית, ששילבה בין המשק הממשלתי, המשק ההסתדרותי הקואופרטיבי והמשק הפרטי, כך שכל אחד מהם צמח והתפתח לצדו של המשק האחר.

יצחק הרצוג: אכן, מכובדי, תקצר היריעה מעוד ועוד החלטות ומעשים של ראש ממשלה מהפכן, ביצועיסט, שלצערי, לא מעט ממה שהוריש לנו מתכרסם והולך מול עינינו.

יצחק הרצוג: הברית עם ארצות-הברית מאוימת, אין תהליך שלום, היחס לערביי ישראל, כפי שבא לידי ביטוי בבחירות, הוא מחפיר, השידור הציבורי בסכנה ואושיות הדמוקרטיה של המדינה מאוימות, במשק הישראלי קיימים פערים בלתי נסבלים, מעורבות המדינה למען אזרחיה נשחקת, ועוצמתה של מדינתנו נפגמת.

יצחק הרצוג: ובכן, מה היה סוד מנהיגותו של אשכול?

יצחק הרצוג: באותו הספד שהבאתי קודם מפיו של יגאל אלון הוא אמר כי קראו לאשכול איש הפשרות – איזו טעות; הוא לא התפשר על עקרונות, גם אם חתר למשותף שבביצוע.

יצחק הרצוג: היו לו תפיסות בהירות על אודות אמיתות היסוד של השקפת עולמו כיהודי גאה, כציוני וכסוציאליסט, אך כיוון שחתר להגשים הלכה למעשה את רצונו, היה מוכן לוותר על הטפל שבניסוח, כדי להשיג את עיקר דבריו.

יצחק הרצוג: אשכול עצמו אמר על עצמו בבדיחות: אני מתפשר ומתפשר, עד שאני משיג את מה שאני רוצה.

יצחק הרצוג: ואגב, זהו מוטו שאני אישית מאוד מכבד ומוקיר.

יצחק הרצוג: לאשכול היה סגנון עבודה אנושי, זה כבר הוזכר, רווי הומור וחוכמת חיים.

יצחק הרצוג: עובדיו העריצו אותו.

יצחק הרצוג: במשך כל שנות כהונתו כיהן דודי יעקב כאיש אמונו וכמנכ"ל משרדו.

יצחק הרצוג: גדלתי על סיפוריו מלאי החיבה והאהבה לאיש הזה.

יצחק הרצוג: לשכתו הייתה נקייה מתככים.

יצחק הרצוג: תחושת שליחות חיברה בין חברי הצוות שלו.

יצחק הרצוג: הוא נכנס לנעליו העצומות של בן-גוריון, והוכיח שיש לו נעליים משלו.

יצחק הרצוג: הוא התמודד עם הפרישה של בן-גוריון וחבריו ממפא"י והקמתה של רפ"י; הוא ניצח בגדול, ואז היה מוכן לאיחוד מחודש.

יצחק הרצוג: הוא גידל צעירים מוכשרים שליוו אותו בנאמנות, הוא היה מחובר לצעירים המתיישבים בכל הארץ, ורווה נחת עצומה כאשר זכה לחזות בהקמתה של העיר ערד בראשותו של בייגה.

יצחק הרצוג: מנהיגותו של אשכול לא הייתה מנהיגות עוברת מסך, אולי לא הייתה מרגשת ומעוררת דייה, לעתים הייתה מגומגמת ונטולת פתוס, אך היא הייתה בדיוק מה שחברה ועם זקוקים לו בעתות מצוקה: אחריות, שיקול דעת, ציונות ושוויוניות.

יצחק הרצוג: ובכן, כיצד היה נוהג אשכול היום?

יצחק הרצוג: אין ספק שהיה פועל הפוך ממה שפועלת ממשלתך וממה שפועל אתה, ראש הממשלה; הוא לא היה פועל מאחורי גבו של נשיא ארצות-הברית בקונגרס, אלא פועל מולו בתיאום מרבי.

יצחק הרצוג: הוא היה יוזם תוכנית מדינית, יוזם בריתות אזוריות, יוזם מהלכי שלום, ואולי היינו חוסכים מלחמה קשה ועקובה מדם לפני השלום עם מצרים.

יצחק הרצוג: הוא לא היה מסית נגד הציבור הערבי בבחירות.

יצחק הרצוג: הוא היה חותר לשוויון, הוא היה פועל בהוגנות, הוא היה נמנע מהסתה.

יצחק הרצוג: הוא היה נלחם למען העבודה המאורגנת, ודוחף בכל כוחו לקליטת עובדי הקבלן בהעסקה ישירה.

יצחק הרצוג: הוא היה מציל את רשות השידור ולא מתערב בגסות בעולם התקשורת או בשידור הציבורי.

יצחק הרצוג: והעיקר, הוא לא היה משתעבד למסע בלתי פוסק של הפחדה, שממנו אפשר חלילה להסיק כי מדינת ישראל היא איזה עלה נידף ברוח.

יצחק הרצוג: הוא היה מעדיף לפעול בזהירות, באחריות ובנחישות למען המטרות שאותן התווה לעמו.

יצחק הרצוג: ואני שואל היום, רבותי ומכובדי, האם ובאיזו צורה היה מתמודד היום אשכול עם האיומים אשר לפנינו.

יצחק הרצוג: אני והמחנה שאני עומד בראשו, המחנה הציוני האמיתי של לוי אשכול, לא מוכנים להיכנע לשיח הפחד, לשיח הגזענות, להדרת ציבורים שלמים, אבל יותר מאלה – אנחנו לא מוכנים להשכיח מאזרחי ישראל את התקווה כי אפשר וראוי לחיות כאן חיים של רווחה, של צדק חברתי, של ביטחון ושלום עם שכנינו, כפי שראה אשכול בחזונו.

יצחק הרצוג: ולסיום, מכובדי, במלאות ללוי אשכול 120 שנים, נעלה כאן את זכרו, את מעשי ידיו להתפאר של מנהיג דגול, מעשי ידיו אשר משבצים את נופי ארצנו ואתריה כמעין צוואה בת-קיימא, צוואה מופלאה של ערכים שתורגמו למעשים.

יצחק הרצוג: צוואה של ציונות, בנייה ויצירה.

יצחק הרצוג: וכעת גם הזמן שתפיסת עולמו – המשתפת, המגשרת, המבצעת, לא המדברת – תמומש באופן ערכי, הלכה למעשה, בכל תחומי חיינו.

יצחק הרצוג: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה, חבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תמה הישיבה המיוחדת לזכרו של ראש ממשלת ישראל לשעבר לוי אשכול.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לאלמנתו מרים, לבנותיו תמה ועפרה ולכל בני המשפחה על כך שכיבדתם אותנו כאן בנוכחותכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, אנחנו שמענו כמה הודעות מטעם יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: קטעתי את הדיון בהצעת ועדת הכנסת להקמת ועדה מיוחדת לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת, ונשארו לנו שלושה דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: הדוברים הם חברי הכנסת איתן כבל, שרון גל ויוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל, נא לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמות פרלמנטריות, אני, ברשותך, כבר הרחבתי בדיון באי-אמון, אבל האמת היא שהייתי שמח לדעת, חבר הכנסת ביטן, איפה לב-לבה של הבעיה.

איתן כבל: איך מתכוון ראש הממשלה בעצם לפעול, חבר הכנסת טיבי, אני רוצה להזכיר, בחשש שלו – חשש – מה יקרה עם רשות השידור.

איתן כבל: הרי במה דברים אמורים?

איתן כבל: בסופו של עניין, הוויכוח המרכזי שמתקיים, חבר הכנסת ביטן, הוא בשאלה אחת אמיתית: מה קורה באותה שנה, שנה שבה יש מנכ"ל מוערך שאין עליו פיקוח, ובעצם המפקח שלו הוא אחד, ראש הממשלה נתניהו.

איתן כבל: אז אפשר להתפתל – ימינה, שמאלה – ואני לא מבין באמת, חבר הכנסת ביטן, חברי חברי הכנסת, מה האובססיה הזאת; האובססיה, חברת הכנסת קארין אלהרר, בכל מה שנוגע לתקשורת.

איתן כבל: זאת אומרת, זה לא משנה.

איתן כבל: אל תעשה כלום.

איתן כבל: תשתלט ותפחיד את התקשורת.

איתן כבל: אז יש לך "ישראל היום" מצד אחד, תפחיד את הערוצים המסחריים, תשתלט שוב על הערוץ "קול ישראל מירושלים", ואתה מסודר.

איתן כבל: אתה לא צריך לעשות כלום.

איתן כבל: אתה לא צריך לעבוד, אתה לא צריך לעשות דבר וחצי דבר.

איתן כבל: זאת אומרת, בסופו של עניין, כשאנחנו באים גם לעסוק בדברים מהמקום הכי נקי, חבר הכנסת מאיר כהן, אנחנו מוצאים את עצמנו מתאכזבים; אנחנו מוכנים לתת סיכוי לעניינים ונקודות אמיתיות, לקדם אותם, לדחוף אותם, ולא להסתכל על זה רק מנקודת מבט צרה של אני אופוזיציה, אני תוקף את העניין בכל מקרה.

איתן כבל: וכשאתה עושה מעשה כזה, אתה מוצא את עצמך נבעט בצורה בוטה, בצורה גסה, דורסנית, ואתה שואל: למה?

איתן כבל: מה יש להסתיר פה?

איתן כבל: באמת, אני כבר ותיק בבית הזה, ואני מנסה להבין – מה, מה מסתתר פה, מה מביא את ראש הממשלה – אתה יודע, בטח בחדר אצלו יש מאחוריו כזה לוח, ויש עליו רשימה של האיקסים – אוקיי, אלה שלא משנה מה, הוא איקס.

איתן כבל: יש כאלה חצים, סיכות, שהוא כל הזמן עומד ואומר, על זה אני זורק.

איתן כבל: הנה, כבל, מה פתאום, כבל יעמוד בראש ועדה?

איתן כבל: הנה, עכשיו אני עם החץ.

איתן כבל: איזה מין דבר זה?

איתן כבל: זה כל כך ילדותי, כל כך לא לעניין – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: – – אבל זה לא מפתיע.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שרון גל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת יוסי יונה.

יואל חסון: איפה הז'קט היום?

יואל חסון: מה קרה?

שרון גל: על הכיסא.

יואל חסון: התחלת לזרוק.

יואל חסון: תזכור שיש מצלמות.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את שלוש הדקות הבאות כדי לדבר על הביזיון שראינו אתמול בהר-הבית.

שרון גל: אני רוצה לקרוא לממשלה: תנו גב למג"ב.

שרון גל: תנו לשוטרים לעבוד.

שרון גל: לא יכול להיות שנראה כולנו תמונות של פשוט טרור בידי פורעים, מחבלים, רעולי פנים, שמנצלים מקום תפילה כדי לנסות לרצוח שוטרים וחיילים שנמצאים במקום.

שרון גל: אתמול היו רק שוטרים שם.

שרון גל: אני שואל את הממשלה, האם זו המדיניות שלכם?

שרון גל: האם זו המדיניות שלכם?

שרון גל: האם התמונות האלה יכולות לעבור בלי שום תגובה?

שרון גל: האם אין מישהו בממשלה – השר לביטחון פנים, ראש הממשלה – שרואה את הדברים האלה?

שרון גל: לפני רגע שמענו את ראש הממשלה מדבר על הריבונות בירושלים.

שרון גל: על איזה ריבונות אתם מדברים?

שרון גל: איזה ריבונות?

שרון גל: זו אחיזת עיניים.

שרון גל: אין ריבונות יהודית בהר-הבית.

שרון גל: יש חבורת פורעים ופורעות שמגדפים יהודים שעולים לסייר במקום, שמתעללים בהם, שעושים ככל העולה על רוחם, ואתם יושבים ושותקים, כאילו התמונות האלה יעברו והכול יישכח.

שרון גל: והכול קורה בט' באב, יום מקודש לעם היהודי.

שרון גל: איפה אתם?

יצחק כהן: – – –

שרון גל: אני לא נכנס לדיון הזה עכשיו, הרב כהן.

שרון גל: יש רבנים שאומרים שמותר ויש רבנים שאומרים שאסור.

שרון גל: אני יודע דבר אחד – – –

יצחק כהן: אף רב לא מתיר.

שרון גל: אני יודע דבר אחד, הרב כהן, הר-הבית הוא המקום הקדוש ביותר ליהודים.

שרון גל: אני גם קורא דברים שכותב המזרחן פרופסור דנה, אין שום אזכור בקוראן לזיקה כלשהי של המוסלמים לירושלים ולהר-הבית.

שרון גל: להפך, בעשרה מקומות שונים בקוראן כתוב – אולי גם חברת הכנסת מרב מיכאלי תלמד משהו; היא עכשיו מנהלת שיחה ערה עם חבר הכנסת טיבי, ראש המסיתים פה – שאללה הוריש לעם ישראל את הארץ.

שרון גל: ולעומת זאת, אין בו שום אזכור לכך שהוא נתן את הארץ למוסלמים, לערבים או לפלסטינים.

שרון גל: כתוב.

שרון גל: מה שכתוב – כתוב.

שרון גל: ואני רוצה עכשיו לפנות אליך, חבר הכנסת יואל חסון – כשתסיים את השיחה – אתה ישבת היום באולפן ערוץ הכנסת עם חבר הכנסת באסל גטאס, שאמר – ואני מצטט כמעט מילה במילה – הוא אמר שהוא תומך במאבק אלים בירושלים; נכון, או לא נכון?

יואל חסון: אמר.

שרון גל: אמר שהוא תומך בטרור – נכון, או לא נכון?

יואל חסון: לצערי, כן.

שרון גל: אז אני שואל אותך, איך יכולתם אתה והחברים שלך במחנה הציוני – נגיד המחנה הציוני, אתה יודע – – –

יואל חסון: כן, המחנה הציוני.

יואל חסון: המחנה הציוני, שקיבל 800,000 קולות יותר ממה שאתם קיבלתם.

שרון גל: צריך לגבות שמות גם באמת באידיאולוגיה.

שרון גל: אתם לא יכולים להיות המחנה הציוני רק בשם.

יואל חסון: הוא לא קיבל תגובה ציונית הולמת, חבר הכנסת שרון?

שרון גל: כשעולה כאן הצעת חוק נגד הסתה, איך מרב מיכאלי – במקום לתת גב לאומה, היא מפנה גב לאומה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גל, זמנך תם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, תן לחבר הכנסת גל לסיים, זמנו עבר.

שרון גל: מילא זהבה גלאון, אני מבין.

שרון גל: עיסאווי פריג', אני מבין.

שרון גל: אחמד טיבי וחבורתו, אני מבין.

שרון גל: אבל אתה?

שרון גל: וחבריך?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גל, תודה.

שרון גל: היינו יכולים עכשיו לדאוג לכך שתומך הטרור הזה לא יהיה פה.

שרון גל: אבל בגללכם ובגלל אדון לפיד, שהכניס את כל החברים פה, הכריח אותם להצביע נגד ובעצמו – אגב, חבר הכנסת כהן, הוא לא הצביע, הוא רק ישב פה.

שרון גל: הוא אמר לכם להצביע והוא לא הצביע, כי הוא רוצה להיות ראש ממשלה, כי הוא רוצה להיות כאילו הוא לאומי, כאילו הוא ימין, כאילו הוא פרגמטי.

שרון גל: קצת יותר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גל, זמנך תם מזמן.

שרון גל: סליחה, אדוני היושב-ראש, דקה – אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': לא, דקה זה הרבה, משפט סיום.

שרון גל: 20 שניות.

שרון גל: קצת פחות צביעות וציניות.

מאיר כהן: היה חופש הצבעה.

שרון גל: לא היה שום חופש הצבעה, ואם היה חופש הצבעה והצבעתם נגד, עוד יותר גרוע.

שרון גל: עדיף שהוא היה אומר לכם להצביע נגד ועשיתם מה שהוא אמר.

שרון גל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גל.

בצלאל סמוטריץ': אחרון הדוברים – חבר הכנסת יוסי יונה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דניאל עטר: אתה מבין, זה שאנחנו לא מגיבים לך זה לא אומר שאנחנו מסכימים למה שאתה אומר.

דניאל עטר: הנה, יוסי יונה, תשובה מוחצת.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה שש דקות, שרים, מכובדי חברי הכנסת, למדינת ישראל מגיעה רשות שידור ציבורי עצמאית.

יוסי יונה: למדינת ישראל מגיעה רשות שידור חוקרת, נשכנית, שעושה את עבודתה ללא מורא וללא משוא פנים.

יוסי יונה: האופן שבו יוצאת לדרך הרפורמה ברשות השידור אינה מבטיחה שכך יקרה.

יוסי יונה: עם תום יישומה, מן הסתם אנחנו נקום בבוקר ונגלה שיש לנו עוד "פראבדה" בישראל – רשות שידור מטעם, כזו שמקבלת את תכתיביה ממשרד ראש הממשלה, שלא במקרה הוא גם שר התקשורת.

יוסי יונה: ראש הממשלה, כולנו יודעים, מבין בתקשורת.

יוסי יונה: ראש הממשלה שלנו, כולנו יודעים, תאב תקשורת, ורוצה לגייס אותה לטובתו.

יוסי יונה: והנה האבסורד הגדול – המנכ"ל כפוף באופן מיידי לראש הממשלה.

יוסי יונה: אנחנו מקבלים, אם כן, הסדר קלוקל, שבו שר התקשורת ראש הממשלה, ראש הממשלה שר התקשורת, והמנכ"ל כבר הודיע, וכך מתחוור לנו, שהולכים להעסיק 400 עובדים חדשים במישרין על-ידי המנכ"ל החדש.

יוסי יונה: האם אנחנו יכולים לדמיין לעצמנו מין חזון בעייתי שכזה, שבו יושב ראש הממשלה ויושב המנכ"ל, ובידיהם רשימה של אנשים, והם אומרים: השדר הזה – כן, מגיש החדשות הזה – לא, התחקירן הזה – כן, והתחקירן הזה – לא.

יוסי יונה: זה מה שהולך להיות.

יוסי יונה: זה מה שהולך להיות.

יוסי יונה: זו תחזית קודרת.

יוסי יונה: זו תחזית שבעצם אומרת לנו שוב ושוב: לא תהיה לנו במתווה הקיים רשות שידור עצמאית.

יוסי יונה: ומה יהיה עם העובדים?

יוסי יונה: כאן הצטרף אלינו סגן השר אקוניס.

אופיר אקוניס: השר בשבילך, אבל לא נורא.

יוסי יונה: לא, בשביל כולנו.

יוסי יונה: בשביל כולנו.

יוסי יונה: סליחה אם פגעתי בכבודך, אני חוזר בי.

אופיר אקוניס: חס וחלילה.

יוסי יונה: ואני רוצה לציין אותך גם לטובה, שדווקא בתחילת עבודתך התכוונת ורצית שתהיה לנו רשות שידור ציבורית עצמאית, והנה, הסמכות הזאת הופקעה ממך.

אופיר אקוניס: ממש לא.

יוסי יונה: הופקעה ממך ברגל גסה, והועברה ישירות לראש הממשלה.

יוסי יונה: גם בזה הוא לא מוכן להתחלק אתך, מר אקוניס היקר.

אופיר אקוניס: אני מקים את השידור הציבורי.

יוסי יונה: כן, אנחנו רואים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יונה.

אופיר אקוניס: הישראלי.

יוסי יונה: כמה?

בצלאל סמוטריץ': זמנך עבר.

יוסי יונה: אה, זמני עבר.

יוסי יונה: בכל אופן – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

יוסי יונה: אז אם כן, יש לנו גם הסדר – –

דניאל עטר: מה קרה – – – לא עבר.

יוסי יונה: – – אוקיי, הסדר שבו אנחנו גם הולכים לצפות בפיטורים אכזריים של כמעט 1,300 עובדים מעובדי השירות הציבורי הקיים.

אופיר אקוניס: מאיפה – – –

יוסי יונה: אני אגיד לך את המספרים.

יוסי יונה: אפשר?

יוסי יונה: אפשר.

אופיר אקוניס: זה לא נכון.

יוסי יונה: אני אגיד את המספרים.

בצלאל סמוטריץ': ממש קצר.

יוסי יונה: מצבת כוח-האדם היום היא כ-1,500 עובדים.

אופיר אקוניס: זה לא נכון.

יוסי יונה: בגוף החדש יהיו 750 עובדים, מתוכם רק 25% מהעובדים הוותיקים.

יוסי יונה: זה אומר שיועסקו רק 180 מתוך 1,400.

יוסי יונה: אלה הן העובדות.

יוסי יונה: אם לך יש עובדות אחרות ואתה יכול לבשר לבאי הכנסת: לא, זה לא המצב, אנחנו הולכים להעסיק את כולם, איזה יופי, אנחנו נדאג לעובדים, והם ייקלטו בגוף החדש – כולנו פה נעמוד, נריע לך, באמת ובתמים, ונגיד כל הכבוד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יוסי יונה: אז אם כן, אני מסכם ואומר: המתווה הזה, הרפורמה שהולכת ומתממשת למול עינינו מבטיחה שלא תהיה לנו רשות שידור עצמאית, אלא תהיה לנו רשות שידור מטעם, וזה דבר נורא ואיום.

יוסי יונה: מגיע למדינת ישראל שתהיה לה רשות שידור עצמאית, נשכנית וביקורתית.

יוסי יונה: תודה רבה לך, היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': יסכם את הדיון וישיב יושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת דוד ביטן.

קריאה: הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': ועדת הכנסת, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': זמנך – עד שיסתיים הגיוס.

): רבותי, באמת שלא הבנתי את הדיון הזה.

): בסך הכול מדובר בהחלטה פרוצדורלית, שוועדת הכנסת החליטה לאן להעביר את הדיון בהצעת החוק שמתקנת את חוק הערוץ הראשון.

): תבינו דבר אחד, בסך הכול המשכנו את מה שהכנסת הקודמת החליטה.

): גם בכנסת הקודמת הייתה ועדה מיוחדת בראשות קארין אלהרר – שעכשיו טוענת נגד החוק שהיא אישרה, אבל לא משנה – והיום מדובר בתיקון לחוק הזה.

): אז אנחנו המשכנו את ההחלטה מהכנסת הקודמת, ובעצם הקמנו שוב הפעם ועדה מיוחדת, רק שינינו את ההרכב האנושי מכיוון שהקואליציה השתנתה בעקבות הבחירות.

): אז לא עשינו שום דבר מיוחד, וחשבתי לתומי שיצביעו על זה.

): במקום זה, נכנסו לגוף החוק וטענו בעניין זה.

): אני חושב שזה לא היה המקום, היה מקום לדון ולטעון בוועדה ובקריאה שנייה ושלישית.

): אבל לגופו של עניין, יושב-ראש ועדת הכלכלה עשה כמה ישיבות – נדמה לי שתיים או שלוש – בעניין הזה, וגילינו פתאום שיש בעיות בחוק שנחקק בכנסת הקודמת וגובש על-ידי השר הקודם, שר התקשורת הקודם, ויושבת-ראש הוועדה קארין אלהרר.

): הבעיה הראשונה שהייתה היא שתכננו על-פי חוות דעת מקצועיות שאת המעבר לרשות החדשה יעשו תוך תקופת זמן מאוד קצרה.

): בפועל, הם לא היו מסוגלים לעשות את זה – לא הפוליטיקאים, אלא מי שמינו, כונסי הנכסים, המנכ"ל החדש.

): התגלו בעיות גם עם העובדים, וגם בתנאים שהאוצר העמיד והכניס לחוק, כמו למשל מכירת קרקעות של הרשות, שהיו תנאי להמשך הפירוק, ובעצם לא היה אפשר לעשות את זה כי לא טיפלו בעניין.

): וכשכונס הנכסים מטעם כונס הנכסים הרשמי אומר: אני יכול לעשות את זה רק בעוד שנה וחצי, לסיים את העבודה, ובסך הכול החוק אִפשר להאריך את התקופה עד ספטמבר – התוצאה היא שאם לא היינו עושים עכשיו תיקון, אז בעצם הרשות הייתה מתפרקת בלי שהיו מקימים רשות חדשה.

): ואז מה היה קורה לעובדים?

): כולם היו הולכים הביתה, וגם לא היה לנו ערוץ שידור ציבורי שאנשים יכולים ורוצים לראות אותו ולראות את השידורים שלו.

): זה דבר ראשון.

): דבר שני, פתאום נגלה לעינינו שהאגרה בעצם לא בוטלה.

): היא בוטלה בחוק, אבל האוצר בחוכמתו הגדולה היה צריך לממן את המשך הפעילות של הרשות הקיימת מפני שלא קמה רשות חדשה, בגלל תנאים שהם שמו כחלק מהרפורמה של הרשות.

): והתוצאה הייתה שבא נציג הרשות, ומה הוא אמר?

): הוא אמר דבר מאוד פשוט: אני מוכן לממן, אבל תחזירו את האגרה ואני אממן כל מה שמעבר לאגרה.

): הרי ברור מאליו שזאת לא הייתה הכוונה.

): הודיעו לציבור שהאגרה מבוטלת, הציבור מעוניין שהאגרה תבוטל.

): ובעצם, היינו צריכים להילחם עם האוצר ולבקש חוות דעת כאלה ואחרות מהיועץ המשפטי לממשלה, שיבוא ויאמר אם האוצר מחויב לממן את כל ההוצאות עד לפירוק הסופי, או שבעצם האוצר צודק שצריך לגבות אגרה ואחר כך לממן.

): כן?

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת ביטן, לא בגלל זה אתם מעבירים את זה לוועדה מיוחדת.

): מה זה משנה?

): אתם התייחסתם לחוק, אז אני מתייחס לחוק.

איילת נחמיאס ורבין: זה משנה.

): תביאי לי רגע, תביאי לי שנייה.

): אתם התייחסתם לחוק.

): הרי אני חשבתי שנדון רק בהקמת הוועדה.

): מכיוון שאתם התייחסתם לחוק, אז אני מתייחס לחוק גם כן.

איילת נחמיאס ורבין: אין ברירה.

): עכשיו, מה התיקון לחוק אומר?

): התיקון בעצם קובע במפורש שאגרה לא תהיה.

): הוא מבטל אותה במפורש כדי שהאוצר יתכבד ויממן את ההוצאות השוטפות עד להקמת הרשות החדשה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הנחת היסוד הייתה שהאוצר יממן רשות שידור חדשה עצמאית.

): אז אי-אפשר לבוא ולהגיד שהשר אקוניס לא עשה את מה שהוא היה מחויב לעשות, גם ציבורית וגם מה שקשור לחוק עצמו.

): דבר נוסף – – –

איילת נחמיאס ורבין: היו לו שלושה חודשים נוספים על מנת להשלים את המתווה הקיים בחוק.

): זה לא נכון.

): לא היה אפשר להקים את המתווה בשיטה הקיימת.

איילת נחמיאס ורבין: ועדת הכלכלה נתנה לו שלושה חודשים על מנת להשלים את המתווה בחוק.

): ועכשיו אני אומר לכם שאת התיקון הזה היינו חייבים לעשות אם אנחנו רוצים להציל חלק מהעובדים ולהקים רשות בריאה.

): בסך הכול, כל הציבור, גם אתם, לא רציתם אגרה ולא רציתם דברים אחרים.

): אז כשמביאים את זה, אתם אומרים: מה עם העובדים?

): אז אנחנו נקווה שיגיעו להסדר מסוים עם העובדים.

): תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת ביטן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור להצבעה, ראשית על ההודעה הראשונה: הצעת ועדת הכנסת להקים ועדה מיוחדת לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת הקואליציה, אנחנו נקיים הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – בעד שי פירון –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

בצלאל סמוטריץ': המזכירה תקרא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח מיכל בירן – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד אראל מרגלית – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא הצביע ומעוניין להצביע?

בצלאל סמוטריץ': המזכירה תספור את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': אלה התוצאות: 57 בעד, 37 נגד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת ועדת הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים עכשיו לשלוש הצבעות אלקטרוניות רצופות.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור הצבעה-הצבעה, אלקטרונית.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת ועדת הכנסת בדבר שינוי שמה של ועדה לעניין מסוים וסמכויותיה, לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': בעד הצעת ועדת הכנסת – 49

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 49 בעד, 17 נגד.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על המלצת ועדת הכנסת בדבר בחירת סגן ליושב-ראש הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': בעד הצעת ועדת הכנסת – 70

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 70 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': גם ההצעה הזאת התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על המלצת ועדת הכנסת בדבר שינוי הרכבה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': בעד הצעת ועדת הכנסת – 60

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – 1

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 60 בעד, שני מתנגדים, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': גם ההצעה הזאת עברה.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן מבקש למסור הודעה נוספת.

): זה בלי הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, ובהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 104), התשע"ה–2015:

): מטעם סיעת הבית היהודי – במקום חבר הכנסת ינון מגל יכהן חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

): כמו כן, בוועדת הכספים, חבר הכנסת יואל חסון יכהן כממלא-מקום קבוע במקום הפנוי לסיעת המחנה הציוני.

): תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': הודעה של מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא שהעלו חברי הכנסת נורית קורן, יואל חסון ובאסל גטאס: מחסור בבוחני נהיגה; ובעקבות דיון מהיר בנושא שהעלו חברי הכנסת מיקי לוי ואראל מרגלית: בגלל מחלוקת בין היבואנים לרבנות הבשר מתייקר בעשרות אחוזים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה למזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה על החלטתה להעביר את שטח הפעולה: השירות הלאומי והשירות הלאומי-אזרחי מהמשרד לאזרחים ותיקים למשרד החקלאות ופיתוח הכפר.

בצלאל סמוטריץ': ימסור את ההודעה השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה כדלקמן: בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה: השירות הלאומי והשירות הלאומי-אזרחי מהמשרד לאזרחים ותיקים למשרד החקלאות ופיתוח הכפר.

יריב לוין: על-פי סעיף 9(א)(11) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, הממשלה מבקשת להודיע על כך לכנסת.

יריב לוין: כמו כן החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר החקלאות ופיתוח הכפר: א.

יריב לוין: את הסמכויות הנתונות לשר לאזרחים ותיקים על-פי חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי), התשנ"ח–1998; ב.

יריב לוין: את סמכות השר לאזרחים ותיקים להתקין תקנות לפי פסקה (3)(ב) בהגדרת "ילד" בסעיף 238 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995 (להלן: החוק), ולפי סעיף 400 לחוק, ככל שהיא נוגעת בהתקנת תקנות כאמור.

יריב לוין: שר החקלאות ופיתוח הכפר יפעיל את סמכותו להתקין תקנות כאמור, לאחר התייעצות עם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הממשלה מבקשת את אישור הכנסת להחלטה.

יריב לוין: העברת שטח הפעולה כמפורט לעיל תיכנס לתוקפה במועד שבו תאשר הכנסת את העברת הסמכויות שפורטו לעיל לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לדיון, עכשיו, על הודעתו השנייה של השר.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טרכטנברג אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן – גם הוא אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל וחסון – גם הוא אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: כן, אני אדבר.

באסל גטאס: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מייד נטפל בזה, חבר הכנסת גטאס.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רציתי לדבר על הנושא של שנת שירות, ועל הצורך לעגן את שנת השירות, כמו השירות הלאומי, בחוק נורמלי, שייתן למתנדבי שנת השירות מעמד של מתנדב, כמו בנות השירות הלאומי, שמקבלות את המעמד הזה לכל דבר.

אורי אריאל: כבר היום – – –

אראל מרגלית: מה זה עבר?

אראל מרגלית: זה חוק שלי.

קריאה: – – –

אראל מרגלית: כן?

אראל מרגלית: זה הפתעה בשבילי, כי חשבתי שאני מתואם עם הקואליציה, אבל יכול להיות שהקואליציה עושה דברים בחשאי.

בצלאל סמוטריץ': אז אולי כדאי לשמוע את הערתו של השר, כדי שתדע עם מה להתמודד.

אראל מרגלית: כן כן, אני שומע, שומע.

אראל מרגלית: בעצם החוק הזה – שאני הנחתי בקדנציה הקודמת, והנחתי פה, ועצרתי כי הקואליציה ביקשה ממני לנסות לתאם עם חברת הכנסת מירב בן ארי, אבל יכול להיות שהיה חוק אחר – הוא חוק שבעצם אומר: יש היום מצב אבסורדי, שיש הרבה מאוד מתנדבים, והרבה יותר מתנדבים ממקומות התנדבות, בשנת השירות.

אראל מרגלית: אלה חבר'ה שהם מיטב בני-הנוער מרחבי הארץ, והם לפני השירות הצבאי שלהם.

אראל מרגלית: הם כמובן עושים שירות צבאי מלא, רוצים להתנדב ולתרום שנה מחייהם בפרויקט חברתי כזה או אחר.

אראל מרגלית: המכסה כרגע, במדינה, היא 2,800 מתנדבי שנת שירות, אף שיש בערך 30,000 מתנדבים בשנה.

אראל מרגלית: אני מפעיל פרויקט כבר 12 שנה, עם 50 מתנדבי שנת שירות, שגרים בארבע קומונות.

אראל מרגלית: יש לנו 300 מתנדבים על 50 המקומות, כל שנה.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה לומר, אם מדינת ישראל תבנה מתווה שיאפשר למתנדבים להקדיש שנה מחייהם בפרויקט חברתי הרחק מהבית לפני הצבא, לשרת ולהיות שם, והיא תעשה את זה במספרים גדולים, יקרו שני דברים: 1.

אראל מרגלית: הרבה מאוד חבר'ה צעירים שמגיעים לצבא יעברו איזו התנסות חברתית הרבה יותר עשירה ויכירו עוד אוכלוסיות של מדינת ישראל; 2.

אראל מרגלית: החבר'ה שהרבה פעמים זקוקים לעזרה, בבת-אחת יקבלו מתנדבים שיעזרו להם בלימודים, יעזרו להם במרכז לימודי בבית-הספר אחר-הצהריים, הם עוזרים להם במתנ"ס בערב, כשהרבה פעמים המתנ"סים באותן שכונות עומדים ריקים, והם ממלאים אותם בחוגים.

אראל מרגלית: ובבת-אחת, ילד בקטמון ח', או ילדה בנווה-יעקב, בכיתה ד', שהרבה פעמים לא היה לה מודל של אח גדול או אחות גדולה מצליחה – בבת-אחת, דרך המתנדב של שנת השירות, רואים מה זה מודל של הצלחה ומה הם היו רוצים להיות כשהם יהיו גדולים.

אראל מרגלית: אז אני יודע שלמשרד הביטחון יש בעיה מבחינת כמות המתנדבים בשנה, כי הם רוצים – הרבה פעמים החבר'ה האלה הם עם הקב"א הגבוהה, והם רוצים אותם בצבא.

אראל מרגלית: בסדר, נעשה את זה בהדרגה, נעשה את זה לאט-לאט, אבל בתוך כמה שנים, אם היינו יכולים להגיע לזה שבמקום 2,800 מתנדבים יהיו 30,000 מתנדבי שנת שירות ברחבי המדינה, ואותם גורמים שמפעילים אותם, שמקבלים אותם בעיירות הפיתוח, או בשכונות המצוקה, או בכל מיני מקומות שזקוקים לעזרתם, יקבלו אותם, תהיה מהפכה חברתית פה, במדינת ישראל.

אראל מרגלית: ומילה אחרונה על החברים הערבים, כי אני פועל גם בשכונות ערביות.

אראל מרגלית: שם בנינו מודל אחר, לא קוראים לזה שנת שירות, כי חבר'ה, לא כולם רוצים שנת שירות.

אראל מרגלית: קראנו לזה "מתנדב בקהילה", ויש לנו מודל של חבר'ה צעירים ערבים מכיתות י"א וי"ב שמקבלים עזרה בבגרות, בפסיכומטרי, ובחזרה נותנים התנדבות בבית-הספר באותו כפר שלהם, באותה שכונה שלהם, או לפעמים בשכונה אחרת.

אראל מרגלית: הדבר הזה עובד מצוין.

אראל מרגלית: הוא נותן להם את האפשרות להגיע לאוניברסיטה כאשר יש להם פסיכומטרי ותעודת בגרות יותר מתאימים למסגרת הישראלית, והוא נותן המון עזרה לאותם ילדים בכיתות ד', ה', ו' וז', ערבים, שצריכים את העזרה כדי להיות כמו החברים שלהם בלימודים, ברמה סבירה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי כנסת נכבדים, קצת לא ברור לי למה מפלגת הבית היהודי אחוזת תזזית לעשות שינויים, שאנחנו קצת לא מבינים.

מאיר כהן: השירות הלאומי והשירות הלאומי האזרחי הם תחליף לשירות צבאי.

מאיר כהן: ברווחה, בחינוך, בבריאות – ניחא אם אחד מהשרים האלה היה מבקש שהשירות הלאומי יהיה תחת המטרייה שלו.

מאיר כהן: אבל מה מסתתר מאחורי הבקשה של שר החקלאות?

מאיר כהן: אני אגיד לכם מה מסתתר: השירות הזה מנוהל על-ידי עמותות.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש מחברי הכנסת: שימו לב מה קורה בעמותות האלה; כמה תקורות וכמה ניהול יש, וכמה בזבוז כספים יש; ולמה זה הפך להיות איזה תפוח-אדמה שכל אחד רוצה שיהיה במרק שלו.

מאיר כהן: מה מסתתר מאחורי זה?

מאיר כהן: אני שואל גם את הבית היהודי, עד כמה אתם אחוזי תזזית?

מאיר כהן: דיברנו היום על החוק הנורבגי, שאתם עומדים מאחוריו.

מאיר כהן: איך אתם – כל דבר שנחקק ושסודר, אתם רוצים, כאחוזי תזזית, להעביר אותו ממשרד למשרד?

מאיר כהן: כי כל אחד מנסה לשמור על העמותות, על הניהול, שהוא יהיה זה שמחזיק את מוקד הכוח.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית, דיברת נכון לגבי המשמעות והתוספת, במיוחד בפריפריה.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שהשר שיהיה ממונה – אם שר החקלאות – יבין שכל מתנדב ומתנדבת כזאת עולים 1,000 שקלים לחודש לרשות.

מאיר כהן: זה 12,000 שקלים.

מאיר כהן: אם רק יעשו חיסכון ויבדקו את הניהול, יוכלו לממן עוד אלפים שעליהם אתה מדבר.

מאיר כהן: אתה בוודאי יודע שיש רשויות, במיוחד בפריפריה, שראשי הערים אין בידם מספיק תקציב כדי לקבל מתנדבים, והם מוותרים על מתנדבים כאלה.

מאיר כהן: כי עשרה מתנדבים זה 120,000 שקלים; 20 מתנדבים זה 240,000 שקלים, ולעתים זה כבד מאוד על הקופה בעיירות, במיוחד בפריפריה.

מאיר כהן: לכן, א.

מאיר כהן: אני מקווה שזה לא יעבור וזה יישאר איפה שזה נמצא, כי זה כבר משדר שזה איזה משהו שעובר מכיס לכיס, זה מאבד מהאיכות.

מאיר כהן: ואם זה כן יעבור אז אני קורא לשר החקלאות לפשפש במינהלות של העמותות האלה, לחסוך כסף, לבוא לפריפריה שעליה אתה מדבר, ובצדק, ולבוא ולהגיד: רבותי, אתם לא תצטרכו לתת את המצ'ינג שלכם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר כהן: – – אני מוכן לממן את החבר'ה הטובים האלה, שעושים עבודת קודש, בכל מקום שיגידו "רוצה אני".

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה מתעסקת בהעברת סמכויות מפה לשם, מהשר הזה – ממש מהיום שהממשלה הזו הוקמה היא מתעסקת רק בזה, ונותנת את הרסן חופשי לדברים שיכולים לחולל מלחמות, ואני מתייחס למה שקרה אתמול במסגד אל-אקצא, כי אני הייתי שם, ואני מתייחס גם לחלק מחברי הכנסת שיש להם טענות, טענות שווא, לבעלות על המקום, והם קוראים לזה הר-הבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חד-משמעית זה מסגד אל-אקצא ולא הר-הבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תחפשו את המיקום של הר-הבית – אני לא יודע איפה הוא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, זה בסדר – – –

מיקי לוי: אני מזמין אותך לבוא אתי למנהרות הכותל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי, הייתי.

מיקי לוי: אני מכיר כל מרצפת שם.

מיקי לוי: אתה לא תגיד דברים כאלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי, שב תנוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי, ויש ספרים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, בישיבה בבקשה.

מיקי לוי: זה קודש של עם ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש ספרים של ארכיאולוגים יהודים שאומרים לך שכל מה שאתה אומר הוא לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, נא לשבת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, לטעון טענות שווא – זכותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לטעון – – –

מיקי לוי: – – – אתה הגעת לפני 1,400 שנה בסך הכול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לטעון טענות שווא זו זכותך, אבל לבוא – חלק מחברי הכנסת – לבוא לפה בלי לדעת, ולצטט את הקוראן ולהגיד שהקוראן לא דיבר על קדושת המקום ולא קדושת ירושלים ולא המיקום, זו כבר שיא החוצפה.

מיקי לוי: ירושלים לא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, סליחה, אני לא דיברתי – – –

מיקי לוי: ירושלים לא הוזכרה בקוראן אפילו פעם אחת.

מיקי לוי: אפילו פעם אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מדבר אליך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברי הכנסת עוד היום עלו – צריך להביא בחשבון את כל הזמן הזה.

בצלאל סמוטריץ': לא ערב לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברי כנסת שהיום עלו לדוכן ודיברו כאילו שהם מצטטים את הקוראן, והם לא מכירים את הקוראן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ציטטו ציטוטי שווא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אקרא מהקוראן, שפעם אחת הנושא הזה ירד מסדר-היום, כדי להבין: (מצטט פסוק מהקוראן, להלן תרגומו: ישמרני אלוהים מפני השטן הארור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשם אלוהים הרחמן והרחום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) "אלד'י בארכנא חוולה" – "אשר סביבו מבורך".

עבד אל חכים חאג' יחיא: "חוולה" זה "מסביב".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז "מסביב" זה כל ירושלים וכל הארץ.

מיקי לוי: אפילו אין שֵם פעם אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש, תחפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה בכלל לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה – – –

מיקי לוי: אפילו לא פעם אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע, אני מביא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבאתי כבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתם לא הבנתם, אז תלכו לאנשים שילמדו אתכם ערבית ואז תבינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו נקודה ראשונה.

מיקי לוי: אין פעם אחת – – –

טלי פלוסקוב: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תנו לי להמשיך את דברי, אתם מפריעים, כי אתם – – –

טלי פלוסקוב: אל תלמד אותנו – – –

מיקי לוי: – – –

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין מקום שמדבר – אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה היה בית-המקדש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שלוש על שלוש, שהכניסו את ארון הקודש לשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תחפשו במקורות שלכם גם.

מיקי לוי: לא, לא, אתה טועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להמשיך.

מיקי לוי: זה הבית הראשון.

מיקי לוי: הבית השני גדול ועצום – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, מעבר לזה, באים ונכנסים בפרובוקציה, בשמירה, כמו גנבים, נכנסים רק כדי להפריע לאנשים בתפילתם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1; 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מיקי לוי: זה פשוט לשכתב את ההיסטוריה.

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההיסטוריה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אשב אתך ואני אראה לך את ההיסטוריה ונכיר – – –

מיקי לוי: בוא אתי לשם, אני מכיר כל מרצפת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי שם, אני מכיר כל אבן שם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עשיתי תוכנית מדידה לכל מסגד אל-אקצא.

מיקי לוי: אתה משכתב את ההיסטוריה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא יודע את ההיסטוריה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, זמנך תם.

מיקי לוי: אתה לא יודע – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר הכנסת מיקי לוי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא – חבר הכנסת לוי, בוא, זמנו תם.

מיקי לוי: אתה משכתב את ההיסטוריה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נתנו לי לדבר, מה זה?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, נתנו לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נתנו לי.

בצלאל סמוטריץ': נתנו לך שלוש דקות שלמות לשכתב את ההיסטוריה, עכשיו זמנך תם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נתנו לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, זמני עוד לא התחיל – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אני אתן לך חצי דקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, זה לא מספיק לי.

בצלאל סמוטריץ': מה זה "לא"?

בצלאל סמוטריץ': זמנך תם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא מספיק לי, לא, אני אקח לפחות דקה אחת – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תיקח דקה, יש לך 30 שניות, ואז אנחנו נפסיק את הנאום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד דקה אחת לפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפרובוקציות האלה, בכל יום באות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואתמול אני הייתי שם, אני עד למקרה מזעזע, כבוד הניצב לשעבר.

מיקי לוי: אני מזמין אותך לראות, אני חייתי שם 20 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ניצב מיקי לוי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, אל תדבר אליו.

בצלאל סמוטריץ': תדבר, כי זמנך תם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול הייתי שם, ומשום מה המשטרה דואגת לביטחוני: מכניסה שר שיעשה פרובוקציה ומונעת ממני להיכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: "אנחנו דואגים לביטחונך".

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואחרי שנכנסתי, מה אני רואה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: קראו את המתפללים לתוך המסגד הדרומי, ומה עשו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכניסו לשם – הפציצו אותם ברימוני עשן, ברימוני הלם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ופשוט – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, תודה רבה.

מיקי לוי: שקר וכזב, שקר וכזב.

מיקי לוי: אתה פשוט משקר, אתה פשוט משקר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה משקר, כי אני הייתי שם, אני התפללתי ואני נפגעתי מהגז.

מיקי לוי: אתה משקר, אתה משקר – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה, חבר הכנסת חאג' יחיא, זמנך תם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה משקר, כי אני הייתי שם, אני נפגעתי, ואני אראה לך גם את התמונות שאני צילמתי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, זמנך תם.

מיקי לוי: אתה משקר.

מיקי לוי: אתה פשוט משקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אראה לך את התמונות שאני צילמתי שם – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, זמנך תם.

מיקי לוי: בושה וחרפה, אתה פשוט משקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, אתה משקר, אני הייתי שם ואתה לא, אתה משקר, יש לי התמונות, הן פה, אתה יכול לראות.

מיקי לוי: בושה, בושה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא, זמנך תם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

מיקי לוי: בושה וחרפה, אתה עובד בפרלמנט הישראלי ואתה משקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה שקרן.

מיקי לוי: אתה שקרן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה שקרן, בעזות מצח גם.

מיקי לוי: אתה שקרן ואתה משקר.

מיקי לוי: אני אראה לך את הסרט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה סרט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא תראה את התמונות – – –

מיקי לוי: בוא תראה את הסרט – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין.

מיקי לוי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מיקי לוי: תתבייש, תתבייש, שקרן.

מיקי לוי: אתה משקר, בוא תראה את הסרט.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי בסרט הזה – – –

מיקי לוי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה חושב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאתה – – –

מיקי לוי: אתה משקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חושב שאתה עדיין משרת במשטרה?

מיקי לוי: אתה משקר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין, אני אדאג לשקט, אתה יכול להיות רגוע.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני, קצת יותר בנחת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני מצטער על חילופי הדברים שהיו כאן עכשיו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, עומד כאן חבר כנסת ואומר את דעתו – אפשר לחלוק עליו, אפשר לא להסכים, אבל אני חושב שהעובדה שהדיון אצלנו מתגלגל כל כך מהר לרמה של צעקות והאשמות איננה טובה.

דב חנין: אני חושב שבהחלט צריך להקשיב לדברים, גם אם הם אינם מקובלים, אפילו אם הם מרגיזים, צריך להקשיב להם, לשמוע, אפשר להתווכח, אפשר לדון.

דב חנין: לצעוק זה לא משכנע אף אחד.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהציבור שמסתכל עלינו באמת רואה כנס של הכנסת שיסתיים כפי שהוא התחיל: כמו שהכנס הזה התחיל בהעברת סמכויות, אין סמלי מאשר לסיים אותו בעוד העברת סמכויות.

דב חנין: זה בעצם מה שעשינו פה.

דב חנין: תשאלו, עמיתי חברי הכנסת, במה עסקנו בחודשים האחרונים – האם נתנו פתרונות למשבר הדיור?

דב חנין: האם נתנו תשובות למצוקת יוקר המחיה?

דב חנין: אולי יצרנו מנגנוני שוויון יותר אפקטיביים בחברה שלנו?

דב חנין: אולי הגדלנו את רמת הביטחון האישי של אזרחי ישראל ברחובות, במציאות שלנו?

דב חנין: האם אנחנו נתנו מענה למערכת הבריאות שלנו, שנמצאת במצוקות מאוד קשות?

דב חנין: האם טיפלנו בבעיות החינוך?

דב חנין: האם נתנו תשובה לציבור הערבי שסובל מאפליה?

דב חנין: האם נתנו תשובות לפריפריה?

דב חנין: לא, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: מה שעשינו פה, בכנס הזה, זה בעיקר העברנו סמכויות.

דב חנין: זה מה שהקואליציה ממוקדת בו, בהעברת סמכויות מהשר האחד לשר השני, ובהמשך להעביר אותן גם מהשר השני לשר השלישי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כנסת שמתנהלת בצורה כזו, וממשלה שמתנהלת בדרך כזו, איננה ראויה לאמון ואיננה ראויה להערכה של הציבור.

דב חנין: אנחנו נמצאים, עמיתי חברי הכנסת, במשבר בחברה שלנו; משבר חברתי, משבר כלכלי, משבר אמון, משבר אמון בפוליטיקה.

דב חנין: התנהלות כזאת, כמו שאנחנו ראינו בכנס הזה, מתחילתו ועד היום הזה, שאנחנו מסיימים בו את המושב, או קרובים לסיים בו את המושב, רק מגבירה את האי-אמון של הציבור בפוליטיקה ובפוליטיקאים.

דב חנין: האי-אמון הזה, עמיתי חברי הכנסת, הוא אי-אמון בממשלה, הוא אי-אמון בשלטון, ואני חושב שהממשלה, כשהיא ממשיכה בדרך הזאת, רק ממחישה לנו כמה האי-אמון הזה מוצדק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת יעקב פרי.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא לא יהיה – חברת הכנסת קארין אלהרר.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, צפיתי עכשיו בסרט שהראה לי חברי חבר הכנסת מיקי לוי.

עליזה לביא: רואים בבירור מי בא להתפלל ומי בא לזרוק אבנים, מי בא לחבל ומי בא לעשות פרובוקציה ואיום.

עליזה לביא: אבנים, ככה, גדולות, רואים אותן.

עליזה לביא: כדאי מאוד שכולנו נצפה בסרטון הזה ונדבר בצורה הרבה יותר נאותה.

עליזה לביא: חברי, אדוני היושב-ראש, חברותי, חברי חברי הכנסת, אתם יודעים, קודם שאל אותי חברי חבר הכנסת חיים ילין: עליזה, מה קורה כאן?

עליזה לביא: אז אני רוצה, חברי היקר חיים ילין, לעשות לך סדר.

חיים ילין: – – – עוד שלוש דקות, היושב-ראש.

עליזה לביא: לא, אתה כל כך צודק בשאלה שלך, כי השאלה שלך, באמת – שואלים אזרחי מדינת ישראל, והם לא מבינים מה זה הבלבול הזה.

עליזה לביא: אתה יודע, מאז הוקמה מינהלת השירות הלאומי-אזרחי בשנת 2007, במשרד הרווחה, כן?

עליזה לביא: במשרד הרווחה היא מוקמת.

עליזה לביא: לא, זה מבולבל, אז אתה צריך לזכור.

עליזה לביא: במשרד הרווחה היא מוקמת, ואחרי זה מועברות סמכויות השירות הלאומי כבר ארבע פעמים, חיים, ארבע פעמים, בין משרדים שונים, בהתאם למינויי השרים.

עליזה לביא: אתה יודע, זה סוג כזה של אפיקומן, סוג של מתנה, צ'ופר.

עליזה לביא: באת לשם, לא נורא, אין לך הרבה סמכויות, אז אנחנו ניתן לך גם את השירות הלאומי-אזרחי.

עליזה לביא: אבל הכול עובר בשֹרים של הבית היהודי, איך לא?

עליזה לביא: ממשרד הרווחה למשרד ראש הממשלה; ממשרד ראש הממשלה למשרד המדע; ממשרד המדע למשרד הכלכלה, ומשם למשרד לאזרחים ותיקים.

עליזה לביא: ואם אתם רוצים למצוא את הנעלם, חברים יקרים, בואו נראה מי היו השרים באותה תקופה.

עליזה לביא: אז הנה, שוב, אנחנו משחקים בסביבון, אם תרצו שנשנה את התיאורים הפסטורליים האלה – ועכשיו, איפה נמצאים שרי הבית היהודי ולאן צריך להוביל את מינהלת השירות הלאומי-אזרחי?

עליזה לביא: אז כן, הנה אנחנו מעבירים היום למשרד שנמצא בו השר אורי אריאל.

עליזה לביא: אז, חברים, אני רוצה לעצור ולומר: די, גמרנו, זה לא משחקים, ולהזכיר לכם בבית הזה את אחד הנושאים היותר-כאובים שטיפלתי בהם בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כשהייתי היושבת-ראש שלה בכנסת הקודמת.

עליזה לביא: למשל, בנושא של הטרדות מיניות המינהלת לא לקחה אחריות.

עליזה לביא: היא לא לקחה אחריות כי היא לא הייתה מודעת לגודל האחריות, וכך כל עמותה עשתה מה שהיא הבינה ואיך שהיא הבינה.

עליזה לביא: אבל אחרי שבאנו וניערנו, נאמר במינהלת, ולזכות המינהלת ומי שעומד בראשה – תפסו את העניינים ובאמת תיקנו, עשו תיקון מאוד מאוד גדול.

עליזה לביא: אבל אי-אפשר לראות איך זה עובר ממשרד למשרד בלי אחריות כזו או אחרת.

עליזה לביא: והנה, המשחק חוזר על עצמו, אבל למה?

עליזה לביא: למה כך?

עליזה לביא: אנחנו באנו לעשות שירות טוב לחברה בישראל, באנו לתקן, לאפשר התנדבות, נשמת אפם של הצעירים שלנו, לסייע, להגדיל את מספר המתנדבים והמתנדבות בשירות הלאומי.

עליזה לביא: אבל למה שהם יהיו נתונים לחסדי שר כזה או אחר?

עליזה לביא: למה שלא נבנה מערך ראוי, ציבורי, שעומד על שתי רגליים, שמפוקח בהבנה, ולא סוג כזה או אחר של "פרוטקשן" כזה של שר כזה או אחר?

עליזה לביא: למה זה טוב?

עליזה לביא: למה זה טוב?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לביא, בבקשה לסיים.

עליזה לביא: אדוני, אני רוצה להזכיר שמשרתים גם הצעירים של הבית היהודי, ואפשר למצוא הרבה מאוד מהבית היהודי, וחובה עלינו לדאוג לצעירים ולצעירות.

עליזה לביא: החיוך הזה שלך, אדוני, אני מבינה שהוא חיוך של אהדה, חיוך של אהדה, שצריך באמת לתקן את העניין הזה.

עליזה לביא: זה לא משחק.

בצלאל סמוטריץ': אני משוכנע ששר החקלאות יעשה את זה יוצא מגדר הרגיל, אם כבר שאלת.

עליזה לביא: אבל אין פה עקביות, אין פה הבנה של משהו שצריך לתקן עד היסוד.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן בחירות בצורה תכופה מדי – –

עליזה לביא: אדוני, יש בחירות, אבל זה לא – – –

בצלאל סמוטריץ': – – והשרים מתחלפים.

בצלאל סמוטריץ': מה אפשר לעשות?

עליזה לביא: אבל זה לא צ'ופר, וזה לא מתנה, וזה לא אפיקומן.

בצלאל סמוטריץ': חד-משמעית.

בצלאל סמוטריץ': זה עול גדול.

עליזה לביא: צריך להסדיר את הנושא הזה, להשאיר את זה במקום אחד קבוע, על כל מה שמשתמע מזה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני בטוחה שהדברים נוגעים ללבך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פרי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קארין אלהרר, ואחריה – חברת הכנסת רויטל סויד.

בצלאל סמוטריץ': אם היא לא תהיה – חבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': תתחיל להכין את הגרון.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות גברתי.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, שירות לאומי בעבור הרבה מאוד אנשים הוא הדרך להיות חלק ממעגל התעסוקה.

קארין אלהרר: אני מדברת על שירות לאומי עבור צעירים וצעירות עם מוגבלות, שירות לאומי עבור ילדים – צעירים, בעצם, עם סיכון, אלה אנשים ששוק העבודה לא מחכה להם.

קארין אלהרר: בדרך כלל, כישורי עבודה זה משהו שהם צריכים לעבוד עליו מאוד מאוד מאוד קשה.

קארין אלהרר: ולכן השירות הלאומי, מעבר למקום שבו הם יכולים לתרום את תרומתם לחברה האזרחית, הוא גם מקום שבו הם יכולים ללמוד על שוק התעסוקה, והם יכולים בעצם לקבל איזו הכשרה.

קארין אלהרר: ומבחינתנו, זה אמור להיות איזה win-win, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: הם גם לומדים על תעסוקה, והם גם נותנים לחברה.

קארין אלהרר: הם עובדים בבתי-חולים ובקופות-חולים ובמוסדות סיעודיים וכסייעות לגננות בגני-ילדים, ובכל מקום שהחברה האזרחית זקוקה להם.

קארין אלהרר: הדבר שמאוד הפתיע אותי – שההסכמים הקואליציוניים הוכיחו דבר שהוא מאוד מכוער בעיני; הכוונה שהסתתרה, כנראה, מאחור היא להפחית את כמות התקנים של השירות הלאומי עבור אנשים עם מוגבלות, ואני באמת לא מצליחה להבין מדוע.

קארין אלהרר: בהחלטת ממשלה שעברה בקדנציה הקודמת, כחלק מהחלטת הממשלה, אמרו שיצמצמו ויתייעלו במינהלת השירות הלאומי, ברשות, וכתוצאה מהצמצום והייעול יְיעדו 10% מהתקנים בשירות הלאומי לצעירים וצעירות עם מוגבלות, כשלכאורה מדובר במעשה חשוב ביותר, מכל הטעמים שפירטתי קודם.

קארין אלהרר: אבל מאוד הופתעתי והתעצבתי ללמוד מההסכם הקואליציוני בין הבית היהודי לבין מפלגת הליכוד שהמימון לאותם 10% תקנים, אדוני, ירד מסדר-היום.

קארין אלהרר: זאת אומרת שאנחנו לא מתייעלים; ואם אנחנו לא מתייעלים, גם אין לנו כסף; ואם אין לנו כסף, אז נכון – הבטחנו 10% תקנים לצעירים וצעירות עם מוגבלות, אבל כמו שאומרים, תשכחו מזה.

קארין אלהרר: אני לא מבינה, אני באמת לא מבינה את זה.

קארין אלהרר: מפלגת הבית היהודי תמיד טוענת שהיא חברתית, והגדיל יושב-ראש המפלגה וקרא לאנשים ונשים "אחים ואחיות שלי".

קארין אלהרר: איפה האחאות במקרה הזה?

קארין אלהרר: איפה הסולידריות החברתית?

קארין אלהרר: איפה הרגישות כלפי הצרכים של אותם אנשים?

קארין אלהרר: קראתי בעיתון שמפלגת הבית היהודי צוטטה שהיא רואה ערך גדול בהגדלת ובהרחבת מערך השירות הלאומי האזרחי, ולכן גם בממשלה הזו רשות השירות הלאומי-אזרחי נמצאת בסמכותו של שר מהמפלגה.

קארין אלהרר: יכולתי לברך על זה אם היו עושים את הדבר הנכון.

קארין אלהרר: הדבר הנכון שצריך היה לעשות הוא באמת להתייעל כדי לקלוט יותר צעירים וצעירות, גם כאלה שהם עם מוגבלות.

קארין אלהרר: גם הם האחים והאחיות שלכם, או לפחות כך הם צריכים להיות.

קארין אלהרר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד – איננה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי, אם הוא יהיה.

בצלאל סמוטריץ': ואם לא, אז חבר הכנסת דניאל עטר.

בצלאל סמוטריץ': הסבלנות משתלמת.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, חברים, חברות, חברי הכנסת, שירות לאומי הוא אחד המקומות היפים שיש במדינת ישראל.

חיים ילין: אלה אנשים שבאמת באים לתרום.

חיים ילין: לא בהכרח כולם יכולים לתרום בצה"ל, לא כולם יכולים לתרום בגופים אחרים, אבל דווקא פה ההתנדבות היא אחד הדברים היפים שיש.

חיים ילין: יסלח לי חברי השר אורי, אני לא מצליח להבין למה משרד החקלאות צריך להיות שם.

חיים ילין: במה משרד החקלאות מבין?

חיים ילין: אני אגיד לכם משהו: אנחנו לפעמים מתבלבלים כי שמים תוויות וסטיגמות על אוכלוסיות, ומתוך תפיסה שכל מי שעושים שירות לאומי הם רק אנשים דתיים, אז התיק הזה שייך בכלל לבית היהודי.

חיים ילין: כך זה נתפס.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: ומה מבין שר החקלאות יותר משרים אחרים שנולדו לזה?

חיים ילין: זאת אומרת, שמבחינת התפיסה זו תפיסת רווחה.

חיים ילין: הרי אנחנו אומרים שהשירות הלאומי ייעשה בכל מקום – בתי-חולים, סיעוד, בתי-ספר, שנות שירות; בכל מקום שאפשר לתרום למדינת ישראל כתחליף גם של השירות בצה"ל וכהתנדבות לעצמה.

חיים ילין: אני מבקש בכל בקשה להעריך ולכבד את המקור שממנו צמח השירות הלאומי, וזה משרד הרווחה.

חיים ילין: אני חושב שזה המקום הטוב ביותר, והוא צריך להיות בו, וצריך לפתוח את המניפה, כי הנוער הזה הוא נוער שתורם בחינוך; הוא נוער שתורם בבריאות, במוסדות הבריאות; הוא נוער שיכול לתרום גם בחקלאות – בהחלט, אני לא מזלזל בזה – אבל המניפה היא מאוד רחבה.

חיים ילין: את המניפה הזאת צריך לכבד.

חיים ילין: אני מבקש דבר אחד להבין ולהעביר את המסר הזה: תפסיקו לשים תוויות על אוכלוסיות, כי כשאנחנו שמים תוויות, ושמים את התווית המפלגתית על אוכלוסייה מסוימת, אחרים נפגעים.

חיים ילין: השירות הלאומי הוא שירות של יהודים, של ערבים, של דרוזים, של צ'רקסים, של כל מדינת ישראל, ולא תמיד כולם יכולים לשרת דרך צה"ל, אבל הם יכולים לשרת את החברה.

חיים ילין: ואם הם יכולים לשרת את החברה, אז הם גם יכולים לשרת את העם, וזה לא שייך למשרד החקלאות.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת ילין.

בצלאל סמוטריץ': לפנים משורת הדין, חברת הכנסת רויטל סויד, ברשותך, חבר הכנסת עטר.

בצלאל סמוטריץ': אתה תהיה מייד אחריה.

חיים ילין: לא יהיה ריב קואליציוני אחרי.

בצלאל סמוטריץ': בכל זאת, היא נבחרה כחברת הוועדה למינוי דיינים.

קריאה: הצבעת לה?

בצלאל סמוטריץ': אני מנוע, חשאי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתמול ציינו את תשעה באב.

רויטל סויד: בתשעה באב חרב בית-המקדש.

רויטל סויד: בית-המקדש השני חרב בגלל שנאת חינם, בגלל שנאת אחים.

רויטל סויד: פחות או יותר בתקופה הזו אנחנו מציינים גם שנה ל"צוק איתן".

רויטל סויד: שנה למבצע, שאם כל אחד ואחד מאתנו ייזכר כיצד הוא הרגיש, כיצד הוא חש, איך הוא עבר בדיוק את התקופה הזו בשנה שעברה, הוא ייזכר קודם כול באחדות, ברעות, בפייסנות, בערבות ההדדית ובחיבור שהיה בכל האוכלוסייה היהודית כאן בארץ – ואני מדגישה "היהודית", כי אני מסייגת כרגע הסתה וגזענות מאוד קשה כלפי האוכלוסייה הערבית.

רויטל סויד: אבל שנה חלפה ונדמה ששכחנו.

רויטל סויד: שכחנו איך מרגיש הדבר הזה, להיות ביחד; שכחנו מה משמעותה של אותה ערבות הדדית, ולצערי, אנחנו רואים היום פלגנות ושיח אלים.

רויטל סויד: מחלוקות הן דבר מבורך, ואין מקום שאין בו מחלוקות וריבוי דעות; אין מקום שאין דבר כזה, וטוב שכך.

רויטל סויד: אבל אין בין – מחלוקות לחוד ושנאת חינם לחוד; דעות שונות לחוד ופלגנות לחוד – תפיסת עולם אחרת, אידיאולוגיה אחרת לדיבור אלים האחד כלפי השני, ופוגעני האחד כלפי השני דבר וחצי דבר.

רויטל סויד: אנחנו עומדים היום בפני סיום מושב הקיץ.

רויטל סויד: לא עברנו שבועות קלים – בשבועות האחרונים.

רויטל סויד: גם השבוע האחרון היה שבוע קשה, שבוע קשה מבחינת איך שהגבנו האחד כלפי השני כשאנחנו איננו חושבים אותו דבר.

רויטל סויד: ואני קוראת לחברי כאן

רויטל סויד: בבית הזה לסיים את המושב הזה עם החלטה, עם קריאה, עם אמירה: אנחנו יכולים לא לחשוב אותו דבר; אנחנו לא יכולים שלא לכבד אחד את השני, אנחנו לא יכולים שלא לדבר האחד אל השני בכבוד, להאזין האחד לשני, לנסות לשכנע, אבל לא לפגוע, לא להעליב, לא לצעוק.

רויטל סויד: בואו ניזכר בשנה שעברה, ב"צוק איתן", באחדות שהייתה בינינו.

רויטל סויד: בואו נלמד את הלקח מתשעת הימים ומצום תשעה באב; משנאת החינם, שנאת האחים, שהחריבה את בית-המקדש.

רויטל סויד: אני מקווה שנסיים את המליאה הזו, את המושב הזה, ובעזרת השם נתחיל את המושב הבא עם אותן תפיסות שונות – זה בטח לא ישתנה – אבל בעזרת השם עם שיח אחר, עם מתינות ועם קבלת האחר.

רויטל סויד: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': דני, לא הולך לך היום.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי, זה לא בכוונה.

בצלאל סמוטריץ': זה התקנון אשם.

דניאל עטר: זה בסדר.

דניאל עטר: כל זמן שזה אנשים מהמחנה הציוני זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני יודע שהנושא כרגע הוא העברת סמכויות ממשרד למשרד.

נחמן שי: זה גם כן נראה לי כמו איזו נדוניה שמעבירים ממקום למקום.

נחמן שי: אבל אני בעד.

נחמן שי: בסך הכול אני בעד שהתחום הזה של התנדבות, שירות לאומי, יהיה בידיים טובות.

נחמן שי: מבחינתי, שיהיה בידיו של אורי אריאל.

נחמן שי: זה לא מפריע לי.

נחמן שי: העיקר שאורי יבטיח לי שיצמצם את העליות שלו להר-הבית.

נחמן שי: אתמול – אורי חברי, אומנם ליווית אותי בשעתנו גם כן למקום הזה, והייתי שם בהתרגשות גדולה, אבל עכשיו זה ממש רותח, וכדאי – עשינו, מיצינו, ובוא נמשיך הלאה, כי יש דברים – אתה רוצה לבנות את ארץ-ישראל?

נחמן שי: אז זה לא יוצא משם.

נחמן שי: אני מאמין לך, לא משם.

נחמן שי: זה כעצה חברית בינינו.

נחמן שי: אבל אני רוצה לומר משהו על הנושא שנדון קודם, ואני רוצה לחזור ולהזהיר את הממשלה מפני הניסיון שלה, שהולך להתממש – אבל אני מקווה שנצליח אולי טיפה לשנות בו – וזה רשות השידור, המתפרקת והולכת לנגד עינינו.

נחמן שי: משיחות שהיו לי בימים האחרונים, וכל אחד מאתנו בא במגע כזה או אחר עם עובדי הרשות, אני רואה את הייאוש הגדול שתקף את העובדים שם.

נחמן שי: אחרי עוד ניסיון ועוד ניסיון, התקווה הזאת שהייתה להם, באיזה מקום, שאולי, אולי, אולי, איזו שמש זורחת בחייהם, העניין הזה קרס לחלוטין, והם מרגישים שהם הולכים באמת לשום מקום.

נחמן שי: שום מקום לא מחכה להם.

נחמן שי: עכשיו הממשלה מנסה לעשות את הדבר הכי טוב שהיא יודעת לעשות, וזה לא להחליט.

נחמן שי: היא פשוט מושכת מאות – יש קרוב ל-1,500 עובדים, אולי אפילו יותר, שקשורים – מושכת אותם בשיטות כאלה ואחרות למדבר אישי ומדבר מקצועי.

נחמן שי: הם לא יודעים לאן הם הולכים, והם מרגישים אבודים.

נחמן שי: אני חושב שהתפקיד שלנו, בכנסת, זה לא רק להגן על שירות השידור הציבורי במדינת ישראל, שהוא חשוב ויקר לנו, בדמוקרטיה, אלא גם להעמיד בראש דאגותינו את העובדים שם.

נחמן שי: הם לא צריכים לשלם את המחיר עבור הניסיונות החוזרים ונשנים לרפורמות ולשינויים ולכל מיני דרמות שעושים שם.

נחמן שי: קודם כול ומעל הכול, ואני אומר את זה מעל הדוכן הזה, ואני מתכוון לעשות את זה גם בוועדה שאליה התמניתי, זה להגן על העובדים של רשות השידור; לא רק שהם הנכס היקר ביותר שם, הם גם צריכים ללכת לדרכם, אם הם הולכים, בתחושה של רווחה וסיום דרך.

נחמן שי: מה שקורה כרגע זאת פשוט קטסטרופה.

נחמן שי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דניאל עטר – בסוף זה בא.

רויטל סויד: בשעה טובה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני השר, השאלה היא לא האם זה נכון להעביר מהמשרד לאזרחים ותיקים למשרד החקלאות את כל הנושא הזה, של השירות הלאומי ושנת השירות, וכן הלאה, כי זו לא השאלה.

דניאל עטר: כשהשאלה הזאת נשאלת זה אומר שבעצם זה דבר שלא רלוונטי לסדר-יומה של המדינה.

דניאל עטר: אם זה דבר רלוונטי – ודווקא מהמקום שממנו אתה בא אתה יודע כמה זה חשוב לערכים של בני-הנוער, לאפשרות של בני-הנוער שלנו לתרום שנה או יותר מזמנם, וכמה חשובה מסגרת נכונה, שהולמת את המעמד הזה.

דניאל עטר: כי לגרום לבוגר י"ב, למשל, להתנדב לשנת שירות – הוא צריך לגדול ולצמוח במשך כל שנות חייו בתוך אווירה שנותנת את אותה רוח גבית שדרושה לכך; ידידי חבר הכנסת ביטן, אנחנו מנהלים שיחה כרגע, השר ואני, אם לא שמת לב.

דניאל עטר: האווירה הנדרשת מבני-נוער כאלה, בנים ובנות, היא אווירה של סולידריות חברתית, של נתינה, של תרומה למדינה, של רצון להביא את עצמם לידי ביטוי במקום שבו הם בשיא פריחתם, לפני שהם נכנסים למסגרת הצבאית הכובלת, המאוד-מאוד מאתגרת בעולמות תוכן אחרים לגמרי.

דניאל עטר: וכדי להגיע לנקודה הזאת, שהוא מתנדב, צריך שכל המערכת תעטוף אותו לאורך כל השנים, בוודאי בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה.

דניאל עטר: וכשהוא מגיע לשם, הוא צריך לראות בזה את אחת השאיפות הגדולות ביותר של החיים שלו, סוג של הגשמה עצמית, שהוא יכול לממש את עצמו, את עולם הערכים שעליו הוא גדל, ולהבין שזו שנה שהוא נותן לחברה שהוא הולך לחיות בה, וזו חברה שנתנה לו כל השנים ותיתן לו בהמשך.

דניאל עטר: ואז, אם אנחנו כמדינה, ואתם כממשלה, הייתם תופסים את זה כדבר כזה, הייתם לוקחים את כל המערכת הזאת ומכניסים אותה לתוך מסגרת, כמו מערכת החינוך, למשל, שמחייבת מעטפת ערכית חינוכית מאתגרת, שמעודדת אנשים, כדי שאנחנו, כחברה, ניתקל בבעיה שתמיד ירצו להתנדב לשנת שירות יותר בני ובנות נוער בוגרי י"ב מכפי שאנחנו מסוגלים לספק להם, ואז האתגר היה צריך להיות שהיה מתקיים כאן דיון – איך גורמים למערכת הביטחון לייצר בתוך פרק זמן של כמה שנים את אותה פאוזה שמאפשרת 20,000–30,000 מתנדבים כל שנה, כי התרומה שלהם בכל עיירה, בכל שכונה, בכל מקום שיש בו קבוצת אוכלוסייה מוחלשת היא תרומה בלתי רגילה, היא גם מסר ערכי לסביבה שבה הם מתנדבים.

דניאל עטר: ואז, כשהם מסיימים שנה כזו, הם מגלים שהם קיבלו הרבה יותר ממה שהם נתנו, וכך הם מפרים את כל המערכת, ובכל שנה נמצא את עצמנו מאותגרים על-ידי קבוצה של בני-נוער שרוצים להתנדב לשנת שירות, גדולה יותר ממספר המסגרות שהמדינה מסוגלת להעמיד.

דניאל עטר: לכן, כאשר באים ומבקשים להעביר את זה – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

דניאל עטר: אני מסיים.

דניאל עטר: כאשר באים ומבקשים להעביר את זה מהמשרד לאזרחים ותיקים למשרד החקלאות, כמהלך טכני, אין שום בעיה לעשות את זה.

דניאל עטר: הייתי שמח מאוד, אדוני השר, אם היית עומד כאן ואומר שצריך להעביר את זה למערכת החינוך ושאתה לוקח את זה לידיך באופן זמני.

דניאל עטר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אדוני השר, אני רואה ערך מאוד חשוב וגדול בעניין הזה של השירות הלאומי והשירות האזרחי.

איתן כבל: עם זאת, אני אומר את זה לנו כולנו, העובדה שעדיין אין לו בית מסודר, במובן הזה שבכל פעם הוא עדיין נתון למעבר על-פי החלטות פוליטיות כאלה ואחרות – במידה רבה יש איזה שימוש, השר אורי אריאל – אני אומר את זה כמי שבאמת חושב שהנושא – ואני גם מאמין שבעקבות השינויים שצה"ל רוצה לעשות במערכת הגיוס שלו וכל אותן תוכניות, הנושא של השירות האזרחי צריך לקבל משנה תוקף, הרבה יותר ממה שהיה עד היום.

איתן כבל: בעצם הולכת לקום מערכת כמעט מול המערכת הצבאית, וצריך להגדיר את זה.

אורי אריאל: לא, היא משלימה.

איתן כבל: היא משלימה, כן, כן.

אורי אריאל: כשצה"ל לא מגייס – – –

איתן כבל: ודאי.

איתן כבל: כוונתי הייתה לזה, אם לא הובנתי, בוודאי כגוף משלים, ולא גוף מתחרה או במקום, במובן הזה שכל מי שלא מוצא את עצמו מסיבות כאלה או אחרות, ולא נפרט אותן – המנעד היום הוא מספיק רחב כדי שכל אחד, אם הוא לא מוצא את עצמו משרת בצה"ל, יכול למצוא את עצמו במנעד הרחב הזה בשירות האזרחי, ואין סיבה שלא נמצא את עצמנו, יהודים כערבים, משרתים בשירות האזרחי.

איתן כבל: אבל אני אומר, עם זאת – אמר נדמה לי אחד מחברי הכנסת, נדמה לי שזה היה חיים ילין, חיים מנהרות – חיים ילין אמר שיש כאילו תחושה שהשירות הלאומי מנוכס למפלגה מסוימת, וכאילו בכל מקום שהיא הולכת, היא אומרת "אני רוצה"; כמו משרד הדתות – יש ריב, ויכוח ביניכם – אז אותו דבר עם העניין הזה של השירות לאומי, איפה שאתם הולכים שם הוא צריך להיות.

איתן כבל: אם יש שר – בחקלאות, אם מחר זה יהיה במשרד הדתות – משרד הדתות, אם שר בלי תיק – הוא יהיה אחראי לשירות הלאומי.

איתן כבל: ואני חושב שחלק מהרצון שלנו לעגן את זה ולשים אותו כעניין שהוא מעל לכל התהליך הזה, אני חושב שצריך לשים אותו כנקודת עוגן באחד המשרדים שיוחלט עליהם.

איתן כבל: אני חושב שזה יוסיף המון כוח והמון כבוד גם למערכת.

איתן כבל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת עמר בר-לב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הדיון הזה, מאז התחיל, כמעט כולו מתקיים סביב העברת סמכויות שאנו עוסקים בהן; עניין העברת הסמכויות מאז נוסדה הממשלה הזו – אנחנו כל הזמן דנים בהעברת סמכות מהמשרד הזה למשרד ההוא.

עאידה תומא סלימאן: וכל מה שנדמה לי, כחברת כנסת חדשה, השאלה המהותית היא האם באמת העברת הסמכויות נמדדת לפי כמה העברת הסמכויות תתרום לנושא עצמו, או האם אלה שיקולים מקצועיים אמיתיים, או שבעצם כל הדיונים שאנחנו מבזבזים שעות עליהם פה אלה דיונים על מי באמת מהשרים יותר אהוב ויותר נתמך בתוך הממשלה, ועל כך הוא מקבל יותר סמכויות; מי מהשרים בעצם חזק יותר במשא-ומתן בתוך הממשלה עצמה, ואז הוא משיג לעצמו יותר סמכויות ומשדרג את המשרד שלו; או מי בעצם רוצים לתת לו את הצ'ופר הזה ליהנות מיותר סמכויות כדי שיזקוף לעצמו אחר כך יותר הישגים.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני לא רוצה להיכנס למשחק הזה, ואני לא חושבת שתפקידי פה לדון במיוחד בנושא הזה, בהעברת הסמכויות.

עאידה תומא סלימאן: אני, מבחינתי, יש לי בעיה די רצינית עם הנושא שבו אנחנו דנים פה, כל המושג הזה שנקרא שירות לאומי.

עאידה תומא סלימאן: עצם התחלת הפרויקט הזה, שנקרא במיוחד שירות לאומי לאוכלוסייה הערבית, התחיל עם כל תחילת השיח שמנסים לפתח על אזרחות בעירבון מוגבל, על אזרחות של האוכלוסייה הערבית בעירבון מוגבל, כל עוד אנחנו ערבים טובים, ואז לפלג את האוכלוסייה הערבית לערבים טובים – שהם תורמים לחברה שלהם, הם תורמים למדינה, שהמדינה עצמה לא תורמת להם ולא מקיימת את החובה החוקתית הראשונה, שהיא שוויון בין כלל אזרחי המדינה.

עאידה תומא סלימאן: ביום חמישי היה סיור של הוועדה לקידום מעמד האישה בנגב, בניסיון ללמוד על מצב הנשים הערביות הבדואיות בנגב.

עאידה תומא סלימאן: המשפט האחרון ששמעתי מאישה שישבה בקבוצת נשים בכפר אום-אלחיראן, שאמור להיהרס כל רגע – היא אמרה משפט אחד – ולא הייתי מסיימת את הסיור במשפט יותר טוב ויותר משמעותי מהמשפט הזה; היא אמרה: תמיד אומרים עלינו שאנחנו לא מתקדמים, תמיד אומרים עלינו שאנחנו לא רוצים להתפתח.

עאידה תומא סלימאן: אז הנה, תעבירי להם: אנחנו רוצים להתפתח – רק שייתנו לנו הזדמנות.

עאידה תומא סלימאן: שיתמכו ברצון שלנו לקבל מקומות עבודה ולהתפתח בלימודים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

עאידה תומא סלימאן: מי שרוצה כן לתמוך – ואנחנו שומעים מהתחלת המושב הזה, כולם מדברים על הרצון בשוויון לאוכלוסייה הערבית – אני אומרת: מי שרוצה, שלא יתעסק בהעברת סמכויות של שירות לאומי, כי אנחנו את התרומה שלנו לחברה שלנו, אלפים עשו אותה בלי שמישהו ישתמש בזה כתירוץ לאי-שוויון שמנחילים יותר ויותר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב, ולאחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אין לי ספק שבעוד כמה שנים, בכנסת העשרים-וארבע או העשרים-וחמש, שכולנו נהיה חברים בה – ייתכן שאלה שלא נמצאים כאן עכשיו, הם לא יהיו חברים בכנסת ההיא, אבל אנחנו ודאי נהיה – ונשאל את עצמנו, מה הקשר בין השירות הלאומי למשרד החקלאות?

עמר בר-לב: מה היה ההיגיון אז בזמנו – אני לא יודע גם אם הכנסת העשרים-וארבע או העשרים-וחמש תהיה בעוד שנתיים או תהיה בעוד עשר שנים – מה היה ההיגיון בהעברה הזאת?

עמר בר-לב: ואני מאמין שיהיה לנו מאוד מאוד קשה למצוא את ההיגיון הזה.

עמר בר-לב: אם אני הולך אחורה, נדמה לי שב-2004 הוקמה ועדה ציבורית בראשות האלוף במילואים דוד עברי, שהיא זאת שקבעה – היא בחנה את הנושא והחליטה שהשירות הלאומי צריך להיות במשרד ראש הממשלה.

עמר בר-לב: וככה זה התחיל.

עמר בר-לב: זה התחיל במשרד ראש הממשלה, אחרי זה זה עבר; באיזה שלב זה הגיע למשרד המדע; נדמה לי שבכנסת התשע-עשרה זה עבר או חזר למשרד הכלכלה.

עמר בר-לב: אז, כשהיינו בדיונים של ועדת שקד, ועדת השוויון בנטל, שבה דובר על השירות הלאומי-אזרחי, דובר על זה שהמתגייסים שצה"ל יחליט שהוא לא צריך לגייס אותם יעברו לאותו שירות לאומי, ויגיעו למשרד הכלכלה.

עמר בר-לב: היה היגיון במשרד הכלכלה, כי חלק מרכזי בשוויון בנטל היה שהאוכלוסייה החרדית תגיע לשוק העבודה, ולכן גם תפקידו של משרד הכלכלה היה לדאוג להם להכשרה תעסוקתית, והיה בזה היגיון.

עמר בר-לב: ואז התברר לי – אני כנראה לא שמתי לב, באיזו ישיבת כנסת בכנסת התשע-עשרה – שזה פתאום עבר למשרד לאזרחים ותיקים, לשר אורי אורבך, זיכרונו לברכה, ועכשיו אנחנו רואים שזה עובר למשרד החקלאות.

עמר בר-לב: והאמת היא שההרגשה שלי היא מאוד דומה לזו שחברי איתן כבל אמר כאן לפני.

עמר בר-לב: מייחסים את השירות הלאומי ומעבירים אותו כמו איזה צעצוע בין המשרדים של הבית היהודי.

עמר בר-לב: אני חושב שאתם פוגעים בשירות הלאומי עצמו בכך שאתם יוצרים, אולי אפילו לא בכוונת מכוון, אבל יש לי הרגשה שכן יש כאן איזו כוונת מכוון, ניתן לזה איזה אופי פוליטי מפלגתי, ובכך אני חושב שהשירות הלאומי, שמטרתו להיות מעבר ומעל כולנו, בלי קשר למפלגה כזו או אחרת, נתנו לו את הצביון הזה.

עמר בר-לב: זה לא נראה לי לעניין, ולא נראה לי ראוי להתחיל לטלטל אותו ממפלגה למפלגה.

עמר בר-לב: אני חושב שהמזל הגדול שלנו, שידידי שר-שלום ג'רבי – למי שלא יודע, שר-שלום הוא לא שר; זה השם שלו, שר-שלום ג'רבי, לפחות בכל השנים האחרונות, נדמה לי שהוא כבר עבר בין איזה חמישה שרים, לפחות הוא האבן הקבועה בשירות הלאומי, ומההתרשמות שלי, הוא מתפקד בהחלט טוב, וחבל שמעבירים את זה ממשרד למשרד.

עמר בר-לב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת בר-לב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע, חברים, שאני סוגר כרגע את רשימת הדוברים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמח שדווקא אתה נמצא כאן, כי כל מושא הפעולה קשור אליך.

מיקי לוי: ושוב, כמו בשבועות הקודמים, מאז הקמת הממשלה, אנחנו מוצאים את עצמנו מתבקשים להעביר סמכויות משר אחד לשר אחר ולקחת חלק בסחר-מכר הקואליציוני הזה, שאינו יודע גבול.

מיקי לוי: אקדים ואומר – אני בעד פרויקט בנות השירות הלאומי.

מיקי לוי: הוא פרויקט חשוב מאין כמוהו, הוא שליחות, אבל – ופה האבל הגדול – פעם נוספת אנחנו עדים לשימוש פוליטי שנעשה בשירות הלאומי.

מיקי לוי: במקום שגוף זה ישב באופן קבוע תחת משרד הביטחון או משרד החינוך, לצורך העניין, הוא הופך להיות כלי פוליטי בידי הבית היהודי.

מיקי לוי: בהזדמנות זו, כאשר הכנסת דנה בבקשת הממשלה להעביר את השירות הלאומי לאחריות משרד החקלאות, אני מבקש להזכיר כי במהלך כהונתי כסגן שר האוצר עמדתי בראש צוות מקצועי באוצר שבחן את תעריף בנות השירות הלאומי.

מיקי לוי: אני קורא מכאן לך, אדוני שר החקלאות, חבר הכנסת אורי אריאל, ללמוד את הדוח וליישם את המלצות הצוות המקצועי שכתב אותו, גם אם יש פה פגיעה באינטרסים הכלכליים של אנשי שלומכם, ויש שם פגיעה.

מיקי לוי: יש שם 50 מיליון שקל, בקירוב, שאפשר לחסוך ולהעביר, זו הייתה ההחלטה הקודמת, להעביר לנושאים אחרים.

מיקי לוי: מה להעברת בנות השירות הלאומי, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ולמשרד החקלאות?

מיקי לוי: מה, תיקחו את בנות השרות הלאומי לזרוע חסה בשטחים?

מיקי לוי: אז זה הייעוד שלהן?

מיקי לוי: נו באמת, אני שואל אתכם.

אורי אריאל: כן, גם.

מיקי לוי: עד להיכן מגיעה החוצפה והחרפה הזו?

מיקי לוי: מה, קודם העברתם אותו למשרד לאזרחים ותיקים, עכשיו למשרד החקלאות – אין לכם גבולות?

מיקי לוי: כנראה אין.

אורי אריאל: כשהיית באוצר התנגדת?

מיקי לוי: בוודאי.

אורי אריאל: לא התנגדת.

מיקי לוי: לא רק שהתנגדתי, אני ברמה האישית הוצאתי ובדקתי – ואם אתה תרצה אני אפרט – בדקתי את כל הנושאים הספק-פליליים, ואני אומר לכאורה, כי אני נזהר בדברי, שנעשו בכספי מדינה, ויש לי רשימה ארוכה.

מיקי לוי: די אם תיקח את הדוח, אדוני השר, תאמץ אותו באומץ ותגיד: אני מיישם את זה ואת זה, ואת זה.

מיקי לוי: אני מיישם את זה, שלא יעשו בכסף ממשלתי כבתוך שלהם.

מיקי לוי: מסיכום הדוח, ולאחר בדיקה מקצועית של התעריף על-ידי רואה-חשבון חיצוני – לא אני ולא אנשי האוצר, רואה-חשבון חיצוני, התברר כי אפשר לחסוך כ-50 מיליון שקלים מדי שנה ולהעבירם לטובת קליטתם של כ-1,000 בעלי מוגבלות שישתלבו במסגרת השירות הלאומי, ואתם במחי יד הרסתם את זה.

מיקי לוי: לצד החיסכון שהיה משמש לקליטת בעלי מוגבלות לשירות הלאומי, יישום ההמלצות היה מביא לפינוי מאות דירות, וגם הוועדה לביקורת המדינה דנה בזה.

מיקי לוי: היקף הוצאות הנהלה וכלליות של הגופים האלה הגיע למקומות בלתי ראויים: שכר של אחד המנכ"לים הגיע ל-730,000 שקל, ושל מנכ"ל אחר ל-700,000 שקל, ואחד הזמין אוטו בייבוא אישי, ואחד עוד נוסע באוטו בליסינג של 6,000 שקל לחודש, כי עושים בכסף כבתוך שלהם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אני מדלג על כל מה שרציתי.

מיקי לוי: תן לי בבקשה את הסיכום, אני צרוד מהאירוע הקודם.

מיקי לוי: תן לי בבקשה 15 שניות.

מיקי לוי: למרות חשיבות יישום ההמלצות – ואני פונה אליך ומבקש ממך, באומץ, קח את ההמלצות, תבדוק אותן לפחות – המלצות הצוות המקצועי שציינתי, דאגתם להכניס להסכם הקואליציוני עם הליכוד סעיף שקובר את המלצות הצוות ומונע משר האוצר לפעול ליישומן, כפי שתוכנן בתקופתי.

מיקי לוי: אני רואה בסעיף הזה חרפה, ניסיון לסתום פיות, או למנוע טיפול בכשלים שהתגלו והעלו גם חשד להתנהלות כספית שלא כדין לכאורה.

מיקי לוי: אני שב וקורא לך, אדוני השר, ללמוד את הדוח ולפעול ליישום המלצות הצוות.

מיקי לוי: בנוגע להעברת הסמכויות, אין לי כל כוונה לתמוך בתשלום שנקבע במסגרת הסכמים קואליציוניים, שעל-פיהם תועבר האחריות לשירות הלאומי למשרד החקלאות, לנטיעת וזריעת חסה בשטחים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שר החקלאות, שהסמכויות עוברות למשרדו, ביקש להגיב.

בצלאל סמוטריץ': בהתאם לסעיף 31(א) לתקנון, אני מאשר את זכות התגובה.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, על-פי התקנון, עומדות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': השר המקשר יריב לוין דיבר בשם הממשלה.

אורי אריאל: ברשות מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני ביקשתי להגיב עכשיו, כי אני צריך לצאת לדבר אחר; שר אחר יסכם את הדיון.

אורי אריאל: אני רוצה לומר בקצרה כמה דברים.

אורי אריאל: הראשון שבהם, שהועלה על-ידי כמה דוברים, היה – למה זה הפך להיות כאילו של הבית היהודי.

אורי אריאל: אז אני מודה שיש מקום לשאלה הזו – זו לא שאלה קנטרנית; זה שונה מכמה דברים אחרים שנאמרו פה – –

זוהיר בהלול: למה?

אורי אריאל: – – ואומר שאכן, מאז שהרב צפניה דרורי, רב העיר קריית-שמונה זה עשרות שנים, מיוזמי ומובילי המהלך הזה, שבמקום שבנות יצהירו ולא ישרתו בכלל את מדינת ישראל – הוא יזם יחד עם רבנים אחרים את השירות הלאומי, מתוך הרגשה פנימית שזה צורך לאומי וזו תרומתן של אותן בנות שאינן יכולות מטעמי מצפון ודת לשרת והיו מקבלות פטור, לא משרתות.

מיקי לוי: באמת כבוד גדול, אני מצדיע לו.

סתיו שפיר: למה – – –

אורי אריאל: אני מוכן לשמוע שאלות ברשות היושב-ראש, ואני אקצר מאוד, ואם תהיה עוד דקה, אז בבקשה.

אורי אריאל: תנו לי אבל דקה.

אורי אריאל: בכל אופן, זה מתחיל משם, ובדרך כלל צריך לזכור מאיפה הדברים מתחילים.

אורי אריאל: ונכון, נכון ששנים רבות, אולי עשרות שנים, אכן הרב צפניה דרורי ואחרים – הציונות הדתית היא זו שדחפה את המסלול הזה.

אורי אריאל: ואכן, זה הפך אצלנו לבייבי, אני מודה.

אורי אריאל: צריך לומר שכשאתה בוחן איך תוכנית מצליחה – קחו למשל את המכינות הקדם-צבאיות.

אורי אריאל: זה התחיל עם הרב אלי סדן והרב יגאל לוינשטיין ביישוב עלי, אכן בשטחים, בלי חסה אבל שטחים, כמו שאתה קורא לזה, וכן, זה כל כך הצליח שהיום יש מכינות מכל הגוונים, וזה סימן להצלחה, לא שלהם דווקא, אלא של החברה הישראלית.

אורי אריאל: גם לדרוזים, עכשיו אנחנו הולכים להקים; דרך אגב, אצל הבדואים, בעזרת השם, מקווה שנצליח, מכינה קדם-צבאית ראשונה אצל הבדואים בנגב, ודתיים כאלה ודתיים אחרים וחילונים, וחרדים, ומה שאתם רוצים יש ובכל הארץ.

אורי אריאל: מסתבר, להפתעתי זאת האמת, שיש יותר כאלה שכיפת שמים לראשם מאשר כאלה עם כיפות מהסוג שלי – וזה סימן להצלחה.

אורי אריאל: כולם, כל החברה הישראלית רוצה ללכת במסלול הזה, שהוא טוב לנערים, לנערות, טוב גם לצה"ל, טוב לחברה הישראלית.

אורי אריאל: פרויקט אחר שאני יכול להזכיר הוא הגרעינים המשימתיים.

אורי אריאל: פעם קראו לזה גרעינים תורניים, למה?

אורי אריאל: כי היו כמה גרעינים עם קבוצות קטנות של חבר'ה שבאו מהישיבות, הלכו לשכונות קשות מבחינה סוציו-אקונומית חברתית ואחרת, באו לשם, התיישבו שם, גרים שם ממש, לא באים לשנה, קונים שם בתים, מתערים ועוזרים.

אורי אריאל: היום, התק"ם יש לו קבוצות; "דרור" יש לו קבוצות, מי שאתם רוצים.

אורי אריאל: בקיצור, אין מישהו בחברה הישראלית שלא בתוך העניין.

אורי אריאל: איך יודעים שזה הצליח מעבר לזה?

אורי אריאל: כשראשי הערים באים ודורשים ממך להביא עוד גרעינים, סימן שזה טוב.

אורי אריאל: ראשי ערים לא סתם שמים על זה כסף.

אורי אריאל: עכשיו, נכון, גם השירות הלאומי מזמן, מזמן, ברוך השם, אלף פעמים פרס כנפיים, ויש בו דרוזים וערבים ובנים ובנות, ועם כיפות, ובלי כיפות, מה שאתם רוצים יש בו.

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שפיר, אני אתן לך לשאול אחר כך מסודר, והשר יענה.

אורי אריאל: ואכן, זו הצלחה שהיא הצלחה של החברה הישראלית, היא לא דווקא של הציונות הדתית-לאומית.

אורי אריאל: אבל אני חוזר ואומר, כפי שאמרתי בתחילת הדברים, שאנחנו רואים בזה איזה בייבי.

אורי אריאל: יכול להיות שראוי לבדוק את זה ולהכניס את זה למשרד קבוע, יהיה אשר יהיה, אני לא רוצה עכשיו לנקוט עמדה.

אורי אריאל: אבל נכון שאנחנו באמת מבקשים שזה יהיה אצלנו, וזה לא פרס, ולא משתמשים בזה לפוליטיקה, אלא עושים עבודה שאני חושב שהיא עבודה חברתית לאומית מהיותר-חשובות.

אורי אריאל: לגבי הערת חבר הכנסת מיקי לוי, מי שהיה סגן שר האוצר, א.

אורי אריאל: אני אבדוק.

אורי אריאל: אני מכיר את הדוח שלך לא לכל פרטיו ודקדוקיו, נכון, ואני אבדוק.

אורי אריאל: וכבר ביקשתי מעוזרי להתחיל לקראת הכניסה הפורמלית לתפקיד.

אורי אריאל: כבר התעניינתי קודם.

אורי אריאל: אני מציע, אתה ניסית להיזהר ואיכשהו גלשת.

אורי אריאל: אני מציע, באמת, בשיא הזהירות, אנשים עושים עבודה חשובה מאוד.

אורי אריאל: אני אומר את זה על כולם, לאו דווקא מציבור זה או אחר, גם בחברה הערבית וגם בכל מקום אחר.

אורי אריאל: קודם כול נצדיע להם, ומה שצריך לשפר, כן, אני אלמד, אני אבדוק, ואני מוכן ללכת להחלטות שהן, איך אתה אומר, קשות; אני לא יודע אם הן קשות, אם הן מתחייבות הן מתחייבות.

אורי אריאל: העובדה היא שהממשלה הקודמת, שאתה ישבת בה, לא אימצה את זה.

אורי אריאל: וגם אצלכם, בממשלה הקודמת, שגם אנחנו היינו בה, העבירו את הנושא ממשרד למשרד, ולא צעקתם אז.

אורי אריאל: אני לא אומר שאתה לא הערת הערה, אני לא יודע, אבל המפלגה שלך הבינה, כן, יש דברים קואליציוניים, לא הייתם שם, זה בסדר.

אורי אריאל: עכשיו אתם באופוזיציה.

שי פירון: אדוני השר, לא דומה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר.

אורי אריאל: אני אגמור, והיושב-ראש אמר שייתן לי שאלה או שתיים.

בצלאל סמוטריץ': אבל חמש הדקות חלפו, כבוד השר.

אורי אריאל: אני גמרתי.

אורי אריאל: לכן אני אומר, חברים, אנחנו נעשה כדי להעצים את השירות הלאומי והשירות האזרחי.

אורי אריאל: אלה שני מסלולים שבתוכם יש תת-מסלולים, אני לא אכנס אליהם עכשיו, זה בכל המגזרים בארץ, בלי שום הבדל.

אורי אריאל: אנחנו הולכים להביא, אחרי שבע שנים, את חוק השירות הלאומי, אני מקווה בימים הקרובים, כדי להכניס את זה למסגרת הרבה יותר מעשית.

אורי אריאל: מי מכם שיסתכל על העברת הסמכויות ויראה את סעיף ב' ויוכל להסביר לי מהו, אני אשמח.

אורי אריאל: אני למדתי אותו.

אורי אריאל: כל השירות הלאומי חי על בסיס חוק של הביטוח הלאומי בכלל.

אורי אריאל: משהו ארכאי, שלא תוקן.

אורי אריאל: אני אמרתי לחברים אצלנו: חברים, נגמר.

אורי אריאל: תביאו חוק.

אורי אריאל: החוק הזה, החל בהכנתו השר דניאל הרשקוביץ, המשיך בו ידידי השר אורי אורבך זצ"ל, אני מקווה שאני אוכל לסיים אותו, כדי שהעניין אכן ייכנס לחקיקה מסודרת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורי אריאל: אנחנו נעשה את זה בהתייעצות עם כל משרדי הממשלה, גם עם העמותות המפעילות וגם עם כל גוף אחר שירצה להשמיע את דעתו, ונביא חוק מתוקן לכנסת.

אורי אריאל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אנחנו ניתן לחברת הכנסת שפיר שאלה, והשר יענה.

סתיו שפיר: ראשית, הגדלת המכסות והכנסת הסעיף האיום ונורא בהסכם הקואליציוני עם הבית היהודי, שלא מרחיב את כמות המכסות לאנשים עם מוגבלות.

קריאה: לא שומעים.

קריאה: לא שומעים.

סתיו שפיר: שנית, לגבי שירות של ערבים.

סתיו שפיר: יותר ויותר צעירים ערבים ישראלים רוצים לעשות שירות לאומי, או שירות אזרחי, תקרא לזה איך שאתה רוצה.

סתיו שפיר: מבחינת המדינה זה דבר מבורך, שיעשו כולם.

סתיו שפיר: למה לא להגדיל את המכסות ולפתוח אותן באופן חופשי?

סתיו שפיר: מדוע יהודי בשירות הלאומי מקבל הכשרה יותר עמוקה ויותר רצינית מערבי בשירות לאומי כיום?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שפיר, ניתן לשר אריאל לענות.

סתיו שפיר: שלישית, שירות לאומי לנשים דתיות; א.

סתיו שפיר: הפטור הזה, של נשים דתיות משירות צבאי, הוא פטור אנכרוניסטי שכבר לא צריך להיות היום.

בצלאל סמוטריץ': זה כבר נושא אחר, סתיו.

בצלאל סמוטריץ': עיקמנו את הפרוטוקול, ניתן לשר לענות.

בצלאל סמוטריץ': השאלות הראשונות היו לגופם של דברים.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, אני אענה על שלושה דברים.

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: – – – לשאול את השאלות.

סתיו שפיר: מדוע – – – במקום שנתיים?

אורי אריאל: בנושא מוגבלויות – אנחנו מוסיפים תקנים.

אורי אריאל: אני אומר לזכותו של שר-שלום ג'רבי – שכפי שאמר פה חבר הכנסת בר-לב, הוא לא שר, קוראים לו שר-שלום ג'רבי – שהוא עושה עבודה מצוינת.

אורי אריאל: איך אני יודע?

אורי אריאל: הוא העלה את מספר התקנים של בעלי המוגבלות מ-80 לפי-עשרה, ל-800.

סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש – – –

אורי אריאל: אנחנו הולכים להעלות את זה עוד יותר.

סתיו שפיר: הייתם אמורים – – –

אורי אריאל: אנחנו הולכים להעלות את זה עוד יותר, בעזרת השם.

סתיו שפיר: דרשנו – – –

אורי אריאל: אנחנו מתכננים שבעלי המוגבלות ימצאו את מקומם בחברה על-ידי השירות הלאומי או השירות האזרחי.

קריאה: אדוני השר, יש לה שלוש דקות כמו לכל שאר המגיבים.

אורי אריאל: אני אקצר.

אורי אריאל: לגבי ערבים, להפך, אנחנו מעוניינים להגדיל את זה כמה שיותר.

אורי אריאל: לגבי השאלה השלישית והאחרונה – ואני מסיים – לגבי ההכשרות, אני לא מכיר את הנושא.

אורי אריאל: אני אבדוק אותו.

אורי אריאל: אם תעבירי לי משהו מסודר, בכתב, יהיה לי יותר נוח.

אורי אריאל: אם לא, אני אבדוק ואני אענה לך בכתב או בעל-פה, אבל אני אענה לך.

אורי אריאל: אני לא מכיר את הנושא לפרטיו.

אורי אריאל: בכל מקרה, הערבים, כמו כל אחד אחר, כמו כל אזרח אחר, ולעתים, אני אגיד בזהירות רבה, עם אפליה מתקנת – בגלל העבר, יכול להיות שצריך לעשות אפילו אפליה מתקנת, לתת להם יותר הכשרה מהנורמה ויותר מדברים אחרים.

אורי אריאל: אבל אני אבדוק.

אורי אריאל: אני עוד לא קיבלתי את האחריות.

אורי אריאל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ממשיכים בדיון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באמת, העניין של העברת הסמכות לא משנה לנו כקליפת השום.

באסל גטאס: העברת הסמכות ממשרד למשרד בעניין הספציפי הזה איננה רלוונטית ואיננה חשובה בעינינו.

באסל גטאס: אומנם זה סימפטום שמראה על דרגת המשילות של הממשלה הנוכחית, אבל הדבר המהותי הוא עניין השירות הלאומי, שבגלל מאורעות אוקטובר, הדבר המרכזי שהסיקה ממשלת ישראל באותם מאורעות, במקום לאמץ את המלצות ועדת אור, מכל ההמלצות זה הדבר המרכזי היחידי שלקחה הממשלה ברצינות והשקיעה בו.

באסל גטאס: כשהשר משתמש ב"אפליה מתקנת" בהקשר של השירות הלאומי, זה מצחיק אותנו.

בצלאל סמוטריץ': בכלל, המונח הוא העדפה מתקנת.

בצלאל סמוטריץ': אפליה זה מושג שלילי.

זוהיר בהלול: העדפה מתקנת.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, העדפה מתקנת.

באסל גטאס: היינו מצפים להעדפה מתקנת בשלל נושאים אחרים.

באסל גטאס: זה affirmative actions, פעולות מתקנות, פעולות תומכות, שדווקא היינו מצפים שיהיו בכל מכלול הנושאים שאנחנו רואים בהם אפליה, והממשלה, והדוחות השונים, ראשי ממשלה, "צוות 120 הימים" שכבר גיבש והגיש את המלצותיו – שם צריך אפליה מתקנת.

באסל גטאס: מבחינתנו, העברת השירות הלאומי דווקא לצד של הבית היהודי, גם בממשלה הקודמת גם בנוכחית, דווקא נותנת לנו יותר כלים להיאבק בנושא הזה, בנוסחה הזאת של שירות לאומי תמורת זכויות, כביכול.

באסל גטאס: הנוסחה מיסודה, אנחנו דוחים אותה על הסף, אבל גם באספקטים המעשיים, של כריכת שירות לאומי בזכויות, עצם העובדה ששר השייך לבית היהודי יהיה ממונה על השירות יאפשר לנו יותר מרווח לשכנע את הצעירים שלנו ואת הצעירות שלנו שזה לא המקום ושלא יתפתו אחרי אותה פרופגנדה – אם אתם הולכים לשנת שירות, אתם תזכו אחר כך לזכויות אזרחיות.

באסל גטאס: וזה גם במישור הזה לא נכון, זה שקר אחד גדול, כי גם מי ששירת בצבא, אנחנו ראינו איזה זכויות אזרחיות הוא השיג.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: לכן מבחינתנו העניין הזה הוא משחק קואליציוני, שלא מקדם ולא מאחר, ואנחנו כמובן מתנגדים לו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם על מקום מדהים בקריית-אונו, קוראים לו "אלין בית נועם".

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת מי מכם יצא לו – – –

מיקי רוזנטל: – – –

איילת נחמיאס ורבין: איקי בר-חיים הגדול מכולם, יחד עם פנינה ביאליק.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים שבאמת – מלאכים שירדו לארץ, צריך להגיד את האמת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

איילת נחמיאס ורבין: האמת, מיקי?

איילת נחמיאס ורבין: בחיי שאתה מפריע לי קצת.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני מתחילה מההתחלה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני מתנצלת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם על מקום שנקרא "אלין בית נועם".

איילת נחמיאס ורבין: "אלין בית נועם" הוא בית לחניכים בוגרים עם לקויות פיזיות ושכליות מאוד מאוד קשות, הכי קשות שיש.

איילת נחמיאס ורבין: אבל באמת, כמו שאמרתי על המנהלים, על איקי ועל פנינה, שהם מלאכים שירדו לאדמה, כל המקום הזה הוא מקום שיש בו מלאכים ומלאכיות, ולאו דווקא החניכים.

איילת נחמיאס ורבין: גם החניכים הם אנשים נהדרים, אבל מי שמטפלות בהם יחד עם המטפלים שעובדים במקום הן בנות השירות הלאומי; צריך להגיד: בנות ובני השירות הלאומי.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים באמת יוצאי דופן.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים צעירים שנדרשים לטפל, באמת, בחניכים עם מוגבלויות מאוד מאוד מאוד מאוד קשות, ומטפלים בהם בצורה האנושית, האישית והמדהימה ביותר שראיתי ונתקלתי בה אי-פעם.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נאמר שככל שמי מאתנו נזקק שמי מקרוביו יהיה במקום, זה המקום שאתה רוצה שהילד שלך או קרוב המשפחה או הבן של החברים שלך יהיה בו, באמת – ב"אלין בית נועם".

איילת נחמיאס ורבין: ולמה אני מספרת על "אלין בית נועם" ועל בנות השירות שם?

איילת נחמיאס ורבין: כי את בנות השירות שם – בואו נדבר תכל'ס – את בנות השירות שם לא מעניינת איפה נמצאת מינהלת השירות הלאומי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מעניין אותן.

איילת נחמיאס ורבין: הן באות לשם.

איילת נחמיאס ורבין: הן מסורות.

איילת נחמיאס ורבין: זה כבר בשיטת האחת מביאה את השנייה, מביאה את השלישית, מביאה את הרביעית ומביאה את החמישית.

איילת נחמיאס ורבין: הן כולם – זה פשוט כבר באמת ברמות כאלה של רגישות ושל קשר אישי ומשפחתי.

איילת נחמיאס ורבין: וזה באמת לא מעניין אותן מה שאנחנו עושים כאן הערב, וזה לא מעניין אף אחד מבני ובנות השירות הלאומי שנתקלתי בהם בבתי-חולים ובכל מיני מקומות אחרים, בעמותות שמטפלות בילדים – בכל מיני מקומות מדהימים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני שואלת את עצמי: מה זה חשוב, ההעברה הזאת?

איילת נחמיאס ורבין: ואני הרי זוכרת אותך, בצלאל ידידי, יושב-ראש הישיבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה אותך לשמאלי כבר ישיבה שנייה שאני מדברת על אותם דברים, ואני אומרת, כאילו באמת אף אחד לא שומע.

בצלאל סמוטריץ': לשמאלך?

איילת נחמיאס ורבין: לשמאלי, אמרתי.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

בצלאל סמוטריץ': בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: בצלאל, זו כנראה תהיה הפעם האחרונה שאתה תהיה לשמאלי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל באופן קבוע אתה כנראה תהיה פה לשמאלי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לספר לך שמאז הוקמה המינהלת, בשנת 2007, במשרד הרווחה – –

בצלאל סמוטריץ': רק שהזמן תם, אז נשתדל לקצר.

איילת נחמיאס ורבין: – – בחודש ינואר 2008 הממשלה העבירה את הסמכויות למשרד ראש הממשלה; באפריל 2009 העבירה אותה למשרד המדע והטכנולוגיה; ב-2008 היא הפכה את המינהלת לרשות במשרד המדע, ואז העבירו את זה למשרד הכלכלה; לאחר מכן העבירו את זה למשרד לאזרחים ותיקים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני שואלת אתכם: את בני ובנות השירות הלאומי, מה זה מעניין?

איילת נחמיאס ורבין: במקום להתעסק בתמריצים שאנחנו צריכים לתת לאנשים, לאזרחים ואזרחיות צעירים, ולהעביר להם את המסר שכרוך בלעשות שירות לאומי כל כך מחייב, כל כך מסור, כל כך חינוכי, מה אנחנו עושים פה?

איילת נחמיאס ורבין: איזה מין מסר אנחנו מעבירים להם?

איילת נחמיאס ורבין: לא מסר ולא תמריץ.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, באמת חמוץ לי בפה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

איל בן ראובן: אני רוצה להתחיל בסיפור קצר.

איל בן ראובן: סיפר לי ידידי עלי זחאלקה מכפר-קרע, שלקח עשר בנות ושלח אותן לשירות לאומי; לצורך העניין – בבית-החולים הלל יפה.

איל בן ראובן: הן הגיעו לשם ונשלחו משם חזרה הביתה, כי השפה העברית לא מספיק שגורה בפיהן.

איל בן ראובן: כמובן, תקלה חמורה בעיני, שמבטאה משהו לגבי הנושא שבו אנחנו עוסקים.

איל בן ראובן: אני כן מתייחס לסוגיית העברת הסמכויות לא כעניין טכני.

איל בן ראובן: אני חושב שסיפור העברת הסמכויות של מינהלת השירות הלאומי הוא עוד תקלה חמורה.

איל בן ראובן: זה קומבינה חמורה בניהול תקין ובהובלת פרויקטים ברמה הלאומית.

איל בן ראובן: וכמה חבל שזה בנושא כל כך חשוב.

איל בן ראובן: אני חושב שנושא השירות הלאומי הוא נושא שקשה להגזים בחשיבותו מבחינת היכולת של יחידים ושל אוכלוסיות להיכנס למעגל התרומה בחברה הישראלית.

איל בן ראובן: זה צינור חשוב ביותר למעגל העבודה ברמה הלאומית, וזה נכון לכלל הקבוצות והזרמים בחברה שמשתתפים בכך.

איל בן ראובן: תראו את דוח מבקר המדינה האחרון.

איל בן ראובן: בדוח הזה מתאר המבקר את בעייתיות העברת המינהלת ממשרד למשרד.

איל בן ראובן: ב-2008 הוקמה המנהלת תחת משרד ראש הממשלה; ב-2009 – עברה למשרד המדע והטכנולוגיה; ב-2013 – למשרד הכלכלה, ושמונה חודשים אחר כך, בדצמבר 2013 – למשרד לאזרחים ותיקים.

איל בן ראובן: ואנחנו עכשיו מעבירים אותו למשרד החקלאות.

איל בן ראובן: אז המבקר אמר.

איל בן ראובן: אני רוצה לצטט את דברי ד"ר ראובן גל – שהתעסק בעניין הזה הרבה מאוד – שאמר: "מערכת השירות האזרחי-לאומי הנה מערכת ממלכתית פתוחה לכל המגזרים, בלתי מפלגתית, זקוקה לגיבוי חזק ומרכזי וחייבת להיות נטולת צבע סקטוריאלי".

איל בן ראובן: אבל מההעברות התכופות האלה של המינהלת אנחנו בעצם רואים משהו אחר לגמרי – אנחנו רואים שבעצם היחס אליה מצד ממשלות ישראל הוא כאל מין מתנה פוליטית מגזרית, שאין בה שום דבר מן העניין שלשמו הוקמה המינהלת הזאת.

איל בן ראובן: שר-שלום ג'רבי אמר בוועדת ביקורת המדינה ביוני האחרון: אני מכהן חמש שנים כמנכ"ל ועברנו כבר חמישה משרדים.

איל בן ראובן: ובכל פעם צריך להחליף את הכתובת.

איל בן ראובן: החשב, שרק מתחיל לעבוד, לומד את התהליכים – עובר הלאה.

איל בן ראובן: רבותי, ככה לא בונים בניין.

איל בן ראובן: ככה לא בונים פרויקט לאומי.

יצחק וקנין: ככה לא בונים חומה.

איל בן ראובן: ככה לא בונים חומה, אכן.

איל בן ראובן: ולכן אני חושב שההעברה הזאת למשרד החקלאות – ולא בגלל המשרד וכמובן לא בגלל השר – עצם ההעברה הזאת, נדמה לי שהיא די מבטיחה המשך של סיפור עצוב של פרויקט לאומי כל כך חשוב, שבעצם עובר כאיזה מין משחק סטנגה כזה ממשרד למשרד.

איל בן ראובן: ואם זה יעבור, בסופו של דבר, אני מקווה שישכיל השר אריאל לקחת ולעגן את זה ולהתחיל לשים את הפרויקט הזה במקום הראוי לו.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא כאן להעלות סיפור שלא הגיע לכולם, אף שהוא פורסם ב-ynet על-ידי הכתב חסן שעלאן, על עוד תופעה של גזענות ואלימות שצעירים ערבים נתקלים בה לאחרונה יותר מאשר אי-פעם בעבר.

אחמד טיבי: מדובר במוהנד בלעום, אדוני היושב-ראש, צעיר מטייבה שיצא לבלות בחוף הים של נתניה; שכנים של טייבה, עיר קרובה.

אחמד טיבי: אני זוכר שביליתי בה הרבה בעבר.

אחמד טיבי: וכשהוא הלך לתומו ברחוב – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי, מיקי לוי אומר לי, חבר הכנסת מיקי לוי, שלא כל כך שומעים אותך.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני רוצה לספר על מוהנד בלעום, צעיר ערבי מטייבה שהיה קורבן של אלימות גזענית.

אחמד טיבי: יש הרבה מקרים כאלה, יותר מאשר בעבר.

אחמד טיבי: מוהנד מטייבה – אני מכיר אותו – הגיע – חבר הכנסת שי פירון, כדאי שגם אתה תשמע – הגיע לחוף הים בנתניה, וחבורה של שמונה צעירים הגיעו אליו והתחילו לתשאל אותו: אתה ערבי?

אחמד טיבי: למה אתה בא לעיר שלנו?

אחמד טיבי: מה אתה עושה כאן?

אחמד טיבי: כשהוא אמר להם שאין להם זכות לשאול אותו שאלות כאלה הם התנפלו עליו במכות בידיו, ברגליו, בצוואר, באוזניים.

אחמד טיבי: הוא נפגע.

אחמד טיבי: הוא הלך לקבל טיפול בבית-החולים לניאדו.

אחמד טיבי: הבאתי לכאן את המקרה הזה כי יש עלייה, אדוני היושב-ראש, במקרים כאלה.

אחמד טיבי: הם לא תמיד באים לידי ביטוי בתקשורת.

אחמד טיבי: אמרתי, ynet הביא את הסיפור על-ידי הכתב הנמרץ חסן שעלאן.

אחמד טיבי: אבל נשאלת השאלה: אם מקרה כזה, למשל, היה קורה בצרפת, אז הכיסוי התקשורתי היה הרבה יותר גדול.

אחמד טיבי: מעבר לכיסוי התקשורתי, הוגשה תלונה במשטרה, ואני מקווה שהמשטרה תגיע אל הפושעים, אל התוקפים, מפני שהתופעות האלה של גזענות עברו את הגבול.

אחמד טיבי: מוהנד אומר, הוא חושש שיותר הוא לא יגיע לחוף.

אחמד טיבי: אני רוצה לפנות למוהנד ולומר לו שהוא לא צריך לחשוש, הוא יכול וצריך להגיע לכל מקום.

אחמד טיבי: מותר לו ליהנות מטיול על החוף.

אחמד טיבי: אני מבין שהוא יחשוש להגיע שם לבד מול שמונה מתפרעים.

אחמד טיבי: אני מציע לו להיות עם חבריו שם, ואני רוצה להגיד לו בערבית: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: מוהנד, אסור לנו לפחד.

אחמד טיבי: יש לך זכות.

אחמד טיבי: זכותך לסייר ולהיות בכל מקום בארץ הזו.

אחמד טיבי: ותמיד כמו שאני אומר, אנו אומרים תמיד: אנחנו בעלי המקום).

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עפר שלח, ואחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חבר הכנסת איתן ברושי.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מה שאנחנו מתבקשים להצביע עליו הוא העברת סמכויות – – –

זוהיר בהלול: עפר, בערבית.

עפר שלח: כשאחמד יתרגם לעברית אני אדבר בערבית.

עפר שלח: – – – הוא העברת סמכויות לשימור ג'ובים.

עפר שלח: נורא פשוט.

עפר שלח: מי מאתנו שהיה בוועדה שכונתה ועדת שקד, הוועדה לשוויון בנטל – אנחנו דנו במשך הרבה מאוד שבועות בשירות הלאומי והאזרחי.

עפר שלח: הרי השירות האזרחי, שחוקקנו במסגרת החוק הזה, נכנס תחת מינהלת השירות הלאומי, ופשוט יכולתם לראות ברשימה של הגופים המפעילים, ברשימה של מי שעוסק בזה – לכל האורך יש פה מבנה שלם שמגלגל הרבה מאוד כסף ושייך או מחובר למפלגה אחת בלבד.

עפר שלח: ולכן, המפלגה הזאת מעבירה את הסמכויות שנוגעות לשירות הלאומי – מוסד חשוב, מוסד שמשמש היום גם לצרכים חברתיים חשובים וגם כדרך לשירות למי שנפטרו משירות – את המוסד הזה היא מעבירה כאיזו לטיפונדיה, איזו פיסת תקציב שעוברת אצלה ומועברת לאנשים שמקורבים אליה.

עפר שלח: והמלחמה על המקורבים האלה ועל הפרנסה שלהם היא מלחמה כבדה.

עפר שלח: וכבר תיארו פה לפני איך זה עובר, כולל הרגע המאוד-קומי שבו השירות הלאומי – שאני מזכיר שהוא מיועד לבני 18, 19, 20 – היה בממשלה הקודמת תחת המשרד לאזרחים ותיקים, שהרי אם אתם מחברים שלושה או ארבעה בני 18, חבר הכנסת בהלול, אנחנו מגיעים ל-72, וזה אכן אזרח ותיק, אין מה להגיד.

עפר שלח: אז עוד מעט תהיה פה הצבעה ויהיו לה תוצאות.

עפר שלח: תזכרו על מה אתם מצביעים – על שימור הלטיפונדיה והכסף במקום שבו הוא נמצא.

עפר שלח: אם אתם מכבדים את זה תצביעו בעד, ואם לא – תצביעו כמונו.

עפר שלח: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי – איננה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת שי פירון, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי והשר, אלוף במילואים יואב גלנט, אני חושב שהדיון הוא לא איפה תהיה החניה התורנית של התחום, ולצערי חברי הכנסת נגררים לדיון לא חשוב.

איתן ברושי: אנחנו נמצאים – עוד בלי קשר לדוח לוקר – מזה כמה שנים גדלנו עם צבא העם.

איתן ברושי: אמרנו שיש חובה וזכות לשרת בצה"ל, ואין פטור מהשירות בצה"ל אלא בנסיבות מיוחדות.

איתן ברושי: זו זכות שהיא חובה; זו חובה שהיא זכות.

איתן ברושי: בעצם, מה קרה לחברה הישראלית בשנים האחרונות?

איתן ברושי: מצבא העם הפכו לצבא חצי העם, והשאלה היא איפה החצי השני.

איתן ברושי: נראה לי שהמשימה העיקרית, בוודאי גם בשירות הלאומי ובשנת השירות, היא קודם כול לעודד את השירות המשמעותי ואת התרומה לחברה ולמדינה, ומי שלא יכול בצה"ל, מסיבות כאלה ואחרות – והזמן לא מאפשר לפרט – יש לו אלטרנטיבה.

איתן ברושי: ומה הבעיה של האלטרנטיבה הזאת?

איתן ברושי: היא קטנה מדי.

איתן ברושי: התקציב שעומד לרשות הנושא הזה הוא דל מדי.

איתן ברושי: גם החברה הערבית – חברי הכנסת מצאו לנכון עוד הפעם לדבר על קיפוח – כשהיא מדברת על שוויון, היא לא מדברת על שוויון מלא.

איתן ברושי: ודווקא המגזר הלא-יהודי זקוק לשירות הלאומי, לא רק בגלל הזכויות של בוגרי צבא, אלא קודם כול כי הקהילות שלהם זקוקות לתרומה של הדור הצעיר.

איתן ברושי: לכן, לפי דעתי, השאלה אינה איזה משרד ינהל את השירות הלאומי.

איתן ברושי: השאלה היא מהו היעד הלאומי של השירות הלאומי, מהו התקציב שעומד למשימה הזאת, איך באמת מבטיחים חלוקה צודקת בשוויון בנטל.

איתן ברושי: לצערי, לא כולנו היינו ערים לקמפיין של השוויון בנטל, והממשלה הזאת גם נסוגה מזה.

איתן ברושי: לכן, חברי חברי הכנסת, במקום להתעסק בשאלות קנטרניות איפה זה חונה, בואו נתעסק בשאלה מה עושים עם זה.

איתן ברושי: ולכן, לפי דעתי – אנחנו בעד שירות חובה, אנחנו בעד שוויון בנטל, אנחנו בעד שירות חובה לכולם, כולל חרדים, דתיים, ערבים ויהודים, ואנחנו מכבדים את מי שאיננו יכול ומאפשרים לו לשרת בדרך אחרת.

מאיר כהן: מי זה אנחנו – המחנה הציוני?

איתן ברושי: אנחנו זה גם אתה, החברה הישראלית כולה.

מאיר כהן: גיוס חובה לערבים?

איתן ברושי: לא אמרנו גיוס חובה, אמרנו שירות.

איתן ברושי: אנחנו אומרים ששוויון הוא דבר נכון, בזכויות ובחובות.

איתן ברושי: השירות הלאומי נועד לאפשר ביטוי לכל צעיר וצעירה.

איתן ברושי: ופה אני רוצה לומר: נכון, בסוף השבוע יאיר לפיד השתלח בתנועה הקיבוצית.

איתן ברושי: אינני יודע מה קרה לו ולמה אתם לא מגיבים – –

איציק שמולי: זה לא הוא, זה היועץ.

איתן ברושי: – – ולמה חיים ילין לא מגיב.

איתן ברושי: אבל בשעה הזאת נמצאים מאות בני קיבוץ על שפת הכינרת ולמעלה מ-3,000 חצו אותה.

איתן ברושי: לסיום, אני יכול לומר שאנחנו דוגמה.

איתן ברושי: יש מעט בני קיבוץ בשירות הלאומי, כי מרביתם משרתים שירות מלא ויותר בצה"ל.

איתן ברושי: עפר, תשמע, בכל זאת – – –

מאיר כהן: אתה יודע שבאחוזים בני עיירות הפיתוח – – –

איתן ברושי: אני לא מתחרה עם עיירות הפיתוח.

איתן ברושי: כולנו אחים.

מאיר כהן: אם כולנו אחים, אז מה אתה רוצה – – –

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאין יותר – – –

יצחק וקנין: טוב, אדוני חבר הכנסת ברושי, נא לסיים.

איתן ברושי: למרות הכול, אני אומר ש-1,000 בני קיבוצים ומושבים, אפילו 1,200, נמצאים כרגע בשנת שירות מוקדמת, ומרביתם הולכים לשירות משמעותי וקצונה, כלומר, אנחנו משרתים שירות משמעותי, גם בשנת שירות באין-סוף מקומות – ואתה יודע, היית שר הרווחה – וגם בשירות משמעותי.

מאיר כהן: היו שנים שהתנועה הקיבוצית – – –

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת מאיר כהן, ידידי, זמנו כבר עבר ויותר מדקה וחצי הוא ממשיך לדבר.

איתן ברושי: מאיר, אני לא זקוק לעזרה.

איתן ברושי: אני רוצה לציין שבעידן שמדברים על אחוזים גדולים שלא מתגייסים, צריך לומר שיש חלק בחברה שמתגייס באחוזים גבוהים מאוד – –

יצחק וקנין: תודה.

איתן ברושי: – – ואנחנו בחלק הזה.

איתן ברושי: לכן, הביקורת של יאיר לפיד הייתה מיותרת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברושי, תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי פירון – איננו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שלוש דקות, ואחריה – ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

קסניה סבטלובה: תודה, אדוני.

קסניה סבטלובה: כבוד יושב-ראש הישיבה, חברי חברי הכנסת, השר, כולנו מצדיעים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, כנראה אתה עושה – – –

קריאה: הוא מתאמן על "התקווה" בינתיים.

יצחק וקנין: חבר'ה, צריך לכבד כל אחד מהחברים שנבחר, במיוחד שהוא נבחר בבחירות דמוקרטיות, חשאיות.

קסניה סבטלובה: תודה.

קסניה סבטלובה: אין ספק שכולנו מצדיעים לבני ובנות השירות הלאומי, שעושים ועושות שירות חשוב למען העם כאן בישראל, ועוזרים גם בבתי-חולים, גם בבתי-אבות – במקומות הכי קשים.

קסניה סבטלובה: אבל מה אשמו בני ובנות השירות הלאומי שמעבירים כרגע את הסמכויות והטיפול בעניינם ממשרד אחד שלא כל כך קשור בהם למשרד אחר שבכלל לא קשור בעניינים שלהם?

קסניה סבטלובה: מעבירים את זה מהמשרד לאזרחים ותיקים למשרד החקלאות.

קסניה סבטלובה: ומה נעביר עכשיו?

קסניה סבטלובה: למי?

קסניה סבטלובה: אולי נעביר את העניין של משרד החוץ לתרבות?

קסניה סבטלובה: לא יודעת, אולי למדע והחלל?

קסניה סבטלובה: מכיוון שבכל מקרה אין לנו שר חוץ, זה אולי לא משנה בכלל.

קסניה סבטלובה: אולי נבטל בכלל את משרד החוץ ונעביר את הסמכויות.

קסניה סבטלובה: יש לנו הרבה שרים, העיקר שיש לנו שר החלל, ולדעתי אפשר להעביר אליו את הכול.

אראל מרגלית: יש לנו שר מדע.

קסניה סבטלובה: אבל אם כבר אנחנו מדברים על העברת הסמכויות, אז בואו נדבר באמת על מה שחשוב כאן.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על המשרד לאזרחים ותיקים, זה משרד שאמור לטפל בעניינם של הרבה אזרחים ותיקים במדינת ישראל, שבאמת ראויים לטיפול צמוד מאוד וקשוב מאוד, כי הרי הם נמצאים עכשיו במעמד של אנשים שלא מקבלים את הטיפול הזה ובהחלט ראויים לו.

קסניה סבטלובה: אז אני מציעה בהזדמנות הזאת גם להעביר מהמשרד לאזרחים ותיקים את עניינם של האנשים המבוגרים, האזרחים הוותיקים, שמתקיימים אך ורק מקצבת הזיקנה הזעומה, שלא מאפשרת להם קיום מכובד, שלא מאפשרת להם לסיים את החודש, שמאלצת אותם לבחור בין אוכל לתרופות.

קסניה סבטלובה: אני מציעה להעביר את הסמכות בעניינם של האנשים האלה ישירות למשרד של ראש הממשלה בנימין נתניהו, שבידיו המיומנות והאמונות יהיה מופקד העניין הזה, של המבוגרים של ארצנו, יהודים וערבים, מזרחים ואשכנזים, רוסים, ערבים וכל אחד אחר, שזקוקים לטיפולו המסור, שהוא יעזור להם, יבוא ויעזור להם לטפל בהוצאות שלהם.

קסניה סבטלובה: הם כרגע מתקיימים מקצבה זעומה של פחות מ-2,000 שקלים, ובמקרים אחדים מקצבה קצת יותר גדולה, אבל עדיין לא מאפשרת לסיים את החודש בכבוד, של 2,200 שקלים בחודש.

קסניה סבטלובה: אז אולי יואיל נא ויבוא ראש הממשלה בנימין נתניהו ויטפל ישירות באנשים האלה.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על העניין של המשרד לאזרחים ותיקים, אז אני מציעה להעביר אליו גם את שאר הסמכויות מהמשרד הזה.

קסניה סבטלובה: למה רק את העניין של בני ובנות השירות הלאומי, שבאמת ראויים לשר שיהיה מופקד על עניינם ויעזור להם, גם לכולנו, להתמודד עם בעיות מאוד רציניות בחברה הישראלית, כמו הבעיה של העוני הקיצוני, שממנה נפגעים לא אחרים – –

יצחק וקנין: תודה.

קסניה סבטלובה: – – מהאנשים המבוגרים, האזרחים הוותיקים, שאנחנו חייבים להם את הכול – כי מי שלא זוכר את העבר שלו, אין לו את ההווה ואין לו גם את העתיד.

קסניה סבטלובה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זוהיר בהלול, ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

זוהיר בהלול: שלום לכם, חברותי וחברי, כנראה מצפה לכם ליל שימורים נוסף, אז תסבלו את עבדכם הנאמן שלוש דקות.

נחמן שי: לא, תכפיל.

זוהיר בהלול: אוקיי, זה תלוי ביושב-ראש.

זוהיר בהלול: פעם שנייה במשכן הזה אני שואל, מה עניין שמיטה להר-סיני?

נחמן שי: אתה יכול גם: מה לכוהן בבית-קברות?

זוהיר בהלול: בוודאי.

זוהיר בהלול: או מה עניין המשרד – – –

נחמן שי: זה מקביל, נכון, אדוני היושב-ראש?

יצחק וקנין: יש מצב שכוהן מיטמא למתים – לאביו ולאמו.

זוהיר בהלול: מותר לו להגיע לבית-קברות.

זוהיר בהלול: כן, מותר לו.

יצחק וקנין: ואפילו מת מצווה, אם הוא מוצא אותו בדרך, חייב להיטמא לו.

יצחק וקנין: לפני יום הכיפורים, ערב יום הכיפורים, כשהוא צריך להיכנס לקודש הקודשים, מוצא מת מצווה – חייב להיטמא לו, כוהן.

יצחק וקנין: מת מצווה זה מת שאין לו קוברים.

זוהיר בהלול: הערבי שמדבר אליכם מסכים לפסק ההלכה הזה, אז מותר לו להגיע לבית-הקברות.

זוהיר בהלול: על כל פנים, מדוע אני אומר מה עניין שמיטה להר-סיני?

זוהיר בהלול: כי מה עניין אזרחים ותיקים ולחקלאות לשירות לאומי?

זוהיר בהלול: אם מישהו יכול לעשות לי סדר בעניין אני אודה לו ואפילו אשלח לו זר פרחים.

זוהיר בהלול: זו ממשלה שאין לה סדר-יום; זו ממשלה שאין לה סדר לוגי; זו ממשלה שאין לה סדר דקלרטיבי; זו ממשלה שאין לה סדר אופרטיבי; זו ממשלה שאין לה אסטרטגיה, אין לה מעוף ואין לה השראה.

זוהיר בהלול: מה כן יש לה, אדוני היושב-ראש?

זוהיר בהלול: יש לה סדר בבלגן, יש לה ג'ובים ויש לה דילים, וגם יש לה, כמו שאמרנו, בלגן.

זוהיר בהלול: אתה יודע, החוק הנורבגי וכמה חוקים נוספים ותמוהים מאפיינים את הממשלה הזאת, שמדי פעם ביצירתיות שלה כי רבה היא מבליחה עם כמה וכמה הצעות חוק שיצאו אל אוויר העולם, ובסופו של דבר אנחנו נמצא את עצמנו בלא סדר וגם בלא יום.

זוהיר בהלול: היה כאן לפני כמה דקות – אה, הנה הוא – רוברט אילטוב.

זוהיר בהלול: רוברט אילטוב נגלה לנגד עיני כאיש של דרך ארץ ואיש נעים הליכות, שבאותו רגע שהוא קיבל את המינוי – – –

מסעוד גנאים: – – –

זוהיר בהלול: מסעוד.

זוהיר בהלול: – – – באותו רגע – אני מאוד שמח שאני מעורר קצת אדרנלין בקרבכם.

זוהיר בהלול: אז רוברט אילטוב ניהל מאבק יוצא מן הכלל, ובסופו של דבר, באמצעות הדילים ובאמצעות, כמובן, אישיותו המעניינת, הוא הצליח לכבוש את אחד התפקידים החשובים: להיות חבר בוועדה לבחירת שופטים בישראל.

זוהיר בהלול: אלא מאי, אדוני היושב-ראש?

זוהיר בהלול: מאותו רגע שהוא קיבל את הג'וב וקיבל את התפקיד, פתאום השררה העבירה אותו על דעתו והוא החל להכפיף את שופטי ישראל הערבים לשירת "התקווה", שירת ההמנון.

זוהיר בהלול: יש לי הצעה בשבילך, אילטוב, לפני שאני יורד מאדן הנאומים הזה – לומר לך שבוא גם תתנה עוד התניה לשופטי ישראל: שידק

זוהיר בהלול: למו פסוקים לא ממתתיהו ולא רק מירמיהו אלא גם מנתניהו, וכך יבוא שלום על מדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סתיו שפיר, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אני לא יודע מה הקשר בין מתתיהו לנתניהו.

יחיאל חיליק בר: גם אנחנו לא.

יצחק וקנין: זה החשמונאים, אני לא – – –

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, הוא התייחס אלי אישית.

רוברט אילטוב: אני יכול להגיב?

יצחק וקנין: אתה כרגע בצד של מפלגת העבודה, אז – – –

סתיו שפיר: אני מבקשת שהזמן הזה לא ייספר לי, כשחברי הכנסת לא נמצאים בקשב.

יצחק וקנין: אני אוסיף לך כל שנייה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: חברים, אל תטעו, לא מדובר פה בעוד הצבעה טכנית על העברת סמכויות.

סתיו שפיר: אנחנו אומנם התרגלנו שפעם בשבוע מעבירים עוד סמכויות לבית היהודי, כי זה אף לא מספיק להם: פעם הם צריכים את החטיבה להתיישבות, אחר כך הם צריכים את מינהלת "תנופה", והיום זה השירות הלאומי.

סתיו שפיר: אבל במקרה הזה, כמו במקרים אחרים, לא מדובר בפעולה טכנית.

סתיו שפיר: השירות הלאומי הוא מפעל ממלכתי, שאמור להגיע למצב שבו כל צעיר וצעירה שלא יכולים להתגייס לצבא ירצו ללכת לשירות אזרחי התנדבותי – מרצונם ומתוך רוח ההתנדבות ורוח השירות כלפי המדינה וכלפי החברה הישראלית.

סתיו שפיר: אבל מה קרה פה?

סתיו שפיר: ממפעל ממלכתי שאמור לשרת את כולם במידה שווה ולעשות את אחד הדברים החשובים ביותר שצריך לעשות במדינה – וזה לחבר את האזרחים למטרה משותפת ולהפוך אותם לחלק מקהילה אחת – המפעל הזה הפך להיות מפעל מגזרי, כמו כל דבר שהבית היהודי שמים עליו את היד.

סתיו שפיר: ומה קורה שם בתוך השירות הלאומי?

סתיו שפיר: מה קורה שם בפנים?

סתיו שפיר: רוצים אנשים עם מוגבלויות להצטרף לשירות ולשרת, אז הבית היהודי מכניסים סעיף להסכם הקואליציוני שעוד פעם מבטל את ההגדלה במספר בעלי המוגבלויות שיוכלו להיכנס לשירות לאומי.

סתיו שפיר: איזה מין דבר זה?

סתיו שפיר: איך אתם לא מתביישים להכניס כזה סעיף להסכם?

סתיו שפיר: איך?

סתיו שפיר: רוצים צעירים ערבים להתגייס לעשות שירות בקהילה, אז במקום לעודד את הדבר הזה ולתת לזה תנופה, תמריצים, ולהכניס עוד ועוד צעירים ערבים לשירות הזה, לשירות התנדבותי, מחליטים להגביל את המכסות ולא לתת להם להיכנס.

סתיו שפיר: ולאלה שכבר נכנסו – ויש אלפים שכן נמצאים היום בשירות האזרחי – לא נותנים את ההכשרה שנותנים לבני השירות היהודים.

סתיו שפיר: סייעת יהודייה בגן-ילדים בשירות לאומי תקבל יותר הכשרה מסייעת ערבייה בגן-ילדים בשירות אזרחי.

סתיו שפיר: זה נשמע למישהו הגיוני?

סתיו שפיר: זה נשמע למישהו תקין?

סתיו שפיר: ועל חשבון כל זה עומדת גם הנחת היסוד שהשירות נבנה כדי לתת חלופה לשירות צבאי לבנות המגזר הדתי.

סתיו שפיר: תגידו לי, חברים, יש איזו סיבה להשאיר את הפטור הזה לנשים דתיות משירות צבאי?

סתיו שפיר: ומילא השארתם את הפטור – יש איזו סיבה שאישה דתייה תשרת שנה בשעה שאני וחברותי צריכות לשרת שנתיים?

סתיו שפיר: ואנחנו עושות את זה בגאווה ובשמחה, ואני עשיתי גם שירות אזרחי – שנת שירות – וגם שירות צבאי מלא, והדבר הזה רק נתן לי הרבה יותר כוח והרבה יותר מוטיבציה והרבה יותר יכולת.

סתיו שפיר: למה לא לאפשר את הדבר הזה גם לנשים הדתיות?

סתיו שפיר: במה הן שונות?

סתיו שפיר: למה צריך לכפות עליהן פטור אנכרוניסטי משירות של שנתיים, ובטח ובטח משירות צבאי?

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: במקום לקחת את המפעל הזה ולהפוך אותו למפעל ממלכתי, שמאפשר לכולם, יהודים וערבים, חילונים, חרדים, דתיים, לעשות שירות למען הקהילה ולתת תרומה משמעותית – שאני חייבת להגיד לכם, יותר משהיא משרתת את הקהילה, היא הופכת אותם לאנשים טובים יותר והיא הופכת את החברה הישראלית לחברה טובה יותר – במקום לעשות את זה – –

יצחק וקנין: תודה.

סתיו שפיר: סליחה, רק במשפט אחרון.

יצחק וקנין: הוספתי לך דקה וחצי.

סתיו שפיר: – – גם את זה חברי הבית היהודי הפכו לעוד מפעל מגזרי שמשרת רק את הציבור שלהם, שלא מסתכל על החברה הישראלית בכלל, ושלא אכפת לו מעתידה של החברה הישראלית.

סתיו שפיר: תתביישו לכם.

סתיו שפיר: השירות הלאומי חייב להפוך להיות מפעל ממלכתי שאינו עובר מיד ליד כשירות פוליטי.

סתיו שפיר: תתביישו.

סתיו שפיר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איימן עודה, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי, אחרונת הדוברים.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון השר יריב לוין.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת, זאת הזדמנות להדוף את המתקפה נגד האוכלוסייה הערבית בעניין השירות הלאומי.

איימן עודה: אנחנו כל הזמן אמרנו שאנחנו לא מתנגדים להתנדבות; נהפוך הוא, אנחנו בעד התנדבות, וגם ממוסדת.

איימן עודה: אני רוצה להוסיף שאנחנו גם לא מפנים עורף לאזרחות.

איימן עודה: אבל מה הבעיה?

איימן עודה: אנחנו התנגדו לפוליטיזציה של השירות, לפוליטיזציה של ההתנדבות.

איימן עודה: כלומר, אחרי אוקטובר 2000 הקימו את ועדת אור, והיו בה כמה המלצות חיוביות ברמה האזרחית.

איימן עודה: לאחר מכן, בשביל לממש את ההחלטות האזרחיות של ועדת אור, הקימו ועדה שנקראה ועדת לפיד.

איימן עודה: חבריה היו בני אלון, אפי איתם, והשמאלנים היו גדעון עזרא וצחי הנגבי.

איימן עודה: והיא הייתה אמורה לבדוק את האפשרות – איך ליישם את השוויון האזרחי לאוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: גם אתה היית חבר בוועדה, ועדת לפיד.

צחי הנגבי: איזה ועדה?

איימן עודה: ועדת לפיד למימוש המלצות ועדת אור.

צחי הנגבי: נכון.

איימן עודה: בוודאי.

איימן עודה: אז אתה היית שם שמאלן, כי מימין היו בני אלון ואפי איתם.

איימן עודה: הוועדה הזאת החליטה כך: שעל הצעירים הערבים לשרת שירות אזרחי – צעד ראשון בכיוון המשטרה והצבא ומסגרות ביטחוניות נוספות.

איימן עודה: אחרי זה העבירו את השירות למשרד הביטחון, אצל שאול מופז, שהיה שר הביטחון דאז.

איימן עודה: אז יש לנו בעיה עם שלושה משרדי ממשלה: גם הביטחון, גם החוץ, גם קליטת העלייה.

איימן עודה: אנחנו רוצים שוויון בכל משרדי הממשלה, אנחנו רוצים קשר עם כל משרדי הממשלה למעט הביטחון, החוץ וקליטת העלייה, כי אנחנו רואים שהם משבשים את הזהות הלאומית שלנו.

איימן עודה: מה שקורה עכשיו – מזמן הפועל המזרחי ועד המפד"ל ועד הבית היהודי הם תמיד רוצים את התיק הזה.

איימן עודה: אז כל הסיפור של השירות האזרחי הוא סיפור ממסדי רציני, או שהוא סיפור של אינטרס מפלגתי צר?

איימן עודה: אני חושב שאתם עושים צחוק מכל הסיפור הזה שנקרא שירות אזרחי.

איימן עודה: ואני אומר לכם שהאוכלוסייה הערבית, כאשר היא התנגדה, היא לא התנגדה לעצם ההתנדבות אלא היא התנגדה לפוליטיזציה של ההתנדבות.

איימן עודה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי, אחרונת הדוברים, ואחריה יסכם השר יריב לוין.

מרב מיכאלי: אדוני, תודה, חברי וחברותי חברות הכנסת, שוב אנחנו במכבסת מילים.

מרב מיכאלי: מדובר בשירות שגם אם התחיל ממענה למגזר מסוים שלא שירת בצבא – דבר, אגב, שצריך להגיד בהקשר הזה, אין סיבה להתייחס אליו כאל מובן מאליו.

מרב מיכאלי: עד היום לא ברור למה בעצם כולנו מחויבות ומחויבים בשירות צבאי להוציא מיועדות לשירות שהכרתן הדתית לא מאפשרת להן לשרת.

מרב מיכאלי: אבל זה, בואו נגיד, זו שאלה שראוי שתישאל, גם בהקשר של חידוש העברת וטלטול השירות הלאומי שוב משר לשר.

מרב מיכאלי: אבל גם אם הוא נוצר כמענה, בסופו של דבר – חברי אורי אריאל, שעמד פה והצדיק את הדבר הזה במשוכנעות עמוקה מאוד – גם אם התחיל ככה, אין סיבה שיישאר כך; אין סיבה שיישאר נכס מגזרי בלבד, אדוני היושב-ראש, ויימנע – והמילה יימנע – מאחרות ואחרים.

מרב מיכאלי: ופירטו כאן חברי וחברותי: יימנע מבעלי ובעלות מוגבלויות; יימנע מהציבור הערבי – ויש תור ארוך ארוך ארוך של נערות ונערים שרוצות ורוצים לשרת בשירות לאומי אבל אין תקנים בשבילם; יימנע מכל מיני אחרות ואחרים שנבצר מהם או נמנע מהם לשרת בצה"ל, אבל גם השירות הלאומי חסום בפניהם ושמור רק למי שמי שעכשיו יעברו אליו הסמכויות רוצה ביקרו.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי, השירות הלאומי הוא סוגיה שבכלל עושים בה הרבה פעמים שימוש מן השפה ולחוץ.

מרב מיכאלי: כל פעם אומרים: שירות לאומי, צריך שיהיה שירות לאומי, או שירות צבאי או שירות אזרחי, ולא יקרה דבר כשאדם לא יעשה שירות; אומרות ואומרים ובאותה נשימה לא מספקות ומספקים תקנים, לא מקבלים החלטות על הקריטריונים החד-משמעיים שלפיהם תהיה זכאות לעשות שירות לאומי, ובעיקר, באמת – לא נותנות ונותנים דין-וחשבון מה יקרה אם אכן המוני נערות, נערים, צעירי וצעירות ישראל יעשו שירות לאומי וייכנסו לכל אותם מקומות: בתי-אבות, בתי-חולים, כל אותם מקומות שעל פניו אפשר לעשות בהם עבודה נהדרת.

מרב מיכאלי: מה יקרה אם כל עובדות ועובדי השכבות הכי מוחלשות, מקבלות ומקבלי שכר המינימום, חלקם עדיין עובדות ועובדי קבלן, שייכנסו לתוך המוסדות האלה עשרות-אלפי – צריך להגיד בזהירות – או לפחות אלפים רבים של משרתות ומשרתי שירות לאומי, שהם כוח-אדם חינמי?

מרב מיכאלי: כל השאלות האלה, כל העוולות, כל האי-שוויון הזה תחת המילה הזאת, שירות לאומי, שנשמעת כל כך טוב, כל כך לאומית, כל כך לגיטימית ויפה, אבל טומנת בחובה, ובמעבר הזה ביתר שאת, שוב, עוד סיבוב, עוד ציפוי של חוסר שוויון בחברה הישראלית.

מרב מיכאלי: באמת, ממשלת נתניהו השלישית בסיבוב הזה יכולה להשתבח בעוד מדרגה של אי-שוויון, אבל באמת, מה זה על כל המדרגות האלה שאתם בונים ובונות לעצמכם?

מרב מיכאלי: באמת עניין פעוט יחסית, שום דבר לכתוב עליו הביתה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון השר יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שמעתי קודם את הדברים של חבר הכנסת איימן עודה – אני לא רואה אותו כאן כרגע.

יריב לוין: אוה, הנה הוא נכנס.

יריב לוין: חבר הכנסת איימן עודה, שמעתי קודם את הדברים שלך, ואני מוכרח לומר לך, אתה יודע, מתחשק להאמין לך, רק פשוט אי-אפשר.

יריב לוין: אתה יודע למה?

יריב לוין: אתה יודע למה אי-אפשר?

יריב לוין: אני אגיד לך למה.

יריב לוין: כי כשקיימנו קודם אזכרה לראש הממשלה לשעבר לוי אשכול, ראש הממשלה של כולנו, שאחת ההחלטות החשובות ביותר שהוא קיבל הייתה ביטול הממשל הצבאי, אף חבר כנסת ערבי לא היה באולם.

יריב לוין: אף אחד.

יריב לוין: ואנחנו יודעים שזה לא מקרה, כי זאת לא הפעם הראשונה שאתם עושים את זה – לא מכבדים מנהיגים של מדינת ישראל שאנחנו מקיימים כאן ישיבות לזכרם או לכבודם, לא מכבדים ראשי מדינות ומנהיגים שמגיעים לכאן, ואתם יוצאים מהאולם כי הם העזו להגיע ולבקר בישראל.

אראל מרגלית: מי יצא כשראש הפרלמנט האירופי נאם פה?

יריב לוין: יאמר לי חבר הכנסת גטאס מתי אי-פעם הוא ישב כאן כשמנהיג הגיע לכאן ודיבר מעל הדוכן הזה.

יריב לוין: אף פעם.

יריב לוין: תמיד אתם יוצאים החוצה, מחרימים אותם, כי הם לא מחרימים את מדינת ישראל.

יריב לוין: ואתה עושה ככה, ואתה מתפלא, ואתה מיתמם, ואתה בא הנה להטיף לנו מוסר: כמה אתם רוצים לעשות שירות אזרחי, רוצים לתרום למדינה, רק מפריעים לכם, עושים את זה פוליטי.

יריב לוין: איך אתם לא מתביישים?

יריב לוין: אבל אני אגיד לכם משהו: לא אנחנו ולא אחרים – לא טיפשים, לא טיפשים.

יריב לוין: לא קונים, לא את ההיתממויות האלה ולא את – – –

אראל מרגלית: תגיד, כבוד השר, מה קרה לך, היום יש – – – יותר מתנדבים ערבים בפרויקטים.

יריב לוין: לא, רגע, רגע, תכף, חבר הכנסת מרגלית, אתה צודק, רגע, אני קודם כול מדבר על אלה שמתיימרים לייצג את אותם אנשים, שמטיפים ופועלים כנגד זה שהם יצטרפו לשירות האזרחי, כנגד זה שהם יצטרפו לשירות הלאומי, כנגד זה שהם יתגייסו לצבא.

יריב לוין: יושבים כאן, מקבלים משכורת ממדינת ישראל, זה בסדר; מקבלים דרכון דיפלומטי ממדינת ישראל, זה בסדר – –

מסעוד גנאים: – – –

יריב לוין: – – מקבלים מימון מפלגות, זה בסדר; אבל בחוץ – גיבורים גדולים – –

עאידה תומא סלימאן: וגם פה.

מסעוד גנאים: גם פה.

יריב לוין: – – אל תלכו לצבא, אל תשרתו בשירות הלאומי, אל תשרתו בשירות האזרחי.

יריב לוין: בערבית אתם אומרים שמי שעושה את זה הוא בוגד; פה אתם מספרים לנו שזה רק מפני שזה פוליטי, שאם זה היה אחר הייתם בעד, הייתם רוצים.

יריב לוין: רבותי, אני אומר לכם, לא אנחנו ולא – כפי שאמר כאן חבר הכנסת מרגלית, יותר ויותר אנשים גם בציבור הערבי לא קונים את ההתנהגות הזאת, הלא-מכובדת, הלא-ראויה, הלא-רצינית, שאתם מתנהגים.

איימן עודה: יריב, יריב, הצביעו לנו 90% מהציבור שלנו, אז איך – – – תגיד לי.

יריב לוין: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת עודה, זה בטח ובטח לא עומד לזכותם של ערביי ישראל, שאיך אומרים?

יריב לוין: אתם מטיפים לנו כמה הם רוצים להשתלב, ובסוף מצביעים למפלגה שעושה כאן הכול על מנת שלא יהיה שילוב של ערביי ישראל בשום מקום.

יריב לוין: אבל אני יכול לומר לך שיש מגמות – חבר הכנסת גטאס מכיר אותן אצל הציבור הנוצרי – והן הולכות ומתעצמות, ואני מבטיח לכם שהמגמות האלה בסופו של דבר תגברנה, כי הן הנכונות והן הצודקות והן הראויות.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חבר הכנסת מרגלית, יש בהחלט רבים, והמספרים הולכים וגדלים, שמצטרפים לשירות האזרחי, ויש אפילו כאלה שמצטרפים ומתגייסים לצבא, ואנחנו מעודדים אותם, ואנחנו מברכים אותם, ואני משוכנע שהשר אורי אריאל ידאג להם כמו שהוא דואג לכל אחד שהולך לשירות הלאומי או האזרחי.

יואל חסון: בטח, בטח.

יריב לוין: ואין לנו אלא רק לומר שפה בדיוק עובר קו הגבול – תסלח לי שאני אומר לך את זה – בינינו לבינם, בין אלה שמדינת ישראל יקרה להם לאלה שיושבים כאן ומנסים לפגוע במדינה – –

אראל מרגלית: מה זאת ההכללה הזאת?

אראל מרגלית: – – –

יריב לוין: – – בינינו, חבר הכנסת מרגלית, לבין הסיעה הזאת, הסיעה הזאת על כלל 14 חבריה.

אראל מרגלית: כולם?

אראל מרגלית: – – –

יריב לוין: 14.

יריב לוין: אתה יודע למה 14?

יריב לוין: כי יש לכם גם הסכם רוטציה, אני כבר לוקח את הבא שיבוא בחשבון, כי הוא לא יהיה שונה מכם, מה לעשות.

יריב לוין: ולכן – – –

באסל גטאס: 15.

יריב לוין: לא, 15 לא יהיה, אתה יודע למה?

יריב לוין: כי יש כבר אחד שהודיע שאת הרוטציה הוא לא יקיים – אם אתה כבר רוצה שנסגור את החשבון עד הסוף.

יריב לוין: לכן, חבר הכנסת גטאס, אנחנו יודעים, יודעים שזה 14, לא 13 ולא 15.

יריב לוין: ולכן, אני אומר לך, חבר הכנסת מרגלית, אני חושב שאת הדברים האלה צריך לומר בקול, צריך לומר אותם בצורה ברורה וחדה, כדי לשדר לאותם אלה שהולכים לצבא, והולכים לשירות האזרחי, והולכים לשירות הלאומי – –

חיים ילין: גלה.

חיים ילין: אל תהיה כזה, גלה לנו.

יריב לוין: – – שאנחנו מגבים אותם, שאנחנו מעודדים אותם – –

חיים ילין: יריב, יריב, אנחנו במתח, תגיד מי זה.

יריב לוין: – – ושהם נמצאים בידיים בטוחות – בידיו של השר אריאל, שידאג להם דאגה אמיתית, כי אני חושב שזה עניין ואינטרס וחובה של כולנו כאן.

יריב לוין: ולצערי הרב, כפי שאמרתי, יש כאלה שעושים את ההפך.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: שמית.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: אז אני אקריא על מה אנחנו מצביעים, רבותי: הודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, על החלטתה להעביר לשר החקלאות ופיתוח הכפר – רבותי, הצבעה על שני חלקיה של הודעת הממשלה, א' וב'.

יצחק וקנין: אני מבקש להקריא את שמותיהם של חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה אחת על שני החלקים של הודעת הממשלה.

יצחק וקנין: זאת הודעה אחת, רבותי, מחולקת לא' וב', ואנחנו מצביעים גם על א' וגם על ב' בהצבעה אחת.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – בעד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – נגד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – בעד שי פירון –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

יצחק וקנין: נא להקריא שוב את שמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אלי אלאלוף – בעד זאב אלקין – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע ומעוניין להצביע כרגע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: גברתי מזכירת הכנסת, נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: רבותי, להלן תוצאות ההצבעה: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה על החלטתה להעביר סמכויות מהשר לאזרחים ותיקים לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

יצחק וקנין: רבותי, בעד – 48 חברי כנסת, נגד – 38.

יצחק וקנין: אם כן, הודעת הממשלה נתקבלה.

יצחק וקנין: [מס' מ/929; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 2597, חוב' י"ב, עמ' 1869; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015, קריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

יצחק וקנין: רבותי, אני אומר, להצעת חוק זו אין הסתייגויות, יש רק רשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, מייד אחרי כן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: אם יהיו חברי כנסת שירצו, אני אאפשר להם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015.

דוד אמסלם: הצעת החוק נועדה להאריך את תוקפו של מערך השיטור העירוני בשנה וחצי.

דוד אמסלם: החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות יצר את מערך השיטור העירוני שבמסגרתו פועלים פקחים של הרשויות המקומיות בסיוע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות.

דוד אמסלם: לשם ביצוע תפקידם זה הוסמכו פקחי השיטור העירוני בסמכויות המאפשרות להם במקרה של מעשה אלימות לדרוש מאדם להזדהות, לחפש עליו נשק ולעכב אותו עד לבואו של שוטר, תוך שימוש בכוח סביר.

דוד אמסלם: החוק נחקק בשנת 2011 כהוראת שעה לתקופת ניסיון של שנתיים, ובשנת 2013 הוארך תוקפו בשנתיים, עד ליום 31 ביולי 2015.

דוד אמסלם: מערך השיטור העירוני החל כפיילוט ב-12 רשויות מקומיות, אך לאורך השנים הורחבה תחולתו באמצעות צו של השר לביטחון פנים, בהסכמת שר הפנים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: כיום החוק חל ב-59 רשויות מקומיות, וב-36 מתוכן מערך השיטור העירוני החל לפעול.

דוד אמסלם: בהצעת החוק המקורית נכללו כמה תיקונים.

דוד אמסלם: ראשית, הוצע להפוך את הוראת השעה שמכוחה פועל מערך השיטור העירוני להוראת קבע; שנית, הוצע לבטל את הדרישה לקבל את אישור ועדת הפנים והגנת הסביבה לצורך שינוי רשימת הרשויות בהן המערך פועל; שלישית – – מפריע לי הרעש, רבותי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, זה באמת מפריע לי.

דוד אמסלם: אם זה לא מעניין, אני לא אקריא.

יצחק וקנין: אני הייתי מציע שתלך ישר לסוף.

יצחק וקנין: זה יותר מעניין.

דוד אמסלם: זה מה שנתנו לי להקריא.

חיים כץ: זאת הכנסת.

דוד אמסלם: הרעש, הרעש הורג לי את האוזן.

יצחק וקנין: אל תקלקל אותו, חיים, אני מבקש.

דוד אמסלם: – – הוצע לבטל את חובת הדיווח של השר לביטחון פנים לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: הוועדה סברה כי יש לקיים בחינה מעמיקה של מערך השיטור העירוני בטרם יוחלט לעגנו בהוראת קבע.

דוד אמסלם: מאחר שהוראת השעה פוקעת בסוף החודש ובידי הוועדה לא נותר די זמן לשם קיום בחינה זו, החליטה הוועדה להאריך את הוראת השעה בכשנה וחצי, ולא להופכה להוראת קבע.

דוד אמסלם: במהלך תקופה זו תקיים הוועדה דיונים מקיפים בנושא כדי שתוכל להכריע בשאלת הוראת הקבע בבוא העת.

דוד אמסלם: בנוסף, הוועדה סברה כי יש להותיר בידיה את סמכויות הפיקוח שנתונות לה בחוק הן לעניין שינוי רשימת הרשויות המקומיות שבהן חל החוק והן לעניין חובת הדיווח של השר.

דוד אמסלם: על כן הוסרו מהצעת החוק הסעיפים שצמצמו את סמכויותיה בעניינים אלה.

דוד אמסלם: תיקון נוסף שנכלל בהצעת החוק המקורית נגע למערך הפקחים העירוניים הרגילים, שאינם קשורים למערך השיטור העירוני.

דוד אמסלם: הוצע להקנות לפקחים אלה סמכויות עיכוב לשם פיקוח על ביצוע חוקי עזר עירוניים שאינם מעשי אלימות.

דוד אמסלם: הוועדה סברה כי יש ללבן את הנושא באופן מעמיק יותר, ומכיוון שסוגיה מורכבת זו אינה כרוכה בשיטור העירוני ואינה תלויה בלוח הזמנים של פקיעת הוראת השעה, החליטה הוועדה לפצל אותו מהצעת החוק.

דוד אמסלם: בקשת הפיצול אושרה במליאת הכנסת בשבוע שעבר.

דוד אמסלם: עכשיו – וזה הסוף – לאור האמור לעיל, ההצעה העומדת היום לאישור מליאת הכנסת כוללת הסדר אחד בלבד, והוא הארכת הוראת השעה הנוגעת למערך השיטור העירוני לתקופה נוספת של כשנה וחצי, עד ליום ב' באדר התשע"ז, 28 בפברואר 2017.

דוד אמסלם: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אך הוגשו בקשות רשות דיבור.

דוד אמסלם: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, אין הסתייגויות, יש בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: ראשונה מבקשת את רשות הדיבור חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אילן גילאון – מוותר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, שלוש דקות לתמר ושלוש דקות לעיסאווי, ומייד אחרי כן נעבור – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: חמש דקות – – –

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אדבר רק שלוש דקות.

תמר זנדברג: הוראת השעה הזאת באה לכאן עכשיו בפעם השלישית להארכה.

תמר זנדברג: היא הובאה לכאן בפעם הראשונה כרעיון חדש – להקים, להעביר חלק מסמכויות השוטרים לרשויות המקומיות.

תמר זנדברג: אמרו לנו שזה פיילוט – זה היה לפני ארבע שנים; אמרו לאלה שהיו כאן, אני לא הייתי ביניהם.

תמר זנדברג: אמרו לנו, לכנסת, שזה פיילוט.

תמר זנדברג: אמרו לכנסת שלא בטוחים לגבי זה, כי יש כאן סוגיה של העברת סמכות שלטונית, כולל הסמכות להפעלת אלימות, שזאת סמכות שלטונית חמורה וחזקה, ואנחנו לא לגמרי יודעים איך זה יעבוד ואיך זה יהיה עם העברת הסמכות הזו לפקחים עירוניים.

תמר זנדברג: אמרו לנו: בסוף השנתיים נבוא אליכם לכנסת ונציג לכם את התוצאות של הפיילוט, ולפי זה נחליט.

תמר זנדברג: עברו שנתיים, אמרו לנו: לא הספקנו לבדוק, לא הספקנו לנהל דיון, תאריכו לנו בשנתיים נוספות.

תמר זנדברג: אז האריכו בשנתיים נוספות.

תמר זנדברג: בתום השנתיים היו בחירות, ואז אמרו: לא הספקנו לבדוק, לא הספקנו לקיים דיון, אז עכשיו תהפכו את זה להוראה של קבע.

תמר זנדברג: אמרנו: אה, איך יכול להיות?

תמר זנדברג: אנחנו לא יודעים, תציגו לנו נתונים; איפה זה עובד?

תמר זנדברג: האם עובד טוב?

תמר זנדברג: האם היו מקרים של הפעלת הסמכות הזאת שלא בסמכות?

תמר זנדברג: האם היו מקרים קשים של אלימות?

תמר זנדברג: הגיעו אלינו פה ושם דיווחים כאלה, אבל אני אומרת בתמימות, אנחנו לא יודעים.

תמר זנדברג: אז עכשיו אומרים לנו: אוקיי, אוקיי, אוקיי, אז נאריך את זה בשנתיים נוספות.

תמר זנדברג: חברות וחברים, מדובר כאן בהחלטה מאוד לא פשוטה.

תמר זנדברג: זאת לא החלטה של מה בכך.

תמר זנדברג: מדובר כאן על העברת סמכות שלטונית פרופר, מהליבה של הסמכויות – סמכות משטרתית, סמכות של אלימות.

תמר זנדברג: אלה פקחים עירוניים, שלא כולם מוכשרים לכך; לא כל הרשויות מוכנות לכך.

תמר זנדברג: זה בוודאי ובוודאי מגדיל את הפערים בין רשויות שיכולות להשקיע את המשאבים, ולהן תהיה משטרה פרטית משלהן, לבין רשויות שלא יכולות, ודווקא שם ימשיך להשתולל הפשע.

תמר זנדברג: יש הרבה מאוד בעיות שוועדת הפנים הייתה אמורה לדון בהן.

תמר זנדברג: אני מקווה מאוד שהפעם, בשנה וחצי שיושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אמסלם, קצב הפעם, אני מאוד מקווה שהפעם באמת ייערך הדיון הזה ונוכל לדון בהשלכות – אולי הן טובות אבל אולי הן גם חמורות.

תמר זנדברג: ואולי סוף-סוף, אחרי חמש שנים וחצי, הכנסת תזכה לראשונה לקיים דיון על הנושא החשוב ואף הקריטי הזה.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג', ומייד אחרי כן, רבותי, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

אורן אסף חזן: עיסאווי, מה יש לך להגיד שלא אמרת?

עיסאווי פריג': אני אומר עוד.

אורן אסף חזן: עיסאווי, לפעמים זה מרגיש כאילו בלעת – – –

עיסאווי פריג': מה לעשות, זה אורן, אני לא אקח לו את זה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, אני לא אחזור על הדברים שאמרה חברתי חברת הכנסת זנדברג, אבל – חברים, תקשיבו – נדמה לי שהחוק הבא, או החוק שאחריו, חוק הביטוח הלאומי – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני מודיע לחברי הכנסת, מייד כשהוא מסיים אני עובר להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

עיסאווי פריג': החוק הבא שאנחנו אמורים לדון בו מדבר על הביטוח הלאומי – גמלת סיעוד.

עיסאווי פריג': הייתה הוראת שעה, והחוק בא ואומר: אנחנו הופכים את זה להוראה קבועה, על-פי מחקר שנעשה בביטוח לאומי בשנים האחרונות.

עיסאווי פריג': עכשיו, מכאן אני רוצה לחזור לחוק שאנחנו דנים בו עכשיו.

עיסאווי פריג': החוק הזה, שהתחיל לפני ארבע שנים וחודש, פעמיים, בשתי פעימות, ועכשיו מבקשים פעימה שלישית, תחת השם "הוראת שעה" – אני שואל אתכם: נכון, חותמת גומי תמשיך להינתן, ללא שום קשר, אבל מחובתי להגיד את זה.

עיסאווי פריג': יש מחלוקת, מחלוקת על סמכות שלטונית בין משטרת ישראל לבין ראשי הרשויות: מי בעל-הבית?

עיסאווי פריג': למה שאני אתן את הסמכות הזאת, סמכות הפיקוח והאכיפה?

עיסאווי פריג': למה לתת אותה לראש העיר?

עיסאווי פריג': אם נתת את הסמכות הזאת לראש העיר לארבע שנים, שנתיים ועוד שנתיים, ועכשיו אתה מבקש להאריך בעוד שנה וחצי, אז מה מונע ממך לעשות את זה קבוע?

עיסאווי פריג': אם אתה מחר עושה את זה קבוע ולא מתאים לך, אתה מבטל את החוק.

עיסאווי פריג': הרי אתם שלטון רוב, והרוב נמצא והרוב ישנה את החוק.

עיסאווי פריג': אנחנו בבית הזה, בכל החידושים של הוראת השעה, עושים צחוק מעצמנו.

עיסאווי פריג': עושים צחוק מעצמנו.

עיסאווי פריג': נכון, זה משעמם בשעה כזאת לבוא ולהציע את הדברים.

עיסאווי פריג': יאללה, שידבר; ידבר ללמפה.

עיסאווי פריג': להגיד לכם מה?

עיסאווי פריג': נמשיך לדבר ללמפה עד הבוקר, ותמשיכו להקשיב.

עיסאווי פריג': כי מה שקורה כאן זה בלתי נתפס.

עיסאווי פריג': זה בלתי נתפס.

אורן אסף חזן: מה בלתי נתפס?

עיסאווי פריג': מדינה – לקיים אותה על-פי הוראת שעה.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': הרי דוד ביטן, חבר הכנסת, אתה סגן ראש העיר, נכון?

עיסאווי פריג': יש לך המודל הזה, אמת?

עיסאווי פריג': מזה ארבע שנים.

עיסאווי פריג': עכשיו, אנחנו כאן מציעים להאריך את זה בעוד שנה וחצי.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך: למה לא עושים את זה כחוק?

עיסאווי פריג': מה הפחד?

עיסאווי פריג': למה לא עושים את זה כהוראה קבועה על-פי חוק?

דוד אמסלם: אני אסביר לך עוד מעט.

עיסאווי פריג': לא, זה מאוד חשוב לי לשמוע.

דוד אמסלם: אתה לא הקשבת למה שאמרתי.

עיסאווי פריג': הקשבתי, לא שכנעת אותי.

דוד אמסלם: אתה כנראה לא הקשבת.

עיסאווי פריג': אני הקשבתי.

דוד אמסלם: אז למה אתה שואל?

עיסאווי פריג': כי לא השתכנעתי.

עיסאווי פריג': אני אקיים – – –

אורן אסף חזן: עיסאווי, מה ישכנע אותך?

עיסאווי פריג': אני, אני, אני, אני – אני אבוא, אחזור על עצמי, אשכפל את הדברים, אשכפל את הדברים כהוראת שעה כל שנה ושנה?

דוד אמסלם: אני אשכנע אותך.

עיסאווי פריג': די, באמת.

עיסאווי פריג': נו, חברים, בואו נהיה חברי כנסת רציניים.

אורן אסף חזן: עיסאווי – – – יצביע עוד מעט – – –

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

עיסאווי פריג': אז אני מבקש מכם – –

יצחק וקנין: תודה.

עיסאווי פריג': – – בואו נתייחס ברצינות להצעות החוק שמועלות כאן, ולא כעוד קוריוז.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אתה רוצה להשיב?

חיים כץ: דוד, אתה עושה צחוק?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אם ככה, אנחנו מוותרים על רשות הדיבור.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015, קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

אורן אסף חזן: עיסאווי, ביי ביי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, לא בזמן ההצבעה.

יצחק וקנין: בעד סעיף 1 – 36

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 36 בעד, 18 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני עובר לקריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד החוק – 35

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 35 בעד, 17 מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015, בקריאה שלישית, נתקבלה, רבותי.

יצחק וקנין: אם כן, החוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': הוראת שעה, הוראת שעה.

עיסאווי פריג': ["דברי הכנסת" ה-19, מס' כ/565, חוברת ד', עמ' 14076.

עיסאווי פריג': ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הודעת ועדת הפנים והגנת הסביבה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת הענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים), התשע"ד–2014.

יצחק וקנין: יציג את הבקשה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: חבר הכנסת פריג', אם תקשיב עכשיו, אולי אני אשכנע אותך.

עיסאווי פריג': אם תשכנע אותי אולי אני לא אדבר בהצעה הזאת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שבכלום אני לא אשכנע אותך.

דוד אמסלם: אתה בא כבר לא משוכנע, לא משנה מה אני אגיד.

דוד אמסלם: בכל מקרה, הודעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת ענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים), התשע"ד–2014.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע בשם ועדת הפנים והגנת הסביבה על רצונה של הוועדה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת ענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים), התשע"ד–2014, שיזמו חבר הכנסת מוטי יוגב וחברי כנסת נוספים.

דוד אמסלם: סעיף 12א לחוק הכניסה לישראל, התשי"ב–1952, קובע עבירות של העסקה, הלנה והסעה של שוהים בלתי חוקיים, במטרה לפגוע בתמריץ הכלכלי שיש למעסיקים, למלינים ולמסיעים, וזאת נוכח הסכנה הביטחונית שבשהייתם בישראל.

דוד אמסלם: בהצעת חוק זו מוצע להחמיר את הענישה על מעסיקים ומלינים של שב"

דוד אמסלם: חים הפועלים באופן שיטתי ועקבי, בדומה להחמרה שנעשתה לפני כחמש שנים לגבי מסיעי שב"חים.

דוד אמסלם: לפי ההצעה יוטל עונש של שלוש שנות מאסר וקנס של 300,000 ש"ח על מי שהלין שישה שב"חים או יותר, סייע להם להשיג מקום לינה, העסיק אותם או תיווך בהעסקתם, וכן על מי שהלין שב"ח לפרק זמן העולה על חמישה ימים, סייע לו להשיג מקום לינה, העסיק אותו לתקופה כזאת או תיווך בהעסקתו.

דוד אמסלם: בנוסף, מוצע לקבוע במפורש כי העסקה והלנה של שב"חים יהיו עבירות גם אם בוצעו בעקיפין.

דוד אמסלם: עוד מוצע לקבוע כי אם אדם שהורשע בהעמדה בתמורה של מקום לינה לרשותו של שב"ח, יורה בית-המשפט על חילוט התמורה או שווייה הכספי.

דוד אמסלם: אבקש מהכנסת לאשר את בקשת ועדת הפנים והגנת הסביבה ולהחיל דין רציפות על הצעת חוק זו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: כאמור, אין הצבעה על הודעת הוועדה.

יצחק וקנין: [מס' מ/925; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 1792; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 51 והוראת שעה), התשע"ה–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית – יציג את הצעת חוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, גם להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: יש בקשות דיבור?

יצחק וקנין: תכף אנחנו נבדוק.

יצחק וקנין: אין לי שמות המבקשים לדבר בהצעת חוק זו, אדוני המזכיר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, שלושה חוקים שאני אמור להביא השבוע, שאושרו בוועדת הכספים – שלושתם אושרו פה-אחד, לא היו התנגדויות, לאחר שהגענו להסדרים בחוקים הללו, ואנחנו אישרנו אותם.

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, יותר מדי רעש יש.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: גברתי השרה, שרת התרבות, תשמרי על התרבות.

משה גפני: לאחר דין ודברים שקיימנו, חברי הוועדה, קואליציה ואופוזיציה, עם נציגי הממשלה, והגענו להסכמות בשלושת החוקים האלה, אני מציג היום את החוק הראשון.

משה גפני: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 51 והוראת שעה), התשע"ה–2015.

משה גפני: סעיף 67 לחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, קובע כי חייב מס יגיש דוח תקופתי ב-15 בחודש ביחס לחודש הקודם.

משה גפני: בחוק ההתייעלות הכלכלית, 2009, נקבעה חובה של הגשת דוח נוסף.

משה גפני: הדוח הנוסף הוא דוח מפורט לעוסקים ולחברות לפי שיעורי מחזור שנקבעו, וזאת נוסף על הדיווח התקופתי.

משה גפני: דוח מפורט מוגש 15 ימים לאחר הדיווח התקופתי.

משה גפני: מאז שנת 2012 החלו עסקים להגיש את הדוח המפורט בהוראת שעה, שנקבעה כך שעד יום 1 ביולי 2015 חלה הוראת שעה שלפיה עוסק שמחזור עסקאותיו עולה על 2 מיליון ש"ח חייב בהגשת דוח מפורט נוסף על הדוח התקופתי.

משה גפני: נקבעו 2 מיליון שקלים מכיוון שלעוסקים בפחות מהסכום הזה – להגיש דוח מפורט זה מקשה מאוד על ניהול העסקים שלהם, וגם מחייב אותם בהוצאות כספיות וזמן שמישהו עם למעלה מ-2 מיליון זה פחות או יותר מסתדר לו, אבל פחות מזה לא.

משה גפני: בהצעת החוק הממשלתית הוצע לקבוע כי עד יום ב' בטבת התשע"ז, 31 בדצמבר 2016, עוסקים בעלי מחזור של 1.5 מיליון ש"ח ומעלה יחויבו בהגשת דוח מפורט בנפרד מהגשת הדוח התקופתי, וזאת על מנת לאפשר לרשות המסים להתאים מערכות גבייה וכדי לאפשר לעוסקים את המשך הגשת הדוח המפורט בנפרד מהדוח התקופתי.

משה גפני: במהלך דיוני הוועדה ביקשנו, חברי הוועדה ואנוכי, להאריך את הוראת השעה כך שתחול על עוסק שמחזור עסקאותיו אינו עולה על 2 מיליון ש"ח, ולא 1.5 מיליון ש"ח, כפי שחל בשנה האחרונה בהוראת שעה.

משה גפני: רשות המסים התנגדה לכך, שכן לדבריה כבר הועברו מכתבים לכל העוסקים במחזור של 1.5 מיליון ש"ח והם ערוכים להגשת הדוחות.

משה גפני: לפיכך, ביקשנו למנוע את המצב שבו עוסקים חייבים בדיווח כפול, ובעניין זה רשות המסים התחייבה בפני הוועדה להביא לפני תום הוראת השעה, בסוף 2016, הצעת חוק שתסדיר את כל נושא הדיווחים ותמנע כפילויות וביורוקרטיה.

משה גפני: רשות המסים התחייבה גם שהוראת השעה לא תוארך והחקיקה הבאה תהיה הסדר של קבע.

משה גפני: תיקון מקל נוסף שקבענו במסגרת הדיון בהצעה זו: בתקנות מס ערך מוסף נקבע במסגרת הוראת שעה כי תקופת הדוח של עוסק שמחזור עסקאותיו בשנה אינו עולה על 1.5 מיליון שקלים חדשים תהיה בת חודשיים ולא חודש.

משה גפני: זאת אומרת, הוא לא יצטרך להגיש דיווח כל חודש, אלא כל חודשיים.

משה גפני: זו הקלה לבעלי עסקים קטנים.

משה גפני: כיום זה חל בהוראת שעה בתקנות שפקעו ב-30 ביוני 2015, ובלעדיהן זה חל על מחזור נמוך, של 910,000 ש"ח.

משה גפני: הוועדה החליטה לעגן הטבה זו בחקיקה הראשית – זה מופיע בגוף החוק – וקבענו ששר האוצר יהיה רשאי להגדיל בתקנות את הסכומים או את התקופה בלבד, אך לא לקצר את הדיווח הדו-חודשי לעוסקים במחזור האמור.

משה גפני: אלה הקלות שאנחנו קבענו במסגרת הצעת החוק שנדונה בוועדה.

משה גפני: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

משה גפני: אבקשכם לאשר את ההצעה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, גם על רשות הדיבור ויתרו חברי הכנסת – שביקשו את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 51 והוראת שעה), התשע"ה–2015, קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד סעיפים 1–4 – 44

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד החוק – 48

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 48 בעד, בצירוף הקול של חברת הכנסת מיכל רוזין, לפרוטוקול – גם היא בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 51 והוראת שעה), התשע"ה–2015, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 12), התשע"ה–2015, מ/939.

יצחק וקנין: רבותי, יציג את הבקשה יושב-ראש ועדת הכספים.

חיים כץ: שיניתם את הסדר?

יצחק וקנין: לא.

חיים כץ: שיניתם את סדר-היום?

יצחק וקנין: אני הולך לפי סדר-היום שמונח לפני.

יצחק וקנין: למה אדוני חושב ששינינו את סדר-היום?

יצחק וקנין: אולי אדוני מחזיק את סדר-היום הישן.

יצחק וקנין: זה סדר-היום הישן, ואני מחזיק את סדר-היום החדש.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, השר חיים כץ, אני עושה את זה קצר.

משה גפני: זה מופיע בסדר-היום.

משה גפני: אני אסביר אולי בקצרה, רבותי חברי הכנסת – – –

חיים כץ: יש לי זמן, אני שר תורן.

חיים כץ: יש לי זמן.

משה גפני: לא לא, לא ארוך.

משה גפני: אני אגיד לכם מה הרעיון שעומד ביסוד העניין.

משה גפני: יש הצעת חוק שמונחת על שולחן ועדת הכספים, שמדברת על הפיקוח – אתה בטח מבין בזה היטב – הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) – שיהיה ניתן להוציא את הכסף; אם אתה רוצה להוציא כסף שיש לך, עד 7,000 שקל – אצלי בוועדה העלית את זה מ-5,500 ל-7,000.

משה גפני: התאריך עבר, זה נגמר עכשיו, ב-31 בחודש.

משה גפני: ביקשו ממני, משרד האוצר, לאשר את הצעת החוק.

משה גפני: אני לא יכול לאשר את הצעת החוק עד סוף המושב.

משה גפני: זה חוק גדול.

משה גפני: אני גם מביא חוק ענק בנושא המדען הראשי.

משה גפני: אז אני רוצה לקחת את החלק הזה, שני סעיפים שביקש משרד האוצר – – –

קריאה: החלק השני הוא רע.

קריאה: אל תאשר אותו.

קריאה: את ה-7,000 כן למשוך – – –

משה גפני: בסדר, אז על זה אני מדבר עכשיו.

משה גפני: רשות המסים ביקשה עוד שני סעיפים טכניים, וזה לא שייך לחלק הרע.

משה גפני: בעיקר, מה שאני רוצה, אני רוצה לבקש ממליאת הכנסת לאשר את הפיצול, ואז, מחר, קבענו בסדר-היום, אנחנו נביא לאישור – אני ביקשתי להעלות את זה ל-8,000.

משה גפני: למה?

משה גפני: אמרתי, לא יכול להיות שחיים כץ יסחט ממני מ-5,500 ל-7,000 ואני לא אסחט אפילו 1,000.

מיקי רוזנטל: והסגן שלך ביקש 9,000.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני אמרתי לה: תראי, את פעם ראשונה בוועדה כשאני יושב-ראש, תהיי לארג'ית, 8,000.

משה גפני: אבל אם היא לא תסכים, אז אני לא אוכל.

משה גפני: על כל פנים, אני מקווה שהיא תסכים, ולכן אני מבקש את הפיצול הזה, ואני אגיד את זה באופן פורמלי.

משה גפני: על-פי הצעת ועדת הכספים, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת הכספים לפצל את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 12), התשע"ה–2015, להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את הסעיפים 4, 5 ו-6(2), וחלק אחר מההצעה יכלול את יתר הצעת החוק.

משה גפני: אנחנו מבקשים – ועדת הכספים מבקשת את הפיצול הזה כדי שאנחנו נוכל להספיק – – –

איתן ברושי: גפני, עד מתי?

איתן ברושי: עד מתי?

איתן ברושי: עד מתי?

איתן ברושי: – – –

משה גפני: אין עד מתי.

איתן ברושי: לא, את החלק השני.

משה גפני: אה, החלק השני – מתי – – –

איתן ברושי: לא, תגיד עכשיו, למיקרופון.

משה גפני: לא, אני לא יודע.

איתן ברושי: למה לא?

איתן ברושי: עד סוף הפגרה.

איתן ברושי: תגיד שעד סוף הפגרה יש – – –

משה גפני: החלק השני הוא חלק שני.

איתן ברושי: אבל אני שואל מתי ישלימו את החלק השני.

משה גפני: לא, חבר הכנסת ברושי, אני מתכוון – – –

חיים כץ: ברושי, זו הצעה נדיבה.

משה גפני: אני לא משאיר את ההצעה – – – אני מתכוון להביא את המשך החקיקה.

משה גפני: אני לא יכול להספיק את כל החקיקה לפני – – –

איתן ברושי: אני שואל עד מתי.

משה גפני: בפגרה.

משה גפני: אני לא מתחייב.

משה גפני: אני כל הזמן אומר "בלי נדר".

משה גפני: כל הזמן.

איתן ברושי: לא, זה קבוע אצלך.

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, שיהיה בפרוטוקול שיושב-ראש ועדת הכספים מתחייב שעד סוף הפגרה הוא גומר – – –

יצחק וקנין: מה שהוא אמר – הוא מתחייב.

יצחק וקנין: הוא אמר את זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אני לא יכול להגיד בשמו.

קריאה: הוא מתחייב בלי נדר.

יצחק וקנין: רבותי, מי שמצביע בעד – הוא בעד הפיצול, ומי שמצביע נגד – הוא נגד הפיצול.

יצחק וקנין: בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 12), התשע"ה–2015 – מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד ההצעה – 42

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 42 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, בקשת הפיצול של יושב-ראש ועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/941); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 110) (תיקון) (רישום תאריך לידה עברי ברישיון נהיגה – דחיית תחילה ותחולה) (תיקון), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הרווחה חבר הכנסת חיים כץ, במקום שר התחבורה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עניינה של הצעת החוק הוא בדחיית מועד התחולה של החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 110), התשע"ד–2014.

חיים כץ: ביום 30 ביולי 2014 פורסם חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 110), ובו נוסף סעיף 12ד לפקודת התעבורה.

חיים כץ: בחוק זה נקבע כי על רשות הרישוי לציין ברישיון הנהיגה שהיא נותנת לאדם את תאריכי הלידה שלו לפי הלוח העברי והלוח הלועזי, אלא אם כן הודיע מי שזכאי לקבל את הרישיון שהוא מעוניין שיירשם בו תאריך לועזי בלבד.

חיים כץ: תחילתו של חוק זה נקבע להיות תשעה חודשים מיום פרסומו, דהיינו ב-30 באפריל 2015.

חיים כץ: לאחר עבודת מטה שבוצעה במשרדי – במשרד התחבורה – ליישום ההצעה כאמור, נמצא שאין אפשרות ליישם את החוק בתאריך שנקבע מטעמים תקציביים וארגוניים.

חיים כץ: הדברים התבררו בעת שהכנסת היוצאת הייתה בפגרת בחירות, ולפיכך לא הייתה אפשרות באותה העת לקדם חקיקה לדחיית תחולת החוק.

חיים כץ: בהצעת החוק מוצע לקבוע תאריך תחולה שונה לגבי מי שמקבל רישיון נהיגה לראשונה, שלגביו יחול החוק החל ב-30 באוקטובר 2015; ולגבי מי שכבר מחזיק ברישיון נהיגה – לגביו החוק יחול בהנפקת רישיון שתבוצע החל מ-30 באפריל 2016.

חיים כץ: לאור העובדה שהחובה לציין תאריך עברי ברישיון כבר נכנסה לתוקף, מוצע לתת לחוק תוקף רטרואקטיבי מיום כניסת החובה לתוקף כאמור.

חיים כץ: על כן, אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר חיים כץ.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דניאל עטר – איננו; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – איננה; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – איננה; חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו; חברת הכנסת יעל גרמן; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת, איננה; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת עפר שלח – איננו; חברת הכנסת רויטל סויד – איננה; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר; חבר הכנסת זוהיר בהלול – איננו; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – איננו; חבר הכנסת מאיר כהן – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – איננו; חבר הכנסת יוסי יונה – איננו; חברת הכנסת קארין אלהרר – איננה; חבר הכנסת באסל גטאס – איננו; חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני עובר להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 110) (תיקון) (רישום תאריך לידה עברי ברישיון נהיגה – דחיית תחילה ותחולה) (תיקון), התשע"ה–2015, בקריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28

יצחק וקנין: נמנעים – 1

קריאות: – – –

יצחק וקנין: 28 בעד, 18 מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/935); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162) (תשלום גמלת סיעוד בכסף לזכאי), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי מפלגת העבודה, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק שבאה אחרי פיילוט שיזמנו חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואנוכי.

חיים כץ: נתנו אפשרות לאנשים להחליט אם לקבל את הכסף או לקחת דרך חברות קבלניות, את מי שחושבים.

חיים כץ: אני מקווה שאתם תתמכו בחברה שלכם, שאיננה פה.

חיים כץ: גמלת סיעוד, בדרך כלל, לפי פרק י' לחוק, ניתנת כשירות בעין, דהיינו, שווי הגמלה מועבר לידי חברות הסיעוד ואלה מספקות לזכאי את שירותי הסיעוד בהתאם לרמת הזכאות שנקבעה לו בידי המוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: באפריל 2013 הסתיימה תוכנית ניסיונית שהפעיל המוסד לביטוח לאומי במשך כחמש שנים בכמה אזורים שקבע שר הרווחה.

חיים כץ: במסגרת התוכנית, שהופעלה מכוח חוק הביטוח הלאומי, ניתנה לזכאים לגמלת סיעוד בדרגות הגבוהות של הזכאות, זכאים שמעסיקים בדרך כלל עובדים, האפשרות לבחור בין קבלת גמלת סיעוד כשירות בעין לבין קבלתה כגמלה כספית.

חיים כץ: לאור תוצאות המחקר אשר ליווה את תקופת הניסוי, שמסקנותיו הצביעו על שביעות רצון גבוהה בקרב הזכאים אשר בחרו לקבל את גמלת הסיעוד – אף שיש בעיה של יחסי עובד–מעביד בשני המקרים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: החלק שמעבירים לחברות הסיעוד לא מכסה את כל הסכום, ואותו מקבל שירות או שוכר של העובד משלים לו, וכיוון שהוא משלים יש יחסי עובד–מעביד.

חיים כץ: באוגוסט 2013 נחקק תיקון מס' 147 ובמסגרתו תוקן סעיף 225א ונוספו סעיפים 225ב–225ד כהוראת שעה לשנה, כך שנקבע כי זכאי לגמלת סיעוד יוכל לבחור אם לקבל את הגמלה בעין או בכסף.

חיים כץ: עוד נקבע כי התיקון יורחב לכל אזורי הארץ, ואף ניתן יהיה לקבל את הגמלה בכסף גם במקרה של העסקת עובד ישראלי, ובלבד שניתנים לזכאי שירותי סיעוד במהלך רוב שעות היממה, שישה ימים בשבוע לפחות.

חיים כץ: מכוח תיקון החוק, ב-1 במרס 2014, נכנסו לתוקפן תקנות המסדירות את אופן בחירתו של הזכאי והפיקוח והבקרה על זכאים אלו.

חיים כץ: משכך, הפיכת הוראת השעה להוראה של קבע תעגן את התקנות האמורות.

חיים כץ: התיקון המוצע הנו תיקון המיטיב את המצב הקיים כיום, שכן הוא מקים לזכאי את הזכות לבחור בין קבלת הגמלה באמצעות שירותי סיעוד הניתנים על-ידי חברות הסיעוד, היינו בעין, לבין קבלת הגמלה בכסף לידיו – בחירה שניתן לשינוי ללא הגבלה.

חיים כץ: אני מבקש גם ממפלגת העבודה לתמוך בהצעת החוק הזאת, כי – – –

איציק שמולי: יש בחוק מנגנון שמבטיח שאין ניצול לרעה של מי שמקבל כסף?

חיים כץ: עוד הפעם, לא שמעתי.

איציק שמולי: מי שבוחר את האופציה של הכסף – יש מנגנון שמונע ניצול לרעה?

איציק שמולי: כלומר, שמוודא שהכסף – – –

חיים כץ: – – – גם העובדים הסוציאליים, וגם הוא משלם לחברת השמה, שיבואו לבדוק.

חיים כץ: היו לנו חששות שמישהו ייקח את הכסף של – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: בדקנו, ועכשיו אני מקווה שאפילו אילן גילאון יתמוך בזה, כי הוא תמך בזה – – –

אילן גילאון: – – – ואם לא מתאים לי – – –

חיים כץ: אתה מודיע כשאתה מזמין עובד זר.

חיים כץ: כשאתה מזמין עובד זר או עובד ישראלי אתה מודיע לביטוח הלאומי שנתן לך רישיון, כשאתה פונה לחברת השמה, איך אתה רוצה.

חיים כץ: אתה רוצה, לא מתאים לך – תיקח את זה בעין; אתה רוצה – תיקח את זה בכסף.

חיים כץ: ההפרש הוא בערך 10%.

חיים כץ: אתה מקבל 10% יותר כשאתה לוקח בכסף – מול היחס שאתה מקבל מהביטוח הלאומי – בעין, דרך החברה הקבלנית.

חיים כץ: זה יוצא סדר גודל של 400 שקל בערך שהבן-אדם מקבל יותר.

אילן גילאון: אנחנו נתמוך בקריאה ראשונה – – –

חיים כץ: אני מודה לך, אני מודה לך.

חיים כץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: רבותי, אני פותח את הדיון.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, מנואל טרכטנברג – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה; חבר הכנסת מאיר כהן – איננו; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – איננו; חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה, חבר הכנסת איציק שמולי רוצה לדבר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: רבותי, סגרתי את רשימת הדוברים.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, כבוד השר, אני רואה שאתה במתח.

חיים כץ: ממש לא, ממש לא.

חיים כץ: אני עובר על הדואר.

איציק שמולי: לא באמת במתח.

איציק שמולי: אנחנו כמובן נתמוך בהצעת החוק; הצעת חוק טובה.

איציק שמולי: היא טובה כי היא מאפשרת בחירה – זה בראש ובראשונה – ובמקום שבו יש בחירה אנשים יכולים, כל אחד לעשות את מה שחפץ לבו.

איציק שמולי: מה גם שאנחנו יודעים שבצורה של מתן שירותים בעין יש לא מעט בעיות.

איציק שמולי: לא אחת הגענו לוועדה שלך וככה עלו בעיות שונות ומשונות.

איציק שמולי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר בדקה וחצי על נושא שהוא קשור ולא קשור, אבל הוא כן.

איציק שמולי: הוא נוגע לנפגעים של הביטוח הסיעודי.

איציק שמולי: אני עושה את זה כי יש לי איזה יסוד סביר להניח שבתוך כמה ימים המפקחת על הביטוח תחתום על התקנות שבעצם ישאירו מיליון אנשים שנפגעו מהביטוח הסיעודי הקולקטיבי בצד, ואני לא יודע איך אנחנו יכולים להשלים עם המצב הזה.

איציק שמולי: בסופו של דבר, אנחנו מדברים על אוכלוסייה שדרך מקומות העבודה, במשך עשרות שנים, שילמו כל חודש, כל חודש, לחברות הביטוח בידיעה שביום מן הימים יהיה לקבוצה הזאת ביטוח סיעודי.

איציק שמולי: אבל מה לא סיפרו לאנשים האלה?

איציק שמולי: שיש סעיף קטן, קטנטן, קטלני, בתוך הפוליסות, שבעצם בא ואומר שלחברת הביטוח יש יכולת, יש זכות, לבטל את הפוליסות באופן חד-צדדי.

איציק שמולי: והפלא ופלא, כאשר האנשים הגיעו לנקודת הסיכון, לרגע המכריע, חברת הביטוח החליטה לממש את ביטול הפוליסות.

חיים כץ: בהתאם להוראה של המפקחת.

איציק שמולי: בהתאם להוראה של המפקחת.

חיים כץ: נו, בסדר – – –

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: עכשיו צריך להגיד, כפי שאומר שר הרווחה: בפעם הראשונה שהמפקח על הביטוח, ב-2011, החליט לבטל את העניין הזה, כלומר לאפשר שלא לחדש את הפוליסות, הוא הבטיח שיימצא פתרון – – –

חיים כץ: להורות לא לחדש, לא לאפשר.

איציק שמולי: בדיוק.

חיים כץ: להורות לא לחדש.

חיים כץ: על חברות הביטוח – היא כפתה עליהן לא לחדש את הפוליסות.

חיים כץ: כשיאיר המבורגר מ"הראל" בא לחדש אצלנו, היא אמרה לו: אני לא מאשרת.

איציק שמולי: תודה על התיקון.

איציק שמולי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: עכשיו, כשבאה הממשלה לאשר את התקנות, מה היא עושה?

איציק שמולי: היא אומרת: אני כבר לא מדברת על מיליון האיש, מדברים רק על 100,000, אלה שעברו את גיל 60 ואין להם ביטוח בשום מקום אחר.

איציק שמולי: רק מה באים ואומרים?

איציק שמולי: הם ישלמו יותר.

איציק שמולי: יהיו להם פוליסות נחותות ממה שהיה להם קודם והם ייענשו בתקופת המתנה.

יצחק וקנין: תודה.

איציק שמולי: אני חושב שלדבר הזה אי-אפשר להסכים.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסי יונה – איננו; חבר הכנסת דב חנין – איננו; חברת הכנסת קארין אלהרר – איננה; חברת הכנסת רויטל סויד – איננה; חבר הכנסת נחמן שי רוצה לדבר.

נחמן שי: לא, אני רוצה לשאול שאלה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, אני בעד.

נחמן שי: אני בעד.

נחמן שי: תנוח דעתך, אני בעד.

נחמן שי: אני בעד הצעת החוק הזאת.

נחמן שי: אני חושב שהיא טובה והיא תסייע למשפחות, וכל אחת תוכל לבחור באיזו דרך היא רוצה ללכת – האם בקבלת הכסף או בשכירת עובד.

נחמן שי: אבל אני רוצה לשאול אותך, או להביא לידיעתך, השר, שר הרווחה – אני רוצה לבדוק אתך עניין אחר שקשור לנושא הזה.

נחמן שי: קיבלנו, ידידי איציק שמולי ואני, שמובילים את שדולת הגמלאים והגמלאיות, בעיה של משפחות שמעסיקות עובד או עובדת זרה, והם צריכים לפגוש עכשיו את שכר המינימום מחדש.

נחמן שי: שכר המינימום עלה, וזה בסדר גמור שהוא עלה.

נחמן שי: הוא חל גם על העובדים הזרים, וזה יצר אצל רבים מאוד – אנחנו יודעים שיש עשרות-אלפי משפחות כאלה, ויהיו יותר בעתיד – ייקר להם את החזקת העובד הזר או העובדת.

נחמן שי: המדינה לא מפצה אותם בשום פנים ואופן.

חיים כץ: – – – ביום חקיקת החוק, ביבי נתניהו – –

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני זוכר.

חיים כץ: – – הביא 100 מיליון שקל, 100 מיליון שקל.

חיים כץ: מינו צוותים, קמה ועדה עם צוותי וארגוני הנכים, ולקחו וחילקו את 100 המיליון – – –

נחמן שי: זה זמני.

חיים כץ: לא כולם קיבלו.

נחמן שי: מה יהיה הלאה?

חיים כץ: מה יהיה הלאה?

חיים כץ: צריך לדרוש הלאה.

נחמן שי: אוקיי, אז זו – – –

חיים כץ: אבל פה היה פיצוי – –

נחמן שי: אני יודע.

חיים כץ: – – לחלק לא קטן מהאוכלוסייה.

נחמן שי: נכון, יותר לנכים ואחרים, שגם הם נזקקים.

קריאה: נכון.

מיקי לוי: חבר הכנסת שי, אם הוא רוצה שהבן שלו – – – משקיע זמן ומאמץ והוא רוצה את הכסף – – –

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: חבר הכנסת לוי, לא זאת הייתה הבעיה.

נחמן שי: אנחנו יודעים את זה.

נחמן שי: אני תומך וגם הצטרפתי לקריאתו, ועשיתי הרבה ימים בוועדת העבודה והרווחה בשעתי, וגם חברת הכנסת שלי יחימוביץ וגם השר כץ עשו דבר נכון.

נחמן שי: אני מדבר על היבט אחר, שנובע מהחוק שהעלה את שכר המינימום במדינת ישראל – ודאי זה הגיע גם לשולחנך – ורבים מהקשישים והקשישות שנזקקים לביטוח – – –

חיים כץ: זה היה ביום האחרון שהכנסת התכנסה.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני זוכר.

נחמן שי: ברוך השם, עוד זוכר.

חיים כץ: באנו לפה ועשינו דיון – – –

נחמן שי: נכון, אז סוכם לתת להם גלולה, אבל מה עכשיו?

נחמן שי: הם נושאים את ההוצאה הזאת על גבם, עם כל התוספות.

נחמן שי: זה התייקר להם בבת-אחת.

נחמן שי: אלה אנשים פרטיים, לא המדינה.

נחמן שי: מילא המדינה לקחה על עצמה לעזור למי שהיא עוזרת, את שכר המינימום צריך היה להעלות.

נחמן שי: מה עושים עם אותן משפחות, השר?

נחמן שי: אני משאיר את השאלה הזאת על שולחנך, ואני אומר לך: היא נוגעת מאוד לאותה שדולה שעמיתי איציק שמולי ואני מובילים, ואנחנו מצפים ממך לתשובה בעניין הזה.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דניאל עטר – איננו; חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; חברת הכנסת יעל גרמן – איננה; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה; חבר הכנסת איתן כבל – איננו; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – את מוותרת, אני מבין.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת ורבין, מוותרת?

איילת נחמיאס ורבין: אני מוותרת, אדוני, לטובת אחרים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון – מוותר; חבר הכנסת באסל גטאס – איננו; חבר הכנסת עפר שלח – איננו; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – מוותר; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – איננה; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חבר הכנסת זוהיר בהלול – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אדוני השר, אני יכול לעבור להצבעה?

חיים כץ: כן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 162) (תשלום גמלת סיעוד בכסף לזכאי), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 47 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/945); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לצמצום השימוש במזומן, התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר, רשות הדיבור שלך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, הצעת החוק לצמצום השימוש במזומן.

יצחק כהן: מטרתה של הצעת החוק היא ליישם את המלצותיה של ועדה שמינה ראש הממשלה לגיבוש המלצות בתחום צמצום השימוש במזומן.

יצחק כהן: בוועדה היו חברים נציגי משרד ראש הממשלה, רשות המסים, משרד המשפטים, בנק ישראל, הרשות לאיסור הלבנת הון וגורמים נוספים.

יצחק כהן: המלצות הוועדה אומצו על-ידי הממשלה הקודמת ב-22 באוקטובר 2014.

יצחק כהן: יושב פה עד מהימן, מיקי לוי.

יצחק כהן: אימצתם או לא אימצתם?

מיקי לוי: אימצנו.

יצחק כהן: אומדנים שנערכו מצביעים על כך שהכלכלה השחורה בישראל נאמדת במיליארדי ש"ח מדי שנה.

יצחק כהן: השימוש במזומן הוכר בארץ ובעולם כדלק המניע את הכלכלה השחורה.

יצחק כהן: ההגבלות לצמצום השימוש במזומן המוצעות בהצעת חוק זו באות בראש ובראשונה לסייע במאבק בהון השחור, ובכלל זה העלמות מסים, עבירות מרמה, הלבנת הון ומימון טרור.

יצחק כהן: השימוש במזומן מקל את ביצוע עבירות אלה מפני שהוא אנונימי וקל להסתירו מעין הרשויות, וכן מפני שקל לבצע באמצעותו פעילות מסחרית ופיננסית.

יצחק כהן: השימוש בצ'קים, בדומה למזומן, הוא כר פורה לצמיחתה של כלכלה שחורה.

יצחק כהן: בישראל ניתן להסב צ'קים ללא הגבלה על הסכום ועל מספר ההסבות וללא תיעוד של המסב ושל הנסב.

יצחק כהן: ההסבה מאפשרת להעביר צ'קים מיד ליד ללא דיווח.

יצחק כהן: צ'קים סחירים משמשים תחליף למזומן מבחינות שונות, ובהן האנונימיות, היכולת לבצע תשלומים ללא חשבון בנק והנוחות והזמינות למשלם ולמקבל, ובכך הם תומכים בכלכלה השחורה בדיוק כמו במזומן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, עיקרי ההמלצות: 1.

יצחק כהן: איסור תשלום במזומן בעסקאות שמחירן עולה על 10,000 ש"ח כאשר עוסק הוא צד לעסקה.

יצחק כהן: בעסקה בין שני אנשים פרטיים יחול האיסור לגבי עסקאות שמחירן עולה על 50,000 ש"ח – זו התשובה לך, עמר בר-לב; 2.

יצחק כהן: איסור על מתן שכר עבודה, הלוואות, תרומה ומתן בסכום העולה על 10,000 ש"ח; העברת מזומן כתרומה, מתנה או הלוואה בין קרובים תתאפשר בסכום אשר אינו עולה על 50,000 ש"ח; 3.

יצחק כהן: איסור על מתן צ'ק ללא שם הנפרע; תשלום צ'ק כאמור בין שני אנשים פרטיים יתאפשר בסכום אשר אינו עולה על 5,000 ש"ח; 4.

יצחק כהן: איסור על הסבת צ'ק או קבלת צ'ק מוסב אשר פרטי המסב אינם מצוינים בו.

יצחק כהן: על הפרת מגבלות אלה מוצע לקבוע עיצומים כספיים וכן עבירות פליליות אשר ניתן יהיה לאכוף אותן באמצעות קנס מינהלי.

יצחק כהן: בנוסף, מוצע לקבוע כי לא ניתן יהיה לפרוע צ'ק בתאגיד בנקאי אשר הוסב יותר מפעם אחת אם סכומו עולה על 10,000 ש"ח.

יצחק כהן: כמו כן, אדוני היושב-ראש, מוצע לקבוע בהצעת חוק זו הסדרים שונים שמטרתם להבטיח כי המגבלות המוצעות יוטלו כאשר ניתן יהיה להבטיח זמינותם של אמצעי תשלום חלופיים למזומן, ובפרט – כרטיסי חיוב מיידי.

יצחק כהן: זאת, על מנת לתת מענה לכלל האזרחים לצורך באמצעי תשלום פשוט, יעיל ונגיש בנסיבות שבהן מוטלות הגבלות על שימוש במזומן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת חשובה מאוד.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: כאמור, אני פותח את הדיון, רבותי.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דניאל עטר – איננו; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: רבותי, אני סגרתי את הרשימה.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר החינוך, במקרה הזה זה לא אינדיקציה לכמה זמן יהיה, כי כבר ראינו שחלק גדול מחברי הכנסת אינם נוכחים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתי חבר בוועדת לוקר, שהעבירה את החוק הזה.

מיקי לוי: זהו חוק חשוב מאין כמוהו.

מיקי לוי: מטרתו הייתה – ואני שם את זה כאן על השולחן ואומר את האמת – להילחם בכל אותם "עברייני המס למיניהם ומלביני ההון" שניצלו את הפרצה הזאת וסחרו עם כסף מזומן.

מיקי לוי: לשם הדוגמה, סוחר מכוניות שמכר כלי רכב ב-40,000, 50,000, 80,000 שקל, היה יכול לעשות כאוות נפשו.

מיקי לוי: מאחור לא נותרו שום צעדים, כי היה מדובר במכוניות משומשות, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: הדבר הסב נזק אדיר לכלכלת ישראל ולרשות המסים.

מיקי לוי: בהיעדר החוק הזה, לא פעם ניצלו את הפער הזה כדי להלבין כספים, כי השתמשו אך ורק בכסף מזומן.

מיקי לוי: החוק הזה בא לסגור פרצה מאוד מאוד רצינית.

מיקי לוי: נוסף על החוק הזה – הוחל גם הנושא של הסבת צ'קים.

מיקי לוי: אני טענתי בוועדה שאסור להתיר הסבת צ'קים אפילו פעם אחת; הוועדה סברה שצריך להתיר פעם אחת.

מיקי לוי: נכון להיום, עד שהחוק יעבור, אפשר להסב צ'קים אין-ספור פעמים: אדם נתן צ'ק, והצ'ק עבר מאחד לשני; או אדם פתח חברה ומכר רוח – לא מכר שום דבר, אלא זו הייתה חברת רוח – הוריד מסך אחרי שלושה-ארבעה חודשים, הסב את הצ'קים לאנשים אחרים, ולך תחפש את הרוח אחרי כמה חודשים, מה גם שכל ההסבה הזאת התנהלה בעזרת שרשרת של קופים – אני משתמש בלשון מקצועית – אנשים ששימשו את אותם עבריינים להלבין את ההון.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר, תשומת לבך: החוק לא יהיה חוק שלם בלי שתעבירו את החלק השני.

מיקי לוי: השימוש בדביט – אני סומך עליך, אני שמעתי, אני סומך עליך – הדביט-קארד גם יוזיל את השירות לאזרחים בצורה רצינית מאוד, וגם יקל על האזרחים.

יצחק כהן: – – – משימוש וניצול לא טוב.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך על ההבהרה, מעריך את זה, ומעריך את זה שעשיתם לזה דין רבע-רציפות, אבל בהצלחה.

מיקי לוי: אני אתכם בעניין.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שבין סיעות הבית לא תהיה מחלוקת בדבר – חבר הכנסת אילטוב, אני מתנצלת שאני מפריעה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני עושה את תפקידו של היושב-ראש, אבל אני – – –

רוברט אילטוב: אני יושב במקום שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אין לי טענות, אבל אם אתה מדבר – קצת פחות חזק.

איילת נחמיאס ורבין: גם גברת בוקר?

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך, שערורייה מה שקורה פה, היושב-ראש וקנין.

יצחק וקנין: אני אשמור על זכות הדיבור שלך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שבין סיעות הבית לא תהיה מחלוקת בדבר הצורך להפחית את השימוש במזומן בצרה מבוקרת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני חושבת שבמדינה שבה עדיין לא נמצא פתרון אמיתי למתן אשראי, למשל, במקום שבו עדיין חברות האשראי והבנקים מחזיקים אצלם כוח רב, ואין עדיין כרטיסי חיוב כמו כרטיסי דביט, ולא מחפשים עדיין – אני מוכרחה לומר לזכותו של שר האוצר שהוא פועל בכיוונים האלה – אני עוד לא יודעת מה מהדברים האלה, למשל כמו הנושא של הפרדת חברות כרטיסי האשראי מהבנקים, אני לא יודעת מתי יובא למליאה ומתי יובא לוועדות, אבל זה עניין מאוד מאוד חשוב, ולא צריך להתעלם מהעובדה שהוא קשור קשר ישיר לנושא רמת השימוש במזומן במשק.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, צריך לומר שיש קשישים במדינת ישראל, ציבור מוחלש מכל מיני סוגים, מכל מיני מגזרים, שהיעלמות השימוש במזומן, שזה מה – פחות או יותר – שכרגע החוק מדבר עליו, היא בעיה מאוד מאוד גדולה מבחינתם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין – כל מי שאי-פעם עבר ליד בנק הדואר ביום שבו הביטוח הלאומי מעביר את הקצבאות שלו לציבור הקשישים, לציבור הנתמכים, לכל אותם אנשים חלשים, שאנחנו עומדים פה כמעט מדי יום מעל הפודיום ומדברים אליהם ועליהם, הם אותם אנשים שעומדים בתור שעות ארוכות כדי לקבל את הקצבה שמגיעה להם, והם לא יודעים לעשות שום שימוש אחר, אדוני היושב-ראש, מאשר בשטרות או במזומן, בסכום הכסף הזעום שעומד לרשותם, שבו הם צריכים לקנות גם מזון וגם תרופות, ולפעמים אפילו לשלם שכירות באיזו צורה, שתמיד נשגבת מבינתי – אני לא מבינה איך הם עושים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: הם עושים הכול במזומן – כך הם יודעים לעבוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה בבנקים את הקשישים שהולכים עם מי שעוזר להם מטעם הביטוח הלאומי, מוציאים את הסכום שדרוש להם למחייתם.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה, אנחנו נמנע מהם את הדבר הזה?

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין מה הדברים האלה אומרים, וכשיגיע החוק לחקיקה, בהנחה שהוא יעבור היום את הקריאה הראשונה, אני חושבת שזה הציבור שעליו אנחנו נצטרך לדבר, כי ברור לי שבעסקאות גדולות ובחברות לא צריך לאפשר שימוש במזומן; צריך למצוא פתרונות אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל זה יש מס"ב, יש כל מיני דרכים שאפשר לעשות העברות, אבל אנחנו מוכרחים להסתכל לציבור בעיניים, ושהציבור ירגיש שגם כשאנחנו מדברים על דבר שמאוד מאוד חשוב למשק הישראלי, וזה אומר הפחתת השימוש במזומן, ומניעת הלבנת הון, ומניעת העלמת הון, הציבור צריך לדעת שאנחנו מדברים אליו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הדובר הבא, חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – עיסאווי פריג'.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק בכיוון הנכון; הגיע הזמן להיאבק בהון השחור, הגיע הזמן להיאבק בתשלומי המזומן, בניסיונות – או בהצלחות, צריך לומר – של העלמת מס, שנעשות, לצערי, באופן תדיר במדינת ישראל.

יואל חסון: אבל יחד עם זאת, בקריאה הראשונה אני אתנגד לחוק הזה.

יואל חסון: אני אתנגד לחוק הזה, אדוני סגן שר האוצר, מכיוון שיש בחוק הזה עדיין כל מיני לקונות שמטרידות אותי, ואחת הלקונות המרכזיות שמטרידות אותי, אדוני השר, היא שבנוסח הנוכחי אין שום כוח או מעורבות לכנסת ולוועדת הכספים או הכלכלה – אני לא יודע איזו ועדה מטפלת בזה – בתקנות או ביישום החוק, וזה דבר שמטריד אותי, כי אני חושב שהכנסת צריכה להיות הרבה יותר מעורבת.

יואל חסון: אבל אני רוצה גם לומר לך, אדוני סגן שר האוצר, שבעיני, לא הלכתם רחוק מספיק.

יואל חסון: מעלימי המס הגדולים, אדוני סגן השר, זה כל אותם עוסקים קטנים של 400 ו-500 שקלים, שבאים ואומרים לך: אל תבקש קבלה, כי עם קבלה זה עוד 17%, 18%.

עיסאווי פריג': הם הטייקונים?

עיסאווי פריג': הם עושים תספורת?

עיסאווי פריג': – – –

יואל חסון: אדוני, חבר הכנסת פריג', תקשיב טוב.

יואל חסון: אותם עוסקים קטנים שבאים לאזרח הקטן ואומרים לו: בלי קבלה זה פחות 18%, רק הציבור לא יודע שהוא משלם אומנם 18% פחות, אבל אותו עוסק מקבל את זה 100% נקי, בלי מס בכלל.

אורן אסף חזן: אני לא מבין.

יואל חסון: מה אתה לא מבין?

יואל חסון: החוק הזה אומר – – –

אורן אסף חזן: אני נגד החוק.

יואל חסון: בסדר גמור.

יואל חסון: אתה תצביע נגד החוק?

אורן אסף חזן: – – – זה לא קשור – הדברים שאתה אומר – – –

יואל חסון: זה קשור, אני אסביר.

יואל חסון: החוק פה מדבר על סכומים גדולים מאוד, אוקיי?

יואל חסון: שאי-אפשר לשלם אותם במזומן.

אורן אסף חזן: זה לא נכון – – –

יואל חסון: בסדר, זה מה שהחוק אומר.

יואל חסון: אני בא ואומר שגם, לדעתי, כשאני מזמין אינסטלטור, או כשאני מזמין מתקן מזגנים, או לא משנה מה, אני לא רוצה לשלם לו במזומן, כי אני רוצה שהוא יהיה חייב לתת לי קבלה, ושיהיה חייב להוציא חשבונית כמו שצריך.

יואל חסון: למעשה, מאיימים או מציעים באופן אטרקטיבי לאזרח לא להוציא לך קבלה, תחסוך את המע"מ.

יואל חסון: ואני בדבר הזה רוצה להיאבק, ולכן, החוק הזה לא מתייחס לזה, לא מתייחס לזה, ואני רוצה שהוא יתייחס לזה.

יואל חסון: החוק הזה לא שלם בעיני, לכן אני אצביע נגד בקריאה הראשונה, ונראה איך זה יתפתח לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: אם היא לא תהיה נוכחת – ג'מאל זחאלקה, ואם לא – איציק שמולי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, איפה השר הנוכח?

עיסאווי פריג': שאני ארגיש חופשי.

עיסאווי פריג': יש שר?

יצחק וקנין: הנה, השר כץ פה לידנו.

אורן אסף חזן: מה, אתה לא מרגיש בבית – – –?

יצחק וקנין: גם שרת המשפטים פה.

דוד ביטן: – – – ומקשיב לך, כל מילה שלך – – –

עיסאווי פריג': אתה לוחץ לי על הזמן – תחזיר לי אותו, אדוני היושב-ראש.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, יש לו משהו אצלך.

אורן אסף חזן: אהבה, הרבה אהבה.

עיסאווי פריג': אורן חזן, תראה, הוא שכן – אומנם הוא מתנחל, אבל הוא שכן.

עיסאווי פריג': בכל אופן, חברים, הצעת החוק הזאת – כולנו רוצים ובעד להיאבק בהון השחור, אבל הצעת החוק הזאת מזכירה לי את מה שקרוי "החוק הנורבגי" שמביאים לנו.

עיסאווי פריג': רוצים להרגיש נורבגיה, נורבגיה, אז – מכניסים חוק, סטרט-אפ ישראלי-ישראלי, וחוק נורבגי, שנרגיש נורבגים – וזו הצעת החוק.

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': הצעת החוק, אני שואל אתכם – חברים – תקשיב לי, תפנים, עכשיו תלמד.

יצחק וקנין: תפסיק להפריע.

יצחק וקנין: אתה בלי הפסקה – כמה אני יכול?

יצחק וקנין: כל מי שיעלה לפה אתה תפריע לו?

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני אומר, אנחנו למדנו שאת הסוס שמים לפני העגלה, לא העגלה, ואחרי זה, יאללה, חפש סוסים שימשכו אותה מאחורה.

עיסאווי פריג': אצלנו, אנחנו במשק שלא מסוגל, מבחינה תרבותית, מבחינת התנהגות פיננסית, לעמוד בחוק כזה.

עיסאווי פריג': קודם כול, צריך חשיבה איך אני מכניס את העסקים, את העוסקים, למתווה, לדיווחי אמת, להתנהלות תקינה, ואחרי זה אני חושב על החוק.

עיסאווי פריג': החוק בא ככלי להילחם בפשיעה, בהלבנת הון, זה רעיון טוב.

עיסאווי פריג': אני, לתומי, ישבתי, קראתי כמה סעיפי חוק, רק – אני רוצה להתייעץ אתכם.

עיסאווי פריג': תראו מה קורה: אסור לשלם או לקבל כסף – עד 10,000 שקל במזומן, אבל, במקביל, מותר לאגור כסף במזומן בלי הגבלה, על-פי החוק.

עיסאווי פריג': החוק לא בא לאסור, החוק אומר לך: אתה יכול שתהיה לך קופת מזומן בבית, של כמה מיליונים, אבל בזמן שאתה בא לשלם – עד 10,000 שקל.

עיסאווי פריג': דבר אחד.

עיסאווי פריג': 2.

עיסאווי פריג': החוק בא ואומר, רואה-חשבון ועורך-דין, מה רואה-חשבון – תקשיבו, חברים, זה נורא מצחיק, אבל מה לעשות.

יצחק וקנין: לא נשאר לך הרבה זמן.

עיסאווי פריג': כן, זה שלטון הרוב, מביאים חוקים.

עיסאווי פריג': מה החוק בא ואומר?

עיסאווי פריג': – אומר, רואה-חשבון ועורך-דין – מותר לשלם ולקבל עד 50% במזומן.

עיסאווי פריג': עסק אחר – עד 10,000.

עיסאווי פריג': שאלתי, למה רואה-חשבון ועורך-דין מותר להם 50%, אדוני היושב-ראש?

יצחק וקנין: אדוני, זמנך תם.

עיסאווי פריג': כי אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהם יותר ישרים.

עיסאווי פריג': תרשה לי, אדוני – הסוס, לא לפני העגלה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל, שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אדוני השר, אם הוא נמצא פה – כן, השר פה – אדוני היושב-ראש, בקצרה, אדוני סגן השר, לגבי הצעת החוק, תראה – איימן עודה, אני יכול, ככה, לתפוס את אוזנו של סגן השר לרגע?

איתן כבל: – כי הצעת החוק הזאת, בגדול, היא הצעת חוק נכונה, והיא בכיוון הנכון, אבל בדרך, אדוני סגן השר, היא לוקחת את כולם יחד אתה.

איתן כבל: אני אישית הנחתי הצעת חוק שבאה להסדיר ולהשלים את המהלך הזה, כי – במה דברים אמורים?

איתן כבל: אני מנסה להתייחס לא לכל אלה שברשימה של ועדת לוקר; ועדת לוקר שכחה שיש באוכלוסייה הישראלית קבוצות שלמות של אנשים שהם או מוגבלים, וחזרו לעצמם, או קשישים – לא בעלי יכולת, אדוני סגן השר, ואני אגיד לך במה דברים אמורים.

איתן כבל: אנשים כאלה כבר היום בקושי יכולים להיות חלק מהחברה, ותחת הצעת החוק הזאת – קל וחומר.

איתן כבל: במה דברים אמורים, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: הרי – ממה נפשך, היום, אם אתה רוצה להתחבר – כבלים, לוויין, דבר בסיסי, לא אמרתי עסקה, אתה יודע, כולה לבוא, להתחבר לכבלים או ללוויין.

איתן כבל: אם אין לך חשבון, או כרטיס אשראי, אינך יכול.

יצחק כהן: יש פתרון – – –

איתן כבל: לא לא, ברור, יש פתרונות, אני יודע, גם – אני הנחתי הצעת חוק שנותנת פתרון, שאתה הולך ואתה רוכש שוברים שאתה יכול לעבוד ולהשתמש בהם, נכון, לעשות איזה סוג של גיהוץ.

איתן כבל: הנה, אני כבר אומר לך, אני אביא את הצעת החוק, בעזרת השם, כי כשהבאתי אותה בקדנציה הקודמת, אתה יודע, הרי בוועדת שרים, תלוי באיזה יום אתה תופס אותם, יום שמבינים או יום שלא מבינים, אתה מבין, ואני תפסתי אותם ביום שלא מבינים.

איתן כבל: אמרו לי, מהתשובה שהייתה, מה, איך אתה מביא הצעת חוק כזאת?

איתן כבל: היא מנוגדת לכל ההצעה של ועדת לוקר.

איתן כבל: רק מה, אף אחד לא טרח לקרוא את ההצעה.

איתן כבל: הנחת העבודה היא, אדוני סגן השר, בכל מקרה, ללא שום קשר, חייבים לתת מענה לקבוצות האוכלוסין האלה.

איתן כבל: אי-אפשר לזנוח אנשים, ממש לבעוט בהם; קל וחומר, אדוני סגן השר, שאתה בא ממפלגה שחרתה על דגלה התייחסות לקבוצות כאלה, אני אומר את זה – – –

יצחק כהן: – – –

איתן כבל: – – – אבל אנחנו מדברים על 100 שקל להתחבר לכבלים.

יצחק כהן: – – – אין בעיה – – –

איתן כבל: כל אשר אני מבקש, אדוני, הוא שיינתן פתרון לעניין.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל – מוותר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

איתן כבל: אורן חזן – אנחנו מוותרים עליו.

יצחק וקנין: רבותי, אורן חזן, אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: אחריו – עוברים להצבעה, רבותי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני אומר את זה בצורה ברורה, אני נגד החוק הזה.

אורן אסף חזן: לא נראה לי הגיוני מצב שבו אנחנו, בשביל להילחם בהון השחור, בשביל להילחם בשוק האפור, או הכחול, או הצבעוני, אנחנו פוגעים בחלשים, פוגעים בעסקים הקטנים.

אורן אסף חזן: ראשית, שיהיה ברור, צריך לעשות מאבק אמיתי ונכון, בכל האמצעים האפשריים, נגד השוק השחור, האפור, או כל השווקים האלה, שאני לא יודע מאיפה המציאו להם את השמות האלה.

אורן אסף חזן: אבל יחד עם זה, תסתכלו על מצב נורמטיבי שקורה חדשות לבקרים: עסק קטן.

אורן אסף חזן: קרה המקרה שאותו עסק הוגבל בבנק, לא יכול יותר להוציא צ'קים, לא יכול לקנות יותר בהקפה, וצריך לשלם במזומן.

אורן אסף חזן: מה יעשה אותו עסק, יסגור?

אורן אסף חזן: איפה אנחנו, כממשלה חברתית, שיש בה שר כלכלה שמדבר על השקופים, באים לידי ביטוי בנושא הזה?

אורן אסף חזן: עכשיו יבקרו אותי; יגידו: אורן חזן מורד, תוקף את הממשלה.

אורן אסף חזן: אני לא תוקף את הממשלה.

אורן אסף חזן: יכול מאוד להיות שמישהו קצת נרדם בשמירה, זה קורה.

אורן אסף חזן: כשממשלה עושה כל כך הרבה דברים טובים, והיא עושה, ועובדת כל כך הרבה למען האזרחים, והיא עובדת ופועלת, קורה לפעמים שיש טעויות.

אורן אסף חזן: אני חושב שבחוק הזה אנחנו שוגים.

אורן אסף חזן: יש דרכים מוצלחות יותר, טובות יותר, מעמיקות יותר, נרחבות יותר, להילחם באותם שווקים, שרחוקים ממעוננו זה, אבל לא על דרכם ולא על גבם של החלשים.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול: מי פה, בבית הזה, שקידם את החוק הזה, מה הקשר שלו לטייקונים?

אורן אסף חזן: החוק הזה משרת בצורה ישירה את בעלי ההון, בעלי הממון, חברות האשראי, הבנקים.

אורן אסף חזן: גוף אחד – הוא לא פועל לטובתו, וזה האזרחים.

עיסאווי פריג': תסביר, תסביר איך.

אורן אסף חזן: אני הסברתי, נתתי לך דוגמה שקורית חדשות לבקרים: עסק קטן הוגבל בבנק, רוצה להמשיך להתקיים, אבל הוא לא יכול.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: הוא רוצה להזמין סחורה לעסק – לא יכול להוציא צ'קים, לא יכול להוציא במזומן, לא יכול להוציא בהקפה, צריך לשלם במזומן.

אורן אסף חזן: אומרים לו: תקנה יומית.

אורן אסף חזן: מה זה 10,000 שקל?

אורן אסף חזן: יש פה אנשים, בנוכחים באולם, שהיו להם עסקים קטנים, אולי גם יותר גדולים.

אורן אסף חזן: זה כסף קטן.

אורן אסף חזן: לא כסף קטן לגבורה על חלשים, זה כסף קטן לעסק.

אורן אסף חזן: עסק ממוצע, שעובד על מחזור בינוני – 10,000 שקלים זה סכום קטן.

אורן אסף חזן: ברגע שאתה מונע ממנו להמשיך לפעול, להמשיך לרכוש, להציל את עצמו ולעמוד על הרגליים, אתה עושה בדיוק ההפך: אתה שולח אותו לשוק האפור, או לשוק הכחול, או לשוק הסגול, או אני לא יודע לאיזה שוק, כדי לקחת שם כסף, כדי לפרוט שם צ'קים, כדי לעשות דברים לא הגיוניים.

אורן אסף חזן: צריך להילחם בתופעה – לא דרך החוק הזה.

אורן אסף חזן: אני קורא לממשלה – –

יצחק וקנין: צריך לסיים.

אורן אסף חזן: ברשותך, מילה אחת אחרונה.

אורן אסף חזן: סגן שר האוצר, שנוכח פה, באולם, הייתי שמח אם הוא גם היה מקשיב, ומכבד קצת את הכנסת.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: אדוני, כבוד סגן שר האוצר, אם תוכל להקשיב למילה בבקשה.

אורן אסף חזן: – – לפעול כדי להילחם בשווקים האלה, אבל לא על חשבונם של אלה שמשלמים מסים ולעתים הם קצת קשי יום.

אורן אסף חזן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה?

צחי הנגבי: הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: אלקטרונית.

יצחק וקנין: הצעת חוק לצמצום השימוש במזומן, התשע"ה–2015 – קריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 28 בעד, 17 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא, זה או כספים או כלכלה, זה רשום לי.

קריאה: כלכלה.

קריאה: ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: ועדת הכנסת תחליט לאן היא מעבירה אותה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/936); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 3), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק שרת המשפטים איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי כנסת נכבדים, יש לי משהו לספר לכם, גם לחברי הקואליציה וגם לחברי האופוזיציה: היום ישבה ועדת השרים לחקיקה האחרונה למושב הזה, ואני שמחה לבשר לכם שבכל המושב הזה היו אפס עררים נגד הצעות חוק.

איילת שקד: אני לא חושבת שהיה באמת דבר כזה.

איילת שקד: צריך לבדוק אם בימיה של הכנסת ועדת שרים התנהלה עם אפס עררים נגד הצעות חוק.

איילת שקד: אני חושבת שזה מוכיח שהקואליציה הזאת מאוד מאוד חזקה.

איילת שקד: הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות נועדה להגביר את התחרותיות בשוק האשראי הקמעונאי, ולהבטיח – – שמעת את זה, יושב-ראש הקואליציה?

איילת שקד: איפה אני?

יצחק וקנין: היא שאלה איפה היא – איפה היא בנאום.

איילת שקד: – – הגנה נאותה על לווים מפני חוזי הלוואה בריביות מופרזות.

איילת שקד: ההצעה מיישמת את המלצות צוות זקן לבחינת הגברת התחרותיות במערכת הבנקאית.

איילת שקד: כפי שעולה משמו של החוק, כיום החוק חל רק על מלווים שאינם תאגידים בנקאיים.

איילת שקד: לפי הצעת החוק, כל המלווים בשוק האשראי, לרבות התאגידים הבנקאיים, יהיו כפופים כאחד להוראות חוק זה.

איילת שקד: זאת, לצד החובות החלות עליהם מכוח דינים אחרים.

איילת שקד: בהתאם לכך, מוצע לשנות את שמו של החוק ל"חוק אשראי הוגן".

איילת שקד: עוד מוצע, לייצר תקרת ריבית אחידה שרשאי מלווה לגבות במסגרת חוזה הלוואה.

איילת שקד: תקרת הריבית המותרת כיום לפי החוק אינה מאפשרת את כניסתם של שחקנים נוספים לשוק האשראי.

איילת שקד: העלאה של תקרת הריבית תאפשר ליותר שחקנים לגיטימיים להיכנס לשוק האשראי, ובדרך זו תקדם את התחרות בשוק, תוריד את מחירי הריבית בפועל ותילחם בתופעת השוק האפור.

איילת שקד: הצעת החוק תגן על הלווים כדי שאזרחים יחדלו לעשות עסקאות מפוקפקות.

איילת שקד: מתן הלוואה בריבית נשך ייחשב עבירה פלילית, וההצעה תשים סוף לתופעת השוק האפור.

איילת שקד: החוק יגביר את התחרות בשוק האשראי, ישים סוף למונופול הבנקים בשוק האשראי ויאפשר ליותר אנשים לקחת הלוואות בתנאים נוחים.

איילת שקד: אבקש להודות לכל מי שנטל חלק בקידום הצעת החוק, נוסף על אנשי משרד המשפטים, ובין היתר בנק ישראל והמועצה הלאומית לכלכלה.

איילת שקד: נוכח כל האמור לעיל, הכנסת מתבקשת לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה.

איילת שקד: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, כבוד השרה.

יחיאל חיליק בר: אני עובר לרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דני עטר – אינו נמצא; חבר הכנסת מיקי לוי – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – מוותר.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – –

איילת נחמיאס ורבין: מוותרת.

יחיאל חיליק בר: – – מוותרת; חברת הכנסת גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חברת הכנסת תומא סלימאן – אינה נוכחת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אילן גילאון – –

אילן גילאון: מוותר.

יחיאל חיליק בר: – – מוותר; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת שמולי – מוותר; חבר הכנסת שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת כבל – מוותר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גטאס – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – מוותר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: מוותר.

יחיאל חיליק בר: – – מוותר; חברת הכנסת רוזין – תגיד לכבודה שתתפנה – מוותרת?

יחיאל חיליק בר: רוצה לדבר.

קריאה: רוצה לדבר בטלפון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בר-לב – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן מכבד את המליאה בנוכחותו?

יחיאל חיליק בר: להחליט, כן – לא.

אורן אסף חזן: מי בעד ומי נגד?

קריאה: מוותר.

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: השרה שקד עולה?

יחיאל חיליק בר: השרה מבקשת לדבר?

יחיאל חיליק בר: מבקשת להצביע?

איילת שקד: להצביע.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור להצבעה אלקטרונית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון מס' 3) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/937); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 39), התשע"ה.

יחיאל חיליק בר: תציג את הצעת החוק שרת המשפטים איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 39).

איילת שקד: הצעת החוק בעיקרה באה בעקבות דין-וחשבון של ועדה ציבורית אשר מונתה ב-4 בפברואר 2013 בידי שר המשפטים פרופסור יעקב נאמן, ובראשה עמדה שופטת בית-המשפט העליון בדימוס אילה פרוקצ'יה – להלן: ועדת פרוקצ'יה.

איילת שקד: הוועדה מונתה על רקע משבר חריף בדרכי התנהלותה ותפקודה של לשכת עורכי-הדין, ונתבקשה לבחון את הרקע למשבר החריף הפוקד את לשכת עורכי-הדין ופוגע בתפקודה ובדרכי התנהלותה.

איילת שקד: הוועדה הציעה שינויים רבים; חלקם אומצו בהצעת החוק, חלקם אנחנו נאמץ אחר כך בוועדת החוקה.

איילת שקד: יש לציין שאנחנו הגשנו את הצעת החוק הזאת עוד לפני שהיו בחירות ללשכת עורכי-הדין, ואחרי שנבחר היושב-ראש החדש, אנחנו ישבנו עם הלשכה והגענו להרבה הסכמות, והחלטנו יחד להצעיד את הלשכה לעתיד טוב יותר.

איילת שקד: אני חושבת שגם עורכי-הדין ייהנו מהשינויים וגם הציבור הרחב.

איילת שקד: השינויים המוצעים בעקבות ההמלצה נוגעים בבחינת ההתמחות לשם הסמכת עורכי-הדין.

איילת שקד: אנחנו כן נבחן – ואני שוקלת, בכובד ראש, להעלות את תקופת ההתמחות לשנתיים, למי שעדיין לא התחיל ללמוד.

איילת שקד: כמו כן, יצומצמו המספרים, מספרי האנשים, בוועד המרכזי ובוועדים השונים.

איילת שקד: אנו סבורים כי הצעת החוק כוללת שורה של תיקונים ראויים ונכונים, אשר יביאו לשיפור בתפקודה של לשכת עורכי-הדין.

איילת שקד: אני מבקשת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית; להעביר אותה לוועדת החוקה.

דוד ביטן: האם ההתמחות תהיה שנתיים?

איילת שקד: זאת אפשרות.

איילת שקד: בהצעת החוק הזאת עדיין לא, אבל אני אביא את זה לוועדת החוקה כאופציה.

קריאה: מה הייתה השאלה?

איילת שקד: האם ההתמחות תהיה שנתיים.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, כבוד השרה.

יחיאל חיליק בר: אני עובר לרשימת הדוברים: דני עטר – אינו נמצא; מיקי לוי – לא נמצא; איילת נחמיאס – לא נמצאת; יעל גרמן – לא נמצאת; יואל חסון – לא נמצא; עיסאווי פריג' – לא נמצא; עאידה סלימאן – לא נמצאת; יוסף ג'בארין – לא נמצא; ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; איציק שמולי – מוותר; עפר שלח – לא נמצא; זוהיר בהלול – לא נמצא; מנו טרכטנברג – לא נמצא; מאיר כהן – לא נמצא; דב חנין – אוסאמה?

יחיאל חיליק בר: קראתי את השם שלו, לא?

יחיאל חיליק בר: מחוק.

יחיאל חיליק בר: סליחה, השם שלך מחוק, לא ביקשת למחוק?

יחיאל חיליק בר: – –

אוסאמה סעדי: לא.

יחיאל חיליק בר: – – אז בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אוסאמה סעדי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, תחשוב מעכשיו אם אתה רוצה לדבר או לא.

יחיאל חיליק בר: אתה בסוף, בסדר?

אורן אסף חזן: אני מדבר – – –

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, השרה הנכבדה, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק רצינית מאוד.

אוסאמה סעדי: כפי שציינה כבוד השרה, ההצעה הזאת הוגשה עוד לפני הבחירות ללשכת עורכי-הדין, ועל רקע ההיסטוריה שהייתה בקדנציה הקודמת, שהיו עימותים חריפים שמנעו את תפקוד הלשכה.

אוסאמה סעדי: אבל המצב הזה השתנה לגמרי אחרי הבחירות האחרונות.

אוסאמה סעדי: היום אין לשכה לעומתית, יש הרמוניה בתוך מוסדות הלשכה, ולכן אני מברך את כבוד השרה על הצעתה לתאם את העניין, ואת הצעת החוק הזאת, עם ראש הלשכה ועם הלשכה הנבחרת ולהביא באמת הצעה לתיקון המצב בלשכת עורכי-הדין בהסכמה ולמען עתיד טוב יותר ללשכת עורכי-הדין.

אוסאמה סעדי: אני רק, בהזדמנות זו, רוצה כבר להתנגד לשני שינויים שמוצעים בהצעת החוק, שאני חושב – הם מאוד מאוד מטרידים אותי.

אוסאמה סעדי: הכלל הראשון שהוצע הוא ביטול המחוזות.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאפילו ועדת פרוקצ'יה, כבוד השרה, לא המליצה על זה – לא המליצה על זה, ובכל זאת הכנסתם את זה.

איילת שקד: בסוף החלטנו – – –

יחיאל חיליק בר: לא לא, הוחלט לא לבטל, מעירה השרה.

איילת שקד: – – – בדיאלוג עם לשכת עורכי-הדין.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר.

אוסאמה סעדי: ולכן אני מברך על זה.

אוסאמה סעדי: ודבר שני, ששר המשפטים יש לו סמכות להורות על בחירות חדשות ולפזר את המועצה ואת הלשכה – אני חושב שגם בזה דנתם עם ראש הלשכה ועם הלשכה.

אוסאמה סעדי: ולכן, בשינויים האלה, וכשההצעה תגיע לוועדת החוקה, אנחנו נבדוק שם את כל ההצעות, ואז אני מקווה שבאמת נגיע להסכמות ונצא לדרך חדשה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יחיאל חיליק בר: זוהיר בהלול – אינו נמצא; טרכטנברג – אינו נמצא; חבר הכנסת כהן – לא; חנין – לא; טלב אבו עראר – לא; חבר הכנסת יוסי יונה – יוסי יונה, אתה רוצה לדבר?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: קארין אלהרר – לא; ציפי לבני – אינה נמצאת.

יחיאל חיליק בר: מיקי רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: מוותר.

יחיאל חיליק בר: – – מוותר; מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת אורן חזן, הדרמה היומית – מוותר?

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן – מוותר.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, הצבעת.

יחיאל חיליק בר: 29 בעד, אחד נגד.

יחיאל חיליק בר: אני רושם לפרוטוקול שהשר אורי אריאל – נאזם, הצבעתו לא נחשבת, של אורי אריאל, כי הוא מקוזז, בסדר?

יחיאל חיליק בר: ולהוסיף את חבר הכנסת אלאלוף.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק המשכון – קריאה ראשונה – עברה, ותועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי רוזנטל: זה לא המשכון.

מיקי רוזנטל: זה לא המשכון.

קריאה: לשכת עורכי-הדין.

יחיאל חיליק בר: סליחה, סליחה, סליחה, סליחה, אני כבר בנושא הבא – הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 39) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/943); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: עכשיו אנחנו עוברים להצעת חוק המשכון, התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה השר כץ, במקום שרת המשפטים איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אבל הרגע היא הייתה פה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק המשכון מבקשת לפתח את הכלכלה ולהגביר את התחרות בשוק האשראי על-ידי יצירת חוק משכון מודרני הדומה להסדרים אחרים שגובשו במדינות רבות בעולם.

חיים כץ: הצעת החוק מאפשרת למשכן היקף רחב יותר של נכסים, ועל כן מסייעת לפיתוח שוק האשראי.

חיים כץ: מכיוון שהלוואות המובטחות בבטוחה מטעם הלווה נהנות מתנאי הלוואה טובים יותר, ככל שיכולים הלווים לתת יותר בטוחות, היקפי ההלוואות גדלים והריבית נמוכה יותר.

חיים כץ: נוסף על כך, הצעת החוק מבקשת להסדיר את סדרי העדיפויות בתחרות בין נושים.

חיים כץ: יצירת שוק אשראי יעיל והוגן, המאפשר בטוחות מתאימות לנושים, תגביר את ביטחונם של הנושים ותגדיל את היקף האשראי הניתן ללווים.

חיים כץ: ההצעה מבוססת, בין היתר, על העקרונות האלה: 1.

חיים כץ: מתן זכות ליחיד שיש לו עסק שאינו מאוגד כחברה למשכן נכס שטרם הגיע לרשותו.

חיים כץ: שעבוד זה יתאפשר רק ביחס לנכסי העסק, ולא ביחס לנכסים המיועדים לשימוש אישי.

יואל חסון: – – – לדוגמה מה?

חיים כץ: בסדר, יש לו על זה הערת אזהרה.

חיים כץ: לא העביר בטאבו, יש לך הערת אזהרה.

חיים כץ: אתה יכול למשכן אותו עם הערת אזהרה, כמו דירה.

יואל חסון: באמת?

חיים כץ: כן, ודאי, ודאי; 2.

חיים כץ: ביטול השעבוד הצף – תוך מתן אפשרות להטיל שעבוד קבוע על נכס עתידי שטרם הגיע לרשות הלווה.

חיים כץ: במקביל נקבעו הסדרים חדשים בנוגע לאופן שכלול המשכון וסדרי עדיפויות מיוחדים בין נושים שונים; 3.

חיים כץ: שלילת האפשרות של נושה להטיל מגבלות קנייניות על עסקאות אחרות בנכס.

חיים כץ: בדרך זו נמנע את האפשרות של הנושה לשלוט באופן בלעדי בנכס הממושכן ולשעבד אותו לרצונו או להסכמתו.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר חיים כץ.

יחיאל חיליק בר: אני עובר על רשימת הדוברים: עטר – לא נמצא; מיקי לוי – מוותר; נחמיאס ורבין – לא נמצאת; יעל גרמן – לא נמצאת; עמר בר-לב – אינו נוכח; יואל חסון?

יואל חסון: – – –

יחיאל חיליק בר: מוותר; עיסאווי פריג', תומא סלימאן, ג'מאל זחאלקה; איציק שמולי – מוותר; עפר שלח – לא נמצא; טרכטנברג, חאג' יחיא, מאיר כהן, דב חנין, יוסי יונה, אלהרר, באסל גטאס ומיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אני עובר להצבעה על הצעת חוק המשכון, התשע"ה–2015, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: רגע, רגע.

יחיאל חיליק בר: 22 בעד, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להוסיף לפרוטוקול להצבעה בעד את חברת הכנסת ברקו, את חברת הכנסת קורן, את חבר הכנסת נגוסה ואת חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק המשכון, התשע"ה–2015, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן כבל: תוסיף אותי, לא היה לי כוח ללחוץ חזק.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להוסיף גם את חבר הכנסת איתן כבל, שלא היה לו כוח ללחוץ.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/944); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברות, חברים, אנחנו עוברים להצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 13), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את החוק שר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל, ואחריו – רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, כבוד השר.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: אתה תרצה לדבר?

אורי אריאל: תיקון חוק צער בעלי-חיים – אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משרד החקלאות ופיתוח הכפר ואנוכי פועלים במלוא המרץ לשיפור רווחתם של בעלי-החיים בישראל ולמניעת התעללות בבעלי-חיים.

אורי אריאל: אמרתי ואחזור: אנקוט אפס סובלנות בעניין.

אורי אריאל: אנחנו מדברים על דבר שנמצא בספר התורה שלנו זה אלפי שנים, ומקבל ביטוי גם בחקיקה פה בכנסת, שהולכת ומתעצמת.

אורי אריאל: זה החוק הראשון שקידמתי עם הכניסה לתפקיד לפני כחודשיים, ובעזרת השם נעביר אותו בקריאה ראשונה – בהסכמה, אני חושב, מקיר לקיר, כאשר יש חוק של חברי חבר הכנסת שמולי שייצמד, יוצמד, להצעת החוק הממשלתית, וכמובן – – –

מיקי רוזנטל: הוא עצמו יוצמד או הצעת החוק שלו?

אורי אריאל: הצעת החוק של ידידי חבר הכנסת שמולי.

אורי אריאל: אנחנו לא נתעלל, גם לא בו.

אורי אריאל: אנחנו שומרים גם על הולכי על שתיים.

אורי אריאל: אני מבקש להעיר הערות ספורות, קצרות.

אורי אריאל: החוק קובע עונש חמור של מאסר בפועל עד ארבע שנים למי שהתעלל, במעשה או במחדל – שימו לב, גם מי שלא עשה משהו עלול לעמוד לדין – בבעל-חיים בכוונה, תוך גרימת סבל חמור.

אורי אריאל: החוק מסמיך את בית-המשפט שהרשיע אדם בעבירות – בניגוד לחוק, נוסף על כל עונש אחר שיוטל עליו, גם לאסור עליו לגדל, להחזיק, בעלי-חיים לפרק זמן שייקבע על-ידי בית-המשפט, כך שלא נעמיד את האנשים שעברו כבר פעם ויותר על החוק, לא נעמיד אותם בניסיון, שלא יגיעו לביזיון.

אורי אריאל: עוד תיקון, חשוב מאוד בעיני, שנגמרה תקופת הש"ג.

אורי אריאל: זה לא שהפועל האחרון בסריה שם, ישימו עליו את התיק, והמפעל ידאג לו לעורך-דין טוב ובזה תם העניין.

אורי אריאל: יש אחריות ברורה וחד-משמעית לבעלי המפעל.

אורי אריאל: פועל שמחזיק שוקר ובזה מזיז את בעלי-החיים פעם, פעמיים, שלוש, וגורם להם סבל חמור, קיבל ממישהו את השוקר; הוא לא הביא אותו מהבית.

אורי אריאל: נגמר העידן הזה שמתחבאים מאחורי איזה ש"ג או איזה פועל.

אורי אריאל: התיקון מציע להטיל אחריות פלילית על נושא משרה בתאגיד שלא פיקח על קיום הוראות החוק והתקנות בידי התאגיד או מי מעובדיו.

אורי אריאל: אני מדלג, ברשותכם.

אורי אריאל: במסגרת התיקון לחוק מוצע גם לאפשר לממונה לפי החוק לאצול את סמכותו כממונה לרופאים וטרינרים נוספים מקרב עובדי השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

אורי אריאל: אני מדגיש שהפיקוח הווטרינרי שלנו הולך ומתקדם.

אורי אריאל: מחר אנחנו מקיימים דיון איך להכניס את המצלמות לתוך כל המקומות הללו – מפעלים, משחטות וכן הלאה – שיהיה לנו מעקב כזה שאנחנו יכולים לראות לאחור מה היה, ואם צריך לפעול כמובן נגד מי שמפר את החוק.

אורי אריאל: אמרתי, ואני חוזר ואומר, שחלק חשוב זה החינוך, ולכן פניתי לשר החינוך וקיבלתי את הסכמתו שזה יהיה כלול בתוכנית הלימודים מהגיל הרך ועד המבוגרים.

אורי אריאל: אני חושב שיש פה אחדות יוצאת דופן בעניין הזה, של כל חלקי הבית, ואני שמח על כך ופונה גם לציבור להגיש תלונות, להעביר חומר ומידע שהם יודעים, ואנחנו מבטיחים לטפל בזה.

אורי אריאל: אני מודה לכם על התמיכה בחוק.

אורי אריאל: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: אני עובר לרשימת הדוברים: דני עטר – לא נמצא; מיקי לוי – מוותר; נחמיאס, בן ראובן, גרמן, חסון – יואל חסון כן ידבר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אומר בכנות שאני נשארתי בגלל הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: מבחינתי זו הצעת חוק חשובה, משמעותית.

יואל חסון: אני רוצה לברך גם את הממשלה ואת השר אורי אריאל וגם את חברי איציק שמולי, שהצעות החוק שלו אוחדו עם הצעת החוק של הממשלה.

יואל חסון: אני חושב שאנחנו עולים עוד שלב במאבק או בזכות של-בעלי החיים לחיות כאן בכבוד לצדנו, במאבק במתעללים, במאבק באותם אלה שעדיין לא מבינים מה המשמעות של בעלי-החיים בסביבתנו ומה האחריות שלנו כבני-אדם וכחברה לאותם בעלי-חיים.

יואל חסון: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, ששמחתי מאוד לשמוע על רעיון המצלמות.

יואל חסון: אני חושב שזה רעיון מעולה.

יואל חסון: אני חושב שמשנה לשנה אנחנו מגלים ונחשפים ליותר מדי תמונות קשות של מצבים של התעללויות מזעזעות, בכל אופן עבורי, שמדירות שינה מעיני, במשחטות, בלולים – דברים באמת באמת קשים.

יואל חסון: לפעמים זה בלתי נתפס, כאילו האנשים האלה, שגם ככה, מראש, עוסקים בעבודה לא כזאת מלבבת, עדיין מוצאים את עצמם בסוף כל כך ערלי-לב כלפי בעל-החיים הזה, דבר שהם נוהגים בו כמו בחפץ.

יואל חסון: יש הרי הדילמה הקבועה הזאת – הרי בכל זאת, בסוף מדובר בתעשיית מזון, ולצערי, דינם של בעלי-החיים האלה נגזר, אבל עדיין יש לנו אחריות שזה ייעשה בדרך הומנית ובדרך אחרת.

יואל חסון: כזכור לך, אדוני היושב-ראש, ב-2006 הקמתי לראשונה בכנסת את השדולה למען בעלי-החיים, ומאז השדולות האלה קיימות בכל הכנסות, גם בכנסת השבע-עשרה, השמונה-עשרה, התשע-עשרה, והיום בכנסת העשרים בראשות חבר הכנסת שמולי וחברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: מאז הקמת השדולות הללו – וחבר הכנסת כבל החליף אותי בכנסת השמונה-עשרה – הכנסת הזאת פתחה צוהר לחקיקה מדהימה ומרשימה בעניין של זכויות והגנה על בעלי-חיים, בנושא של ניסויים בבעלי-חיים ועוד המון המון נושאים.

יואל חסון: יש עוד המון מה לעשות.

יואל חסון: אנחנו בדרך הנכונה.

יואל חסון: אני שמח שהכנסת מעלה, כמו שאמרתי, עוד שלב, אבל אני מבקש ממך, אדוני השר: אל תהיה סלחן כלפי כל אלה שעוסקים בתעשיית המזון מן החי.

יואל חסון: צריך לוודא, ולקוות, ולדחוף ולהעביר את פרויקט המצלמות הזה, שידעו שמצלמים, שידעו שרואים, שהחברות גם ידעו שהן יכולות להיכנס פה גם לתהליכים של תביעות פליליות, עיצומים – כל כלי אפשרי.

אורי אריאל: מחר יש דיון – – –

יואל חסון: אני שמח לשמוע, אדוני השר, כי זה בנפשנו, זה בוודאי בנפשי.

יואל חסון: אני באמת מברך על החוק הזה.

יואל חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת יואל חסון.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סלימאן, רוצה לדבר?

עאידה תומא סלימאן: לא.

קריאה: יש הרבה דוברים?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת זחאלקה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לדעתי, כבוד השרה, שניים-שלושה ממה שיש פה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, ידידי, שלוש דקות.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מאוד מתרגש, כי בחצי השנה האחרונה יצא לנו לעסוק בנושא הזה לא מעט.

איציק שמולי: האמת, אדוני השר, לא האמנתי שהשינוי יבוא כל כך מהר.

איציק שמולי: נכון, זה רק השלב הראשון של החקיקה, אבל באמת, מהלב, אני לא יכול שלא לעמוד כאן ולפרגן לך על הגישה שלך, הלוחמנית והאגרסיבית לטובה והבאמת-רגישה למען בעלי-החיים.

איציק שמולי: כי אם הבית הזה לא מבין שמי שפוגע בהולך על ארבע יפגע – תעשה לי שקט, חיליק.

יחיאל חיליק בר: חברים שם מאחור, נא להיות בשקט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת בן ארי, תכבדי את מציע החוק.

יחיאל חיליק בר: תודה.

איציק שמולי: אם הבית הזה לא מבין שמי שפוגע היום בהולך על ארבע יפגע מחר בבני-אדם, אז זו טעות מאוד מאוד חמורה.

איציק שמולי: וזה נכון, ההתמודדות עם התופעה המכוערת של התעללות בבעלי-חיים צריכה להיעשות בכל המישורים.

איציק שמולי: דיבר השר גם על המישור של החינוך, ובוודאי יש עוד מה לעשות במישור של האכיפה.

איציק שמולי: צריך להגיד את האמת, הדבר הזה לא נמצא, שנים ארוכות, בראש סדר-יומה של המשטרה, שגם היא מתמודדת עם מציאות בלתי אפשרית במדינת ישראל.

איציק שמולי: אבל אנחנו, בחצי השנה האחרונה – ואי-אפשר להתעלם מזה – כמעט על בסיס שבועי נתקלים פעם אחרי פעם בהתעללויות והתאכזרויות מחרידות שאי-אפשר להיוותר אדיש אליהן.

איציק שמולי: לכן יש מקום לחקיקה הזאת, והיא עושה דבר גדול.

איציק שמולי: אני דיברתי על הגישה של השר, אבל אין שום ספק, זו גולת הכותרת, כי בפעם הראשונה היא מטילה את האחריות גם על מנהל התאגיד.

איציק שמולי: זאת אומרת שאם במפעל "זוגלובק" או במפעל "דבאח", בפעם הבאה שיימצאו שוקרים או שתימצא התעללות כל כך קשה – מכות והתעללויות בבעלי-חיים, לוקחים תרנגולת ומשחקים אתה משחק של הטבעות, כאילו זה כדורסל – בפעם הבאה שזה יקרה, ייענש גם מנהל התאגיד.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי במקום שבו העובדים עושים את זה, זה עניין של תרבות, זה לא רק עניין של עובד אחד שסרח, ולכן יש מקום לזה.

איציק שמולי: מעבר לזה, גם בנימה הכי אגואיסטית שאפשר, אני מודה לך, אדוני שר החקלאות, גם על הגישה, לא רק על המהות.

איציק שמולי: ביקשתי ממך שנעבוד במשותף ובתיאום, ואתה נהגת בהגינות ובג'נטלמניות, ואני מודה גם לך, גם לממשלה, גם לשרת המשפטים, שראתה, למרות ההסתייגויות שהיו בתוך משרדה, את התמונה הכוללת, וגם לעוזרך הנאמן אריק בן שמעון, שעוזב היום.

איציק שמולי: היה לי תענוג גדול מאוד לעבוד אתך שנים ארוכות.

איציק שמולי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שלח – אינו נמצא; חבר הכנסת טרכטנברג – אינו נמצא; חבר הכנסת חאג' יחיא – לא נמצא; חברי הכנסת כהן, חנין, יונה – חבר הכנסת יונה, אתה מעוניין לדבר?

יוסי יונה: לא.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אלהרר – אינה נמצאת; באסל גטאס – אינו נמצא; חבר הכנסת כבל – אינו נמצא; חבר הכנסת חזן – – –

איתן כבל: תודה רבה לך.

יחיאל חיליק בר: אה, סליחה.

איתן כבל: למה, היא הסתירה אותי?

קריאה: אני – – – אותו – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: חיפשתי אותך באופוזיציה, איתן.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: חיפשתי אותך באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לא? בטוח?

איתן כבל: אני מוותר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, בבקשה, אחרון הדוברים.

יחיאל חיליק בר: אחריו נעבור להצבעה על החוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, נכבדי, שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, השרה, חברותי, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני אגיד, לפעמים זה מרגיש כאילו צריך להתנצל שרוצים להתבטא באיזה נושא מסוים.

אורן אסף חזן: חבר'ה, מי שלא טוב לו יכול לצאת החוצה, לשתות קפה, להירגע.

אורן אסף חזן: נקרא לו כשיש הצבעה.

יואל חסון: אל תתנצל, תהיה גבר.

אורן אסף חזן: לא, אני לא מתנצל.

אורן אסף חזן: אף שאני לא מהבית היהודי, גם אני לא מתנצל; רק כשצריך.

אורן אסף חזן: ראשית, אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת שמולי, לדברי השבח לשר אורי אריאל.

אורן אסף חזן: כבוד השר, אני באמת רוצה להגיד לך תודה.

אורן אסף חזן: בימים ובשבועות האחרונים אני מסתכל על פועלך בנושא, ויש פה מנהיגות אמיצה לנוכח המציאות, ויש גם שיגידו – מי שלא מכיר אותך – גם מפתיעה.

אורן אסף חזן: אז אני שמח שאתה נמצא במקום שאתה נמצא.

אורן אסף חזן: אני רואה שיש להקת מעודדות מאחור שמוחאת כפיים.

אורן אסף חזן: זה בסדר.

אורן אסף חזן: זה לכבוד השר?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת הנגבי, באמת.

אורן אסף חזן: דבר נוסף אני כן רוצה להגיד: תראו, חברים, חקיקה זה חשוב, ענישה זה חשוב, אבל חינוך זה חשוב לא פחות.

אורן אסף חזן: אם אנחנו רק נתעסק פה כל היום בהגברת הענישה, באכיפתה, אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

אורן אסף חזן: אני חושב שבד בבד, יחד, יד ביד – אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני מפריע לך?

מירב בן ארי: לא לא, דבר חופשי.

איתן כבל: יש פה רק התפעלות ממך.

מירב בן ארי: התפעלות, מכל הקואליציה.

מירב בן ארי: באמת.

יחיאל חיליק בר: הם מחמיאים לך.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת חזן.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, נא להתחיל.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, בכבוד.

חיים כץ: יש לנו יום עבודה מחר בבוקר.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן – – –

מירב בן ארי: הגיע הזמן – – –

מירב בן ארי: תשתה מים – – –

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, אפשר לתת למר חזן לסיים את דבריו?

איתן כבל: חבר הכנסת – – –

קריאה: סגן יושב-ראש הכנסת.

קריאה: סגן יושב-ראש הכנסת.

איתן כבל: תאמין לי, אם היית חוצה את הגבול, היו מחזירים אותך.

קריאה: אתה מבין למה צריך – – –?

יואל חסון: איתן, אם הוא היה – – –

אורן אסף חזן: אני אמתין.

אורן אסף חזן: אני באמת רוצה רק להגיד – – –

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, אם חבר הכנסת חזן מפריע לכם, אני אבקש ממנו לצאת ולהשאיר אתכם פה לבד.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לך חצי דקה.

אורן אסף חזן: לא, אני אעשה את זה קצר.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

ז'קי לוי: קצר – ארבע דקות.

אורן אסף חזן: תראו, חברים, הסיפור – – –

ז'קי לוי: – – –

אורן אסף חזן: מדינה שלמה מסתכלת עליכם ומתביישת.

אורן אסף חזן: איבדו בכם אמון.

יחיאל חיליק בר: ללא הגבלת זמן.

יחיאל חיליק בר: אחרי ההתנהגות שלכם – ללא הגבלת זמן.

אורן אסף חזן: אני עכשיו כמו שר, אני יכול לדבר עד אור הבוקר.

אורן אסף חזן: מזל שאין לי שם אמצעי מכלוף.

יואל חסון: אני מקווה שהציבור שצופה באמת מעריך את פועלנו.

יחיאל חיליק בר: בשעה כזאת אף אחד לא צופה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

ענת ברקו: לופ – – –

יואל חסון: אתה יכול לעשות משהו שאני עשיתי פעם – אמרתי מספר טלפון וביקשתי ממי שצופה שישלח את הערותיו.

יואל חסון: קיבלתי מאות סמ"סים.

אורן אסף חזן: אתם יודעים, אתם מדברים רבות על כבוד הכנסת, וסלחו לי – זו זילות, אז בואו נעצור לרגע.

מירב בן ארי: די, די, די.

יחיאל חיליק בר: אווירה של סוף קורס.

אורן אסף חזן: תראו, חברים, אני רוצה, בהקשר של עניין צער בעלי-חיים, היום גם הוקמה שדולה בראשות חבר הכנסת שמולי וחברת הכנסת יעל גרמן – שהלכה לנוח.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד עוד הפעם – –

יואל חסון: מה זה הלכה לנוח?

יואל חסון: אולי היא הלכה לחתונה?

אורן אסף חזן: – – הגיע הזמן להתעסק לא רק בחוקים שמובילים לענישה – הגברת הענישה ואכיפה – אלא להתחיל בחינוך, כי בסופו של יום גם אנחנו, כל מי שיושב כאן היום, ככל הנראה זוכר את הקמפיינים שעליהם גדלנו, ויש פה חברים שמבוגרים ממני ביום-יומיים, כמו "אסור לקטוף את פרחי הבר" וכדומה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שניקח על עצמנו פרויקט.

אורן אסף חזן: אשמח לשלב ידיים עם חבר הכנסת שמולי ואחרים כדי לכתוב איזו תוכנית שתבוא לידי ביטוי במשרד החינוך – גם ביסודי, גם בתיכון וגם בהשכלה הגבוהה.

אורן אסף חזן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בסוף זה קרה – חבר הכנסת חזן סיים את דבריו.

קריאה: רוויזיה.

יחיאל חיליק בר: רוויזיה?

יחיאל חיליק בר: בוודאי.

קריאה: להצבעה.

אורן אסף חזן: אני נגד.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: 33 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: מזל טוב, הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 13) עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת החינוך והתרבות.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת – בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/946); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2), לקריאה ראשונה – תציג כבוד שרת התרבות והספורט מירי רגב.

יחיאל חיליק בר: אין דוברים שנרשמו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

אורן אסף חזן: אני רציתי.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה – לא, אי-אפשר לדבר על זה עכשיו, נדבר על כך לקראת הקריאה השנייה והשלישית – כבוד השרים, ידידי חברי הכנסת שנשארו פה והם רבים בשעה הזאת של הלילה, ראשית, אני רוצה לברך את ידידי שר החקלאות על הצעת החוק החשובה.

מירי רגב: חבר הכנסת אורי אריאל, אני רוצה לברך אותך על החוק החשוב הזה.

מירי רגב: אני מאמינה שמי שאין לו חמלה לבעלי-חיים, אין לו גם חמלה לאנשים.

מירי רגב: יישר כוח, חוק חשוב.

מירי רגב: אני חייבת להגיד שבכנסת הקודמת חבר הכנסת כבל רתם אותי לכל הצעות החוק בנושא צער בעלי-חיים, וזה חשוב.

מירי רגב: בעיני זה מאוד חשוב.

מירי רגב: אני מתכבדת להביא בפני הכנסת את הצעת חוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה.

מירי רגב: הצעת חוק זו, שיזם המשרד, נועדה להקל על הציבור הרחב, והיא אחת מתוך שינויים רבים שמוביל המשרד על מנת לקרב ולהנגיש את הספורט לציבור הרחב ולהגדיל את מספר העוסקים בספורט.

מירי רגב: חוק מכוני כושר קובע, בין השאר, את חובתו של מכון כושר לקבל מתאמן רק לאחר שהמציא אישור רפואי שנתן לו רופא המאשר את כשירותו הרפואית להתאמן במכון הכושר.

מירי רגב: מטרת התיקון היא לבטל את הצורך בהמצאת אישור רפואי כתנאי לפעילות בחדר כושר.

מירי רגב: האישור יוחלף בשאלון רפואי שעליו יצהיר המבקש להתאמן.

מירי רגב: על-פי עמדת גורמי המקצוע, אין ערך מוסף בבדיקת הרופא הנדרשת כיום בחוק על פני הצהרת המתאמן לגבי איתור מצבים המגבילים פעילות במכוני הכושר.

מירי רגב: בנוסף, ועל מנת להגן על בריאותם של המתאמנים, במקרים שבהם יעלה מהצהרת הבריאות כי המתאמן סובל מבעיה רפואית העלולה לסכנו, יהיה עליו להציג אישור רפואי שבו הרופא מאשר כי אימון בחדר כושר אינו מהווה סיכון לבריאותו של המתאמן.

מירי רגב: ההצעה תשפר משמעותית את נגישות הציבור למכוני כושר, תקצר את תהליך ההרשמה ותמנע סרבול וביורוקרטיה מיותרת.

מירי רגב: ההצעה תאפשר ליותר אנשים לעסוק בפעילות גופנית וספורט ותביא לשמירה על בריאותם ולשיפור איכות חיי הציבור.

מירי רגב: הקפדנו למצוא את האיזון המתאים כך שנוכל מחד גיסא להקל על המתאמנים ומאידך גיסא לשמור על בריאותם.

מירי רגב: התיקון המוצע וההמלצות הנ"ל עולים בקנה אחד עם המלצות בין-לאומיות בנושא ועם הנהוג בעולם בתחום זה.

מירי רגב: הצעת התיקון לחוק בוצעה בתיאום מלא עם משרד הבריאות ובתמיכה מקצועית מלאה של כל המועצות הרלוונטיות: המועצה הלאומית לקרדיולוגיה, המועצה הלאומית לבריאות הקהילה והמועצה הלאומית לבריאות הילד, המייעצת למנכ"ל משרד הבריאות.

מירי רגב: ולכן, החוק הזה בעצם נעשה בתיאום עם משרד הבריאות, ואני מבקשת להודות לסגן שר הבריאות, ידידי ליצמן, על כך שהחוק הזה הוא חוק משותף, שיוכל להביא לבריאות טובה יותר של הציבור ולהנגשת הספורט בקהלים רחבים יותר.

מירי רגב: התיקון לחוק מוצע כחלק מתוכנית "אפשריבריא", שאושרה בהחלטת ממשלה בדבר התוכנית הלאומית לקידום אורח חיים בריא ופעיל.

מירי רגב: אבקש מהכנסת לאשר את הצעת חוק זו, והיא תבוא לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מירי רגב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, כבוד השרה.

יחיאל חיליק בר: יש דובר אחד, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: מוותר?

מירי רגב: לא נכון.

אורן אסף חזן: רציתי לברך את השרה, אבל מוותר.

מירי רגב: אין.

מירי רגב: זה לא אמיתי, חזן.

מירי רגב: בוא תעלה.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: תגידי לי.

חיים כץ: מה קרה?

יחיאל חיליק בר: חזן, מוותר?

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו נעבור – –

חיים כץ: להצבעה.

יחיאל חיליק בר: – – להצבעה על החוק.

יחיאל חיליק בר: נא לחזור למקומות, מי שרוצה להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק לקידום השקעות חברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014;

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19), התשע"ה–2014 [מס' מ/896, מס' מ/896 ומס' מ/890; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 1789.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברים, אנחנו עכשיו עוברים להצבעה על סעיפי הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק.

יחיאל חיליק בר: ההודעה נמסרה כבר ביום 6 ביולי השנה – הנמקת הערעורים של סיעות המחנה הציוני ומרצ.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שלא נרשמו דוברים, לא מהמחנה הציוני ולא ממרצ.

יחיאל חיליק בר: על כן אנחנו עוברים להצבעה על הסעיפים.

יחיאל חיליק בר: הסעיף הראשון: הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, סעיף 1(2)(ב).

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד הודעת הממשלה – 28

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: אם כן, 28 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, נתקבלה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, אני מבקש להוסיף את קולי.

יחיאל חיליק בר: אני מצרף את קולו של סגן השר איציק כהן ואת חבר הכנסת יצחק וקנין.

יחיאל חיליק בר: על הצעת החוק הזאת כמובן חל דין רציפות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, למעט סעיף 1(2)(ב).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד הודעת הממשלה – 28

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

קריאה: צחי, אתה רוצה להעלות את ההצבעה על הגז עכשיו?

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, אין מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי גם הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), למעט סעיף 1(2)(ב) עברה, וגם עליה הוחל דין רציפות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להוסיף אותי.

יחיאל חיליק בר: אני מצרף את חברת הכנסת פלוסקוב בעד.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: ממש.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19), התשע"ה–2014.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד הודעת הממשלה – 28

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: גם הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות עברה, וגם עליה חל דין הרציפות.

יחיאל חיליק בר: ["דברי הכנסת" ה-19, מס' כ/593, מושב שני, חוברת כ"ב, עמ' 9627.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: הודעת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7).

יחיאל חיליק בר: תציג את הבקשה יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: לפרוטוקול, סגן המזכירה, אנחנו נוסיף את חבר הכנסת חזן בעד הצעת חוק הכשרות המשפטית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: כבוד היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע כי הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי אישרה היום כי ברצונה להחיל דין רציפות על חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014, לפי סעיף 2 לחוק רציפות הדיון בהצעת החוק, התשנ"ג–1993.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק אושרה במליאת הכנסת התשע-עשרה בקריאה ראשונה ביום 9 בדצמבר 2014, ולשמחתי, חבר הכנסת יעקב מרגי, שנמנה עם יוזמיה, ביקש להחיל עליה דין רציפות בכנסת העשרים.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק באה לתקן עיוות מוסרי עמוק בכל הנוגע לנשים מוכות ולנשים הסובלות מאלימות מצד בני-זוגן המתגוררות בדיור הציבורי.

יחיאל חיליק בר: נשים אלה פגועות פעמיים: פעם אחת כלכלית, בהיותן חיות בעוני ונזקקות לסיוע בדיור ציבורי, ופעם שנייה פיזית, בהיותן מוכות על-ידי בני-זוגן.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק באה למנוע מצב שבו נשים אלה ייפגעו פעם שלישית על-ידי כך שיפסידו את זכויות הרכישה, המוגבלות ממילא, העומדות להן לגבי הדירה בדיור הציבורי שבה התגוררו.

יחיאל חיליק בר: נשים אלה נאלצות לקבל החלטה אמיצה ולעקור את עצמן ואת ילדיהן מסביבת החיים שלהן, מהעבודה, מבית-הספר, מחברים וכו', על מנת להציל את נפשן ואת חייהן ואת חיי ילדיהן ולנסות להתנתק ממעגל האלימות, להשתקם ולבנות חיים אחרים.

יחיאל חיליק בר: במציאות הבלתי-מתקבלת על הדעת שקיימת, בן-זוג אלים ומכה נשאר להתגורר בדיור הציבורי, בעוד הקורבן, האישה, נאלצת להימלט מן הבית למקלט או לסידור אחר ולהתחיל משם את חייה מחדש.

יחיאל חיליק בר: מאחר שלא כל הנשים עוברות להתגורר במקלטים לנשים מוכות – וגם בהם המציאות לעתים קשה ועגומה – נשים אלה נאלצות לעתים לעבור להתגורר בשכירות, ואז ההוצאה הכוללת על שכר דירה גבוהה בהרבה, ובכך מעמיקה את מצב העוני שבו אותן נשים מצויות.

יחיאל חיליק בר: יש לציין כי מצבם של כלל האנשים הנזקקים לסיוע בדיור הציבורי הוא עגום לעתים רבות, בשל חוסר בדירות בדיור הציבורי ותנאים מגבילים של זכאות.

יחיאל חיליק בר: מצבן של נשים הנזקקות לדיור ציבורי, בהיותן אוכלוסייה מוחלשת פעמיים, הוא עגום עוד יותר.

יחיאל חיליק בר: האפשרות לרכוש את הדירה מהווה חבל הצלה לנשים, כי זה הסיכוי היחידי שלהן להחזיק בנכס שיעניק להן יציבות בדיור, והן יוכלו לימים להוריש אותה לילדיהן, ומכאן החשיבות בשמירה על זכויותיהן של נשים אלה לרצף בחישוב תקופת המגורים.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק קובעת כי תקופת שהייה של אישה במקלט לנשים מוכות או מחוץ לדירה הציבורית עקב האלימות מצד בן-זוגה, כאשר קיימת החלטה שיפוטית המעידה על קיומה של אלימות כאמור, לא תיגרע בחישוב התקופה המקנה לה זכות לרכוש את הדירה.

יחיאל חיליק בר: יש לציין כי אלימות כאמור יכולה לכלול גם אלימות מילולית ואיומים, כפי שיקבע בית-המשפט.

יחיאל חיליק בר: לשמחתנו, הממשלה, שתמכה בהצעה בכנסת התשע-עשרה, המשיכה והביעה את תמיכתה בהצעת החוק ובהחלת הרציפות עליה גם בכנסת העשרים.

יחיאל חיליק בר: אציין שנאמר לנו כי החברות המשכנות בדיור הציבורי פועלות הלכה למעשה לפי כלל זה כבר היום, והוא מצוי בתקנון שלפיו הן פועלות.

יחיאל חיליק בר: עם כל ההערכה לנוהג הקיים, אנוכי וחברי הוועדה סבורים כי כלל כזה ראוי ונכון לו שיהיה בספר החוקים, ולא ייווצר צל של ספק ברצונו של הבית הזה לצאת להגנתן של נשים הסובלות מאלימות מצד בן-זוגן.

יחיאל חיליק בר: אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בעד החלת הרציפות עם הגעתה להצבעה במליאה לאחר פגרת הקיץ.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת סלימאן.

יחיאל חיליק בר: כמובן, ההודעה הזאת תגיע להצבעה בעוד 14 יום, ועד אז הסיעות רשאיות להגיש ערעורים.

יחיאל חיליק בר: חברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ב באב התשע"ה, 28 ביולי 2015, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.