ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 39, 2015-07-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום רביעי, ו' באב תשע"ה, 22 ביולי 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות נגד חבר הכנסת אורן חזן בקשר למעשים שנטען כי בוצעו טרם בחירתו לכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מאת חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: ביטול קליטת בעלי מוגבלויות בשירות הלאומי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני סגן השר, השנה היו צפויים להיקלט 1,000 בעלי מוגבלויות בשירות הלאומי.

מאיר כהן: בשל שינוי מדיניות הוחלט שלא לתקצב יוזמה זו, וצעירים אלה לא ישרתו.

מאיר כהן: אני רוצה לשאול, אדוני: 1.

מאיר כהן: מה אתם עושים לתיקון העוול הזה?

מאיר כהן: 2.

מאיר כהן: האם משרדך יציע מסגרת אחרת לקליטתם?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת כהן השואל, שאילתה זאת הופנתה למשרד החינוך.

מאיר פרוש: אומנם המספר 1,000 בעלי מוגבלויות מתייחס לכל משרדי הממשלה, ולכן משרדנו לא יכול להשיב בשמם של כל משרדי הממשלה שעוסקים בעניין הזה, אבל אני כן יכול לומר באשר למשרד החינוך, אדוני הנכבד, שבשנת תשע"ה הופעלו 230 בעלי מוגבלויות ונוער במצבי סיכון ומצוקה; ובשנת תשע"ו מתוכננים במשרד החינוך בסעיף זה 350 תקנים, שהם 10% מכלל המתנדבים שמפעיל המשרד.

מאיר פרוש: כך שאם שאלת שאלה – ויכול להיות שהיא חשובה – אני יודע לענות לך רק מטעם משרד החינוך, ובמשרד החינוך בתשע"ה, כמו שאמרתי, היו 230 בעלי מוגבלויות שהופעלו, ובשנת תשע"ו, בעזרת השם, מתוכננים להיות מופעלים 350 תקנים לצורך העניין.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מאיר כהן וגם לחברת הכנסת קארין אלהרר, ואז סגן שר החינוך חבר הכנסת פרוש ישיב לכולם.

מאיר כהן: אדוני סגן השר, אני רק רוצה שתדע שזאת הייתה החלטת ממשלה שאני קיימתי בספטמבר 2014 לקלוט את בעלי המוגבלויות.

מאיר כהן: אנחנו גם ידענו מאיפה התקציב יבוא.

מאיר כהן: החשבת הכללית של האוצר בדקה את העמותות שהם תחת המטרייה שלכם, ומצאה שבהתנהלות נכונה הם יכולים לחסוך 60 מיליון שקלים, ובזה הם ייקלטו.

מאיר כהן: לצערי הרב, מה שאדוני לא יודע, שבהסכם הקואליציוני הסעיף הזה בוטל.

מאיר כהן: אז אני שואל אותך: האם אתם מרגישים נוח ש-1,000 בעלי מוגבלויות לא ייקלטו בגלל הסכם קואליציוני?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר וגם חבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: אלה שתי השאלות הנוספות, ואז סגן שר החינוך ישיב.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני סגן השר, מפרסומים בעניין נציגי מפלגת הבית היהודי שהיו אחראים מסורתית לתחום השירות הלאומי – פרסמו שנמצא המקור התקציבי ממקורות אחרים.

קארין אלהרר: הייתי רוצה לדעת, איך הדבר בא לידי ביטוי בתשובה שלך?

מאיר פרוש: את אומרת שנמצא וכן יופעלו.

קארין אלהרר: זה מה שפורסם.

קארין אלהרר: אני קראתי בעיתון.

מאיר פרוש: זה סותר את מה שאני עניתי פה?

קארין אלהרר: כן, כי מה שאתה אומר זה שייקלטו 300 נוספים – –

מאיר פרוש: לא אמרתי דבר כזה.

קארין אלהרר: – – כשהחלטת הממשלה – – –

מאיר פרוש: אני לא דיברתי על – – –

קארין אלהרר: רק שנייה, אדוני.

קארין אלהרר: החלטת הממשלה דיברה מלכתחילה על 10% מכלל המשרתים בשירות הלאומי – שיהיו לטובת תקנים לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: כרגע שמעתי מאדוני מעל הדוכן שהדבר הזה לא מתקיים.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין – כן יש מקור תקציבי?

קארין אלהרר: אין מקור תקציבי?

קארין אלהרר: להבנתי, בהסכם הקואליציוני נמצא מקור תקציבי אחר, ולא כפי שהוחלט בהחלטת הממשלה בהתאם להחלטת החשכ"לית לגבי ייעול בשירות הלאומי הכללי.

קארין אלהרר: אני אשמח לתשובתך בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: ואז תשובת סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: אדוני סגן השר, בהוד-השרון שובצו עשרות ילדים לשני גנים – –

מאיר פרוש: חבר הכנסת בר-לב, אתה בשאילתה נוספת.

עמר בר-לב: כן.

מאיר פרוש: כרגע אנחנו עוסקים בשאילתה של חבר הכנסת כהן.

מאיר פרוש: הנוהג הוא שעל שאילתה שחבר כנסת מגיש יכולים שני חברי כנסת – – –

עמר בר-לב: אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: אה, זאת הייתה אי-הבנה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חשבתי שהרמת יד כי יש לך שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש כרגע ישיב לחבר הכנסת כהן ולחברת הכנסת אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נעבור לשאילתה הבאה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש ומכובדי חבר הכנסת, בדברי לא דיברתי על "בוטל" ולא דיברתי על הסכם קואליציוני ולא שאלתי ואמרתי "החלטות ממשלה".

מאיר פרוש: הייתה שאילתה שלך, שדיברה על כך שהשנה היו צפויים להיקלט 1,000 בעלי מוגבלויות בשירות לאומי, ובשל שינוי מדיניות הוחלט שלא לתקצב יוזמה זאת, וצעירים אלה לא ישרתו.

מאיר פרוש: אני עניתי שאנחנו לא יודעים לענות על 1,000, מכיוון שגם כשהיו 1,000 לא משרד החינוך הפעיל את כל ה-1,000.

מאיר פרוש: אמרתי שמשרד החינוך בתשע"ה נתן 230 תקנים לצורך העניין הזה, והוספתי – ואני גם כולל את התשובה לחברת הכנסת קארין אלהרר – לא נכנסתי לשאלות של החלטות ממשלה, של תקציבים ושל הסכמים קואליציוניים.

מאיר פרוש: בתשע"ה משרד החינוך הקצה לעניין הזה 230 תקנים, ובתשע"ו משרד החינוך יקצה לצורך העניין הזה 350 תקנים.

מאיר כהן: אתה יורד מהדוכן בידיעה שהשר שאתה משרת תחתיו חתם על הסכם קואליציוני – – – זה לא בסדר.

מאיר פרוש: נאמר כך: אני לא אמור לענות על הסכמים קואליציוניים.

מאיר פרוש: חבר הכנסת שואל ורוצה לדעת מה קורה במשרד החינוך, לא הסכם קואליציוני.

מאיר פרוש: בדברי לא הזכרתי, לא הסכם קואליציוני ולא החלטת ממשלה, וגם אמרתי שאותם 1,000 שמדברים עליהם, לא כולם של משרד החינוך, כי משרד החינוך לא נותן את כל ה-1,000.

מאיר פרוש: על אותם תקנים שהיו במשרד החינוך בתשע"ה עניתי שאף שבתשע"ה היו 230 תקנים, בתשע"ו יהיו 350 תקנים.

מאיר פרוש: משרד החינוך, אם כן, משתפר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד סגן השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, של חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: סגן השר נשאר כאן כדי לתת תשובות לחבר הכנסת עמר בר-לב בנושא: שיבוץ לגני-ילדים שאינם קיימים.

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: אדוני סגן השר, בהוד-השרון שובצו עשרות ילדים לשני גני-ילדים שלא הוקמו מסיבות תקציביות.

עמר בר-לב: המבנה החלופי הזמני אינו מתאים לשהייה ממושכת, הוא ציבורי ופרוץ.

עמר בר-לב: רצוני לשאול: 1.

עמר בר-לב: האם נכון הדבר?

עמר בר-לב: 2.

עמר בר-לב: אם כן – מדוע?

עמר בר-לב: 3.

עמר בר-לב: מדוע שובצו למבנה שאינו מתאים לילדים?

עמר בר-לב: 4.

עמר בר-לב: מי אישר זאת?

עמר בר-לב: תודה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת עמר בר-לב, מבדיקת הנושא עולה כי הגנים החדשים "מור" ו"קינמון" עתידים להיבנות ברחוב גולדה מאיר במתחם 1200.

מאיר פרוש: הרשות המקומית נערכת לקליטת הילדים בשני גנים חלופיים בשכונת גיל-עמל ברחוב הגולן 7, והרשות המקומית גם החלה בפעולות להכנת הגנים החלופיים – להתאמתם לצורכי הילדים, לקבלת אישורי בטיחות וכדומה, לפתיחת שנת לימודים מיטבית.

מאיר פרוש: המשרד העביר הרשאה תקציבית לבניית שש כיתות-גן לרשות המקומית.

מאיר פרוש: עיריית הוד-השרון, עד שאלה ייבנו, מציעה להורי הילדים הסעה מסודרת לילדים.

מאיר פרוש: יצוין כי המפקחת של משרד החינוך ביקרה במבנים הזמניים והיא מצאה כי הם ראויים לשמש כגני-ילדים.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני סגן השר, למיטב ידיעתי אכן נמצא פתרון הולם לאחד מהגנים.

עמר בר-לב: לעומת זאת, לגן השני, הפתרון שהוצע הוא לא ראוי.

עמר בר-לב: יש כאן בפני דוח של ההורים, שקיבלו מגורם חיצוני, עם חוות דעתו על הגן, שאינו ראוי מבחינה בטיחותית לילדים האלה.

עמר בר-לב: דבר נוסף, למיטב ידיעתי, ילדים עד גיל ארבע אינם רשאים לנסוע לבד בהסעות.

עמר בר-לב: לכן גם התשובה של המועצה, שניתנו הסעות לילדים, היא לא תשובה ראויה.

עמר בר-לב: מעבר לזה גם נודע לי – הלוא הם פונו מהמתנ"ס.

עמר בר-לב: מתברר שבמתנ"ס שוכנה כיתת גן חדשה, אחרת, לילדים מוגבלים, שייתכן שלהורים שלהם אין העוצמה לבוא בטענות כנגד המועצה.

עמר בר-לב: אז אבקש את התייחסותך, ואם חלק מהנתונים קיבלתי ממש עכשיו, אז אני אשמח אם חלק מהתשובות תינתנה בהמשך אם אין לך אותן ברגע זה.

עמר בר-לב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, סגן השר, התייחסותך.

מאיר פרוש: חבר הכנסת בר-לב – ואני גם אומר את זה בנימה אישית – כל נושא שהוא לוקח, הוא עושה את זה ביסודיות ונכנס לפרטי פרטים ועושה את זה על הצד הטוב ביותר, אם מותר לי לומר, מהכירי אותו בשנתיים האחרונות.

מיקי רוזנטל: את זה בטוח מותר לומר.

מאיר פרוש: תמיד גם.

מיקי רוזנטל: תמיד.

מאיר פרוש: מה שאני יודע לומר זה כך: הצגת השאילתות מהסוג הזה זה טוב – ואני אומר לך, זה טוב, מכיוון שהמשרד כל הזמן מרגיש שהוא מפוקח, ואם משהו לא בסדר וחורק, אז יש מי שישאל וידרבן, וחברי כנסת מנצלים את זה, וטוב שזה קורה.

מאיר פרוש: כשאני בא לענות פה, אף שמכינים לי את זה – הפקידוּת ומהמשרד, דרך המנכ"לית, ואני מקבל את זה, אני אומר לך שהבוקר, בקשר לשאילתה שלך, דיברתי עם תמיר בן משה, שהוא מנהל מינהל הפיתוח, עברתי אתו שוב על התשובה, ואני אומר להם את זה תמיד: אני לא אבוא לכנסת לתת תשובה מעל הדוכן אם אני לא בטוח במאה אחוז שמה שאני עונה זה תשובה.

מאיר פרוש: לא שאני חושש לכתחילה שאולי נותנים לי תשובות לא נכונות, אבל אני בכל אופן בודק את עצמי כדי לא להיות במצב שבאתי לפה ועניתי תשובה, ויאמרו לי: שמע, אתה אומר אבל זה לא כך.

מאיר פרוש: אז אני אומר את מה שנאמר לי הבוקר, אני אומר גם את השם, מנהל מינהל הפיתוח תמיר בן משה.

מאיר פרוש: דיברתי אתו, אומנם לא ישירות – על הנושא הקודם שחבר הכנסת מאיר כהן דיבר עליו, זימנתי ללשכה את מי שעוסק בנושא של שירות לאומי, שמו דוד פלבר, וביקשתי ממנו לדעת, והוא בהרחבה הסביר לי את העניין, כמובן, עם זו שעורכת את התשובות.

מאיר פרוש: ואני שוב חוזר ואומר: מבחינת משרד החינוך – בלי להיכנס כרגע לשאלה למה ההרשאות שנמצאות והועברו, אִתן עוד לא יכלו לבנות.

מאיר פרוש: אני יודע שהיה סיור שם גם בשבוע שעבר, ונאמר שגם עם ההרשאות האלה אפשר מהר מאוד לבנות את הגנים, אותן שש כיתות – זה לא רק לשאילתה שאתה דיברת עליה, אבל במסגרת אותם שישה תקנים, שניים הולכים לגנים החדשים.

מאיר פרוש: אבל מאחר שעדיין לא בנו את הגנים האלה, אז המשרד עומד על כך ומבקש לענות שהרשות המקומית נערכת לקליטת אותם ילדים בשני גנים חלופיים בשכונת גיל-עמל ברחוב רמת-הגולן 7, והיא החלה בפעולות להכשיר את זה כדי להכין את הגנים החלופיים.

מאיר פרוש: כשאני בא לענות כאן, אז זה אומר שמשרד החינוך יעמוד על כך ויהיה ערני, ויעשה את הכול כדי שב-1 בספטמבר שני הגנים האלה יהיו ערוכים כדי שילדי הוד-השרון יקבלו את התשובה.

מאיר פרוש: אתה מעלה נקודה נוספת, שמאחר שזה משרת גם ילדים מתחת לגיל ארבע זה לא מתאים, גם לפי ההתנהלות וגם לפי התקן, שילדים מתחת לגיל ארבע יהיו בהסעות.

מאיר פרוש: לא יודע לומר לך מה התשובה של המשרד, אבל אני בוודאי לוקח אתי את השאלה הזו כדי לדרוש, ואני בהזדמנות הראשונה אוכל לתת לך גם תשובה מה הפתרון של המשרד.

מאיר פרוש: וכמו שאתה שאלת שאלה שלישית לגבי הכיתה ששובצה במתנ"ס, ואתה אמרת שקיבלת את הנתונים האלה רק עכשיו, גם אני קיבלתי ממך עכשיו את השאלה הזו ולא יודע לענות לך תשובה, אבל אני מבטיח, בעזרת השם, לבדוק ולחזור אליך.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן להשיב על שאילתה של חברת הכנסת מירב בן ארי בנושא: שחיקה בפרויקט מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות.

טלי פלוסקוב: יש לנו כאן שואלת נוספת, שכרגע אני עדיין לא רואה אותה באולם.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, תציגי לנו את שאלתך.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, בעשור האחרון אנו עדים לשחיקה ולצמצום התוכנית, הפוגעות בטיפול באוכלוסיות המיוחדות ובחברה הישראלית כולה.

מירב בן ארי: היקף המתגייסים ירד בממוצע מ-1,100 חיילים בשנה ל-600–700 חיילים בשנה.

מירב בן ארי: ברצוני לשאול: מה הוא ההסבר לירידת מספר המתגייסים לפרויקט מקא"ם בצה"ל?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני חייב לומר שאני קיבלתי הבוקר את התשובה על השאילתה הזאת.

אלי בן-דהן: אני מודה שהתשובה היא לא שלמה, ויש לי הרבה הערות ושאלות על התשובה הזאת.

אלי בן-דהן: אני אומַר את התשובה, אבל אני רוצה שתדעו שהתשובה על השאילתה היא גם בעיני לא שלמה.

אלי בן-דהן: צה"ל הוא אכן צבא העם, ובהתאם לתפיסה הזאת צה"ל רואה ערך גדול בגיוס כלל האוכלוסיות לשורותיו.

אלי בן-דהן: אכן, בשנים האחרונות קיימת ירידה בשיעור הגיוס עקב נתונים אישיים נמוכים.

אלי בן-דהן: הצבא מפנה את המתגייסים בהתאם לנתוניהם למגוון מסגרות, ובהן מקא"ם.

אלי בן-דהן: ההפניה למסגרות נקבעת לפי נתוני הפרט.

אלי בן-דהן: צה"ל יוצר תוכניות ומסלולים ייחודיים נוספים לאוכלוסיות אשר זוהו כבעלות צורך בחיזוק בכניסה לשירות הצבאי, וזאת כדי לתמוך ולהעצים את השתלבות האוכלוסיות האלה בשירות משמעותי בצה"ל.

אלי בן-דהן: למעשה, האוכלוסייה המיוחדת שצוינה בשאילתה הופנתה למסגרות מתאימות לגיוס רגיל, למקא"ם לגברים וחג"ם לנשים, ותוכניות "מעלה" ותוכניות אחרות של מסגרות נוספות.

אלי בן-דהן: יודגש – אין כוונה לבטל את מערך המקא"ם, וכל אמירה בהקשר זה הנה שגויה ומטעה.

אלי בן-דהן: השינוי שצה"ל מחיל יביא למקסום תחומי ההתמחות והיתרונות היחסיים של הגורמים המטפלים כל אחד בתחומו ואל מול המטרה המשותפת, גיוס ומיצוי מיטבי של האוכלוסייה בצה"ל ובחברה כאחת.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, אני מודה, התשובה איננה שלמה, איננה עונה על כל השאילתה, ואשמח להשיב תשובה מלאה בכתב על השאילתה הזאת, אם חברת הכנסת בן ארי תסכים.

טלי פלוסקוב: יש לך אופציה לשאלה נוספת, גברתי חברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני סגן השר, תודה רבה על התשובה, גם אם היא אינה מלאה.

מירב בן ארי: כן, יש לי שאלת המשך: האם צה"ל ער למשמעות החברתית והערכית של אי-גיוסם של בני-נוער מאוכלוסיות חלשות וביטול הסיכוי הממסדי הכמעט-אחרון שלהם לעלות על דרך המלך ולהשתלב בחברה באופן מיטבי?

מירב בן ארי: הנזק החברתי העצום שנגרם מצמצום של פרויקט כל כך משמעותי, מה שנקרא, השלב האחרון שלהם להצליח בחיים.

אלי בן-דהן: הדברים שאת אומרת הם נכונים.

אלי בן-דהן: צה"ל בוודאי ער למשמעות הזאת, צה"ל יודע שדברים רבים שלא נעשו במסגרות החינוכיות – בית-ספר יסודי, תיכון – צה"ל מבין שזאת המשימה שמוטלת עליו, לתקן את מה שלא תוקן, מה שלא נעשה קודם.

אלי בן-דהן: מה הן המסגרות, והפירוט המלא מה צה"ל עושה כדי לתקן את זה – כפי שהבטחתי, אני אדאג לתת לך תשובה בכתב, מסודרת ומורחבת, עם כל הנתונים, כשאקבל אותם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להישאר כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, של חבר הכנסת דב חנין, בנושא: הרס מחצית מהכפר סוסיא ופינוי תושביו בלחץ המתנחלים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, נא להציג את השאילתה שלך.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני סגן שר הביטחון, לאחרונה פורסם כי כמחצית ממבני הכפר הפלסטיני סוסיא בדרום הר-חברון מתוכננים להיהרס בשל לחץ מצד המתנחלים, וזאת בטרם דן בג"ץ בעתירת תושבי הכפר להכרה בתוכנית המתאר שהגישו.

דב חנין: רצוני לשאול: האם נכון הדבר?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי ברצוני להבהיר כי מעולם לא היה כפר ערבי בשם סוסיא.

אלי בן-דהן: מדובר במחטף שנעשה על-ידי ארגוני שמאל, שמטרתו השתלטות על שטחי C על-ידי בנייה של מבני קבע.

אלי בן-דהן: חוקרים וסוקרים שהסתובבו באזור בשנות ה-70 מעידים על הימצאותם של רועי צאן במערות, אך שוללים בדבריהם את קיומם של מבנים כלשהם באזור או מגורי קבע של מאן דהוא.

אלי בן-דהן: חוקרים שמעידים על כך הם המזרחן האנתרופולוג יעקב חבקוק וד"ר עקיבא לונדון.

אלי בן-דהן: ארגונים לא ממשלתיים – כמו "רבנים לזכויות אדם", "בצלם", "עדאלה", "שוברים שתיקה" – מובילים קמפיין בין-לאומי בשאלת כפר סוסיא, והאיחוד האירופי, אשר הודיע כי הוא מתנגד למהלך הזה, הוא זה שמממן ארגונים אלו המובילים את הקמפיין.

אלי בן-דהן: ההתנהלות סביב סוסיא נמשכת כבר כ-20 שנה.

אלי בן-דהן: זה אינו נושא חדש, וזו אינה הפרה חדשה של החוק, אלא התנהלות פושעת סדרתית.

אלי בן-דהן: אילו היה מדובר ביישוב יהודי, לצערי לא היו מתנהגים כלפיו באותה סלחנות.

אלי בן-דהן: בהתאם לדין, החל גם באזור יהודה ושומרון, אדוני חבר הכנסת, כל בינוי מחייב קבלת היתר על-ידי הגורמים המוסמכים.

אלי בן-דהן: הפלסטינים המתגוררים בסוסיא בנו מבנים ללא כל היתר.

אלי בן-דהן: נגד הבינוי הבלתי-חוקי שנבנה ללא היתרים ננקטו הליכי פיקוח, נמסרו צווי הפסקת עבודה וצווי הריסה.

אלי בן-דהן: במהלך השנים 1995–2001 בוצעו הריסות חוזרות ונשנות של מבנים שנבנו ללא כל היתר.

אלי בן-דהן: סוגיית הבנייה הבלתי-חוקית נדונה במסגרת עתירות שהוגשו על-ידי הפלסטינים לבג"ץ.

אלי בן-דהן: למרות צו ביניים שניתן ביוני 2012, האוסר על המשך הבנייה הבלתי-חוקית, נמשכה הבנייה הבלתי-חוקית תוך הפרת צו הביניים של בית-המשפט העליון.

אלי בן-דהן: בתחילת 2012 הוגשה על-ידי הפלסטינים תוכנית מתאר הכוללת את כל השטח שמסוסיא עד לגבולות שטח B.

אלי בן-דהן: תוכנית המתאר נדחתה על-ידי ועדת המשנה לתכנון ובנייה ביום 19 במאי 2013.

אלי בן-דהן: יודגש כי תוכנית המתאר שהוגשה נפסלה על-ידי גורמי התכנון משיקולים תכנוניים.

אלי בן-דהן: הדיון בעניינה הועלה גם במסגרת העתירה לבג"ץ.

אלי בן-דהן: בתאריך 2 בפברואר 2014 ניתנה החלטת בג"ץ שלפיה המבנים שהוקמו תוך הפרת צו ביניים ייהרסו בסדר עדיפות גבוה, תוך מתן ארכה של 90 יום.

אלי בן-דהן: מאז עברה כמעט שנה וחצי, והמבנים עדיין לא נהרסו.

אלי בן-דהן: אדוני חבר הכנסת, לא בגלל לחץ המתנחלים המבנים האלה אמורים להיהרס, אלא בגלל פסק-דין של בג"ץ, בית-המשפט העליון, שכולנו מחויבים לשמוע לצוויו, גם כשזה נוגע לפלסטינים, לא רק כשזה נוגע לבתים יהודיים.

אלי בן-דהן: בפברואר 2014 הוגשה עתירה נוספת על-ידי פלסטינים, ובמסגרתה ביקשו העותרים מבית-המשפט – שים לב – להוציא צו ביניים המונע מרשויות האזור לממש את צווי ההריסה.

אלי בן-דהן: בקשתם של העותרים לצו ביניים נדחתה על-ידי בית-המשפט ביום 4 במאי 2015.

אלי בן-דהן: דיון בעתירה נקבע ליום 3 באוגוסט 2015.

אלי בן-דהן: בתאריך 12 ביולי 2015 התקיים סיור בחברון של הגורמים הרלוונטיים: מתאם פעולות הממשלה בשטחים ונציגי המינהל האזרחי, שיזמו מפגש עם תושבי סוסיא ובאי-כוחם כדי לפתוח בהידברות ולנסות לסייע במציאת פתרונות חלופיים, בהתאם לשיקולים תכנוניים.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להזכיר כי סוסיא, העיר העתיקה, קיימת עוד מתקופת התלמוד.

אלי בן-דהן: חורבותיה, ובמרכזן בית-כנסת עתיק, נחשפו בחפירות שנעשו באזור לאחר מלחמת ששת הימים.

אלי בן-דהן: לא נמצא שם מסגד אלא בית-כנסת יהודי ומבנים רבים של יישוב יהודי גדול.

אלי בן-דהן: בהזדמנות זו, אזכיר כי ביולי 2001 נרצח יאיר הר סיני, השם ייקום דמו, שכני הטוב מבית-אל.

אלי בן-דהן: גופתו נמצאה כ-300 מטר מערבית ליישוב סוסיא, סמוך מאוד למאחז הבלתי-חוקי הנדון בשאילתה זו.

אלי בן-דהן: בהקשר זה, יש לציין את פועלו של יאיר, השם ייקום דמו, שבמסגרת רעיית עדריו הרחיב את חגורת הקרקעות המקיפה את סוסיא.

אלי בן-דהן: יאיר נרצח בידי מחבלים בעודו רועה את עדריו באדמתו הסמוכה לסוסיא.

אלי בן-דהן: בחווה שהקים ממשיכים את פועלו גם היום משפחתו ומתנדבים, השומרים עם שאר חקלאי היישוב ותושביו על חגורת הביטחון של סוסיא.

אלי בן-דהן: דחיית הבקשה למתן צו ביניים בניסיון למנוע את ההריסה על-ידי בית-המשפט העליון נתנה את האות לתחילתו של קמפיין השמצה מתוזמר, בארץ ובחוץ-לארץ, מטעם ארגוני השמאל, כנגד מימוש פסק-הדין של בית-המשפט העליון.

אלי בן-דהן: הקמפיין חוזר על טענות שקריות, שאת חלקן הצגתי בתשובתי זו, תוך שהוא מנסה להטות את החלטת בית-המשפט ולמנוע את אכיפת החוק נגד מפרי החוק.

אלי בן-דהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, דב חנין, שאלה נוספת.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, נדהמתי לשמוע את תשובתך.

אלי בן-דהן: טוב מאוד.

דב חנין: אני חייב לומר לך שמזמן לא נתקלתי בתשובה כל כך מנותקת מהמציאות.

דב חנין: מכיוון שאני מאוד מכבד אותך באופן אישי, אני משוכנע שהביאו בפניך נתונים לא נכונים.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בציטוט דבריה של פליאה אֵלבַּק, אם ההתנחלויות – –

אלי בן-דהן: אַלבֵּק.

אלי בן-דהן: אַלבֵּק, זיכרונה לברכה.

דב חנין: – – משפטנית בכירה, שאחראית לבנייתן של רוב ההתנחלויות בשטחים הכבושים.

דב חנין: כותבת גברת אלבַּק בשנת 1982 על סוסיא: בית-הכנסת העתיק נמצא במקום הנקרא אדמות חירבת-סוסיא, וסביבו כפר ערבי בין חורבות עתיקות.

דב חנין: אין כפר?

דב חנין: יש כפר, כותבת גברת אלבק.

דב חנין: על אדמות חירבת-סוסיא יש אישור במרשם המקרקעין, ולפיו האדמה הזאת, בשטח של כ-3,000 דונם, היא בבעלות פרטית של בעלים ערבים רבים.

דב חנין: מכאן שהשטח הקרוב לבית-הכנסת הוא על כל פנים בבעלות פרטית.

דב חנין: האם גברת אלבק שיקרה?

דב חנין: גברת אלבק לא שיקרה.

דב חנין: גברת אלבק, אדוני סגן השר, הייתה מחויבת למפעל ההתנחלויות בכל אחד מנימי נפשה ועשתה את הכול כדי לקדם את המפעל הזה, וכשהיא כותבת שהיה כפר ערבי – היא לא המציאה אותו.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: בשנת 2012 תושבי הכפר עשו ניסיון להסדיר את המקום החדש שאליו הם גורשו מבחינה תכנונית.

דב חנין: הם גייסו כספים רבים, הגישו למינהל האזרחי תוכנית מתאר באמצעות מתכנן מקצועי.

דב חנין: התוכנית מסדירה את הבנייה בכפר בסטנדרטים תכנוניים מקובלים ומקצועיים.

דב חנין: אתה צודק, אדוני סגן השר, רשויות התכנון באזור, שלא כוללות נציגות של התושבים הפלסטינים, כי אין שם תושבים פלסטינים, אבל כן כוללות נציגות של המתנחלים, דחו את הבקשה להסדרה.

דב חנין: מה הפלא?

דב חנין: כאשר נותנים לחתול לשמור על השמנת הוא גם אוכל את השמנת וגם אחר כך יכול להיות מאוד מרוצה.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: זה מה שקורה בכלל בשטחי C: ועדות תכנון צבאיות, ללא ייצוג לפלסטינים, אבל בהחלט עם ייצוג מסיבי למתנחלים, חוסמות את הפיתוח לפלסטינים, לא מאפשרות להם לבנות על אדמותיהם הפרטיות על בסיס סטנדרטים סבירים ומקצועיים של תכנון.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: סעיף 49(1) לאמנת ז'נבה קובע במפורש שגירוש של אנשים מבתיהם, על אדמותיהם, הוא עבירה.

דב חנין: מבחינת המשפט הבין-לאומי זה פשע מלחמה.

דב חנין: הפרת הסעיף הזה נחשבת לפשע מלחמה לא רק על-ידי אמנת ז'נבה אלא על-ידי בית-הדין הבין-לאומי הפלילי, ה-ICC.

דב חנין: אלה הם גם הדברים שכותב פרופסור איל בנבנישתי, פרופסור למשפט בין-לאומי מאוניברסיטת תל-אביב.

דב חנין: אכן, גם שרי החוץ של הקהילה האירופית השתמשו באמירה קיצונית, לא רגילה, בסטנדרטים הדיפלומטיים, וקוראים לישראל להימנע מטרנספר כפוי של תושבי סוסיא.

דב חנין: גם משרד החוץ האמריקני פנה ואמר: אל תגרשו את תושבי הכפר הזה, זה מסוכן, זה בעייתי.

דב חנין: אבל, אדוני סגן השר, אתם עושים את הכול כדי לקדם דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

דב חנין: ואין שום ספק שמעשים כאלה יקדמו דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

דב חנין: יימצא אתנו עוד מעט ראש ממשלת איטליה, כדאי שגם הוא ידע מה אתם עושים ואיך אתם מגרשים ואיך אתם מתעלמים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

דב חנין: – – מהפניות של שרי החוץ האירופים וגם של משרד החוץ האמריקני.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת של חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני סגן השר, נדה

זהבה גלאון: מתי גם אני מהתשובה שלך – –

אלי בן-דהן: גם לך, אני שמח.

זהבה גלאון: בסדר, אני אתן לך עוד סיבות להיות שמח.

זהבה גלאון: – – תשובה שהיא כולה תשובה פוליטית, שאומרת: מעולם לא היה כפר ערבי, ובכלל מי שאשם בזה שיש תביעה שלא להרוס 37 מבנים ולא להעיף את הפלסטינים מהמקום שהם נמצאים בו, מי שאשם בזה זה בכלל ארגוני השמאל.

זהבה גלאון: נקבת בשמותיהם של כל ארגוני השמאל.

זהבה גלאון: הם אלה שיוזמים קמפיין השמצה, כך אתה קורא להם.

זהבה גלאון: טוב שאתה לא מאשים אותם ברצח ארלוזורוב, אדוני.

אלי בן-דהן: עדיין לא.

זהבה גלאון: הם אשמים בזה שמתנהל עכשיו דיון בבג"ץ – – –

אלי בן-דהן: זה פלסטינים אחרים שאשמים ברצח ארלוזורוב.

זהבה גלאון: לא, עכשיו אל תיכנס בדברים שלי.

זהבה גלאון: הקשבתי לך בקשב רב, עכשיו תקשיב לי.

זהבה גלאון: כי מה שאתה עושה כאן על הדוכן, שעה לפני שמגיע לכאן ראש ממשלת איטליה, הוא יריקה בפרצופן של מדינות אירופה, של ראשי האיחוד האירופי, של נשיא ארצות-הברית, דובר מחלקת המדינה, שאמר, ואני מצטטת, ואלה דברים חריפים, דווקא עכשיו במסגרת היחסים בין ארצות-הברית לישראל – אמר שאתם לא מביאים בחשבון את ההשלכות הבין-לאומיות של ההתגרות הישראלית; כך הוא אמר – התגרות ישראלית.

זהבה גלאון: מה אתם רוצים עכשיו?

זהבה גלאון: תמונות של דחפורים ישראליים הורסים מבנים, מעיפים אנשים מבתיהם, ילדים מתגלגלים ברחוב – אלה התמונות שמדינת ישראל רוצה עכשיו?

זהבה גלאון: אתם לא נותנים תוכניות מתאר, אתם לא מאשרים את תוכניות המתאר שהפלסטינים הגישו כדי לתת מענה לדיון הקודם בבג"ץ.

זהבה גלאון: אז אתה עומד כאן על הדוכן ומסביר לנו, שוב אתה מנצל את ההזדמנות, שמי שאשם אלה ארגוני שמאל.

זהבה גלאון: אני רוצה לקרוא לך, אדוני, מה אמר שגריר האיחוד האירופי – אני מצטטת מתוך מאמרו של עקיבא אלדר שפורסם לפני יומיים, והוא כותב:

זהבה גלאון: על-פי נתוני האיחוד האירופי, אומר השגריר האירופי, חלה בשנים האחרונות עלייה בממדי ההריסות באזור.

זהבה גלאון: התופעה נובעת מהשיעור הזעום של היתרי הבנייה שישראל מעניקה לתושבי הכפרים הפלסטיניים הפזורים באזור C.

זהבה גלאון: ואם אנשים היו יודעים היכן הם יכולים לבנות, אמר, זה היה מונע בנייה ללא היתר וצווי הריסה.

זהבה גלאון: והוא מוסיף, השגריר אנדרסן: כשמתאם הפעולות בשטחים, יואב פולי מרדכי, שותף לדעה שהדרך הנאותה – אני לא יודעת בשם מי אתה מדבר, אדוני, כשאתה עומד כאן על הדוכן – – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם, גברתי.

זהבה גלאון: אני מסכמת, אני רק נותנת את הציטוט.

זהבה גלאון: – – – אמר שהדרך הנאותה להתגבר על הבעיה היא בהכנת תוכנית-אב ישראלית-פלסטינית לתכנון פיזי, שתאפשר לתושבים הפלסטינים לבנות באופן חוקי ומסודר.

זהבה גלאון: ולמרבה הצער, הוסיף השגריר, התוכנית נלקחה בת-ערובה למשברים בין ישראל לפלסטינים.

זהבה גלאון: אתם שבויים, בני-ערובה, למדיניות של המתנחלים, שאתה מייצג אותה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

זהבה גלאון: – – ואתה וראש הממשלה נתניהו נותנים היתר עכשיו להעיף אלפי אנשים מהבתים שלהם, כי המתנחלים לוחצים עליכם.

טלי פלוסקוב: תודה.

זהבה גלאון: ואתה מעז לעמוד כאן על הדוכן ולהשמיץ את ארגוני השמאל?

גלעד ארדן: גברתי, שייזמו דיון, זה לא שאילתה.

אלי בן-דהן: נכון.

טלי פלוסקוב: שאילתה נוספת מחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

זהבה גלאון: אתה לא מנהל את הישיבה.

גלעד ארדן: אני יכול לדבר מה שאני רוצה.

גלעד ארדן: אני לא שואל אותך.

זהבה גלאון: אתה לא מנהל את הישיבה.

טלי פלוסקוב: קסניה, המיקרופון, בבקשה, בצד השני.

טלי פלוסקוב: זה מיקרופון שלא פועל.

גלעד ארדן: אני פונה למנהלת הישיבה.

גלעד ארדן: אתם לא תשתלטו פה על השיח בכנסת.

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: אתם מיעוט בעם, ואל תשתלטו בכוח על השיח בניצול לרעה של התקנון.

טלי פלוסקוב: השר ארדן, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

קסניה סבטלובה: אדוני סגן השר, להבדיל מהקולגות שלי שדיברו לפני, לא נדהמתי מדבריך, כי אני כן מכירה את דעותיך הפוליטיות, וידעתי איזו תשובה נשמע היום על שאילתה חשובה זו.

קסניה סבטלובה: מדובר בעצם בכפר שקיים לא עשרות אלא מאות בשנים, כאשר ההתנחלות סוסיא, ואין עוררין על כך, הוקמה ב-1983.

קסניה סבטלובה: וזו עובדה, עובדה שכתובה בכל מקום, בכל מקור מידע במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: עכשיו, כשאנחנו מדברים על כפר סוסיא הערבי, וכאן אנחנו מדברים בעצם לא על בתי קבע אפילו, אנחנו מדברים על מערות.

קסניה סבטלובה: להבדיל ממך, ביקרתי בכפר סוסיא פעמים רבות, החל מ-2002; כבר אז ניתנו צווי הריסה למערות.

קסניה סבטלובה: אלה אנשים שחיים בתוך מערות, מנותקים ממים וחשמל, כי מתעללים בהם, עשרות בשנים מתעללים בהם ולא נותנים להם לקיים אורח חיים ראוי.

קסניה סבטלובה: עכשיו, העיוורון שלכם, השנאה היוקדת לארגוני שמאל מעבירה אתכם ולא נותנת לכם בעצם לראות את האנשים שמאחורי ההחלטה הזאת.

קסניה סבטלובה: מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, מדינה הומניטרית, מדינה הומניסטית, יש לה אחריות, אפילו בעתות של סכסוך, כלפי אוכלוסייה שאותה היא בעצם מנהלת.

קסניה סבטלובה: וזו האחריות שלנו, האחריות שלך, אדוני סגן השר, האחריות של כל אחד מאתנו, לשמור על אורח חיים מכובד במקומות שאנחנו שולטים עליהם, ולמנוע את ההרס הנפשע של אותם הבניינים, שהם לא בניינים אפילו, אלה מערות, עוד פעם, אני חוזרת על המילה הזאת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

קסניה סבטלובה: יש אנשים שחיים בתוך מערות.

קסניה סבטלובה: במאה ה-21 ישראל הנאורה מחזיקה אנשים בתוך מערות – –

גלעד ארדן: מה השאלה?

גלעד ארדן: מה שאלת ההמשך?

קסניה סבטלובה: – – ולא מאפשרת – אתה רוצה להרוס עכשיו את הבתים – –

אלי בן-דהן: זה נאומים, זה לא שאלות.

קסניה סבטלובה: – – כשאתה מסכן את העתיד שלנו ועתיד היחסים שלנו עם האיחוד האירופי – –

טלי פלוסקוב: גברתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה, יש לך שאלה לסגן השר?

קסניה סבטלובה: – – עם ארצות-הברית ועם כל המדינות הנאורות שמתפלאות ומסתכלות עלינו בפליאה: מה אתם עושים היום?

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו.

קריאה: מה, עוד אחת?

גלעד ארדן: לא, זה מהצד הטוב.

זהבה גלאון: – – – אתה לא מנהל את הדיון במליאה.

גלעד ארדן: כבר אמרת את זה, גברתי.

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת.

זהבה גלאון: ותפתור את הבעיות – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גלאון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גלאון, באמת נתתי לך יותר זמן ממה שהייתי צריכה.

טלי פלוסקוב: לשאלה נוספת דקה אחת נותנים.

טלי פלוסקוב: נתתי לך יותר.

טלי פלוסקוב: אז בבקשה, תני זמן לאחרים לשאול.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה – – –

גלעד ארדן: היא רגילה שביחס לחלק שלה בעם היא מקבלת פי-מאה בתקשורת.

גלעד ארדן: אז היא לא רגילה – – –

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אנחנו עוברים כבר לשואלת נוספת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא לא להפריע.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

קריאה: יש פריימריז בליכוד.

מיקי רוזנטל: למה שלא תעביר חוק שיהיה ייצוג בתקשורת לפי – – –

ענת ברקו: כבוד השר, סגן השר, ברצוני – – –

גלעד ארדן: צריך לדאוג שיהיה ייצוג פי-עשרה – – – זה החוק שצריך לעשות.

גלעד ארדן: אבל לא צריך אותו, הוא קורה בפועל.

קסניה סבטלובה: אבל אתם מבטלים כל הזמן את החוקים שלכם.

ענת ברקו: טוב, אי-אפשר להגיד שלא נותנים כאן לאופוזיציה לדבר.

ענת ברקו: הם פשוט לא מפסיקים לדבר, זה יפה.

ענת ברקו: אני רוצה, ברשותכם, לחזור לנושא – הנושא הזה הוא מאוד חשוב, אבל אני רוצה לחזור לנושא שהוא בנפשנו, הנושא של קידום אוכלוסיות מיוחדות בתוך צה"ל, כור ההיתוך של המדינה.

אלי בן-דהן: אה, זה הנושא הקודם.

אלי בן-דהן: זה הנושא הקודם, לא?

ענת ברקו: ואני רוצה להתייחס למקא"ם, לחשיבות של מקא"ם, ולומר שמהניסיון שלי בשירות ארוך בצבא, הרבה מאוד חיילים הגיעו, נאספו ממש ממקומות שלא היה סיכוי שהם יתגייסו, מתחת לנתוני סף, והצבא נתן להם הזדמנות הוגנת.

ענת ברקו: הצבא לא רק נתן להם הזדמנות הוגנת, אלא בעצם המדינה אפשרה להם להיות אזרחים הרבה יותר טובים, לתרום גם בשירות צבאי משמעותי, גם לחזור לשכונה עם הדרגות, עם המדים, עם הסמלים, עם הכומתות.

מירב בן ארי: זה לא מעניין אותם – – –

ענת ברקו: ברור שזה לא מעניין אותם, כי את השמאל לא מעניין מה שנוגע לחיילי צה"ל, אנחנו ראינו את זה.

מיכל רוזין: את חצופה.

מיכל רוזין: את חצופה.

ענת ברקו: מה שנוגע לחיילי צה"ל לא מעניין אותם.

ענת ברקו: יש דברים שהם בנפשנו, שנוגעים בביטחון המדינה ובביטחון של הילדים שלנו כאן.

מיכל רוזין: חצופה את.

מירב בן ארי: – – –

ענת ברקו: זה לא חשוב.

ענת ברקו: יוצאים מהאולם, זה בכלל לא חשוב.

ענת ברקו: סליחה.

טלי פלוסקוב: היא עוד לא הגיעה לחצי ממה שדיברת.

ענת ברקו: בטח, אחרי כל הנאומים הארוכים האלה, זה לא חשוב.

ענת ברקו: סדר העדיפויות כאן הוא מאוד מאוד בעייתי, אין מה לומר, אנחנו ראינו את זה.

ענת ברקו: ראינו את זה גם בלילה הקודם, ראינו את זה ביום שני.

דב חנין: תתביישי.

דב חנין: לא מתאים לך.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ברקו, אני מבקשת לסיים את השאלה.

ענת ברקו: תתבייש אתה.

דב חנין: תתביישי, לא מתאים לך.

דב חנין: יושבים פה אנשים – – –

ענת ברקו: והיו אנשים שיצאו – – –

דב חנין: תתביישי – – –

ענת ברקו: כן היו אנשים שיצאו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין.

ענת ברקו: זה לא עניין אותם בכלל.

דב חנין: – – –

ענת ברקו: זה לא עניין אותם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, אני קוראת אותך לסדר.

מיכל רוזין: כשתגיעי לקרסוליים שלנו בנושאים חברתיים, נשמע אותך.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע.

ענת ברקו: כל הסגנון הזה, באמת – –

מיכל רוזין: חצופות אתן.

ענת ברקו: – – אנחנו מגיעים לשיח מאוד מאוד ירוד.

מיכל רוזין: כשתגיעו למה שאנחנו עשינו מבחינה חברתית, נדבר אתכן.

ענת ברקו: אדוני סגן השר – –

מיכל רוזין: את חצופה – – –

ענת ברקו: – – לי חשוב שהאוכלוסיות החלשות בצה"ל לא ייפגעו משיקולים תקציביים – –

מיכל רוזין: קצת גבולות.

מיכל רוזין: קצת צניעות.

מיכל רוזין: קצת צניעות.

ענת ברקו: – – כי השיקולים האלה פוגעים ביכולת שלהם להיות אזרחים תורמים למדינה – –

מיכל רוזין: כשתגיעי למה ששני אלה עשו חברתית, נדבר אתך.

ענת ברקו: – – ליטול חלק בבניין הארץ לטובת עם ישראל כולו.

ענת ברקו: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר, בבקשה, תשובתך.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: קודם כול, אדוני חבר הכנסת דב חנין, הכפר שעליו דיברה פליאה אלבק נמצא במקום אחר.

אלי בן-דהן: המבנים העומדים – – –

דב חנין: זה לא קשור.

אלי בן-דהן: תקשיב.

דב חנין: זה לא קשור.

אלי בן-דהן: אני הקשבתי לך בסבלנות.

אלי בן-דהן: אני יודע שזה לא נעים לך, אני מסכים.

אלי בן-דהן: מה לעשות, אתה לא רגיל כנראה שעונים לך, תתרגל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חנין, בבקשה – –

אלי בן-דהן: תתרגל ותקשיב טוב.

טלי פלוסקוב: – – קצת להקשיב גם.

אלי בן-דהן: תתרגל.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: תתרגל, אדוני.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: אז אני אומר לך – – –

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: אדוני, אני אומר לך שהמקום העומד להריסה הוא איננו המקום – תקשיב.

דב חנין: אבל אתם גירשתם אותם.

דב חנין: הרצחתם וגם ירשתם?

דב חנין: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין.

גלעד ארדן: – – – לסיים את התשובה.

אלי בן-דהן: המקום איננו אותו מקום, מדובר על מקום אחר לגמרי.

דב חנין: כי גירשתם אותם.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר – סליחה, אדוני – התוכנית נדחתה על-ידי רשויות התכנון.

אלי בן-דהן: אין ברשויות התכנון נציג למתנחלים.

אלי בן-דהן: אין.

אלי בן-דהן: אין.

אלי בן-דהן: זה רק – – –

דב חנין: אולי – – – אחד.

אלי בן-דהן: זה רק אנשי צבא, אדוני היקר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חנין, אתה שאלת כדי לשמוע את התשובה – –

אלי בן-דהן: רק אנשי צבא.

טלי פלוסקוב: – – נא – – –

אלי בן-דהן: ואני רוצה לשאול אותך, אדוני היקר, האם בית-המשפט העליון איננו יודע מה זה אמנות בין-לאומיות?

אלי בן-דהן: הוא לא מכיר את האמנות הבין-לאומיות?

אלי בן-דהן: פתאום בית-המשפט העליון איננו חשוב בעיניך?

אלי בן-דהן: פתאום פסק-דין של בית-משפט עליון לא צריך לכבד?

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: אהה.

אלי בן-דהן: אתם רוצים לראות רק – –

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: – – הרס של בתים יהודיים.

אלי בן-דהן: כשעולים טרקטורים על בתים יהודיים, זו תמונה יפה.

אלי בן-דהן: את זה מותר לראות בעולם – –

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: – – אבל כשהורסים בתים לא חוקיים של הפלסטינים, את זה אסור לראות – –

זהבה גלאון: זה פופוליזם.

אלי בן-דהן: – – אסור להסתכל על זה.

זהבה גלאון: אתם השתלטתם על – – –

אלי בן-דהן: גברתי היקרה, כן, גם תמונות של מבנים פלסטיניים זה לגיטימי, ופסק-דין של בית-המשפט העליון צריך לכבד, גם אם הוא לא נוח, כמו שפסק-הדין בעניין בתי-דריינוף בבית-אל הוא לא נוח לי והוא לא נעים לי.

אלי בן-דהן: בעוד שבוע נראה טרקטורים עולים על המבנים האלה והורסים אותם, חס ושלום.

אלי בן-דהן: וזו תמונה שבעיני

אלי בן-דהן: כם – – –

זהבה גלאון: זה עכשיו בבג"ץ.

זהבה גלאון: תחכה להחלטה של בג"ץ.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי בן-דהן: אהה.

אלי בן-דהן: אהה.

אלי בן-דהן: זה בג"ץ?

זהבה גלאון: תחכה – – –

אלי בן-דהן: אבל בג"ץ פה זה לא בג"ץ?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: זה בג"ץ, אבל – – –

אלי בן-דהן: אה, זה לא בג"ץ.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

זהבה גלאון: תחכה – – –

אלי בן-דהן: טוב, גברתי, נו באמת.

אלי בן-דהן: זאת הצביעות שלכם.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי בן-דהן: פסק-דין של בג"ץ הוא פסק-דין של בג"ץ תמיד, לא רק כשנוח לך.

זהבה גלאון: נכון.

אלי בן-דהן: גם כשלא נוח לך.

זהבה גלאון: נכון, אני מסכימה אתך.

אלי בן-דהן: לא נכון.

אלי בן-דהן: אז אל תצעקי – –

זהבה גלאון: אבל – – –

אלי בן-דהן: – – ואל תשלחו את ארגוני השמאל נגד פסק-דין של בית-משפט עליון.

אלי בן-דהן: בית-המשפט העליון פסק בצורה חד-משמעית: צריך בתוך 90 יום להרוס את המבנים האלו.

אלי בן-דהן: עברה שנה וחצי.

זהבה גלאון: אבל יש ערעור.

זהבה גלאון: יש ערעור.

אלי בן-דהן: שנה וחצי.

אלי בן-דהן: אין ערעור.

זהבה גלאון: יש ערעור בבג"ץ.

אלי בן-דהן: לא נכון, את טועה, אין ערעור.

אלי בן-דהן: הוגש צו ביניים, בית-המשפט העליון דחה את צו הביניים.

אלי בן-דהן: תפסיקו להטעות את כל העולם כולו.

דב חנין: יש דיון – – –

אלי בן-דהן: לא נכון.

אלי בן-דהן: אתה מטעה את כולם.

דב חנין: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

אלי בן-דהן: אתם רק מטעים ואומרים – – –

זהבה גלאון: הם דיברו על 3 באוגוסט – – –

אלי בן-דהן: אין שום ערעור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קוראת לך לסדר פעם שנייה.

זהבה גלאון: – – –

אלי בן-דהן: יש פסק-דין חלוט; פסק-דין חלוט של בית-המשפט להרוס את המבנים האלו.

אלי בן-דהן: אבל אתם מקבלים את פסק-הדין של בית-המשפט העליון רק כאשר הוא בא להרוס בתים יהודיים.

אלי בן-דהן: כשהוא מדבר על הרס בתים ערביים – חס ושלום, זה כבר לא בג"ץ, את זה לא מתירים.

אלי בן-דהן: אז, רבותי, תפסיקו עם הצביעות הזאת, ותתחילו לקבל את פסק-הדין של בית-המשפט העליון בכל מצב, בין שהוא ל"טובתכם", בעיניים, ובין שהוא לא לטובתכם.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, חברת הכנסת ברקו, שאני תומך מאוד במה שאת אומרת.

אלי בן-דהן: אמרתי גם קודם, אני אעשה כל מאמץ שהתוכנית הזאת תימשך, והיא לא תיעצר בגלל עניינים תקציביים.

אלי בן-דהן: אני הבטחתי לחברת הכנסת בן ארי, אני אתן תשובה מלאה בכתב על כל הנושא הזה, כי הוא באמת נושא יקר וחשוב לי.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן להשיב על שאילתה של חברת הכנסת מיכל רוזין בנושא:

טלי פלוסקוב: אכיפת איסור נסיעה בחופי הים.

מיכל רוזין: כבוד היושבת-ראש, אני אנצל את הזמן שהשר עולה ואגיד לחברות הכנסת בן ארי – –

גלעד ארדן: עלה.

גלעד ארדן: עלה.

גלעד ארדן: עלה.

מיכל רוזין: – – וענת ברקו – עם קצת צניעות, כשאתן תגיעו לקרסוליים של חברי הכנסת גלאון וחנין על מה שהם עשו בנושאים חברתיים – –

מירב בן ארי: אני לא רוצה להגיע לקרסוליים – – –

מיכל רוזין: – – אז תהיה לכם זכות להעביר עליהם ביקורת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, יש לך הזמן שלך לשאילתה.

מירב בן ארי: – – –

גלעד ארדן: כמה שנים היא תצטרך לשתוק לדעתך?

מירב בן ארי: – – –

ענת ברקו: את יכולה – – –

מיכל רוזין: זה לא עניין של לשתוק.

גלעד ארדן: עד שיהיה מותר לה לדבר?

ענת ברקו: – – –

מיכל רוזין: זה לא עניין של לשתוק.

מיכל רוזין: לערער על מה שאנחנו עושים לחברה הישראלית מבחינה חברתית, זה משהו אחר.

ענת ברקו: יש לנו הרבה – – –

מיכל רוזין: אבל את בטח תסכימי לנושא שעכשיו אני הולכת לדבר עליו.

מיכל רוזין: אני אשמח שתשמרי עלי גם מימין.

טלי פלוסקוב: סיימנו.

טלי פלוסקוב: סיימנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו כבר בשאילתה הבאה.

מירב בן ארי: – – – קצת.

מיכל רוזין: הקיץ כבר כאן.

טלי פלוסקוב: חברות הכנסת היקרות, אנחנו כבר בשאילתה הבאה.

מיכל רוזין: הקיץ כבר כאן, ואני רואה שחם לחברת הכנסת בן ארי, אבל אולי בנושא הזה היא תסכים לתמוך בי.

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: בכל סוף שבוע מגיעים עשרות-אלפי מתרחצים אל חופי הים, שאמורים להיות מקום רגוע ושלו, מקום בטוח שבו הילדים מתרוצצים על החוף, משחקים בחול.

מיכל רוזין: בפועל, פעמים רבות מדובר לא בחוף רחצה כי אם באזור סכנה שבו משתוללים ונוהגים בפראות נהגי ג'יפים, טרקטורונים, אופנועים, ובתוך המים גם אופנועי ים.

מיכל רוזין: רצוני לשאול: 1.

מיכל רוזין: אחרי שבסוף השבוע האחרון נכנס רכב שטח לחוף הים הסגור לכלי רכב, בין כפר-הים לארובות-חדרה – הרכב דרס אישה שהשתזפה להנאתה על החוף – מה הם המשאבים שמקצה משרדך לאכיפת איסור הנסיעה על החופים?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: מה ייעשה כדי להחריף את ענישת העבריינים?

מיכל רוזין: תודה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה קודם כול לחברת הכנסת רוזין שהעלתה את הנושא החשוב של איסור נסיעה בחופי הרחצה והצורך לאכוף אותו.

גלעד ארדן: אם היא הייתה לומדת את הנושא קצת יותר לעומק, ייתכן שהשאילתה לא הייתה מופנית דווקא אלי, אבל אני ארחיב בנושא כי אני מכיר אותו היטב.

גלעד ארדן: זה נכון, ב-18 ביולי, סמוך לשעה 16:30, פגע נהג רכב באישה שהשתזפה בחוף הים.

גלעד ארדן: הנהג, שהוא כבן 40, נעצר בגין חבלה חמורה ועוד עבירות, וביניהן כמובן איסור נהיגה ליד חופי רחצה.

גלעד ארדן: המשטרה גם תפסה את כלי הרכב שלו, ונפתח גם תיק חקירה, שנחקר על-ידי היחידה המרכזית במחוז חוף.

גלעד ארדן: הנהג הודה במעשים.

גלעד ארדן: החקירה לא הסתיימה לגמרי, אבל כמובן היא מקבלת עדיפות, כי מדובר באירוע חמור.

גלעד ארדן: אני מסכים עם חברת הכנסת רוזין שמדובר בתופעה מסוכנת שצריך להילחם כדי למגר אותה, אבל צריך לדעת שלשם כך נקבעו כבר כמה כלים.

גלעד ארדן: למשל, איסור נסיעת רכב בקו החוף נקבע בחוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים, התשנ"ז–1997.

גלעד ארדן: השר הממונה על אכיפת החוק הוא שר הפנים, שמנהל את חופי הרחצה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: לשם כך, בסמכותו למנות פקחים.

גלעד ארדן: בנוסף, השר להגנת הסביבה רשאי להסמיך מפקחים, ואני, כשכיהנתי בתפקיד הזה, בהחלט הסמכתי, בין היתר מקרב עובדי רשות העתיקות ועובדי הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים, שהיום מכונה רשות הטבע והגנים.

גלעד ארדן: אבל איפה לדעתי הבעיה?

גלעד ארדן: עבירה של נסיעה על קו החוף מוגדרת כעבירה מינהלית בהתאם לחוק עבירות מינהליות, וחוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים, התשנ"ז–1997, איננו בסמכות בית-המשפט לתעבורה.

גלעד ארדן: בסמכותם של הפקחים שמונו להטיל קנסות: נהיגה בחוף ים, 500 שקל; נהיגה ברצועת קרקע שבו נמצא חוף רחצה מוכרז, 1,000 שקלים; עבירה חוזרת – כפל קנס בהתאם לסוג החוף.

גלעד ארדן: סעיף 7ב לחוק מאפשר לבית-המשפט שהרשיע אדם בנהיגת רכב בחוף הים לפסול את רישיון הנהיגה שלו לתקופה שלא תעלה על 120 ימים.

גלעד ארדן: אבל זה כמובן מצריך הליך משפטי ארוך.

גלעד ארדן: ותלוי גם כיצד השופט רואה את העבירה הזאת.

גלעד ארדן: לצד זאת, בשל החשיבות הרבה של הנושא והרצון להעלות את תחושת הביטחון של הציבור הפוקד את החופים, ומעבר לנדרש על-פי חוק, משטרת ישראל נערכה בעבר ונערכת גם לקיץ הקרוב ולעונת הרחצה בעבודת מטה סדורה, שלה שותפים גורמים רבים, וביניהם משרד הפנים, הרשויות המקומיות, רשות הטבע והגנים, הרשות הארצית לכבאות והצלה ועוד; מופצות פקודות והיערכויות מבצעיות ברמה הארצית, המחוזית והמקומית; כחלק מתוצרי עבודת המטה, נדרשו הרשויות המקומיות, חלק מהרשויות, לשינויים תשתיתיים, בכלל זה הקמת מחסומים פיזיים בכניסות לחופי הרחצה במטרה למנוע כניסת כלי רכב מסוגים שונים, הצבת שילוט, הנחיות ועוד.

גלעד ארדן: במהלך חודשי הקיץ, ובדגש על סופי-שבוע, המשטרה, בשיתוף הגורמים הנוספים, מקיימת מבצעים רחבים, ובין היתר מבצעים לאיתור טרקטורונים וכלי רכב בעלי עבירות שטח באזור חופי הרחצה.

גלעד ארדן: במבצעים ובפעילויות השונות המשטרה מפעילה כוחות רבים, וביניהם היחידה האווירית, אני תכף אפרט, יחידת השיטור הימי, מערך פיקוח, מתנדבים, סיירות הורים ושוטרים ממונעים וסטטיים המוצבים בחוף.

גלעד ארדן: בפעילות המחוזות ואגף התנועה משולבות היחידה האווירית ויחידת השיטור הימי לאיתור נהגי רכבי שטח וטרקטורונים הנוסעים באזורים אסורים באופן המסכן את שלום הציבור.

גלעד ארדן: בשנת 2014 שולבה היחידה האווירית ב-58 מבצעים, ובמהלכם בוצעו כ-100 שעות טיסה.

גלעד ארדן: מתחילת שנת 2015 ועד היום שולבה היחידה האווירית ב-25 מבצעים, שבמהלכם בוצעו כבר עד היום 50 שעות טיסה, ועוד לא התחיל הקיץ.

גלעד ארדן: בנוסף, מפעיל השיטור הימי סיורים ממונעים משותפים בחופי הרחצה עם יחידת הפיקוח ברשות הטבע והגנים כדי לאכוף את האיסור, לצד תפיסת משייטים – אופנועי ים וכו' – המסכנים מתרחצים בים.

גלעד ארדן: פעילות האכיפה מתחילת עונת הקיץ הנוכחית: בפעילות משותפת עם רשות הטבע והגנים נרשמו כבר 657 דוחות מינהליים עקב נסיעה על החוף; נרשמו 1,406 דוחות מסוגים שונים שניתנו בסמוך לחופי הרחצה – דוחות תנועה רגילים, בריונות וכו'; נתפסו 35 נהגים פסולים או לא מורשים; בוצעו 136 פסילות של רישיונות נהיגה על-ידי קציני משטרה – פסילה מינהלית – והושבתו 63 כלי רכב על-ידי קציני משטרה.

גלעד ארדן: לסיכום אני אומר שאני, שוב, מסכים עם חברת הכנסת רוזין, וכמה שלא נעשה תמיד אפשר לעשות עוד, אבל אני חושב שיש כמה יוזמות חקיקה שאפשר ליזום, ואני ביקשתי גם מהמשטרה לחשוב עליהן, ואם יבואו יוזמות חקיקה פרטיות אני אשתדל, במידה שהן יהיו סבירות, לתמוך בהן.

גלעד ארדן: בכל מה שקשור להרתעה – זה נכון שיש אפשרות גם היום, בהתנהגות מסוכנת ברמה מסוימת להשבית כלי רכב.

גלעד ארדן: אני חושב שזה לא צריך להיות לפי רמה, אני חושב שכל מי שמתקרב, חוצה קו מסוים, מהחוף, יש צורך להשבית את רכבו לתקופה מסוימת, וגם להרחיק אותו ממנו, בדומה למה שהיום נעשה עם נהיגה בשכרות, וכפי שאמרתי, כל יוזמה כזו שתבוא, גם מהכנסת, תישקל בחיוב.

גלעד ארדן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת של חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: טוב, לא סתם בחרתי להפנות את השאלה אליך, למרות העמקתי בנושא ובחינת הנושא.

מיכל רוזין: אני יודעת שבמידה מסוימת הפרטתם את הכוח; אני כמובן התנגדתי לכך, אבל הפרטת האכיפה, גם בנושא הזה עברה מהמשטרה לרשויות המקומיות, ובעצם משרד הפנים.

מיכל רוזין: אבל, עדיין, וגם תיארת בעצמך – – –

גלעד ארדן: אבל רשות הטבע והגנים היא גוף ממשלתי, היא תאגיד סטטוטורי, היא לא הפרטה.

מיכל רוזין: נכון, אני יודעת.

מיכל רוזין: אני רק אומרת – הפרטת הכוח מהמשטרה והלאה.

מיכל רוזין: אני עדיין אומרת – – –

גלעד ארדן: הפרטה זה כשגורם פרטי מקבל.

מיכל רוזין: גם רשויות מקומיות – טוב, לא נתווכח על זה.

גלעד ארדן: אבל אי-אפשר תמיד להגיד ססמאות שאין בהן אמת – – –

מיכל רוזין: זו לא ססמה.

מיכל רוזין: כאשר המשטרה – – –

גלעד ארדן: הפרטה זה גורם פרטי.

גלעד ארדן: רשות הטבע והגנים היא תאגיד של המדינה.

מיכל רוזין: גם רשויות מקומיות הן לא גורמים פרטיים, ועדיין המשטרה – –

גלעד ארדן: נכון, וגם זה לא הפרטה.

גלעד ארדן: גם פקח של רשות מקומית זה לא הפרטה.

מיכל רוזין: – – מעבירה מסמכויותיה לפקחי העיריות.

מיכל רוזין: בסדר?

מיכל רוזין: נקרא לזה ככה.

מיכל רוזין: אני חושבת, ואתה בעצמך ציינת את העשייה של המשטרה.

מיכל רוזין: אני כן חושבת שיש פה אחריות של המשטרה, מכיוון שמדובר פה בסכנת חיים אמיתית, וראינו את זה רק בשבת האחרונה.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש גם הבדל – והבעיה, ברגע שהעברת את זה לרשות הטבע והגנים, ואני דיברתי אתם באופן אישי, וגם העברת את זה לרשויות המקומיות, מה שקורה זה שכאשר מדובר בחוף מוכרז או בחוף שיש עליו פיקוח אזי הם יכולים לעשות את הפיקוח, שהוא גם כן בעיקרון מינהלי, כמו שאמרת – קנס של 1,000 שקלים או 500 שקלים.

מיכל רוזין: כאשר מדובר בחוף שאינו מוכרז, ומה לעשות, החופים שייכים לכולנו, ואנחנו בוחרים ללכת בשבת גם לחופים שאינם מוכרזים, לשכב ולשחק על חוף הים, ואז יש בעיה, כי הם לא יכולים ולא מותר להם, על-פי החוק, לאכוף שם את הנושא הזה.

מיכל רוזין: לכן, כן נכנסת פה המשטרה.

מיכל רוזין: אני מרימה את ההצעה שלך לקחת יוזמה ולקדם את הצעת החוק הזאת, כי אני חושבת שצריך להחמיר את הענישה, כי כרגע אין ענישה אפקטיבית ומרתיעה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

מיכל רוזין: אני רק אגיד משפט אחרון.

מיכל רוזין: אחרי הסיפור של שבת, בשבת האחרונה, במקביל, העלו חבר'ה צעירים סרטון לפייסבוק שממש מראה אותם צוחקים על העובדה – הם עם ג'יפ, בתוך חוף ים – צוחקים על העובדה שנתנו להם דוח.

מיכל רוזין: הם קורעים את הדוח לפני המצלמה.

מיכל רוזין: זה סרטון, דרך אגב, שאפשר להעביר למשטרה ושתחקור אותו.

מיכל רוזין: הם קורעים את הדוח, ופשוט צוחקים על העניין הזה.

מיכל רוזין: זה אומר שאין ענישה, אין הרתעה אפקטיבית, וזה, בסופו של דבר, לפתחכם.

מיכל רוזין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת של חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, תודה רבה על התשובה המנומקת.

מירב בן ארי: לפני שאני אדבר, כי אני לא אתן נאום, בניגוד לחברי הכנסת האחרים, אני פשוט אומר שאף חבר כנסת לא יגיד לחבר כנסת אחר אם הוא מגיע לקרסוליים של חבר כנסת אחר.

מירב בן ארי: זו אמירה שהיא לא לעניין.

מירב בן ארי: אני מעריכה את חבר הכנסת חנין וחברת הכנסת גלאון על העשייה החברתית שלהם, אבל עם כל הכבוד, חברת הכנסת רוזין, זו הערה מיותרת.

מירב בן ארי: ועכשיו רק שאלה קצרה, כי את רוב התשובות קיבלתי בתשובה שלך.

מירב בן ארי: מעבר לחקיקה והחמרת הענישה, האם המשרד שבראשותך פועל באיזה קמפיין הסברתי לטובת הנהגים במדינת ישראל, גם כדי לדעת את הסמכויות, בעצם של הפקחים – ואגב, אני לא מאמינה בהפרטה, אני דווקא חושבת שזה שהרשות מפקחת זה נותן הרבה יותר סמכות לפקחים, אבל – האם יש איזה קמפיין שבו נהגים יודעים מה הקנסות ויודעים גם מי הן אותן סמכויות שיכולות להענישם?

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת של חבר הכנסת חמד עמאר.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אדוני השר, אני חושב שענית בהרחבה על הנושא.

קריאות: – – –

חמד עמאר: זו תופעה מאוד קשה.

חמד עמאר: היום אפילו מתנהלים מירוצים שם, בחופים.

חמד עמאר: בקשר לעניין הפקחים שאתה העלית, אני שמעתי באחד הראיונות שברשות הטבע והגנים שאמורה לפקח על הנושא יש בכל הארץ רק שלושה פקחים שאחראים לנושא הזה של החופים.

חמד עמאר: לכן למשטרה יש תפקיד חשוב מאוד.

חמד עמאר: אני חושב שאני אסתפק בתשובה שקיבלתי ממך.

חמד עמאר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר, התייחסותך.

גלעד ארדן: תודה, גברתי.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, המשטרה ואני מייחסים חשיבות רבה לאכיפת כל החוקים, בפרט האיסור על נהיגה בסמוך לחופי הרחצה, שאנשים מגיעים אליהם עם בני המשפחות שלהם ומצפים לשלווה – לפחות מכלי רכב; אני לא בטוח שיש שלווה מלאה בחופים בישראל, אבל לפחות שלא להיות חשופים לסכנה מכלי רכב שמסתובבים לידם בחופים.

גלעד ארדן: אני חוזר ומדגיש, בניגוד למה שחבר הכנסת עמאר ציין שהוא שמע.

גלעד ארדן: אינני יודע ממי שמעת, יש הרבה יותר משלושה.

גלעד ארדן: וזה לא רק רשויות מקומיות, אני אומר את זה גם כשר לשעבר להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: הסיירת הירוקה ופקחי רשות הטבע והגנים, שאחראים לחלק נכבד מהחופים או מרצועות החוף במדינת ישראל, מקדישים לכך הרבה מאוד זמן בסופי-השבוע, לאכוף את האיסור, וגם משטרת ישראל.

גלעד ארדן: ציינתי כמה קנסות ודוחות ניתנו בנושא הזה רק השנה.

גלעד ארדן: ייתכן, ואמרתי זאת בתשובתי לחברת הכנסת רוזין, שאנחנו יכולים תמיד לבחון את עצמנו איפה אפשר להטיל עונשים מרתיעים יותר, אולי מיידיים, אולי כאלה שלא תלויים בהליך משפטי ארוך ומייגע, שאי-אפשר לדעת מתי הוא יסתיים ואיך הוא יסתיים, אלא לתת סמכויות מינהליות לקציני משטרה, שעל בסיס עבירה שהשוטר יציג להם יוכלו גם לקבל החלטות כנגד הנהג וכלי הרכב שבו הוא נהג.

גלעד ארדן: אני אבחן את כל ההצעות הללו, ואני אנסה לקדם אותן.

גלעד ארדן: עם זאת, באשר למה ששאלה חברת הכנסת בן ארי, משטרת ישראל אמונה על אכיפת כל החוקים הפליליים ויש לה איזו סמכות שיורית – דרך אגב, כל מה שמישהו לא עושה במדינה, אז המשטרה היא זאת שצריכה לעשות אותו, בין שזה ביקור האפיפיור ובין שזה מה שיקרה במדינה בתחילת העבודות על הרכבת הקלה.

גלעד ארדן: אז אני לא חושב שהמשטרה – היא לא מתוקצבת על זה והיא לא יכולה להוביל קמפיינים תקשורתיים שכל היום מסבירים לציבור מה אסור לו לעשות.

גלעד ארדן: בשביל זה כל חקיקה מייחדת שר כשר ממונה עליה.

גלעד ארדן: חופי רחצה הם באחריות שר הפנים.

גלעד ארדן: האיסור הזה נחקק במיוחד כאיסור שהשר להגנת הסביבה אמור להוביל את האכיפה שלו.

גלעד ארדן: ולכן, בהקשרים האלה אני חושב שהמשטרה ודאי צריכה לתת את דעתה לתופעות רחבות שהולכות ומתפשטות ומסכנות את הציבור, אבל אני לא חושב שאם נשיק קמפיין דווקא על הנושא הזה זה יהיה סביר, כי אז יגידו לנו: אוקיי, ומה עם עבירות מין, זה לא חשוב בעיניכם?

גלעד ארדן: ומה עם התעללות בילדים, זה לא חשוב בעיניכם?

גלעד ארדן: אני חושב שכל משרד ומשרד צריך לקחת את הנושאים שתחתיו, וכמובן למשטרה יש האחריות הכוללת.

מירב בן ארי: עמותת "אור ירוק" – – –

גלעד ארדן: לא, עמותת "אור ירוק" לא צריכה להוביל את הקמפיינים, אבל להזכירך, משרד התחבורה נקרא "משרד התחבורה והבטיחות בדרכים", זה השם שלו, ולכן יש לו גם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: ואף שעבירות התעבורה הן עבירות שגם המשטרה כמובן אוכפת אותן, לא המשטרה עושה את הקמפיינים בנושא הזה.

גלעד ארדן: היא גם לא מתוקצבת על כך.

גלעד ארדן: הלוואי.

גלעד ארדן: את יודעת מה?

גלעד ארדן: אני מוכן שכל תקציבי הקמפיינים של המדינה לאכיפת חוקים או לעידוד ציות לחוקים ירוכזו במשרדי, יכול להיות שזה רעיון לא רע – לא, אני צוחק.

גלעד ארדן: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת ממתינים לאורחים שלנו ונגיע לישיבה מיוחדת לכבוד ראש ממשלת איטליה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, האורחים שלנו קצת מתעכבים, לכן אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שאילתה שישית.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את שר הכלכלה, חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי להשיב על שאילתה של חבר הכנסת אורי מקלב בנושא: קריסה ברישום למעונות-יום.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב, במקום.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: לא הבאתי את התיק שלי.

טלי פלוסקוב: נא להעביר לכבוד השר.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כן, אתה יכול, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני השר, רק שלא ייתנו לך את הנאום של ראש ממשלת איטליה.

אורי מקלב: אני מקווה שלא ייתנו לך את זה.

אורי מקלב: אדוני השר, אפשר?

אריה מכלוף דרעי: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: השנה, לראשונה, הורים נדרשים לעבור ועדת קבלה על-ידי רואה-חשבון במעונות-היום.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מקלב, דקה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת ואורחים נכבדים, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: מאוד קשה לשמוע את השאלות במצב כזה.

טלי פלוסקוב: אני מקווה שכולם שומעים אותי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת לבני, חברת הכנסת סבטלובה, מצד שמאל, חברת הכנסת נאוה בוקר.

טלי פלוסקוב: אוקיי, בבקשה, נא להמשיך.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מודה לך על האפשרות להקריא את השאילתה שכותרתה: קריסה ברישום למעונות-היום.

אורי מקלב: השנה, לראשונה, ההורים נדרשים לעבור ועדות קבלה על-ידי רואה-חשבון חיצוני ברישום למעונות-היום.

אורי מקלב: עד היום עשרות-אלפי הורים נמצאים בחוסר ודאות.

אורי מקלב: ברצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אורי מקלב: האם נכון הדבר?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם כן – מדוע להוסיף ביורוקרטיה?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: האם מי שאמון על החינוך אינו אמון על תהליך הרישום? 4.

אורי מקלב: מה היא העלות?

אורי מקלב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, אני מודע.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, אני מקבל את זה כל יום, את התלונות, הטרוניות של ציבור גדול על הרישום, על הביורוקרטיה ועל עוגמת הנפש שנגרמת להורים בנושא של רישום למעונות-יום.

אריה מכלוף דרעי: הנושא שהעלית, חבר הכנסת מקלב, על ועדות הקבלה – אני רוצה רק לציין מספרים: יש לנו כ-1,800 מעונות-יום; במעונות-יום יש עומס גדול ויש ביקוש פי-שלושה או פי-ארבעה מהמקומות שיש במעונות-היום.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מקימים שם ועדות קבלה, מדובר על כ-338 מעונות-יום, ו-240 ועדות קבלה – לפי מה שמסרו לי – כבר התכנסו, ועד סוף השבוע נקווה שיתכנסו השאר.

אריה מכלוף דרעי: רואה-החשבון הוא לא חבר בוועדת הקבלה, מי שבוועדת הקבלה אלה המפקחת האזורית ומנהלות המעון, אבל רואה-החשבון עוזר להם בעניין.

אריה מכלוף דרעי: אני התוודעתי, גם בשיחה שקיימנו, לבעיות שאתה מעלה.

אריה מכלוף דרעי: אני, בעזרת השם, אבדוק את זה יותר ביסודיות, ואני אנסה, בעזרת השם, לפשט ולדאוג לכך – מגיע להורים לקבל תשובות באמת מייד ולהסיר מהם את הדאגה הזאת, אם יש להם מעון לשנה הבאה או אין להם מעון לשנה הבאה והאם הם התקבלו.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת – חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני השר, קיצרת בדברי תשובתך, אבל באמת הסיפה של הדברים שלך חשובה, כי אם תיכנס לעומק בעניין הזה – זו כבר באמת תשובה אחת על כל השאלות.

אורי מקלב: אבל עדיין לא קיבלנו תשובה, לא על העלות, מה היה הצורך לעשות את זה, להוסיף עוד רגולציה – – –

אריה מכלוף דרעי: העלות, באמת שכחתי לומר לך, העלות של הדבר הזה, של ועדות הקבלה, היא כ-1.5 מיליון שקל.

אורי מקלב: רואה-החשבון, גם אם הוא לא חבר, דה-פקטו אי-אפשר לתת תשובות לפני שרואה-החשבון מבקר במעונות האלה.

אורי מקלב: רק רשת ויצו, רשת ויצו – לפני כמה ימים עלו כולם לירושלים, ישבו במשך שש שעות לבדוק מעון-מעון.

אורי מקלב: משמעות הדברים היא שאנשים עדיין לא קיבלו תשובה אם הם התקבלו או לא התקבלו.

אורי מקלב: לדבריך, כפי שציינת – ובאמת אני מכבד את מה שאמרת – יש מעונות שיש אליהם רישום פי-ארבעה מהמקומות.

אורי מקלב: זאת אומרת, המסקנה היא ש-100 הורים יקבלו תשובה שלילית.

אורי מקלב: 100 הורים צריכים לחפש עכשיו אלטרנטיבה הרבה יותר יקרה.

אורי מקלב: למה אנחנו צריכים את זה?

אורי מקלב: למה צריכים להקשות?

אורי מקלב: תש כוחם של ההורים, של אלה שצריכים לרשום למעונות, עם מה שהם עוברים ברישום הרגיל, קל וחומר עכשיו, בעיכוב התשובה שלהם.

אורי מקלב: לכן, טוב ייעשה – גם אם היה נעשה פיילוט, זה גם טוב.

אורי מקלב: עד היום מנהלי המעונות מקבלים קריטריונים, תן להם לבדוק, תן להם לקבל לפי קריטריונים: אימא עובדת, אבא עובד, זה הקריטריון הקובע, ולמה צריך להביא את זה עוד הפעם?

אורי מקלב: זה היה בעבר ועכשיו שינו את זה, מה קרה?

אורי מקלב: צריך להוסיף עוד משהו?

אורי מקלב: את מי צריך לפרנס?

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מקלב.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת לחבר הכנסת איציק שמולי – המיקרופון בצד השני.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, שתי שאלות קצרות ביותר אליך בעניין של המעונות: 1.

איציק שמולי: כפי שאתה בוודאי יודע, הפרוצדורה עד לקבלת סמל למעון לוקחת זמן, ובזמן הזה, ככל הידוע לי, אין סבסוד.

איציק שמולי: השאלה שלי, אדוני השר: האם נשקלת מדיניות כלשהי של החזר רטרואקטיבי?

איציק שמולי: דבר שני, אדוני השר, מתלונה שהגיעה אלי בעיקר מ"נעמת" באר-שבע, מחגית פאר, יו"ר "נעמת", עולה שיש מחסור חמור ביותר – אולי את, גברתי היושבת-ראש, תוכלי גם להעיד על זה – על המעונות בדרום, בכמה מעונות.

איציק שמולי: בשלב הזה בבאר-שבע בוודאי יש 300 ילדים ללא מעון, ובדרום כולו 680.

איציק שמולי: למה לא ניתן את האפשרות לארגונים עצמם, כמו ויצו ו"נעמת", כפי שהיה פעם, לגשת למכרזים ולהשתתף ולקבל סבסוד?

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו מתנצלים, כרגע אנחנו ניאלץ לקטוע את הדיון.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש מהשר להשיב לאחר הישיבה המיוחדת, כדי לכבד את האורח שלנו, ראש ממשלת איטליה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נחזור לדיון לאחר מכן.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי הכנסת והשרים, קהל נכבד, אנא תפסו את מקומותיכם, אנחנו מתחילים בישיבה המיוחדת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מהקהל, חברי הכנסת והשרים, לכבד בקימה את כבוד ראש ממשלת איטליה, הוד מעלתו מתאו רנצי, ואת יושב-ראש הכנסת מר יולי יואל אדלשטיין.

ירדנה מלר-הורוביץ: יש עיכוב קל.

ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו נמתין.

ירדנה מלר-הורוביץ: אפשר לשבת.

ירדנה מלר-הורוביץ: זמן האמת הגיע.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי כנסת, שרים נכבדים, אנא כבדו את ראש ממשלת איטליה וכבוד יושב-ראש הכנסת בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד ראש ממשלת איטליה, הוד מעלתו מתאו רנצי, ויושב-ראש הכנסת מר יולי יואל אדלשטיין.

ירדנה מלר-הורוביץ: (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני ראש ממשלת איטליה ויושב-ראש הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, המוזמנים ביציע, אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של מליאת הכנסת לכבוד אורחנו ראש ממשלת איטליה, הוד מעלתו מתאו רנצי.

יולי יואל אדלשטיין: רבותי, שגריר איטליה בישראל פרנצ'סקו טלו, שגריר ישראל באיטליה נאור גילאון, כל חברי המשלחת המכובדת המלווה את ראש ממשלת איטליה, אדוני ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, כל שרי הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, חברות וחברי כנסת בעבר, מכובדי, סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות, ראשי העדות הדתיות בישראל, חברי קהילת יוצאי איטליה בישראל, אורחינו, שוטרים, סוהרים, כלל המוזמנים, מכובדי ראש הממשלה, Benvenuto a Gerusalemme, Benvenuto in Israele, Caro Presidente, בשם חברי הכנסת ובשמי אני מתכבד לקבל את פניך ואת פמלייתך בברכת ברוכים הבאים לירושלים ולכנסת ישראל, לב-לבה של הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל ואיטליה נמצאות באותו מרחב גיאוגרפי ושתיהן שוכנות לחוף הים התיכון.

יולי יואל אדלשטיין: אנו חולקים ערכים משותפים ופועלים על מנת שישמרו על הדמוקרטיה שהושגה לאחר מאבקים קשים ומרים.

יולי יואל אדלשטיין: יחסי ישראל ואיטליה הם יותר מאשר יחסים פורמליים בין שתי מדינות; אלו הם יחסים שבין אחים במשפחה קרובה.

יולי יואל אדלשטיין: מדינותינו חולקות היסטוריה משותפת, המתחילה בתקופה הרומית וממשיכה עד עצם היום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מנהיגי הציונות ומנהיגי ישראל בראשית דרכה הושפעו מרעיונות שצמחו באיטליה.

יולי יואל אדלשטיין: ראשית ימיה של הקהילה היהודית באיטליה עוד בתקופה העתיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הקהילות היהודיות הגיעו לאיטליה במאות הראשונות לספירה, ומאוחר יותר – מארצות מצוקה, אך הזיקה של העם היהודי לארצכם עמוקה אפילו יותר.

יולי יואל אדלשטיין: קהילת רומא העתיקה היא הקהילה העתיקה ביותר, שמורכבת עוד מצאצאי היהודים שהוגלו מירושלים על-ידי הקיסר טיטוס בשנת 70 לספירה.

יולי יואל אדלשטיין: קהילה זו התבססה לאחר חורבן בית שני, וכיום היא אחת הקהילות המפוארות באירופה.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי ראש ממשלת איטליה, מאז קום המדינה ידעו יחסי ישראל ואיטליה עליות ומורדות, אך אנו חווים עתה תקופה של ידידות ואחווה שאין לה אח ורע בהיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים רבים ומגוונים: ביקורים של מנהיגי שתי המדינות ברמות הבכירות ביותר, מפגשים בין הממשלות המתקיימים מדי שנה, מה שמכונה G To G, וקשרים שוטפים בתחומי כלכלה וביטחון, מדע, תרבות וספורט, טכנולוגיה ואיכות הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: כך, לא מכבר, נפתחה במילנו התערוכה הנהדרת "אקספו 2015", אחת התערוכות החשובות ביותר בעולם, שהשנה עומדת בסימן Feeding the Planet, Energy for Life.

יולי יואל אדלשטיין: בתערוכה זו הקימה ישראל ביתן גדול ומשמעותי, ובו מוצגים הישגיה המיוחדים בתחומי החקלאות, המים והמזון.

יולי יואל אדלשטיין: ניתן בו, בביתן הזה, ביטוי לתרומתה הייחודית של ישראל, לאנרגיה היצירתית המאפיינת אותה – וגם את איטליה, ערשֹ של יצירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, איטליה היא אחת המדינות המובילות באירופה במאבק באנטישמיות ובשימור מורשת השואה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת איטליה רואה את המציאות נכונה ופועלת בתחומים רבים, ובהם בתחום החשוב ביותר, החינוך, על מנת למגר את תופעת האנטישמיות.

יולי יואל אדלשטיין: איטליה חווה בימים אלה התמודדות לא פשוטה עם גלי הגירה, ותמונות אנשי משמר החופים שלכם המוציאים מן המים את האומללים או מביאים את ספינותיהם הרעועות אל חוף המבטחים נוגעות ללב כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, אני מבקש להודות לך, ובאמצעותך – לעם האיטלקי, על ידידות

יולי יואל אדלשטיין: כם העמוקה ועל עמידת

יולי יואל אדלשטיין: כם האיתנה לצדה של ישראל, על הדאגה שהביעו ומביעים מנהיגיכם ועל המחויבות לשלומה ולביטחונה של ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: העולם החופשי נמצא בעיצומו של מאבק ברוע האסלאם הקיצוני בהובלת איראן וסכנת הגרעין שהיא מקדמת בחסות בין-לאומית.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו שותפים לסכנות האלה מצד הטרור לסוגיו, ומכונית התופת שהתפוצצה לא מכבר מול שגרירות איטליה בקהיר היא עדות נוספת לכך שהמאבק הזה חייב להיות נחוש ומשותף.

יולי יואל אדלשטיין: לשיתוף פעולה זה יש חשיבות גדולה גם בעמידתה של איטליה לצד ישראל בפורומים בין-לאומיים שונים.

יולי יואל אדלשטיין: זו אכן הזדמנות להודות לפרלמנט האיטלקי, לקולגות שלנו, על שני בתיו, על שיתוף הפעולה שזוכות לו משלחות הכנסת לאספות הפרלמנטריות השונות.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע שיחד נדע לקדם פרויקטים של שיתופי פעולה בין מדינות הים התיכון, בעיקר מדינות ערב, במגוון תחומי החיים.

יולי יואל אדלשטיין: זה אינו ביקורך הראשון בישראל, ואני כולי תקווה שגם לא האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: משפט יפה בשפתכם אומר כך: Tra il dire e il fare c'e di mezzo il mare, כלומר: בין לומר לבין לעשות משתרע הים.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה, מכובדי ראש הממשלה, גם אמרת וגם עשית.

יולי יואל אדלשטיין: חצית את הים, הגעת אלינו, ואנחנו מקבלים אותך ואת משלחתך המכובדת בזרועות פתוחות, בלב חם ובברכת ברוכים הבאים לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: מייד אחריו – יישא דברים ראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה רנצי, ידידי מתאו, Benvenuto a Israel.

בנימין נתניהו: ברוך הבא לישראל, ברוך הבא לירושלים.

בנימין נתניהו: מתאו, אתה מתקבל כאן כידיד אמת של ישראל, כמנהיג שיוצא בעד האמת ונגד השקר; בעד שלום-אמת ונגד חרמות.

בנימין נתניהו: כולנו מעריכים את המנהיגות ואת התנופה שהבאת לאיטליה.

בנימין נתניהו: רפורמות כלכליות נועזות הן אף פעם לא קלות, ורפורמה שאתה מנסה להנהיג עכשיו בשיטת הממשל במטרה להשיג יציבות ומשילות – שוחחנו אמש באריכות על כך, ונדמה לי שיש לנו הרבה מה ללמוד מהמאמץ הזה שאתה עושה.

בנימין נתניהו: ושוחחנו גם על הדברים הגדולים שאנחנו יכולים להשיג יחד, בטכנולוגיה, בכלכלה, במסחר, בתרבות, במדע, בביטחון, בסייבר, בשיתוף פעולה במדינות שלישיות.

בנימין נתניהו: העולם שלנו משתנה במהירות.

בנימין נתניהו: חלק מהשינויים הם כמובן מאיימים ומאוד מאתגרים, אבל חלק מהשינויים הללו יוצרים הזדמנויות גדולות, ואיטליה וישראל הן שתי מדינות דינמיות, עם מידה בלתי רגילה של יצירתיות וכישרון, ואני מאמין שיחד נוכל להשיג הרבה יותר בכמה וכמה תחומים מאשר כל אחד מאתנו לחוד.

בנימין נתניהו: וכשאנחנו יחד פונים אל העתיד, אנחנו ניצבים על יסודות של עבר מפואר שמעשיר את תרבותנו ויוצק בנו ביטחון ביכולתנו לעצב עתיד חדש וטוב יותר למדינותינו.

בנימין נתניהו: אני יודע שאתה מרגיש כאן, בירושלים, ממש כמו ברומא או בעירך פירנצה, שהחדש נשען על הישן.

בנימין נתניהו: רומא וירושלים מהוות שניים מהיסודות הבסיסיים ביותר של הציוויליזציה המערבית, החופשית, הנאורה.

בנימין נתניהו: התרבויות שלנו שלובות זו בזו, והן השפיעו השפעה עצומה על ההיסטוריה.

בנימין נתניהו: תורת המוסר היהודית הביאה לאנושות ערכים של צדק, אמת ואהבת האדם, ותורת המדינה שהתגבשה ברומא עיצבה את סדרי השלטון של עולמנו.

בנימין נתניהו: וגם בעידן המודרני, כפי שאמר היושב-ראש, נמשכה הזיקה בין רומא לירושלים.

בנימין נתניהו: תנועת התחייה הלאומית באיטליה, הריסורג'ימנטו, השפיעה רבות על התעוררות הלאומיות היהודית.

בנימין נתניהו: אולי הציוני הראשון – אחד משלושת הראשונים – לפני למעלה מ-160 שנה, משה הס, כתב את הדברים הבאים.

בנימין נתניהו: הוא אמר: עם שחרור עיר הנצח שעל גדות נהר הטיבר, מתחיל שחרור הנצח שלמרגלות הר המוריה; תחייתה של איטליה מבשרת על תחייתה של היהדות.

בנימין נתניהו: אבות הציונות, כמו הרצל ונורדאו, שאבו השראה מאבות התנועה הלאומית האיטלקית, ממציני וגריבלדי.

בנימין נתניהו: בינואר 1904, כמה חודשים לפני שמת בגיל 44, נפגש הרצל ברומא עם האפיפיור ועם מלך איטליה ויטוריו עימנואלה, והוא רשם ביומנו את דברי המלך אליו.

בנימין נתניהו: המלך אמר לו: אני שמח שהסתלקתם מתוכנית אוגנדה; אהבתכם לירושלים מוצאת חן בעיני.

בנימין נתניהו: כנראה גם מצאה חן בעיניו של הרצל.

בנימין נתניהו: בין ממשיכי דרכו הבולטים של הרצל היה זאב ז'בוטינסקי, האב המייסד של תנועתי.

בנימין נתניהו: בצעירותו, ז'בוטינסקי למד משפטים ברומא.

בנימין נתניהו: הוא כותב: אם יש לי מולדת רוחנית, הרי היא איטליה.

בנימין נתניהו: בין השאר, על בסיס הדוגמה של איטליה, הדוגמה של התקומה הלאומית המוצלחת באיטליה, ראשי הציונות סללו את הדרך להגשמת שאיפותינו הלאומיות בארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: הקמנו מדינה משלנו, אבל לא לפני שידענו את הגדול באסונות שפקד אותנו, השואה.

בנימין נתניהו: בביקורך ב"יד ושם" יכולת לעמוד על תוכנית ההשמדה השטנית של הנאצים, שהכחידה שישה מיליון מבני עמנו, ורבים רבים מיהודי איטליה.

בנימין נתניהו: לאחר השואה קמנו מתהומות וטיפסנו לפסגות.

בנימין נתניהו: ישראל היא מדינה דמוקרטית, מתקדמת, משגשגת.

בנימין נתניהו: מאז עצמאותנו אנחנו שוקדים על פיתוח קשרי ידידות עם מדינות בחמש היבשות, ותמיד ראינו באיטליה בעלת-ברית חשובה, מרכזית, באזור הים התיכון.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לך שזה מלווה לא רק באינטרסים אלא גם בסימפתיה גדולה.

בנימין נתניהו: אנחנו אוהבים את השפה האיטלקית, יש לה ניגון מיוחד; אנחנו מתפעמים מן האמנות האיטלקית, שהגיעה באמת לשיא בהיסטוריה בתקופת הרנסנס, והיא עדיין מגיעה לגבהים גדולים כל הזמן; אנחנו אוהבים את המטבח האיטלקי – אני מעיד על זה באופן אישי, אבל הוא תפס מקום של כבוד בכל שולחן ישראלי; ואנחנו גם אוהבים, מתאו, את הכדורגל האיטלקי וגם את קבוצת "פיורנטינה".

בנימין נתניהו: אנחנו אוהבים את איטליה.

אחמד טיבי: אמרת את זה גם לנשיא ארגנטינה.

בנימין נתניהו: אנחנו אוהבים הרבה, אבל אנחנו אוהבים את איטליה.

בנימין נתניהו: ותאמין לי שאני מדבר פה בשם כל חלקי הבית.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) העיצוב האיטלקי הוא שם נרדף לאיכות ואסתטיקה – מאופנה דרך עיצוב תעשייתי משובח ודרך אדריכלות נפלאה.

בנימין נתניהו: יש פה פוטנציאל עצום של שיתוף פעולה בינינו, כי החיבור בין שני העמים המוכשרים והיצירתיים שלנו יכול לפרוץ להרבה תחומים חדשים בעולם, והביקור שלך כאן יסייע לחזק עוד יותר את הקשרים האיתנים בינינו.

בנימין נתניהו: זו ידידות אמיצה ואמיתית ומאוד אופטימית.

בנימין נתניהו: מאוד אופטימית.

בנימין נתניהו: אתה יודע, מתאו, שהיחסים המצוינים בין איטליה לישראל, בין רומא לירושלים, לא תמיד היו כך בעבר.

בנימין נתניהו: עברנו חורבן וגלות, אבל מעולם לא שכחנו את ארצנו.

בנימין נתניהו: המנורה שאותה נשאו על כתפיהם גולי יהודה, אותה מנורה שחקוקה על שער טיטוס ברומא, היא משמשת כסמל של מדינתנו הריבונית.

בנימין נתניהו: אנחנו מבקשים להדליק במנורה הזאת אור גדול; אור גדול אל מול החושך שאופף חלקים נרחבים מאזורנו.

בנימין נתניהו: עליית האסלאם הקיצוני הפכה את המזרח התיכון לאלים ומסוכן, ומשם האש מתפשטת לאפריקה, לאירופה, לאסיה, לכל חלקי העולם.

בנימין נתניהו: המרחב שאנחנו חיים בו רווי אש ודם.

בנימין נתניהו: הקנאות האסלאמיסטית שוטפת ערים וארצות.

בנימין נתניהו: היא מביאה למעשי טבח אכזריים והיא מחוללת זוועות שעומדות בניגוד מוחלט לכללי המוסר הבסיסיים.

בנימין נתניהו: איראן, שחותרת לייצא את המהפכה החומייניסטית לרחבי העולם, מוסיפה לקרוא יום-יום להשמדת ישראל.

בנימין נתניהו: היא מפיצה טרור רצחני, היא מערערת את היציבות ברחבי המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: אני אומר בצורה הברורה ביותר: הסכם הגרעין שנחתם עם איראן בשבוע שעבר מאיים לא רק עלינו, הוא מסכן גם אתכם באירופה.

בנימין נתניהו: הוא מסכן את ארצות-הברית, הוא מסכן את הקהילה הבין-לאומית כולה.

בנימין נתניהו: ההסכם משאיר בידי איראן את היכולת להשיג ארסנל של פצצות גרעין בתוך כעשור, מקסימום בתוך 15 שנה, משום שאז יוסרו כל המגבלות על איראן לייצור צנטריפוגות מתקדמות, וגם לא מתקדמות, ולהעשיר אורניום לכל רמה שירצו, ואז איראן תוכל לפרוץ להרבה פצצות גרעין בזמן אפסי ובלגיטימיות בין-לאומית.

בנימין נתניהו: העסקה גם תעשיר את קופתה של איראן כבר עכשיו במאות-מיליארדי דולרים, 100 מיליארד לפחות בשנה הראשונה; כסף שישמש אותה להגברת תוקפנותה באזור ולהפצת טרור למדינות רבות.

בנימין נתניהו: בישראל ובמדינות רבות במזרח התיכון יש הסכמה רחבה – זהו הסכם רע שצריך להתנגד לו.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר שאיראן, "חיזבאללה" ו"חמאס" מצד אחד, ו"דאעש" ו"אל-קאעידה" ודומיהם בצד השני, לא רק שהם מאיימים על כולנו, הם גם מחבלים בסיכוי להגיע להסדר שלום עם שכנינו הפלסטינים.

בנימין נתניהו: מדוע?

בנימין נתניהו: כי בעבר חתמנו על הסדרים, נקטנו צעדים, פינינו שטחים, והשטחים הללו נתפסו כולם על-ידי גורמי הטרור של האסלאם הקיצוני שירו מהם אלפי טילים על ערינו ועל יישובינו.

בנימין נתניהו: מובן מאליו שאנחנו לא נחזור על הטעויות הללו שוב.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים בשלום עם שכנינו הפלסטינים, אבל, ידידי מתאו, זה חייב להיות שלום אמיתי, שלום מוצק: אמיתי בזה שהפלסטינים שמבקשים מאתנו להכיר בזכויותיהם הלאומיות יכירו סוף-סוף בזכותו של העם היהודי למדינה משלו במולדתו, מדינת ישראל; מוצק בזה שיהיו סידורי ביטחון ופירוז בשטח, שימנעו את תפיסתו על-ידי גורמי טרור.

בנימין נתניהו: ודבר זה מחייב נוכחות ביטחונית ישראלית ארוכת-טווח בכל הסדר, אם יהיה כזה.

בנימין נתניהו: מדינות אירופה, שחלקן ממהרות למתוח ביקורת אוטומטית על ישראל, בלי לבדוק את העובדות – חלקן, לא כולן – המדינות הללו תוכלנה לקדם שלום-אמת רק כשתכרנה בשני העקרונות הבסיסיים הללו, הכרה הדדית וביטחון לישראל.

בנימין נתניהו: אבל הן תוכלנה לעזור גם בדברים אחרים.

בנימין נתניהו: אני שמעתי את הרעיונות שלך על יוזמות כלכליות נרחבות שיכולות לעזור לשכנינו הפלסטינים, בשילוב גורמים רבים באזור ומחוצה לו.

בנימין נתניהו: התקדמות מדינית אחראית, מפוקחת, מבוססת על הכרה הדדית ועל ביטחון, בצד מאמץ כלכלי גדול, יזמי, להשקעות – לא לכסף שירד לטמיון, להשקעות – לטייב את חייהם של כל שכנינו, בוודאי הפלסטינים, אני מאמין שזהו הכיוון הנכון שבאמצעותו אנחנו צריכים להתקדם.

בנימין נתניהו: ישראל היא מגדלור של מוסר, חופש וקדמה בים סוער, מוצב קדמי של העולם המערבי.

בנימין נתניהו: ולכן אנחנו מצפים ממדינות המערב לעמוד יחד אתנו.

בנימין נתניהו: אנחנו חלק מכם.

בנימין נתניהו: עלינו לעמוד יחד מאוחדים ומלוכדים מול האיומים המשותפים.

בנימין נתניהו: פגיעה בישראל תהווה פגיעה, בסופו של דבר, גם באירופה.

בנימין נתניהו: עלינו לשלב ידיים במאבק המדיני והצבאי, ואני מוסיף, גם במערכה על ניצחון האמת.

בנימין נתניהו: הרצל, שאותו הזכרתי קודם לכן, לימד אותנו שאנחנו חייבים להילחם בטיעונים האנטישמיים השקריים.

בנימין נתניהו: ואני רוצה לשבח אותך, מתאו, על זה שאתה מתייצב בצורה איתנה, נחרצת.

בנימין נתניהו: אינך נסוג אל מול האנטישמיות.

בנימין נתניהו: אני חושב שכל הבית כאן מצדיע לך ומוחא לך כפיים.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים) אנחנו מנהלים היום מאבק מדיני וביטחוני צודק מאין כמוהו, ובמקביל אנחנו פועלים להדוף את השקרים וההשמצות שמוטחים במדינתנו ובעמנו.

בנימין נתניהו: האנטישמיות החדשה כמובן לובשת צורה בוטה של אנטי-ציונות ואנטי-ישראליות.

בנימין נתניהו: אנחנו מתגוננים באומץ בפניה, אף-על-פי שישראל מואשמת על לא עוול בכפה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר, לא שאנחנו חסינים מביקורת, לא שאנחנו חפים מטעויות.

בנימין נתניהו: אבל כשמציינים אותנו בצורה מעוותת, כמקור של כל הרוע בעולם, אנחנו יודעים שזה שקר גס, שמעלה לנו זיכרונות ברורים מן העבר.

בנימין נתניהו: היחס של האנטישמים החדשים נגד מדינת היהודים הוא המשך ישיר לאנטישמיות הישנה, ליחסה ליהודים במהלך הדורות.

בנימין נתניהו: מעלילות הדם בימי הביניים, דרך משפט דרייפוס, דרך תעמולות הכזב של הנאצים, משפטי הראווה של סטלין.

בנימין נתניהו: היהודים עמדו תמיד למשפט בלתי צודק בהיסטוריה, והיום מדינת היהודים עומדת למשפט מכור אצל חלק מהקהילה הבין-לאומית, משפט שתוצאותיו ידועות מראש.

בנימין נתניהו: אבל קיים הבדל מהותי אחד: בניגוד לעבר, כיום יש לנו כוח – כוח להתנגד למבקשי רעתנו, כוח להילחם בסכנות, כוח להזים את השקרים שטופלים עלינו וכוח לכונן בריתות עם מדינות נאורות, כמו זאת שלך, שמתייצבות נגד השקר ובעד האמת.

בנימין נתניהו: ז'בוטינסקי, שאותו הזכרתי קודם לכן, כתב גם באיטלקית.

בנימין נתניהו: וגם כשהיה כותב בשפות אחרות, היה משתמש במילה אחת – אחת – באיטלקית, כשהוא רצה להביע את כעסו והתנגדותו לדברים בלתי צודקים.

בנימין נתניהו: המילה שהוא השתמש בה היא "באסטה", די, enough.

בנימין נתניהו: אז אנחנו אומרים לאנטישמיות, לתרבות השקר, לחרמות – אנחנו אומרים לכולם: "באסטה".

בנימין נתניהו: ואנחנו אומרים לך: ברוך הבא.

בנימין נתניהו: אני מבקש להביע את הערכתי העמוקה לתרומתך לחיזוק ברית הידידות בין מדינותינו.

בנימין נתניהו: אני מברך אותך ואת המשלחת מאיטליה שהגיעה אתך לארץ.

בנימין נתניהו: אזרחי ישראל כולם מוקירים אתכם ומודים לכם בכל לב.

בנימין נתניהו: ויווה איטליה, ויווה ישראל.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: ראש ממשלת איטליה, ידידנו מתאו רנצי, שגריר איטליה בישראל פרנצ'סקו טלו, שגריר ישראל באיטליה נאור גילאון, משלחת מכובדת שמלווה את ראש ממשלת איטליה, ובה ראשי הקהילה היהודית באיטליה, מכובדנו ראש הממשלה מר בנימין נתניהו, שרי הממשלה, חברות וחברי הכנסת, קהל נכבד, אדוני ראש ממשלת איטליה, ידידנו מתאו רנצי, כבר נאמר על-ידי קודמי, אז אני אחזור גם אחריהם: Caro presidente, benvenuto a la Knesset a Gerusalemme.

יצחק הרצוג: ברוכים הבאים לכנסת ולירושלים.

יצחק הרצוג: אין זה סוד שחברי הכנסת שיושבים מולך לא נוהגים להסכים האחד עם השני לעתים קרובות, והם גם לא נרתעים מלהעניק ביטוי פומבי לוויכוחים ולמחלוקות שביניהם, אבל ביקורך החגיגי במשכננו מעניק לנו שעה נדירה של הסכמה.

יצחק הרצוג: הסכמה חוצת מחנות וחוצת מפלגות.

יצחק הרצוג: האופוזיציה בראשותי כוללת מגוון מפלגות, בעלות תפיסות עולם שונות, המשקפות אמונות ודעות שונות ומייצגות אוכלוסיות מגוונות.

יצחק הרצוג: כיושב-ראש האופוזיציה אני יכול להבטיח לך שכלל יושבי הבית הזה מקבלים את פניך בהוקרה ולוחצים את ידיך בחום.

יצחק הרצוג: חלק מאתנו, מנהיגי המפלגות, מסתכלים עליך בקנאה מסוימת, שכן אתה מנהיג שהפך להיות ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות איטליה וסחף את תושביה בגל של תקוות חדשות.

יצחק הרצוג: נדמה לי שבין ראשי המפלגות, בודדים הנמצאים בגילך – נמצא בעצם אצלנו בכנסת רק ידידי איימן עודה, מנהיג הרשימה המשותפת, והוא, כמו כולנו, מקבל אותך בברכה כמנהיג פורץ דרך, שעמד בראש העיר שהחלה את הרנסנס, פירנצה, ומבקש להעניק רנסנס לעמו.

יצחק הרצוג: אתה גם מנהיג של מפלגה אחות למפלגתי, מפלגת העבודה.

יצחק הרצוג: בהנהגתך מעצבת מפלגתך חזון כלכלי-חברתי המעצב תפיסה סוציאל-דמוקרטית עדכנית ומעניינת.

יצחק הרצוג: ממשלתך צועדת במסלול הזה במדיניותה, ואנו מכאן עוקבים בעניין רב אחר פועלך ומאחלים לך הצלחה ניכרת.

יצחק הרצוג: כפי שכבר נאמר, ההיסטוריה של העמים שלנו שזורה בקשר בל-יינתק, ובה רגעי שפל ורגעי התעלות.

יצחק הרצוג: עוד מימי רומי העתיקה, זו שהחריבה את בית-מקדשנו בתשעה באב, יום צום שנציין בימים הקרובים, עובר לתלמוד, למדרש ולאגדה, כולל אלה הדנים בבריאתה של רומא, עובר לשער טיטוס העומד דומם בלב בירתך – ספק מתאר ספק מסתיר את סיפורה של מנורת שבעת הקנים, שכפי שנאמר, היא סמל לעצמאותנו המתחדשת – כל אלה נשזרים במשך אלפי שנים עד לרגע הטרגדיה הנוראה של יהודי איטליה בשואה, כפי שתוארו בספריו האלמותיים של הוגה הדעות והחוקר פרימו לוי, וברגעי השחרור שבהם השתתפה הבריגדה היהודית בקרבות בנהר סניו ובמסעות המעפילים לארץ-ישראל באניות הומות ניצולי שואה, שיצאו מבארי, ברינדיזי וצ'יוויטווקיה, ועד עצם ימינו אלה.

יצחק הרצוג: אכן "רומא וירושלים" אינו רק מוטיב, זה סיפור אמיתי.

יצחק הרצוג: כיום "רומא וירושלים" הוא סיפור של אהבה, הערכה וכבוד בין העמים; אהבה לתרבויות של עמים עתיקי יומין, לנופי מולדתם, לאוצרותיהם ההיסטוריים, וכמובן, איך אפשר לשכוח, לטעמים הערבים לחיך שלהם.

יצחק הרצוג: ולכן, ביקורך הראשון בישראל הוא הזדמנות להודות לך ולעם האיטלקי כולו על שיתוף הפעולה ההדוק, על הידידות האמיצה ועל החום המוקרן מרומא לירושלים.

יצחק הרצוג: תודה לך באופן אישי על מאבקך כנגד גילויי הגזענות והאנטישמיות, ועל המחויבות העמוקה שלך לישראל ולביטחונה.

יצחק הרצוג: כפי שאמרת בעצרת האומות המאוחדות בספטמבר 2014, ואני מצטט: לישראל יש לא רק את הזכות להתקיים, אלא גם החובה להתקיים, בשל ההיסטוריה ובשל העתיד.

יצחק הרצוג: המאה ה-19 סימלה את תקופת התחייה של עמנו.

יצחק הרצוג: הזיקה בין התחייה האיטלקית לתחייה היהודית תוארה כאן קודם על-ידי ראש הממשלה מן הצד של משה הס, ואני אתייחס להיסטוריון ארנאלדו מומיליאנו, שכתב:

יצחק הרצוג: ההתעוררות של התודעה הלאומית אצל היהודים מקבילה להתעוררות של התודעה הלאומית אצל בני פיימונטה, נאפולי וסיציליה.

יצחק הרצוג: נקודת השזירה בקשר בין שתי התנועות – הוא אמר – היא השזירה בין השחרור האיטלקי והשחרור היהודי.

יצחק הרצוג: ואתה, אדוני ראש הממשלה, כבר מבין שאתה ניצב כאן היום בפני בית-נבחרים מיוחד.

יצחק הרצוג: עברנו לאחרונה מערכת בחירות סוערת, ואנחנו כאופוזיציה גדולה חלוקים על הממשלה ועל העומד בראשה.

יצחק הרצוג: אנחנו נאבקים לכך שתהיה תנופה מדינית, שישראל תיהנה מחלוקה צודקת יותר של ההון בקרב כל שכבות הציבור למען פרנסה הוגנת ורשת ביטחון חברתית, למען שקיפות שלטונית, הגנה על שלטון החוק, זכויות הפרט, עצמאות התקשורת, מעמדם וטובתם של כלל אזרחי ישראל, ובמיוחד המיעוטים בתוכה.

יצחק הרצוג: כל אלה ורבים אחרים הם כר נרחב לזירה פוליטית תוססת, מאתגרת ומאותגרת.

יצחק הרצוג: אבל חשוב לציין כי ההתפתחויות הדרמטיות באזור, כאשר גורמים פנאטיים קיצוניים מאיימים להשמיד ולהרוג אזרחים תמימים, בין בשיסוף גרונם ובין בטרור מתמשך על חייהם, מאחדים אותנו, כולנו, בהבנת האיום הגלום בהם.

יצחק הרצוג: כן – יהודים, מוסלמים, נוצרים ודרוזים, חברי הבית הזה מבינים היטב את מהות איום הטרור עלינו ועל שכנינו.

יצחק הרצוג: רק לפני פחות משבועיים רעדו קירות הקונסוליה האיטלקית במרכז קהיר בפיגוע מחריד שבוצע על-ידי ארגון "המדינה האסלאמית".

יצחק הרצוג: האירוע הקשה הזה היה חוליה נוספת בשרשרת זוועות שהתרחשו בשנה האחרונה כנגד העולם החופשי, והוא שב וחידד את העובדה שהטרור הקיצוני לא מבדיל בין דם לדם, והוא לא יהסס לפגוע בכל מי שחושב, חולם או מתפלל אחרת ממנו, בין שהוא יהודי, נוצרי או מוסלמי.

יצחק הרצוג: מול האויב המשותף הזה עלינו לעמוד ביחד ולהילחם בכל הכוחות.

יצחק הרצוג: זהו מאבק בין-לאומי, ואנחנו רואים בך ובהנהגתך שותפים נאמנים במאבק הזה.

יצחק הרצוג: אני שב ומדגיש שגם כיושב-ראש האופוזיציה אגייס את כל הכלים העומדים לרשותי לשמירה על ביטחון ישראל.

יצחק הרצוג: כך עשינו וכך נוסיף לעשות, ולכן אני חוזר וקובע כי הסכם הגרעין שנחתם בווינה, שאליו התייחס ראש הממשלה, הוא הסכם רע שישפיע באופן משמעותי על ביטחוננו ועל ביטחון האזור, במיוחד בכל הקשור להעצמת הטרור האיראני על שלוחותיו.

יצחק הרצוג: כעת על ידידינו בעולם להציב רף הרתעה מוכח וברור למול איראן, שתשתחרר מכבלי הסנקציות, לסייע לנו כאן לבנות קואליציה אזורית רחבה ולקבל גיבוי בין-לאומי חזק, למען ביטחוננו, ביטחון האזור כולו.

יצחק הרצוג: ודווקא בשל כך, ואולי אף ביתר שאת בשל כך, עלינו לעשות מאמץ נוסף, בלתי מתפשר וללא רתיעה, להסדר עם שכננו הפלסטינים.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, אתה תבקר ברמאללה בימים הקרובים.

יצחק הרצוג: היא נמצאת רבע שעה נסיעה מכאן.

יצחק הרצוג: מנהיג הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, הוא פרטנר לשלום.

יצחק הרצוג: אתו יש לשבת למשא-ומתן, לנסות שוב ולא לוותר.

יצחק הרצוג: אתם תרמתם לא מעט משאבים בשני העשורים האחרונים לדיאלוג ולהתקרבות בינינו לבין הפלסטינים.

יצחק הרצוג: חוויתם אתנו את הסיכויים וגם את מפחי הנפש.

יצחק הרצוג: אסור לצדדים ואסור לקהילה הבין-לאומית להרפות ממימוש החזון, חזון שתי המדינות, שכן הוא חיוני לנו כאן בישראל וחיוני לשכנינו הפלסטינים.

יצחק הרצוג: לפנינו, לפיכך, הזדמנות נדירה, היסטורית, לשינוי פני האזור, דווקא בגלל "דאעש", דווקא בגלל איראן; הזדמנות של שיתוף פעולה אזורי, בזיקה לעקרונות מתוך יוזמת השלום הערבית כתשתית למשא-ומתן ישיר בינינו לבין הפלסטינים, כולל פתרון סוגיית עזה.

יצחק הרצוג: אנחנו מחויבים לחזון הזה, ותובעים מן הממשלה ומן המנהיגים כאן בירושלים וברמאללה ובקהילה הבין-לאומית כולה לנוע לעבר היעד הזה.

יצחק הרצוג: חשוב להבהיר כי פריצת דרך מדינית בין הצדדים לא תגיע דרך צעדים חד-צדדיים, לא בפרובוקציות, לא בחרמות והסתה, אלא רק דרך בנייה מחודשת והדרגתית של אמון הדדי; אמון שבתהליך היצירה שלו, התמיכה שלך ושל עמיתיך מאירופה חשובה יותר מאי-פעם.

יצחק הרצוג: מכובדנו, גם מול הסכנות והאיומים שבפתחנו, אנחנו כאן נוסיף לנתב את משאבינו לקדמה ולפיתוח, לשמר מכל משמר את החירויות ואת הזכויות, להקפיד על הפלורליזם ועל קדושת החיים ולפתח את ארצנו בכל התחומים.

יצחק הרצוג: ולסיום, אורחנו הנכבד מתאו רנצי, הדלק המניע את המחנה בראשותי, הדלק המניע את תושבי ישראל, הוא התקווה – שמו של ההמנון הלאומי שלנו, המייצג במידה רבה כל כך גם את דרכך שלך.

יצחק הרצוג: אנחנו שותפים לתקווה להנחיל לעמי האזור עתיד של שלום, שגשוג וביטחון, עתיד שיחבר בין בני עמינו לחדשנות, לקדמה, לצדק חברתי, לצדדים החיוניים והמפרים, ולא לפסימיות ולפסיביות.

יצחק הרצוג: במעלה הדרך למימוש התקווה הזו, אני שואב השראה מהדברים שאתה אמרת בריאיון למגזין "TIME", ואני מצטט: זהו הרגע שלנו, הרגע שבו אנחנו יכולים לבחור את העתיד שלנו.

יצחק הרצוג: בימים הקשים ביותר שלנו, ידענו תמיד למצוא את הכוחות לעשות את הדברים המדהימים ביותר.

יצחק הרצוג: זוהי איטליה.

יצחק הרצוג: סוף פסוק.

יצחק הרצוג: וכולי תקווה שנדע להוכיח, אנו כאן במעשינו, שזוהי גם ישראל.

יצחק הרצוג: מירושלים, עיר השלום, העיר שעליה חולמים יהודים, מוסלמים ונוצרים בתפילתם, אני מודה לך על תמיכתך, ונושא תפילה שהשנה הקרובה תביא בשורות טובות לך ולכולנו, לישראלים ולאיטלקים ולכל מי שהשלום והתקווה נטועים בלבו.

יצחק הרצוג: ברוך בואך למשכננו, לביתנו ולמדינתנו.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את האורח שלנו, ראש ממשלת איטליה מתאו רנצי, לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

מתאו רנצי: (נושא דברים בשפה האיטלקית, להלן תרגומם הסימולטני לעברית:)     אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, גבירותי ורבותי חברות וחברי הכנסת, שמעתי ברכות רבות בשפתכם, וחשבתי שהדרך הטובה ביותר להתחיל היא לומר לכם את הברכה היפה ביותר בעולם: שלום.

מתאו רנצי: שלום, ותודה על ההזמנה הזאת, שהיא מקור לכבוד גדול בשבילי.

מתאו רנצי: אני מדבר כאן לפניכם מתוך כבוד עמוק, בשם ממשלת איטליה, בעיר שמעוררת רגשות רק למשמע שמה – ירושלים.

מתאו רנצי: ספר תהילים מעביר לנו תמונה של השבטים שעולים לעבר בית-המקדש בשירה ובשמחה בהתקרבם לעיר הקדושה ותוך הילול שם ה'.

מתאו רנצי: מרגש לחשוב על הרגע ההוא, מרגש לחשוב על הרגע שבו אותם נשים וגברים מתקרבים לירושלים; אבל יפה גם להדגיש כיצד התנ"ך מדבר גם על כך שבירושלים "ישבו כסאות למשפט, כסאות לבית דוד", כך שהעלייה לרגל הזאת, הביקור בבית-הנבחרים הזה, בכנסת, הוא בחזקת עלייה לרגל חילונית.

מתאו רנצי: זוהי עלייה לרגל חילונית של נשים וגברים מכל העולם, שאינם מתעייפים מלבקש שלום לירושלים.

מתאו רנצי: מפני שלבקש שלום לירושלים פירושו לבקש שלום לעצמנו, לאחינו, לידידינו.

מתאו רנצי: היום, מי שעוסק בפוליטיקה בכל מקום בעולם יודע שלא מספיק לבקש שלום לירושלים – צריך לבנות את השלום, כאן ובכל מקום אחר.

מתאו רנצי: אף אחד מאתנו אינו יכול להעמיד פנים שאינו יודע; המחויבות הזאת נוגעת לכל אחד ואחד מאתנו, איש אינו פטור.

מתאו רנצי: ההיסטוריה של עמנו מוכיחה לנו שזה המצב; ההיסטוריה של המולדת שלי, איטליה, מוכיחה שכך הם פני הדברים.

מתאו רנצי: המולדת האיטלקית הובלה אל החירות לפני 70 שנה בדיוק, מן הנאצו-פאשיזם.

מתאו רנצי: מכל פינה במדינתנו צעירים וזקנים סיכנו את חייהם, ובמקרים אחדים גם הקריבו את חייהם, כדי להבטיח את האידיאל של החופש.

מתאו רנצי: אני מצדיע גם כאן לאנשים האלה, ואני רוצה להצדיע לאותם נשים וגברים שיצאו ממדינות אחרות ותרמו לפרויקט גדול, ובאו מכם: אני חושב בראש ובראשונה על אדם שחי עם זהות כפולה, בונה מדינת ישראל החדשה ופטריוט של איטליה האנטי-פאשיסטית – אנצו סרני, יד ימינו של בן-גוריון, שקודם עזב חיים נוחים ברומא כדי להקים את קיבוץ גבעת-ברנר, ואחר כך, אחרי שהציל חיי רבים בגרמניה הנאצית, צנח מעל איטליה הכבושה.

מתאו רנצי: הוא נלכד על-ידי הנאצים ונרצח בדכאו.

מתאו רנצי: שמו חי לנצח.

מתאו רנצי: אני חושב על עוד איטלקי דגול, דמות מרכזית של הקהילה במדינתי, אדם שהפך בהמשך לרב הראשי של רומא – אליהו טואף.

מתאו רנצי: הרב טואף נלחם נגד חרפת חוקי הגזע, שגם איטליה אישרה אותם ב-1938; חוקי הגזע שממיטים בושה על מדינתי.

מתאו רנצי: בהמשך נאבק הרב טואף אישית במאבק נגד הפאשיזם ברזיסטנס.

מתאו רנצי: הוא היה אחד ממובילי בנייתה של איטליה, הוא היה אדם של דיאלוג, והיה זה שקידם את הביקור ההיסטורי של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בבית-הכנסת הגדול של רומא; אותו בית-כנסת שבו נפרדנו ממנו בפעם האחרונה.

מתאו רנצי: לפני כמה שבועות הוא עזב אותנו, כמה ימים לפני יום הולדתו ה-100.

מתאו רנצי: 100 שנים, שאת כולן בילה בשירות מדינתנו, בשירות העתיד שלנו.

מתאו רנצי: אני רוצה להזכיר גם מישהו שלא היה איטלקי, מישהו שאולי אפילו לא הכיר טוב את ארצנו, ואף-על-פי-כן התחייב בגופו.

מתאו רנצי: נסו לחשוב, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, על צעיר יהודי לפני 70 שנה; צעיר שמחליט להתנדב לבריגדה היהודית, צעיר שמחליט לסכן את חייו, הדבר היקר מכול, למען חירותם של אנשים שאינו מכיר – אנשים כמו סבי, אבי, ומכאן שגם למען החירות שלי, של ילדי ושל ילדיהם.

מתאו רנצי: נסו לחשוב אם אחד מאותם נערים היה כאן היום, כמה יכול היה עם ישראל להתגאות בו, כמה היינו יכולים להיות אסירי תודה לו, אנחנו, העם האיטלקי.

מתאו רנצי: לא כל אותם הנערים של הבריגדה היהודית עזבו אותנו, ולא צריך לדמיין זאת, גבירותי ורבותי – כאן בינינו נמצא אחד מאותם צעירים שנלחמו למען החופש שלי, מר אשר דישון.

מתאו רנצי: תודה.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     אנחנו קדים לך, מתנדב צעיר בבריגדה היהודית, שבא להילחם למען חירותנו.

מתאו רנצי: תודה על מה שאתה וחבריך עשיתם למען עמי, ותודה על כך שאתה חולק אתנו את הרגע הזה.

מתאו רנצי: תודה, מר דישון, תודה רבה, אנצו סרני, תודה רבה, אליהו טואף.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     לבנות את השלום, עם זאת, זה אינו רק הגנה פיזית, אם כי בעוד כמה דקות אדבר על הצד הפיזי.

מתאו רנצי: אני רוצה לדבר גם על האתגר התרבותי.

מתאו רנצי: בחרתי, אדוני ראש הממשלה, לקבל את הזמנתך ולהתחיל את ביקורי במדינתך באוניברסיטת תל-אביב.

מתאו רנצי: אישית אני חושב שזוהי חובה וגם עונג גדול לבקר באוניברסיטאות של מדינות ידידות, מסטנפורד עד הומבולדט; מג'ורג'טאון, לפני כמה ימים, עד לאוניברסיטת ניירובי בקניה, שם חלקתי כבוד לסטודנטים שנרצחו בגאריסה על-ידי פנאטים.

מתאו רנצי: לגבי דידי אוניברסיטה, מרכזי מחקר, הם בתי-ספר; הם מקום שבו ההון האנושי יוצא ומתפרץ בכל יופיו.

מתאו רנצי: הביקור באוניברסיטה הוא לא רק חלק מן הפרוטוקול הרשמי; הביקור באוניברסיטה הוא לא רק שורה בלוח הזמנים של הביקור.

מתאו רנצי: הביקור באוניברסיטה הוא מחווה למקומות שבהם נקשר הקשר העמוק ביותר.

מתאו רנצי: אוניברסיטה היא מעבדה של ידידות; אוניברסיטה היא מקום של שיתוף פעולה אסטרטגי.

מתאו רנצי: ואני חייב לומר לכם, אני התרשמתי עמוקות מן האנרגיה של הצעירים שלכם, מן הדינמיות של האוניברסיטאות שלכם, מן הסמכותיות של הפרופסורים שלכם.

מתאו רנצי: התרשמתי מאוד מן העושר של ה-Start-up Nation הישראלית, הקשרים בין האוניברסיטאות, קרנות ההון-סיכון, החברות החדשניות.

מתאו רנצי: זה אחד ההיבטים הפחות-ידועים לגבי ישראל בשיח הבין-לאומי והאירופי.

מתאו רנצי: מדברים על כך כל כך מעט, אבל זה אחד מן ההיבטים המעניינים ביותר – איזה עושר אינטלקטואלי, איזו תשוקה לעתיד, כמה אנרגיה מנטלית.

מתאו רנצי: נכחתי בחתימת הסכמי שיתוף פעולה עם כמה אוניברסיטאות איטלקיות, ובדיון נפלא שכותרתו הייתה " Iבחזקת 3 – Italy-Israel Innovation – מִידע לצמיחה".

מתאו רנצי: גם לאור זאת אני רוצה לומר כאן, במקום הרשמי הזה, שמי שחושב להחרים את ישראל איננו מבין שהוא מחרים את עצמו.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     מי שחושב להחרים את ישראל אינו מבין שהוא בוגד בעתידו שלו.

מתאו רנצי: לגיטימי להחזיק בדעות שונות על אירועים או נושאים אלו ואחרים.

מתאו רנצי: זה קרה וזה ימשיך ודאי לקרות, כמו בכל מהלך תקין של ידידות.

מתאו רנצי: אבל תדע הכנסת כי איטליה תתייצב תמיד בחזית באירופה ובקהילה הבין-לאומית למען שיתוף הפעולה, תמיד.

מתאו רנצי: לעולם לא למען חרם טיפשי ועקר.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     אני כאן גם כדי להדק את הקשר המאחד אותנו לא רק בזיכרון, אלא גם בבניין המחר.

מתאו רנצי: אנחנו מדינות גאות בעברן, וזה חיובי.

מתאו רנצי: אנחנו מדינות גאות בעברן, מפני שההיסטוריה של האנושות חייבת לא-מעט לעם ישראל ולעם האיטלקי.

מתאו רנצי: בהיסטוריה שלנו, מהמלך שלמה ועד הרנסנס, יש סיפורים יוצאים מן הכלל שהותירו את חותמם על האנושות.

מתאו רנצי: במשך מאות שנים בארצות שלנו הצלחנו לעצב תרבות שעלה בידיה להשפיע על הקדמה האנושית.

מתאו רנצי: אני הייתי רוצה שיחד לא נהיה רק גאים בעבר שלנו, אלא נהיה גם קנאים לעתיד שלנו.

מתאו רנצי: הסכמים אוניברסיטאיים עוזרים לנו בכיוון הזה.

מתאו רנצי: לפני כמה שבועות הייתי במרכז המחקר CERN בז'נבה, שם איטליה וישראל מובילות בחקר החומרים המהווים את היקום במלוא התנופה וההתרגשות, לנוכח דברים אינפיניטסימליים בגודלם ובעוצמתם.

מתאו רנצי: זו קהילה של מדענים שיחד חוקרים את היסודות, תוך שהם מעצבים את העתיד.

מתאו רנצי: הטרור רוצה שנמות בדרך נוראית, אבל כאשר הוא אינו מצליח בכך הוא מנסה לגרום לנו לחיות בדרך נוראית – מוכי חרדה, סגורים, בלי יכולת לדיאלוג, תוך ויתור על עצמנו.

מתאו רנצי: זאת הסיבה, אדוני היושב-ראש, לכך שהאוניברסיטה, המחקר, התרבות, אינם רק חלקים בזהות שלנו.

מתאו רנצי: הם גם, ומעל הכול, חזית האתגר; אלה המקומות המסייעים לנו להישאר מי שאנחנו, גם נוכח האיומים מבחוץ, פתוחים ונכונים לחיים.

מתאו רנצי: כמובן, לא חומק מעיני היבט הביטחון, המאפיין לא רק את האזור הזה, ואני אומר – לא עוד רק את האזור הזה.

מתאו רנצי: העולם כיום מתאפיין באי-יציבות טריטוריאלית, שאולי לפני כמה שנים הייתה מוגבלת לחלק מן האזורים.

מתאו רנצי: היום אין זה עוד כך.

מתאו רנצי: פיגועים בודדים המאורגנים באופן עצמאי עם מניע קיצוני מופעלים על-ידי אזרחי אירופה בתוך גבולות אירופה; זה דבר שלא קרה עד לפני כמה שנים.

מתאו רנצי: בה בעת, גם מבצעים מתוכננים פוגעים בעולם כולו, מארצות-הברית ועד אוסטרליה.

מתאו רנצי: הכוחות האיטלקיים מגויסים מדי יום ביומו בלבנון, בעיראק, באפגניסטן, בקוסובו, והם יהיו מגויסים בכל מקום שיידרשו לקואליציה הבין-לאומית המנסה לעצור את הברבריות, מפני שעל זה אנחנו מדברים – זהו מאבק נגד הברבריות, זה עימות נגד מיעוט של קיצונים אלימים לבין הרוב הגדול, שמאמין בערכי הדיאלוג והציוויליזציה.

מתאו רנצי: אנחנו, אין לנו ספק באיזה צד להיות בין מי שמשליך את יהבו על המוות לבין מי שבוחר בחיים.

מתאו רנצי: לא נפסיק להילחם בצד הצודק, יחד אתכם, כמובן; יחד עם בעלת-הברית הוותיקה שלנו, ארצות-הברית; יחד עם האו"ם, כמובן, תוך מתן חשיבות לתפקידן של כל המדינות, כולל רוסיה, שאנחנו רוצים לראות בה שחקנית גלובלית, ואנחנו לא רוצים אותה כשכנה מבודדת של אירופה מפוחדת; יחד עם מדינות ערב, ואני מתייחס כמובן לירדן ולמצרים, קהילות סמכותיות שיש בראשן מנהיגים דגולים שיכולים לקרב אותנו ליציבות ולשלום.

מתאו רנצי: אתם הזכרתם – ואני מודה על כך – את הפיגוע נגד הקונסוליה האיטלקית בקהיר.

מתאו רנצי: הם חשבו להפחיד אותנו, אבל הם השיגו את ההפך.

מתאו רנצי: אנחנו כעת עומדים עוד יותר לצדה של ממשלת מצרים, כדי להתמודד עם האתגרים, ואנחנו עושים זאת, כל אחד מאתנו, כשאנחנו נושאים בלבנו את הפצעים.

מתאו רנצי: רק לפני שנה הערים שלכם היו תחת מתקפה; רק לפני שנה הסירנה ששמענו היום לתרגול נשמעה לא לתרגול.

מתאו רנצי: האוכלוסייה נאלצה לחפש מקלט תחת הגנה של טכנולוגיות הגנה מתקדמות שאתם מובילים בעולם.

מתאו רנצי: בעזה ההרס והמוות הותירו חותם עמוק, ומעט לפני כן שלושה נערים ישראלים נחטפו ונרצחו באכזריות – שלושה נערים שלכם, שלושה נערים שלנו.

מתאו רנצי: אני רוצה להזכיר את שמותיהם: נפתלי, איל וגיל-עד.

מתאו רנצי: הם נערים שלנו, כך אנו חשים אותם.

מתאו רנצי: אנחנו ממשיכים לראות במחויבות של הוריהם מופת של כבוד לעולם כולו.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     אמו של נפתלי מלמדת אותנו באמצעות אומץ לבה כמה חשוב להיפגש.

מתאו רנצי: היא ניגשת לחפש את אימא של מוחמד, נער ערבי שנשרף חי באופן ברברי.

מתאו רנצי: אנחנו חושבים שהשלום שאנחנו דורשים למען ירושלים, השלום שאנו מבקשים לירושלים, כדי להתבטא בלשון התהילים, יהיה אפשרי רק כאשר יהיו שתי מדינות לשני עמים.

מתאו רנצי: והדבר יקרה רק אם יובטח ביטחונם המלא של כולם, תוך הגנה על זכותו של העם הפלסטיני להגדרה עצמית וזכותו של העם היהודי למדינת לאום משלו, מדינה בטוחה.

מתאו רנצי: אני רוצה לחזור כאן על מה שאמרתי באו"ם ובפרלמנט האירופי.

מתאו רנצי: אני אומר זאת בעוד כמה שעות גם בבית-לחם, מול מנהיגי הפלסטינים: קיומה של מדינת ישראל איננו מחווה נדיבה של הקהילה הבין-לאומית אחרי השואה; קיומה של ישראל בא מאות שנים לפני כל הסכם בין-לאומי.

מתאו רנצי: להכיר בעובדה הזאת, פירושו להכיר במציאות.

מתאו רנצי: מדינת ישראל קיימת למרות השואה.

מתאו רנצי: היא תמשיך להתקיים בתמיכתן של כל ידידותיה ושותפיה באירופה ובעולם.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     אם כיום עדיין יש מי שמנסה להטיל ספק בדבר זכותה של ישראל להתקיים, אם עדיין קיים אדם כזה בעקבות כל מה שאמרנו זה לזה עד עכשיו, ברור לכולם שאין לכם סתם זכות להתקיים; יש לכם חובה להתקיים.

מתאו רנצי: חובה להתקיים, חובה להתעקש, חובה להעביר מורשת – לצאצאיכם, אבל גם לשלושת הילדים שלי; יש לכם חובה לחיות למען ילדיכם, אבל גם למען פרנצ'סקו בן ה-14 ומנואל בן ה-12, בני, גם למען אסתר בת התשע, בתי, מפני שאתם נקודת משען בעולם, בלי קשר לעובדה שלעתים יש לנו רעיונות שונים.

מתאו רנצי: ואנחנו נעמוד לצדכם באתגרים האלה.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     בה בעת, איטליה תעשה הכול כדי לאפשר שהשטחים הפלסטיניים יצאו ממצב המצוקה השורר שם, החל במצוקה הכלכלית, העוני החינוכי של הקטנים.

מתאו רנצי: חלק ניכר מן המאמצים של איטליה, ואנחנו נמשיך להשקיע הרבה, קשור באופן היסטורי לאזור הזה, ואנחנו נמשיך לעודד זאת בתשומת לב רבה.

מתאו רנצי: אחר-הצהריים אבקר במרכז השלום של קרן האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

מתאו רנצי: זהו מרכז שיקר ללבי, גם מן ההיבט הגיאוגרפי והתרבותי, וכן אבקר במוסד המיוחד "ילדי האלוהים".

מתאו רנצי: יש צורך חיוני להחזיר תנאים כלכליים בסיסיים ולהשקיע בחינוך הדור הצעיר כדי להשיב לאיתנה את פלסטין.

מתאו רנצי: הדבר נכון על אחת כמה וכמה לנוכח הידיעה שהיכולת לבקש שלום לירושלים עוברת בעקרונות שאתם – בראש ובראשונה אתה, אדוני היושב-ראש, אתה, אדוני ראש הממשלה, אתה, אדוני ראש האופוזיציה – כולכם הזכרתם.

מתאו רנצי: אני רוצה לגעת גם בנקודה שיש לגביה בינינו דעות והערכות שונות – זה קרה גם בעבר וזה קורה גם כיום – לגבי השאלה האיראנית.

מתאו רנצי: אני מבין את חששותיכם.

מתאו רנצי: אתמול הקשבתי לדבריו של ראש הממשלה שלכם.

מתאו רנצי: הוא הדגיש בפני את ההיבטים הפרובלמטיים ביותר של ההסכם הזה.

מתאו רנצי: עשה זאת גם ראש האופוזיציה, ועשה זאת גם הנשיא ריבלין, כאשר פגשתי אותו.

מתאו רנצי: יחד עם ארצות-הברית אנחנו סבורים שההסכם הזה יכול להיות פשרה שתועיל להפחית את האי-יציבות באזור, אבל אנחנו מוכנים לבדוק יום-יום, רגע אחרי רגע, את היישום שלו.

מתאו רנצי: אנחנו יכולים להתווכח, ואולי לא להסכים, על עצם הפשרה, על איראן, אבל אני רוצה להיות ברור מאוד: לעולם לא תוכל להיות פשרה בנוגע לעתידה של מדינת ישראל.

מתאו רנצי: אנחנו לא עושים זאת כמחווה של כבוד או נדיבות.

מתאו רנצי: הרשו לי להיות ברור וכמעט ברוטלי; באופן גלוי עלי לומר: הביטחון שלכם הוא גם הביטחון שלנו.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     ידידי חברי הכנסת, אנחנו חולקים שורשים וערכים.

מתאו רנצי: אנחנו יודעים זאת, כבר אמרנו זאת, אבל אנחנו חולקים משהו גדול עוד יותר מן הערכים והשורשים.

מתאו רנצי: אני חושב שאנחנו חולקים אותו גורל, ואיש אינו יכול לשכוח זאת, אפילו לא לרגע.

מתאו רנצי: בניו של אברהם צריכים לבקש שלום לירושלים, מפני ששלום לירושלים פירושו שלום לעולם כולו.

מתאו רנצי: כשכתבתי את הנאום הזה חזרתי לקרוא את בראשית, Genesis, ג'נזי באיטלקית.

מתאו רנצי: אני התרשמתי מאוד ממה שמסופר בבראשית י"ד, פסוקים י"ג עד ט"ז, כאשר פליט שברח מן המלחמה בין מלכי הארץ מודיע לאברהם על חטיפת לוט.

מתאו רנצי: שני דברים מרשימים אותי בדבר הזה: אברהם מנצח במלחמה הזאת חרף המספר הקטן של חייליו, חרף חיסרון על הנייר, ואברהם בפעם הראשונה והיחידה בתורה נקרא "אברם העברי".

מתאו רנצי: הרבנים אומרים לנו שאברהם נקרא "העברי" מפני שרק הוא הפגין את האומץ לעבור, לעבור לעבר הנהר.

מתאו רנצי: הוא הנביא שבבחירה להיות לבד עבר, עבר לעולם אחר, ואנחנו זקוקים ליכולת לראות מעבר.

מתאו רנצי: אנחנו צריכים שבניו של אברהם יקיימו שלום בר-קיימא.

מתאו רנצי: אנחנו צריכים שכל אחד מאתנו ימלא את תפקידו במאמץ הזה.

מתאו רנצי: אדוני היושב-ראש, סיפרתי לך ולחברי הכנסת הזאת על ההתרגשות שלי, האישית, כאשר התקרבתי לירושלים.

מתאו רנצי: זוהי התרגשות כשאני מגיע לשיאה של העלייה לרגל החילונית שלי.

מתאו רנצי: אני רוצה לספר לכם על ההתרגשות של נקודת המוצא של העלייה לרגל שלי.

מתאו רנצי: כולנו, אזרחי העולם, כולנו קשורים עמוקות לשורשים שלנו.

מתאו רנצי: גם משום כך הרשה לי, אדוני היושב-ראש, לכבד כאן את יושב-ראש הקהילות היהודיות באיטליה, העורך-דין רנצו גטניה, שנמצא כאן.

מתאו רנצי: הוא מכבד אותנו בנוכחותו.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     אני בא מן העיר האצילית פירנצה.

מתאו רנצי: אני מודה לכם על כך שהזכרתם אותה בדבריכם.

מתאו רנצי: בעיר האצילית פירנצה סמלים רבים מזכירים את הידידות שלנו.

מתאו רנצי: בית-כנסת יפהפה.

מתאו רנצי: אני הייתי גאה מאוד, ואני זוכר שכאשר נבחרתי לתפקידי, בית-הכנסת הואר על-ידי הרב הראשי של פירנצה באור יקרות.

מתאו רנצי: בעבר, כאשר צפינו על פירנצה מגבוה, לא ראינו אותו, וכעת בית-הכנסת מואר.

מתאו רנצי: אני חושב גם על סיפורים רבים שראיתי כאן, גם בהתהלכי בתהום ובאור ש"ביד ושם".

מתאו רנצי: אני חושב על אותם אנשים שאיבדו את חייהם, שנרצחו בשואה.

מתאו רנצי: אני חושב על חבר שלי, שחי כיום באיטליה, ואשר שרד את השואה, שרד את אושוויץ.

מתאו רנצי: בן פירנצה, איש שהחליט, כאשר עדיין יכול היה לעשות זאת, ללוות דורות שלמים של תלמידים לאושוויץ, יחד עם המינהלה.

מתאו רנצי: שמו נדוף יאנו, ואני רוצה לומר את שמו במליאה הזאת, נדוף יאנו, אשר נסע אתנו כל פעם לאושוויץ, אמר לי שוב ושוב: מתאו, בשבילי זה סבל, מפני שעל פסי הרכבת האלה ראיתי בפעם האחרונה את עיניה התכולות של אמי, אבל אני עושה זאת, אני חי מחדש את הכאב הזה, כי אני חושב שלמען הדורות הבאים צריך, חובה, חובה עלינו לזכור ולחיות את החיים במלואם.

מתאו רנצי: כמה סיפורים יוצאי דופן.

מתאו רנצי: אני חושב על אותן נזירות קתוליות שהצילו לא רק את משפחת פצ'יפיצ'י; הצילו גם את האמונה של אותם ילדים.

מתאו רנצי: במנזר בפירנצה היה נהוג להתקרב בערב, ולנשק את הצלב שעל צווארן של הנזירות.

מתאו רנצי: כאשר באו שני ילדים יהודים שהוסתרו במנזר, כדי שהאחרים לא יראו שהם יהודים היו הנזירות אומרות להם: תתקרבו.

מתאו רנצי: אבל מתוך כבוד לאמונתם הן היו שמות שתי אצבעות על הצלב כדי שהם לא ינשקו את הצלב וכדי שישמרו את זהותם.

מתאו רנצי: ויפה כל כך לחשוב על כך שאחד מאותם ילדים הפך ליושב-ראש הקהילה היהודית ברומא וחי היום, לא רק בנושאו את חייו אלא גם בנושאו את אמונתו.

מתאו רנצי: ואני חושב שוב על העיר שלי.

מתאו רנצי: גם אתלטים דגולים.

מתאו רנצי: איזה כבוד היה כאשר "יד ושם" הכיר בג'ינו ברטלי, אלוף הרכיבה על אופניים, מנצח שני "טור דה פראנס", כחסיד אומות העולם, מפני שהוא עסק בהצלת חיים של אחים שהוא אפילו לא הכיר.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)     אתם יודעים שבכל עיר איטלקית יש סיפורים כאלה.

מתאו רנצי: אף-על-פי-כן אני רוצה לחזור בסיום דברי אל התרבות ואל היופי.

מתאו רנצי: יש יופי ללא סוף במעשיהם של אנשים שהצילו חיים.

מתאו רנצי: אבל יש יופי נוסף, שבעיר שלי מתבטא ברמת התרבות.

מתאו רנצי: יש סמלים: מוזיאון ה"אופיצי", המונומנטים, הכנסיות, בית-הכנסת; אבל יש סמל אחד של פירנצה בעולם: "דוד" של מיכלאנג'לו, יצירת המופת האבסולוטית של מיכלאנג'לו.

מתאו רנצי: היופי מתוך האבן, היופי – מיכלאנג'לו היה אומר – שיצא מתוך האבן רק מפני שהוא סילק את האבן המיותרת שהייתה סביבו.

מתאו רנצי: אני אוהב לחשוב על דוד, על הסמל שהוא מייצג – בתרבותכם, שהיא התרבות שלנו, ואני אוהב לחשוב שכמו דוד כל אחד ואחד מאתנו נקרא לחיות חיים של קושי, של אתגרים, אבל נקרא לחיות חיים שבהם אפשר להיות נושאי ערכים מן העבר אל העתיד.

מתאו רנצי: אנחנו, העם האיטלקי, הממשלה האיטלקית, מתבוננים בחיבה, בתודה ובהערכה אליכם, ואנחנו אומרים לכם גם, בראש מורם, שגם אם במקרים מסוימים איננו מסכימים על כל דבר, יש לנו אותה דעה בדבר עקרוני אחד: הגורל שלכם הוא הגורל שלנו, הביטחון שלכם הוא הביטחון שלנו.

מתאו רנצי: יחד נבנה עולם טוב יותר, צודק יותר ושוויוני יותר.

מתאו רנצי: תודה לכם.

מתאו רנצי: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מודה מאוד לראש ממשלת איטליה, אורחנו, מר מתאו רנצי.

יולי יואל אדלשטיין: אני נועל את הישיבה המיוחדת לכבודו.

יולי יואל אדלשטיין: אין הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מייד ממשיכים בסדר-היום העמוס שלנו.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת, השרים והקהל לקום, לכבד את האורח ביציאתו.

ירדנה מלר-הורוביץ: מכובדי ראש ממשלת איטליה, הוד מעלתו מתאו רנצי, ויושב-ראש הכנסת יולי יואל אדלשטיין.

ירדנה מלר-הורוביץ: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת ראש ממשלת איטליה ויושב-ראש הכנסת מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בשאילתה שעצרנו.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את שר הכלכלה חבר הכנסת דרעי.

טלי פלוסקוב: אני כבר לא רואה אותו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, אני מבקשת לחזור לדוכן.

טלי פלוסקוב: הייתה לנו שאלה נוספת בשאילתה – של חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: להזכירכם, הנושא: קריסה ברישום למעונות-יום.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, שומעים?

חיים ילין: כבוד השר.

טלי פלוסקוב: עוד חצי דקה, חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: אין בעיה.

חיים ילין: אני, אני אחכה שכולם ילכו.

טלי פלוסקוב: ניתן לחברי הכנסת – – –

חיים ילין: זה בסדר.

טלי פלוסקוב: אני הייתי אומרת: אני מבקשת, מחכה עד שהם יחזרו למקומם.

טלי פלוסקוב: אבל טוב.

טלי פלוסקוב: מי שמעוניין לצאת, נא לעשות את זה יותר מהר.

טלי פלוסקוב: בבקשה – – –

חיים ילין: הם לקחו מהנאום – –

טלי פלוסקוב: מי שמעוניין – – –

חיים ילין: – – את האוכל האיטלקי, אז כולם הולכים לאכול עכשיו.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: מי שמעוניין לחזור, אני מבקשת לחזור למקומכם.

טלי פלוסקוב: כן, חבר הכנסת ילין, אתה יכול להמשיך, בבקשה, בשאלתך.

חיים ילין: אני אהיה מאוד תכליתי.

חיים ילין: הנושא של מעונות-יום, אני רוצה לחלק אותו לשלושה חלקים.

חיים ילין: נושא ההרשמה, שזה כבר לא רק השנה האחרונה, הוא כמעט בלתי נסבל.

חיים ילין: הנושא השני הוא הסמל הזמני.

חיים ילין: נאמר פה על-ידי איציק שמולי: כשבונים מעון-יום, אין לו סמל, אין לו סמל, ולכן ההורים לא זכאים לקבל את ההנחה ולא מסוגלים להירשם.

חיים ילין: השיטה שהייתה קיימת היא של סמל זמני, אבל גם אותו לא נותנים, את הסמל הזמני הזה, ולכן ההורים יכולים להימצא במצב ששנה שלמה הם מממנים.

חיים ילין: אני, באופן אישי, כראש המועצה האזורית אשכול, מימנתי שלושה חודשים את ההורים, כי אנשים קשי-יום לא מסוגלים לעשות זאת.

חיים ילין: הנושא השלישי, שבו אני חושב, כבוד השר – אני פותח פה את המניפה.

חיים ילין: גם השתתפתי ברשות החינוך שרוצים לפתוח; אין ספק שבסוף צריך לשים את האגו בצד, ואני מאוד מכבד אותך, ואתה מכיר את הצרכים האמיתיים: אני חושב שמעונות-היום צריכים לעבור למשרד החינוך ולהקים, כולנו ביחד, את רשות החינוך, להסתכל על הילדים בהיבט חינוכי, ולא רק שמרטפון של ההורים והאימהות שיוצאות לעבודה.

חיים ילין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ילין.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת; חבר הכנסת אראל מרגלית – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ולאחר השאלה ניתן לשר זכות להשיב.

אראל מרגלית: כבוד השר, קודם כול זה מרגש לדבר אחרי הנאום המרשים כל כך של ראש ממשלת איטליה.

אראל מרגלית: אני רציתי לדבר על קווי עימות ובעיקר על עיר אחת, שהיא בעיני כמו סמל: קריית-שמונה.

אראל מרגלית: האימהות בקריית-שמונה היו שולחות את הילדים שלהן למעונות, וקריית-שמונה הייתה מוכרת בתור יישוב קו עימות.

אראל מרגלית: ומכיוון שכבר "יותר מדי" זמן לא ירו שם, חס וחלילה, אז העלו להם את העלות לילד עד גיל שלוש במעון מ-660 שקל, זה היה הסבסוד, ל-2,200 שקל לילד.

אראל מרגלית: מה שקרה שם בשנתיים האחרונות הוא שיותר ממחצית הילדים יצאו מהמעון, כי לאימא בקריית-שמונה, עובדת, שיש לה שני ילדים קטנים, זה פחות או יותר 4,400 שקל לחודש, והמשכורת הממוצעת, ואלה אימהות מדהימות, נהדרות, היא 5,000, אולי 5,500.

אראל מרגלית: ואני רוצה, ביקשתי ממשרד הכלכלה – כבר הבאנו 60 אימהות לפני שנה ולפני חצי שנה – אני רוצה שמשרד הכלכלה, לפני שהוא יעשה את כל סדרי העדיפויות למדינת ישראל, יעשה עזרה ראשונה בכמה מהמקומות, שהם אולי לא קו עימות ביטחוני אבל הם קו עימות חברתי.

אראל מרגלית: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אורי מקלב: אדוני השר – – –

טלי פלוסקוב: סיימנו עם שאלות.

טלי פלוסקוב: עכשיו יש לנו רק תשובה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, אני מקווה שאני אזכור את כל מה שהיה לפני כן.

אריה מכלוף דרעי: הנאום – באמת, אני חייב לומר, מאוד מרגש לראות את ראש ממשלת איטליה – עם כל ההיסטוריה שיש לנו עם איטליה.

אריה מכלוף דרעי: ראש ממשלה צעיר, נמרץ, מוכשר.

אריה מכלוף דרעי: הייתי מאחל שכל הבית הזה גם כן ידבר בסגנון כזה.

אריה מכלוף דרעי: באמת, נאום כל כך – חסיד אומות העולם, פשוטו כמשמעו.

אריה מכלוף דרעי: באמת, תענוג לשמוע אותו.

חיים ילין: אדוני השר, אבל כולם שכחו בן-אדם אחד.

חיים ילין: קוראים לו מוסוליני.

חיים ילין: כולם דיברו עליו.

אריה מכלוף דרעי: טוב, בוא עכשיו לא – אני ציינתי את זה, נעזוב את זה עכשיו.

טלי פלוסקוב: – – –

אריה מכלוף דרעי: עכשיו אני רוצה לעסוק בנושא המעונות.

אריה מכלוף דרעי: אני אנסה להתרכז, ואם אני אשכח, שיזכירו לי.

אריה מכלוף דרעי: נתחיל מהסוף.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת אראל מרגלית, אני לא מכיר את המקרה של קריית-שמונה.

אריה מכלוף דרעי: היות שאני מכיר אותך, שאתה מעלה נושאים לא רק בשביל הכותרת אלא בשביל לפתור אותם, אנא תדאג שישלחו למשרדי את הנושא הזה, ואני אדאג גם לטפל וגם לתת לך תשובה מסודרת.

אריה מכלוף דרעי: זה – אחד.

אריה מכלוף דרעי: 2.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת שמולי העלה, למעשה, שלושה נושאים, אם אני זוכר: האחד, הרטרואקטיבי; השני, בניית מעונות-יום על-ידי ארגונים; וזהו?

איציק שמולי: שניים.

אריה מכלוף דרעי: שני דברים, אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: בנושא הרטרואקטיביות, אני חושב שהבקשה מוצדקת.

אריה מכלוף דרעי: בחודשיים האחרונים אני טיפלתי בזה כמה פעמים.

אריה מכלוף דרעי: יש בזה היגיון שאם יש לך מעון, ואתה בהליכי רישום, ורק בגלל ביורוקרטיה כזו או אחרת או בגלל הליכים זה לקח זמן, ויש לך אותו מספר ילדים ואישרו לך, אז אין שום סיבה.

אריה מכלוף דרעי: אני למעשה כבר הנחיתי – אישרתי את זה, הוריתי לעשות את זה, אבל אמרו לי שיש עיכוב משפטי כלשהו של לשכת היועץ, ובודקים את זה אתם ביחד.

חיים ילין: שנה.

חיים ילין: שנה, כבוד השר.

אריה מכלוף דרעי: כן, כן.

אריה מכלוף דרעי: אז אני מקווה שהעניין הזה – אני ממשיך לעקוב אחרי זה, כיוון שיש בזה היגיון.

אריה מכלוף דרעי: גם הנושא השני שהעלית – נפגשתי עם כל הארגונים של מעונות-היום: ויצו, "נעמת", "נאות מרגלית", "אמונה", והם העלו את הטענה הזאת, בצדק.

אריה מכלוף דרעי: נכון, שינו את הנוהל, ויש בזה יתרון גדול: הרשויות המקומיות בונות מהר, מתכננות קרקע.

אריה מכלוף דרעי: אבל זה לא סותר את זה שגם הארגונים יכולים לבנות.

אריה מכלוף דרעי: גם בזה הנחיתי.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שבעזרת השם – אנחנו אמורים בימים אלה ממש להוציא את ההודעות על כ-200 מיליון שקל שכבר הגישו לפי הנוהל הישן; אני מקווה שבסבב החדש של 2015 ו-2016 אנחנו גם ניתן אפשרות, אני חושב שיש בזה היגיון.

אריה מכלוף דרעי: חוץ מזה שהארגונים עשו את זה כל הזמן, הם גם מביאים תרומות, מביאים מצ'ינג, וחבל לוותר על הדברים הללו.

אריה מכלוף דרעי: אלה שני הנושאים של חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: היה הנושא השלישי, וזה המצוקה המיוחדת באזור באר-שבע.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, אתה צודק.

איציק שמולי: אני אעביר לך.

אריה מכלוף דרעי: 600 ומשהו ילדים בסך הכול, ובבאר-שבע זה 300 ומשהו.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, המצוקה הזאת נמצאת – נכון שלאזור הדרום יש הרגישות שלו.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, יש לנו כ-300,000 בקשות.

אריה מכלוף דרעי: המעונות שמסובסדים על-ידינו – אנחנו בסוף מאשרים כ-90,000, משהו כזה, בגלל המצוקה התקציבית, בגלל הקריטריונים ובגלל העומס הגדול, שחסרים מעונות-יום.

אריה מכלוף דרעי: לכן אנחנו בהליך של בינוי מואץ מאוד.

אריה מכלוף דרעי: יש באמת בעיה, לא רק באזור הדרום – באזור המרכז, באזור ירושלים ובאזורים היותר-גדולים, יותר צפופי אוכלוסייה; הבעיה היא הרבה יותר קשה, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: משפחות שלמות – אימהות שרוצות לצאת לעבודה, מקשה עליהן מאוד העניין שאין מספיק מעונות ולא מקבלים אותן.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני חוזר לנושא של חבר הכנסת מקלב, בנושא של – – –

אורי מקלב: – – – 60 שנה – – – תבדוק את זה מחדש.

אורי מקלב: זה נטו לציבור.

אריה מכלוף דרעי: אני עונה ביחד – גם על מה שאמר חבר הכנסת ילין, בנושא של ההרשמה.

אריה מכלוף דרעי: זה צוואר הבקבוק הגדול שיש לנו במשרד, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שאין עוד תקדים בשום משרד, בשום מערכת חינוך או בכלל בשירות לציבור שרושמים כ-110,000 איש – משפחות – דרך הטלפון, דרך מוקד טלפוני.

אריה מכלוף דרעי: יש בזה אולי ברכה, שאנחנו נותנים פרנסה לכ-200 עובדים ועובדות בטבריה במוקד הזה, במיקור חוץ, אבל זה יוצר פקק גדול מאוד.

אריה מכלוף דרעי: נכון שיש אפשרות דרך האינטרנט, אבל להבדיל למשל מרישום לגני-ילדים, שאתה רק רושם, פה אתה גם צריך להראות זכאות.

אריה מכלוף דרעי: אתה צריך לשלוח טפסים ותלושי שכר, ולא הכול מגיע דרך הפקס, ולא לכולם יש פקס, ולא כולם יודעים להשתמש.

אריה מכלוף דרעי: ויש כל הזמן, לצערי הרב – אני הצעתי איזו הצעה לקצר תהליכים, וזה אולי מתאים למה שאמר חבר הכנסת מקלב.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, אם יש מעונות-יום – ואני מעלה את זה לדיון באמת כדי להציף את זה, אני חושב שזה רעיון נכון – הרי אנחנו מתקצבים, אנחנו עובדים מול ארגונים של מעונות-יום, או אפילו לפי אנשים שיש להם מעונות-יום.

אריה מכלוף דרעי: אבל יש מנהל למעון – אם דרך הארגון או מנהל למעון.

אריה מכלוף דרעי: אז למה הרישום – לא רק הקבלה, למה גם הרישום לא ייעשה כך?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נפרסם קריטריונים, נודיע באופן ברור מי זכאי ומי לא זכאי, ומנהלי המעונות יעשו את הרישום הזה ויגישו תצהיר עם עורך-דין שכל הנתונים אמיתיים, ומשרד הכלכלה יעשה ביקורת.

אריה מכלוף דרעי: הדבר הזה, הרישום, עולה 25 מיליון שקל, וגם לא עובד טוב.

אריה מכלוף דרעי: במקום זה אני אתן את הכסף הזה לארגונים, למעונות – דמי ניהול.

אריה מכלוף דרעי: הם יעשו.

אריה מכלוף דרעי: האוצר, לצערי הרב, וגם חלק מהמשרד שלנו לא מקבלים את זה.

אריה מכלוף דרעי: הם לא מאמינים, הם מפחדים מרמאויות, הם מפחדים שלא יהיה – – –

אראל מרגלית: אדוני השר, שיתחילו להאמין.

אראל מרגלית: שיתחילו להאמין לאנשים.

אריה מכלוף דרעי: זה מה שאני טוען.

אריה מכלוף דרעי: באוניברסיטאות – מי עושה רישום?

אריה מכלוף דרעי: בישיבות – מי עושה רישום?

אריה מכלוף דרעי: בגלל זה אפשר לעשות ביקורות פתע.

אריה מכלוף דרעי: ואני אמרתי, אם אני תופס מעון-יום אחד ששיקר או נתן נתונים לא נכונים עם הצהרה של עורך-דין, יש הליך פלילי, וגם אני אבטל לו את הסמל למען ילמדו וייראו.

אריה מכלוף דרעי: זה הרבה יותר קל.

אורי מקלב: למה האוצר התנגד?

אורי מקלב: שמעתי שהרבה הורים התייאשו ולא – – –

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע.

אריה מכלוף דרעי: אני מתכונן להיאבק על זה.

אריה מכלוף דרעי: לא רציתי לעצור עכשיו את פתיחת שנת הלימודים, ולכן לא נאבקתי על זה, אבל אני מקווה שבשנה הבאה אצליח.

קריאה: בושה למדינה.

אראל מרגלית: גם – – – גם רשות המסים.

אריה מכלוף דרעי: אני קודם כול בעד גישה שצריך להאמין לאנשים, עם כל הכבוד, ולא – – –

אראל מרגלית: בדיוק.

אראל מרגלית: אנחנו לא בממלכה הטורקית.

אריה מכלוף דרעי: זאת הבעיה העיקרית.

אריה מכלוף דרעי: זה או זה או זה, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: אבל למרות זאת אני מתכונן להכניס חברה חיצונית שתיתן ייעוץ וארגון בתוך המוקד שם בטבריה כדי לשפר את השירות, לקצר הליכים.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, לגופו של עניין, חבר הכנסת מקלב, האמת שהתקלת אותי, בצדק.

אריה מכלוף דרעי: אף אחד לא הביא לידיעתי את השינוי בתקנה השנה.

אריה מכלוף דרעי: אני מבין שזה נעשה עוד לפני זמני, הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא הייתי מעודכן בזה.

אריה מכלוף דרעי: ועדות קבלה עם רואה-חשבון, ובכלל ועדות קבלה אזוריות ומחוזיות – אני צריך לבדוק באמת למה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע אם אפשר לעצור את זה עכשיו מייד, או לתקן את זה לקראת השנה הבאה, כיוון שכבר סיימנו פחות או יותר את הרישום, אבל אני מבין את הטענה הזאת – למה לשנות דבר שהלך כל השנים, בפרט שאתה אומר שזה יוצר עיכוב חמור מאוד בתשובות.

אריה מכלוף דרעי: אני מודה לכולם על ההערות ועל ההארות.

אריה מכלוף דרעי: אני אקח את זה לתשומת לבי.

אריה מכלוף דרעי: מה שאפשר לתקן אני אשתדל – כיוון שזה השירות, באמת, המינימלי שהמדינה יכולה לתת לאזרחיה, לאימהות העובדות ולמשפחות העובדות.

אריה מכלוף דרעי: לגבי משרד החינוך, אדוני – אני לא בורח מהדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: אין לי בעיה, תשמע, מי שמכיר אותי יודע.

אריה מכלוף דרעי: כמו שאני הבאתי לכם לכנסת הצעת חוק – מי שהיה בוועדת הכספים – להקים רשות לחדשנות של המדען הראשי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא חושב שזה מצוי במחוזותינו ששר מוותר על סיירת המטכ"ל שלו והופך אותה לתאגיד חיצוני.

אריה מכלוף דרעי: עשיתי את זה כיוון שהאמנתי והגעתי למסקנה שזאת הדרך הנכונה היום להתמודד מול מדינות העולם בתחרות של הטכנולוגיה, של ההיי-טק.

אריה מכלוף דרעי: אין מה לעשות – – –

אראל מרגלית: יש לנו עוד יומיים לעצב את החוק – – –

אריה מכלוף דרעי: תעשו.

אריה מכלוף דרעי: אדרבה, זה התפקיד שלכם.

אריה מכלוף דרעי: אבל זה הכיוון.

אריה מכלוף דרעי: כולם מברכים על הכיוון.

אריה מכלוף דרעי: יש הערות כאן ושם, נקבל אותן, אבל זה הכיוון וצריך ללכת אתו.

אריה מכלוף דרעי: אותו דבר, תאמין לי, חבר הכנסת ילין, אם הייתי משוכנע במאה אחוז שטובת עם ישראל, טובת האזרחים, טובת האימהות, טובת הילדים, להעביר אותם למשרד החינוך, תאמין לי, הייתי עושה את זה בשמחה ובלי שום צער.

אריה מכלוף דרעי: רק אני יודע, מתי אני כן מוכן לשקול לעשות את הדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: כשאני אדע שיש מספיק מעונות-יום במדינת ישראל; כשאני אדע שבאמת דאגנו לתקציב של הסבסוד, דאגנו לתקציב של זה – אלא מה?

אריה מכלוף דרעי: יש עכשיו שיקולים של חינוך: האם יש מספיק תכנים חינוכיים?

אריה מכלוף דרעי: האם המטפלות הן מספיק מקצועיות?

אריה מכלוף דרעי: אז אני מסכים אתך.

אריה מכלוף דרעי: בוא ניקח דוגמה, למשל, של הצהרונים, שזה דבר יפה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: יש חלק במשרד החינוך וחלק במשרד הכלכלה.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע לך לבדוק מה אומרים הצהרונים או הארגונים שמנהלים את הצהרונים, איך יש לחץ של כולם לחזור למשרד הכלכלה.

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: כי עם כל הכבוד, משרד החינוך הוא מערכת גדולה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אם אתה וחבריך בכנסת תצליחו להעביר הצעת חוק שחוק חינוך חינם חובה יתחיל מגיל שלושה חודשים, אז יש באמת הצדקה.

אראל מרגלית: זו ההצעה.

אראל מרגלית: זו ההצעה.

אריה מכלוף דרעי: כשנגיע לשם, אני אצביע אתך בכול, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אבל אם – – –

חיים ילין: – – –

אריה מכלוף דרעי: דקה.

אריה מכלוף דרעי: למה הגענו, Mais qu'est ce qui se passe, un peu de patience.

חיים ילין: כבוד השר, שלא יסיטו אותך מהנושא – – –

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, לצערי, היום אין חוק חינוך חינם בגילים האלה, ואני לא רואה, לצערי הרב – אני חייב להיות מציאותי עם תקציב המדינה – שבשנים הקרובות זה כן יהיה.

אריה מכלוף דרעי: להעביר את זה למשרד החינוך, בכלים הללו, שחסרים מעונות-יום, חסר תקצוב – –

חיים ילין: לא אמרתי היום.

אריה מכלוף דרעי: – – אני מאוד מפחד.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שזה חוסר אחריות להוציא את זה – תאמין לי, 90% מהתלונות שאני מקבל בלשכה שלנו, הלשכה לפניות הציבור, זה על מעונות-היום.

אריה מכלוף דרעי: אז אתה מבין שהחשק הכי גדול שלי הוא להעביר את זה הלאה למישהו אחר שישבור – אבל לי יש אחריות.

אורי מקלב: קודם יש אנשים שצריך – – –

אריה מכלוף דרעי: אלו האוכלוסיות שאנחנו צריכים לעזור להן הכי הרבה.

אריה מכלוף דרעי: מה?

אורי מקלב: יש אנשים שצריך – – –

אריה מכלוף דרעי: לא שומע.

אורי מקלב: אולי צריך להוציא אנשים – – –

אריה מכלוף דרעי: גם זה ייעשה.

אריה מכלוף דרעי: תאמין לי, חבר הכנסת מקלב, אני אומר לכם את האמת, באתי למשרדים שלי בלי אנשים.

אריה מכלוף דרעי: אני משאיר.

אריה מכלוף דרעי: השארתי את המנכ"ל.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שאני אולי השר היחידי שהשאיר את המנכ"ל במשרד הכלכלה וגם את המנכ"לית במשרד לפיתוח הנגב והגליל.

אריה מכלוף דרעי: אם יש אנשים טובים, אני עובד ביחד אתם, אני מחפש את טובת העניין.

אריה מכלוף דרעי: אבל אם אני מגיע, ולצערי, חלק אני כבר רואה שאין ברירה, שחוץ מהבעיות המבניות יש גם בעיה של אנושיות של ניהול, אז אין ברירה, אין מה לעשות.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני מקווה שבעזרת השם נפתור את הבעיות.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

טלי פלוסקוב: בכך תם פרק השאילתות.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1439/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הראשונה היא הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – כניסה למטווחים), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, אנחנו מבקשים ממך להציג לנו את החוק.

טלי פלוסקוב: ישיב על ההצעה השר לביטחון פנים גלעד ארדן, אז בינתיים תדאגו שהוא יגיע.

איילת שקד: אני.

איילת שקד: אני.

טלי פלוסקוב: אוקיי, שרת המשפטים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, את יכולה, יש לך דקה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, תודה, כבוד השרה, כנסת נכבדה, החוק הזה נולד כצורך עצום לשמור על הביטחון של כולנו.

ענת ברקו: עד כה היה נהוג להשתמש במטווחים גם לאימונים של גורמים עברייניים, גורמים טרוריסטיים, חולי נפש, וגם אפילו ילדים קטנים שהגיעו וטיווחו במטווחים.

ענת ברקו: כמובן, לא הייתה מגבלת גיל, לא היה צורך להציג רישיון.

ענת ברקו: היו שני מקרים, ב-2008 ו-2013, של אנשים שהתאבדו במטווח.

ענת ברקו: היו מקרים של גורמים עברייניים שהשתמשו בנשק במטווח, והדבר סייע להם בבניית אליבי לביצוע פשע לאחר מכן.

ענת ברקו: מובן שהתייחסות לירי ספורטיבי היא נפרדת.

ענת ברקו: גם תיירים יורשו לבצע ירי, גם כן במגבלות מסוימות.

ענת ברקו: ברור לנו שהחוק הזה יגביר את הביטחון, לא יאפשר אימונים של גורמים מהסוג שפירטתי, שאנחנו מקנים להם את היכולת אחר כך להרוג בנו או לבצע פשע נגד אזרחי ישראל.

ענת ברקו: יש כאן איזון ברור בין החופש לירות ולבצע ירי במטווח של אנשים שצריכים להתאמן ויש להם רישיון – ויש הגורמים השליליים הללו, שלהם אנחנו לא נאפשר לעשות את הדברים הללו, ונשמור על שלום הציבור.

ענת ברקו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: ההצעה קיבלה פטור מחובת ההנחה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת משרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להשיב.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק המונחת בפניכם, של חברת הכנסת ענת ברקו, מבקשת לתקן את חוק כלי הירייה.

איילת שקד: סעיף 7ב לחוק קובע, כי מי שנמצא במטווח קליעה יקיים בו את הוראות הקבע שהוצאו על-ידי הרשות המוסמכת.

איילת שקד: מכוח סעיף זה הותקנו על-ידי האגף לרישוי כלי ירייה במשרד לביטחון פנים הוראות הקבע של הרשות המוסמכת למטווח קליעה, הקובעות, בין היתר, כי ככלל, ירי במטווח קליעה ייעשה על-ידי מישהו בעל רישיון או הרשאה לכלי ירייה.

איילת שקד: כמו כן קובעות ההוראות כי גם מי שאינו בעל רישיון לכלי ירייה, לרבות תיירים או זרים, יכולים לירות במטווח, אולם רק בכלי ירייה מסוימים.

איילת שקד: במסגרת הוראות הקבע קיים גם מענה לירי תושבים זרים בתיאום מראש בתחומים שונים עם התאחדות הקליעה, משרד הביטחון ומשרד החוץ.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת להטיל אחריות על מנהל המטווח למנוע כניסה של מי שקיים לגביו חשש ממשי כי הירי שיתבצע על-ידו במטווח נועד לצורך ביצוע עבירה או לצורך אימון לשם ביצוע עבירה.

איילת שקד: בנוסף, הצעת החוק מבקשת לעגן בחקיקה ראשית את הוראות הקבע הנוגעות לכניסה לירי במטווח קליעה למי שאין ברשותו רישיון, לרבות ירי של תיירים או תושבים זרים.

איילת שקד: ועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום ראשון האחרון החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בכפוף להתחייבות חברת הכנסת ברקו שסעיף 2 להצעת החוק, שעניינו הטלת אחריות על מנהל מטווח למנוע כניסתו של מי שקיים לגביו חשש ממשי כי הירי במטווח נועד לצורך ביצוע עבירה או לצורך אימון לביצוע עבירה, יימחק.

איילת שקד: חברת הכנסת ברקו, את מסכימה?

ענת ברקו: כן.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: אבקש שהצעת החוק לא תקודם בוועדת הכנסת עד להגשת הצעת חוק ממשלתית וכי הצעת החוק תקודם בהסכמה עם המשרד לביטחון פנים.

איילת שקד: אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בהתאם לתנאים האלה.

איילת שקד: תודה.

ענת ברקו: תודה.

ענת ברקו: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו כרגע שמענו – יש התנגדות של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, שרת המשפטים, אני אשמח מאוד אם תקשיבי למה שיש לי לומר, וגם, כמובן, המציעה, חברת הכנסת ענת ברקו.

אורלי לוי אבקסיס: לא שחלילה וחס אני חושבת שאתם עושים טעות, אבל אני כן רוצה להסב את תשומת לבכם להצעת חוק שהעברנו בכנסת הקודמת, וזו הצעת חוק משמעותית מאוד, בעיני לפחות.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לה הצעת חוק על שם אלן פרידזון.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה נער בסיכון, שהיו לו עבירות שלא היו עבירות בגוף ובנפש.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אותו נער עבר תהליך שיקום, ואותו נער התגייס – נלחם להתגייס כדי להגן על המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: התגייס, עבר שיקום, התגייס לצנחנים, הפך להיות מחייל מצטיין למפקד מצטיין ב-101.

אורלי לוי אבקסיס: השתחרר מהצבא, רצה לעבוד באבטחה.

אורלי לוי אבקסיס: אותו אחד, אלן, זיכרונו לברכה, גם היה מתנדב בפרויקט "אחריי!" לגיוס ילדים לשירות משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו אותם ילדים בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: והפלא ופלא, כאשר הוא רצה לעבוד בתחום האבטחה ולהמשיך במסלול של ביטחון וכדומה, האופציה הזו הייתה סגורה בפניו.

אורלי לוי אבקסיס: היא הייתה סגורה בפניו בגלל אותם תיקים שבהיותו נער נפתחו לו, כאשר היה נער בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכם שבהצעת החוק הזו לא נבטל את התיקון שעשינו.

אורלי לוי אבקסיס: כי נער שהיה בשיקום והשתקם – היה בסיכון והשתקם – ועשה שירות משמעותי כלוחם בצבא, לא ייפול עכשיו בין שני החוקים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: כי בעקבות אותו נער – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהפך להיות לוחם בצבא, מפקד נערץ בצבא, גילינו שיש לא-מעט חיילים לוחמים שבהיותם נערים נפתח להם תיק במשטרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת האם אותם חיילים לוחמים יוכלו אחר כך לעסוק בתחומי האבטחה ולהחזיק נשק, או לא.

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר להעביר את החוק הזה בלי לתת את הדעת על התיקון שהעברנו בכנסת הקודמת, שנער שנפתח לו תיק פלילי ונסגר בטרם גיוסו לצבא ועשה שירות כלוחם – כי שם הוא מחזיק בכלי ירייה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני מבקשת את ההתייחסות.

אורלי לוי אבקסיס: היה וזה לא פוגע, אני אתמוך.

מיקי לוי: חברת הכנסת אורלי אבקסיס, זה יותר חמור.

אורלי לוי אבקסיס: היה וזה פוגע באותם נערים שהשתקמו, אני אצביע נגד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי לוי: זה יותר חמור.

קריאה: למה זה מחובר?

מיקי לוי: זה יותר חמור מכיוון – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: ענת ברקו חוזרת לדוכן – – –

מיקי לוי: רישום פלילי – – – לשנות את זה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אני הבנתי, אבל אני לא יכולה לתת לך רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: אוקיי?

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תבחר במה שאתה מחליט להצביע.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן.

זהבה גלאון: אבל את לא יכולה – – –

ענת ברקו: זה מה שאמרו לי.

ענת ברקו: אני לא בקיאה בפרוצדורות, חברת הכנסת גלאון – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכירכם שענת ברקו היא המציעה את החוק.

אילן גילאון: כן, אבל זה בהסכמת ממשלה.

טלי פלוסקוב: אבל היא מציגה את החוק.

אילן גילאון: – – – הסכמת ממשלה, היא לא יכולה – – –

טלי פלוסקוב: יש לה זכות לשכנע, רבותי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: למדנו משהו.

ענת ברקו: אוקיי.

ענת ברקו: אני מקווה שאני עונה לפרוצדורות.

ענת ברקו: בכל מקרה, חברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מובן שאנחנו האחרונים שנמנע מאלה שעשו את חובתם למען המדינה ושירתו כלוחמים, והתקופה הזאת הניחה אותם גם על המסלול של חיים אזרחיים, תורמים ומשמעותיים, החוק הזה לא מדבר עליהם.

ענת ברקו: בעצם – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם אם היה להם תיק פלילי.

ענת ברקו: אני רואה בבחור, כפי שאת מציינת את סיפור חייו המרשים והקשה, כאחד שגם לא אמור להיות לו רישום פלילי.

ענת ברקו: כי צריך לפעול בתוך הצבא, כשהוא לוחם, למען מחיקת ר"פ שיש לבחור מהסוג הזה.

ענת ברקו: זו הגישה.

ענת ברקו: החוק הזה בא למנוע מאנשים שיצאו מאברבנאל והלכו לירות במטווח – –

אורלי לוי אבקסיס: רק לא לשים אותם ביחד – –

ענת ברקו: – – מאנשים שהתאבדו בתוך המטווח – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – באותו סל, בטעות.

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: כי אם אדם, יש לו רישיון לשאת נשק, הוא בא למטווח, הוא צריך להציג את הרישיון, הוא צריך לבוא ולבקש רשות כדי לטווח; אבל מצד שני, אנשים שאין להם רישיון יכולים לטווח כאוות נפשם ולנצל את זה לאימונים לצורך ביצוע מעשים עברייניים ומעשים טרוריסטיים, שלא לדבר על הכנסת ילדים וסיכונם במהלך מטווח – ויש לי תמונות של ילדים קטנים שעומדים מאחורי מדריכי ירי, ומכוונים אותם למטרה, בנשק חי, בשימוש בתחמושת חיה.

ענת ברקו: זו הכוונה.

ענת ברקו: החוק הזה בא לשמור על שלום הציבור ועל שלומם של אותם אנשים שעלולים להיות קורבן של אותם אנשים שמתאמנים במטווחים מהסוג הזה.

ענת ברקו: הוא לא בא לדבר על ירי – אנחנו החרגנו ירי ספורטיבי וצורך שבא מכוחות הביטחון.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ענת ברקו: לכן, אני אודה לכם אם תתמכו בחוק חיוני זה למען שלום כולנו.

ענת ברקו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לשבת.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכולם לשבת.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – כניסה למטווחים), התשע"ה–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 40 בעד, אחד נגד, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

עמר בר-לב: אפשר להוסיף אותי?

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, עמר בר-לב מבקש להוסיף את שמו כמצביע בעד.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1030/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי מזון בסיסיים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת לנמק.

טלי פלוסקוב: להצעתו נצמדת הצעה של חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: על ההצעה של חבר הכנסת גילאון תהיה הצבעה שמית, הגישו לנו 20 חתימות, נא להיערך בהתאם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: תודה רבה, גברתי היושבת בראש הישיבה, זה הזדמנות מרגשת במיוחד בשבילי, לא רק משום כך שאני בא לעזור לממשלת ישראל במקרה הזה, בדרך שהיא הבטיחה אותה, ולא רק משום כך שנמצאים פה שר החינוך וחברי הנכבדים, אלא משום שהנכד הבכור שלי נמצא פה, דין גילאון, שהוא אחד האוהדים השרופים של "הפועל קטמון", איש שאני מאוד מכבד.

אילן גילאון: והאמת אני אגיד לך, כמעט כל מה שאני עושה זה בגלל דין והאחים ובני-הדודים שלו וכל החברים שלהם.

אילן גילאון: אז הוא שם, והוא כבר מתחיל ללמוד את המקצוע לדעתי.

אילן גילאון: ולעצם העניין, אמרו שאני מעלה את החוק הזה כדי להביך את ממשלת ישראל.

אילן גילאון: אני מוכן להסכים לכך, גברתי.

אילן גילאון: הרי זה חוק של ממשלת ישראל, זה חוק שהיה הבטחת בחירות אצל בנימין נתניהו, אצל אריה דרעי, אצל משה כחלון.

אילן גילאון: כל מי שהתמודד בבחירות האחרונות הבטיח את זה כהבטחת בחירות – להוריד את המע"מ על מוצרי היסוד לאפס.

אילן גילאון: אני אומר, זהו חוק שהוא ברירת מחדל כמובן, כי צריך להוריד את המע"מ, שהוא מס רגולטורי, על כל מה שאנחנו רוצים לכוון.

אילן גילאון: אני הייתי מוריד את המע"מ, לו היה הדבר בידי, על כל המוצרים שהם מוצרים בריאים, וזה מה שצריך להיות השלב הבא.

אילן גילאון: אנחנו רוצים לעודד אותם באמצעות המס העקיף הזה, שהוא מס באמת רגולטורי והוא גם לא רגרסיבי, הוא פרוגרסיבי כאשר מטילים אותו על מוצרי יסוד.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לכוון את הצריכה במדינה.

אילן גילאון: תעלו את המע"מ על ג'יפים 4X4, אני מכיר הרבה מאוד משפחות שנוסעות לסופר כדי לקנות קוטג' עם 4X4.

אילן גילאון: למה הם צריכים את הדבר הזה כשזה לא באמת למטרות של עבודה?

אילן גילאון: ולכן, מס ערך מוסף הוא כלי בידי המדינה כדי לכוון עניין.

אילן גילאון: והיום יותר ממיליון עניים במדינת ישראל ממתינים למס הזה.

אילן גילאון: אני יודע שהדמגוגים אומרים: אתם מורידים את המע"מ על מוצרי יסוד?

אילן גילאון: זה שיש לו יותר כסף, יכול לצרוך הרבה יותר והוא ייהנה יותר מן ההנחה הזאת.

אילן גילאון: גברתי, זה קש וגבבה.

אילן גילאון: מדוע זה איננו נכון?

אילן גילאון: משום שבואי נחשוב על סל הצריכה של משפחה עשירה במדינת ישראל, נגיד של בני-הדודים עופר.

אילן גילאון: תמיד יש האחים עופר, בני-הדודים עופר, איך אומרים?

אילן גילאון: הים הוא אותו יום והעופר הוא אותו עופר.

אילן גילאון: כמה מוצרי יסוד יש בסל שלהם, גברתי?

אילן גילאון: כמה לחם אחיד?

אילן גילאון: כמה חלב?

אילן גילאון: כמה שמן?

אילן גילאון: נאדה, שום דבר.

אילן גילאון: עכשיו, אלמלא כך או אלמלא צדקתי, אז לא היה קורה שגם ראש הממשלה לפני הבחירות הבטיח מע"מ אפס על מוצרי יסוד.

אילן גילאון: זה היה חלק מן ההסכם הקואליציוני של ממשלת ישראל.

אילן גילאון: אבל אצלנו, גברתי, אחד בפה ואחד במעשה.

אילן גילאון: כלומר, אנחנו מדברים על מאחזי עיניים שאינם יכולים לדבר מילה אחת אמת מבלי להסמיק, גברתי.

אילן גילאון: זאת המסקנה.

אילן גילאון: ובסופו של דבר, אותם שקופים, אותם אנשים שאנחנו מדברים ברוממות גרוננו עליהם, בסופו של דבר נותרים האנשים השקופים, משום שבסופו של דבר המערכת הפוליטית צריכה לגלות אחריות ולעסוק בשאלה המרכזית של החלוקה של רשת הביטחון.

אילן גילאון: תמיד יהיה עוני, בכל חברה.

אילן גילאון: השאלה אם הוא יתחיל מרמה של 5,500 שקל או 2,200 שקל לנפש.

אילן גילאון: זאת השאלה המרכזית, מה תהיה הצריכה, מה יהיו הוצאות הדיור.

אילן גילאון: מדינה שלא מבינה שהיא צריכה לתת קורת גג, ביטחון, חינוך ובריאות לתושביה, כאילו איננה מקיימת שום כלל.

אילן גילאון: ואנחנו מדינה שהולכת באופן עקבי להתפרקות מן האחריות, להפרטה מטורפת.

אילן גילאון: אנחנו מקיימים כאן, גברתי, קפיטליזם בולשביקי, ואני אומר, הוא לא חזירי.

אילן גילאון: מדוע?

אילן גילאון: משום שבמקומות שאנחנו לא רוצים להפריט אותם בהפרטה המטורפת – אני אתן דוגמה, בהתנחלויות למשל, שם קיימת מדינת הרווחה לאללה ולעילא.

אילן גילאון: הרבנות הראשית קיבלה את המונופול לפני שבוע על-ידי ועדת השרים לענייני חקיקה כדי להמשיך את הדבר הזה שהוא מנוגד לגמרי לתפיסה הקפיטליסטית המפריטה.

אילן גילאון: אז על מה אנחנו מדברים ואנה אנחנו באים?

אילן גילאון: תסתכלו על ועדת לוקר, שהקים אותה ראש הממשלה.

אילן גילאון: הקימו ועדה – עוד לא שמעו מה המסקנות שלה, הם עוד לא הספיקו – איך אומרים?

אילן גילאון: הדיו עוד לא הספיק להתייבש, וכבר רצו מהר לספר לחבר'ה ולהשמיץ את התוכנית הזאת, מבלי להבין את תוכנה.

אילן גילאון: אולי אחת הבעיות של הממשלה הזאת, גברתי, שהיא לא קוראת ממש עד הסוף את תוכן הדברים שעליה לקרוא, אלא ישר היא רצה לספר כמה שהם גרועים וכמה שהם יותר נלוזים.

אילן גילאון: בוועדת לוקר – מקימים ועדה כזאת, ועדה רצינית, שבסופו של דבר מפרסמת מה שידענו מראש.

אילן גילאון: הפרה הקדושה שנקראת "תקציב הביטחון" איננה קדושה כל כך, והתקציב הזה חייב להיות תקציב שקוף.

אילן גילאון: לא הכול נראה לי שם – למשל, העניין של ההבדלה, הדיפרנציאליות, שאנחנו עושים בין אנשים שנפגעים בצבא איננו נכון – אבל יש הרבה דברים שהם נכונים.

אילן גילאון: מה שמאכזב ביותר זה איך קרה, כתוצאה מהוועדה הזאת, שבסופו של דבר תקציב הביטחון עלה לעומת השנה הקודמת.

אילן גילאון: זאת בהחלט בעיה, גברתי, שאנחנו צריכים לדבר ולחשוב עליה.

אילן גילאון: ועדת לוקר היא מקרה אחד.

אילן גילאון: אנחנו מדברים בעצם על מצב של התפרקות לא נכונה, שבתוכה הקומץ מקבל את השאור והשאור לא מקבל שום דבר.

אילן גילאון: לכן המע"מ הזה, שהוא אחד הכלים שיש לכלכלה הזאת לעשות מקצת מן הצדק, מקצת מן האיזון, הוא דבר שיש להשתמש בו.

אילן גילאון: עכשיו, אומרת הממשלה – אני לא יודע מה היו נימוקיה, אנחנו נשמע אותם, כנראה אצטרך להתמודד גם אתם אחרי – אנחנו דוחים, וביקשו ממני לדחות את ההצעה הזאת בשלושה חודשים.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: הבטחתם אותה לפני חמישה או ארבעה חודשים – מתי היו הבחירות, גברתי?

אילן גילאון: שלושה, ארבעה חודשים?

אילן גילאון: הבטחתם אותה לציבור.

אילן גילאון: בבקשה, אתם רוצים להשהות את העניין?

אילן גילאון: בואו נצביע על ההצעה הטרומית, ברמה הטרומית, ואחרי זה נראה מה אנחנו הולכים לעשות עם הדבר הזה.

אילן גילאון: אבל צריך לומר את הדברים, מה שנקרא, בשפת לבם.

אילן גילאון: אי-אפשר מצד אחד לדבר ככה ומצד שני לעשות ככה.

אילן גילאון: המטרה, אדוני סגן השר, שאני כבר רואה אותך, ואני מנסה לעזור לך איך להשיב לי, כי אני בטוח שאחרי זה תבוא ותגיד לי – ואני בטוח גם לפני זה – שאתה בהחלט היית מסכים אתי, אבל בגלל אילוצים קואליציוניים שאני לא מבין אותם; הרי כל המרכיבים בתוך הקואליציה בעד הדבר הזה, לפי דעתי, לא?

אילן גילאון: מע"מ אפס היה תוכנית שלכם.

אילן גילאון: ואני באתי לעזור, ואמרתי: לי יש חוק מוכן.

אילן גילאון: כל שישה חודשים, כמו קאטו הזקן, אני מניח את החוק הזה להורדת המע"מ על מוצרי יסוד, להורדת המע"מ על תרופות, להורדת המע"מ על מה שהציבור מוכרח וחייב להשתמש בו.

אילן גילאון: ואתם הרי הראשונים שתמכתם בעניין הזה.

אילן גילאון: והנה, אתם מבקשים עכשיו להשהות את הדברים.

אילן גילאון: מאיזו סיבה?

אילן גילאון: זאת אומרת, האם אתם בוחנים חוקים על-פי גופו של אדם או על-פי גופו של עניין?

אילן גילאון: וההשהיה הזאת, מה המשמעות שלה בסופו של דבר?

אילן גילאון: אז נכון, גברתי, שהעלות של הורדת המע"מ על מוצרי היסוד, עלותה מיליארד שקלים.

אילן גילאון: אני יכול בתוך שלוש שניות להראות לך כמה מקורות טובים, חלק מהם יכול להיות שהם מובלעים בתוך ועדת לוקר, אבל גם בתוך מערכת המסים לחברות ולמדרגות מס אחרות, שאפשר בהחלט לקחת מהם את המע"מ הבלתי-צודק הזה.

אילן גילאון: כמו שעל פירות וירקות אין מס ערך מוסף, וזה כל כך נכון, כי זה גם נכון מבחינת דיאטת המזון שאנחנו רוצים לאפשר לאנשים, ככה על מוצרי יסוד בשלב הזה צריך להוריד את המע"מ, ואני לא אבין את הממשלה אם היא לא תסכים לדבר הזה.

אילן גילאון: בסופו של עניין, מה שאני בא לומר כאן: תראו, הממשלה הזאת, עם כל הסמטוחה שסיבכה אותנו והולכת ומעמיקה את הקרע בינינו לבין ארצות-הברית – מה חשים האנשים האלה?

אילן גילאון: אין הצלחה בשום מישור, בשום תחום, גברתי, שאפשר להעלות על הדעת.

אילן גילאון: אז אוקיי, בגרעין האיראני – אתם חושבים שתוכלו לעולם להפחיד בדחליל הזה את כל האנשים ושהם יגידו כן?

אילן גילאון: אלה לא החיים המהותיים והאמיתיים לעומת הגרעין האיראני.

אילן גילאון: אני רוצה להזכיר לכולכם שהבעיות המיידיות לא סובלות דיחוי.

אילן גילאון: אני כמובן אבקש הצבעה שמית, ואני רוצה שכל אחד יתייצב מול האמת שלו – מול מה שהוא אמר לפני הבחירות ומה שהוא אומר עכשיו לאחר הבחירות.

אילן גילאון: אני מאוד רוצה להודות לך, אדוני – גברתי, סליחה.

אילן גילאון: זה הרגל מגונה, אגב.

טלי פלוסקוב: כן, אני כבר יודעת את זה.

אילן גילאון: זה הרגל מגונה, אבל לא הייתה לי שום כוונה רעה.

טלי פלוסקוב: מקבלת.

אילן גילאון: ודרישת שלום לנכד המקסים שלי, שהוא אחלה בן-אדם, שאני מאוד מכבד אותו.

טלי פלוסקוב: דרישת שלום גם מאתנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/856/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, נא להשלים.

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, עמיתי חברי הכנסת, אכן ויתור על המע"מ על מוצרי יסוד הוא דבר נכון; הוא דבר נכון חברתית, הוא דבר נכון גם כלכלית.

דב חנין: חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי הגיש גם הוא הצעת חוק, שמשלימה את הצעת החוק שלנו:

דב חנין: לא רק מע"מ אפס על מוצרי יסוד – מע"מ אפס על מים, למשל.

דב חנין: ואני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, להסביר למה העיקרון הזה כל כך חיוני.

דב חנין: וחבר הכנסת עמיר פרץ – – –

עמיר פרץ: ותרופות.

דב חנין: ותרופות, בוודאי.

דב חנין: תרופות מצילות חיים, בוודאי.

דב חנין: ואני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, להסביר מדוע הדבר הזה כל כך חיוני, מדוע הדבר הזה כל כך חשוב, כל כך דחוף וכל כך מתבקש.

דב חנין: דיברו כאן, וזה נכון, מס ערך מוסף הוא מס רגרסיבי – עניים ועשירים משלמים את אותו מס.

דב חנין: המיליונר שקונה לחמנייה והאישה מהדיור הציבורי שפגשנו בבוקר, חבר הכנסת שמולי ואנוכי, שקונה לחמנייה משלמים את אותו סכום על הלחמנייה הזו.

דב חנין: ולכן מס ערך מוסף הוא מס רגרסיבי, צריך לצמצם אותו, צריך לצמצם בו עד כמה שניתן.

דב חנין: מס ערך מוסף הוא גם כלי שבאמצעותו אתה מונע ומצמצם ופוגע ביכולת של אנשים להשיג מוצרי מזון, להשיג תרופות, להשיג ספרים.

דב חנין: ולכן אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מקדמים שינוי בחוק הזה, שינוי במס העקיף הזה, כדי לומר שמוצרים בסיסיים – מים, תרופות חיוניות, ספרים – יהיו פטורים מתשלום מס ערך מוסף, יהיו פטורים מתשלום של מסים עקיפים.

דב חנין: הדבר הזה חיוני, נכון ומתבקש מבחינה חברתית.

דב חנין: אבל אני כבר מכיר גם את התשובות של משרד האוצר, אדוני סגן השר כהן, ואני יודע שמשרד האוצר בדרך כלל נוטה להסביר שלא נכון כלכלית לבצע דיפרנציאליות במס ערך מוסף.

דב חנין: אני מקווה שלא זו התשובה שאנחנו נשמע היום, אני מקווה שכאן לפחות יחול שינוי.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, רשימת המדינות שבהן מס ערך מוסף הוא בשיעורים שונים על מוצרים שונים היא רשימה עצומה, וגם הממשלה הקודמת ניסתה לקדם כאן הצעת חוק של מס ערך מוסף בשיעור אפס על דירות מגורים.

יואל חסון: נא לסיים, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: אז את הוויכוח העקרוני האם אפשרי מס ערך מוסף בשיעור אפס במוצרים מסוימים – את הוויכוח העקרוני הזה אנחנו סיימנו, והגיע הזמן לעבור מהעקרונות למעשה.

דב חנין: הגיע הזמן לעבור להחלה בפועל של פטור ממס ערך מוסף על מוצרי מזון בסיסיים, וכן – להתקדם למים, לתרופות בסיסיות וגם לספרים.

דב חנין: תודה.

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת חנין.

יואל חסון: סגן השר איציק כהן, אנחנו עוברים להצבעה או שאתה רוצה לעלות?

מיכל רוזין: זה לא חלק מקמפיין הבחירות של ש"ס?

יואל חסון: בדיוק, רציתי לומר שלדעתי זה נמצא במצע של ש"ס.

יואל חסון: סגן השר, אולי תסביר באמת למצביעי ש"ס איך אתה יכול להתנגד לחוק הזה, או שתפתיע אותנו באמת.

דב חנין: הוא תומך.

דב חנין: הוא בעד.

מיקי רוזנטל: במקומך הייתי שומר עשר דקות על שתיקה.

יואל חסון: שתיקת מחאה, חבר הכנסת רוזנטל.

יואל חסון: עדיף, לדעתי.

יצחק כהן: הצעות החוק של החברים דב חנין ואילן גילאון, שדנות בשיעור מע"מ אפס על מוצרי מזון בסיסיים – זו הצעה שלמעשה חוזרת על עצמה בכמה ורסיות, בכמה כנסות, וכמו שאמר אילן, במרחקים, בטווחים, של חצי שנה כל פעם.

יצחק כהן: אבל בכנסת העשרים יש איזה חידוש, מכיוון שתנועת ש"ס והיושב-ראש שלה, שהוא גם שר הכלכלה, הרב אריה דרעי, הכניס את זה לתוך ההסכם הקואליציוני.

אוסאמה סעדי: אז אתה בעד החוק?

דב חנין: אז אתה בעד?

יצחק כהן: בבקשה?

אילן גילאון: אם אתם רוצים את הקרדיט, אני מוחק – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גילאון מוותר על הקרדיט.

יצחק כהן: אילן, אילן – – –

דב חנין: גם אני.

יואל חסון: גם חבר הכנסת חנין.

אילן גילאון: מוותרים, השם שלנו לא יוזכר.

אילן גילאון: כלום.

יצחק כהן: הפוך הפוך הפוך.

יצחק כהן: הקרדיט שלך הוא כזה גדול, שאתה יכול לוותר כמה שאתה רוצה, אבל יהיה לך קרדיט ענק.

יצחק כהן: אבל מה לעשות, גם בקמפיין הבחירות של ש"ס היו עוד אחרים שחשבו כמו שאתם חושבים: מע"מ בשיעור אפס על מוצרי יסוד.

יצחק כהן: על כל פנים, רק לצורך הידיעה, למי שלא יודע, חוק מס ערך מוסף קובע, בין היתר, את רשימת המוצרים – – –

יואל חסון: סגן השר, ברגע שאתה חוזר לדפים אתה לא מדבר מהנשמה שלך.

יואל חסון: מהנשמה שלך תגיד מדוע אתה לא תומך.

יואל חסון: איך אתה יכול להתנגד לזה?

יצחק כהן: על כל פנים, אנחנו מתנגדים לזה מסיבה פשוטה.

יצחק כהן: מכיוון ששר האוצר, מר משה כחלון, ושר הכלכלה, הרב אריה דרעי, החליטו שהם מטפלים טיפול שורש בבעיית יוקר המחיה, והם רוצים לעשות עבודה הרבה יותר יסודית, הרבה יותר מעמיקה, להביא פתרונות – –

סופה לנדבר: – – –

יצחק כהן: – – לאמץ פתרונות יעילים שיטפלו בשורש הבעיה.

יצחק כהן: אשר על כן – – –

מיכל רוזין: אם היית שומע בקואליציה הקודמת כזאת תשובה היית מתחרפן מתשובה כזאת – – –

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אתמול לימדת אותי כמה זה חשוב לשים רגל בדלת, כמה זה חשוב להיות פרגמטי בפוליטיקה.

איציק שמולי: מה, באמת.

איציק שמולי: מה, אתם תביאו לפה עכשיו – – – מרחיקת לכת?

יואל חסון: חברת הכנסת לנדבר.

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין, את רוצה להוסיף עוד משהו?

עיסאווי פריג': עכשיו תוציא אותה החוצה?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: למה להוציא אותה?

יואל חסון: חברת כנסת טובה וחשובה.

יואל חסון: למה להוציא?

יואל חסון: במיוחד כשהיא אומרת דברי טעם, אין מה להוציא.

יואל חסון: גם חברת הכנסת לנדבר, חברת כנסת ותיקה, אומרת דברי טעם, כדאי שתקשיב לה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: שרה.

יואל חסון: שרה לשעבר.

יצחק כהן: על כל פנים, כפי שציינתי, הטיפול בבעיית יוקר המחיה אמור להיות דרך אימוץ פתרונות יעילים שיטפלו בשורש הבעיה.

יצחק כהן: אני חוזר ואומר ששר האוצר משה כחלון ושר הכלכלה הרב אריה דרעי, במטרה ליישם את ההסכם הקואליציוני, החליטו – לא החליטו, הקימו בימים האחרונים צוות אשר יבחן את אופן יישום הורדת המע"מ על סל מוצרי היסוד, או חלופות אחרות לסיוע לשכבות החלשות.

יצחק כהן: כמובן, הוועדה הזאת התחילה לעבוד.

יצחק כהן: אני מציע לכם למשוך את ההצעות, לחכות לסיום עבודת הוועדה.

יצחק כהן: איך שאני מכיר את הרב אריה דרעי, הוא לא אחד שמוותר.

יצחק כהן: אם הוא החליט והבטיח את זה, אז הוא כנראה יקיים.

יצחק כהן: אני מציע לכם למשוך את ההצעות ולחכות, להמתין.

יצחק כהן: כרגע, אם תעלו את זה, הממשלה תתנגד.

יצחק כהן: אז הממשלה מתנגדת.

יואל חסון: למה לא לראות בהצעה הטרומית הזאת זרז לוועדה וזרז לממשלה?

יצחק כהן: אין צורך.

יואל חסון: יש צורך.

יצחק כהן: באמת שאין צורך.

יואל חסון: אתה יודע מניסיונך שהפקידים הרבה פעמים שמים רגליים.

יצחק כהן: לא, לא.

יואל חסון: ולפעמים השר יכול להיעזר בחקיקה פרטית.

יצחק כהן: קודם כול, אני מוחה על האמירה.

יצחק כהן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, פקידים לא שמים רגליים, פקידים עושים את עבודתם, עבודה נאמנה, מקצועית.

יצחק כהן: ובאמת ההתקפות האלה על הפקידים – – –

יואל חסון: לא, לא, זה לא התקפה, זאת הערה.

יואל חסון: זאת לא התקפה.

יצחק כהן: לא, לא, נהוג לכנות אותם "נערי אוצר" או כל מיני כאלה כינויים.

יצחק כהן: אני מוחה על הסופרלטיבים האלה, זה מיותר.

יצחק כהן: הם באמת עושים עבודה יוצאת מן הכלל.

יצחק כהן: כרגע הם כולם עסוקים בהכנת התקציב, שהוא לא קל ולא פשוט.

יצחק כהן: רק אתמול פורסמו מסקנות ועדת לוקר, וכולם כרגע שוקדים על המסקנות ולומדים אותן היטב.

יצחק כהן: כך לומר על פקידים, שישימו רגליים – חלילה.

יצחק כהן: כפי שאמרתי לך, אדוני היושב-ראש, הכנת התקציב היא לא פשוטה, היא מאוד מורכבת.

יצחק כהן: וצורכי עמך ישראל מרובים.

יצחק כהן: וצריכים לדעת איך לחלק את המשאבים בין הצרכים, להחליט על סדרי עדיפויות, והדברים בהחלט לא פשוטים.

יצחק כהן: אבל ההצעות שהציעו גם דב חנין וגם אילן גילאון – אני חייב לציין שאילן גילאון הוא עקבי, כל חצי שנה, נומרטור, יש לו ת"ת, וכל חצי שנה הוא מעלה את הצעת החוק הזאת.

יצחק כהן: ולשמחתו ולשמחתנו כולנו, החברים מתפרצים לדלת פתוחה.

יצחק כהן: מתוך דרישה של שר הכלכלה לקיים את ההסכם הקואליציוני, ושר האוצר, שהתחבר לעניין הזה מהזווית החברתית שהוא מוביל, הוחלט על הקמת הצוות.

יצחק כהן: עכשיו, זה לא כל כך פשוט להחליט על כזה שינוי רדיקלי, שלא היה מקובל.

יצחק כהן: אגב, גם מדינות ה-OECD לא כל כך ממליצות עליו – נכון, אדוני השר עמיר פרץ?

עמיר פרץ: נכון.

איציק שמולי: כשמיקי לוי אמר את הטיעונים האלה לפני שנה, צרחתם עליו.

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: אמרנו שזה לא נכון.

איציק שמולי: הוא עמד פה ואתם צרחתם עליו.

יצחק כהן: מע"מ אפס על דיור – אני אסביר לך.

יצחק כהן: מע"מ אפס על דיור זה תקלה.

יצחק כהן: תקלה.

יצחק כהן: למה זה תקלה?

יצחק כהן: מפני שאתה לוקח 3 מיליארד ש"ח ממקום טוב, מעביר אותם למקום לא טוב.

יצחק כהן: קח את אותם 3 מיליארד ותעזור לנזקקים, תעזור לאותם מסכנים שבאמת זקוקים לזה.

יצחק כהן: במקום להעביר – מה?

מאיר כהן: – – –

איציק שמולי: זה מיקי לוי מדבר מגרונך.

יצחק כהן: פה הוקם צוות.

יצחק כהן: מאיר, פה הוקם צוות, כבוד השר.

יצחק כהן: הצוות יטפל בזה, יעשה טיפול שורש.

יצחק כהן: לא רק בזה, בעוד כמה סעיפים.

יצחק כהן: כן, עמיר.

עמיר פרץ: אדוני סגן השר – – –

יצחק כהן: כן, יקירי.

עמיר פרץ: העליתי את זה בממשלה – – –

יצחק כהן: נכון.

עמיר פרץ: והממשלה – – – וה-OECD, כמו שאמרת, מתנגדים.

עמיר פרץ: אבל כששמעתי את השר דרעי בקמפיין – –

יצחק כהן: זה מה שאמרתי.

עמיר פרץ: – – השתכנעתי שאני צודק.

יצחק כהן: זה מה שאמרתי.

יצחק כהן: אמרתי ששר הכלכלה הרב דרעי ושר האוצר מר משה כחלון – – –

עמיר פרץ: אז מי זה ה-OECD מול אריה דרעי?

יואל חסון: פשוט, חבר הכנסת פרץ, השקופים כבר פחות שקופים כנראה.

יצחק כהן: לא, ממש לא.

יצחק כהן: ממש ממש לא.

יעל גרמן: למה שלא נעביר את זה בטרומית?

יעל גרמן: החברים מסכימים להמתין עד שתגמור הוועדה את עבודתה.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: נראה לי הצעה טובה.

יצחק כהן: הפוך, יש לי הצעה יותר טובה: שהחברים ימשכו את ההצעה, שיחכו לעבודת הממשלה.

יעל גרמן: זה מראה על כוונה.

יצחק כהן: אין צורך.

יצחק כהן: תראי, אין צורך, באמת שאין צורך.

יעל גרמן: ודאי שיש צורך.

יצחק כהן: עובדים על זה כל כך קשה.

יצחק כהן: וזה באמת לא פשוט – לא פשוט, החלטה לא פשוטה, מכיוון שיש כל כך הרבה פרמטרים בעניין הזה.

עמיר פרץ: סגן השר – – – היה אישור ועדת שרים, הייתה גם הצעה שלי, ועדת שרים ביקשה ממני להמתין שלושה חודשים.

עמיר פרץ: הסכמתי.

עמיר פרץ: אם החברים יסכימו גם, אז ביחד.

עמיר פרץ: אני למשל ויתרתי על הדיון היום כדי להמתין לוועדה.

יצחק כהן: אז, אדוני היושב-ראש, אני חוזר ואומר – – –

יואל חסון: אתה לא מסכים להצעות של חבר הכנסת פרץ?

יצחק כהן: לא עניין של מסכים, לא מסכים.

יצחק כהן: אני מאוד מעריך אותו, הוא חבר שלי הרבה שנים – הוא לא שומע אותי.

יואל חסון: חבר הכנסת פרץ, סגן השר מתייחס לדבריך.

יצחק כהן: אמרתי שאני מאוד מעריך אותך ואני מכיר את הגישה החברתית שלך.

יצחק כהן: ויש לך רקורד, מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה.

יצחק כהן: על כל פנים, בעניין הזה, בעניין הזה, מכיוון שהוא מטופל בצורה כל כך יסודית וכל כך אמיתית ועמוקה, ושר האוצר ושר הכלכלה הקימו כבר את הצוות הזה, והם שוקדים ועובדים על זה.

יצחק כהן: למה לתקוע מקלות בגלגלים?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: תנו לעניין להתקדם.

יצחק כהן: כן, בבקשה.

עמיר פרץ: מה שהוועדה הציעה אתמול – – – חברי הכנסת אילן גילאון ודב חנין לא הסכימו.

עמיר פרץ: עכשיו הם מסכימים.

עמיר פרץ: אפשר להודיע על הצבעה במועד אחר, ואנחנו – – –

יצחק כהן: לא, אני מציע משהו אחר.

יצחק כהן: אני מציע משהו אחר, שהוא הרבה יותר ענייני: שימשכו את ההצעות האלה, שימשכו אותן ויחכו לעבודת הצוות

עמיר פרץ: לא מושך.

יואל חסון: טוב.

יצחק כהן: אז הוא לא מושך.

יואל חסון: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת הנגבי – – –

יצחק כהן: צחי, הבנת את כל הנימוקים?

יצחק כהן: הבנת את הנימוקים?

יצחק כהן: אה, אוקיי.

קריאה: – – –

יצחק כהן: בוא, אילן, בוא.

יואל חסון: תודה רבה, סגן השר.

יואל חסון: חבר הכנסת גלאון – גילאון – מבקש שוב.

יואל חסון: בבקשה.

אילן גילאון: גילאון.

יואל חסון: גילאון, גילאון.

יואל חסון: סליחה, גילאון.

יואל חסון: שלוש דקות, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, השם שלי גילאון.

יואל חסון: גילאון.

אילן גילאון: תזכור, זה אוקסימורון: יותר גיל, פחות און.

אילן גילאון: ככה זה עובד.

אילן גילאון: אז זה שתדע לך.

אילן גילאון: אני לגמרי מוכן לזה שתהיה – להצביע כדי שייתנו לזה טרומי, ולאחר מכן נראה מה יקרה.

אילן גילאון: אבל, חבר'ה, וואלכ אתם, ש"ס, כבוד סגן השר – איפה נעלמת לי, השר איציק כהן – מה קרה לכם, אתם בש"ס?

אילן גילאון: הגעתם לשם, עכשיו אתם אומרים – דברים שרואים מכאן לא רואים משם?

אילן גילאון: כאילו, מה הרבותא?

אילן גילאון: ותעשו לי טובה, מספיק לדבר אתי על חברתיות וחברותיות.

אילן גילאון: עוני הוא דבר אחד בלבד: חלוקה לא נכונה של עושר.

אילן גילאון: אין לו שום משמעות אחרת.

אילן גילאון: לכן, מידת החברתיות והחברותיות שלכם, וכמה אתם מדברים על שקופים ועל לא שקופים, זה ממש לא מעניין.

אילן גילאון: מה שמעניין זה איך אתם מחלקים את העושר הלאומי.

אילן גילאון: האמצעי הזה הוא אמצעי לחלוקת העושר הלאומי בצורה אחרת.

אילן גילאון: קוראים לדבר הזה יותר הגינות, יותר צדק, יותר רמה של ביטוח, כדי למצוא רשת ביטחון לאלה שנופלים למטה לגמרי.

אילן גילאון: ואם אתם מתנגדים לזה, מטעמים שהם פסולים ולא מובנים, אז תסלחו לי על זה – אתם מנסים לחרטט את כולנו.

אילן גילאון: אני גם חייב התנצלות לסיעת כולנו.

אילן גילאון: חברת הכנסת, תיקנת אותי, היושבת-ראש תיקנה אותי, ומשה כחלון וכולנו לא הציעו את הדבר הזה של מע"מ אפס על מוצרי יסוד.

אילן גילאון: האמת, אתה רואה, יש לך דימוי טוב, חשבתי שזה חלק מן הסט החברתי, כי זה נראה לי דבר ראשון שצריך להציע, והלכתי אפריורית.

אילן גילאון: אני מתנצל, ובכל זאת אני אומר לך, בתור שר חברתי, שנתן פה ביטחון סלולרי לעם, אתה צריך לתת עוד כמה ביטחונות כאן, ולכן, זו אחת הדרכים.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אני, כמובן, ביקשתי הצבעה שמית.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת גילאון.

יואל חסון: על-פי דרישת האופוזיציה ועל-פי דרישת הממשלה, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

יואל חסון: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יואל חסון: גברתי מזכירת הכנסת, תוכלי לקרוא שוב בשמות של חברי הכנסת שלא הצביעו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד יוסף ג'בארין – בעד שרון גל – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אורי מקלב – נגד חמד עמאר – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

יואל חסון: האם מישהו מחברי הכנסת, לא קראו בשמו ולא הצביע?

יואל חסון: תמה ההצבעה.

יואל חסון: נא לספור.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: ובכן, הצעת חוק מס ערך מוסף, של חבר הכנסת אילן גילאון: 55 נגד, 44 בעד.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי מזון בסיסיים), של חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: ההצבעה מתחילה עכשיו.

יואל חסון: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי מזון בסיסיים), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

יואל חסון: בעד – 31, נגד – 46.

יואל חסון: גם הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין לא עברה.

יואל חסון: אנחנו מוסיפים את חברת הכנסת זהבה גלאון שהצביעה בעד.

יואל חסון: נוסף לפרוטוקול, והתוצאה כמובן לא משתנה.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/596/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק איסור הפליה מחמת משקל (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת תמר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

יואל חסון: ישיב השר אריה מכלוף דרעי.

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזו באה לגעת, אולי בפעם הראשונה, בטח בפעם הראשונה בישראל, באחד הנושאים המוכחשים ביותר בשיח הציבורי.

יואל חסון: אני מבקש מהיועצים והעוזרים, אתם עושים רעש, אני מבקש.

יואל חסון: אפשר.

תמר זנדברג: חיכיתי בנימוס שתיתן לי.

יואל חסון: בבקשה, יש לך זמן.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזו באה לגעת אולי לראשונה, בטח בישראל, באחד הנושאים המוכחשים ביותר בשיח הציבורי, שלא נעים – נו, מה אני אעשה?

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, מהיציע מעירים לי שלא שומעים אותי.

יואל חסון: אתם לא מבינים איזה רעש יש באולם, אי-אפשר לשמוע אף אחד.

יואל חסון: אני מבקש, מנהלי הסיעות, אני מבקש לשמור על שקט, חברי הכנסת.

יואל חסון: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני, כאמור – אני בפעם השלישית מתחילה – זו הצעת חוק שבאה לגעת בנושא שהוא נושא קשה לעיכול.

תמר זנדברג: לא קל לגעת בו ולא קל לדבר עליו, הוא נוגע באחד הנושאים שלא נעים לנו, לאף אחד מאתנו, לדון בו.

תמר זנדברג: ולמה?

תמר זנדברג: כי מדובר בנושא שנוגע לגוף.

תמר זנדברג: מדובר בנושא שנוגע לכבוד האדם – אדוני, אני מצטערת, אני כבר פעם רביעית מנסה להתחיל, הלכו לי שתי דקות מתוך העשר, וכל הזמן אומרים לי שלא שומעים אותי.

יואל חסון: אני מסכים אתך.

יואל חסון: טוב, חבר הכנסת יוגב, אני מבקש מכם לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת ירון מזוז, סגן השר ירון מזוז, לא להפנות גב, בבקשה, אני מבקש שתתפוס את מקומך.

יואל חסון: השר אלקין, השר אלקין, השר אלקין, אני מבקש ממך לתפוס את מקומך.

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ, אני מבקש לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת בגין והשרה גמליאל.

יואל חסון: פשוט אי-אפשר לשמוע אף אחד כאן.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אני אקח את הרעש כאן באולם כעדות לעד כמה קשה לשמוע את הנושא הזה, כי זה באמת נושא שהוא חדש, בטח למערכת המשפט הישראלית וגם לשיח הציבורי.

תמר זנדברג: נדמה לי שכן יש מודעות, שאולי הולכת וגוברת בשנים האחרונות, למה שאנחנו בתנועה הפמיניסטית, בשיח הפמיניסטי, קוראות "אידיאל היופי".

תמר זנדברג: אידיאל היופי הוא הרעיון שבו המערכת הציבורית, התקשורתית, הפרסומית, הכלכלית, משדרת לנו שיש רק דרך אחת להיראות, בטח ובטח אם אתה או את רוצה להיחשב יפֶה או יפָה, ובעיקר יפָה – זו תופעה שמוכוונת בעיקר כלפי נשים, שמטרתה למשטר אותנו, קודם כול את הגוף, אחר כך את הנפש, אחר כך לפגוע בביטחון העצמי שלנו, בכבוד שלנו וביכולת שלנו לזהות את הגוף שלנו כמו שהוא, להכיר אותו, לאהוב אותו, לחשוב שהוא נורמלי.

תמר זנדברג: אפשר לראות את זה בכל מקום, אידיאל היופי, כפי שהוא נשקף אלינו מאין-ספור דימויים פרסומיים, תקשורתיים, ממהדורות החדשות – תחשבו לעצמכם, מתי ראיתם בפעם האחרונה מגישת חדשות או מגישת טלוויזיה, שכביכול התפקיד שלה הוא מקצועי, הוא להגיש מהדורת חדשות, שחורגת במקצת מאיזה שטנץ, מאיזה סטנדרט מאוד מאוד צר ומצומצם, שבא להכתיב לנו איך צריכה אישה להיראות.

תמר זנדברג: וחלק מרכזי מאוד מהרעיון הזה, מהסטנדרט הזה, איך אישה צריכה להיראות, נוגע למשקל הגוף.

תמר זנדברג: החברה משדרת לנו מכל עבר, מכל פינה, שיש דרך מאוד מאוד מסוימת, יש ממדים מאוד מאוד מסוימים וצרים – תרתי משמע – איך הגוף שלנו צריך להיראות.

תמר זנדברג: אני קוראת לתופעה הזאת "הדיקטטורה של הרזון".

תמר זנדברג: אנחנו רגילים לזהות רזון עם יפה בהכרח, ויותר מזה – וזאת גם תופעה שהולכת ומתגברת בהרבה מקומות בעולם, וגם בישראל – של רזה עם בריא.

תמר זנדברג: וכתוצאה מזה, או אולי קודם לזה, זיהוי של שמן עם חולה.

תמר זנדברג: כשאנחנו מסתכלים סביבנו, הדימוי הציבורי, התקשורתי, הטלוויזיוני, הבידורי של אדם שמן הוא כמעט אחד: טיפוס נלעג, עצלן, חסר משמעת עצמית, חסר כוח רצון, מצחיק, מעורר לעג – זה הדימוי שיש לנו.

תמר זנדברג: אנחנו כמעט לא רואים על המסך וסביבנו במרחב הציבורי, כמעט לא רואים שמנים ושמנות.

תמר זנדברג: וכאשר אנחנו רואים אותם, אנחנו רואים אותם בצורה מאוד מאוד צרה ומצומצמת.

תמר זנדברג: הדבר הזה עומד בניגוד לכמה דברים.

תמר זנדברג: א.

תמר זנדברג: הוא עומד בניגוד לרוב הציבור, לרוב האוכלוסייה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, לפי נתונים ממשלתיים, 57% מהאנשים חורגים מהמשקל המומלץ שהכתיב לנו אותו אידיאל יופי שדיברנו עליו קודם.

תמר זנדברג: אתם מתארים לעצמכם מה זה אומר?

תמר זנדברג: רוב האוכלוסייה, כמעט 60% מאתנו, מהציבור שכולנו מייצגים, חורג מהסטנדרט שמוכתב לנו ושניבט אלינו מכל מקום, והדבר הזה מכניס אותו למשטר בלתי פוסק של קודם כול חוסר שביעות רצון, חוסר ביטחון עצמי, וניסיונות חוזרים ונשנים וכמעט נידונים מראש לכישלון להשתנות.

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג, את יודעת שהעניין הזה של השמנה הוא גם עניין בריאותי.

תמר זנדברג: רגע, אני מגיעה לזה.

תמר זנדברג: אני כבר מגיעה לזה.

יואל חסון: השאלה, איפה העמדה בעניין הזה של להילחם במשקל עודף?

תמר זנדברג: אני כבר מגיעה לזה, זו נקודה מצוינת.

תמר זנדברג: אז אמרתי, קודם כול הדבר הזה חורג מהנורמה הקיימת.

תמר זנדברג: אדם נורמלי, במובן של אדם שמייצג את רוב הציבור, שנמנה עם למעלה מ-60% ממנו, הוא אדם שחורג ממשקל שאנחנו יודעים להגדיר אותו כאידיאלי.

תמר זנדברג: דבר שני – וכאן אני מגיעה לנקודה שלך, אדוני היושב-ראש יואל – התרגלנו, או יותר נכון שודר לנו, שאנחנו צריכים לזהות רזון עם בריאות ושומן עם חולי.

תמר זנדברג: יש אפילו תוכנית ישראלית למאבק בהשמנה, שכביכול מזהה בטעות – ואני חוזרת ואומרת, בטעות – מצבים של עודף משקל עם מצב חולני.

תמר זנדברג: יש היום מחקרים שמצביעים על כך שבעצם הקטגוריה של משקל עודף מבולבלת בטעות עם הקטגוריה של אורח חיים לא בריא ועם שאיפה לתזונה בריאה.

תמר זנדברג: אתה יודע, סיפרה לי אישה שמנה – השבוע, בימים האחרונים התעסקתי הרבה עם הצעת החוק הזאת לקראת ההעלאה שלה – סיפרה לי אישה שמנה שהיא הולכת עם בדיקות הדם שלה בתיק, כי כל פעם שמישהו מעיר לה משהו שמה שהיא עושה לא בריא, היא שולפת את בדיקות הדם ומראה לו שהבדיקות שלה תקינות לחלוטין, היא בריאה לחלוטין.

תמר זנדברג: אין שום קשר, אין שום קשר.

חיים כץ: אני הולך עם האק"ג.

יואל חסון: אתה, יש לך לב חזק, אנחנו יודעים.

חיים כץ: כשצריך, עושים השוואה.

תמר זנדברג: התוכניות הממשלתיות, גם בישראל וגם בעולם, הפכו – במקום תוכניות ממשלתיות לעידוד תזונה בריאה ולעידוד אורח חיים בריא – הפכו למלחמה בהשמנה ותו לא.

תמר זנדברג: עכשיו, יש קצה מאוד מאוד קיצוני של משקל עודף שמזיק לבריאות.

תמר זנדברג: יש גם קצה מאוד מאוד קיצוני של תת-משקל שמזיק לבריאות.

תמר זנדברג: ובאמצע, כל ה-90% מאלה שבאמצע, הם אנשים שחיים בבריאות טובה בגלל גורמים גנטיים, בגלל מטבוליזם, בגלל רצון, בגלל בחירה.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים לכבד, חלק מכבוד האדם זה לכבד את האוטונומיה של האדם, כאשר הוא לא מזיק לאיש וגם לא מזיק ולא מזיקה לעצמו, זכותו לחוות את חייו, זכותו לחוות את גופו כפי שהוא רוצה.

תמר זנדברג: ולמרות זאת, אנחנו רואים את אותה דיקטטורה, את אותו אידיאל יופי חוזר ונשנה וחודר אלינו מכל מקום.

תמר זנדברג: אנחנו רואים אותו בתוכניות הריאליטי, אנחנו רואים אותו בתוכניות הבידור, אנחנו רואים אותו במסרים הציבוריים שמועברים אלינו.

תמר זנדברג: אתה יודע, בארצות-הברית זה הגיע עד כדי כך – אני מצטטת ממאמר של ד"ר יופי תירוש – בארצות-הברית זה הגיע עד כדי כך שילדים הוצאו ממשמורת ההורים שלהם בגלל שמשקל עודף נחשב להזנחה הורית, דבר שכמובן לא היה ולא נברא ואין שום קשר בינו לבין המציאות.

תמר זנדברג: לדבר הזה יש גם השלכות מאוד מאוד ממשיות, והצעת החוק שלפנינו באה בעצם לתקן שלושה חוקים שרלוונטיים לעניין ושיש להם השפעות מאוד יומיומיות על חיי אדם.

תמר זנדברג: הראשון, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.

תמר זנדברג: שמענו על הרבה מאוד מקרים של ראיונות עבודה או אנשים עובדים שעומדים בפני פיטורים מפני שהם, א.

תמר זנדברג: לא מספיק ייצוגיים, שזה שם קוד לקצת משקל עודף; או שבראיון עבודה נתקלים בסטראוטיפים ודעות קדומות, שמייחסים להם חוסר משמעת עצמית, עצלנות, חוסר יכולת להתמיד בעבודה, עייפות, חולי כפי שתיארתי וכו'.

תמר זנדברג: החוק השני הוא חוק איסור אפליה.

תמר זנדברג: אנחנו נתקלים ונתקלות בכל כך הרבה מקרים של אפליה, שאפילו, אני חייבת להגיד לכם, בגלל מידת ההכחשה ובגלל ההפנמה שמשודרת אלינו מכל עבר, הרבה אנשים מפחדים אפילו להתלונן על דבר כזה או לזהות את זה כקטגוריה למרות שזה קיים.

תמר זנדברג: הדבר השלישי שהצעת החוק הזאת באה לתקן – איסור לשון הרע.

תמר זנדברג: בגלל שהיום הולכת וגוברת ההבנה שביזוי והשפלת אדם מחמת משקלו – וזאת לא מוגבלות ולכן זה לא איסור אפליה או לשון הרע מחמת מוגבלות וזה לא שום דבר בסגנון הזה, אלא זה פשוט חריגה מנורמה, או יותר נכון, זאת הנורמה שחורגת מאידיאל מוכתב לנו, שהוא מאוד מאוד בלתי ניתן להשגה; אנשים סובלים מביזוי, מהשפלה ומלשון הרע בכל מיני הזדמנויות.

תמר זנדברג: אני יכולה רק לציין את הקטגוריה של האיש השמן והאיש הרזה, המיתוס הזה שראש הממשלה בקדנציות קודמות שלו הביא כדוגמה לעצלנותו ולחוסר יעילותו וחוסר תפקודו של המגזר הציבורי, כמובן המשל זה האיש השמן, כאילו שהוא הגורם לכל חולי בחברה הישראלית.

יואל חסון: נא לסיים.

יואל חסון: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני מסיימת את דברי.

תמר זנדברג: בזמן שאני מדברת חלה כאן איזו תכונה במליאה, והשרה לשוויון מגדרי, צעירים ואזרחים ותיקים – אני מקווה שביטאתי את השם הנכון – אני יכולה להסיק מזה שהיא ככה באה והציעה כן לתמוך ולנסות להעלות את הנושא על סדר-היום, הציעה להפוך אותו להצעה לסדר-היום.

תמר זנדברג: שר הכלכלה שהיה אמור להשיב, הצטרף אליה.

תמר זנדברג: מכיוון שהמטרה של הצעת החוק הזאת היא, בין היתר, בשלב זה, להעלות מודעות ולעורר שיח ציבורי בנושא, אני נענית להצעה שלהם להפוך את הנושא להצעה לסדר-היום, שתעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

תמר זנדברג: תודה.

יואל חסון: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: הצעת החוק הפכה להצעה לסדר-היום.

יואל חסון: אנחנו נצביע עכשיו.

יואל חסון: מי שבעד הוא בעד להעביר לוועדת העבודה והרווחה.

יואל חסון: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק איסור הפליה מחמת משקל (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יואל חסון: ובכן, 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת זנדברג תועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

יואל חסון: אנחנו עוברים עכשיו להודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יואל חסון: בבקשה.

): שתי הודעות.

): הודעה שנייה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה היום על הקמת ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכספים, לפי סעיף 14א לחוק ביטוח רכב מנועי (ביטוח בתנאי תחרות מבוקרת, הסדרים לתקופת מעבר והוראות לעניין אבנר), התשנ"ז–1997, לעדכון משתנים המשפיעים על תמחור דמי הביטוח בענף ביטוח רכב חובה.

): הוועדה תהיה בת 14 חברים, שבעה מכל ועדה.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, אורי מקלב, רויטל סויד, ענת ברקו, נורית קורן, זאב בנימין בגין ומיכל רוזין; מטעם ועדת הכספים: חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, יצחק וקנין, מיקי רוזנטל, מיקי לוי, באסל גטאס, אורלי לוי אבקסיס ואלי כהן.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

): תודה.

יואל חסון: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יואל חסון: אנחנו עוברים להודעת מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לצמצום השימוש במזומן, התשע"ה–2015; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 13), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יואל חסון: תודה רבה למזכירת הכנסת.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1205/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, של חבר הכנסת איתן כבל.

יואל חסון: ישיב במשולב שר הכלכלה אריה מכלוף דרעי.

יואל חסון: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית נכבדה, על מה אני עולה כאן, אדוני היושב-ראש, לדבר?

איתן כבל: אדוני השר אריה דרעי, אתה צריך להשיב לי, ואני אשמח שגם תדע על מה אני מדבר.

איתן כבל: מה הבאתי, חברותי וחברי חברי הכנסת, בפני ועדת השרים?

איתן כבל: שומו שמים.

איתן כבל: בקשה ששומרים בכניסה בכל מיני מקומות, תהיה להם קצת קורת גג, לעתים מהגשם, לעתים מהחום.

איתן כבל: דרך אגב, זאת הצעת חוק, שאם אינני טועה דניאל בן-סימון כבר הביא אותה, הוא הראשון שהביא אותה, והיא עברה בקריאה טרומית.

איתן כבל: ואני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, זה דומה – חברת הכנסת זנדברג, אחר כך הוא לא ידע מה להשיב לי.

איתן כבל: כתוב: דע מה שתשיב.

אריה מכלוף דרעי: מה שעשית – – –

איתן כבל: לא, לא, אל תרגיז אותי, בוא לא נפתח את זה קבל עם ועולם.

איתן כבל: בכל מקרה, לא התכוונתי לעשות לך רע, אלא להפך.

איתן כבל: אבל עזוב, יש לי עשר דקות.

איתן כבל: כשאני אסיים את החלק שלי, אני אחזור.

איתן כבל: ברשותך, אדוני השר, מה מונע?

איתן כבל: כמה אנחנו כל יום, חבר הכנסת דוד ביטן, מגיעים לכל מיני מקומות, עוברים ליד השומר כמי שכפאם שד, בלי לראות אותו – – –

דוד ביטן: – – –

איתן כבל: רגע, אדוני.

איתן כבל: אין חוק, חבר הכנסת ביטן, ידידי וחברי, שאין בו בעיה – – –

דוד ביטן: – – –

איתן כבל: אבל סליחה, אתה לא יכול.

איתן כבל: לא חשוב, הוא ילמד.

יואל חסון: יש תקנון, אדוני חבר הכנסת.

איתן כבל: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אילו ועדת השרים הייתה אומרת לי: חבר הכנסת כבל, לא מתאים לחוק, תביא את זה בתקנות – דרך אגב, הצדק היה עמם.

איתן כבל: אילו אפילו היו אומרים לי: בוא נקים ועדה במשרד הכלכלה שתבחן את העניין הזה עם המעסיקים – הייתי אומר: שווה דיבור.

דוד ביטן: אבל יש בעיה בחוק – – –

איתן כבל: אבל לעשות לי את אותו תרגיל, לדחות את זה בשלושה חודשים כדי לעשות לזה קבורת חמור, חבר הכנסת דוד ביטן?

איתן כבל: במה דברים אמורים?

איתן כבל: חבר הכנסת צחי הנגבי, כשאתה מגיע למקום – למה מגיע?

איתן כבל: פה, בבניין.

איתן כבל: כשהמזגן בחדר של כל אחד ואחד מאתנו לרגע מפסיק, אנחנו הופכים עולם.

איתן כבל: חס וחלילה, שלא נתקרר בחדר.

איתן כבל: כשקצת קר לנו, טיפה קר לנו, אדוני, שר הכלכלה – –

איציק שמולי: אנחנו מזמינים תה.

איתן כבל: – – אנחנו, שומו שמים, הופכים את העולם.

איתן כבל: וכמה פעמים קראנו למנכ"ל הכנסת כי קר לנו בחדר?

איתן כבל: קר לנו בחדר.

איתן כבל: קר לנו בחדר.

איתן כבל: חם לנו מדי בחדר, חבר הכנסת טיבי?

איתן כבל: אם כל אחת ואחד מאתנו, בכניסה, בגשם, היה רואה את אותו שומר, והיה רואה לרגע את אביו שם, לרגע היה רואה את אביו, חבר הכנסת ביטן, שרועד מקור בכניסה, או אולי מישהו מחברי הכנסת יואיל בטובו לצאת לרבע שעה עכשיו, שם ליד המנורה – סתם, כי בא לו, כי הוא יכול לעמוד בחום.

איתן כבל: עשר דקות לעמוד בחום.

איתן כבל: לא ביקשתי שמונה שעות, אפילו לא שבע שעות, אפילו לא שעה, חבר הכנסת דניאל עטר.

איתן כבל: ביקשתי עשר דקות.

איתן כבל: אתה רואה כל אחד מהיושבים פה מתחיל להזיע, ומי הביא אותי לכאן ומה רוצים ממני, ולמה אני כאן?

איתן כבל: ומה ביקשנו – שישקלו את העניין?

איתן כבל: שאולי יתייחסו לעניין בכובד ראש?

איתן כבל: הצעת החוק הזאת, אני חוזר ואומר, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, איננה מתאימה להיות בחקיקה.

איתן כבל: היא צריכה להיות בתקנות, אבל אין ברירה, הרי אנחנו צריכים לצעוק כדי שמישהו יקשיב לנו בכלל.

איתן כבל: והשאלה הנשאלת בכלל: איך, חבר הכנסת זאב בנימין בגין, עד היום, שומו שמים, זה עדיין לא נעשה?

מיקי לוי: היא צריכה להיות בערכים ולא בחוק.

איתן כבל: אבל, חבר כנסת מיקי לוי, לנו חם, לנו נעים, לנו יש מזגן בקיץ.

איתן כבל: יש לנו מזגן עם חימום, תרמוסטט בדיוק, אתה אומר: חם לי מדי – אני אקרר קצת; קר לי מדי – אני אחמם קצת, כדי שחס וחלילה לא נזיע.

איתן כבל: חס וחלילה, חבר הכנסת דוד ביטן – – –

דוד ביטן: – – –

איתן כבל: חבר כנסת דוד ביטן, אני רק מספר לו.

איתן כבל: אני יודע שאצלי בוועדה הוא מרעיש לי, אז אני מרעיש לו חזרה עכשיו.

דוד ביטן: – – –

איתן כבל: תשכנע אותי אחר כך.

יואל חסון: יש תקנון, אדוני.

איתן כבל: אז אני אומר לדוד אמסלם – – –

דוד ביטן: אני יכול להסביר לך את זה – – –

איתן כבל: חבר הכנסת דוד ביטן, אל תסביר לי.

דוד ביטן: ביטן.

איתן כבל: ביטן.

איתן כבל: אני אגיד לך איפה אתה צריך להסביר לי, אני אגיד לך איפה.

איתן כבל: אם הוועדה הייתה אומרת: אוקיי, שווה מחשבה.

איתן כבל: ואללה, נכון.

איתן כבל: מה, עוד אין מקום שבו שומר יכול, ככה, בין לבין קצת לתפוס לו קור או חום – אין דבר כזה?

איתן כבל: הרי לא יכול להיות.

איתן כבל: וכל מה שביקשתי – אתה יודע, אני אחזור לאחור: בתחילת הדרך, כשהגעתי לכנסת, ביקשתי להקים פינות החתלה, כי כולנו מכירים את זה.

איתן כבל: כשחלקכם הייתם צעירים, יש היום צעירים – כשיש לך ילד או ילדה וצריכים להחליף, יש כאלה שאין להם שום בעיה, עושים פריסה באמצע הקניון.

איתן כבל: יש כאלה – הייתי יורד למטה, ביקשתי אז, בזמני, בחוק, שתהיינה פינות החתלה.

איתן כבל: אני זוכר איזו תשובה נתנו לי: עשרות מיליונים זה יעלה.

איתן כבל: עשרות מיליונים, חבר הכנסת צחי הנגבי, אמרו לי אז.

איתן כבל: וברוך השם, הבאנו אז כתקנות למשרד הכלכלה, והיום זה חלק בלתי נפרד מחוקי התכנון והבנייה, וזה מוסדר, וזה בסדר גמור.

איתן כבל: מה אני בעצם מבקש גם כאן, אדוני השר?

איתן כבל: אני לא רוצה חוק.

איתן כבל: אני אומר לך, בהן צדקי, זו לא שאלה של חוק.

איתן כבל: אני חושב באמת שהגיע הזמן.

איתן כבל: אני מצפה ממך שתצא ממך קריאה כאן.

איתן כבל: יכול להיות שיש לזה עלויות, יכול להיות שיש עם זה בעיות, אינני מקל ראש.

איתן כבל: הרי לא בכל מקום אפשר להקים, לא בכל מקום זה מסתדר.

איתן כבל: ברור לי, חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, ברור לי.

איתן כבל: הרי זה ברור לי העניין – –

דוד ביטן: החוק אומר "בכל מקום".

איתן כבל: – – שאי-אפשר בכל מקום ובכל פינה.

איתן כבל: אבל אני אומר: למען השם, בואו נתחיל לחשוב על זה.

איתן כבל: בואו נתחיל לחשוב על זה.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, צריך רק להתחיל לחשוב, זה הכול.

איתן כבל: תקים ועדה, תאמר לה שבמקום שלושה חודשים שיובא לוועדה לבדיקה – קח את זה, אני לא צריך את זה, באמת שלא, חבר הכנסת אדוני יושב-ראש הקואליציה.

איתן כבל: אל תצביעו על זה היום.

איתן כבל: לא רוצה שיצביעו.

איתן כבל: אני רוצה שיתחיל להתקיים דיון בשאלה של האנשים השקופים האלה.

איתן כבל: אני מוכן למה שתגיד.

איתן כבל: אני מוכן להיות זה שבונה את הבודקה.

איתן כבל: מה שתגיד.

אריה מכלוף דרעי: הצעה טובה.

איתן כבל: אני מוכן.

איתן כבל: חבר הכנסת, ידידי, באמת, אוהב אותך.

דוד ביטן: חבר הכנסת כבל – – –

איתן כבל: חבר הכנסת ביטן, תקשיב.

איתן כבל: אם באת לכנסת לספר לנו כמה כל דבר יש בו בעיה, תחליף מקצוע.

איתן כבל: פה אנחנו שומעים את זה – חבר הכנסת ביטן, פה, האוצר, זה תפקידו, לא תפקידך.

איתן כבל: כל דבר שאתה תביא לפה, יספרו לנו למה זה אי-אפשר, ולמה זה אי-אפשר, ולמה זה אי-אפשר.

איתן כבל: אנחנו רוצים – – –

דוד ביטן: בכל מקום אתה רוצה.

דוד ביטן: אי-אפשר בכל מקום.

איתן כבל: אנחנו רוצים – מה אתה מוסיף לו?

איתן כבל: חבר הכנסת ביטן, אני חוזר ואומר לך – השר, בעזרת השם.

איתן כבל: כתוב: אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה.

איתן כבל: השר שהגיע לכאן כנציגם של השקופים ידע – – –

יואב קיש: – – –

איתן כבל: סליחה, אם תפריע לי אני מבקש שהוא יוסיף לי.

יואל חסון: יש לו עוד זמן, מה זה.

איתן כבל: יש לי עוד הזמן שלי.

יואל חסון: אני מוסיף לך עוד דקה, אדוני.

איתן כבל: אדוני, אני אומר – אל תדאג, אני אסיים – צחי, מה שאני מבקש, אדוני, באמת, שאנחנו כולנו לא נראה שקופים בכניסה, נראה בני-אדם.

איתן כבל: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/297/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: יש הצעת חוק מוצמדת של חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: זה גם עשר דקות?

יואל חסון: לא, שלוש דקות.

יואל חסון: ואז אתה תשיב במשולב.

יואל חסון: שלוש דקות, אדוני, על-פי התקנון.

דוד ביטן: דב, אל תזכיר אותי בכלל, תעשה לי טובה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אמר כאן חברי חבר הכנסת איתן כבל דברים כהווייתם, ואני רוצה להצטרף לכל הדברים שהוא אמר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המציאות הזאת, שכל אחד ואחת מאתנו נתקל בה פעם, פעמיים, שלוש, ארבע, חמש פעמים בשבוע, של אותו עובד שעומד בכניסה לסופר, לבנק, לקניון, ועומד בשמש, בלי שום יכולת – – –

שלי יחימוביץ': בבתי-הספר של הילדים שלנו.

דב חנין: בבתי-הספר שלנו, בגני-הילדים אפילו.

דוד ביטן: ברוב בתי-הספר יש כבר.

דב חנין: לא, אין.

דב חנין: אני יכול להראות לך.

דב חנין: אין עמדה מוצלת – אין עמדה מוצלת בבתי-הספר.

דוד ביטן: תבוא לראשון ואני אראה לך.

דב חנין: אולי בראשון.

דב חנין: כל הכבוד לראשון.

דב חנין: אני שמח לשמוע.

דב חנין: אז אולי, ידידי חבר הכנסת ביטן, מראשון תצא הבשורה.

דב חנין: הצרה הגדולה היא שראשון היא ראשון, אבל במקומות אחרים זה לא המצב.

יואל חסון: ראשון ראשונה.

דב חנין: גם בבתי-הספר, גם בקניונים, גם בבתי-הקולנוע, גם במרכזי קניות, שומרים עומדים בשמש הקופחת, לעתים עומדים בגשם, אין מקום להסתתר, אין מקום להתגונן, אין מקום לנשום.

דב חנין: מדבר חבר הכנסת כבל על הזכות למיזוג אוויר – זה בכלל החלום הנפלא, הרחוק מזה.

דב חנין: איפה, עומדים בשמש, שמש קופחת, עומדים בגשם.

דב חנין: ולכן, אותו גורם שמעסיק את העובד בענף השמירה, בענף האבטחה, צריך להבטיח את תנאי העבודה המינימליים לאותו אדם שמבצע עבודה קשה ומסורה בתנאים מסובכים.

דב חנין: לפחות צל, לפחות מחסה מהשמש, לפחות מחסה מהגשם.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו, בנושא הזה – – –

דוד ביטן: זה לא נכון, זה לא לכל עסק אלא למקומות מסוימים.

דב חנין: – – – בנושא הזה, חבר הכנסת ביטן, אנחנו כבר מנהלים מאבק שנים.

דב חנין: הרי הסיפור הזה לא התחיל בכנסת הזאת.

דב חנין: הסיפור הזה התחיל עוד בכנסת השמונה-עשרה.

דב חנין: אני הייתי אז שותף לחבר הכנסת דניאל בן-סימון בהצעת חוק כזו, וגם אז אמרו לנו: לא צריך חוק, יהיו תקנות, יהיו הסדרים, נפתור את הבעיות, הכול יהיה בסדר.

דב חנין: וחיכינו והמתנו, ולא היה בסדר.

דב חנין: ולכן צריך היה להעביר את הצעת החוק, והיא עברה, אבל לא סיימה את הליך החקיקה, מכיוון שהבחירות לכנסת אז הוקדמו.

דב חנין: ולכן חידשנו את המאבק בכנסת התשע-עשרה, וגם בכנסת התשע-עשרה אמרו לנו: הכול ייפתר, הכול בסדר, תקנות, הסדרים וכדומה.

דב חנין: ולכן, אדוני השר, אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי לפנות אליך: גם אני לא מעוניין בחקיקה הזאת.

דב חנין: אנחנו מעוניינים בפתרון, ואם הכנסת הזאת תהיה זו שפותרת את בעיית המאבטחים והשומרים ונותנת להם לפחות את עמדת הצל, המחסה מהגשם, היכולת לעבוד בצורה סדירה ותקינה, תבוא לכולנו גאולה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: שר הכלכלה, בבקשה.

יואל חסון: השר דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – איפה – חבר הכנסת כבל כבר יצא אני מבין.

נחמן שי: לא לא.

מיקי רוזנטל: הוא לא הכי גבוה במשכן, פשוט.

אריה מכלוף דרעי: לא, חשבתי שהלך לקיים דיון.

יואל חסון: כך אתה מכיר אותו?

אריה מכלוף דרעי: לא יודע, אולי הוא רץ לקיים דיונים על הגז, אני יודע מה.

איתן כבל: כבר הוצאתי הודעה על זה.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, הבנתי, הבנתי.

קריאה: אל תחבר את הגז לבודקה.

נחמן שי: הוא נתן גז.

אריה מכלוף דרעי: אני רק רוצה להגיד לחבר הכנסת כבל, שהוא איחל לי – ותודה רבה על הברכה: אתה חונן לאדם דעת.

אריה מכלוף דרעי: אני רק רוצה להגיד לו שאד"ם – ראשי תיבות: אריה מכלוף דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אז זה בסדר גמור, אז זה הולך.

אריה מכלוף דרעי: הוא איחל לי: אתה חונן לאדם דעת, אז אמרתי לו שאד"ם זה אריה דרעי מכלוף.

עפר שלח: זה מכלוף עם כ"ף או עם חי"ת, אריה?

אריה מכלוף דרעי: יש הצעות חוק, האחת אחרי השנייה: הצעת החוק של חברת הכנסת תמר זנדברג, שלא השבתי עליה; חברת הכנסת זנדברג – אני לא השבתי על הצעת החוק שלה, כיוון שהיא הסכימה להפוך אותה להצעה לסדר-היום.

אריה מכלוף דרעי: אבל שתי ההצעות, יש להן מכנה משותף: שתיהן באמת מתכוונות לדבר טוב.

אריה מכלוף דרעי: אני יכול להתנגד להצעת חוק נגד אפליית שמנים או שמנמנים?

אריה מכלוף דרעי: אני בטח לא יכול להתנגד לזה.

אריה מכלוף דרעי: אפילו יש לי ניגוד עניינים לדבר על הנושא הזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני יכול להתנגד למשל לבודקה, או לעמדת שמירה, לאותו מסכן, אדם שמקבל פחות משכר מינימום או שכר מינימום, שהוא רואה את המזגן והוא לא מצליח להיכנס אליו והוא צריך לעמוד – ברור.

אריה מכלוף דרעי: מי יכול להתנגד לכאלה הצעות חוק?

אריה מכלוף דרעי: אבל – אני אומר אבל – עם כל הכבוד, לא לכל דבר הפתרון הוא חקיקה.

אריה מכלוף דרעי: יש בעיה, באמת.

אריה מכלוף דרעי: יש בעיה להכניס את הכול לספר החוקים.

אריה מכלוף דרעי: אני אגיד לכם את האבסורדים, למשל.

אריה מכלוף דרעי: נניח שהיינו עכשיו מקבלים את הצעת החוק ככתבה וכלשונה, של איסור הפליה על סמך השמנה, כמו שחברת הכנסת זנדברג אומרת.

אריה מכלוף דרעי: מה ההגדרה של שמן?

אריה מכלוף דרעי: אני נחשב שמן או לא נחשב שמן?

אריה מכלוף דרעי: אני שואל.

שי פירון: אני אחליט.

אריה מכלוף דרעי: אתה באמת יכול להחליט, שי.

אריה מכלוף דרעי: הנה, הרב שי פירון, מה הוא?

אראל מרגלית: אקס שמנמן.

שי פירון: אקס: שר לשעבר, שמן לשעבר.

אריה מכלוף דרעי: כן, בסדר.

יואל חסון: אנחנו לא נתחיל לשקול פה את חברי הכנסת, ולא לפי זה יהיה משקלם הציבורי.

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, קשה.

מרב מיכאלי: אתה זה שהצבעת עכשיו נגד מע"מ אפס על מצרכי יסוד?

מרב מיכאלי: זה אתה?

אריה מכלוף דרעי: אני שהצבעתי בעד הצעת החוק שלך, כן.

מרב מיכאלי: כן, גם זה שלי, אני גאה.

אריה מכלוף דרעי: את תביאי בחשבון, בסדר?

מרב מיכאלי: לשקול מילים אתה אומר?

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, כן.

אריה מכלוף דרעי: צריך לקדם אותו לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

אריה מכלוף דרעי: אז אנא – טוב, זה היה מרומז, נכון?

מיקי רוזנטל: מכיוון שזה היה פומבי זה לא היה איום.

אריה מכלוף דרעי: נכון.

יואל חסון: אם ככה נשמע אצלך רמז אני לא יודע איך נשמע אצלך משהו שהוא לא רמז.

אריה מכלוף דרעי: לא כדאי.

אריה מכלוף דרעי: לא כדאי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, שוב אני חוזר, הבעייתיות של החוקים – שמכניסים דברים טובים בחקיקה, אין לדבר סוף.

אריה מכלוף דרעי: איפה כן שמים עמדה, איפה לא שמים עמדה, כמה שעות הוא צריך לשבת בעמדה.

אריה מכלוף דרעי: חוץ מזה, יש דברים בסיסיים, שזה צריך להיות מובן מאליו, או בתקנון, או בנוהלי עבודה, או בהסכמים קיבוציים.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני מציע לחבר הכנסת איתן כבל, ואני לא רוצה באמת להאריך, וגם לחבר הכנסת דב חנין – יש לי הצעה, כמו שהצעתי לחברת הכנסת תמר זנדברג.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו, ברוך השם, ועדת כלכלה, ויש לנו יושב-ראש מדי נמרץ לפעמים, אני מציע, בואו נעביר את זה לוועדת הכלכלה כהצעה לסדר-היום, נקיים דיון, ובואו נדון בכל המכלול של הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: אולי אפשר בתקנות, או שאפשר לנסות לראות איך מגיעים לזה בהסכמים, או אולי נצא בהחלטה של ועדת הכלכלה ונפיץ אותה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע, נדון בזה.

אריה מכלוף דרעי: אם נגיע בסוף למסקנה שאין דרך אחרת, רק בחקיקה, אולי נתאם איזה נוסח שנוכל להגיע אליו.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני מציע, נושא כל כך חשוב, באמת חבל להפיל אותו ברוב קואליציוני.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע שנעביר את זה כהצעה לסדר-היום בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: אני בעד, אני מקבל.

יואל חסון: תודה רבה לשר הכלכלה.

יואל חסון: המציע איתן כבל, אתה בעד.

יואל חסון: חבר הכנסת חנין, גם.

יואל חסון: לכן אנחנו נעביר את זה, כהצעה לסדר-היום, לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: מי שבעד העברה לוועדת הכלכלה, יצביע בעד; מי שנגד – נגד.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 63 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: 63 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: לכן הצעתו של חבר הכנסת איתן כבל, עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע"ה–2015, תועבר כהצעה לסדר-היום לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: אנחנו נצביע עכשיו – חבר הכנסת חנין, אתה גם מסכים שזה יהיה הצעה לסדר-היום.

יואל חסון: אז גם הצעתו – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ענת ברקו, נוסיף אותך לפרוטוקול, שהיית בעד.

יואל חסון: גם הצעתו של חבר הכנסת דב חנין עולה להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד להעלות אותה, כהצעה לסדר-היום, בוועדת הכלכלה, יצביע בעד.

יואל חסון: מי שנגד – נגד.

יואל חסון: מי שנמנע – נמנע.

יואל חסון: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: 45 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יואל חסון: גם הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין בנושא: עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה, תועבר כהצעה לסדר-היום לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1017/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון – קביעת שכר חברי הכנסת בידי ועדה ציבורית), של חברת הכנסת יעל גרמן.

יואל חסון: השר המקשר בין הממשלה לכנסת יריב לוין ישיב לחברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: חברת הכנסת גרמן, בצדק, מבקשת יותר שקט.

יואל חסון: בבקשה, גברתי, אני אעשה מאמץ.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברותי חברות הכנסת וחברי חברי הכנסת, נושא ההצעה נוגע לכל אחת ואחד מכם, אז אנא תשומת לבכם, חברי באופוזיציה וגם חברי בקואליציה.

יואל חסון: סגן היושב-ראש פירון.

יעל גרמן: אני מבקשת שתשתיק, אי-אפשר, זה נוגע לחברי הכנסת, הם חייבים להקשיב.

יעל גרמן: זה נוגע לחברי הכנסת, הם חייבים להקשיב – –

יואל חסון: אולי הם לא רוצים לשמוע, גברתי.

יעל גרמן: – – בניגוד לפעמים קודמות.

יעל גרמן: לפני שאני ניגשת להציג את הצעת החוק, אני רוצה לומר כמה מילים על ההחלטה הלא-ראויה של ועדת השרים בנושא הזה.

יעל גרמן: הצעת החוק נוגעת כל כולה לשכר חברי הכנסת.

יעל גרמן: אין לה ולא כלום לא עם עלות תקציבית ולא עם הגוף שנקרא הגוף המבצע, שהוא הממשלה.

יעל גרמן: בזה שהממשלה – ועדת השרים לענייני חקיקה, שהיא ועדת שרים של הממשלה – נתנה דעתה והחליטה על החוק, היא פגעה שוב בסמכות הכנסת.

יעל גרמן: שוב, מפני שזאת לא הפעם הראשונה שנפגעת סמכותנו – סמכותנו כחברי הכנסת, סמכותנו כגוף המחוקק.

יעל גרמן: אז בתחילת דברי אני רוצה למחות על כך שוועדת השרים לא מצאה לנכון שלא לגעת בנושא ולהעביר אותו אך ורק אלינו.

יעל גרמן: ועכשיו אני בכל זאת אחכה להקשבה.

יואל חסון: קשה, קשה עם החברים.

יואל חסון: חברי הכנסת.

יעל גרמן: אני לא יודעת מי מחברי הכנסת מודע לכך שאנחנו אלו שקובעים לעצמנו את שכרנו.

יעל גרמן: אני רוצה שתחשבו מה הייתם אומרים אם ראשי הערים, היה להם איזה פורום שבו הם היו קובעים את שכרם, או מנכ"לים של עיריות היו יושבים וקובעים את השכר של עצמם, או כל נבחר ציבור או עובד ציבור היה לו איזה – – –

יצחק וקנין: – – –

יעל גרמן: אז אני מייד אתקן.

יעל גרמן: חבר הכנסת וקנין, אני חושבת שיש פה חוסר ידע, ותאמין לי שאני אדייק, אני מאוד אדייק.

יעל גרמן: – – – אני חושבת שכולנו היינו מחליטים שזה לא יכול להיות, שזה לא תקין, שזה לא יעלה על הדעת שנבחרי ציבור או עובדי ציבור הם אלה שיקבעו לעצמם את שכרם.

יעל גרמן: מה המצב היום?

יעל גרמן: המצב היום הוא שיש אומנם ועדה ציבורית, בראשותו של פרופסור חיים לוי, והוועדה הציבורית הזו היא זו שיושבת וקובעת את ההצמדה של השכר שלנו.

יעל גרמן: אבל מי שבפועל צריכה לאשר, ויכולה גם באותה מידה לדחות את ההחלטה, זו ועדת הכנסת.

יעל גרמן: חברי הכנסת שיושבים בוועדת הכנסת הם אלו שיכולים לקבוע אם הם מקבלים את ההמלצות של הוועדה הציבורית או לא מקבלים.

יעל גרמן: והראיה – רק לפני שבוע אנחנו דנו בהמלצה של הוועדה הציבורית, כאשר הוועדה הציבורית באה וביקשה לשנות את ההצמדה של שכר חברי הכנסת, ובמקום להצמידו כפי שהוא היום לממוצע השכר במשק, היא ביקשה לשנות ולהצמידו למדד המחירים לצרכן.

יעל גרמן: ורק כדי שנבין, ממוצע השכר במשק עולה תמיד הרבה יותר ממדד המחירים לצרכן.

יעל גרמן: בעשור האחרון הממוצע עלה ב-30%, מדד המחירים עלה ב-25%.

יעל גרמן: רק ב-2013 היה הפרש של 35% בין הממוצע לבין עליית המדד.

יעל גרמן: וכדי שנדע גם קצת פרופורציות, וכדי שנדע גם מה קורה בפרלמנטים האחרים בעולם, אז מן הראוי לדעת שאנחנו, במדינת ישראל, אנחנו משתכרים פי-3.7 מהממוצע של השכר במשק, לעומת מדינות אחרות באירופה, שבהן השכר הממוצע הוא לפעמים – שכר חברי הכנסת הוא לפעמים 0.87, פי-שניים, פי-שלושה.

יעל גרמן: אנחנו אוחזים בשיא.

יעל גרמן: נכון, אני חייבת לבוא ולומר שאנחנו, חברי הכנסת, איננו רשאים לעסוק בשום עבודה נוספת, ונכון שיש פרלמנטים שמאפשרים לחבריהם עבודה נוספת, אבל גם שם זה מוגבל.

יעל גרמן: בכל מקרה, האם נראה לכם סביר שחברי פרלמנט הם אלה שיקבעו את שכרם?

יעל גרמן: האם זה נראה לכם תקין שאנחנו כחברי הכנסת נשב ונקבע מה מותר ומה אסור?

יעל גרמן: נשב ונקבע אם השכר שלנו יהיה מוצמד לממוצע או למדד?

יעל גרמן: נראה לי שאנחנו נמצאים בניגוד עניינים פנימי, מובנה, אינהרנטי; ניגוד עניינים שלא רואים כמוהו באף פרלמנט בעולם; או, אני רוצה לתקן את עצמי – שני פרלמנטים בעולם מרשים לעצמם לקבל החלטה מה יהיה שכר חבריהם.

יעל גרמן: בשאר הפרלמנטים יש ועדה ציבורית חיצונית.

יעל גרמן: ולכן הצעת החוק שלי היא הצעה מאוד מאוד פשוטה.

יעל גרמן: היא לא מדברת על כך – האם אנחנו נעלה את שכרנו, נשאיר את שכרנו, נוריד את שכרנו, כל אחת מהאפשרויות האלה פתוחה.

יעל גרמן: היא מדברת אך ורק – חברי חברי האופוזיציה, אני מבקשת את תשומת לבכם; אפשר לקבל את תשומת לבם של החברים?

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: הצעת החוק מבקשת דבר מאוד פשוט: שאנחנו נוציא מידינו את הסמכות לקבוע את שכרנו, נעביר את זה לוועדה ציבורית, ובוועדה הציבורית אנחנו יכולים לקבוע שיושב שופט או יושב פרופסור, זה ממש לא חשוב.

יעל גרמן: ושוב, אני חוזרת, אני לא מדברת על כך שאנחנו נעלה את שכרנו או נוריד את שכרנו.

יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו עובדים מאוד קשה.

יעל גרמן: אני חושבת שכל מי שנמצא לא רק בקדנציה הזו, גם בקדנציה הקודמת, בוודאי גם בקדנציות הקודמות, יודע כמה קשה עבודתו של חבר כנסת.

יעל גרמן: אבל דווקא מפני שהיא קשה ומפני שהיא עבודה ציבורית, אנחנו חייבים להוות גם דוגמה.

יעל גרמן: אף אחד מאתנו לא בא בגלל השכר, אנחנו באנו בגלל השליחות הציבורית, באנו למלא את תפקידנו הציבורי.

יעל גרמן: ואם יורידו לנו 80 שקל או יוסיפו לנו 80 שקל, זה לא ישנה כהוא-זה.

יעל גרמן: אבל אם נקבע בעצמנו את השכר או לא – זה משנה.

יעל גרמן: אני חושבת שזה קודם כול צריך לשנות לנו, אבל זה בוודאי ישנה לציבור; הציבור שמסתכל ואומר לעצמו: חברי הכנסת האלה, מה הם חושבים לעצמם?

יעל גרמן: הם קובעים לעצמם את שכרם?

יעל גרמן: אני חושבת שהבהרתי את דברי.

יעל גרמן: אני מצפה שכולם יבינו שההצעה אינה עוסקת, לא בקושי שלנו ולא בגובה השכר שלנו; אין כאן עניין של גובה שכר.

יעל גרמן: ההצעה עוסקת במינהל תקין; ההצעה עוסקת בניגוד עניינים; ההצעה עוסקת בדוגמה אישית של אנשי ציבור, שצריכים לקחת על עצמם את אותם הכללים שהם מצפים ששאר הציבור ייקח על עצמו.

יעל גרמן: ולכן אני מצפה שתצביעו בעד הצעת החוק שמוציאה מאתנו את האפשרות לקבוע את שכרנו ומונעת מאתנו ניגוד עניינים חמור.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: אדוני השר, בלי קשר אם בעד או נגד, יהיה מעניין לדעת מדוע ועדת השרים קבעה עמדה בעניין שבדרך כלל היא לא קובעת עמדה, בדברים שקשורים בכנסת.

יואל חסון: בבקשה, השר לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, נו, מה אתה אומר על זה?

יריב לוין: באמת, אני שואל אותך, לאן עוד נגיע עם הפופוליזם – –

יואל חסון: חבר הכנסת לפיד.

יואל חסון: חבר הכנסת פירון.

יריב לוין: – – ותסלח לי חברת הכנסת גרמן, שיש לי אליה באמת הערכה רבה.

יריב לוין: את יודעת, אני הייתי מחפש, במקום פופוליזם, קצת אומץ לב.

יעל גרמן: לא שמעתי.

יריב לוין: אני הייתי מחפש, במקום פופוליזם, קצת אומץ לב.

יריב לוין: ולמה אומץ לב?

חיים ילין: למה – – –

יעל גרמן: – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: תן לו להסביר למה.

יריב לוין: תנו לי להסביר, אולי יש משהו בדברי.

יריב לוין: ואני אומר את זה דווקא ממקום של הערכה רבה – באמת הערכה רבה – שאני רוחש לחברת הכנסת גרמן.

יריב לוין: בדרך כלל כשהיא אומרת דברים, גם אם אני לא מסכים אתם, הם בוודאי סדורים ומנומקים היטב וראויים להישמע.

יריב לוין: ולא כך הפעם, חברת הכנסת גרמן, אני אומר לך בכנות.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, יש בדמוקרטיה שלוש רשויות: רשות מבצעת, רשות מחוקקת ורשות שופטת.

יריב לוין: שלוש הרשויות האלה, במשטר דמוקרטי תקין, צריכות להיות שוות-מעמד, מאזנות זו את זו; לא אחת מעל ולא אחת מתחת.

יריב לוין: משכך הם הדברים, נכון שהם יבואו לידי ביטוי בכל קשת הנושאים.

יואל חסון: חבר הכנסת אייכלר, אתה יכול לשבת לידו.

יריב לוין: כאן אני עונה כבר על שאלתך, אדוני, שהיא אומנם נכונה נוכח הצעת החוק שמצטמצמת רק לכנסת.

יריב לוין: ועדת השרים מצאה לנכון להביע עמדה נחרצת ולהתנגד להצעה הזו, משום שהיא נוגעת למארג היחסים והמעמד של שלוש הרשויות כולן, האחת אל מול השנייה.

יעל גרמן: הצעת החוק הזאת – – –

יריב לוין: ומה שעושה ומנסה לעשות חברת הכנסת גרמן, זה את המלאכה הפופוליסטית והקלה – כן, זאת האמת – לטפל, עם מירכאות או בלי מירכאות, בחברי הכנסת, בתנאיהם של חברי הכנסת, בשכרם של חברי הכנסת.

יריב לוין: ואני אומר לך, חברת הכנסת גרמן, אני בעד והייתי בעד גם בקדנציה הקודמת – –

מיקי רוזנטל: נכון.

יריב לוין: – – כאשר, אני אזכיר לך – אני אזכיר לך: הממשלה שאת היית חברה בה, בהובלתו של שר האוצר לפיד, ראש מפלגתך, הביאה לכנסת הצעת חוק להתערב בשכרם של חברי הכנסת ולהוריד אותו ב-10%.

יריב לוין: למה אז לא תמהת מעל הדוכן הזה מה פתאום הממשלה מתערבת בשכר חברי הכנסת?

יריב לוין: איפה הייתם אז?

יריב לוין: לא, אז אתם יזמתם את ההתערבות הזאת.

יעל גרמן: אנחנו יזמנו את – – –

יריב לוין: אז בכל הכבוד, לבוא היום, אחרי שראש מפלגתך לפיד יזם הצעת חוק ספציפית על חברי הכנסת, של התערבות בשכרם, כאילו אין ועדה ציבורית ואין ועדת כנסת ואין שום דבר, והביא אותה לכאן; לבוא ולעמוד מעל הדוכן הזה ולהתפלא מה פתאום הממשלה הביעה עמדה – אני אגיד לך את האמת, אדוני היושב-ראש, זה שיא נוסף על השיאים שכבר חווינו כאן.

יריב לוין: אבל אני אומר לך, חברת הכנסת גרמן, יותר מזה.

יריב לוין: הגיע הזמן שהשוויון בין שלוש רשויות השלטון יקרה וייעשה.

יריב לוין: ואני אומר לך כאן, מעל הדוכן הזה, כפי שאמרתי גם בקדנציה הקודמת כשעלה אותו חוק: אני מוכן לכל קביעה שתהיה; אני בעד להוציא את הנושא הזה לוועדה חיצונית, לוועדה ציבורית; זה לא נכון שאנחנו נקבע את שכרנו.

יריב לוין: אבל בתנאי אחד: שאנחנו נקבע בחוק דרגות שכר שוות לשלוש רשויות השלטון.

יריב לוין: שראש ממשלה, יושב-ראש הכנסת ונשיא בית-המשפט העליון ייהנו מאותם תנאי שכר.

יריב לוין: לא נשיא בית-המשפט העליון כאן, ויושב-ראש הכנסת, כאילו הוא לא נחשב, עם שני-שלישים ממנו או חצי ממנו; לא נשיא בית-המשפט העליון שם, וראש הממשלה כאילו הוא שופט שלום או לכל היותר שופט מחוזי, כפי שהמצב היום.

יריב לוין: זאת השערורייה האמיתית.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, בואי באומץ לב – וזה לא סוד שאני הצעתי ויש הצעת חוק כזאת מוכנה, שהכנו בקדנציה הקודמת, ואני מציע לכל מי שמעוניין להגיש אותה ולהצטרף אליה: בואו נקים ועדה חיצונית, בואו נקבע בחוק שהשכר של שלוש רשויות השלטון יהיה שווה; ראש ממשלה, יושב-ראש הכנסת ונשיא בית-המשפט העליון – בדרגה אחת; שופטי עליון, שרים, ראשי ועדות בכנסת – בדרגה שנייה, וכן הלאה.

אראל מרגלית: ראש ממשלה צריך לקבל הרבה יותר.

יריב לוין: לא, אני לא מסכים.

יריב לוין: שיקבל אותו דבר.

יריב לוין: נייצר שוויון מלא.

יריב לוין: וכאשר נקבע בחוק את השוויון המלא, נעביר לוועדה חיצונית, והיא תקבע בכל דרגה כמה כל אחד ישתכר.

יריב לוין: אבל הדרך הזאת, שבה חברי הכנסת, שכבר היום נמצאים הרחק מאחורי הרשות השופטת – את יודעת שחבר כנסת ותיק כאן, 20 שנה, מרוויח פחות משופט מחוזי ביומו הראשון?

יריב לוין: זה המצב.

יריב לוין: אז במקום לטפל בזה, במקום לעשות האחדה, במקום לשים את כולם באופן שווה – פופוליזם.

יריב לוין: אנחנו נוריד לחברי הכנסת, אבל לשופטים אנחנו פוחדים.

יריב לוין: פוחדים לגעת.

יריב לוין: לא רוצים להתעמת עם מערכת המשפט.

יריב לוין: מה יגידו עלינו?

יריב לוין: מה יאמרו עלינו?

יריב לוין: זאת האמת, חברת הכנסת גרמן, וכדאי לומר אותה.

יריב לוין: ואני אומר כאן ומצהיר: אני משוכנע שבוועדת שרים לחקיקה יהיה רוב גדול להצעת חוק שמשווה את המעמד של שלוש הרשויות, משווה את תנאי השכר של כולם, ומותירה את כל ההחלטה על תנאי השכר של כולם, בלי יוצא מן הכלל, בידי ועדה ציבורית בלתי תלויה.

יריב לוין: אני קורא מכאן גם לכם, לכל אחד מחברי הכנסת, ליזום ולחתום על הצעת החוק הזו ולקדם אותה.

יריב לוין: אבל אני מציע לנו להקפיד בכבודה של הכנסת, ולא לנסות בכל פעם – כל אחד, איך אומרים, תורם את תרומתו לפגיעה במעמד, להעמקת הפער הבלתי-נסבל הזה, למציאות שבה שופט שלום מרוויח יותר משר בישראל.

יריב לוין: זה מצב בלתי נסבל, בלתי סביר.

יריב לוין: זה מצב שפוגע בנו.

יריב לוין: ואני אגיד לך עוד דבר: אם אנחנו לא נתחיל להתייחס לעצמנו כאן בכנסת ובממשלה כשתי רשויות שהן שוות לרשות השופטת, ונמשיך להתבטל בפניה, נמשיך לדבר כאן על חוקים עוקפי-בג"ץ במקום לדבר על בג"ץ שעוקף את הכנסת ומתערב בחקיקה של הכנסת, כפי שהדברים הם באמת, אל תצפי שבציבור שמסתכל עלינו מישהו יתייחס אלינו ברצינות.

יריב לוין: אף אחד לא יתייחס אלינו ברצינות.

יריב לוין: בואו נתייחס לעצמנו בצורה רצינית, בואו נישיר מבט פעם אחת ובאמת נעשה סדר בעניין.

יריב לוין: אני בהחלט אומר, אדוני היושב-ראש, שהגיע הזמן לטפל בנושא הזה, ובמובן הזה לפחות עשתה חברת הכנסת גרמן דבר טוב.

יריב לוין: אני חושב שנכון להציף את הבעיה הזאת, כי אין חולק שמציאות שבה, ולו מבחינת הנראות, חברי הכנסת יושבים וקובעים את שכרם, היא מצב לא תקין.

יריב לוין: אין על זה בכלל ויכוח.

יריב לוין: ולכן, אני חוזר ומציע – חברת הכנסת גרמן, אני מציע, אני באמת מציע – – –

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: לא, אני מציע באמת, תהפכי את ההצעה להצעה לסדר-היום, תגישו הצעת חוק, אפילו פרטית, שמסדירה את העניין.

יריב לוין: הצעה כזאת כבר מוכנה, יש כבר נוסח שהכנו בקדנציה הקודמת.

יריב לוין: אני מבטיח לכם להתגייס באופן אישי לעמוד בראש המאבק כדי להעביר אותה.

יריב לוין: בואו נעשה את זה בצורה אמיתית ורצינית.

יואל חסון: תודה רבה לשר לוין.

יואל חסון: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני חושבת שאין הבדל רב בדעות בין יריב לביני.

יעל גרמן: אני מסכימה בהחלט; מן הראוי באמת להוציא בכלל את שכר הנבחרים מידיהם של הנבחרים, ומן הראוי לעשות סדר ולקבוע מדרג.

יעל גרמן: ובהחלט צריך גם לגעת בשכר השופטים, יריב.

יעל גרמן: אין לי שום בעיה לומר זאת וגם לעשות זאת.

יעל גרמן: והנה, אני מוכנה, אני מוכנה ליזום חוק נוסף, ואני אביא לך אותו, ואני מקווה שגם תחתום.

יעל גרמן: אבל כולנו יודעים שלפעמים, תפסת מרובה לא תפסת.

יעל גרמן: אם אנחנו עכשיו נשב ונחוקק את החוק הגדול שאתה רוצה, ואני יודעת שגם הכנת, זה ייקח אולי שנה, שנתיים, שלוש, ארבע, ובינתיים אנחנו נמצאים בניגוד עניינים, שאתה בעצמך – יריב, אני אחכה שתקשיב.

יצחק וקנין: גברתי השרה, אני יכול להגיד לך משהו?

יצחק וקנין: בשנת 1996 התקבלה החלטה להוריד את השרים, סגני השרים וחברי הכנסת – – – 7% ל-2%, מ-4% ל-2%.

יצחק וקנין: ותראי איזה פלא: הגיעו לשופטים – אותה ועדה – השופטים עמדו על הרגליים האחוריות.

יצחק וקנין: לכולם הורידו ל-2%, חוץ מהשופטים, ואז – – –

יעל גרמן: קודם כול, אני מכירה, חבר הכנסת וקנין, אני מכירה את הסיפור, ואני יודעת את זה, ולכן אני חוזרת ואומרת, אין הבדל בין העמדות שיריב לוין הציג לבין עמדתי.

יעל גרמן: הבסיס הוא ניגוד העניינים.

יעל גרמן: אנחנו לא יכולים להיות בניגוד עניינים.

יעל גרמן: אני לא מדברת על כך שנעלה או נוריד.

יעל גרמן: יכול להיות שוועדה ציבורית תשב ותאמר – תראה את עבודתנו, היום בוודאי עד 02:00, לפני יומיים עד 23:00, לפני שבוע עד 04:00, יכול להיות שהיא תבוא ותאמר שמגיעה לנו תוספת.

יעל גרמן: בסדר, אבל היא, הוועדה החיצונית, תאמר זאת, ולא אנחנו.

יעל גרמן: ובינתיים, יריב ידידי, עד שנחוקק את החוק – שאני בעדו, והוא נכון וצודק, ונחוץ, ומהר – בינתיים אין שום סיבה שלא להתחיל מחברי הכנסת, שלא לבוא ולומר לעצמנו ולציבור: אנחנו מפקיעים מידינו את הסמכות הבלתי-חוקית והבלתי-תקנית לקבוע את שכרנו, ומפקידים את הסמכות בידי ועדה חיצונית.

יעל גרמן: ועל ניגוד העניינים הזה, שאתה בעצמך מכיר בו, לא השבת.

יעל גרמן: ולכן, להערכתי, עד שנחוקק את החוק הגדול, מן הראוי, הנכון והצודק שאנחנו נהיה בעד הצעת החוק שמפקיעה את הסמכות שלנו לאשר לנו את המשכורות.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה שמית.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: חברת הכנסת עליזה, מה את אומרת?

יואל חסון: אלקטרונית.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: מי בעד?

יואל חסון: מי נגד?

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 52 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הכנסת (תיקון – קביעת שכר חברי הכנסת בידי ועדה ציבורית), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יואל חסון: 38 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק של חברת הכנסת יעל גרמן בנושא קביעת שכר חברי הכנסת בידי ועדה ציבורית – לא עברה.

יואל חסון: חבר הכנסת דני עטר הצביע בעד החוק, נוסיף את זה לפרוטוקול.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

יואל חסון: גם חברת הכנסת סויד הצביעה בעד החוק.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/331/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), של חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: ישיב במשולב על ארבע ההצעות המוצמדות – –

קריאה: מי המשיב?

יואל חסון: – – סילבן שלום.

יואל חסון: השר שלום.

יואל חסון: לי כתוב שלום.

יואל חסון: אין שלום ואין ביטחון.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

יואל חסון: עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד שר הפנים, שאיננו – וחבל לי, כי זה עניינו – ידידי סילבן שלום, הצעת החוק שאני מביא היום להצבעה בפני מליאת הכנסת, שלצערי – אני אומר:

מיקי לוי: לצערי – הממשלה מתנגדת לה בתוקף, ולא ברור לי על מה ולמה היא מתנגדת, תכליתה לחייב את הרשויות המקומיות לנהוג בשקיפות ולהקליט ולצלם את כל ישיבות מועצת העיר, כפי שנהוג במליאת הכנסת זה שנות דור.

מיקי לוי: התוספת השנייה לפקודות העיריות כבר קובעת כי ישיבות מועצה יהיו פומביות, אלא אם כן הכריז ראש העירייה על היותן בדלתיים סגורות, לאחר שקיבל חוות דעת של היועץ המשפטי לעירייה.

מיקי לוי: על כן, אין צורך להכביר מילים על חשיבות השקיפות והנגישות של ישיבת המועצה לכלל הציבור שהחלטות המועצה משפיעות עליו באופן משמעותי ביותר.

מיקי לוי: עם זאת, הנגישות הפיזית של רבים מתושבי העירייה לישיבות המועצה מצומצמת ביותר, כי הרי אין שם, במועצות העיר, איזה אולמות שמסוגלים להכיל כל כך הרבה אזרחים שמבקשים לבוא ולשמוע, משני טעמים עיקריים: הראשון, מועדי ישיבת המועצה הם לרוב בימי עבודה, שמהם אנשים עובדים אינם יכולים להיעדר למשך הזמן הרב שדורשת התייצבות פיזית בבניין העירייה.

דוד ביטן: ישיבות מועצה הן רק אחרי השעה 18:00 – – –

מיקי לוי: כן, אין לי בעיה, אבל יש אנשים שעובדים – יש אנשים שעובדים משמרת ב'.

יואל חסון: למה לא?

יואל חסון: אתה באמת היית סגן ראש עיר וחבר מועצת עיר המון שנים.

יואל חסון: למה לא בעצם?

דוד ביטן: כי הן מוקלטות, קודם כול.

דוד ביטן: לכן – יש שקיפות – – –

מיקי לוי: לא כולן.

דוד ביטן: – – – ושנית, יש המון סעיפים בסדר-היום, זה לא סעיף אחד.

דוד ביטן: לפעמים יש 50 סעיפים.

יואל חסון: גם פה יש.

דוד ביטן: אם יתחיל בטלוויזיה – יתחיל דיון על כל סעיף ברמה כזאת – – –

מיקי לוי: לא, אני לא מבקש שהטלוויזיה תהיה החוצה, אני לא מבקש שתהיה הטלוויזיה החוצה.

דוד ביטן: אם לא, אז בשביל מה?

מיקי לוי: אני מבקש שיוקלטו ויצולמו כדי שראש עיר לא יקרא שם של רחוב על שם מישהי שהוא חפץ ביקרה.

מיקי לוי: מה רע בזה, אני לא מבין.

מיקי לוי: מה, יש פה הוצאה כספית?

דוד ביטן: – – – הוצאה כספית גדולה מאוד.

מיקי לוי: אני לא מבין את העניין הזה.

מיקי לוי: לרבים מהציבור אין יכולת להגיע, גם אם ישיבת המועצה בשעה 18:00, דוד ביטן.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: כי יש אזרחים שעובדים משמרת ב', מה לעשות.

דוד ביטן: מה אתה רוצה שאנחנו נעשה?

דוד ביטן: אז מפני שמישהו שעובד במשמרת – – –

מיקי לוי: לא, זה לא בגלל מישהו, רד לסוף דעתי; אני מבקש שקיפות.

מיקי לוי: אני מבקש שאחרי חודש, חודשיים או חצי שנה – והיום הנושא של הקלטה ושמירה ב-data כל כך זול שאין שום בעיה בעניין הזה.

דוד ביטן: למה אתה לא עושה את בוועדות הכנסת?

דוד ביטן: שם העבודה האמיתית, למה שם אתה לא מצלם, אתה רק מקליט?

מיקי לוי: אז ברוב ועדות הכנסת – מוקלט ונשמר, לידיעתך.

מיקי לוי: מוקלט ונשמר.

מיקי לוי: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אם אתה – – –

יואל חסון: חבר הכנסת לוי, רק עדכון לחבר הכנסת ביטן – הדיון בוועדות הכנסת משודר באופן מקוון באינטרנט.

יואל חסון: יכולים לצפות בו באינטרנט.

יואל חסון: אם לא ידעת את זה עד היום – שתדע.

יואל חסון: אתה מוקלט חי ומשודר חי, גם כשיש תקנון.

דוד ביטן: זה בטלוויזיה.

יואל חסון: אבל באינטרנט הנגישות הכי גדולה.

דוד ביטן: אני לא נכנס באינטרנט.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, תכף יחזירו לי את הזמן, כי אני לא רוצה להתווכח אתך.

מיקי לוי: כל מה שאני רוצה – שזה יוקלט, יצולם ויישמר, כדי שלא יטענו אחרת, ומצעד ראשי הערים שנמצאים בחקירה ובחדרי חקירות, שמוגשים נגדם כתבי-אישום, רק מוכיח שזה צורך קיומי ממש.

מיקי לוי: כיום, באמצעים טכנולוגיים פשוטים ולא יקרים אפשר לפתור – – –

דוד ביטן: לא כל הוועדות משודרות; רק שתיים.

דוד ביטן: הנה, הוא אמר לי את זה עכשיו.

דוד ביטן: רק שתיים באופן ישיר.

מיקי לוי: אבל מה זה רלוונטי?

מיקי לוי: אתה יודע מה – גם בכנסת צריך.

מיקי לוי: אין לי בעיה עם זה.

מיקי לוי: אבל תסת

מיקי לוי: כל על מצעד ראשי הערים שנמצאים בחדרי החקירות ומוגש נגדם כתב-אישום, ואחר כך אומרים: לא אמרנו, לא עשינו.

דוד ביטן: אבל זה לא כי לא מצולם.

מיקי לוי: לא בגלל.

מיקי לוי: אני מדבר על שקיפות, אני מדבר על נגישות לציבור, ואני מדבר על זה שבשנים האלה, לנוכח מה שמתבצע, כדאי שזה יקרה.

מיקי לוי: כיום, באמצעים טכנולוגיים פשוטים ולא יקרים אפשר לפתור את הפער בין החשיבות שהעניק המחוקק לשקיפות ולפומביות של ישיבות המועצה ובין הנגישות והחסמים המקשים את היישום של שקיפות זו בפועל, באמצעות שידור ישיבות המועצה באתרי העיריות או במקומות אחרים באינטרנט.

מיקי לוי: צילום ושידור ישיבות מועצה נעשים כבר בכמה מועצות ועיריות, והדבר מעיד על הצורך שהתעורר בציבור בשקיפות ונגישות מוגברת של המתרחש בישיבות המועצה.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת החוק הזאת מרחיבה את החובה לנהל את הישיבות בשקיפות ובפומביות וקובעת כי יש לצלם ולשדר את הישיבות באופן סדיר.

מיקי לוי: התנגדות הממשלה להצעת החוק הזאת, שבאה להרחיב את עקרון השקיפות ולחזק את אמון הציבור בשלטון המקומי ובנבחריו, מצטרפת להתנגדות הממשלה לעוד שורה של חוקים לחיזוק שלטון החוק, למאבק בשחיתות ציבורית ולהרחבת עקרון השקיפות, ערכים שכנראה אינם נחלתם של הממשלה הזאת והעומד בראשה.

מיקי לוי: קדמו להצעת החוק הזאת גם הצעת החוק להחלת חופש המידע על קרן קיימת, שהתנגדתם לה, וכן הצעת חוק הקלון, שתמנע מנבחרי ציבור מורשעים לחזור לכהן כנבחרי ציבור, שגם לה התנגדתם.

מיקי לוי: כל מה שקשור לשקיפות – אתם מתנגדים.

דוד ביטן: – – –

מיקי לוי: אם הוא יחזיר לי את הזמן, אני מוכן להתווכח אתך.

דוד ביטן: לצלם את ועדות בניין עיר, אבל לא את מועצת העיר.

מיקי לוי: אני מוכן לצרף.

יואל חסון: היה אפשר להתחיל בזה.

יואל חסון: רעיון טוב.

מיקי לוי: אני מוכן לקבל את זה.

מיקי לוי: אני מוכן גם לא להצביע על זה, ובתנאי שיעלה שר הפנים ויגיד: אני מוכן לשקול את זה; בואו נדחה את זה בארבעה חודשים – נראה איפה צריך לצלם ולתעד.

מיקי לוי: הכול אני מוכן.

מיקי לוי: אבל שתצביעו נגד דבר כזה, כמו שהצבעתם נגד חוק הקלון?

דוד ביטן: נשב עם ראשי ערים – – –

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, לא צריך פה שרביט של קסם שיגרום לזה לקרות.

יואל חסון: צריך פשוט שהשר יסכים לזה.

יואל חסון: אם השר יסכים, אפשר להתקדם.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, רק שאלה למיקי.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד בעד החוק, אבל למה כשאני הגשתי אותו בכנסת שעברה הצבעתם נגד?

מיקי לוי: אני לא הצבעתי נגד.

יחיאל חיליק בר: הצבעתם נגד.

מיקי לוי: אני לא.

דוד ביטן: אתה מוכן לוועדה בעניין הזה?

מיקי לוי: אין כאן עניין של אוצר, אדוני השר.

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: כל העלות היא 10,000 שקל.

מיקי לוי: כל העלות.

מיקי לוי: צילום ודאטה – 10,000 שקל.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: אין כאן עלות.

מיקי לוי: עלות הטיול שעושה עירייה זו או אחרת היא הרבה יותר מהעלות הזאת.

דוד ביטן: יש 20 ישיבות בשעה.

תמר זנדברג: אז מה?

דוד ביטן: יש מועצה מן המניין ומועצה שלא מן המניין.

דוד ביטן: למשל, דוגמה – – –

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, תאשר את הצעת החוק – יהיה דיון מאוד מעניין בוועדה.

יואל חסון: אנחנו לא בוועדה כרגע.

מיקי לוי: אני מוכן כל דבר.

יואל חסון: הנה, הוא מציע מדרג.

יואל חסון: אפשר לעשות מדרג.

מיקי לוי: אני מוכן.

מיקי לוי: אולי נפרוץ את הדרך, כשנתחיל לעשות משהו.

מיקי לוי: כמה טיעונים, כמה הצטדקויות, כמה הסברים מדוע לא לקדם את הצעות החוק החשובות האלה.

מיקי לוי: שוב אנחנו כולנו מבזים את עצמנו.

מיקי לוי: גם אני מבזה את עצמי בזה שאנחנו לא מקדמים את הדברים האלה.

מיקי לוי: די אם נבחן מה קרה בעיריית רמת-גן, אדוני השר, נצרת-עילית, רמת-השרון, בת-ים, לאחרונה, ואף באור-יהודה – – –

דוד ביטן: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, די.

יואל חסון: זה מפריע.

דוד ביטן: – – –

יואל חסון: זה לא דיון בוועדת הפנים עכשיו.

מיקי לוי: יש לך כל הדברים להגיד למה זה לא טוב.

מיקי לוי: אולי תגיד לי למה זה טוב, לעזאזל?

דוד ביטן: אמרתי לך – – –

יואל חסון: אם תתייחס לכל דבר שהוא יגיד, אני לא אתן לך הארכת זמן.

יואל חסון: אני מוסיף לך עוד שתי דקות וזהו, אדוני.

מיקי לוי: רשימת ראשי הערים שנמצאים בחדרי החקירות, די בה להדליק אור אדום, שהנושא הזה של צילום ותיעוד ושמירה לדאטה למשך חצי שנה או שנה יוכיח את עצמו, ולא יצטרך – כמו אותו ראש עיר שקרא רחוב על שם אחת מידידותיו.

מיקי לוי: הרי אם זה רק 1% מאותם כספי ציבור – – –

דוד ביטן: אולי נצלם גם הנהלת עיר.

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, תודה.

מיקי לוי: הרי אם רק 1% מאותם כספי ציבור שנעשה בהם שימוש שלא כדין על-ידי ראשי רשויות שהורשעו היו מיועדים לטובת אותם מכשירי צילום והקלטה, אני מאמין שהשימוש בכספי ציבור למטרות שאינן ראויות היה פחות שכיח.

מיקי לוי: אני רואה חשיבות גדולה בקשר של הציבור עם הרשות המקומית.

מיקי לוי: אני יודע כמה ראשי רשויות ושליחי ציבור ברשויות המקומיות מחויבים לציבור שלהם ופועלים בשליחות ובתום לב.

מיקי לוי: הצעה זו באה להגן עליהם, לחזק אותם, לחזק את פעילותם ולחזק את האמון בהם, בעובדי הרשויות המקומיות, בפקידי הציבור ונבחריו גם יחד.

מיקי לוי: אז מדוע להתנגד?

מיקי לוי: מדוע במאה ה-21 ישיבות מועצה בחלק מהרשויות אינן שקופות, אינן גלויות ואינן מתועדות?

מיקי לוי: הייתי מוכן לדחות, כפי שאמרתי, את תחולת החוק; הייתי מוכן לבוא בדברים עם נציגי משרד הפנים ואנשי מרכז השלטון המקומי, אם יהיה בכך צורך, אבל אם אתם לא רציתם בכך, ואם שרי הממשלה, העדפתם למחוק את ההצעה הזאת – ואני חוזר על מה שאני אומר – – –

דוד ביטן: אגיד לך, מיקי, דבר אחד: רוב ההחלטות ורוב הדיונים האמיתיים נעשים בהנהלת העיר; לא במועצת העיר.

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת ביטן.

יואל חסון: עוד מעט שוברים את הכוס.

יואל חסון: תסיים.

מיקי לוי: אני אומר לך, אתה מומחה גדול יותר ממני.

מיקי לוי: ישבת כסגן ראש עיר הרבה שנים, אני נותן לך את הכבוד המגיע לך.

מיקי לוי: אם פה תתחייב, יחד עם כבוד השר – אם כבוד השר יבוא ויגיד: לא מצביעים, בואו נעשה ועדה, בואו נעביר את זה לוועדה כדי לבחון; כל דבר אני מוכן.

מיקי לוי: כל דבר אני מוכן.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת לוי.

יואל חסון: תם זמנך.

מיקי לוי: יופי, אני מוכן, ועל כך תודה רבה לך, אדוני השר.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/332/20; נספחות.

מיקי לוי: ]

יואל חסון: הצעת החוק המוצמדת של חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה.

דוד ביטן: גם מרצ הגישו?

דוד ביטן: מרצ בעד תמיד לצלם, אבל לעשות צריך, לא רק לצלם.

יואל חסון: אתה מאוד פעיל היום, חבר הכנסת ביטן, מה קרה?

דוד ביטן: אני מסתדר עם תמר זנדברג, זה בסדר.

יואל חסון: אני שמח על כך.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, מושכלות יסוד – עורכי-הדין שבינינו, גם בישיבות מועצה, גם כאן, בכנסת – עקרון פומביות הדיון.

תמר זנדברג: הדיון הזה מצולם ומוקלט גם בשידור חי, גם אחר כך אפשר לצפות בפרוטוקול המצולם והכתוב.

תמר זנדברג: כל ישיבת ועדה כאן, בכנסת, מצולמת ומשודרת ישירות – מי שלא ידע עד היום – לא רק אלה שבאולם "נגב"; משודרות בערוץ הכנסת, כמו שכתוב בהזמנות לוועדה ברוב טקס, אלא גם אלה שבחדרי הוועדות מצולמות ומשודרות חי בפורטל הוועדות.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי יש – הציבור יכול – הדיון שייך לציבור, הוא לא שייך לנו.

תמר זנדברג: אנחנו נבחרי ציבור.

תמר זנדברג: כל מה שאנחנו עושים כאן הוא בשליחות ציבורית, ולכן אין כמעט – אין טעם אינהרנטי, יש טעם לפגם מובנה במחשבה שדברים שאנחנו עושים ואומרים, בטח ובטח דיונים שאנחנו מנהלים במסגרת תפקידנו, שזה רוב הזמן שלנו, לא יכולים להיות פתוחים לציבור, והציבור לא יכול להשתתף בהם, במובן של צפייה, במובן הבסיסי ביותר של שקיפות.

תמר זנדברג: זאת הסיבה, למשל, שבדיוני צוות קנדל, שגיבש את מתווה הגז, לא נכתבו פרוטוקולים, לא נכתבה סטנוגרמה.

תמר זנדברג: זה דבר שפוגע פגיעה מהותית ברעיון הבסיסי ביותר של השליחות הציבורית.

תמר זנדברג: הרי לא לנו – גם הדברים שאני אומרת עכשיו לא שייכים לי, הם שייכים לציבור שצופה בנו, ולא רק אלה שיושבים כאן – ושלום, ונקבל בברכה את הקהל שיושב כאן – אלא גם אלה שצופים בבית, וגם אלה שיוכלו לקרוא את הפרוטוקול ולהסתכל בו.

תמר זנדברג: ולכן לא ברור לי הרצון להיאטם, או יותר נכון, חוסר הרצון לחשוף חשיפה ציבורית – לא במובן של התערטלות, לא במובן של משהו שלילי, חלילה, אלא פשוט לתת לציבור – כמו שהציבור יכול להיכנס לישיבת מועצת העיר, שהוא בחר, או לישיבת הכנסת, שהוא בחר, ולעשות את הדבר הפשוט של צפייה בדיון.

תמר זנדברג: זו ההגשמה הבסיסית ביותר של עקרון פומביות הדיון.

תמר זנדברג: יש כבר היום מועצות, לצערי מעטות, שעושות את זה.

תמר זנדברג: חבר הכנסת מיקי לוי, לפני, תיאר את היתרונות של זה.

תמר זנדברג: מובן שחשיפת שחיתויות והתנהלויות לא תקינות, אבל גם יכולת פיקוח מינימלית של הציבור על נבחריו.

תמר זנדברג: אחד הדברים המדהימים שקרו בזמן האחרון, דווקא במועצות הערים, זו התופעה שנקראת "משמר המועצה" – מתנדבים מטעם הציבור מגיעים למועצת העיר, מדווחים לציבור.

תמר זנדברג: למה שהציבור לא יוכל בבית, באינטרנט, ללחוץ על אתר הרשות המקומית ולצפות שם בדיון?

תמר זנדברג: זה רק יועיל לכולנו.

תמר זנדברג: אין לנו מה להסתיר ואין לנו מה להסתתר, וככל שנקדים להפנים את הרעיון הזה בתור נבחרי הציבור, גם ברמה הלאומית וגם ברמה המקומית, כן ייטב.

תמר זנדברג: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: שר הפנים, השר סילבן שלום, בבקשה.

מיקי לוי: תמר, כן.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת מיקי לוי ולחברת הכנסת תמר זנדברג על כך שהעלו נושא חשוב, שמחייב עיון ובדיקה.

סילבן שלום: אני חושב שזה לא צריך להסתכם רק בעניין הזה, של השלטון המקומי.

סילבן שלום: האם אנחנו צריכים, למשל, לפתוח לסיקור מלא את ישיבות סיעת יש עתיד?

סילבן שלום: שאלה.

דני דנון: מרצ.

סילבן שלום: את ישיבות סיעת מרצ?

סילבן שלום: שאלה.

סילבן שלום: כמובן, סיעת הליכוד.

תמר זנדברג: כל – – – גם בדיון הזה.

סילבן שלום: כן.

תמר זנדברג: – – –

סילבן שלום: אבל ישיבות הסיעות, למשל, הן סגורות.

תמר זנדברג: אבל ישיבת מועצה מקבילה לישיבה הזאת.

סילבן שלום: ישיבות הסיעות הן סגורות.

יואל חסון: – – –

סילבן שלום: אולי – –

תמר זנדברג: – – –

סילבן שלום: – – צריך לפתוח גם את ישיבות הנהלת העיר?

סילבן שלום: אני לא יודע.

סילבן שלום: צריך לבדוק את העניין הזה.

תמר זנדברג: אבל ההצעה – – –

סילבן שלום: אני אומר לא רק לגבי השלטון המקומי, אלא לבחון את זה בכלל.

סילבן שלום: אני חושב שאם הדברים ייעשו באופן הזה, יש אפשרות לבחון את זה בהיבט יותר רחב.

סילבן שלום: דוד, בוועדת הכנסת אתם תחליטו.

סילבן שלום: או שוועדת הכנסת תקיים דיון, והיא בעצם תדון בזה, או שתחליטו על ועדה אחרת, זה לא משנה.

סילבן שלום: מה – – –

יואל חסון: אתם – –

דוד ביטן: – – –

סילבן שלום: – – מסכימים לוועדת הכנסת?

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: ועדת הפנים.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: ועדת הפנים.

סילבן שלום: לא שומע.

קריאה: – – –

מיקי לוי: ועדת הפנים, אדוני.

תמר זנדברג: ועדת הפנים.

קריאה: למה – – –

סילבן שלום: אין לי בעיה.

סילבן שלום: בוועדת הכנסת יחליטו על זה.

מיקי לוי: לא, הוא מסכים – – –

יואל חסון: לא לא לא, אנחנו מצביעים על זה עכשיו.

יואל חסון: אנחנו מצביעים.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: למה ועדת – –

דוד ביטן: – – –

תמר זנדברג: – – הכנסת?

קריאה: כי זו הצעה – – –

יואל חסון: כי זו הצעה לסדר-היום.

יואל חסון: רגע.

סילבן שלום: אני אגיד לכם: לי אין בעיה עם ועדת הפנים, אני שר הפנים.

סילבן שלום: אבל מאחר שאני רוצה להחיל את זה – יותר מהשלטון המקומי, ולתת לזה היבט יותר רחב, ולבחון בכלל את העניין של שקיפות לגבי גופים יותר רחבים מאשר הדבר הזה, ולא לייחד את זה רק – –

קריאה: – – –

סילבן שלום: – – לעניין של ישיבות מועצה, אמרתי, אולי שזה יהיה בהיבט יותר רחב.

תמר זנדברג: נתחיל עם זה.

מיקי לוי: אדוני, הפחד – אם זה יהיה גדול זה לא יקרה.

סילבן שלום: לא.

מיקי לוי: בוא נלך לוועדת הפנים – –

סילבן שלום: תראה – – –

מיקי לוי: – – נשתמש בזה בשלב ראשון ונבקש הרחבות עתידיות.

תמר זנדברג: כן כן – – –

סילבן שלום: לי, אמרתי, אין בעיה שזה יהיה בכל ועדה.

סילבן שלום: ועדת הכנסת – מאחר שהוא רוצה ועדת הכנסת, ועדת הכנסת תחליט על זה.

סילבן שלום: זה הכול.

יואל חסון: כן.

סילבן שלום: הרי אם יש שתי פניות – חבר'ה, אם יש – –

דוד ביטן: – – –

סילבן שלום: – – שתי ועדות, אז ועדת הכנסת צריכה להחליט בזה בכל מקרה.

תמר זנדברג: אבל אין שתי ועדות.

דוד ביטן: – – –

סילבן שלום: מה?

דוד ביטן: – – –

תמר זנדברג: – – –

סילבן שלום: לא, הוא אומר ועדת הפנים – –

תמר זנדברג: למה?

סילבן שלום: – – אתה אומר ועדת הכנסת.

דוד ביטן: – – –

יואל חסון: בסדר – –

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: למה ועדת הכנסת?

יואל חסון: – – אנחנו נטפל בזה.

סילבן שלום: חבר'ה – – –

יואל חסון: זה יעבור לוועדת הכנסת.

סילבן שלום: דוד, עזוב.

סילבן שלום: ברגע – –

תמר זנדברג: לא – – –

סילבן שלום: – – שמישהו אומר ועדה כזאת ומישהו אומר ועדה אחרת, זה עובר לוועדת הכנסת.

יואל חסון: נכון.

מיקי לוי: לא, דוד, אבל אין לך – אין לך שום יתרון לדון בזה.

יואל חסון: טוב, בסדר, אנחנו מסכימים – זה יעבור לוועדת הכנסת.

סילבן שלום: טוב, בוועדת הכנסת תחליטו – –

מיקי לוי: לא – – –

סילבן שלום: – – תקבלו את ההחלטה.

מיקי לוי: לא, הוא רוצה לדון בזה – – –

יואל חסון: בסדר, חבר הכנסת לוי, אנחנו – – –

סילבן שלום: אבל, מיקי – – –

יואל חסון: אנחנו תכף נכריע – –

סילבן שלום: חבר – – –

יואל חסון: – – בכלל מה קורה עם החוק.

סילבן שלום: יש כאן עניין של תקנון:

סילבן שלום: ברגע שחבר כנסת אחד אומר ועדת הפנים – –

יואל חסון: נכון.

סילבן שלום: – – וחבר כנסת אחר אומר ועדה אחרת, אז זה בוועדת הכנסת באופן אוטומטי, מה אני יכול לעשות.

יואל חסון: בדיוק.

סילבן שלום: היא תקבל את ההחלטה לאיזו ועדה להעביר את זה.

סילבן שלום: היא יכולה להעביר את זה לוועדת הפנים, היא יכולה להשאיר את זה אצלה, היא יכולה לעשות כל החלטה שהיא רוצה, אבל הוא רוצה ועדת הכנסת, אז זה מה שיהיה.

סילבן שלום: הדיון יהיה שם.

סילבן שלום: בכל מקרה, אני רק רוצה כשורה, שתדע: בחוק, אם נקבע כי חייבים להקליט כל ישיבת מועצה, זה דבר ראשון.

סילבן שלום: ודבר שני, נקבע כי הפרוטוקולים, ההקלטות או התמלילים של ישיבות המועצה הפומבית, מתפרסמים לידיעת הציבור הרחב באתר האינטרנט העירוני.

סילבן שלום: זה על-פי הפקודה, על-פי פקודת העיריות.

סילבן שלום: כך שזה לא דבר שלא קיים.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא קורה – – –

סילבן שלום: אני שמח שהסכמתם להעביר את זה לוועדה, וועדת הכנסת תדון באיזו ועדה זה יהיה: או ועדת הפנים, ועדת הכנסת – –

יואל חסון: תודה.

סילבן שלום: – – או כל ועדה אחרת.

סילבן שלום: תודה רבה לכם.

יואל חסון: תודה, אדוני השר.

סילבן שלום: הצבעה על העניין של – – –

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מסכים להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

יואל חסון: כן.

יואל חסון: בבקשה.

סילבן שלום: לא, רגע, אם לא, אז אני רוצה לדבר.

סילבן שלום: בוא – – –

יואל חסון: – – –

מיקי לוי: אדוני, לא, לא – –

יואל חסון: רגע – – –

מיקי לוי: – – היושרה היא נר לרגלי.

מיקי לוי: כשאמרתי כן, זה כן.

יואל חסון: לא, הוא לא היה עושה לך תרגיל בעניין – – –

מיקי לוי: אני לא עושה תרגילים כאלה בחיים.

מיקי לוי: בוודאי שאני מסכים, ואני עליתי רק להגיד לך תודה רבה – –

סילבן שלום: מצוין.

מיקי לוי: – – על היד המושטת שלך.

מיקי לוי: ואני מקווה שאנחנו נצליח לקדם – –

יואל חסון: טוב.

מיקי לוי: – – את זה.

יואל חסון: חברת הכנסת – –

מיקי לוי: תודה רבה.

סילבן שלום: תמר – –

יואל חסון: – – זנדברג.

סילבן שלום: – – את גם תלכי למיקרופון, בבקשה?

סילבן שלום: אני – – –

תמר זנדברג: אדוני השר, קודם כול, אני מודה לך – –

יואל חסון: היית סגן יושב-ראש פעם?

תמר זנדברג: – – על הנכונות לבחון – –

סילבן שלום: לא.

תמר זנדברג: – – את הדברים.

יואל חסון: יכול להיות שאתה יכול להיות טוב בזה.

תמר זנדברג: כאמור, מה שצריך להנחות אותנו זה העיקרון.

תמר זנדברג: אני בהחלט חושבת שאנחנו צריכים לקיים את הדיון הזה לגופן של הרשויות המקומיות, כי זאת זירה דמוקרטית חשובה שבה, כמו הדיון הזה, זו המקבילה לשלטון המקומי, ונשמח יחד לבדוק את הדברים בוועדה, לקבל את ההצעה – –

יואל חסון: ואת מסכימה להצעה לסדר-היום.

תמר זנדברג: – – שלך ולתמוך.

תמר זנדברג: כן כן, מסכימה – – –

יואל חסון: תודה רבה.

סילבן שלום: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה ביקשת והגשת חתימות להצבעה שמית.

יואל חסון: אתה מוותר?

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: לא שומע.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: מוותר.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעה לסדר-היום – על העברה כהצעה לסדר-היום של ההצעה לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה) של חברי הכנסת – אז אנחנו מצביעים על שתי ההצעות, של חבר הכנסת מיקי לוי ושל חברת הכנסת זנדברג, בנושא הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), כהצעות לסדר-היום.

יואל חסון: מי שבעד הוא בעד להעביר את זה לוועדה – ועדת הכנסת, כי אין הסכמה על הוועדה.

יואל חסון: בבקשה.

קריאה: – – –

יואל חסון: לא, הצעה אחת.

סילבן שלום: תמחק את ההצבעה שלי, כי אני – – –

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ה–2015, ואת הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ה–2015, להצעות לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

סילבן שלום: תמחק את ההצבעה שלי – – –

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: 34 בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: אני מוחק את הצבעתו של השר סילבן שלום.

יואל חסון: הצעה, ההצעות – – –

סילבן שלום: תוריד את – – – שלי.

יואל חסון: הצעה – הוצאתי.

יואל חסון: הורדתי, הורדתי.

נורית קורן: – – –

יואל חסון: אני מוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת נורית קורן, שהצביעה בעד.

יואל חסון: אני לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יואל חסון: ההצעות לסדר-היום של חבר הכנסת מיקי לוי ותמר זנדברג בנושא חוק לתיקון פקודת העיריות יועברו לוועדת הכנסת, וועדת הכנסת תכריע לאן יועבר הדיון הזה בחוקים הללו.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1285/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: המשך סדר-היום: הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם – ביטול החוק, של חבר הכנסת באסל גטאס וקבוצת חברי הכנסת.

יואל חסון: ישיב אחר כך השר זאב אלקין, גם על ההצעה המוצמדת.

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, חוק החרם שהצעת החוק המונחת לפניכם באה לבטל, הוא חוק שצריך להיעלם מספר החוקים של כל מדינה הטוענת שהיא מדינה דמוקרטית המגינה על חופש הביטוי.

באסל גטאס: הטעמים לביטול החוק הם גם מוסריים וערכיים וגם מעשיים ופוליטיים.

באסל גטאס: קריאה לחרם כלכלי-תרבותי-אקדמי היא כלי פוליטי לגיטימי הנובע מהזכות האוניברסלית לחופש ביטוי, כל עוד הוא נעשה להשגת מטרות פוליטיות וללא שימוש באמצעים אלימים.

באסל גטאס: השימוש בחרם הגיע לבתי-משפט בהרבה ארצות במערב, ובכולן ניתנה לגיטימציה לשימוש בחרם ככלי, כחלק מהזכות לחופש ביטוי.

באסל גטאס: בית-המשפט העליון האמריקני קבע באופן מפורש כי חופש הביטוי חל על פעילות של חרם פוליטי, כל עוד היא נעשית באופן מילולי וללא אלימות.

באסל גטאס: ואני מצטט: Political boycotts are a traditional mean of communicating thoughts between citizens and discussing public questions.

באסל גטאס: גם בקנדה ובגרמניה הכריעו בתי-המשפט במתן לגיטימיות לשימוש בחרם כפעילות פוליטית נורמטיבית.

באסל גטאס: חוק החרם – – –

מיקי רוזנטל: אתה באמת בסדר?

מיקי רוזנטל: אתה היית רוצה שתושבי ישראל יגידו – מסיבות כלשהן – שלא קונים מאזורים ערביים?

מיקי רוזנטל: זה היה נראה לך בסדר?

איציק שמולי: התשובה היא לא, שזה לא בסדר.

ענת ברקו: זה רק – – –

באסל גטאס: חוק החרם – – –

איציק שמולי: למה כשהיו בחירות – – –

באסל גטאס: אם זה למטרה פוליטית לגיטימית, כן.

איציק שמולי: אתה שכחת מה – – – בבחירות?

באסל גטאס: חוק החרם בא בעצם – – –

איציק שמולי: שכחת מה – – –

באסל גטאס: אני גם אתייחס למה שאמר ליברמן.

איציק שמולי: – – –

מיקי רוזנטל: זה עלול גם לפגוע בך.

באסל גטאס: אני גם מתייחס למה שאמר ליברמן.

איציק שמולי: אז למה זה בסדר וזה לא בסדר?

איציק שמולי: באמת.

באסל גטאס: חוק החרם בא בעצם כדי להגביל באופן בוטה, או בחקיקה, את זכות היסוד של חופש הביטוי ולהתייחס לקריאה לחרם כעוולה אזרחית.

באסל גטאס: בג"ץ, בהרכב תשעה שופטים, דחה את העתירות על החוקתיות של החוק, אבל ביטל את סעיף 2(ג) של החוק, מה שמחזיר את הכדור למגרש החקיקתי, ועל המחוקק עצמו להתפכח, ולהתעשת, ולבטל את החוק הרע הזה, הפוגע לא רק בזכות לחופש ביטוי אלא גם בזכויות בסיס נוספות, כמו הזכות לשוויון ולחופש העיסוק.

באסל גטאס: במישור המעשי, החוק צריך להתבטל גם בגלל ביטול סעיף 2(ג), שמעקר אותו מהסעיף הדרקוני שהיה הופך אותו לחוק של משטרים אפלים, ובעצם מייתר החוק בעיני מי שיזם אותו, כך שהישארותו במתכונתו הנוכחית היא בגדר השארת מצבה לרוח הגזענית האפלה שעמדה מאחוריו.

באסל גטאס: הייתי מצפה ממי שיזם את החוק המקורי לבוא ולהציע את ביטולו כאן ועכשיו, במיוחד אחרי שממשלתך, ממשלת ישראל, חתמה בעצמה על הסכם שיתוף הפעולה עם האיחוד האירופי, "הורייזן 2020", והסכימה בעצם חתימתה על ההסכם שהמימון מהתוכנית יושקע אך ורק בתוך גבולות 67' והארגונים שיש להם כל נגיעה בהתנחלויות לא יוכלו לגשת לתוכנית.

באסל גטאס: זוהי חתימה של ממשלת ישראל.

באסל גטאס: לא משנה איך תתייחסו לחתימה, זהו יישום דה-פקטו של חרם, בהסכמת הממשלה, על ההתנחלויות.

איציק שמולי: אין שום קשר בין קווי 67' לחרם – –

באסל גטאס: ולמה ממשלת ישראל – – –

איציק שמולי: – – לפתיחה בחרם.

איציק שמולי: שום קשר.

איציק שמולי: החרם, המטרה שלו היא להעלים את המדינה היהודית, לא ליצור – – –

באסל גטאס: זה בהזיות שלך.

באסל גטאס: אתה כבר הוכחת – – –

איציק שמולי: טוב, אוקיי.

איציק שמולי: אולי מחלת הים שלך – אל תיתן לי ציונים.

באסל גטאס: שמולי, הוכחת כמה אתה ימני, לא צריך על חשבון הנאום שלי להוכיח את זה שוב.

איציק שמולי: אתה הוכחת – אתה אל תיתן לי ציונים, עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: – – –

איציק שמולי: הוכחת שאתה – – –

באסל גטאס: אתה יכול לעבור לצד השני של האולם.

מירב בן ארי: – – –

איציק שמולי: – – –

באסל גטאס: מצדי אתה יכול לעבור לצד השני של האולם.

מיקי רוזנטל: זה לא הוא ימני, זה אתם נהיים יותר ויותר שמאלנים.

איציק שמולי: אל תיתן לי ציונים.

באסל גטאס: למה – – –

איציק שמולי: אתה מתגעגע – – – של הספינה.

באסל גטאס: למה אתם חושבים – – –

איציק שמולי: לא קיבלת מספיק כותרות, נכון?

באסל גטאס: למה אתם חושבים שממשלת ישראל – גברתי – – –

מיקי לוי: ואפילו שומעים לך.

מירב בן ארי: לא מעניין אותו – – –

טלי פלוסקוב: אני הבנתי שאני צריכה לעזור לך.

טלי פלוסקוב: אנחנו נעביר את כולם לצד השני.

מירב בן ארי: – – –

באסל גטאס: תגני עלי.

באסל גטאס: אני לא יכול, תוסיפי לי זמן.

חיים ילין: – – –

מיקי רוזנטל: אתה מדבר – – – באקדמיה – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, חברי הכנסת – – –

באסל גטאס: אבל תתווכחו עם הטיעונים שלי, מה אתם – אני אומר לכם שממשלת ישראל מחרימה את ההתנחלויות.

קריאה: תתאפקו – – – תתאפקו.

באסל גטאס: היא חתמה על מסמך שמחרים את ההתנחלויות, הממשלה בראשות ביבי נתניהו.

קריאה: "חמאס", נו.

זהבה גלאון: – – –

באסל גטאס: למה היא חתמה?

באסל גטאס: תחכה.

באסל גטאס: תחכה, תשמע למה היא חתמה.

באסל גטאס: היא חתמה על אותו מסמך רק בגלל הפחד מהחרם האמיתי על ישראל באירופה, שהיה מתפתח ומתגלגל כתוצאה ממידור ישראל מתוכנית "הורייזן".

באסל גטאס: ואתם יודעים שהלכו עם ביבי נתניהו כל ראשי האקדמיה בישראל, ואמרו לו תחתום, כי אם לא תחתום אנחנו ננודה ולא נוכל להשתתף יותר לא בוועידות מדעיות ולא בתוכניות מחקר אירופיות ועולמיות.

באסל גטאס: לפני שבוע, אדוני היושב-ראש – –

מירב בן ארי: גברתי.

באסל גטאס: "גברתי", כמעט אמרתי.

יואל חסון: הייתה פה גברתי, עכשיו זה אדוני.

באסל גטאס: – – חתמה הסתדרות המורים על ההכרזה העולמית של הקונגרס של ארגוני המורים – המסמך כלל הצהרות מרחיקות לכת בדבר העילות המצדיקות חרם על מפעל ההתנחלויות הישראלי, ואני מצטט: מה שחתמה הסתדרות המורים הישראלית, המייצגת – –

מירב בן ארי: הם חזרו בהם.

באסל גטאס: – – 150,000 מורים – –

מירב בן ארי: הם חזרו – חבר הכנסת גטאס, הם חזרו בהם.

באסל גטאס: – – הכיבוש הישראלי הנמשך בגדה המערבית – – –

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: אתה רוצה חרם על ישראל, חבר הכנסת גטאס?

מירב בן ארי: תגיד מה אתה רוצה.

באסל גטאס: אני רוצה בביטול החוק.

יואל חסון: אתה תיפגע מחרם באותה מידה.

באסל גטאס: אני רוצה בביטול החוק, מה אתה מתווכח אתי?

איציק שמולי: הוא לא רוצה את החרם, הוא רוצה למחוק את מדינת ישראל – –

יואל חסון: אני לא מתווכח, שואל.

איציק שמולי: – – זה מה שהוא רוצה.

יואל חסון: מותר לי לשאול אותך שאלות.

איציק שמולי: הוא רוצה למחוק את מדינת ישראל – –

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אני עומד כאן, תשמע את נאומי עד הסוף ותדע.

איציק שמולי: – – הוא לא רוצה חרם.

איציק שמולי: הוא רוצה למחוק.

יואל חסון: מותר לי לשאול שאלה.

איציק שמולי: אתה רוצה למחוק את מדינת ישראל, זה מה שאתה רוצה.

באסל גטאס: אני עמדתי כאן וכן הצדקתי.

באסל גטאס: כל עוד נמשך הכיבוש, מותר לקרוא לחרם על ישראל.

יואל חסון: שאתה תיפגע ממנו באותה מידה.

באסל גטאס: כל עוד נמשך הכיבוש, מותר לקרוא לחרם.

מירב בן ארי: – – – אתה רצית למחוק – – –

מיקי רוזנטל: הוא שאל אותך משהו אחר.

מיקי רוזנטל: לא לקרוא לחרם; האם אתה רוצה שיהיה במדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: כן או לא?

באסל גטאס: אני אומר לך – – –

מיקי רוזנטל: אתה רוצה.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה.

באסל גטאס: אתם לא תשימו דברים בפה שלי.

מירב בן ארי: – – –

מיקי רוזנטל: – – – אז תתבייש.

איציק שמולי: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת בן ארי.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו לא אתך.

יואל חסון: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו לא אתך.

איציק שמולי: – – – זה הכול.

יואל חסון: מותר ליושב-ראש לשאול שאלה.

יואל חסון: אני שואל, האם אתה מעוניין בחרם על ישראל?

מירב בן ארי: כל עוד נמשך הכיבוש.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, עם כל הכבוד לך, אל תקטע אותי.

באסל גטאס: יש לי נאום, אני אקרא אותו – –

שרון גל: הוא קרא לחרם.

שרון גל: הוא כבר קרא לחרם.

באסל גטאס: – – בנאום שלי יש את התשובה גם לשאלה שלך.

שרון גל: הוא היה פה.

שרון גל: הוא היה פה.

שרון גל: הוא עמד פה והוא קרא לחרם על ישראל.

מירב בן ארי: הנה, הוא קרא – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: בסדר גמור.

באסל גטאס: לפי החוק אתם יכולים להגיש נגדי עתירה, תגיש.

באסל גטאס: תגיש.

שרון גל: לא, אנחנו היום מתקנים את החוק.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נא לשבת, חבר הכנסת גל.

יואל חסון: נא לשבת.

קריאות: – – –

באסל גטאס: הכיבוש – אני מצטט – – –

יואל חסון: לא בעמידה.

יואל חסון: לא בעמידה, חבר הכנסת גל.

יואל חסון: זה לא מקובל.

באסל גטאס: אני מצטט את המסמך שחתמה עליו הסתדרות המורים בישראל: הכיבוש הישראלי הנמשך בגדה המערבית – – –

איציק שמולי: היא ביטלה את זה.

איציק שמולי: היא ביטלה את זה.

באסל גטאס: – – – קיומן של ההתנחלויות הישראליות בלתי חוקי שם.

באסל גטאס: השפעתן על חיי הפלסטינים, כולל גישה למים, יחד עם המצור על עזה, כופים מגבלות חמורות – –

איציק שמולי: אתה עושה נזק לפלסטינים.

באסל גטאס: – – על ההתפתחות הכלכלית והחברתית הפלסטינית.

איציק שמולי: אתה עושה נזק לפלסטינים.

מיקי רוזנטל: באסל, לא חשבת מספיק על סנקציות.

באסל גטאס: הקונגרס מכיר בכך שיחסים כלכליים עם התנחלויות משמרים את קיומן, תוך הפרת החוק הבין-לאומי.

באסל גטאס: על זה חתמה הסתדרות המורים בישראל.

באסל גטאס: גדר ההפרדה פולשת משמעותית לתוך שטח פלסטיני, והיא הפרה של החוק הבין-לאומי; הקונגרס קורא להסרת החומה.

באסל גטאס: ושוב נשאלת השאלה, רבותי, למה החליטה ההסתדרות, המייצגת 150,000 מורים – –

ענת ברקו: – – – מחבלים מתאבדים – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו.

באסל גטאס: – – לחתום על מסמך פוליטי זה?

באסל גטאס: – כי אם לא הייתה חותמת, הארגון היה מנודה או מוחרם בין-לאומית.

מאיר כהן: אל תפריע לו.

מאיר כהן: תן לו שידבר ושירד, כי זה בדיוק מה שהוא רוצה – – – ושתהיה התלהמות.

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: שידבר – – –

יואל חסון: הוא ידבר.

יואל חסון: יש לו זכות לדבר.

באסל גטאס: תודה, חבר הכנסת כהן.

יואל חסון: יש לו זכות לדבר.

מיקי רוזנטל: אנחנו נגן על הזכות שלך – – –

קריאות: – – –

באסל גטאס: בשונה ממך, כשאני עולה על הדוכן, אני לא מחפש כותרות.

איציק שמולי: אתה פרובוקטור, זה מה שאתה.

איציק שמולי: פשוט פרובוקטור.

באסל גטאס: אני מביא הצעת חוק.

באסל גטאס: זוהי הצעת חוק – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור, אתה פרובוקטור, זה הכול.

מירב בן ארי: – – –

באסל גטאס: – – להסרת חוק החרם.

באסל גטאס: זכותי.

יואל חסון: חברת הכנסת בן ארי, חבר הכנסת כהן – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור.

איציק שמולי: אתה רוצה למחוק את המדינה, זה הכול.

באסל גטאס: זוהי זכותי.

יואל חסון: – – חבר הכנסת שמולי – –

איציק שמולי: – – –

יואל חסון: – – נא לתת חבר הכנסת גטאס לסיים.

יואל חסון: חבר הכנסת גל, תודה.

איציק שמולי: פרובוקטור זול.

איציק שמולי: זה מה שאתה, אתה פרובוקטור זול.

איציק שמולי: פרובוקטור, זה מה שאתה.

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי.

באסל גטאס: מה לעשות, אתם רוצים לשנות את המציאות.

באסל גטאס: אני מביא את המציאות בפניכם.

באסל גטאס: תסתכלו בראי.

קריאות: – – –

באסל גטאס: תוך כדי כתיבת הנאום הזה, לפני שעה קלה, התפרסם שהבורסה הגיבה בירידות שערים – תראו מה קרה עם מדד 25 – –

קריאות: – – –

באסל גטאס: – – על הודעת האיחוד האירופי – –

חיים ילין: למה, אתה מושקע שם?

באסל גטאס: – – שמציע הגבלות על בנקים ישראליים שמשקיעים מעבר לקו הירוק.

קריאות: – – –

איציק שמולי: בישראל הוא לא משקיע – – –

באסל גטאס: תנועת ה-BDS – – –

איציק שמולי: בישראל הוא הורס, הוא לא – – –

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איציק שמולי: בישראל הוא הורס, הוא לא משקיע בישראל – – –

מיקי לוי: – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מוסיף לך, חבר הכנסת – – –

איציק שמולי: – – – פרובוקטור זול.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: תודה רבה.

איציק שמולי: מה אתה עושה?

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מוסיף – – –

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת לוי, תודה.

איציק שמולי: אנחנו תומכים ברעיון שתי המדינות.

איציק שמולי: מה אתה עושה?

יואל חסון: שמענו.

יואל חסון: אני מוסיף לחבר הכנסת גטאס עוד שתי דקות, ואתה תסיים בשתי דקות.

קריאה: – – –

שרון גל: עוד שתי דקות של הסתה?

קריאות: – – –

באסל גטאס: אני עשיתי תרגול, קראתי אותו בשמונה דקות.

באסל גטאס: אני מבקש לסיים את הנאום.

יואל חסון: קיבלת עוד שתי דקות, לא יהיה יותר.

באסל גטאס: אני מבקש לסיים – – –

יואל חסון: לא יהיה יותר, אדוני.

קריאות: – – –

באסל גטאס: אם בשתי הדקות האלה יהיה עוד פעם – – –

יואל חסון: אתה מבזבז את שתי הדקות.

יואל חסון: אתה מבזבז אותן.

יואל חסון: אתה מבזבז אותן.

יואל חסון: לא יהיה יותר.

יואל חסון: לא יהיה יותר.

יואל חסון: תקרא את זה וזהו.

באסל גטאס: בנוף הקיים, רבותי, הישארות החוק הזה היא במקרה הטוב בדיחה, ובמקרה הרע אות קלון המתאים לפנים המכוערות.

באסל גטאס: תבינו, רבותי, זה בוא יבוא.

באסל גטאס: אל תתרשמו יותר מדי מדברי ראש ממשלת איטליה.

באסל גטאס: תתחילו להפנים את המציאות ההולכת ומתהווה לנגד עיניכם: החרם, בצורות שונות ומשונות, כולל צורות מסוימות של סנקציות, רק ילך ויתעצם.

באסל גטאס: רבותי, לא מחוקקים חוקים על מנת להתמודד עם חרם פוליטי.

באסל גטאס: על מנת להתמודד עם החרם, רבותי, יש להתמודד עם הכיבוש; על מנת למנוע חרם, יש למנוע את משטר ההפרדה הגזעית, שהולך ומתעצם; על מנת להתמודד עם החרם יש להסיר את המצור מעל 1.8 מיליון פלסטינים בעזה – –

מירב בן ארי: איזה מצור – – –

קריאות: – – –

באסל גטאס: – – במקום לשלול את הזכות לקרוא לחרם – –

יואל חסון: חברת הכנסת בן ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת לוי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

באסל גטאס: – – יש להתנגד לשלילת חירותו של העם הפלסטיני החי במרחק נגיעה מכאן.

קריאות: – – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור זול – – –

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: אני מבקש.

יואל חסון: אני מבקש.

יואל חסון: האם אתה גם קורא להפסקת הטרור שבא מעזה נגד ישראל?

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: נראה לך?

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש – –

יואל חסון: באותה מידה, אדוני.

איציק שמולי: נראה לך?

באסל גטאס: – – כאשר הערבים אזרחי ישראל – –

איציק שמולי: מה פתאום – – –

באסל גטאס: – – יצאו – – –

זהבה גלאון: – – –

יואל חסון: מותר לי לשאול שאלה.

יואל חסון: אני לא בובה, גברתי, מותר לי לשאול שאלה.

זהבה גלאון: אתה צריך להגן על הדובר – – –

יואל חסון: מותר לי לשאול שאלה, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: – – – להגן על הדובר – – –

באסל גטאס: מותר לי לא לענות.

באסל גטאס: מותר לי לא לענות.

זהבה גלאון: – – –

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: שאלתי שאלה – – –

באסל גטאס: מותר לי, וזו זכותי להמשיך להגיד את הנאום שלי.

באסל גטאס: אתה לא יכול להפריע לי ולהצטרף אליהם.

יואל חסון: אני לא מצטרף, אני שואל שאלות, אני מנהל פה דיון.

באסל גטאס: אתה אמור להגן על זכותי לדיבור.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מנהל דיון, וזכותי לשאול אותך שאלה.

באסל גטאס: ואם אתם לא רוצים, אני לוקח את זה ומושך את הצעת החוק.

איציק שמולי: אתה, אל תאיים.

איציק שמולי: אתה יכול לרדת – – –

יואל חסון: תמשוך את הצעת החוק, זאת הצעה טובה.

קריאות: – – –

באסל גטאס: אני עושה כבוד לכנסת ולספר החוקים כשאני מגיש – – –

איציק שמולי: אתה רוצה שנעזור לך לרדת?

איציק שמולי: – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תם זמנך.

באסל גטאס: – – –

יואל חסון: תם זמנך.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

באסל גטאס: לא, אני ממשיך את הנאום שלי.

איציק שמולי: אתה רוצה שנעזור לך לרדת?

יואל חסון: בוא.

יואל חסון: תם זמנך, אז באמת מספיק.

באסל גטאס: אתה עכשיו קטעת אותי.

באסל גטאס: אתה בעצמך הפרעת לי.

אחמד טיבי: יואל, יואל.

אחמד טיבי: יואל, אני מבקש – – –

קריאות: – – –

באסל גטאס: אל תעשה ביד שלך ככה.

באסל גטאס: אתה יודע מי אתה בשבילי.

יואל חסון: חבר הכנסת גל.

באסל גטאס: אתה יודע איך אני מתייחס אליך.

אחמד טיבי: באסל.

אחמד טיבי: באסל, עזוב אותו, באסל – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני מבקש לתת לו שתי דקות, כי הפסקתם אותו.

יואל חסון: מאה אחוז.

אחמד טיבי: לתת לו שתי דקות – – –

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אני מקבל את הצעתך.

יואל חסון: אני נותן לך באמת שתי דקות אחרונות, וזהו.

יואל חסון: ותשתדלו לא להפריע, שהדבר הזה יסתיים כבר.

יואל חסון: באמת.

מיקי לוי: – – – חברי הכנסת – – –

יואל חסון: כדאי שהדבר הזה יסתיים.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: הזמן שלך הולך.

קריאות: – – –

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כאשר הערבים אזרחי ישראל יצאו למחות נגד המלחמה על עזה, שר החוץ דאז קרא לחרם על העסקים הערביים.

באסל גטאס: כמה חודשים לאחר מכן התקיימו בחירות לכנסת זו, וראש הממשלה הסית נגד המצביעים הערבים.

באסל גטאס: זוהי ההנהגה בישראל.

באסל גטאס: ההנהגה הזו היא המקור לחרם, בגלל המדיניות שלה.

באסל גטאס: כל עוד ישראל ממשיכה בכיבוש ובשלילת חירותו של העם הערבי הפלסטיני – –

איציק שמולי: ואתה קורא לחרם – –

באסל גטאס: – – ובקיום דה-פקטו של משטר ההפרדה הגזעית – –

איציק שמולי: – – אתה עושה את מה שליברמן עשה.

באסל גטאס: – – החרם יימשך, ובצדק.

איציק שמולי: אתה עושה את מה שליברמן עשה.

איציק שמולי: אתה פרובוקטור ואתה זול.

באסל גטאס: אני קורא לכם, במיוחד לחברים באופוזיציה – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור ואתה זול – – –

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת שמולי – –

באסל גטאס: – – אשר תוקפים את מדיניות הממשלה – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור ואתה זול, ואתה עושה בול את מה שליברמן עשה – –

יואל חסון: – – אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

באסל גטאס: – – והעומד בראשה לתמוך בהצעת החוק.

באסל גטאס: תודה רבה.

איציק שמולי: – – זה מה שאתה עושה.

איציק שמולי: זה בדיוק מה שאתה עושה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת גטאס.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/466/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: הצעת חוק נוספת, של חברת הכנסת זהבה גלאון, מוצמדת.

יואל חסון: בבקשה.

קריאות: – – –

איציק שמולי: אתה גזען גדול – – –

באסל גטאס: מי שמייעץ לי ללכת במונית לטייבה – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור.

באסל גטאס: – – אתה צריך באופניים – – –

איציק שמולי: אתה פרובוקטור.

איציק שמולי: תלך למקום שלך, יאללה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, שלוש דקות בדיוק.

איציק שמולי: אתה גזען גדול, לא קטן.

איציק שמולי: גזען גדול.

יואל חסון: והפעם שנגמור את זה יפה.

איציק שמולי: יומיים לא קיבלת כותרת, לך תעלה על עוד ספינה.

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי, אתה בקריאה שנייה כבר.

יואל חסון: אני מבקש.

דניאל עטר: זהו, עבר.

דניאל עטר: מה קריאה שנייה?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: אל תפריעו לחברת הכנסת גלאון.

יואל חסון: אוקיי, תודה רבה.

יואל חסון: בבקשה, גברתי, הזמן התחיל לנוע.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ראיתי שהרוחות התלהטו פה.

זהבה גלאון: אני מבקשת באגף הזה להקשיב לי היטב ולהתרכז במה שאני אומרת.

זהבה גלאון: אני חושבת שבמדינה דמוקרטית צריך לאפשר לאנשים, לאזרחים, בחירה אישית.

זהבה גלאון: ולכן, בניגוד לחבר הכנסת באסל גטאס, אני רוצה לעשות הבחנה בין הכרזות לחרם על מדינה לבין הכרזה על בחירה אישית של אזרחים לנקוט בטקטיקת החרם.

זהבה גלאון: אם מחר חבר הכנסת אראל מרגלית יחליט שיש לו בעיה עם "תנובה" בגלל מחיר הקוטג', או בגלל 75% – אני לא יודעת מה זה היה – וירצה לקרוא לחרם צרכנים על "תנובה", זה לגיטימי, חברים.

זהבה גלאון: חרם הוא בחירה אישית, הוא טקטיקת פעולה שבמדינה מתוקנת צריך לאפשר אותה.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה להגיע למה שהיה עם חוק החרם – –

אראל מרגלית: רגע, אבל יש קונטקסט.

זהבה גלאון: – – ואני רוצה להבהיר – תרשה לי.

אראל מרגלית: יש קונטקסט.

זהבה גלאון: אני רוצה להבהיר – רגע – אני רוצה להבהיר את עמדתי בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים.

זהבה גלאון: אני שייכת לסיעה – חבר הכנסת ילין, זה בשבילך – אני שייכת לסיעה שמתנגדת לחרם אקדמי, תרבותי, כלכלי על מדינת ישראל.

זהבה גלאון: מתנגדת.

זהבה גלאון: אבל אני נאבקת על זכותם של אזרחים לעשות הבחנה, שהיא הבחנה לגיטימית, בין מה שנקרא מדינת ישראל הריבונית, הלגיטימית, בתחומי הקו הירוק, לבין מה שבעיני – אני יודעת שקשה לך לשמוע – נחשב לכיבוש.

זהבה גלאון: ואני רוצה לאפשר לאנשים לא לקבל את ההחלטה של הכנסת, שגם בג"ץ היה לו קשה לפסול אותה – אומנם הוא פסל סעיף.

זהבה גלאון: גם אם בג"ץ נתן לה הכשר חוקי, זה עדיין לא עושה את זה הכשר מוסרי.

זהבה גלאון: והצעת החוק הזו, שנחקקה ב-2011, מבקשת לייצר רצף בין מדינת ישראל להתנחלויות, בין מדינת ישראל לכיבוש, ומותר לאזרחים במדינה – – –

קריאה: – – –

איציק שמולי: – – –

זהבה גלאון: רגע.

זהבה גלאון: מותר לאזרחים במדינה להביע את דעתם בשלל צורות: לעמוד פה על דוכן המליאה, להפגין, ומותר להם גם לנקוט בטקטיקה שהיא טקטיקה של חרם צרכני.

זהבה גלאון: בחירה אישית, בחירה לגיטימית.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שהמחוקק יבחר להעניש אזרחים שמבקשים למחות מחאה פוליטית לגיטימית בחקיקה שהיא חקיקה דרקונית, כשאחר כך מדינת ישראל אומרת: אנחנו מדינה דמוקרטית – –

איציק שמולי: זהבה, אז למה אתם נגד?

זהבה גלאון: – – יש בה חופש ביטוי – – –

איציק שמולי: למה אתם נגד?

זהבה גלאון: אני מתנגדת.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: את מסבירה לנו למה אתם בעד.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אני מסבירה לך, חבר הכנסת שמולי, וכדאי שתקשיב היטב למה שאמרתי, ובשבילך אני חוזרת על מה שאמרתי.

זהבה גלאון: אנחנו מתנגדים לחרם על מדינת ישראל – מדינת ישראל – כלכלי, תרבותי, אקדמי.

יפעת שאשא ביטון: – – –

זהבה גלאון: אבל אנחנו מוצאים לעצמנו את הזכות למחות נגד הכיבוש – – –

יואל חסון: אז איך אתם מגישים הצעה כזאת, גברתי?

זהבה גלאון: כי אנחנו מבקשים לבטל את חוק החרם – –

איציק שמולי: הם בעצם בעד.

זהבה גלאון: – – כי חרם הוא גם חרם צרכני.

איציק שמולי: הם בעצם בעד.

זהבה גלאון: אם אני לא רוצה לקנות מוצרים שמיוצרים בהתנחלויות, לא יכול להיות שהכנסת תעמיד אותי לדין.

יואל חסון: הבנתי.

אראל מרגלית: אבל, זהבה, זה מתקדם עם העולם בעוד כמה – – –

זהבה גלאון: אני חברת כנסת – רק שנייה – אני רוצה להגיד לכם את הדבר הבא – לא הקשבתם למה שנאמר.

שרון גל: נגמר לך הזמן – – –

זהבה גלאון: האיחוד האירופי – תקשיבו – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: נא לסיים.

יואל חסון: נא לסיים.

זהבה גלאון: אני מסיימת.

זהבה גלאון: האיחוד האירופי, האיחוד האירופי – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אני לא שומעת את עצמי.

יואל חסון: חבר הכנסת פריג', אתה מפריע למנהיגה שלך.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: נא לסיים.

שרון גל: עבר זמנה – – –

יואל חסון: אתה, אל תעזור לי, בסדר?

שרון גל: – – –

יואל חסון: לא, אל תעזור לי.

יואל חסון: אתה לא השעון הדובר.

יואל חסון: אתה לא השעון הדובר.

יואל חסון: הכול בסדר, הכול בשליטה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: נא לסיים.

זהבה גלאון: אני בזה מסיימת.

זהבה גלאון: האיחוד האירופי החתים את מדינת ישראל על הסכם "הורייזן 2020", ובהסכם הזה – – –

קריאה: – – –

זהבה גלאון: האיחוד האירופי החתים את מדינת ישראל – בצדק, מדינת ישראל היה לה עניין גדול להצטרף להסכם "הורייזן 2020".

זהבה גלאון: והאיחוד האירופי – וממשלת נתניהו חתמה על זה, הסכימה לעשות הבחנה בין הכסף שילך רק למדינת ישראל בגבולות הקו הירוק ולא בהתנחלויות.

יואל חסון: תודה רבה.

זהבה גלאון: ומי שרוצה שיהיה פה חוק חרם, מבקש להגן על הכיבוש ולא לעשות את החלוקה – –

יואל חסון: תודה רבה.

זהבה גלאון: – – בין מדינת ישראל לבין ההתנחלויות.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

יואל חסון: ישיב בשם הממשלה השר זאב אלקין.

קריאות: – – –

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מניח שאתם לא מופתעים מכך שביקשתי ממזכירות הממשלה באופן אישי לענות על הצעות החוק של חבר הכנסת גטאס וחברת הכנסת זהבה גלאון.

זאב אלקין: כי זה החוק שלי – נכון, זהבה – ואני גאה בזה.

זהבה גלאון: כל תועבה שבאה לכנסת היא שלך.

זהבה גלאון: כמעט כל תועבה.

זאב אלקין: זהבה, תכף אני אענה, כי זה מרענן איך פעם אחר פעם את וחברי סיעתך מתייצבים עם באסל גטאס וחנין זועבי על אותם קווים בדיוק, אחד לאחד.

זאב אלקין: אבל תכף נענה לך.

זהבה גלאון: אתה מבלבל את המוח.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג.

זאב אלקין: אבל קודם אליך, חבר הכנסת באסל גטאס.

תמר זנדברג: אין לך מה להגיד, חוץ – – –

זאב אלקין: אני חייב להגיד לך, ממך אני לא מופתע.

זאב אלקין: בן-אדם שהוא סייען "חמאס" מוצהר, לא מפתיע אותי שזאת עמדתו.

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

באסל גטאס: – – –

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: מי שמוכן לעזור לארגון טרור ומי שמוכן לפעול כנגד החוק הישראלי, אז בן-אדם כזה באמת ובתמים מאמין שצריך להחרים את מדינת ישראל.

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שאתה עקבי.

קריאות: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

באסל גטאס: אני לא אשקר.

זאב אלקין: אתה עקבי מאוד.

זאב אלקין: אבל אנחנו פה בהחלט קצת פראיירים כשאנחנו מאפשרים לך לשבת בבית הזה ופעם אחר פעם לפעול כנגד מדינת ישראל.

זאב אלקין: זה כן.

תמר זנדברג: די כבר.

תמר זנדברג: ועל זה אתה לא מעיר לו?

יואל חסון: אדוני השר, זה לא ביטוי פרלמנטרי, ולא מתאים.

יואל חסון: אבל בסדר, אתה שר בממשלה, אתה בוחר, כנראה, איך לדבר.

זאב אלקין: אני בהחלט בוחר את הביטויים שלי.

יואל חסון: אתה שר בממשלה.

ג'מאל זחאלקה: תתבייש לך.

עיסאווי פריג': אתה וירון מזוז – – –

ג'מאל זחאלקה: מאיפה באת?

זאב אלקין: ועכשיו אלייך, חברת הכנסת גלאון.

זאב אלקין: אני יודע שבשביל מטרה נעלה, לעזור לחבר הכנסת גטאס ולחבריו לסיעה, מותר גם לשקר.

זאב אלקין: אני יודע.

זאב אלקין: אבל כדאי שהבית הזה ידע על מה היה החוק שאת מנסה לבטל, פשוט ידע מה כתוב שם, כי זה הרי לא מעניין אף אחד.

זאב אלקין: אף אחד לא הלך ולא בדק.

זאב אלקין: אז לפני שתעלי על הדוכן ותסבירי לנו עד כמה בשם חופש הביטוי כל כך חשוב לבטל את החוק הזה, ועד כמה חשוב לבטל את החוק הזה כי הוא – – –

זהבה גלאון: – – – אתה פגעת – – –

זאב אלקין: – – – כי הוא עושה רצף בין גבולות 67' ליהודה ושומרון.

זאב אלקין: חברת הכנסת גלאון, אני אשתף אותך, למשל, בפרט אחד מדיון על החוק הזה בבג"ץ; כי נכחתי, זה היה חוק שלי.

זאב אלקין: השופטים, בהרכב מורחב בבג"ץ, שאלו את נציגי העותרים שעתרו נגד החוק, ביניהם היה שם גם נציג שייצג את חבר הכנסת טיבי באופן אישי; שאלו אותם: תגידו, אם אנחנו לא נחיל את החוק הזה על יהודה ושומרון אלא זה יהיה רק בגבולות של הקו הירוק, אתם מבטלים את העתירות?

זאב אלקין: אתם יודעים מה הייתה התשובה של העותרים?

זאב אלקין: לא, אנחנו רוצים ונאבקים על הזכות להחרים את מדינת ישראל, לא משנה מה גבולותיה.

זאב אלקין: זאת הייתה התשובה של העותרים, לכן אל תיקחו את הסיפור הזה לוויכוח על יהודה ושומרון.

איציק שמולי: כנגד המדינה.

זאב אלקין: המטרה האמיתית שלכם זה לפעול כנגד מדינת ישראל, זה מה שמעניין אתכם.

זאב אלקין: ותחשבי טוב, זהבה, למה את וחברייך לסיעה מתייצבים על אותם קווים.

זאב אלקין: מה קרה לכם?

אילן גילאון: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גילאון, תודה רבה.

יואל חסון: שמענו.

זאב אלקין: מפ"ם ההיסטורית הייתה מתביישת בזה.

אילן גילאון: – – – ההיסטורית הייתה מתביישת.

זאב אלקין: עכשיו כמה דברים על מה שכתוב בחוק – כל אלה שכל כך דואגים לחופש הביטוי.

זאב אלקין: החוק לא מפריע לך, זהבה גלאון, לא לקנות מוצרים מיהודה ושומרון.

זאב אלקין: את יודעת מה?

זאב אלקין: נסתדר בלי הכסף שלך.

זאב אלקין: תאמיני לי, נסתדר בלי זה.

זאב אלקין: את יכולה להמשיך לא לקנות.

זאב אלקין: החוק עושה שני דברים בלבד – וכדאי שחברי הכנסת שלא היו כשהחוק חוקק ידעו מה כתוב בו.

אילן גילאון: – – – -

זאב אלקין: החוק אומר, שאם את יוזמת קמפיין של חרם, במטרה לפגוע בגוף ישראלי או בגוף שנמצא באזור, לפי חוק, ביהודה ושומרון – מותר לאותו גוף שנפגע לבוא לבית-המשפט, ואם הוא נפגע ממך, לבקש פיצוי.

זאב אלקין: זה הכול.

זאב אלקין: את לא סומכת על מערכת המשפט הישראלית?

זאב אלקין: את מתייצבת פה יום אחר יום ומגינה עליה – –

זהבה גלאון: עליך אני לא סומכת.

זאב אלקין: – – תוקפת אותנו שאנחנו האיום עליה.

זאב אלקין: אז פתאום זה מפריע לך שמותר לצד נפגע לגשת לבית-המשפט ולבקש פיצוי?

זאב אלקין: זה נורא?

זאב אלקין: זה סתימת פיות?

זאב אלקין: זאת הבעיה הגדולה של חופש הביטוי במדינת ישראל?

זאב אלקין: זה החוק הנוראי?

עיסאווי פריג': אין לך מה להגיד – – –

זאב אלקין: דיבר חבר הכנסת באסל גטאס על החוק האמריקני.

יואל חסון: חבר הכנסת פריג'.

זאב אלקין: דיבר חבר הכנסת באסל גטאס על החוק האמריקני.

זאב אלקין: בחוק האמריקני, אם אתה חברה שרק נענתה ללחצים של מדינות ערב ומשתתף בחרם על מדינת ישראל, אתה יכול להיכנס לכלא ולשלם קנסות אדירים.

זאב אלקין: החוק הזה הוא צמחוני מאוד בהשוואה לחוק האמריקני.

באסל גטאס: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, אתה יודע שאתה יכול לחזור לדוכן לעוד שלוש דקות, אז תשמור את זה לזה.

באסל גטאס: הלוואי שהגנת עלי ככה.

זאב אלקין: לכן, אם היינו מאמצים את המודל האמריקני – – –

אראל מרגלית: אני בודק את זה, ואני רואה את זה: מותר בארצות-הברית, וזה נעשה כרגע – – – להחרים, והם מחרימים מוצרים מההתנחלויות.

זאב אלקין: גם פה מותר לפי החוק הזה.

זאב אלקין: אמרתי: מותר לא לקנות, כל אחד באופן אישי – – –

אראל מרגלית: הם לא אוהבים את זה, אבל זה מותר.

זאב אלקין: כל אחד באופן אישי יכול לעשות מה שהוא רוצה, חבר הכנסת אראל מרגלית, בחוק הזה.

אראל מרגלית: לא לא לא, לא באופן אישי.

זאב אלקין: שוב, אני חוזר ואומר: בשונה מהחוק האמריקני, ששם חברה שמשתתפת בחרם על מדינת ישראל – זו עבירה פלילית, שתדע.

זאב אלקין: היא עוברת על החוק האמריקני והיא יכולה לשלם קנסות.

זאב אלקין: פה כל מה שיקרה – – –

אראל מרגלית: ויש הבחנה בחוק האמריקני בין גבולות 67' – – –

זאב אלקין: לא, זה בכלל לא רלוונטי.

זאב אלקין: הוא בכלל לא מתייחס לסוגיה הזו.

זאב אלקין: בחוק הזה, כל מה שקורה זה שאתה פונה לבית-המשפט ומעלה את תואנת הנזק, ובית-המשפט יכול להחליט שמגיע לך פיצוי על הנזק.

זאב אלקין: אגב, יש בחוק הזה עוד דבר – שאם אתה משתתף בקמפיינים של החרמה, אתה מוותר על הכסף הממשלתי הישראלי.

זאב אלקין: מותר לממשלת ישראל לא לתת לך הטבות מס, ומותר לה לא לתת לך איזשהו מימון מיוחד.

זאב אלקין: תחליט עם מי אתה רוצה ללכת.

זאב אלקין: זה הכול.

זאב אלקין: תאמינו לי, החוק האמריקני – – –

אראל מרגלית: איפה אתה נותן מקום לוויכוח הלגיטימי?

יואל חסון: חבר הכנסת מרגלית, תודה.

זאב אלקין: מה זאת אומרת?

זאב אלקין: כל אחד באופן אישי יכול להחליט מה שהוא רוצה, כל אחד באופן אישי יכול לקנות את התוצרת שנוצרת באזור שאני גר בו, וגאה שאני גר בו, ויכול שלא.

זאב אלקין: אבל מי שמרים קמפיינים של החרמה, אם של מדינת ישראל ואם של גופים ישראליים שהוקמו ברשות וסמכות – הם לא עבריינים של החוק – צריך לדעת שהוא יכול לשלם.

זאב אלקין: אגב, יש השפעה לחוק הזה, ואני מאוד גאה.

זאב אלקין: בדיון בבג"ץ, אותם ארגונים שעתרו נגדו ואותם ארגונים שאמרו שלא מעניין אותם קווי 67', הם רוצים את הזכות להחרים את מדינת ישראל ככזאת, אמרו – למה הם עתרו?

זאב אלקין: אמרו: החוק מפריע לנו, אנחנו מפחדים שנצטרך לשלם.

זאב אלקין: אנחנו נאלצנו לצמצם את הפעילות שלנו, רחמנא ליצלן.

זאב אלקין: זה היה הנימוק שלהם בבג"ץ למה הם רוצים לבטל את החוק.

אילן גילאון: – – –

זאב אלקין: ואני מאוד מאוד גאה שזאת התוצאה, ואני גאה בכך שבית-המשפט העליון, בהרכב מורחב של שופטים, עם כל הטענות שלכם, אמר שהחוק הוא חוקתי, כנגד כל מה שנכתב וכנגד כל צעקות הגעוואלד.

זאב אלקין: אבל כל אלה שכל כך טוענים לבית-המשפט העליון, גם כשהוא אומר שזה חוקתי זה לא מספיק לכם, ואתם אצים רצים לבטל את זה דווקא בתקופה שקמפיינים להחרמה של מדינת ישראל רק גוברים.

אראל מרגלית: חבר הכנסת אלקין, תשים לב למהות.

זאב אלקין: איך ניראה בחוץ-לארץ?

זאב אלקין: איך נבוא לגופים בין-לאומיים ונגיד להם: תגנו עלינו, כשאתם בסופו של דבר רוצים להצדיק את הזכות של גורמים ישראליים להחרים את מדינת ישראל?

זאב אלקין: איך כולנו ניראה?

אראל מרגלית: אם מדינת ישראל לא תיקח את גורלה בידיה – – –

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת מרגלית.

זאב אלקין: ולכן, זהבה, צר מאוד שזה המקום שאתם ממקמים את עצמכם בסקאלה הפוליטית הישראלית, שאתם מוחקים את הקווים האחרונים שמפרידים ביניכם לבין באסל גטאס, אחמד טיבי וחנין זועבי.

זאב אלקין: חבל מאוד.

זאב אלקין: כשהחוק הזה קודם, אגב, בזמנו בכנסת – אני גאה בזה, קידמו את זה חברי כנסת מסיעות שונות של הבית, מהקואליציה ומהאופוזיציה, מימין וממרכז ואפילו ממרכז שמאל, כי כולם מבינים שבקרב הזה למען מדינת ישראל והגנה עליה כולנו צריכים להיות מאוחדים, כל מי שרוצה כאן מדינה יהודית.

זאב אלקין: מי שרוצה כאן מדינת "חמאס", כמו באסל גטאס – שיצביע כמו באסל גטאס.

זאב אלקין: ואני קורא לכנסת, כמובן, לדחות את שתי הצעות החוק.

יואל חסון: תודה רבה לשר אלקין.

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, אתה רוצה?

יואל חסון: שלוש דקות, בבקשה.

יואל חסון: לא חשבתי שלא תנצל אותן, וזה בסדר.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, את רוצה גם?

יואל חסון: ברור.

יואל חסון: יש פה דמוקרטיה, השר אקוניס, אתה יודע.

יואל חסון: לפעמים זה לא קל, לפעמים קשה, אבל יש דמוקרטיה.

באסל גטאס: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שבשלוש הדקות עכשיו תגן עלי – – –

יואל חסון: אף אחד לא מבטיח כאן נאומים סולו, אתה יודע.

באסל גטאס: לא סולו, אבל שיהיה לי את הזמן שלי – כפי שהגנת על השר.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בנוגע לחוק יש לי רק לחזור ולהגיד שביום שממשלת ישראל חתמה על ההסכם של שיתוף הפעולה המדעי, בתוכנית שנקראת "הורייזן 2020", החוק הזה התייתר.

באסל גטאס: ממשלת ישראל בעצמה החרימה, בעצם חתימתה, את ההתנחלויות, ואמרה במפורש שכל דולר, כל יורו, שמגיע מהאיחוד האירופי – ותבינו, רבותי, הדולרים האלה, חלק מהם באים מישראל, ישראל תורמת לתוכנית ה"הורייזן" לפי התל"ג שלה – יעני, כסף שבחלקו או ברובו ישראלי, שמגיע בחזרה לתוכניות המו"פ, אסור לו להגיע להתנחלויות.

באסל גטאס: ו-2.

באסל גטאס: ישראל חתמה במפורש שאסור שארגון כלשהו שיש לו נגיעה – יעני, אוניברסיטה, חברה שיש לה נגיעה בהתנחלויות – להגיש תוכניות שיתוף פעולה ל"הורייזן 2020".

באסל גטאס: אז אין טעם בחוק.

באסל גטאס: מה אתה בא ומלין?

באסל גטאס: אתה חתמת, כממשלת ישראל, על חוזה כזה.

באסל גטאס: אבל בכלל אני רוצה להגיד על עניין אחר.

באסל גטאס: רבותי, אמרתי לכם, תקראו את המציאות, שמתי לכם מראה לפני העיניים שלכם.

באסל גטאס: ואם ההסכם עם איראן, שישראל – וביבי נתניהו הולך ומתנגד לו בכל זירה, הוא צריך לקרוא אותו נכון.

באסל גטאס: המכניזם שהביא את ההסכם בין איראן למעצמות הוא זה שצריך להפחיד את ביבי נתניהו ואת ממשלת ישראל.

באסל גטאס: המכניזם הזה, של סנקציות, וחרם, ומשא-ומתן, הוא כנראה המזור האחרון בשביל לסיים את הכיבוש ולהביא לשלום סוף-סוף.

איציק שמולי: אתה בעד הגרעין האיראני?

איציק שמולי: אולי גם בגרעין האיראני?

באסל גטאס: אני מחפש שלום, אתם מחפשים מלחמה.

יואל חסון: ככה לא משיגים שלום.

באסל גטאס: אתם מחרחרים מלחמה – –

יואל חסון: תודה רבה.

באסל גטאס: – – אני רוצה שלום צודק, אני רוצה חיים משותפים – –

ירון מזוז: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת, סגן השר מזוז – – –

באסל גטאס: – – ואם אין לי דרך אחרת להגיע לשלום ולחיים משותפים חוץ מחרם, אז אני בעד חרם.

ירון מזוז: אתה האחרון שתטיף לנו.

ירון מזוז: אתה בושה לכנסת.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת גטאס.

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

יואל חסון: חבר'ה, זה בסדר, הוא אמר שהוא בעד החרם, הכול בסדר.

יואל חסון: לפחות אנחנו יודעים איפה אנחנו עומדים.

אורן אסף חזן: – – – לעזה.

אורן אסף חזן: זהבה, את מוזמנת להצטרף אליו גם.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אני מבקש.

מירי רגב: זאת בושה.

יואל חסון: השרה רגב.

יואל חסון: השרה רגב, אין קריאות ביניים משולחן הממשלה.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הססמה הכי מפורסמת של האנטישמים הפוגרומיסטים ברוסיה הצארית הייתה: הכה ביהודים והצל את המולדת, הצל את אימא רוסיה.

זהבה גלאון: עכשיו זה פה הכה בערבים, אחר כך הכה בשמאלנים.

זהבה גלאון: הכול כשר בעיניכם.

זהבה גלאון: אתה לא עושה את ההבחנה, חבר הכנסת אלקין.

זהבה גלאון: אני עמדתי כאן על הדוכן – – –

זאב אלקין: – – –

זהבה גלאון: אל תיכנס לי בדברים.

מירי רגב: – – –

זהבה גלאון: עמדתי כאן על הדוכן – – –

יואל חסון: השרה רגב, אני מבקש, זה לא מקובל.

יואל חסון: לא אקרא אותך לסדר.

יואל חסון: השר אלקין, בבקשה.

זהבה גלאון: עמדתי כאן על הדוכן ואמרתי בצורה ברורה את העמדה של הסיעה שלי.

זהבה גלאון: אני לא חייבת להסכים עם חבר הכנסת באסל גטאס.

זהבה גלאון: מה שאתם רוצים לעשות זה להשתיק כל קול שהוא קול ביקורתי – אני לא שומעת את עצמי.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברים, אני מבקש.

יואל חסון: חבר הכנסת גל, מספיק.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, נא לשבת.

יואל חסון: סמוּטריץ, נא לשבת – חבר הכנסת, בבקשה.

קריאה: סמוֹטריץ.

יואל חסון: סמוֹטריץ.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אמרתי קודם, ואני אומרת לטובת אלה שנכנסו:

זהבה גלאון: אנחנו בסיעת מרצ מתנגדים לחרם על מדינת ישראל – חרם אקדמי, כלכלי, תרבותי.

זהבה גלאון: אנחנו תומכים בבחירה אישית של אנשים שרוצים להביע את המחאה שלהם – –

אורן אסף חזן: – – – חבלי ארץ.

זהבה גלאון: – – בחירה צרכנית – כן, אנחנו תומכים בזה, כשמדובר בכיבוש ובהתנחלויות.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד ביטן: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

זהבה גלאון: ומה שרוצים לעשות כאן, חברי חברי הכנסת, אתם רוצים להחריג את ההתנחלויות מהשיח הפוליטי הלגיטימי.

זהבה גלאון: ואני אומרת לכם שמותר לנו להגיד לכם שמי שעושה דה-לגיטימציה למדינת ישראל זו המדיניות של ממשלת ישראל: מדיניות של סרבנות, מדיניות של חוסר רצון להגיע להסדר, מדיניות שמביאה את העולם למקום שאנחנו נמצאים בו.

זהבה גלאון: רק היום שמענו על בנקים באירופה שרוצים למשוך את ההשקעה שלהם.

זהבה גלאון: למה זה קורה?

זהבה גלאון: בגלל מדיניות ניהול הסכסוך של הממשלה שלכם.

איציק שמולי: איבדת את זה לגמרי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה קטנה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, פעם שנייה.

יואל חסון: איזה שקט נהיה פתאום.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לדברים של השר אלקין.

זהבה גלאון: שלא יבלבלו אתכם עם מה שקורה בארצות-הברית, ממש שלא יבלבלו אתכם, שלא ייתנו לכם מידע כוזב; החקיקה בארצות-הברית מתייחסת רק לחרם שהוכרז על-ידי מדינות, ומתייחסת לפעילות של תאגידים, ולא יחידים ולא קבוצות פרטיות.

זהבה גלאון: ובארצות-הברית עושים שימוש תדיר בחרמות: חרמות חברתיים, ציבוריים.

יואל חסון: תודה.

זהבה גלאון: מי שרוצה להפעיל לחץ על השלטון ולא רוצה לרכוש קוטג' או מי שלא רוצה לרכוש מוצר אחר – –

יואל חסון: ברור.

זהבה גלאון: – – יכול להשתמש בטקטיקת החרם – –

יואל חסון: תודה רבה.

קריאה: זהבה, בסוף יחרימו אותך, זהבה.

זהבה גלאון: – – היא לגיטימית – –

יואל חסון: טוב, תודה רבה לך.

זהבה גלאון: – – ואתה רוצה להשתיק אותנו ולסתום לנו את הפה, וזה לא יעזור לך.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אנחנו עוברים על הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם – של חבר הכנסת באסל גטאס.

יואל חסון: הצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 74 נמנעים – 2

יואל חסון: רגע, יש פה תקלה.

יואל חסון: מופיע "חיליק בר", ואני הצבעתי בשם חיליק בר.

יואל חסון: יש פה תקלה.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני יודע, יש פה תקלה.

קריאה: תעשה עוד פעם.

זאב אלקין: יש עוד אחת, יש עוד הצבעה.

יואל חסון: חברים, הייתה פה איזושהי תקלה.

יואל חסון: אנחנו נבצע הצבעה נוספת.

יואל חסון: הייתה פה איזושהי תקלה.

יואל חסון: נא לשבת, אנחנו עושים הצבעה נוספת.

יואל חסון: בבקשה, הצבעה נוספת על הצעתו של חבר הכנסת גטאס.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 75 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יואל חסון: 75 נגד, 14 בעד, אין נמנעים.

יואל חסון: הצעת החוק לא עברה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצעת חוק נוספת.

יחיאל חיליק בר: לא לפרוטוקול, להוסיף אותי להצבעה נגד.

יואל חסון: חבר הכנסת חיליק בר, אני מוסיף לפרוטוקול שאתה הצבעת נגד.

יחיאל חיליק בר: לא לפרוטוקול, אני רוצה הצבעה.

יחיאל חיליק בר: אני לא יכול להצביע.

יואל חסון: זה מופיע וזה כתוב.

יואל חסון: זה מופיע וזה כתוב.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק – נוספת – למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (ביטול החוק), של חברת הכנסת זהבה גלאון.

יואל חסון: ההצבעה עכשיו.

יואל חסון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 74 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יואל חסון: 14 בעד, 74 מתנגדים, נמנע אחד.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1343/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום להצעת חוק ארוניות אחסון במוסדות חינוך, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יואל חסון: ישיב סגן השר מאיר פרוש.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

יואל חסון: עשר דקות לרשותך, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, מטרת ההצעה היא לשמור על בריאות הילדים – –

יואל חסון: אני מבקש לשמור על שקט ביציעים.

ג'מאל זחאלקה: – – בבתי-הספר, יותר נכון – לשמור על הגב של הילדים.

ג'מאל זחאלקה: כיום המצב הוא שילדים נאלצים לסחוב תיקים גדולים.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים אני רואה את הבנות שלי נאלצות לסחוב על הגב שלהן תיק במשקל 12 ק"ג, לפעמים, כאשר משקל הילדה הוא פחות מ-40 ק"ג.

ג'מאל זחאלקה: התקנה של משרד החינוך אומרת שמשקל התיק שמותר לילד לסחוב הוא 15% ממשקלו של הילד, ולגבי ילדים בכיתות הנמוכות ההמלצה של המשרד היא שזה יהיה פחות מ-15%.

ג'מאל זחאלקה: אם מישהו מכיר בית-ספר שבו הילדים עומדים בסטנדרט הזה – שיבוא ויספר לי את זה.

ג'מאל זחאלקה: זו תקנה של המשרד ששום בית-ספר לא מקיים, ואף אחד לא בודק, כי משקל הספרים הולך וגדל, מספר הספרים הולך וגדל.

ג'מאל זחאלקה: באותו יום הילדים נאלצים ללמוד כמה מקצועות, והם נאלצים להביא כל מיני דברים וציוד לבית-הספר, וכאשר הילד נאלץ ללכת מביתו אל בית-הספר ברגל, אין לו הסעה, במיוחד מעוטי יכולת, אז מצבם עוד יותר קשה.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה היא, שכמקובל בעולם, יהיו בבתי-הספר ארוניות שבהן אפשר לאחסן חלק מהספרים, חלק מהציוד.

ג'מאל זחאלקה: בארצות-הברית, כמעט כל בתי-הספר הם כאלה.

ג'מאל זחאלקה: בארץ נעשו ניסיונות כאלה, יש בתי-ספר שעשו את זה בהתנדבות, בעצמם, כדי לפתור את הבעיה של התיקים הגדולים, אבל הבעיה לא נפתרה באופן כללי.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, הצעת החוק היא פשוטה, היא גם סבירה, היא באה לפתור את הבעיה בתוך חמש שנים, בפריסה מדורגת.

ג'מאל זחאלקה: העלות שלה היא לא גדולה, אבל התועלת שלה לבריאות הילדים היא גדולה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבמצב שיש ארוניות אפשר לאכוף יותר את התקנה של משקל סביר וניתן לנשיאה של תיקים על-ידי ילדים, על-ידי בנים ובנות.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בבריאות של הילדים.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שחברי הכנסת יצביעו לגופו של עניין, ולא יתחילו להתחשבן שזה הצעה של זחאלקה וצריך לפסול אותה רק כי היא כזו.

זוהיר בהלול: אחלה הצעה.

זוהיר בהלול: אחלה הצעה.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה הזאת – דרך אגב, היו בעבר החלטות של ועדת החינוך לתמוך בה, אבל, לצערי הרב, הממשלה לא תמכה בה.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לשתף פעולה עם משרד החינוך בקידום ההצעה, ככה שתהיה, איך אומרים – סבירה יותר, ואני חושב שחובתנו, אם יש תקנה, ואנחנו רואים במו עינינו שנעשה נזק לילדים, שנים על גבי שנים – וזה לא נפסק.

ג'מאל זחאלקה: כל התקנות – –

יואל חסון: למה?

יואל חסון: פעם ביררת למה משרד החינוך מתנגד לזה?

יואל חסון: זה רק עניין של כסף?

ג'מאל זחאלקה: זה לא כסף, זה כסף קטן.

מאיר כהן: זה לא כסף קטן.

מאיר כהן: זה 120 שקלים לכל יחידה, תכפיל במספר התלמידים בארץ.

ג'מאל זחאלקה: אז בסדר, נעשה את זה מדורג, אבל אי-אפשר להשאיר את זה ככה.

ג'מאל זחאלקה: ומה זה הכסף הזה לעומת הגב של הילדים שלנו?

ג'מאל זחאלקה: מי אין לו ילדים?

ג'מאל זחאלקה: מי שיש לו ילדים בגיל הזה, שמישהו יגיד לי שהוא מקבל תיק – שהבן שלו נושא תיק פחות מ-15%.

ג'מאל זחאלקה: כולם – 20%, 30%.

יואל חסון: חבר הכנסת זחאלקה, אולי יהיה יותר זול פשוט לתת להם אייפדים ושכל חומר הלימוד יהיה באייפדים.

יפעת שאשא ביטון: – – –

ענת ברקו: – – –

ג'מאל זחאלקה: גם זה לא יפתור את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: לא יפתור את הבעיה.

יואל חסון: טוב, אז בסדר.

יואל חסון: אנחנו לא נגיע כנראה להסכמה פה.

זוהיר בהלול: אז אייפד לכל ילד.

יואל חסון: אייפד לכל ילד.

יואל חסון: פעם זה היה מכונית לכל פועל, עכשיו זה אייפד לכל ילד.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לחברי הכנסת – אתם יודעים מה?

ג'מאל זחאלקה: בחוק הזה, אני סומך על המצפון שלכם.

ג'מאל זחאלקה: אם כל אחד יצביע לפי המצפון שלו, החוק יעבור, כי החוק הזה אומר: לשמור על הגב של הילדים, ומי לא רוצה לשמור על הגב של הילדים?

ג'מאל זחאלקה: אני מאמין שכולם רוצים לשמור, ולכן העניין הוא – אם זה עניין כספי, אפשר גם את זה לפתור, גם את זה לפרוס בצורה נכונה, גם על העניין הזה לתת את הדעת.

ג'מאל זחאלקה: אפשר.

ג'מאל זחאלקה: 120 שקל ארונית – אתה יודע, תשלומי הורים זה הרבה יותר מזה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא ביג דיל, זה דבר שאפשר לפתור אותו.

ג'מאל זחאלקה: אבל התועלת – שמשלמים אחר כך בריבית דריבית על מחלות גב של ילדים, במיוחד ילדים עניים.

ג'מאל זחאלקה: אז אני חושב שאם כל חבר כנסת וכל חברת כנסת יצביעו לפי המצפון שלהם, מי שיש לו ילדים, מי שיש לו נכדים, מי שרוצה שיהיו לו ילדים ומי שדואג לילדים בכלל, יצביע עבור החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: מי שמצביע נגדו מצביע נגד זחאלקה, ולא נגד החוק.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת זחאלקה.

יואל חסון: אני מבקש מסגן השר מאיר פרוש, סגן שר החינוך, להשיב בשם הממשלה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, 13 חברי כנסת נכבדים חברו להצעת חוק חדשה, שהוגדרה על-ידיהם: ארוניות במוסדות חינוך.

מאיר פרוש: הצעת החוק מעניינת, ומה שקוראים בשפת העם – עושה שכל.

מאיר פרוש: בעצם, מה אומרים המציעים הנכבדים?

מאיר פרוש: הם מבקשים לקבוע שבכל מוסד חינוך, לרבות מוסדות הפטור, יהיו ארוניות אישיות.

מאיר פרוש: יתר על כן, הצעת החוק מבקשת גם – שר החינוך אמור, לדעת המציעים, לקבוע בתקנות הוראות בדבר ארוניות אחסון, לרבות בדבר גודלן, אדוני היושב-ראש, לרבות בדבר נגישותן לשימוש התלמידים, בכל מוסד חינוך, וכמובן, כל מוסד חינוך חדש ייבנה מעתה באופן המאפשר התקנת ארוניות אחסון.

מאיר פרוש: אמרתי כבר, ההצעה עושה שכל, כלומר יש בה היגיון, יש בה סבירות, והיא מתקבלת על הדעת, ומדברי ההסבר להצעת החוק עולה כי המטרה היא לאפשר לתלמידים להשאיר בבית-הספר חלק – לפחות חלק – מספרי הלימוד ומהחפצים שהם נושאים עמם, כדי להקל את משקל הילקוט שנושא תלמיד, שעלול להסב לו נזקים בריאותיים, כמו שהגדיר זאת גם המציע, בשם המציעים, חבר הכנסת זחאלקה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני לא מקל ראש בהצעת החוק, אלא שבחינה מעמיקה של הנושא מעלה שורה של קשיים, או לפחות השגות, ביישום בפועל של ההצעה.

מאיר פרוש: ראשית, לשיטת משרד החינוך לא נכון לקבוע נושא ריהוט של מוסדות החינוך בחקיקה ראשית.

מאיר פרוש: במציאות, כלומר בפועל, ברבים ממוסדות החינוך כבר מותקנים מקומות אחסון לתלמידים, והאמת היא שאלה משתנים בהתאם לאופי המוסד וגם לגיל התלמידים הלומדים במוסד.

מאיר פרוש: אני אומר כאן במלוא גילוי הלב, גם במלוא גילוי הדעת:

מאיר פרוש: קידום חקיקה בנושאים כגון אלה עלול לגרום – ממש לגרום להצפה של הצעות חוק בנושאים דומים, כלומר בנושאים שאינם אמורים להיות מוסדרים בחקיקה.

מאיר פרוש: מעבר לכך, אדוני היושב-ראש, הממונה על הבריאות במשרד החינוך – ואני אומר שהיא פונקציה חשובה מאוד במשרד – סבורה כי מעבר לארגון מקומות פיזיים במבני המוסדות יש לפעול, במקביל, להנחות את מוסדות החינוך, ולא פחות – לא פחות – את הורי התלמידים, בדבר ארגון יעיל של הילקוט.

מאיר פרוש: ההגדרה היא מאוד מדויקת: ארגון יעיל של הילקוט, ולמעשה כבר היום קיים חוזר מנכ"ל בנושא ילקוט התלמיד.

מאיר פרוש: החוזר המפורט מסביר כיצד יש להבטיח ארגון נכון של ילקוט התלמיד כדי למנוע העמסה מיותרת שלו.

מאיר פרוש: זאת ועוד, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק אמורה לחול על כלל מוסדות החינוך, ומה פירוש "כלל מוסדות החינוך"?

מאיר פרוש: גם על מוסדות ישנים וחדשים, וכמובן, הדרישה היא שזה ייעשה בהדרגה, בתוך חמש שנים.

מאיר פרוש: ואני שואל את עצמי: האם זה מעשי?

מאיר פרוש: האם זה בר-ביצוע?

מאיר פרוש: האם זה אופרטיבי?

מאיר פרוש: וצר לי להגיד – לא, ואני אומר עוד פעם: לא.

מאיר פרוש: כי רצון טוב ומחשבה נכונה לא תמיד נפגשים עם הריאליה, עם הניתן לביצוע.

מאיר פרוש: נכון, יש, כידוע, מוסדות חינוך שפועלים עדיין במבנים ישנים, יש מוסדות חינוך שפועלים עדיין באזורים צפופים, ולמותר לציין כי במבנים אלו יקשה על מחזיקי המבנה – בדרך כלל אלה רשויות מקומיות, אבל גם גופים פרטיים – לשפץ אותם, לערוך בהם בדק בית יסודי, או מה שמכונה בשפת העם לערוך בהם "רמונט", לשפץ אותם כדי שיוכלו לכלול בהם גם ארוניות.

מאיר פרוש: דבר נוסף, הצעת החוק, שנובעת בלי ספק מרצון חיובי, חברי המציעים, קובעת כי מהפכת הארוניות תחול על כלל מוסדות החינוך.

מאיר פרוש: מהי המשמעות?

מאיר פרוש: המשמעות היא פשוטה: בעוד שבמוסדות הרשמיים מדובר בתקציבי מדינה ורשויות מקומיות, הרי במוסדות המוכרים שאינם רשמיים ובמוסדות הפטור תוטל העלות על הגופים הפרטיים המחזיקים את המוסדות, וגם כמובן על הורי התלמידים.

מאיר פרוש: יכול להיות שכוונת המציעים שגם זה יחול על חשבון המדינה, אז – אני הייתי אומר כאן במאמר מוסגר, כאחד שלמד במוסד פטור:

מאיר פרוש: אני לא הייתי מוכר את האידיאולוגיה שלי עבור כסף מהמדינה בשביל ארונית שהילקוט יהיה בה.

מאיר פרוש: אבל נעזוב לרגע את הוויכוח הזה ואת הגישה.

מאיר פרוש: בגישה מפוכחת זה רחוק מלהיות מעשי, זה גם רחוק מלהיות בר-ביצוע.

מאיר פרוש: ולכן אני שוב חוזר, אדוני היושב-ראש, אני אמרתי בפתח דברי: הצעת החוק, אין לי ספק, נובעת מרצון טוב, והיא ראויה אפילו לברכות, אבל גם המציעים הנכבדים יודו שאם הצעתם התיאורטית תתקבל, מדובר כאן בתוספת תקציבית ניכרת, תוספת תקציבית גדולה, לצורך הרחבת בנייה להצטיידות בארוניות.

מאיר פרוש: ולבסוף, במגבלת הזמן שלי אני כמובן לא יכול לפרט, אבל כדאי למציעי החוק לעיין שוב בחוזר המנכ"ל שמדגיש את הדרכים החלופיות להתמודדות עם עודף המשקל של ילקוטי התלמידים, ויש דרכים חלופיות מצוינות.

מאיר פרוש: ולכן, אני לא ממליץ כאן שאנחנו, חברי הכנסת, נתמוך בגישה של אמצעי חקיקה בנושא כמו ריהוט נוסף במוסדות החינוך, ולכן אני מבקש גם לא לתמוך בהצעת החוק.

מאיר פרוש: ואדוני היושב-ראש, כאשר אני עומד כאן מעל הדוכן בתפקידי כסגן שר החינוך, אני אנסה לנצל עוד כמה דקות, ברשותך האדיבה, מכובדי היושב-ראש.

מאיר פרוש: אני מבקש להעיר הערה קצרה בנושא חינוכי אחר – אני מבקש להעיר הערה קצרה בנושא חינוכי אחר, כי בעצם כל המחקרים מדברים על חשיבות החינוך בגיל הרך.

מאיר פרוש: המחקרים קובעים שככל שהגיל צעיר יותר, ההשקעה בחינוך משתלמת הרבה יותר, והאמת היא שבשנים הראשונות לחייו מעצב הילד את הדימוי העצמי ואת ערכי היסוד שיעצבו אותו שנים קדימה.

מאיר פרוש: אני רוצה להזכיר גם, שחז"ל לימדו אותנו שבזמן שבית-המקדש עמד על מכונו היה העם כולו, אנשים, נשים וטף, העם כולו, מצווה אחת לשבע שנים לעלות לבית-המקדש, להאזין לקריאת התורה מפי מלך ישראל.

מאיר פרוש: קראו לזה "מצוות הקהֵל", מכיוון שהמטרה הייתה שכולם יחד יבואו וישבו ויחיו בתוך האווירה הזאת.

יצחק הרצוג: מה זה קשור לארוניות?

יצחק הרצוג: זה קשור לארוניות?

מאיר פרוש: מי שהיה פה במליאה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה – אני חייב לומר לך שהייתה פה נוכחות גדולה מאוד של האופוזיציה, הם שמעו ממני הסברים מעמיקים – –

יואל חסון: על נושא הארוניות.

מאיר פרוש: – – ברעיון הגאוני של הארוניות.

מאיר פרוש: לחלקם יש – – –

יואל חסון: ראש האופוזיציה, הוא כל כך חושב שזה גאוני שהוא מתנגד לזה.

מאיר פרוש: לא, אני אמרתי פרקטית, לכן נראה לי שבמקרה הזה קשה לומר שצריכים לתמוך בהצעת החוק.

מאיר פרוש: תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לסגן השר פרוש.

יואל חסון: חבר הכנסת זחאלקה – בבקשה – ביקש להגיב על דברי השר.

יואל חסון: שלוש דקות.

יואל חסון: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להביע – מעבר לוויכוח הפוליטי שהתחולל בעניין החרם – אני רוצה להביע מחאה על דבריו של השר אלקין, שפנה בצורה פוגענית, גזענית, פאשיסטית, כלפי הח"כים הערבים, כאילו הוא עושה לנו טובה שאנחנו כאן בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: מסתבר שוב שמזוז וחזן יש גם בממשלה – חבר הכנסת אלקין ניסה באופן אופורטוניסטי להשיג, לזכות בפופולריות זולה על חשבון הח"כים הערבים.

אורן אסף חזן: אני רוצה להבין, עכשיו זה נהיה ביטוי?

אורן אסף חזן: אתה אומר את זה לגנאי, זחאלקה?

אורן אסף חזן: המילים שיוצאות לך מהפה, אני לא רוצה להגיד – – –

ג'מאל זחאלקה: לגופו של עניין, או לגבו של עניין, כל הנאום של סגן השר התעלם מנקודת המוצא של החוק – –

ירון מזוז: יואל, אדוני היושב-ראש – – –

יואל חסון: אני לא יודע להגיד, אין לי מה להגיד על זה.

ג'מאל זחאלקה: – – והיא לשמור על בריאות הגב של התלמידים.

ג'מאל זחאלקה: הרבה חוזרי מנכ"ל היו, הרבה תקנות היו, וכולם אמרו: משקל התיק יהיה פחות מ-15% ממשקל התלמיד; זה לא מיושם.

ג'מאל זחאלקה: למה זה לא מיושם?

ג'מאל זחאלקה: כי בתוכניות הלימודים הנוכחיות, בספרים הנוכחיים, זה בלתי אפשרי.

ג'מאל זחאלקה: ולכן אני מציע הצעה סבירה, לא ממציא את הגלגל, אלא אני אומר: תסתכלו מה קורה בעולם.

ג'מאל זחאלקה: במרבית בתי-הספר במדינות המפותחות יש ארוניות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר לעשות משהו שלא קיים.

ג'מאל זחאלקה: זה עולה כסף?

ג'מאל זחאלקה: שיעלה כסף.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, שיפוץ בית-ספר או שיפוץ הגב של התלמיד – אני בעד זה שישקיעו בשינוי או בשיפוץ בית-ספר כדי שיהיו ארוניות, ולא נתעסק בבעיות בריאותיות של גב של תלמידים.

ירון מזוז: יואל, מה הוא רוצה?

ירון מזוז: – – –

יואל חסון: תישען אחורה.

ג'מאל זחאלקה: רחמנות על הילדים.

ג'מאל זחאלקה: מי שאכפת לו מהילדים, אני אומר שוב, שיצביע עבור החוק.

ג'מאל זחאלקה: מי שמצביע נגדו – מצביע נגד זחאלקה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

יואל חסון: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יואל חסון: נא להתחיל בהצבעה.

ג'מאל זחאלקה: זו הצבעה אנטישמית, לא שמית.

יואל חסון: מוותרים על השמית?

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: בבקשה, עוברים להצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק ארוניות אחסון במוסדות חינוך, התשע"ה–2015, נתקבלה.

יואל חסון: 24 בעד, 48 נגד.

יואל חסון: חבר הכנסת נגוסה, אני מוסיף לפרוטוקול שהוא נגד; חברת הכנסת רוזין, אני מוסיף לפרוטוקול שהיית מצביעה בעד.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/68/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור התקשרות קבלנית להעסקת עובדים), של חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא היום הצעת חוק שהיא באמת חוצת מגזרים, חוצת מפלגות, ואדוני סגן השר כהן, כיוון שאתה המיועד לענות לי, אני רוצה לומר לך ביושר, את הצעת החוק הזאת הגיש חברנו המשותף חבר הכנסת אברהם מיכאלי מסיעת ש"ס בקדנציה הקודמת.

דב חנין: גם אני הגשתי הצעת חוק דומה בקדנציה הקודמת, ואנחנו שיתפנו פעולה וניסינו לקדם את הצעת החוק ההיא בקדנציה ההיא.

דב חנין: לא הצלחנו, אבל הנה, אתם היום נמצאים בממשלה, ושר הכלכלה, השר דרעי, הביע תמיכה במהלך הזה.

דב חנין: אני יודע שגם סיעת ש"ס הייתה מחויבת, אנחנו שמענו עמדות כאלה גם משרים במפלגות אחרות בקואליציה, ואני מקווה, עמיתי חברי הכנסת, שהיום נעשה את המעשה ונעביר את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית.

דב חנין: במה אנחנו עוסקים, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: אנחנו עוסקים במחלה המסוכנת שנקראת: העסקה קבלנית.

דב חנין: המצאה בעייתית שהולכת ומתפשטת במשק הישראלי.

דב חנין: עובדים שמגיעים למקום העבודה, עובדים בו קשה כל היום, אבל לא מועסקים אצל המעסיק שלהם, אלא מועסקים אצל קבלן כזה או אחר.

דב חנין: עובדי קבלן.

דב חנין: יותר נכון לומר: עבדי קבלן.

דב חנין: עבדי קבלן, כי לאנשים האלה אין זכויות, אין מעמד, אין כבוד, וגם בתחום השכר הם מופלים לרעה.

דב חנין: אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על התרחבות של המחלה הזאת, של עבדות הקבלן; תחומים נוספים של עובדים נכנסים לתוכה.

דב חנין: זה כבר לא רק עובדי שמירה, אבטחה, ניקיון, מסעדנות.

דב חנין: היום מדובר בעובדים סוציאליים – 40% מהעובדים הסוציאליים בישראל הם עובדי קבלן, מהעובדות הסוציאליות.

דב חנין: אנחנו מדברים על מורים, על מורות במערכת החינוך; מורות שמלמדות מקצועות ליבה, חבר הכנסת גפני, עובדות קבלן.

דב חנין: אנחנו מדברים על רופאים שהם עובדי קבלן, על מהנדסים שהם עובדי קבלן.

דב חנין: מכת מדינה.

דב חנין: ובמכת המדינה הזאת, המגזר הציבורי בולט לרעה.

דב חנין: אנחנו מדברים על יותר מ-400,000 עובדי קבלן בישראל, אבל קרוב למחצית מהם נמצאים במגזר הציבורי: במערכות הרווחה, במערכת החינוך, ברשויות המקומיות.

דב חנין: שיטה נהדרת, להעסיק אנשים בלי תנאים, בלי שכר, בלי זכויות, בלי מעמד.

דב חנין: הגיע הזמן לעשות את השינוי בתחום הזה.

דב חנין: הגיע הזמן לעשות את השינוי בתחום הזה, כי השינוי בתחום הזה הוא אפשרי.

דב חנין: ואני רוצה לתת לכם, עמיתי חברי הכנסת, דוגמה אחת, של נושא שאנחנו נאבקנו פה שנים עליו, והנה, השבוע חל בו השינוי, ואנחנו דרך הדוגמה הזאת יכולים לראות שהשינוי אפשרי ויכול להתרחש.

דב חנין: אתם זוכרים את הפרטת אחיות בתי-הספר, איך הפריטו את השירות החיוני הזה, של אחות בית-הספר.

דב חנין: ואנחנו ניהלנו על זה מאבק שנים, והסברנו שזה פוגע במורות, והסברנו שזה פוגע בילדים, והסברנו שזה פוגע בבריאות, ואפילו הוכחנו שזה עולה יותר כסף למדינת ישראל.

דב חנין: הראינו את המספרים – זה עולה יותר כסף.

דב חנין: אגב, זה הגיוני שזה עולה יותר כסף, כי צריך לשלם לא רק לעובדות, לאחיות, צריך לשלם גם לקבלני כוח-האדם, גם הם רוצים לעשות רווחים.

דב חנין: והיו פה ויכוחים, גם עם אנשי משרד האוצר.

דב חנין: והנה, השבוע סוף-סוף הפרשה הזאת מסתיימת, והיא מסתיימת בניצחון, ונגמרת ההעסקה הקבלנית בתחום אחיות בתי-הספר.

דב חנין: אחיות בתי-הספר תהיינה עובדות המדינה.

דב חנין: וזה קרה בזכות איום בשביתה כללית – ואני מברך את ההסתדרות על האיום הזה.

דב חנין: ואני מברך את ההסתדרות על כל הישג בתחום הזה, על כל עובד קבלן שמפסיק את תקופת העבדות ומתחיל את תקופת העבודה בכבוד, כעובד המדינה או כעובד במערכת הציבורית.

דב חנין: הצעת החוק שלנו אומרת שהמערכת הציבורית חייבת לעבור להעסקה ישירה.

דב חנין: ואנחנו מתייחסים למערכת הציבורית קודם כול, כי המערכת הציבורית צריכה להיות דוגמה.

דב חנין: אם במערכת הציבורית נבער את הנגע של ההעסקה הקבלנית, אנחנו נוכל להתקדם בהמשך גם למערכות אחרות במשק הישראלי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הנתונים שנמצאים בידי בתחום ההעסקה הקבלנית הם רבים, קשים וכואבים.

דב חנין: אנחנו מדברים במקרים רבים על עובדים שעובדים כתף אל כתף – באותו חדר מורים יושבת מורה שמלמדת אזרחות והיא עובדת המדינה, ולצדה מורה שמלמדת גם היא אזרחות, והיא עובדת קבלן.

דב חנין: וכשהיא עובדת קבלן, שכרה נמוך יותר – יש כאן נתונים:

דב חנין: שכר עובד קבלן נמוך בכ-30%, יש לה פחות זכויות, פחות זכויות לחופשה, פחות זכויות לוותק, פחות ביטחון בעבודה, כי עובד קבלן הרי אפשר לפטר, אין לו קביעות.

דב חנין: אנחנו נמצאים במצב בלתי סביר, שבמערכת הציבורית, אחת ליד השנייה, עובדת עם כבוד, מעמד ושכר, ועובדת בלי כבוד, מעמד ושכר.

דב חנין: איך ייתכן הדבר הזה?

דב חנין: איך ייתכן הדבר הזה במערכת החינוך?

דב חנין: איך אנחנו מצפים שילדים יסתכלו על המורים שלהם, כשהמורים האלה הם מורים חסרי ביטחון, חסרי מעמד, חסרי שכר?

דב חנין: המאבק הזה, נגד ההעסקה הקבלנית, הוא מאבק של שנים.

דב חנין: נמצאות כאן בפני עדויות קשות, של עובדות סוציאליות; עובדת שמספרת על עבודה של שנים שהיא עובדת כעובדת קבלן, אבל אין לה גמול השתלמות, אין לה תוספות ותק, אין לה אחזקת רכב, אין לה תנאים שיש לעובדים שעובדים לידה ובצדה ועושים בדיוק את אותה עבודה.

דב חנין: אנחנו מדברים על העסקה שמגיעה עד קרוב ל-40% מהשירות הציבורי.

דב חנין: זה מספר מזעזע.

דב חנין: מספר מזעזע.

דב חנין: מה אפשר לעשות בתחום הזה?

דב חנין: מה צריך לעשות כדי שנפסיק את המציאות של עובד מקופח לצד עובד מטופח?

דב חנין: מאבקי העובדים בתחום הזה השיגו הישגים, והיו כבר הסכמים עם המדינה, ואני מברך על כל הסכם וכל התקדמות, אבל אני גם זוכר, אדוני סגן השר, את השמחה שהייתה – נדמה לי, היה אז השר שטייניץ – היה הסכם על התחלת הטיפול בעובדי כתף אל כתף, אדוני השר, ואני מברך על ההסכם הזה, הייתה בו התקדמות.

דב חנין: אבל כל פעם שמתקדמים צעד אחד – – –

יצחק כהן: גם שיפור התנאים?

דב חנין: כן, וגם שיפור התנאים, ואני מברך על כך.

יובל שטייניץ: זה היה הסכם שיפור התנאים לעובדים הכי חלשים – – –

דב חנין: העובדים בתחום השמירה והאבטחה.

יובל שטייניץ: והניקיון.

דב חנין: נכון.

דב חנין: ואני מברך על כך.

דב חנין: אבל עשיתם צעד קדימה, ובינתיים מאז אנחנו עושים שלושה צעדים אחורה, כי – קודם כול, התופעה של העסקה קבלנית הולכת ומתרחבת; אתם סוגרים פרצה במקום אחד, ונותנים קצת יותר תנאים – ואני מברך על כך – לעובדים המוחלשים יותר, אבל היום עובדי קבלן זה כבר תחומים אחרים וחדשים ושונים לגמרי.

דב חנין: ראו מה קורה במערכת החינוך, עם מורי הקבלן; ראו מה קורה במערכת הבריאות, עם האחיות; ראו מה קורה במערכת הרווחה, עם העובדות הסוציאליות.

דב חנין: ולכן אנחנו חייבים לייצר כאן התמודדות מערכתית.

דב חנין: השבוע הסתיימה, בהסכם, התביעה של ההסתדרות בנושא העסקה ישירה.

דב חנין: אני מברך על העברתם של עובדים להעסקה ישירה, אני מבין שמדובר על כ-10,000 משרות, שזה כ-15,000 עובדים, ואני מברך על כך.

דב חנין: אבל התופעה הרבה יותר רחבה.

דב חנין: וכדי שאנחנו נוכל ללכת בבטחה בדרך הנכונה, אנחנו לא יכולים להמשיך להסתפק בפה הסכם ושם הסכמה, ושם לגזור ולהציל את אחיות בריאות הציבור.

דב חנין: אנחנו צריכים התמודדות מערכתית.

דב חנין: וההצעה שלי, עמיתי חברי הכנסת, היא – ואני רוצה, אדוני סגן השר, שתאזין להצעתי – שאנחנו נעביר היום את הצעת החוק בקריאה טרומית, כדי – אדוני שר האוצר – –

יחיאל חיליק בר: סגן שר האוצר וגם שר האוצר פה.

דב חנין: – – שאני מברך אותך על הצטרפותך אלינו – הצעתי היא – אני יודע גם את עמדתך בנושא ההעסקה הקבלנית, ואני מבין שהסוגיה היא מצד אחד, אדוני השר, סוגיה ערכית וחשובה, ואני יודע שהיא חשובה גם לך, ומצד שני, שאלה מורכבת.

דב חנין: אני לא מזלזל במורכבויות של ההתמודדות המעשית, אבל אני חושב שחשובה האמירה הערכית שלנו ככנסת, לא רק הסתדרות ולא רק אחרים.

דב חנין: ההצעה שלי היא – ואני בכך מסיים – שאנחנו נתאחד היום בכנסת בהעברת הצעת החוק בקריאה טרומית.

דב חנין: אני מתחייב להימנע מלהמשיך לקדם אותה בשלב הנוכחי, אלא להיכנס אתכם, וקודם כול אתך, אדוני השר, להידברות.

דב חנין: ההידברות הזאת ודאי תיקח זמן, לא נפתור את הבעיה הזאת ביום אחד, אבל אני חושב שלאמירה הערכית של הכנסת בנושא הזה תהיה חשיבות מאוד גדולה.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: יעלה להשיב סגן שר האוצר יצחק כהן, שיסיים לדבר בטלפון.

יחיאל חיליק בר: הוא מקבל בטח עדכון מפקידי האוצר מה לענות, תוך כדי.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להמשיך, כדי שכולם ישמעו את השיחה, אדוני סגן השר, ותגיד לנו סוף-סוף מה פקידי האוצר אומרים, איזה הוראות הם שולחים.

יחיאל חיליק בר: אתה לא רוצה לספר לנו מה הייתה שיחת הטלפון הכל-כך חשובה עכשיו?

יצחק כהן: לא, אם הוא לא שמע את ההצעות של יום שני – איפה המציע?

יצחק כהן: דב?

יצחק כהן: הייתי בטוח שאתה עולה לפה, דב חנין, ומברך את שר האוצר על הסיכומים הנפלאים שהיו ביום שני עם מזכיר ההסתדרות – – –

דב חנין: בירכתי.

יצחק כהן: לא, אתה מתחיל את הכול מהתחלה, כאילו לא קרה כלום.

דב חנין: לא, קרה – – –

יצחק כהן: זה היה לי שיעור בהיסטוריה כזה, אתה יודע.

קריאה: הוא בא לברך.

יחיאל חיליק בר: בא לברך ויצא מברך.

יצחק כהן: טוב מאוד.

יצחק כהן: הוא בסדר, הוא תמיד מברך, ויוצא מבורך.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, נושא הצעת החוק נמצא בימים אלה על סדר-יומו של שר האוצר, ונעשית עבודת מטה מקיפה בעניין הזה במשרד האוצר.

יצחק כהן: ביום שני השבוע, בשעה טובה, סוכם מתווה בין שר האוצר ויושב-ראש ההסתדרות החדשה, למעבר להעסקה ישירה של עובדים במיקור חוץ ועובדים כתף אל כתף בשירות המדינה וברשויות המקומיות.

יצחק כהן: לאור זאת, אין מקום לקידום חקיקה באופן שעוקף את המדיניות המתגבשת.

יצחק כהן: דב, אין מקום לחקיקה, כי יש מדיניות שמתגבשת בצורה הכי טובה שיכולה להיות; אין צורך.

דב חנין: – – –

יצחק כהן: על-פי הצעת החוק, תיאסר כל התקשרות עם מי שעיסוקו הוא במתן שירות באמצעות עובדיו.

יצחק כהן: לפיכך תיאסרנה התקשרויות בתחומים רבים נוספים, כגון שירותי ייעוץ, בקרה ופיקוח, חשבונאות, אספקת הדרכות, סיורים, שירותי הסעות, תחזוקה, סיוע טכני, עריכת-דין ועוד ועוד.

יצחק כהן: בעבר, דב, חברות עסקיות נהגו להעסיק באופן ישיר את כלל או לפחות מרבית העובדים העוסקים בכל שרשרת הייצור של המוצר או השירות שאותם סיפקו, או שתוצר עבודתם היה דרוש לצורכי המפעל.

יצחק כהן: לא הייתה אפשרות מעשית להתקשר עם גורם חיצוני לשם כך.

יצחק כהן: עם התפתחותה של הכלכלה המודרנית חלה עלייה ברמת התחרות, ההתמקצעות והמיקוד בתחומים ספציפיים, תוך מעבר הולך וגובר למיקור חוץ של פעילויות שאינן בליבת העיסוק של החברה, או שאין לה שום יתרון יחסי בהן.

יצחק כהן: לאורך השנים אפשר לראות, בארץ ובעולם, התפתחות ענפי משק שלמים המתמקדים במתן שירותים תומכים במודל מיקור חוץ, כגון שירותי מחשוב, ניקיון, אבטחה, הסעדה וכיוצא באלה.

יצחק כהן: רכישת שירותים במודל מיקור חוץ מאפשרת ניצול יתרונות של גודל והתמחות של נותני השירות אל מול חלופת הביצוע העצמי על-ידי כל חברה וגורם במשק.

יצחק כהן: מגישי הצעת החוק טוענים כי מצב הדברים הקיים מסתיר את גודלו האמיתי של המגזר הציבורי.

יצחק כהן: טענה זו אינה נכונה, דב.

יצחק כהן: ראשית, תופעת המעבר של המגזר הציבורי לאספקת שירותים במיקור חוץ איננה תופעה ייחודית למדינת ישראל; גם בהשוואה בין-לאומית, המדינות המפותחות רואות במיקור חוץ כלי חשוב בפעילות המגזר הציבורי והסקטור הפרטי.

יצחק כהן: איסור פעילות כלכלית של רכישת שירותים לא קיים בשום מדינה ב-OECD, להבדיל מהגבלות רבות הקיימות במדינות שונות, ובכלל זה ישראל, על רכישת שירותי כוח-אדם, אם באופן זמני ואם באופן קבוע.

יצחק כהן: מסקירה השוואתית גם עולה כי בבריטניה, בארצות-הברית, בשווייץ ובמדינות צפון-אירופה היקף מיקור החוץ גבוה במיוחד, ואף נמצא במגמת עלייה מתמדת.

יצחק כהן: שנית, בחלק ניכר מהמקרים השירותים שהמגזר הציבורי רוכש במיקור חוץ הם שירותים פרויקטליים או זמניים באופיים, כך שגודל ליבת הפעילות של המגזר הציבורי אינו משתנה.

יצחק כהן: שלישית, ברי כי רכישת שירותים אלו ממומנת מתקציבי הממשלה, וחלקה בתוצר ידוע וגלוי.

יצחק כהן: מכל מקום, מובן מאליו כי יתרונות הגודל וההתמחות האלה אמורים להיות מושגים באמצעות התייעלות ושיפור ביצוע השירות, ולא על-ידי קיפוח זכויות העובדים וניצולם.

יצחק כהן: דוגמה טובה לכך אפשר ללמוד מרמות השכר ותנאי ההעסקה בענף המחשוב, שבו השימוש הנרחב במיקור חוץ מתקיים, ככלל, לצד תנאי העסקה הולמים לעובדים המועסקים בענף זה, הן במגזר הפרטי והן במגזר הציבורי.

יצחק כהן: נוסף על כך, גם בתחומים רבים שבהם מבצעת הממשלה התקשרויות לצורך ייעוץ ופעילות אחרת, שכר העובדים המועסקים באמצעות מיקור חוץ גבוה לפרקים משכרם של עובדי המדינה, והכול כפועל יוצא ממתכונת האי-קביעות שבה הם מועסקים.

יצחק כהן: אשר לטענת קיפוח ופגיעה בזכויות עובדים במיקור חוץ, הרי הפתרון לטענות אלה הוא בשיפור חקיקת המגן ובאכיפת הסדרי ההעסקה הקיימים.

יצחק כהן: בהקשר זה יש לציין כמה תהליכים שהתקיימו בשנים האחרונות כדי להבטיח את שמירת הזכויות של העובדים, כגון תיקון לחוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם, התשנ"ו–1996, הקובע לצד חובת רישוי לקבלני כוח-אדם גם חובת רישוי לקבלני שירותים בתחום השמירה והאבטחה ובתחום הניקיון, ואף קובע איסור פלילי להתקשר עם קבלנים, כאמור, שאינם בעלי רישיון.

יצחק כהן: כמו כן הוגדל אגף ההסדרה והאכיפה של דיני העבודה במשרד הכלכלה ב-120 תקנים – השר שטייניץ זוכר את זה – שניתנו רק לאחרונה, הורחבו פעולות הביקורת של החשב הכללי, ותוקנה תקנה 6(א) לתקנות חובת המכרזים, הקובעת תנאי סף במכרזים של גופים ציבוריים, שעל-פיו, בין היתר, גוף ציבורי לא יתקשר עם מציע אם הוא או בעל השליטה במציע הורשעו בשל הפרת דיני העבודה בשלוש השנים שקדמו להגשת הצעתם האחרונה.

יצחק כהן: נוסף על כך, בהתאם לצו העסקת עובדים על-ידי קבלני שירות בתחומי השמירה והניקיון בגופים ציבוריים, שנכנס לתוקפו בנובמבר 2013, שופרו משמעותית תנאי ההעסקה של העובדים המועסקים בגופים ציבוריים, ובכלל זה גדל שכר הבסיס המשולם להם וניתנו להם תנאי העסקה נלווים שווי ערך לתנאי ההעסקה של עובדי מדינה בתחום הפנסיוני, בתחום הרווחה, זכאות לקרן השתלמות ועוד.

יצחק כהן: נוסף על כך, באחרונה נכנס לתוקפו החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב–2011, שנחקק בעקבות הצעת חוק ממשלתית, המקנה הגנה יתרה וכלי אכיפה נוספים על זכויות המועסקים במודל מיקור חוץ.

יצחק כהן: אני חוזר ואומר ומציין שהנושא הזה נמצא על סדר-יומו של שר האוצר, ונעשית עבודת מטה מקיפה בעניין במשרד האוצר.

יצחק כהן: אני חוזר ומזכיר שביום ב' האחרון סוכם המתווה בין שר האוצר ויושב-ראש ההסתדרות החדשה למעבר להעסקה ישירה של העובדים במיקור חוץ ועובדים כתף אל כתף, כך שזה מכסה חלק גדול מאוד, דב, מההצעה שאתה הצעת.

יצחק כהן: אני חושב שבאמת אין מקום לקידום החקיקה באופן שעוקף את המדיניות שמתגבשת כרגע במשרד האוצר.

יצחק כהן: אשר על כן – איפה צחי?

יצחק כהן: – אשר על כן, ולאור האמור לעיל, אני מקווה ששכנעתי אתכם.

יצחק כהן: אבקש להסיר את הצעת החוק מסדר-היום ולהתקדם במתווה שמגובש כיום באוצר.

יצחק כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חנין, מעוניין?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם שעליתי לדוכן בעיקר כדי להביע את פליאתי על משפט אחד בדברי סגן שר האוצר, שאני מאוד מאוד מעריך אותו ברמה האישית.

דב חנין: אומר סגן שר האוצר: למה לקדם חקיקה שתעקוף את המדיניות שכבר מתגבשת במסדרונות משרד האוצר?

דב חנין: אדוני סגן השר, עם כל הכבוד למשרד האוצר, לא הכנסת עוקפת את משרד האוצר; אולי משרד האוצר עוקף את הכנסת.

דב חנין: אבל מי שצריך לומר את דברו בעניין הזה, זה קודם כול המחוקק; המחוקק הראשי.

דב חנין: והאמירה צריכה להיות האמירה הערכית.

דב חנין: ואני אומר, האמירה הערכית שצריכה להיות היא: המערכת הציבורית הולכת ומשתחררת מעבדות הקבלן.

דב חנין: זו האמירה הערכית.

דב חנין: איך עושים, באיזה קצב, באיזו צורה, באיזו מתכונת – בבקשה, על זה נדבר.

דב חנין: אבל האמירה הערכית חייבת להיאמר.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא לכם, חברי, להצביע כאיש אחד, קואליציה ואופוזיציה, בעד הצעת החוק החשובה הזו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים הצבעה שמית.

דב חנין: זה נייר החתימות.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שגם הממשלה ביקשה.

יחיאל חיליק בר: מזכירת הכנסת, יש פה גם בקשה להצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: אז גם הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: גברתי מזכירת הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה שמית על הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור על התקשרות קבלנית להעסקת עובדים).

יחיאל חיליק בר: אנא התחילי את הליך ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו משתתף בהצבעה אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו משתתף בהצבעה חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו משתתף בהצבעה עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יחיאל חיליק בר: מזכירת הכנסת תקרא עוד סבב של חברי הכנסת – בבקשה, גברתי – של מי שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד מיכל בירן – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: האם יש חבר או חברת כנסת שנמצאים באולם ולא קראו בשמם?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, תמר זנדברג.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) תמר זנדברג – בעד

יחיאל חיליק בר: האם יש עוד מישהו?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אני מבקש מגברתי מזכירת הכנסת לספור את הקולות.

יחיאל חיליק בר: חברותי וחברי חברי הכנסת, אם כן, תוצאות ההצבעה הן: 50 נגד, 39 בעד.

יחיאל חיליק בר: על כן אני קובע כי הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור התקשרות קבלנית להעסקת עובדים) לא עברה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1407/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק 1407, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הנטל להוכחת תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל).

יחיאל חיליק בר: יציג את החוק חבר הכנסת שרון גל.

יחיאל חיליק בר: תשיב עליו שרת המשפטים איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני מודה שכשניסחתי את דברי ההסבר לחוק-יסוד: הכנסת, תיקון סעיף 7א – שיהיה קל לכולם, להלן: חוק זועבי – לא מצאתי שיש צורך להכביר מילים או להתאמץ לשכנע את רוב חברי הבית הזה, לא חלילה מתוך עצלות, פשוט הדברים ברורים.

שרון גל: הפרשנות הנוכחית לחוק מרחיבה ומקילה, ואותם אנשים שמרשים לעצמם לא פעם לאתגר את החוק הקיים, מרחיקים לכת ומקבלים היתר כאילו בשם חופש ביטוי רחב, ולעתים יש בלבול בין חופש ביטוי לחופש שיסוי, הסתה ותמיכה בטרור.

שרון גל: ראיתם היום כאן – עמד חבר כנסת, באסל גטאס, ופשוט קרא לחרם על ישראל.

שרון גל: אז יכול להיות שבית-המשפט יחליט, גם אחרי שנחוקק היום את התיקון, שזה עדיין במסגרת חופש הביטוי, אבל אמירות כמו "חיילי צה"ל הם רוצחים", או אמירות כמו "חוטפי שלושת הנערים אינם טרוריסטים", יש בהן בבחינת מתן לגיטימציה לטרור רצחני נגד ישראלים במדינת ישראל.

שרון גל: שם עובר הגבול, ולכן התיקון המובא לפניכם היום נועד לחדד את הגבול, שנפרץ בגסות, בין חופש הביטוי הרחב, הקיים במשטר הדמוקרטי הישראלי, לבין חופש שלקחו לעצמם גורמים מאוד מסוימים בבית הזה בשנים האחרונות להסית, להמריד ולעודד טרור.

שרון גל: כמו בכל פריצת גבול, הפורץ תמיד יהלך על חבל דק מאוד וינסה להקצין ככל שיוכל.

שרון גל: עד שלא יוצב גבול ברור, המקצין, המסית והממריד לא יעצור לבד; וכך המציאות שבה אנו חיים מכילה ניצול ציני של חופש הביטוי, עד כדי קריאה מפורשת להתנגדות אלימה; זהו כמובן ביטוי מכובס לטרור.

שרון גל: מילים, חברי וחברות הכנסת, כידוע, מובילות למעשים, והחיים והמוות ביד הלשון.

שרון גל: דווקא בישראל, אשר מתמודדת עם מציאות אלימה במיוחד, שפיגועי טרור מכים בה בתדירות קיצונית, דווקא כאן חובה על המשטר הדמוקרטי להגן על עצמו.

שרון גל: חובה על המדינה להגן על אזרחיה מפני גורמים קיצוניים אשר לקחו לעצמם חופש בלתי מוגבל לפעול, בין אם בלשונם ובין אם באמצעים אחרים, נגד המדינה וביטחון אזרחיה.

שרון גל: בשום מדינה בעולם על ביטויים כאלה לא היו עוברים לסדר-היום.

שרון גל: כשמסית במסגד בירושלים קורא לג'יה

שרון גל: אד זה חמור, ושירותי הביטחון חייבים לקבל את החופש לפעול נגדו.

שרון גל: לאנשים האלה יש פנים ושמות.

שרון גל: תופעות מן הסוג הזה ראינו לפני שבוע בכתבת תחקיר של צבי יחזקאלי בערוץ 10.

שרון גל: לצערי, כל המסיתים שהוצגו שם, שיש להם פנים ושמות, ממשיכים להסית בחופשיות, כי אף אחד לא נתן בינתיים הוראה לעצור אותם, כאילו החוק הוא המלצה וכאילו שיש לנו אשראי להמר על חיי אזרחינו.

שרון גל: אבל כשנבחרי ציבור, חברי וחברותי, כשנבחרי ציבור מחליטים לתת דרור ללשונם עד כדי הסתה חמורה נגד המדינה ואזרחיה, לדבר הזה יש הד ציבורי רחב יותר, ואת זה חייבים להפסיק אחת ולתמיד.

שרון גל: אני חוזר שוב: חנין זועבי אמרה שחוטפי שלושת הנערים זכרם לברכה אינם טרוריסטים.

שרון גל: במילים אחרות, היא נתנה לגיטימציה במו-פיה לחטיפה ולרצח של גיל-עד, איל ונפתלי זכרם לברכה.

שרון גל: זוהי אמירה שחורגת מכל גבול, אפילו במשטר דמוקרטי עם חופש ביטוי רחב.

שרון גל: כשאחמד טיבי אמר ברמאללה שלהיות שהיד זה הדבר הנעלה ביותר שצעיר יכול לשאוף אליו – השהידים, הוא אמר, שהכובש מכנה אותם "מחבלים"; הוא הסביר בדיוק למה הוא מתכוון – מה זה אם לא מתן תעודת הכשר לכל צעיר ברמאללה, בשכם, בג'נין, לקחת סכין מטבח ולצאת לרצוח ישראלים ולמות כדי להיות שהיד, כדי לשמור על ההתנגדות המזוינת נגד מדינת ישראל?

שרון גל: האנשים האלה יושבים כאן רק כי מערכת המשפט הישראלית החליטה לתת פרשנות מאוד מסוימת לחוק הקיים, מאוד מרחיבה, מאוד סובלנית.

שרון גל: כאילו שזה במסגרת חופש הביטוי.

שרון גל: חובתנו כמחוקקים, כאשר אנו מבחינים בעיוות המסכן חיי אדם, לחדד את הנאמר בחוק, וזוהי מטרת התיקון לחוק-יסוד: הכנסת, סעיף 7א.

שרון גל: במילים פשוטות: לא רק מעשים הם חלק ממאבק מזוין נגד מדינת ישראל כאשר הם מתרחשים; גם התבטאויות.

שרון גל: מילים המתירות לשפוך דם, בין במפורש ובין ברמז עבה, יש בהן מעשה פסול ולא חוקי, שצריך לפסול מועמד או מועמדת מלהיות חברי כנסת, חד, ברור וחלק.

שרון גל: זהו תיקון מידתי, מאוזן, הכרחי בכל מדינה דמוקרטית, בטח במדינה המתמודדת עם טרור אסלאמי קיצוני בלתי פוסק המתודלק בידי מסיתים שלא יודעים, או לא רוצים, לשים גבולות לדברי ההסתה שלהם.

שרון גל: אני קורא לכל חברי הבית הזה, לכל מי שמבין שמדיניות ההכלה מובילה אותנו למציאות מסוכנת, בלתי אפשרית, רצחנית – ככל שאנחנו ממשיכים לאמץ אותה בשם חופש שלא קיים בשום מדינה דמוקרטית, אנחנו פוגעים בעצמנו ונותנים לגיטימציה לקיצוניות שאין לה מקום.

שרון גל: סיכמתי עם כבוד שרת המשפטים איילת שקד שהחלק השני של התיקון לחוק, שאני חושב שהוא חשוב וקריטי, יוסר בשלב הזה.

שרון גל: בפוליטיקה, השרה שקד, לומדים מהר מאוד שצריך לעשות פשרות.

שרון גל: לכן אני מוכן שנצביע רק על סעיף 1, שמשנה את החוק באופן שגם התבטאויות קיצוניות, מסיתות, תומכות טרור – ולא רק פעולות או מעשים, כמו לעלות על משט טרור – גם זה ייחשב לעבירה שתפסול מועמדים החותרים לחיסולה של מדינת ישראל ותומכי טרור.

שרון גל: הגיע הזמן באמת שנעשה את רצון הבוחר.

שרון גל: קיבלנו מנדט, ובעניין הזה אנחנו יכולים בהחלט לשתף פעולה, ואני שמח מאוד שהגענו לסיכום הזה.

שרון גל: אני רוצה להגיד עוד הערה אחת קצרה.

יחיאל חיליק בר: אני רק מעיר, שרון, שהובהר לי – כבוד השרה, הובהר לי שמצביעים על הצעת החוק שהונחה, ולא על איזושהי פשרה; זה מה שאומר לי סגן המזכירה.

יחיאל חיליק בר: אז תחליטו רק מה – – –

איילת שקד: מקובל שכשיש הסכמות בין המציע לקואליציה – – –

יחיאל חיליק בר: אוקיי, אבל אנחנו מצביעים על הצעת החוק שלך.

שרון גל: כן.

שרון גל: היום אני סומך על הליכודניקים, אני סומך על הבית היהודי, אני בטוח סומך על חברי המופלאים בישראל ביתנו.

שרון גל: זה היה אחד הדברים שאמרנו במהלך מערכת הבחירות, שאנחנו נעצור – חבר הכנסת אביגדור ליברמן דיבר על זה לא פעם ולא פעמיים – והנה, אנחנו אומרים ואנחנו עושים.

שרון גל: אני חושב שבפוליטיקה שרואה את הדברים בצורה יותר רצינית ויותר בוגרת, יש מקום לשלב ידיים כדי לשמור על חיי אזרחינו, כדי לחסוך בדם, כדי לבלום את תופעות ההסתה האלה שאנחנו רואים כאן חדשות לבקרים.

שרון גל: אז אני סומך על הצד הזה, ואני מקווה שאני לא, שוב פעם, לוקה – –

קריאה: בוא נצביע.

שרון גל: – – בתמימות של טירון.

שרון גל: אני אומר, אבל, לחלקים במפלגת העבודה שבזמן האחרון מדברים יותר ימין: אי-אפשר לדבר ימין ולהיות שמאל קיצוני.

שרון גל: כתוב להם בדפים – אני אומר, חבר הכנסת הנגבי, יש פה גיוס, אז אני רואה שהכיסאות ריקים, בוא נתחיל למלא אותם, ונעביר מסר ברור: לפני שמסיתים, לפני שנותנים לגיטימציה לרצח של יהודים – אני מדבר על חנין, אני מדבר על אחמד טיבי – צריך יהיה מהיום, או כשהחוק יעבור בקריאה שנייה ושלישית, להתחיל לחשוב פעמיים.

שרון גל: תודה, אדוני היושב-ראש.

שרון גל: תודה לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת גל.

יחיאל חיליק בר: שרת המשפטים איילת שקד תשיב.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק של חבר הכנסת שרון גל מבקשת לתקן את חוק-יסוד: הכנסת.

איילת שקד: היא קובעת שבדומה למצב המשפטי הנהוג ביחס לרשימת מועמדים, כך גם ביחס למועמד לכנסת: ועדת הבחירות המרכזית תבחן את העמידה בתנאי סעיף 7א לחוק-היסוד לא רק ביחס למעשה המועמד אלא גם ביחס להתבטאויותיו.

איילת שקד: כיום, על-פי החוק והפרשנות המקובלת בבתי-המשפט, רשימת מועמדים נבחנת ביחס לשאלות הבאות: האם במעשיה או במטרותיה יש כדי להתנגד להיותה של מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית?

איילת שקד: זאת אומרת שהיום, במצב הקיים, כל הסיעות בכנסת תומכות במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ועל-פי חוק-היסוד לא עולה על דעתי שתהיה כאן היום סיעה שכסיעה תתנגד להיותה של מדינת ישראל יהודית ודמוקרטית ותצהיר שהיא מאמינה במדינת כל אזרחיה.

איילת שקד: עד כאן זה המצב החוקי הקיים.

איילת שקד: זאת אומרת, כל הרשימות פה, בגלל שהן פה, סימן שהן תומכות במדינת ישראל יהודית ודמוקרטית.

איילת שקד: עוד סעיף: האם במעשיה או במטרותיה של אותה רשימה יש כדי לתמוך במאבק מזוין נגד ישראל?

איילת שקד: האם במעשיה או במטרותיה יש כדי להסית לגזענות?

איילת שקד: במובן זה, מועמד המבקש להתמודד לכנסת נבחן רק ביחס לפרמטר אחד, והוא מעשיו הממשיים.

איילת שקד: בכל הקשור להתבטאויותיו, לא ניתן כלל המשקל הראוי, ומועמד לכנסת לא ייפסל בשל אמירותיו.

איילת שקד: כך, למשל, למרות נאום השהידים המזעזע של חבר הכנסת אחמד טיבי, שהילל ושיבח את מי שמתו במאבק המזוין על ירושלים, שבו הוא אמר, ואני מצטטת: בהיסטוריה של העמים ובמאבקיהם, השהיד הוא שיא התפארת.

איילת שקד: אין ערך נעלה יותר מאשר השהאדה.

איילת שקד: השהיד הוא אשר פורץ את הדרך ומסרטט בדמו את הדרך לחירות ולשחרור.

איילת שקד: השהיד הוא סמל המולדת.

איילת שקד: ברכות לאלפי השהידים במולדת ובנכר, וברכות לשהידים שלנו ושלכם, בתוך הקו הירוק, אלה שהכובש רוצה שיכנו אותם מחבלים.

איילת שקד: אם כך, חברי הכנסת הנכבדים, החגיגה הזאת תיגמר.

איילת שקד: חבר כנסת שיתבטא ככה לא יוכל, כנראה, לכהן בכנסת.

איילת שקד: הסיפור הזה חייב להיפסק.

איילת שקד: החוק חייב להכיר בכך שגם אמירות שהן כשלעצמן משלהבות את הטרור וחותרות תחת קיומה של מדינת ישראל לא יוכלו להיאמר.

איילת שקד: טרוריסט הוא לא רק זה שמבצע את הפיגוע; אסור בשום מצב, בטח לא לחבר כנסת, לשלהב המונים לבצע פיגועים.

איילת שקד: ועדת השרים לחקיקה תמכה בחופש הצבעה בחוק הזה, ואך ורק ככל שמדובר בחלק של הצעת החוק שנוגע לעניין ההתבטאויות; וחבר הכנסת שרון גל הסכים לכך.

איילת שקד: אני תומכת כמובן בהצעת החוק וקוראת לחברי לתמוך בה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, שרת המשפטים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי ביקש להתנגד לחוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני, שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק לא חוקתית, סותרת את חוק-היסוד, סותרת פסיקות עקביות של בית-המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: תמוה מאוד שכבוד השרה, שרת המשפטים, עומדת על דוכן הכנסת ומסיתה באופן פרוע נגד חבר כנסת, מצטטת דברים לא מדויקים, לא נכונים שנבחנו גם – כבוד השרה – גם על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, גם על-ידי ועדת הבחירות, גם על-ידי בית-המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: נקבעו קביעות עובדתיות, וכבוד השרה באה, ובפני הכנסת מביאה את הדברים שנאמרו בפרשנות מוטעית ולא נכונה, ומצטטת אותם בתמיכה להצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: מדובר בחוק-יסוד, זכות חוקתית, ובאים פה ומשנים סדרי עולם.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת שרון גל מבקש להפוך את היוצרות ולהפוך את נטל הראיות.

קריאה: בשביל זה הוא הלך לכנסת, הוא הלך לכנסת לחוקק.

אוסאמה סעדי: לא אני צריך להוכיח שאני תומך טרור, אלא מי שצריך להוכיח את זה עכשיו – לא התביעה ולא מי שמבקש את הפסילה, אלא חבר הכנסת או המועמד הוא זה שצריך להוכיח שאין לו אחות.

אוסאמה סעדי: הוא צריך להוכיח שהוא לא תומך בטרור, לא תומך במאבק מזוין, כאשר עוד לא הביאו את התשתית העובדתית.

אוסאמה סעדי: בית-המשפט העליון קבע מאז עשרות שנים הלכות ברורות, חד-משמעיות, שצריך להיות תשתית ראייתית, מאסה קריטית, מסיבית, לא סתם מעשה.

אוסאמה סעדי: וכאן רוצים להפוך את זה גם על דיבור.

אוסאמה סעדי: התבטאות יכולה לשלול זכות בחירה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, מדובר בהצעה מאוד מאוד מסוכנת, ואנחנו מבקשים להתנגד לה ולדחות על הסף.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן, חברות וחברים, אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הנטל להוכחת תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל) נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 38 בעד, 41 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק לא עברה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת – אה, חבר הכנסת אחמד טיבי מורשה לעלות בגלל שהתייחסו אליו באופן אישי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עד חמש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: רגע, רק להוסיף לפרוטוקול: עמיר פרץ התנגד, זוהיר בהלול התנגד.

יחיאל חיליק בר: נאזם, אתה רושם?

יחיאל חיליק בר: לפרוטוקול – עמיר פרץ התנגד, זוהיר בהלול התנגד.

יחיאל חיליק בר: עוד מישהו?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

אחמד טיבי: אם אפשר לעזור להוריד את האוקטבות.

יחיאל חיליק בר: חברים, תודה, תודה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה הסתיימה, החוק לא עבר.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: התייחסה אליו באופן אישי ומותר לו אחרי ההצבעה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, השרה.

אחמד טיבי: השרה.

אחמד טיבי: שרון גל לא חשוב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חברי הכנסת איתן כבל, עפר שלח ואיימן ודב, אני לא אתייחס כאן למה שאמר הח"כ שהציע את ההצעה הזו, גם להתקפות שלו נגדי.

אחמד טיבי: אבל אני רוצה להתייחס לדברים, דברי ההסתה והשקר של שרת המשפטים איילת שקד.

אחמד טיבי: היא עלתה כאן, חבר הכנסת פרץ – –

יחיאל חיליק בר: נחמן שי, תאפשר לאחמד לדבר, תודה.

אחמד טיבי: – – והסיתה, הוציאה דברים מהקשרם, אמרה חצאי דברים, שאני עומד עליהם פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: אמרתי בעבר, ואני חוזר ואומר, והתייחסתי שמית לשהידים והקורבנות שהם השהידים של כפר-קאסם, השהידים של הפגנות אוקטובר 2000, באופן שמי.

אחמד טיבי: האנשים האלה נהרגו ולא הרגו.

אחמד טיבי: הם קורבנות, הם שהידים, ואני מעלה אותם על נס.

אחמד טיבי: אני מרכין ראש מול האנשים האלה שקיפחו את חייהם באמצעות ירי ישיר, חלקם בטבח, חלקם בירי צלפים, וחלקם בירי מכוון על-ידי כוחות הביטחון.

אחמד טיבי: השרה, באופן – במזיד, השמיטה את השמות.

אחמד טיבי: כך עשו גם מי שסילפו את הדברים, מה שקרוי "מבט לתשקורת", לא לתקשורת.

אחמד טיבי: אבל כאן מסתיימות העובדות.

אחמד טיבי: מי מטיף לנו מוסר כאן?

אחמד טיבי: השרה שהעלתה בדף הפייסבוק שלה תוך כדי המלחמה על עזה מאמר של אורי אליצור שקרא להרוג את האימהות של כל הפלסטינים?

אחמד טיבי: שרת המשפטים של מדינת ישראל – בושה וחרפה.

אחמד טיבי: היא מטיפה לנו מוסר?

אחמד טיבי: היא מדברת על הסתה?

אחמד טיבי: אלה דברים שבפרלמנט אחר היו אנשים מרכינים ראש.

אחמד טיבי: על-פי חוקים קיימים במדינות אירופה, ממשלה הייתה נופלת על דברים כאלה.

אחמד טיבי: לא רק לא מעמידים אותה לדין כפי שביקשתי, אלא נותנים לה פרס וממנים אותה לשרת המשפטים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: והיא באה לבקש באמצעות עוד חוק.

אחמד טיבי: חלק העלו את אחוז החסימה כי חשבו שלא יהיו כאן ח"כים ערבים; חלק רוצים באמצעות החוק הזה להכתים ח"כים ולמנוע מהם למעשה להשתתף בבחירות.

אחמד טיבי: פאשיזם, כבר אמרנו?

אחמד טיבי: כאשר הממשלה הקיצונית ביותר בתולדות מדינת ישראל מתייחסת כאן אל המיעוט הערבי, וחלקם נסמכים על תזה של שנאה מבעבעת כדי לעשות דה-לגיטימציה לציבור ולהנהגה – אתם מנסים לעשות דה-לגיטימציה.

אחמד טיבי: אנחנו עושים דה-לגיטימציה לכיבוש, כי הכיבוש הזה צריך להסתיים.

אחמד טיבי: ואנחנו נמשיך להביע עמדות ברורות, חד-משמעיות, שלא מתפשרות בהקשר הזה.

אחמד טיבי: ממשלה שבה איילת שקד מטיפה להרג אימהות היא ממשלה לא לגיטימית.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: היא הטיפה באמצעות מאמר.

אחמד טיבי: תארו לכם שאחד מחברי הכנסת הערבים מהמשותפת היה מעלה מאמר מקביל באותו הקשר, באותו הקשר – – –

נפתלי בנט: – – – משט טרור – – –

אחמד טיבי: איזה משט טרור?

אחמד טיבי: זה משט טרור?

נפתלי בנט: זה משט טרור.

אחמד טיבי: כמה כדורים היו לו?

אחמד טיבי: כמה קאנטים היו לו?

אחמד טיבי: הוא הפציץ מישהו?

אחמד טיבי: אני הייתי מעדיף, אדוני השר, שר החינוך, שאתה לא היית מתערב בדיון, כי מי כמוך יודע שלומר "הרגתי הרבה ערבים וזה לא היה נורא", זה משפט קשה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לא היית צריך להתערב בדיון הזה, כי אי-אפשר גם להטיף – במדינת ישראל, אגב, מותר לשרים, לחברי כנסת מהימין, להסית.

אחמד טיבי: מותר להם להסית נגד אימהות, לבקש עונש קולקטיבי, לבקש את נפשן של האימהות האלה, ולהגיד אחר כך: הדברים הוצאו מהקשרם.

אחמד טיבי: הדברים לא הוצאו מהקשרם, הדברים לא הוצאו מהקשרם.

אחמד טיבי: מי שמטיף להרג – – –

מרדכי יוגב: – – – כבוד היושב-ראש – – –

טלי פלוסקוב: – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש, נגמר לו הזמן.

קריאה: דברי בלע.

קריאה: נגמר לו הזמן, תוריד אותו.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אתם לא – אתם לא תיתנו לו לסיים.

יחיאל חיליק בר: אבקש שתיתנו לו לסיים.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אוסקוט – – – אוסקוט, אוסקוט.

קריאה: אוסקוט.

אחמד טיבי: אוסקוט, אוסקוט.

קריאה: אוסקוט.

יחיאל חיליק בר: סליחה, חבר הכנסת מוטי יוגב.

יחיאל חיליק בר: תכף השר בנט יעלה, כי פנו אליו באופן אישי, ובאופן חריג הוא ידבר.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממך, מוטי יוגב.

אורן אסף חזן: – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: שמענו.

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: לעזה – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוציא אנשים.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה להוציא אנשים.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: הסתיים הזמן.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, אל תיתן לי עצות.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: נכון, אז תנו לו לסיים.

יחיאל חיליק בר: אתם מושכים את הזמן.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אתם מושכים את הזמן.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן.

אחמד טיבי: מה הוא אמר?

אחמד טיבי: "דאעש"?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי מבקש שתחזור על מה שאמרת.

אחמד טיבי: לא, לא זה.

אחמד טיבי: זה לא חשוב.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: מי אמר?

אחמד טיבי: זה, הגבוה.

יחיאל חיליק בר: מוטי.

אורן אסף חזן: מה זה הדיבור הזה?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: מה אמרת?

אחמד טיבי: "דאעש", אמרת?

יחיאל חיליק בר: טוב, זה לא דיאלוג פה בין מוטי יוגב לטיבי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חלק מהאנשים שעלו כאן כדי להסית נגד חברי הכנסת הערבים, חלקם לא ראוי לתשובה, חלקם לא ראוי לתגובה, אבל שרים האמורים לייצג את כלל האזרחים, למרות שמדובר בממשלה לעומתית קיצונית ימנית – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: בכל זאת – ואללה – – – אוסקוט.

אחמד טיבי: אוסקוט.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: הזמן הסתיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – –

סופה לנדבר: – – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: תנו לו לסיים את המשפט.

יחיאל חיליק בר: גמרנו.

יחיאל חיליק בר: אני גם אאפשר לשר בנט, בגלל שהוא פנה אליו אישית, לענות.

יחיאל חיליק בר: אז תנו לזה לקרות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

סופה לנדבר: – – –

יחיאל חיליק בר: אתם הפרעתם בשנייה האחרונה, אז תשמרו על השקט 20 שניות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, משפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: אדוני, אתה אחרי הזמן.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אורן אסף חזן: אסור היה לתת לדבר.

אחמד טיבי: אסור היה לתת לדבר?

אורן אסף חזן: נכון.

אורן אסף חזן: אסור היה לתת לדבר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, די.

יחיאל חיליק בר: אני באמת מתאפק.

יחיאל חיליק בר: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, די.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, משפט סיכום.

אחמד טיבי: אלה שאמרו את הדברים האלה – אני פשוט בז לכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת טיבי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: השר בנט, בבקשה, זכות התגובה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממך לנסות לא ליצור שרשרת של תגובות אישיות, בסדר?

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

נפתלי בנט: יש פה טרגדיה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הסיפור של ערביי ישראל הוא טרגדיה, והוא נובע מהכשל של המנהיגות של ערביי ישראל.

נפתלי בנט: משחר הציונות, כשהיד של היהודים הושטה לשלום, ראש ערביי ישראל, מופתי חאג' אמין אל-חוסייני, בחר, במקום ללחוץ את אותה היד ולבנות פה מדינה בשותפות, הוא בחר לכתת רגליו לצורר הנאצי היטלר ולחתום אתו הסכם להשמדת היהודים.

נפתלי בנט: ומאז, פעם אחר פעם, מנהיגות ערביי ישראל עושה אותה שגיאה: בכל פעם, במקום לדאוג לערבים עצמם, אתם מפעילים גזענות נגד יהודים.

נפתלי בנט: פעם אחר פעם.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: למה בחגיגות הרמדאן יש גל פיגועים?

נפתלי בנט: למה אני לא שומע גינויים?

נפתלי בנט: איזה גינוי?

נפתלי בנט: הרי כשפה התבטאו נגד ערביי ישראל, אני הייתי הראשון לפעול, וכשר הכלכלה הייתי הראשון לדאוג לערביי ישראל, וכשר החינוך אני דואג לצמצם פערים.

נפתלי בנט: אני דואג לערביי ישראל יותר משאתם, כי אתם, מנהיגי ערביי ישראל, הולכים למשטים, תוקפים את מדינת ישראל, מערערים על זכות הקיום.

נפתלי בנט: אם אתם באמת רוצים לייצג את ציבור ערביי ישראל, תתחילו לעשות את זה, במקום לתקוף את מדינת ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

אחמד טיבי: מעניין שלא התייחסת – – –

נפתלי בנט: שנייה.

נפתלי בנט: ואני אחדד משהו, חבר הכנסת אחמד טיבי: הציטוט הזה לא נאמר.

נפתלי בנט: פורסם בעיתון שזה לא נאמר, ומי שיגיד עוד פעם שהציטוט נאמר – הוא משקר ביודעין.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר בנט.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 161), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 43) (משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואל חסון, אורי מקלב, משה גפני ומיקי לוי.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מיקי לוי בנושא:

נאזם בדר: הקמת אתר להטמנת פסולת בניין סמוך לבתי תושבים יהודים וערבים והפקעת קרקעות.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1658/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – פיצול שידורים של בעל זיכיון לשידורי רדיו), של חברת הכנסת נאוה בוקר – הנמקה מהמקום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג, בשם 12 חברי כנסת מסיעות האופוזיציה והקואליציה, את התיקון לחוק הרשות השנייה המסדיר את תחום פיצול השידורים ברדיו.

נאוה בוקר: כבר שנים רבות משדרות תחנות רדיו אזוריות שהוקצה להן יותר מתדר אחד, שידורים מפוצלים – – –

שי פירון: חברי חברי הסיעה המשותפת.

שי פירון: אם אפשר בבקשה לשמור קצת על השקט, ברשותכם.

שי פירון: מי זה שם עם הגב אלי?

שי פירון: אני לא רואה.

שי פירון: חבר הכנסת טלב אבו עראר, מי זה עם הגב?

שי פירון: אדוני, שב בבקשה.

שי פירון: זהו, התחלף היושב-ראש – אין יותר רעש.

שי פירון: נגמר.

שי פירון: עכשיו סדר בכיתה.

שי פירון: כן, בבקשה.

נאוה בוקר: כבר שנים רבות משדרות תחנות רדיו אזוריות שהוקצה להן יותר מתדר אחד, שידורים מפוצלים בחלק משעות היממה.

נאוה בוקר: כלומר, בנוסף לתכנים הרגילים, משדרות התחנות תכנים נוספים המיועדים לקהלים ייחודיים ומעשירים את התוכן שמוצע ברדיו.

נאוה בוקר: זהו כלי שמאפשר מתן מענה לקהלים מוגדרים ומבודלים בתוך אזור הזיכיון, כמו למשל אוכלוסיית דוברי הרוסית או תושבים בעלי צרכים ייחודיים באזור הדרום או באזור חיפה.

נאוה בוקר: בעקבות בירור הנושא בבג"ץ, החליטה הרשות השנייה בתחילת השנה כי בשל היעדר סמכות מפורשת בחוק תיקצב תקופת מעבר בת שנתיים לבחינת ההסדרה של הנושא בחקיקה.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, אתה יכול לעזור לי שם עם שקט באזור של סיעת הליכוד וכו', הרעש שם?

שי פירון: תוכל לסייע לי קצת?

שי פירון: לא, יש רגעים, עליזה, שאני חושב שאת היושבת-ראש.

שי פירון: הרעש עד לכאן מגיע.

שי פירון: אנא, בטובכם, תנמיכו בבקשה את הסאונד, כדי שמי שמדבר, אפשר יהיה לשמוע אותו.

שי פירון: בבקשה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: בפסק-הדין נתן בג"ץ תוקף להחלטת מועצת הרשות השנייה, תוך שהוא מדגיש שתקופת המעבר בת השנתיים תאפשר, בין היתר, הסדרה חקיקתית של הנושא.

נאוה בוקר: בהתאם לעמדת בג"ץ, עמדת מועצת הרשות השנייה ועמדת הממשלה, מוגשת הצעת חוק זו, שנועדה לעגן סמכות חוקית מפורשת למועצת הרשות השנייה ולהתיר שידורים מפוצלים בהתאם לקריטריונים מקצועיים שייקבעו באופן שוויוני.

נאוה בוקר: אני מודה לחברי ממפלגות הימין, המרכז והשמאל על שיתוף הפעולה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו ניגש – תשובה של השר אופיר אקוניס, שר במשרד התקשורת.

אופיר אקוניס: לא, במשרד ראש הממשלה.

שי פירון: במשרד ראש הממשלה.

שי פירון: שיהיה.

אופיר אקוניס: זה מאוד רגיש, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: זה לא "שיהיה".

אופיר אקוניס: זה לא סתם.

שי פירון: אני מתנצל שאני לא מודע לרגישויות הללו.

שי פירון: אתה תסלח לי, אתה יודע שזה לא בכוונת זדון.

אופיר אקוניס: לחלוטין.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, חברת הכנסת בוקר, ביום שני אישרה הכנסת את התיקונים שהציעה הממשלה לחוק השידור הציבורי הישראלי.

אופיר אקוניס: מדיניות הממשלה, כפי שכבר אמרתי בכמה הזדמנויות, היא ברורה: אנחנו בעד פתיחת פיות ולא סגירת פיות.

אופיר אקוניס: הדבר נכון הן לרשות השידור, הן לרשות השנייה, הן לשידורי הכבלים והלוויין.

אופיר אקוניס: הצעת החוק בנוגע לפיצול שידורים של בעל זיכיון לשידורי רדיו, עניינה בפרקטיקה של היתר לפיצול שידורים שנתנה הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: לצורך הפצת שידורי תחנות הרדיו האזורי באזור הזיכיון, הוקצו על-ידי משרד התקשורת, אגף ספקטרום, תדרי רדיו.

אופיר אקוניס: עקב אילוצים טופוגרפיים הוקצו לחלק מהזכיינים יותר מתדר אחד, במטרה לאפשר כיסוי וקליטת שידורי התחנה באזור הזיכיון.

אופיר אקוניס: בחלוף הזמן העניקה הרשות השנייה היתר לחלק מהזכיינים שלהם הוקצו יותר מתדר אחד, לשדר תכנים שונים באחד או יותר מפסי התדרים שהוקצו להם, באופן שיאפשר להם בפועל פיצול של השידורים – לזה התכוונת, חבר הכנסת שי?

אופיר אקוניס: זה בתקופתך.

אופיר אקוניס: נו, אז אתה רואה.

אופיר אקוניס: בתקופתו של חבר הכנסת כמנכ"ל הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה.

אופיר אקוניס: בהמשך לשימוע שערכה בעניין בחודש ינואר 2015, קיבלה מועצת הרשות השנייה החלטה שלא להעניק יותר היתרים לפיצול שידורים, וקבעה תקופת מעבר בת שנתיים לבחינה מעמיקה והסדר חדש של הנושא.

אופיר אקוניס: כנגד החלטה זו, אדוני היושב-ראש, הוגשו עתירות לבג"ץ.

אופיר אקוניס: בג"ץ דחה את העתירות והשאיר את החלטת המועצה על כנה.

אופיר אקוניס: בהחלטתו ציין כי בתקופת המעבר תבחן המועצה את הדרכים המתאימות למתן מענה לצרכים של אוכלוסיות שונות ברחבי הארץ בדרך של מכרז או של שינוי חקיקה, והכול בדרך הוגנת ושוויונית.

אופיר אקוניס: בהקשר זה הוגשה הצעת החוק.

אופיר אקוניס: על-פי דברי ההסבר להצעה, מטרתה לתת מענה תוכני לקהלים מצומצמים ומוגדרים בתוך אזורי הזיכיון.

אופיר אקוניס: לשם כך מוצע להקנות למועצת הרשות השנייה סמכות לאשר לבעלי זיכיון לשידורי רדיו, אשר הוקצה להם יותר מתדר אחד, לשדר תכנים שונים בתדרים השונים בחלק משעות היום, ולקבוע כללים לשם כך תוך 60 יום.

אופיר אקוניס: כן מוצע להקנות למועצה סמכות להתיר פיצול שידורים לבעלי זיכיון אשר מחזיקים בתדר אחד, ככל שיתאפשר להקצות להם תדר נוסף לשם כך.

אופיר אקוניס: בהצעת החוק מוצעת הוראת מעבר אשר נועדה לאפשר לבעל זיכיון אשר קיבל בעבר היתר פיצול מהמועצה, להמשיך את שידוריו המפוצלים עד קבלת ההיתר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בהתאם להחלטת ועדת השרים לחקיקה, מוצע לתמוך בהצעה זו, בתיאום עם משרד התקשורת ומשרד המשפטים.

אופיר אקוניס: תודה.

שי פירון: תודה רבה לשר אופיר אקוניס.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה, ועל-פי הבקשה – חבר הכנסת זוהר, מה הצעקות פה?

שי פירון: חברים, למה, למה יש פה אווירה שוקית משהו?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

שי פירון: יש משהו בדברים שאמרתי, חבר הכנסת זוהר, שמפריע לך?

שי פירון: כי – – –

מכלוף מיקי זוהר: כן – – –

שי פירון: כן?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

שי פירון: אז – – –

מכלוף מיקי זוהר: המיקרופון שלך.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה – – –

שי פירון: הצבעה רגילה.

שי פירון: בבקשה, אפשר להצביע.

קריאה: – – – רגע, רגע, רגע – – –

שי פירון: מה רגע?

קריאות: – – –

שי פירון: בבקשה, חברים, ההצבעה החלה.

שי פירון: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 69 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – פיצול שידורים של בעל זיכיון לשידורי רדיו), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

שי פירון: אם כן, תוצאות ההצבעה הן: בעד ההצעה – 69, נגדה – 9, אפס נמנעים.

שי פירון: אני קובע שההצעה עברה.

שי פירון: הוועדה המוסמכת היא ועדת הכלכלה, והיא תעבור לדיון שם להכנה לקריאה ראשונה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1674/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אם כן, הנושא הבא:

שי פירון: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון – מעמד החטיבה להתיישבות) – קיבלה פטור מחובת הנחה.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – מן המקום, לא?

שי פירון: זה לא מן המקום?

בצלאל סמוטריץ': – – – יש לי עשר דקות.

מיכל בירן: לא היה צלצול להצבעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': – – –

איתן כבל: היה, היה – – –

מיכל בירן: היה?

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: אדוני, אתה יכול להתחיל.

שי פירון: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש – – –

שי פירון: אני מציע רק, חברת הכנסת שפיר, חברת הכנסת גלאון וחברת הכנסת – תחליטו ביניכן, מותר לי לתת רק לאחת.

שי פירון: אז שלא תחשובנה שיש לי העדפות כאלה ואחרות.

זהבה גלאון: – – –

שי פירון: היא אומרת שלא.

זהבה גלאון: – – –

שי פירון: הם אומרים שרק אחת יכולה להתנגד.

שי פירון: ירדנה, מזכירת הכנסת, אומרת שמותר לי לתת רק לאחת להתנגד.

שי פירון: אז רק שנייה, נראה מה – חכה רגע.

שי פירון: אתה יכול להתחיל לדבר, אדוני.

שי פירון: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו באנו ארצה לבנות ולהיבנות בה.

בצלאל סמוטריץ': הציונות מראשית דרכה ראתה במפעל ההתיישבות ערך עליון ונשגב.

בצלאל סמוטריץ': לאחר אלפיים שנות גלות שבהן לא זכינו ליישב את אדמתנו חזרנו לארץ, ושוב החקלאות – – –

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, תעצור שנייה, בבקשה.

שי פירון: חברים, לא ניתן – חבר הכנסת פולקמן, חברת הכנסת בן ארי – או בפנים או בחוץ.

שי פירון: שבו, בבקשה.

שי פירון: תודה.

שי פירון: חברת הכנסת יעל גרמן, חברת הכנסת יעל גרמן, לא עם הגב.

יעל גרמן: – – –

שי פירון: תודה.

שי פירון: גם אני אותך.

שי פירון: שבי בבקשה.

שי פירון: חברים, אי-אפשר לנהל ככה ישיבה.

שי פירון: זה לא מכבד, לא את הנואם, לא את הבית הזה.

שי פירון: שקט, בבקשה.

שי פירון: תמשיך.

שי פירון: ימשיך כבודו, כמו שאומרים.

בצלאל סמוטריץ': הציונות מראשית דרכה ראתה במפעל ההתיישבות ערך עליון ונשגב.

בצלאל סמוטריץ': לאחר אלפיים שנות גלות, שבהן לא זכינו ליישב את אדמתנו, חוזרת השכינה לציון, ואִתה אנחנו חוזרים הביתה.

בצלאל סמוטריץ': חזרנו לארץ, ושוב החקלאות, הבניין, הצבא וההתיישבות – כל אלו קיבלו מחדש ערך של קדושה בהיותם ביטויים של המשך צמיחת גאולתנו.

בצלאל סמוטריץ': המושבות פתח-תקווה, יסוד-המעלה, מזכרת-בתיה, גדרה; הקיבוצים עין-חרוד, דגניה, טירת-צבי – מפעלים אדירים של ציונות והתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': חומה ומגדל, חקלאות ישראלית – – –

שי פירון: אדוני השר כחלון, אני – חברי, תראו איזו שיחה ערה.

שי פירון: חבר הכנסת אמסלם, אני מבין שאתם עכשיו מנהלים משא-ומתן עם שר האוצר על חבירתו – לא יודע.

שי פירון: שקט.

שי פירון: אי-אפשר.

רחל עזריה: – – –

שי פירון: דברו בשקט.

משה כחלון: – – –

שי פירון: אנחנו לא, מה שלא נעשה לפני כבר לא ייעשה.

שי פירון: יש החמצת השעה בעולם שלנו.

שי פירון: כן.

בצלאל סמוטריץ': המושבות פתח-תקווה, יסוד-המעלה – –

משה כחלון: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – מזכרת-בתיה וגדרה; הקיבוצים עין-חרוד, דגניה, טירת-צבי – מפעלים אדירים של ציונות והתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': חומה ומגדל, חקלאות ישראלית – כל אלו שמות ומושגים שמעוררים אצל כולנו יראת כבוד.

בצלאל סמוטריץ': כבר ב-1907 הציג ד"ר ארתור רופין בפני המוסדות הציוניים תוכנית להקמת יישובים וגושי התיישבות סביב המושבות הקיימות, ובכך לפתח את הציונות ואת המדינה שבדרך.

בצלאל סמוטריץ': התוכנית לא התקבלה בזמנו מפאת מחסור בכסף ובכוח-אדם, אבל תוכניתו של רופין התוותה את החזון ואת דרך הפעולה ההתיישבותית שקיימת עד היום.

בצלאל סמוטריץ': שנה לאחר מכן הוטל על אותו רופין לעמוד בראש "המשרד הארץ-ישראלי" ביפו ולהתחיל ביישום מוחשי של הרעיון הציוני.

בצלאל סמוטריץ': לא בכדי הוא זכה לכינוי "אבי ההתיישבות".

בצלאל סמוטריץ': הצעדים הראשונים של המשרד החדש כללו רכישת קרקעות והכשרתן להתיישבות חקלאית.

בצלאל סמוטריץ': בנוסף, הקמת החברה "הכשרת היישוב" בראשות חיים ויצמן ומנחם אוסישקין, ביחד עם רופין וחנקין.

בצלאל סמוטריץ': פועל נוסף של "המשרד הארץ-ישראלי" נגע לרכישת קרקעות עירוניות ולהקמת שכונות יהודיות חדשות, בשיתוף פעולה עם הקרן הקיימת לישראל.

בצלאל סמוטריץ': ב-1914 הוקמה המחלקה להתיישבות בתוך "המשרד הארץ-ישראלי".

בצלאל סמוטריץ': המחלקה קיבלה אחריות לתחומי הבניין והתכנון של ההתיישבות היהודית.

בצלאל סמוטריץ': ב-1929, עם הקמת הסוכנות היהודית המורחבת, עברה המחלקה לעבוד תחת אחריותה של הסוכנות.

בצלאל סמוטריץ': חשוב לציין: פועלה של המחלקה להתיישבות המשיך גם לאחר קום המדינה, בליווי ובתמיכה של משה שרת, לוי אשכול ועוד ממנהיגי הציונות מהדור המייסד.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 1952 חוקק חוק המעמד, שמהווה עד היום את מקור הסמכות המשפטי לפעילותה של המחלקה והחטיבה להתיישבות, כחלק מהסוכנות היהודית.

בצלאל סמוטריץ': בחוק המעמד הכירה מדינת ישראל בהסתדרות הציונית העולמית ובסוכנות היהודית כסוכנויות שיוסיפו לפעול במדינה היהודית לפיתוח הארץ וליישובה, לקליטת עולים מהתפוצות ולתיאום פעולותיהם בישראל של מוסדות וארגונים יהודיים הפועלים בתחומים אלה.

בצלאל סמוטריץ': חוק המעמד קבע כי בין ממשלת ישראל לבין ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית תיכרת אמנה אשר תסדיר את היחסים ביניהן.

בצלאל סמוטריץ': החוק עודכן בשנת 1975, ובעקבות כך, בשנת 1979 נכרתה האמנה בין ממשלת ישראל – אשר ביססה את ההתחייבויות של הממשלה להרחיב את הסיוע שיינתן על-ידה לביצוע משימותיה של החטיבה להתיישבות, של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית.

בצלאל סמוטריץ': במסגרת זאת, הממשלה התחייבה לדאוג לכך שהרשויות המוסמכות יעניקו להן את כל הרישיונות וההקלות הדרושות לפעולות הנעשות בהתאם לאמנה, על יסוד תוכניות מוסכמות עם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מלחמת ששת הימים, שבה שוחררו חבלי מולדת רבים, פנה ראש הממשלה דאז לוי אשכול ליושב-ראש ההנהלה הציונית אריה פינקוס וביקש את סיוע המחלקה להתיישבות בהקמת יישובים כפריים, חקלאיים וקהילתיים בתחומי יהודה ושומרון, חבל-עזה, רמת-הגולן וחצי האי סיני.

בצלאל סמוטריץ': ראש הממשלה התחייב כי המקור למימון פעולות הקמת היישובים באזורים אלה יהיה מתקציב מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': לא בכדי עשה זאת לוי אשכול, אשר הכיר טוב יותר מכל אחד אחר את יכולותיה של המחלקה להתיישבות בכל הקשור להקמת יישובים חדשים.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש ההנהלה הציונית נענה לבקשת ראש הממשלה, והמחלקה להתיישבות יזמה הקמת חברה מיוחדת בשם "המרחיב", אשר החלה לעסוק בהתיישבות ביהודה ושומרון במסגרת ההסתדרות הציונית העולמית.

בצלאל סמוטריץ': עם ההתפתחות בהרחבת הפעילות ביהודה ושומרון, חדלה החברה להתקיים, ובמקומה הוקמה החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית כחלק מהמחלקה להתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': מלחמת ששת הימים הציבה בפני מדינת ישראל בכלל ובפני ההתיישבות הכפרית בפרט אתגרים חדשים.

בצלאל סמוטריץ': כבר בחודש ספטמבר 1967, שלושה חודשים בלבד לאחר המלחמה, הגיש רענן וייץ, ראש המחלקה, ללוי אשכול, ראש הממשלה, תוכנית להתיישבות חדשה שכללה כמה אזורים חיוניים לישראל – רמת-הגולן, בקעת-הירדן ואזור צפון סיני.

בצלאל סמוטריץ': הייתה זו למעשה ההצעה המקיפה הראשונה להתיישבות באזורים אלו.

בצלאל סמוטריץ': ממשלת ישראל אימצה את ההצעה, ובמשך שנים רבות רוכזו בה עיקר פעולות ההתיישבות.

אראל מרגלית: כמו שמפלגת העבודה ידעה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 1992 – תכף נראה איך תצביעו.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 1992 עברה החטיבה תהליך התייעלות – –

מיקי רוזנטל: אין שום קשר בין מה שנצביע, מה אתה מקשקש.

בצלאל סמוטריץ': – – והיפרדות מהמחלקה להתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 2000 נחתם הסכם מחודש בין המדינה לחטיבה, המסדיר את מעמדה תחת ההסתדרות הציונית העולמית.

בצלאל סמוטריץ': חברים, שיתוף הפעולה הפורה לאורך השנים בין הממשלה לחטיבה הוליד את הקמתם של מעל 1,000 יישובים ברחבי המולדת, לתפארת מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 2002 החלה החטיבה, בהתאם להחלטות ממשלה שהתקבלו בעניין, לפעול גם בנגב ובגליל, ובשנים האחרונות היא נכנסה לתחום חברתי נוסף: היא מפעילה עבור הממשלה פרויקט מדהים של גרעינים משימתיים; אוכלוסיות חזקות ואידיאליסטיות שהולכות לגור באזורים חלשים יותר ומחוללות שם נפלאות.

בצלאל סמוטריץ': פעילותה של החטיבה להתיישבות מוסדרת בשורה של החלטות ממשלה שקבעו את תפקידיה ואת אופן התנהלותה, את מדיניות ההתיישבות של הממשלה ואת אופן חלוקת התקציבים של החטיבה.

בצלאל סמוטריץ': והנה, בשנים האחרונות קמה לה קבוצה קטנה ורעשנית שעושה כל שביכולתה כדי לפגוע בציונות, כדי לפגוע בערכים שעליהם גדלנו, כדי להצר את צעדיה של ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אותה קבוצה עושה כל שביכולתה כדי לפגוע בחטיבה להתיישבות.

שי פירון: חכה שנייה.

שי פירון: חברת הכנסת בוקר וחבר הכנסת נגוסה, בבקשה לשבת אם אתם יכולים.

שי פירון: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי וחבר הכנסת דב חנין, התמונה של שניכם ביחד מרהיבה, אבל תשבו בבקשה.

שי פירון: תשבו בבקשה, זה לא מכובד.

שי פירון: לא מכובד.

שי פירון: חבר הכנסת עמאר.

שי פירון: רוברט.

בצלאל סמוטריץ': בסוף תוסיף לי דקה.

שי פירון: שבו בבקשה.

שי פירון: אני אוסיף לך דקה.

שי פירון: שבו בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אותה קבוצה עושה כל שביכולתה כדי לפגוע בחטיבה להתיישבות, ובדרך זו לפגוע בהתיישבות ביהודה ושומרון ובבקעת-הירדן.

בצלאל סמוטריץ': הקומץ הרעשני הזה יודע היטב שאם יציג את האג'נדה שלו בצורה גלויה, אין לו שום סיכוי.

בצלאל סמוטריץ': הוא יודע היטב שרוב העם, וכמוהו גם רוב הבית הזה, דוגל עדיין בערכי הציונות וההתיישבות, ולא ייתן בשום אופן לפגוע בה.

בצלאל סמוטריץ': אז מה עושים?

בצלאל סמוטריץ': עוטפים את המאבק בצלופן אובייקטיבי כביכול, בכל מיני ערכים צורניים כדוגמת שקיפות ומינהל תקין, ומתחילים להטיח בחטיבה האשמות שווא מופרכות ולערוך לה מסע דמוניזציה שקרי ומעוות.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן בבית הזה מי שעשה על החטיבה להתיישבות את הפריימריז שלו ובונה עליה את הקריירה הפוליטית שלו, ולעזאזל מאות יישובים ועשרות-אלפי מתיישבים חלוצים שישלמו את המחיר.

בצלאל סמוטריץ': הקמפיין המתואם הזה של השמאל הקיצוני הביא, למרבה הצער, גם את המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עורכת-הדין דינה זילבר, לפרסם חוות דעת מרחיקת לכת שאוסרת על הממשלה לממש את מדיניות ההתיישבות באמצעות החטיבה.

בצלאל סמוטריץ': הצטערתי מאוד לקרוא את מכתבה של עורכת-הדין זילבר מאתמול לחברת הכנסת מרב מיכאלי; מכתב שבו למעשה מנסה עורכת-הדין זילבר לשכנע את האופוזיציה להתנגד לחוק, שנהנה מתמיכתה של הממשלה שאותה אמורה עורכת-הדין זילבר לשרת.

בצלאל סמוטריץ': אני רואה במכתב הזה התערבות חמורה וכפולה – –

מרב מיכאלי: רגע, סליחה, סליחה, עם כל הכבוד, זו חוצפה.

שי פירון: חברת הכנסת – – –

בצלאל סמוטריץ': – – של הגברת זילבר בהליכי החקיקה של הכנסת – –

שי פירון: חברת הכנסת – – –

מרב מיכאלי: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – והפרת חובת הנאמנות שלה – –

שי פירון: מרב, אני אתן לך להתייחס, בנחת.

יעל גרמן: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לממשלה שאותה היא מייצגת – –

יעל גרמן: – – –

שי פירון: אני אתן לך להעיר מן המקום.

בצלאל סמוטריץ': – – גם אם שרי הממשלה לא קיבלו את עמדתה בוועדת השרים והחליטו לתמוך בחוק בניגוד לעמדתה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': נחזור לכנסת.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש – – – יפגע – – –

בצלאל סמוטריץ': יש כאן בבית הזה מפלגה, שפעם ההתיישבות הייתה – –

שי פירון: אז אני מציע לך – – –

יעל גרמן: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – הערך שלה, בה"א הידיעה.

שי פירון: אז אחרי ההצבעה חברת הכנסת מיכאלי תעלה ותאמר את הדברים.

שי פירון: אושר לה.

שי פירון: כיוון שהוא הזכיר את שמה, מותר לה להגיב.

יעל גרמן: זו שערורייה.

שי פירון: חברת הכנסת גלאון הייתה מאוד מבקשת להזכיר גם את שמה.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, יש כאן בבית הזה מפלגה שאני מעריך מאוד, באמת, ואשר פעם ההתיישבות הייתה הערך שלה – הערך שלה, בה"א הידיעה.

בצלאל סמוטריץ': למרבה הצער, בקדנציה הקודמת המפלגה הזאת נתנה לחלק קטן ורעשן מחבריה להשתלח בחטיבה להתיישבות ולכרות את הענף שהיא כמפלגה נשענת עליו.

בצלאל סמוטריץ': ברוך השם, אני שמח לשמוע כאן היום שמפלגת העבודה – – –

סתיו שפיר: – – – העסקנים שלכם.

סתיו שפיר: בצלאל – – –

שי פירון: חברת הכנסת שפיר – –

בצלאל סמוטריץ': ברוך השם – – –

סתיו שפיר: – – – את הכסף הזה – – –

שי פירון: – – תמתיני רגע בבקשה.

שי פירון: חברת הכנסת, תהיי רגע בשקט בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ברוך השם, אני שמח לשמוע כאן היום שמפלגת העבודה מתעשתת, ולמרות חברת הכנסת סתיו שפיר, חוזרת לעצמה ולערכיה ותומכת עקרונית בחוק הזה.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

בצלאל סמוטריץ': אני מבין שבעיות של פוליטיקה – –

סתיו שפיר: תודה לך – – –

בצלאל סמוטריץ': – – של קואליציה–אופוזיציה – – –

שי פירון: חברת הכנסת סתיו שפיר, אם זה מפריע לך, את יכולה – – –

סתיו שפיר: אני מבקשת להגיב על זה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין שבעיות פוליטיות של קואליציה–אופוזיציה מונעות מכם להצביע היום בעד.

חיים כץ: למה אתה לא – – – אחרי עשר דקות?

שי פירון: הוא ביקש עוד דקה.

בצלאל סמוטריץ': האמת – – –

חיים כץ: אז מה אם הוא ביקש?

שי פירון: כי הפריעו לו באמצע, נתתי לו עוד דקה.

בצלאל סמוטריץ': מה, אתה נגדי, חיים?

חיים כץ: ואללה, רציתי להצביע בעדך, אבל אתה מקריא – ותקבל בראש – – –

שי פירון: גם סתיו שפיר אחרי זה.

זהבה גלאון: אתה רוצה לתת לגיטימציה לגנבה לאור היום.

זהבה גלאון: שוד לאור היום.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית, יכול להיות שגם אני עשיתי טעות של טירון והגשתי את ההצעה הזאת לבד.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': סביר להניח שלו הייתי מחתים גם אתכם – – –

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, גם בתוספות יש סוף.

בצלאל סמוטריץ': אני גומר.

בצלאל סמוטריץ': מה שחשוב זה העיקר, והעיקר הוא – –

זהבה גלאון: אתה רוצה לתת לגיטימציה לשוד לאור היום – –

בצלאל סמוטריץ': – – שהצעת החוק הזו תעבור היום בתמיכת הקואליציה – –

זהבה גלאון: – – זה מה שאתם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': – – לאחר אישורה פה-אחד בוועדת השרים לחקיקה.

שי פירון: תודה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, משפט אחרון.

שי פירון: אה, עוד משפט?

שי פירון: בבקשה, אחרון.

שי פירון: אחרת השר כץ יעשה קמפיין נגד ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': אני עומד כאן ומצהיר בבית הזה: אותו קומץ של שמאל קיצוני ייכשל.

בצלאל סמוטריץ': חברים יקרים, קמה ממשלה לאומית בישראל – –

זהבה גלאון: בצלאל, אני רוצה לדעת למי אתה מתכוון.

בצלאל סמוטריץ': – – קמה ממשלה שחזרה לראות את ההתיישבות כערך.

זהבה גלאון: למי אתה מתכוון שאתה מעז – – –

בצלאל סמוטריץ': הקשבתי בקשב רב לטענותיכם על חוסר השקיפות ועל המעמד הלא-מוסדר של החטיבה – –

זהבה גלאון: חבורה של גנבים.

זהבה גלאון: – – – חבורה של גנבים, מה שעושים.

בצלאל סמוטריץ': – – והצעתי נורא פשוטה: בואו ונסדיר.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזו בסך הכול מסדירה, כמו שאתם רוצים, את ההתקשרות ארוכת השנים ומרובת הפירות הטובים שבין הממשלה לחטיבה להתיישבות – –

ינון מגל: הם לא רוצים התיישבות.

ינון מגל: הם לא רוצים התיישבות.

בצלאל סמוטריץ': – – ומסמיכה את הממשלה לממש את מדיניות ההתיישבות שלה באמצעות החטיבה, וליהנות מהידע, הניסיון והמקצועיות האחת והיחידה של החטיבה להתיישבות בתחום ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא מכאן לכל חברי מימין ומשמאל, לכל מי שהציונות יקרה ללבו, לתמוך בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': יחד, מתוך כבוד הדדי ונשיאת הציונות על נס, נמשיך לבנות את ארצנו האהובה ונכיר תודה לחברינו מהחטיבה להתיישבות.

שי פירון: המשפט האחרון שלך הוא כמו משפט של הרב קוק – ארוך, ארוך, ארוך.

בצלאל סמוטריץ': אנו באנו ארצה לבנות ולהיבנות בה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

שי פירון: מזל שעכשיו תשעת הימים, אז אני יודע שלא תשיר את השיר.

שי פירון: תשיב בשם הממשלה שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

שי פירון: קודם איילת ואחר כך – – –

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות לארץ-ישראל (תיקון – מעמד החטיבה להתיישבות) של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ מבקשת להסדיר את היחסים בין ממשלת ישראל לחטיבה להתיישבות.

איילת שקד: ייחודיותה של החטיבה כזרוע ביצוע למימוש ייעודה של ההסתדרות הציונית העולמית – –

זהבה גלאון: רוצים לעקוף את – – –

שי פירון: חברת הכנסת גלאון, דווקא רציתי לבחור בך להיות זו שתשיב, אבל אני רואה שאת מנצלת את הזכות בזה שאת מדברת מכאן, אז אני אתן לחברת הכנסת לבני, לא תהיה לי ברירה.

זהבה גלאון: לא, לא שומעים אותי.

איילת שקד: – – מוכחת מזה עשרות שנים בתחום ההתיישבות בארץ-ישראל.

איילת שקד: לאחרונה נקבע בחוות דעת מטעם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כי נפל פגם בדרך ההפעלה וכי יש להסדיר את דרך הפעלתה של החטיבה.

איילת שקד: משכך אמורה הייתה, על-פי ההסכם הקואליציוני, לקום ועדת מנכ"לים אשר תגבש את מסקנותיה בנושא ותסיים את עבודתה לאחר 60 יום, שחלפו להם ביום ראשון האחרון.

איילת שקד: מכיוון שהוועדה טרם התחילה לפעול, תמכה ועדת השרים בהצעת החוק שבנדון, וזאת כדי להסדיר את בעיית ההסמכה של הממשלה לפעול באמצעות החטיבה להתיישבות.

איילת שקד: אני שמחה מאוד שיש חברי כנסת מכל סיעות הבית שמבינים את הערך של החטיבה כזרוע ביצועית של הממשלה, גם ממפלגת העבודה וגם ממפלגות אחרות.

איילת שקד: כמו כן, אם ארגון מסוים, נופלים בו כשלים – כשלים ניהוליים או כשלים בהפעלה – לא צריך לסגור אותו אלא לתקן אותו.

איילת שקד: ההצעה עברה בקריאה טרומית ותובא מחדש לוועדת השרים מייד בתום הפגרה.

איילת שקד: עד אז אני בטוחה שוועדת המנכ"לים, שקמה השבוע ואמורה להגיש מסקנות בתוך 60 יום, תסיים את עבודתה.

איילת שקד: ההצעה הזו תומכת במתווה הסדרת פעילותה של החטיבה להתיישבות ומשמשת לו פלטפורמה משפטית.

איילת שקד: משכך, ובתנאים אלה, תומכת הממשלה בהצעה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: כיוון שיש מתנגדים אני אתן לחברת הכנסת ציפי לבני להביע התנגדות ואחר כך אנחנו נצביע.

שי פירון: אחר כך תהיה הודעה אישית של חברת הכנסת מיכאלי וחברת הכנסת סתיו שפיר.

שי פירון: עקב העובדה שהדובר התייחס אליהן בשמותיהן ופנה אליהן באופן אישי, נאפשר להן להתגונן אישית.

שי פירון: חברת הכנסת לבני, שלוש דקות, בבקשה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא לא מי בעד או נגד ההתיישבות, היא לא מי בעד או נגד הפריפריה, אלא מי בעד שלטון החוק ומינהל תקין במדינת ישראל, ומי שלא.

ציפי לבני: החוק הזה, אם עד עכשיו ראינו כאן

ציפי לבני: בכנסת חוק עוקף-בג"ץ, עכשיו המצאנו – הקואליציה הזאת רוצה להמציא – את חוק עוקף היועץ המשפטי לממשלה.

ציפי לבני: עולה שרת משפטים – –

איילת שקד: זה חוק – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

ינון מגל: – – –

ציפי לבני: – – ואומרת בהגינותה – – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: עולה שרת משפטים ואומרת בהגינותה שיש חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה שאומר שנפל פגם – ולא פגם אחד, תאמינו לי – –

איילת שקד: זה חוק.

איילת שקד: מה זה חוות דעת – – – זה חוק.

ציפי לבני: – – במערכת היחסים שבין הממשלה לבין החטיבה להתיישבות – –

יואב קיש: – – – זה אמור לסדר את זה.

יואב קיש: מה הבעיה?

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – ואת הפגם הזה רוצים לחוקק היום.

ציפי לבני: החוק הזה לא בא להסדיר את היחסים, הוא בא לקבע ולחוקק מערכת מסואבת, שהכנסת הזאת, הקודמת, סירבה להחיל עליה שקיפות, כהצעת חברת הכנסת גלאון וכהצעתי כשרת משפטים.

אורי אריאל: – – – וטוב שכך.

ציפי לבני: אלה שאוטמים את האוזניים לכל מה שהתגלה בוועדת הכספים על-ידי מי שנלחמה שם עבור הפריפריה, עבור הנגב והגליל, חברת הכנסת סתיו שפיר – כל זה היום קורה כי יש מי שרוצה לקבל את הכסף בחושך, מתחת לשולחן – –

אורי אריאל: שתקי, מה את עשית בשקיפות?

אורי אריאל: לא עשית דבר בשקיפות אצלך חוץ מלדבר.

ציפי לבני: – – בלי שנדע מה עובר, אבל אנחנו יודעים מה עובר.

ציפי לבני: מתוך כל תקציב החטיבה להתיישבות רק רבע – ואני פונה לחברי, דווקא אלה ששוקלים להצביע בעד החוק הזה: היועץ המשפטי לממשלה קבע שהסמכויות שהממשלה העבירה לחטיבה להתיישבות חורגות ממה שניתן לה.

ציפי לבני: איזה הסכם קואליציוני כופה על מישהו כאן להצביע בעד משהו לא תקין, מעוות, שהיועץ המשפטי לממשלה קובע שהוא לא בסדר?

ציפי לבני: עכשיו, אומרים לי חלק מחברי במחנה הציוני – – –

קריאות: – – –

שי פירון: גברתי, את יכולה לעצור לרגע, בבקשה?

שי פירון: חברים, אני מבקש.

שי פירון: בבקשה, אי-אפשר לנהל דיון ככה, באמת.

שי פירון: ששש.

שי פירון: חברים, בבקשה.

ציפי לבני: רק שזה לא יהיה על חשבוני, בבקשה.

שי פירון: אל תדאגי.

שי פירון: אל תדאגי.

שי פירון: אדוני שר הכלכלה, שב, בבקשה.

שי פירון: אדוני שר הכלכלה.

שי פירון: שר הכלכלה – הוא לא שומע – שב, בבקשה.

שי פירון: סגן שר השיכון, שב, בבקשה.

שי פירון: חברים, אי-אפשר לנהל ככה.

שי פירון: חבר הכנסת איימן עודה, שב, בבקשה.

קריאה: – – –

שי פירון: ככה, כי אתה מדבר.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: אמרו לי חברי כנסת, גם מהמחנה הציוני, שפנו אליהם מההתיישבות לא ביהודה ושומרון אלא מהערבה, מהנגב ומהגליל, ואמרו להם: אבל החטיבה להתיישבות עוזרת גם לנו.

ציפי לבני: בעיני, קודם כול, המילה התיישבות היא מילה נרדפת לערכים, ואני לא מעלה בדעתי שכל המתיישבים הציונים המדהימים האלה שחיים בנגב ובגליל רוצים שנציגיהם בכנסת הזאת יצביעו בעד הצעת חוק שמעגנת את מה שהיועץ המשפטי לממשלה קבע שהוא לא תקין, בעד הצעת חוק שנועדה לקבע דבר שאיננו חוקי – העברת כספים מתחת לשולחן.

ציפי לבני: וברמת הנתונים, כפי שעדכנה אותי חברת הכנסת שפיר, מתוך חצי מיליארד שקל שקיבלה החטיבה בשנת 2014, רק רבע הגיע לנגב והגליל.

ציפי לבני: ואני, קשה לי להבין את הנציגים הפוליטיים של המתיישבים בנגב והגליל, שהם מבקשים לתמוך בחוק הזה.

ציפי לבני: הם הפכו להיות אסירי תודה על המעט שהם מקבלים כאילו כטובה, במקום לדרוש – –

שי פירון: חברת הכנסת – – –

ציפי לבני: – – את מה שמגיע להם על-פי הדין, כי זה הכסף של כלל הציבור במדינת ישראל.

שי פירון: חברת הכנסת לבני, זה כבר אחרי תוספת הזמן עכשיו.

ציפי לבני: אז למה אי-אפשר לקבל מקצועיות, וחטיבה מקצועית, עם שקיפות ועם מינהל תקין?

ציפי לבני: וזה בדיוק מה שאנחנו נציע.

שי פירון: אני מבקש לסיים.

ציפי לבני: ושאף אחד לא ירמה אף אחד.

ציפי לבני: אם החוק הזה לא יתקבל, זה לא סוגר את החטיבה להתיישבות.

ציפי לבני: זה בסך הכול יכריח אותה לעבוד כמו כל גוף ציבורי אחר – –

שי פירון: תודה רבה.

ציפי לבני: – – בשקיפות, בכספי הציבור של כולם.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני על דבריה.

שי פירון: על-פי התקנון מותר לחבר כנסת סמוטריץ.

שי פירון: האם אתה מעוניין, בתור המציע?

בצלאל סמוטריץ': – – –

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני מוכרח להעיר – בעי"ן, בעי"ן – –

שי פירון: תעיר.

שי פירון: אם אתה מוכרח, אז תעיר.

בצלאל סמוטריץ': – – אתה נתת לי פתק כשדיברתי וביקשת ממני להזכיר את חברת הכנסת שפיר בשמה.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח להודות על האמת, לא ידעתי שזה יקנה לה זכות דיבור, ונדמה לי שזה היה לא ראוי.

בצלאל סמוטריץ': האם זה אומר שלפי התקנון יש לה זכות דיבור או אין לה זכות דיבור, כי היושב-ראש ביקש, אני לא יודע, אבל אני חושב שזה לא ראוי.

יואל חסון: מה, מה אכפת לך?

יואל חסון: שעוד קול יישמע?

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי שאני חושב שזה לא ראוי, זה הכול.

יואל חסון: מה לא ראוי?

יואל חסון: עוד קול אחר?

בצלאל סמוטריץ': תראו, חברים, כשאין מה לומר לגופו של עניין, אז רצים לחפש תירוצים במקומות אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אין כאן אף אחד בבית הזה שלא רוצה שקיפות.

בצלאל סמוטריץ': אין כאן אף אחד בבית הזה שלא רוצה מינהל תקין.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה של שקיפות – –

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואין בעיה של מינהל תקין בחטיבה להתיישבות.

זהבה גלאון: – – – מינהל תקין – – –

בצלאל סמוטריץ': גם חוות הדעת המדוברת לא באה בטענות ברמות האלה.

בצלאל סמוטריץ': חוות הדעת מדברת בעיקרה על היעדר הסמכה היום – על-פי החוק הקיים, חברת הכנסת לבני – לממשלה לאצול את סמכויותיה לחטיבה להתיישבות.

סתיו שפיר: – – – לעמותות שלכם – – –

בצלאל סמוטריץ': זה לב-לבה של הטענה בחוות הדעת של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': זה לב-לבה של הטענה.

סתיו שפיר: – – – קשורה בהתיישבות – – –

בצלאל סמוטריץ': מה שאנחנו עושים היום, זה שאנחנו בסך הכול מעגנים את אותה סמכות בחוק.

בצלאל סמוטריץ': להפך.

בצלאל סמוטריץ': קראנו – –

זהבה גלאון: – – – עושים את זה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שמענו, קיבלנו את ההארה – באל"ף, מבחינתי – יכול להיות שהמצב לא היה מוסדר עד היום.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאנחנו עושים זה להסדיר.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא חוק עוקף.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק שמקבל – –

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ופועל בעצם בהתאם לאותה חוות דעת ומסדיר את פעילותה של החטיבה להתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שעושה החוק הזה, חברת הכנסת לבני, זה בדיוק מה שהוא עושה.

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני, אגב, מוכרח לציין שבאיזשהו מקום נדהמתי לשמוע את הביטוי "חוק עוקף יועץ משפטי לממשלה".

בצלאל סמוטריץ': את הביטוי "חוק עוקף-בג"ץ" אני מכיר אצלכם בשמאל הישראלי כבר הרבה שנים.

בצלאל סמוטריץ': מאז שאתם לא מנהלים את המדינה, אז כל מה שלא מוצא חן בעיניכם הולך לבג"ץ, וכל – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': כל מה שלא מוצא חן בעיניכם דרך המערכת הדמוקרטית הולך לבג"ץ, ואז לעם, לרובו, באמצעות נבחריו, אסור להביע את דעתו, כי זה חוק עוקף-בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר במדינה דמוקרטית אוטוסטרדה אחת, קוראים לה כנסת.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים בג"ץ עוקף את הכנסת, אז זה דבר שהוא צריך עיון גדול – אם, כמה ולמה ומתי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אתם מציעים ביטוי חדש: חוק עוקף יועץ משפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אני לתומי, ולמדתי משפטים, נדמה לי שבקורס הראשון, שנה א', קורס ביסודות המשפט, לומדים שהכנסת, הריבון, מחוקק, קובע את הנורמות, קובע את המסגרת המשפטית בתוך הגבולות, והיועץ המשפטי מוודא שהרשות המבצעת, הממשלה, פועלת במסגרת אותם החוקים שקבעה הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': טוב, השר אלקין אומר לי שהקואליציה השתכנעה, וזה מה שחשוב לי.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש, אדוני היושב-ראש, תבדקו את זה תקנונית.

בצלאל סמוטריץ': דומני שאין סיבה להתיר לחברת הכנסת שפיר לדבר מאחר שלא הזכרתי אותה מרצוני החופשי.

בצלאל סמוטריץ': תבדקו את זה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו נלך להצבעה – אלקטרונית?

שי פירון: שמית?

שי פירון: חבר הכנסת הנגבי, שמית או אלקטרונית, בבקשה?

שי פירון: מה החלטת?

צחי הנגבי: שמית.

שי פירון: שמית.

שי פירון: בבקשה, גברתי המזכירה.

שי פירון: תתחילי בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – נמנע ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – בעד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – בעד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – בעד שי פירון – אינו משתתף בהצבעה טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

שי פירון: גברתי המזכירה, קראי בבקשה שוב בשמות של מי שלא השיבו בפעם הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח

שי פירון: יש מישהו שלא קראו בשמו עדיין?

שי פירון: גברתי המזכירה, תמה ההצבעה.

שי פירון: בעד – 65 חברים, נגד – 41, אחד נמנע.

שי פירון: ההצעה תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה – נכון?

שי פירון: אם כן, עד כאן לגבי הנושא הזה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1371/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: נעבור לנושא הבא:

שי פירון: הצעת חוק ייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ה.

שי פירון: ינמק חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מרב מיכאלי: סליחה, אדוני, ההערות שלנו, מה – – –

חיים ילין: מה התוצאה?

חיים ילין: לא שמעתי.

שי פירון: הקראתי.

שי פירון: אמרתי: 65 חברים תמכו, 41 התנגדו, אחד נמנע.

שי פירון: בסדר, חבר הכנסת גפני, בבקשה.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

חיים ילין: ינון מגל, אני רוצה להגיד לך משהו.

חיים ילין: היחידי – – – שלושה יישובים, ואל תלמד אותי מה זה התיישבות – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי השרים, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק ייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אורי מקלב ושלי.

משה גפני: אני מבקש להסביר את הרקע של החוק הזה.

משה גפני: פעמים רבות בשיח הציבורי, ושרים, בעיקר שרים כלכליים, דיברו על פיגוע כלכלי, שבני הציבור החרדי אינם משולבים בתעסוקה, בעבודה, בכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: מכיוון שאנחנו מכירים את המצב כמות שהוא, אני כבר הגשתי לפני שנים רבות, אמרתי: אני מייצג את הציבור החרדי, ואני אומר לכם – אני לא מדבר על לומדי תורה שתורתם אומנותם, שבזכותם העולם קיים, ועליהם לא מדובר.

משה גפני: אבל רוב הציבור החרדי, ואני רוצה להדגיש – – –

אראל מרגלית: לא בזכות ההיי-טק, שמחזיק 65% מהתל"ג?

משה גפני: לא, לא, ההיי-טק מצליח בגלל שיש לומדי תורה.

משה גפני: אבל היה באחד העיתונים – – –

שי פירון: זה עכשיו דווקא ויכוח מעניין.

שי פירון: סוף כל סוף נהיה מעניין.

יואל חסון: זה היה טיעון מקורי.

משה גפני: היה אחד – רגע – – –

אראל מרגלית: לא הבנתי באמת איך החברות – – –

משה גפני: חבר הכנסת אראל מרגלית, אתה הרי משלב הרבה חרדים בעבודה, ואתה גם ביזמות, מכיוון שהיה באחד העיתונים – אמרו לי, לא ראיתי – שהצעת החוק מדברת רק על גברים, אז אני מבקש להכחיש את זה מכול וכול.

משה גפני: אני מודיע, אתם יכולים לקרוא גם את הצעת החוק, הצעת החוק מדברת על נשים חרדיות ועל גברים חרדים.

עליזה לביא: אז תדגיש את זה, תדגיש.

עליזה לביא: – – –

משה גפני: נשים חרדיות וגברים חרדים.

משה גפני: מה עוד להדגיש?

משה גפני: מה עכשיו?

משה גפני: את מכירה אותי.

משה גפני: הייתי מגיש חוק שאני רוצה לשלב רק חרדים ולא חרדיות?

משה גפני: עולה על דעתך?

אראל מרגלית: בעיקר שהחרדיות מובילות.

משה גפני: לא, זה עוד דבר, אבל את זה נשאיר עכשיו לדיון אחר.

משה גפני: על כל פנים, מכיוון שכל הזמן אומרים שצריך לשלב חרדים, אני החלטתי להוכיח שהאמירה הזאת היא צביעות, היא שקר.

משה גפני: התפרסם באחד העיתונים – לא רוצה להגיד את השם, אבל אחד העיתונים המפורסמים – שמשרד עורכי-דין בתל-אביב מחפש עורך-דין צעיר, שהוא רוצה דחוף, הוא צריך עורך-דין כזה.

משה גפני: זה משרד גדול, כמובן לא אומר את שמו.

משה גפני: ולקחנו בחור, עורך-דין טוב, צעיר, שייסע לפגישה שמה, בגלל שהיה צריך מייד עורך-דין – היה צריך מייד עורך-דין צעיר.

משה גפני: דחוף.

משה גפני: אבל הוא, היו לו פאות גדולות וזקן גדול, לעורך-דין הזה – אני אומר לך.

אריה מכלוף דרעי: זה לא מתאים לעורך-דין.

משה גפני: מתאים.

משה גפני: לא מתאים, מתאים – היום יש כבר הרבה עורכי- דין עם זקן גדול ועם פאות.

משה גפני: שלחנו אותו.

משה גפני: הוא הגיע לפגישה בתל-אביב אחר-הצהריים – צריכים דחוף, צעיר.

משה גפני: ההוא רואה אותו, זה שמראיין אותו מהמשרד של עורכי-הדין, מסתכל עליו, מקבל חלחלה, והוא אומר לו: סליחה, הסתדרנו.

משה גפני: עכשיו, אני שואל אתכם למה.

משה גפני: למה הוא אמר לו הסתדרנו?

משה גפני: עורך-דין מצוין, תאמינו לי.

משה גפני: היום כבר גם מכירים אותו.

משה גפני: למה הוא לא קיבל אותו?

משה גפני: הרי הם צריכים עורך-דין דחוף.

משה גפני: הוא מכיר את החרדים מהטלוויזיה, והוא היה בטוח, ברגע שהוא ראה אותו מגיע למשרד שם, הוא היה בטוח שאיך שהוא נכנס לעבודה הוא מוצא קבר מתחת לשולחן של המנהל ועוצר את העבודה.

משה גפני: כך מציירים את החרדים בטלוויזיה.

עליזה לביא: הבעיה שאנחנו לא מכירים אתכם מהחברה – – – מבית-הספר, מהצבא.

משה גפני: אגב, אני אומר לכם – – –

יאיר לפיד: גפני, מוצא קבר?

משה גפני: כן, כן, זה בטוח.

משה גפני: העורך-דין ההוא שראיין אותו היה בטוח שזה מה שהוא הולך לעשות.

משה גפני: לא חשוב, מה זה משנה.

יאיר לפיד: אבל למה קבר?

משה גפני: אני לא רוצה לצחוק יותר מדי על החילונים.

משה גפני: סתם, יש לי עוד דוגמאות, מה הוא חשד.

משה גפני: ואז, אני אומר לכם, נפגשתי – – –

יאיר לפיד: אוקיי.

יאיר לפיד: אני בעד.

שי פירון: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת לפיד תומך בהצעת החוק שלך.

משה גפני: בסדר, אז מה, אז לכן שאתנגד?

שי פירון: לא, שלא תריבו סתם.

משה גפני: זה בסדר, אני משבח אותו על כך.

אראל מרגלית: זו תקלה חמורה באמת.

שי פירון: התחלפה ממשלה, אתם לא חייבים לריב עוד.

משה גפני: אני משבח אותו על כך.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם – – –

שי פירון: אל תחזור על זה יותר מדי פעמים, כי זה ייזקף לרעתך.

משה גפני: לא, הוא לא ייזקף לרעתי, זה יהיה לרעתו.

משה גפני: המציאות הזאת – – –

אריה מכלוף דרעי: אם כך, אנחנו נשקול עכשיו את התגובה שלנו.

משה גפני: רק רגע.

שי פירון: אני משוכנע שזה הגורם המכריע אצלך, חבר הכנסת דרעי, ולא השקופים.

משה גפני: נפגשתי גם בקדנציה הקודמת שלי כיושב-ראש ועדת הכספים עם ראשי חברות גדולות במשק, עם ראשי המשק.

משה גפני: הם אמרו: יש אצלנו חרדים וחרדיות בעבודה.

משה גפני: ואני אומר לכם, אמרו לי: הם יותר מהממוצע הרגיל, ברמה.

משה גפני: האמת היא שאני אומר לכם שגם אצל החרדים יש מטומטמים וגם אצל החילונים יש כאלה עם שכל – יש.

זהבה גלאון: לא נכון.

מיקי לוי: זה לא יכול להיות, גפני.

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: למי התכוונת מטומטמים?

משה גפני: אבל אני אומר לכם, האמת היא שהממוצע של החרדים, הממוצע, בעיקר החרדיות, הממוצע הוא גבוה יותר.

משה גפני: יש יותר נאמנות – לא משנה, ודאי שהם יכולים להשתלב.

משה גפני: עכשיו, הממשלות בישראל עד היום לא נקפו אצבע, רק דיברו.

משה גפני: לא עשו כלום.

משה גפני: לשלב חרדים בעבודה, לא במשרות בכירות.

משה גפני: עיריית ירושלים – שליש הם חרדים, 1.3% עובדים בעירייה.

משה גפני: וכשביקשתי באחד החוקים שהגיע בכנסות הקודמות, אמרתי: תשלבו חרדים – היה שילוב ערבים, צ'רקסים, נשים, עולים – ביקשתי: תשלבו חרדים, בא נציג משרד המשפטים, והוא אומר: אי-אפשר, על-פי החוק אי-אפשר, בגלל שחרדים – – –

אראל מרגלית: זה לא מגזר.

משה גפני: תשמע טוב, חרדים זה לא דת, לא גזע ולא מין.

משה גפני: איך יודעים שהחרדים לא משתלבים בעבודה אם זה לא דת, לא גזע ולא מין?

משה גפני: איך יודעים להשמיץ אותם בטלוויזיה, הרי הם לא דת ולא גזע ולא מין?

משה גפני: איך יודעים מי זה חרדים?

שי פירון: חבר הכנסת גפני, אני לא בטוח שבתשעת הימים ההצגה הזאת מותרת.

שי פירון: אני לא בטוח.

שי פירון: אסור לאדם שימלא שחוק פיו בימים אלה, וכמדומני שאתה נכנס פה לשאלות הלכתיות מעניינות, אבל תמשיך.

קריאה: – – –

משה גפני: טוב, אז אני אוריד בווליום.

שי פירון: לא, רק רציתי להעיר הערה למדנית.

משה גפני: אני מקבל את מה שאתה אומר.

שי פירון: תודה רבה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז אני רוצה לדבר אתכם ברצינות.

משה גפני: יש שאלה – יאיר לפיד, אני רוצה את ההקשבה שלך עכשיו לדקה.

יאיר לפיד: אני בעדך – – –

משה גפני: דקה, תשמע את מה שיש לי להגיד.

איתן כבל: תן לו, הוא בחזרה בתשובה.

משה גפני: מי בחזרה בתשובה?

משה גפני: הוא היה בכותל.

משה גפני: היית בכותל.

יאיר לפיד: – – –

איתן כבל: – – – משה, תסתכל – – – יש תפילין, הוא חושב להניח עכשיו.

יצחק הרצוג: הוא הצטלם בבית-כנסת קונסרבטיבי בשבת.

יצחק הרצוג: הוא הצטלם בשבת בבית-כנסת קונסרבטיבי.

יצחק הרצוג: זה לא יפה?

שי פירון: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אם אני הייתי יאיר לפיד הייתי מודאג מהמחמאות שאתה מרעיף עליו עכשיו.

שי פירון: אנא, בטובך.

איתן כבל: משה, הוא מסתובב עם טלית קטן.

משה גפני: חבר הכנסת יאיר לפיד.

משה גפני: אני רוצה להגיד משפט רציני.

שי פירון: חבר הכנסת כבל.

שי פירון: חברים, באמת.

שי פירון: ערב תשעה באב.

שי פירון: די, מספיק.

משה גפני: אני אבקש להעביר את החוק לדיון בוועדה, אם הוא אכן יאושר כאן, ואני אבקש לקיים דיון בוועדה מה ההגדרה של חרדי שאותו צריך לשלב, על-פי החוק הזה, בכל מה שאנחנו קובעים.

שי פירון: עכשיו זה לא יהיה מיהו יהודי, זה יהיה מיהו חרדי.

משה גפני: מיהו חרדי – בלאו הכי הדיון הזה מתקיים.

משה גפני: היה גם דיון בבג"ץ, שלא נתנו לכאלה, לבנות שרצו ללמוד במכללות – – –

שי פירון: אנחנו מכירים את הסוגיה.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: ובג"ץ אמר שצריך לקבל החלטה בעניין הזה.

שי פירון: נכון, אמת.

משה גפני: אגב, זה גם מופיע בהסכם הקואליציוני שלנו, הבג"ץ ההוא, שהייתה שם אמירה להחליט מיהו חרדי, מכיוון שאם אנחנו רוצים להגיד – – –

יצחק הרצוג: ולא מיהו יהודי.

משה גפני: לא מיהו יהודי.

שי פירון: זה פחות חשוב, חבר הכנסת.

משה גפני: זה חשוב, חשוב.

שי פירון: זה פחות חשוב.

משה גפני: חשוב.

משה גפני: אסור להגיד את זה בתשעת הימים, שזה לא חשוב.

משה גפני: זה חשוב.

קריאות: – – –

משה גפני: אין ערבית, עוד לא שקיעה.

משה גפני: השקיעה רק ב-19:50.

משה גפני: 19:48.

משה גפני: ואז, אנחנו נצטרך לקיים את הדיון הזה, בגלל שהוא דיון רציני.

משה גפני: אם אכן אנחנו נכנסים לעידן אמיתי, שבו כשמדברים על שילוב חרדים מתכוונים לכך, אז אנחנו צריכים לדעת בדיוק על מי מדובר.

משה גפני: מדובר על ציבור גדול במדינת ישראל, ואני חוזר ומדגיש בפעם האלף: אני לא מדבר על מי שלומד תורה ותורתו אומנותו, שבזכותו העולם הקיים, בזכותו חזרנו לארץ – כל הזכויות, מה שאמר – – –

אראל מרגלית: תגיד – – –

משה גפני: אל תתערב בזה, אראל.

משה גפני: עזוב אותי.

משה גפני: אנחנו מדברים על אלפי או אולי עשרות אלפי חרדים וחרדיות – –

אראל מרגלית: – – –

שי פירון: חבר הכנסת מרגלית, זה לא בלבד שאתה לא עוזר, אתה מלבה אותו יותר.

משה גפני: – – שמבקשות ומבקשים – – –

מרב מיכאלי: מבקשות?

מרב מיכאלי: מי אומרת "מבקשות"?

משה גפני: אני.

משה גפני: מבקשות ומבקשים – –

מרב מיכאלי: יפה מאוד.

מרב מיכאלי: ובזכות מי?

משה גפני: – – להשתלב בעבודה ולהתפרנס בכבוד – –

מרב מיכאלי: בזכות מי אתה אומר "מבקשות"?

משה גפני: – – ולא כמו מה שקורה היום, שנשים חרדיות עובדות במפעל, ובאותו מפעל מקבלים 50% יותר משכורת אם היא לא חרדית, אם היא עובדת באותו מפעל.

משה גפני: אתם לא יכולים לתאר לעצמכם איזו אפליה יש כלפי הציבור החרדי שרוצה לעבוד, ועובד.

משה גפני: מתייחסים אליו כמו בדרג ג' – –

שי פירון: חבר הכנסת גפני, אני מבקש ומבקשת ממך לסיים.

משה גפני: – – כמו בשוק עבדים.

משה גפני: יודעים שהם – – –

מרב מיכאלי: – – –

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: אנחנו מכירות אפליה מצוין, אם לא אכפת לך, וגם במסגרת – – –

משה גפני: אבל אני רוצה להסביר לאחרים, לא הסברתי לך עכשיו.

מרב מיכאלי: – – – מכירות אפליה היטב.

משה גפני: אבל את יודעת, יש כאלה שלא יודעים.

שי פירון: בתור אישה חרדית, אתה אומר לה את זה?

מיקי לוי: – – – בקדנציה הקודמת, הלכה לטובת העדה החרדית.

משה גפני: אני אומר לך, חבר הכנסת מיקי לוי, תאמין לי, דיברו הרבה על זה שעושים בשביל לשלב חרדים ולא עשו כלום.

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אומר לך, בסופו של דבר, אני אומר לך – אתה רוצה?

משה גפני: אני אשב אתך.

מיקי לוי: אני אתך בנושא.

משה גפני: הבטיחו לזה, ולהוא, ובסופו של דבר לא קרה כלום.

משה גפני: אנשים מתחננים לזה, רוצים מקומות עבודה.

משה גפני: תשאל את אראל מרגלית, תשאל אותו.

משה גפני: הוא עוסק בעניין הזה, עוסק כבר כמה שנים.

משה גפני: אני הצעתי את הצעת החוק הזאת הרבה פעמים.

משה גפני: נפלתי.

משה גפני: זה היה טוב בשבילי שנפלתי, כי זה היה טוב בשבילי לכל ההופעות שלי שהופעתי כאשר דיברו – פאנל על חרדים בעבודה.

שי פירון: חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי ויעקב ז'קי לוי, אתם עושים לי רעש.

משה גפני: הבאתי את החוק הזה ואמרתי: תראו איך שהחילונים צבועים.

משה גפני: החילונים, גם הציונים הדתיים.

משה גפני: גם הם היו נגד.

משה גפני: למה הם צבועים?

משה גפני: הרי אם באמת כנה כוונת

משה גפני: כם שצריך לשלב את החרדים – – –

שי פירון: לא שמעתי טוב, הרב גפני, לא שמעתי נכון.

משה גפני: מה שאמרתי.

שי פירון: החילונים?

שי פירון: הדתיים הלאומיים?

שי פירון: לא הבנתי מה אמרת.

משה גפני: כן, כן, כן.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אם אכן כנים דבריכם, למה אתם מתנגדים לחוק הזה?

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, אתה ישן.

משה גפני: הרי אחת מהשתיים: אם החרדים לא רוצים לעבוד, אז החוק הוא אות מתה.

יעל גרמן: מי התנגד?

משה גפני: אוהו, את יודעת כמה פעמים הצביעו על החוק הזה, נגד?

משה גפני: את חדשה בכנסת.

משה גפני: אני עברתי פה את מלחמות העולם, הראשונה, השנייה, השלישית, הרביעית והחמישית, והצביעו נגד.

קריאה: – – –

שי פירון: דרך אגב, תם הזמן, לחומרה.

משה גפני: בממשלה הקודמת, כשאתה היית שר האוצר – אתה, הכוונה יאיר לפיד – החוק הזה עבר.

משה גפני: רגע, אל תשמח.

משה גפני: רק כשזה הגיע לוועדת – – –

שי פירון: חבר הכנסת גפני, אני מבקש לסיים.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: כשזה הגיע לוועדת החוקה, להכנה לקריאה ראשונה, הגיעו אנשים מהמשרד שלך ואמרו: לא, תעצרו את החוק, אנחנו נעשה את זה בנהלים של המשרד.

משה גפני: אמרתי – אני מוחל לכם טובות, והלכנו לבחירות.

יצחק הרצוג: אתה רוצה קריאת שמע של שחרית?

משה גפני: ולכן, הפעם אנחנו הולכים על זה ברצינות.

משה גפני: אני מאוד מבקש את התמיכה של חברי הכנסת מכל המפלגות, ואני מבקש להעביר את זה – לאיזה ועדה זה עובר?

שי פירון: לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה גפני: להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

שי פירון: אני מבקש לסיים, אדוני.

משה גפני: אני מסיים, מסיים.

משה גפני: רק שתי הודעות.

משה גפני: הודעה אחת – אני לא מתקדם עם החוק הזה כל עוד שר הכלכלה לא מביא הצעת חוק ממשלתית שתשולב יחד עם הצעת החוק הפרטית בוועדת החוקה.

משה גפני: אני מודיע לכם שבוועדת החוקה, אני סיכמתי עם חבר הכנסת אלקין, אבל אני גם דרשתי את זה, שתהיה העדפה מתקנת לא רק לחרדים אלא גם לעולים חדשים.

משה גפני: ולכן אני אומר לכם מראש – תהיה הצעת חוק של שר הכלכלה, היא תהיה הצעה ממשלתית, ואנחנו נדון בוועדה מה זה חרדי, ואנחנו נוסיף לזה גם עולים חדשים.

משה גפני: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

שי פירון: ישיב בשם הממשלה חבר הכנסת – שר הכלכלה.

מרב מיכאלי: אז אני רוצה להתנגד.

שי פירון: אחרי הדברים שלו, אחרי שהשר משיב.

שי פירון: יש רשימה ארוכה של מתנגדים.

שי פירון: שנייה.

שי פירון: מרב מיכאלי.

שי פירון: מתנגדים ומתנגדות.

שי פירון: חבר הכנסת דרעי – בבקשה, אדוני השר.

שי פירון: אני אשמח שתאיר את עינינו.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, בקצרה מאוד.

שי פירון: בקצרה מאוד.

שי פירון: סליחה?

קריאה: – – –

שי פירון: הרב גפני יכול לדאוג שיאריכו את זה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני באמת אגיד בקצרה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מכינים במשרד, במשרד הכלכלה, הצעת חוק ממשלתית רחבה – – –

שי פירון: השר אקוניס, השר אקוניס, שומעים אותך ממש.

שי פירון: זה היה השקט שלך?

שי פירון: זה השקט שלפני הסערה, קוראים לזה.

שי פירון: תודה.

אריה מכלוף דרעי: השר אקוניס, אתה מפריע לי.

אריה מכלוף דרעי: שאלו חברי או חברות כנסת מה ההגדרה של חרדי.

אריה מכלוף דרעי: ההגדרה היום – אחרי שעבר חוק השוויון בנטל, יש שם הגדרה ברורה.

אריה מכלוף דרעי: אותה הגדרה שיש בשוויון בנטל תהיה ההגדרה גם בחוק, ככה – השר לפיד, בכל דבר רע יש גם משהו טוב.

אראל מרגלית: מה ההגדרה?

אריה מכלוף דרעי: עזוב, בשביל מה עכשיו להיכנס לזה?

אריה מכלוף דרעי: אתם רוצים לקצר, לא?

אריה מכלוף דרעי: אז בואו נקצר.

קריאה: לאו דווקא, זה נושא – – –

אריה מכלוף דרעי: לא משנה, יש הגדרה, יש שם הגדרה רחבה.

אריה מכלוף דרעי: תראו, אני רוצה אבל בכל זאת, למען האיזון, להגיד שהממשלה הקודמת הקימה, על-פי החלטת ממשלה, ועדה בראשותו של אודי פראוור, ואני ישבתי אתם בשבוע שעבר.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר, שבלי קשר להצעת החוק הם הכינו הצעה מאוד טובה לשילוב חרדים במשרדי הממשלה, במשרות, בקורסים של צוערים, סטודנטים וסטודנטיות חרדים, ואני, בעזרת השם, בזמן הקרוב נביא את זה להחלטת ממשלה.

שי פירון: תודה.

אריה מכלוף דרעי: רגע.

שי פירון: אמרת קצר, אז פשוט שמחתי.

קריאה: – – –

שי פירון: לא, לא, אני, מבחינתי, אין שום בעיה, פשוט השר אקוניס מסמן לי שהוא עוד לא הספיק דף יומי.

קריאה: מיהו חרדי, אני שואל עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: טוב.

אריה מכלוף דרעי: כפי שאמרתי, בהסכמת המציעים, שהם יחכו עם הכנת הצעת חוק עד שאנחנו נביא את הצעת החוק הממשלתית, ונשלב שם גם עולים חדשים, ונביא הצעה מפורטת, רחבה, עם הגדרות, גם אחוזים של משרות – את כל הדברים הללו אנחנו נפרט שם.

שי פירון: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, אני מבקש – חבר הכנסת גפני, לאיזו ועדה?

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת גפני, לאיזו ועדה אמרנו?

שי פירון: ועדת חוקה, חוק ומשפט.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, שיהיה ועדת חוקה.

שי פירון: תודה.

שי פירון: חבר הכנסת גפני, אתה רוצה להתייחס לדברים?

שי פירון: אתה לא חייב, אתה לא חייב.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת הנגבי – – –

זהבה גלאון: לפני ההצבעה – – –

שי פירון: את מתנגדת?

שי פירון: אני אתן לך להתנגד אחרי ההצבעה.

אראל מרגלית: למה אחרי ההצבעה?

שי פירון: לפני, סליחה, סליחה.

שי פירון: חברת הכנסת גלאון, את מוזמנת להתנגד, בבקשה.

שי פירון: שלוש דקות, אחר כך הצבעה ואחר כך חברת הכנסת מיכאלי, הודעה אישית.

שי פירון: רק אחד אני יכול לבחור, לפי הסדר, מה לעשות.

אראל מרגלית: מה?

אראל מרגלית: אנחנו מתנגדים.

שי פירון: אז היא גם מתנגדת.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לדבר.

שי פירון: מותר אחד לפי התקנון, אדוני.

אראל מרגלית: בכל זאת.

שי פירון: אבל בכל זאת כדאי – – –

אראל מרגלית: ראש השדולה להעסקת חרדים רוצה לדבר.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

אראל מרגלית: מדברים יפה – – –

שי פירון: אתה רוצה לדבר, אתה לא רוצה להתנגד.

אראל מרגלית: אני רוצה לדבר ולהביע את דעתי איך לקדם תעסוקת חרדים.

שי פירון: אז אני מתנצל.

אראל מרגלית: ולא, החוק הזה זה לא הפתרון.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גפני העלה כאן לדיון סוגיה מאוד רצינית שמדברת על שילוב של החרדים במשרדי ממשלה, בדירקטוריונים ציבוריים.

זהבה גלאון: שקיפות, הייתי אומרת, לבחון כמה חרדים יש – אין בכלל אפשרות לבחון, אם הבנתי נכון.

זהבה גלאון: ואני חושבת ששקיפות זה אחד הדברים היותר משמעותיים שממשלה צריכה לאפשר.

זהבה גלאון: ומה שראינו כאן קודם, בהצבעה הקודמת, בחוק הקודם, לגבי החטיבה להתיישבות, זה בדיוק ההפך משקיפות.

אריה מכלוף דרעי: – – –

זהבה גלאון: נכון, חבר הכנסת דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אני מתפעל מהכישרון שלך – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מה שנעשה כאן קודם – – –

אורי אריאל: – – –

זהבה גלאון: אתה מפריע לי, אתה מגיע לדוכן, אתה רוצה לעלות לדבר במקומי מכאן?

שי פירון: חבר הכנסת השר אריאל, זה נראה כאילו אתה מתנפל על הדוכן, ישב כבודו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מה שנעשה כאן קודם זה היה הפוך למה שנקרא ייצוג, זה היה הפוך למה שנקרא שקיפות, זה היה צפצוף על מוסד היועץ המשפטי לממשלה.

זהבה גלאון: חוק עוקף-בג"ץ שלא רוצה לדעת, רוצה לתת הכשר בחקיקה למהלך של שוד לאור היום, לקביעת מדיניות, להעברת תקציבים לזרוע הביצועית של הממשלה לבנייה בשטחים, באמצעות חקיקה.

זהבה גלאון: זה מה שהממשלה והכנסת עשו – נתנו הכשר חוקי.

בצלאל סמוטריץ': – – –

זהבה גלאון: וכיוון שהסוגיה שהעלית, חבר הכנסת גפני, היא סוגיה חשובה, רצינית, שזקוקה לתמיכה רחבה יותר, אנחנו נבחן אותה, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: לאחר ההצבעה ניתן הודעה אישית לחברת הכנסת מיכאלי ולחבר הכנסת אראל מרגלית.

שי פירון: על-פי החלטת יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת צחי הנגבי, הוא החליט לצ'פר את החברים וזאת לא תהיה הצבעה שמית אלא הצבעה – – –

אריה מכלוף דרעי: שמית?

שי פירון: אתה רוצה שמית, חבר הכנסת דרעי?

שי פירון: לא.

שי פירון: למרות שחבר הכנסת דרעי מבקש הצבעה שמית אנחנו לא נקבל את בקשתו, לא הכול פה זה לפי מה שחבר הכנסת דרעי רוצה.

שי פירון: בבקשה, ההצבעה החלה.

שי פירון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 85 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שי פירון: 85 חברי כנסת הצביעו בעד, אפס חברים הצביעו נגד, אפס חברים נמנעו.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי למסור הודעה אישית – בבקשה, גברתי.

שי פירון: זה עבר, כמובן, לוועדת חוקה, חוק ומשפט, כפי שאמרנו לפני ההצבעה, ותודה למזכירה על ההערה המחכימה.

שי פירון: חבר הכנסת גפני, גברתי השרה גמליאל, אנא בטובכם, שבו כדי שנוכל לנהל את הישיבה.

שי פירון: כולנו נרגשים מלחיצות היד החמות בין חבר הכנסת לפיד לחבר הכנסת גפני, זה ממש ביטויים לאהבת חינם בתשעת הימים.

שי פירון: שבו, בבקשה, כולכם.

שי פירון: תודה.

שי פירון: כן, גברתי, תמשיכי.

מרב מיכאלי: קודם כול, ברכות כמובן לחבר הכנסת גפני על החוק החדש והמעולה, ובאמת, כמי שמכירות אפליה מקרוב, אנחנו שמחות להיות שותפות לעוד צעד בדרך לתיקון אפליה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, עמד כאן על הדוכן קודם חבר הכנסת סמוּטריץ – –

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ.

מרב מיכאלי: – – ובמסורת הידועה של המפלגה שלו הסית ואמר דברי בלע, אלא שהפעם הוא השתמש במעמד שלו, בבמה שיש לו כחבר כנסת, וגם בחסינות שלו, כדי להכפיש עובדת ציבור שלא יכולה לעמוד כאן ולהגן על עצמה, ולא יכולה לומר את האמת, בניגוד לשקר שאמר עליה חבר הכנסת סמוּטריץ.

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ.

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: אז רק כדי להעמיד דברים על דיוקם פשוט, עובדות, בואו נדבר על העובדות.

מרב מיכאלי: אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה בשם סיעת המחנה הציוני, שיש לי הכבוד והעונג להיות היושבת-ראש שלה, וביקשתי חוות דעת לגבי הצעת החוק שאתה העלית כאן, חבר הכנסת סמוטריץ – – –

בצלאל סמוטריץ': ממתי יועץ משפטי לממשלה אומר מה – – –

מרב מיכאלי: ממתי?

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לך שאני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה לא פעם ולא פעמיים לגבי – – –

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, אני מבקש ממך להירגע.

שי פירון: תודה לך, אני שמח שאתה נרגע.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שזה לא צעד יוצא דופן במקומותינו, אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה לקבל חוות דעת הרבה פעמים, על כל מיני חוקים, וגם הפעם מצאתי לנכון.

מרב מיכאלי: מה גם שהיה דיון אצלנו בסיעה בשביל להבין האם אומנם מדובר בחוק שיתחיל להביא שקיפות, מינהל תקין והתנהלות ראויה לגוף הבעייתי-מאוד הזה שנקרא החטיבה להתיישבות, או שמא אכן מדובר בהמשך הקומבינה, בהמשך – איך להגיד את זה?

מרב מיכאלי: השיטה הזאת שבה לוקחים כספים בצורה לא ראויה ומחלקים אותם בעיקר להתנחלויות וקוראים לזה "התיישבות", ולהתיישבות בתוך תחומי מדינת ישראל זורקים פירורים.

בצלאל סמוטריץ': זה פשוט שקר.

בצלאל סמוטריץ': תשקרו אתם עשר פעמים ולא יעזור לכם, תחזרו על אותו שקר עשר פעמים – – –

מרב מיכאלי: ובכן, קיבלנו תשובה מהיועץ המשפטי לממשלה, והמשנֶה, שלא לומר המשנָה, ליועץ המשפטי לממשלה, בתפקידה הזה, דינה זילבר, כתבה את חוות הדעת.

מרב מיכאלי: עכשיו אני רוצה להגיד משהו, חבר הכנסת סמוטריץ, תן לי להאיר את עיניך: לא זאת שהיא כתבה שהיא חושבת שלא צריך לתמוך בהצעת החוק הזאת, היא גם כתבה שהיא אמרה את זה לוועדת השרים.

מרב מיכאלי: לא זאת אף זאת, היא כתבה בחוות הדעת שלה שמשום שהוקמה ועדת מנכ"לים – על-ידי הממשלה, על-ידיכם, אתם הקמתם ועדת מנכ"לים כדי שתבחן את פעולתה של החטיבה ואת הדרך הנכונה לטפל בה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

מרב מיכאלי: ולכן, מן הראוי לתת לוועדת המנכ"לים לסיים את עבודתה, להגיש את מסקנותיה, ואז לעשות מה שצריך – חקיקה, לא חקיקה, מה שצריך.

מרב מיכאלי: אבל, לא, אתה מביא, על הראש של כל החלקים, גם של הממשלה, גם של ועדת השרים, גם כמובן של היועץ המשפטי לממשלה, אתה מביא את החוק הזה.

מרב מיכאלי: עוד סיפרה לנו בחוות הדעת שלה דינה זילבר שהיא ביקשה שבועיים, הם ביקשו, היועץ המשפטי לממשלה ביקש שבועיים כדי לפרוס בפניכם את כל המגוון – ויש מגוון ומבחר בעיות בחוק הזה, ובכל זאת לא, ועדת השרים לחקיקה החליטה בכל זאת להראות מי בעל-הבית, להראות שהיא לא סופרת אף אחד, בטח לא את מוסד היועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מרב מיכאלי: ידע היועץ המשפטי לממשלה המיועד, מי שזה לא יהיה או תהיה שרואה את עצמה כמועמדת, מה צפוי לה בלשכת היועץ המשפטי כשתיבחר ליועץ החדש.

ינון מגל: היא לא מנהלת את המדינה, היועצת המשפטית, היא לא מנהלת את המדינה.

מרב מיכאלי: אז דינה זילבר עשתה את חובתה כעובדת ציבור – – –

שי פירון: חבר הכנסת ינון מגל – איך אני נהנה לומר את השם, חבר הכנסת ינון מגל – אנא בטובך, שב בנחת, זקנך משווה לך מעמד של מתינות.

יצחק הרצוג: שר המשפטים מינה אותה.

ינון מגל: אני רק אומר שהיועצת המשפטית לממשלה לא מנהלת את המדינה.

שי פירון: אני רק אמרתי.

מרב מיכאלי: מזכיר לי כאן חבר הכנסת, יושב-ראש האופוזיציה, מר הרצוג – –

שי פירון: זה נותן לו מידה מסוימת של בגרות, חברת הכנסת עזריה.

מרב מיכאלי: – – שמי שמינה את המשנה הזאת הוא שר המשפטים נאמן, תנוח דעתכם, כך שהמדובר בעובדת ציבור שעושה את עבודתה המקצועית והציבורית לעילא ולעילא.

מרב מיכאלי: עכשיו צריך להגיד לסיום, אדוני – אני כבר מסיימת, ואני רוצה להגיד: צריך להגיד, אתה צודק, חבר הכנסת סמוטריץ, בדבר אחד: אנחנו, המפלגה שלנו, היא אכן שם נרדף להתיישבות.

מרב מיכאלי: אנחנו אכן ההתיישבות האמיתית – בנגב, בגליל, בתוך גבולות מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אותה התיישבות שאתם, בין השאר באמצעות החטיבה להתיישבות, מייבשים, לא מאפשרים לה לבנות, הורסים לה את החקלאות, גומרים את החקלאים, לא מאפשרים להם להתפרנס בכבוד – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו פוגעים בחקלאות?

בצלאל סמוטריץ': על מה את מדברת בכלל?

בצלאל סמוטריץ': החקלאים – – –

מרב מיכאלי: – – לא מאפשרים להם להתקיים כמו שצריך, מייבשים את ההתיישבות והחקלאות בתוך מדינת ישראל – –

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, מעולם לא קראתי לאדם לסדר.

שי פירון: אתה רוצה להיות הראשון?

מרב מיכאלי: – – בשביל לתת את זה רק לחברים שלכם מחוץ לגבולות המדינה, ונגד זה אנחנו הצבענו.

שי פירון: אני לא אנהג בך לא יפה כפי שנהגת.

מרב מיכאלי: נגד זה אנחנו הצבענו.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

שי פירון: תודה רבה לך.

שי פירון: הודעה אישית של חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: תודה, אדוני היושב-ראש, שנתת לי לדבר לפנים משורת הדין, אני מעריך את זה מאוד.

אראל מרגלית: חבר הכנסת גפני, קודם כול אני מברך אותך על הצעת החוק, יישר כוח.

אראל מרגלית: אני רק רוצה לומר לכולנו מה באמת צריך לעשות כדי לעשות מהפכה בתעסוקת חרדים וחרדיות במדינת ישראל.

אראל מרגלית: תראו, לפני מספר שנים, בתקופה שרענן דינור היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, תוקנה תקנה שנתנה אפשרות לקלוט עובדות חרדיות – זה התחיל עם חרדיות – בחברות היי-טק במדינת ישראל.

אראל מרגלית: והתקנה בעצם אמרה, שחברה מקבלת משהו כמו 3,700 שקל לחודש בעבור תעסוקת חרדית בחודש.

אראל מרגלית: מה שזה עשה, קמו כמה חברות ואמרו את הדבר הבא: אנחנו מוכנים לקחת הרבה מאוד מהתוכנה שאנחנו שולחים להודו, או מחוץ לישראל, ולתת פה בארץ.

אראל מרגלית: היינו מעורבים בזה.

אראל מרגלית: במשך ארבע, חמש שנים, בערך 5,000 נשים חרדיות נכנסו לשוק העבודה.

אראל מרגלית: בהתחלה, כמו שאתה אמרת, במשכורות מאוד נמוכות, אבל במוסר עבודה מאוד גבוה ובתפוקה מאוד גבוהה ובקביעות מאוד גבוהה, עם תנאים מאוד מסוימים.

אראל מרגלית: מה שקרה אחרי שנתיים-שלוש, ראינו כי טוב והפסקנו, כלומר התעשייה, והחליטו להפנות הרבה מאוד מהעבודה לנושא הזה.

אראל מרגלית: פתאום אישה חרדית, שבשנה הראשונה עשתה עבודה בסיסית, בשנה השנייה והשלישית פתאום הובילה, כמו הייטקיסט שגמר את 8200.

אראל מרגלית: פתאום הדבר הזה עושה פריצת דרך.

אראל מרגלית: אבל מה קורה עכשיו?

אראל מרגלית: מה קורה, למה אנחנו כל כך מתוסכלים, בתור היושב-ראש של השדולה לתעסוקת חרדים וחרדיות?

אראל מרגלית: מכיוון שהמדינה לא מתקצבת את התוכנית הזאת.

אראל מרגלית: היום, על כל משרה שפתוחה לחרדי או חרדית יש עשרה קופצים.

אראל מרגלית: אבל המדינה, דרך מרכז ההשקעות, בפעם שעברה, בתקציב הקודם, תקצבה את כל התקציב, גם לחרדים וגם למגזר הערבי ביחד, כולם, ב-50 מיליון שקל במרכז ההשקעות.

אראל מרגלית: 50 מיליון שקל, שמתוכו חצי זה לחרדים.

אראל מרגלית: עם 25 מיליון שקל ל-80,000 חרדים שמחפשים עבודה אתה יכול לקנות שתי מנות פלאפל בחודש.

אראל מרגלית: זה לא יעבוד.

אראל מרגלית: אז אם מדינת ישראל רוצה – – –

שי פירון: אדוני, נתתי לך הודעה אישית, לא הרצאה על מנגנוני תעסוקה.

אראל מרגלית: לא, אבל יש לי עוד זמן.

שי פירון: זה שיש לך עוד דקה וחצי למסור הודעה אישית אם הזכירו את שמך – – –

אראל מרגלית: תן לי, תן לי, רגע.

שי פירון: זה לא מנגנון לעקוף את כולנו ולתת פה דרשה.

אראל מרגלית: לא, זה לא לעקוף את כולם.

שי פירון: אני רואה את חבר הכנסת גפני מקשיב ברוב קשב, אבל עדיין.

אראל מרגלית: אני אומר לכם כי אתם היום בממשלה.

יחיאל חיליק בר: אם יש לו זמן, אסור לך להגיד לו כלום.

שי פירון: בסדר גמור, בבקשה.

שי פירון: חבר הכנסת בר מגן עליך, אז אני לא אסתבך אתו.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: חבר'ה, תנו לי, תנו לי, אני בשוונג.

אראל מרגלית: אתם רוצים היום, אני אומר לכם, זה עניין של 3 או 4 מיליארד שקל.

אראל מרגלית: זו לא הוצאה, זו השקעה של המדינה.

אראל מרגלית: אתם רוצים, תיתנו קריאת כיוון למוסדות האקדמיים, שצמאים היום לתת תוכניות של הכשרה ומלאים היום עד אפס מקום בנשים וגברים.

אראל מרגלית: אתם רוצים?

אראל מרגלית: תיתנו קריאת כיוון גם לחברות התעשייתיות ברחבי מדינת ישראל.

אראל מרגלית: הן מוכנות לקלוט.

אראל מרגלית: בהתחלה הן קולטות עובדים פחות מוכשרים, אבל אחרי שנה או שנתיים הן מרוויחות מזה בגדול.

אראל מרגלית: אבל אתם חייבים לתקצב את זה, לא רק לדבר.

אראל מרגלית: תתקצבו את זה, תיתנו את זה בתור מלווה.

אראל מרגלית: בתוך ארבע או חמש שנים זה יחזיר את עצמו שבעתיים.

שי פירון: תודה רבה.

אראל מרגלית: ירושלים כעיר יכולה להרוויח מזה המון.

אראל מרגלית: מדינת ישראל יכולה לקפוץ מדרגה חברתית וכלכלית.

אראל מרגלית: תעשו את זה עם החוק של גפני, אבל באמת, בתקצוב.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1118/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור על הכנסה מריבית המשולמת על כספי פיצויים לעיוור או לנכה), התשע"ה–2015 – הנמקה מהמקום.

שי פירון: ינמק חבר הכנסת משה גפני.

שי פירון: הצעה של חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב.

שי פירון: אם ההצעה תעבור, היא תועבר לדיון בוועדת הכספים.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להגיש לכנסת הצעת חוק של חבר הכנסת אורי מקלב ושלי, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור על הכנסה מריבית המשולמת על כספי פיצויים לעיוור או לנכה), התשע"ה–2015.

משה גפני: אני אומר בקצרה: יש מס שמשולם על רווחי הון ובמקביל יש פטור.

משה גפני: כאשר מישהו נפגע בתאונת דרכים והוא מקבל פיצויים – הוא נהיה עיוור והוא לא יכול לצאת לעבודה, הוא מקבל פיצויים.

משה גפני: הוא מפקיד את זה בבנק והוא חי מהרווח שכספי הפיצויים האלה נותנים לו.

משה גפני: יש על זה פטור ממס.

משה גפני: לאחרונה מס הכנסה העלה את שיעורי המס על רווחי הון, אבל הוא לא העלה במקביל את הפטור שאותו עיוור או נכה שמפקיד את כספי הפיצויים שלו בקופת גמל או בבנק או באיזשהו מקום והוא חי במשך כל חייו מהרווח הזה – מס הכנסה לא עדכן את זה.

משה גפני: על כן ביקשנו בהצעת החוק הזאת לעשות את הדבר הכי פשוט, שהיה צריך לעשות בין כה וכה.

משה גפני: מכיוון שמס הכנסה על רווחי הון עלה, מכיוון שהפטור שניתן – הוא קיים – לעיוור או לנכה שנפגע בתאונת דרכים וקיבל פיצויים והפקיד אותם והוא חי מהרווח, הפטור לא עלה, אנחנו מבקשים להעלות את הרווח, אנחנו מבקשים להעלות אותו הדבר כמו שעלו שיעורי המס.

משה גפני: אני מודיע, את המשך החקיקה – אני מבקש שזה יעבור לוועדת הכספים.

שי פירון: כן, הודעתי על כך.

משה גפני: המשך החקיקה יתואם עם הממשלה.

משה גפני: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו עוברים להצבעה, חברים יקרים.

שי פירון: מי משיב?

שי פירון: לא נמצא.

שי פירון: הממשלה לא רוצה להשיב, אז בואו נצביע.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור על הכנסה מריבית המשולמת על כספי פיצויים לעיוור או לנכה), התשע"ה–2015, לוועדת הכספים נתקבלה.

שי פירון: 47 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שי פירון: ההצעה תעבור להמשך דיון לקראת קריאה ראשונה, בתיאום עם הממשלה, לוועדת הכספים.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1246/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: הנושא הבא: הצעת חוק העונשין (תיקון – פניה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015.

שי פירון: להצעה זו גם מוצמדת הצעתו של חבר הכנסת עמר בר-לב.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת ניסן סלומינסקי להציג – דקה לרשותך – ולאחריו תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

שי פירון: אדוני, בבקשה.

שי פירון: דקה לרשותך, התחלת.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעה זו אושרה בוועדת השרים בקדנציה הקודמת, כבר עברה בקריאה טרומית, הבחירות קטעו אותה, ועכשיו היא שוב אושרה בוועדת השרים.

ניסן סלומינסקי: מהותה היא: יש לנו כמה סוגים של מוקדים, מוקדי ביטחון, מוקדים של הצבא, של המשטרה ביישובים, מד"א, כיבוי אש, שתפקידם לקבל התרעות מהציבור ולפעול בהתאם לזה.

ניסן סלומינסקי: מתברר שיותר מ-50% מהקריאות הן הטרדה, זה קריאות שווא.

ניסן סלומינסקי: כולנו מכירים את ה"זאב, זאב".

ניסן סלומינסקי: אחרי כמה פעמים, כל מי שיושב במוקד כבר מתרגל לזה, לא מתרשם.

ניסן סלומינסקי: עשה רושם שגם בחטיפה של שלושת הנערים, של ילדינו, גם כן, אם הייתה במוקד איזושהי הזנחה, היא הייתה רק בגלל זה שכבר רגילים שיש הטרדות.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת באה למנוע את ההטרדות על-ידי זה שייתנו עונשים למטרידים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יעלו עליהם, ייתנו להם עונשים כספיים ואולי גם עונשים אחרים, וכתוצאה מזה לא יהיו הטרדות.

ניסן סלומינסקי: הסכמתי שזה יהיה מתואם עם המשרד לביטחון פנים, תוך התחייבות שבמושב הבא זה יעבור כהצעה משולבת.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

שי פירון: תודה.

שי פירון: למטרידים לא תהיה תקווה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/8/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: חבר הכנסת בר-לב, גם אתה מצטרף, אנחנו מצמידים את זה.

שי פירון: גם אתה יכול, אם אתה רוצה.

קריאה: – – –

שי פירון: אני אומר את זה בנימוס, גברתי.

שי פירון: יש לך דקה, בבקשה.

שי פירון: מהצד.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, זה באמת הצעת חוק שאני הגשתי לפני שלושה שבועות.

עמר בר-לב: הממשלה, ועדת השרים, ביקשה שאדחה את זה בחודש.

עמר בר-לב: החלטתי למשוך את זה.

עמר בר-לב: ביחד עם ידידי ניסן, ובזכותו, הקשרים שלו עם הקואליציה קצת יותר חזקים משלי, הצלחנו לשכנע את המשרד לביטחון פנים שיסיר את ההתנגדות שלו.

עמר בר-לב: וכמובן, בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית נשמע את ההערות שלהם ונוציא הצעת חוק טובה וראויה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: השרה גילה גמליאל מוזמנת להשיב בשם הממשלה.

שי פירון: בבקשה, גברתי השרה.

שי פירון: כן, גברתי, בבקשה.

שי פירון: אני מתנצל, לא ראיתי, סליחה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, מבקשת לתקן, כפי שהוא הציג, את חוק העונשין, התשל"ז–1977, לקבוע עבירה חדשה של פנייה בקריאת שווא לעזרה למוקדי החירום וההצלה, ובכללם המוקדים של המשטרה, מגן-דוד-אדום ושירותי כבאות והצלה.

גילה גמליאל: ההצעה מוצעת לנוכח התרחשות מקרים חמורים של הטרדת שווא של מוקדי החירום, הטרדות שיש בהן כדי לפגוע פגיעה ממשית בעבודת המוקדים וביכולתם להגיב למקרי חירום אמיתיים.

גילה גמליאל: תכלית ההצעה היא למנוע הישנותם של אירועים אלה ולהביא לצמצום התופעה.

גילה גמליאל: בהידברות עם משרד המשפטים, הסכים המציע שהמשך קידום ההצעה יהיה במתווה שונה מעט, ולפיו תיקבע חזקה משפטית שלפיה השיחה שהתבצעה ממכשיר טלפוני בוצעה על-ידי הבעלים של אותו המכשיר.

גילה גמליאל: עניין זה אמור לשרת היטב את אפשרות האכיפה בעבירות של הטרדת מוקדי החירום, החוסות כבר היום תחת כמה איסורים המופיעים בחוק אבל סובלות מקשיי אכיפה, חלקם מסיבות משפטיות.

גילה גמליאל: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית בלבד, ובהתאם לסיכום עם הח"כ המציע, לצורך גיבוש נוסח מוסכם – –

שי פירון: הח"כים.

גילה גמליאל: – – בתיאום עם משרדי הממשלה הרלוונטיים.

שי פירון: תודה רבה, גברתי השרה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/9/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אנחנו מתנצלים, אנחנו רוצים, גברתי השרה, להצמיד עוד הצעה אחת לכך, ונאפשר לחברת הכנסת מרב מיכאלי לומר.

שי פירון: את תחליטי אם את רוצה להסתפק בתשובה הזאת, או – – –

גילה גמליאל: ברגע שחברתי, חברת הכנסת מרב מיכאלי, תסכים לאותה התניה של חבר הכנסת סלומינסקי, אז ודאי ובוודאי נתמוך גם בהצעתך.

שי פירון: ועמר בר-לב.

מרב מיכאלי: בהחלט כן.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי.

מרב מיכאלי: אני רק רוצה להגיד שבאמת הצעת החוק המדוברת מבקשת לעקור מהשורש את התופעה המגונה והמסוכנת, שיש מי שחושבות וחושבים שלשחק בחיי אדם זה משעשע, מגניב, או כל דבר מהתחום הזה, ולכן מרשים לעצמם להתקשר למוקדי חירום, שעניינם באמת הצלת חיי אדם, לבזבז את זמנם, לתפוס את הקו, ובעיקר, כאמור, לעשות זילות של הקריאה, ובמשתמע – ולא רק במשתמע אלא כתוצאה מכך בפועל, לעשות זילות של חיי אדם.

מרב מיכאלי: זה דבר שאנחנו לא יכולות ויכולים להרשות לעצמנו.

מרב מיכאלי: אסור שנרשה לעצמנו.

מרב מיכאלי: אנחנו מדינה שיש בה, לצערנו, מספיק סיבות לקריאות אמת, מספיק פעמים שחיי אדם אכן זקוקים להצלה או לעזרה.

מרב מיכאלי: אנחנו חייבות וחייבים לוודא שקווי ההצלה שלנו באמת עומדים לרשות מי שזקוק להם, ואכן, כשצריך להציל חיי אדם, אפשר יהיה לעשות את זה בצורה הראויה.

מרב מיכאלי: אז אנחנו – רק לסכם: הצעת החוק מציעה להבהיר, קודם כול, שפניית שווא היא אסורה, ושאם היא נעשית בזדון, אז העונש עליה הוא קנס כספי כבד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו, חברים, ניגש לשלוש הצבעות על-פי ההצעות של חברי הכנסת.

שי פירון: את רוצה לומר משהו, גברתי השרה?

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, למען הסר ספק אני רק רוצה לוודא, מפאת העובדה שיש שלושה מציעים, שני מציעים ומציעה, לוודא עם כולם שהם בעד אותה התניה של משרד המשפטים.

שי פירון: חבר הכנסת בר-לב, פונים אליך עכשיו.

גילה גמליאל: אז נותר רק חבר הכנסת עמר בר-לב – האם גם אתה מאשר את זה שאתה בעד ההתניה של משרד המשפטים?

עמר בר-לב: כן.

גילה גמליאל: על כן, אנחנו בהחלט נתמוך בכל ההצעות.

שי פירון: תודה.

שי פירון: חבר הכנסת ביטן, זה לא פייר שאתה לא משתף אותנו בשיחה.

שי פירון: זה נראה הרבה יותר יצרי, הרבה יותר מעניין, ואנחנו פה.

שי פירון: אז אנא בטובכם.

שי פירון: אנחנו עוברים להצבעה, בהתאם להתניות שהזכירה השרה שהשיבה בשם הממשלה.

שי פירון: שלוש פעמים אנחנו נצביע: פעם אחת על ההצעה של חבר הכנסת סלומינסקי, פעם אחת על ההצעה של חבר הכנסת בר-לב ופעם אחת על ההצעה של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שי פירון: חברות וחברים, ניגש להצבעה.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: פעם ראשונה, מה שנקרא – מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

שי פירון: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שי פירון: אם כן, בעד – 39, נגד – אפס, נמנעים – אפס.

שי פירון: הצעתו של חבר הכנסת סלומינסקי עברה.

שי פירון: ההצעה תעבור לוועדת חוקה, חוק ומשפט לקראת הכנה לקריאה ראשונה, בהתאם להתניות עם הממשלה.

שי פירון: אנחנו עוברים להצבעה נוספת.

שי פירון: ההצבעה עכשיו על הצעתו של חבר הכנסת עמר בר-לב – בבקשה.

שי פירון: גם היא בכפוף להתניות והתנאים.

שי פירון: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שי פירון: וגם כאן התוצאה היא, חברים יקרים, שימו לב: 39 בעד, אפס נגד, אפס נמנעים.

שי פירון: ההצעה האחרונה, הצעתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי – מי בעד?

שי פירון: מי נגד?

שי פירון: מי נמנע?

שי פירון: הצביעו נא – בבקשה – בטוב לב ובשמחה.

שי פירון: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שי פירון: וגם הפעם התוצאה היא 35 בעד, אפס נגד, אפס נמנעים.

שי פירון: אני קובע שגם ההצעה הזאת עוברת להכנה לקריאה ראשונה לוועדת חוקה, חוק ומשפט, בהתאם להתניות.

שי פירון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

שי פירון: תודה רבה ובהצלחה למציעים.

שי פירון: [הצעת חוק פ/949/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשע"ה–2015 – ינמק מהמקום חבר הכנסת ינון מגל.

שי פירון: בבקשה.

ינון מגל: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק היא מאוד פשוטה: לתת גמלת אבל לעצמאים.

ינון מגל: יש לשכירים; עצמאים כל השנים לא קיבלו גמלת אבל, ובן-אדם שמת קרוב משפחה שלו, מהמעגל הראשון, אם זה אחד ההורים או חלילה – לא חשוב, הכול חלילה – אז הוא מקבל גמלת אבל עד שישה ימים מהביטוח הלאומי.

ינון מגל: זה הכול.

ינון מגל: נראה לי פשוט, טבעי וטוב.

ינון מגל: אשמח אם תצטרפו ותתמכו.

ינון מגל: תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: גברתי השרה תשיב בשם השר לשירותים חברתיים, שר העבודה והרווחה וכו'.

שי פירון: כל הכבוד על הפרגון ועל האלתור.

שי פירון: אם ההצעה תאושר היא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק שבנדון מבקשת להוסיף לחוק הביטוח הלאומי סימן חדש שעניינו מתן גמלה בגין ימי היעדרות עקב ימי אבל בשל מות קרוב משפחה מדרגה ראשונה של המבוטח.

גילה גמליאל: מוצע כי הגמלה תשולם לתקופה שלא תעלה על שישה ימים, ושיעורה ייקבע על-פי ממוצע שכרו של העובד ברבע השנה שקדם לפטירה.

גילה גמליאל: הגמלה החדשה, על-פי דברי ההסבר, נועדה לתת מענה לעובדים עצמאים, שכן עובדים שכירים מעל שלושה חודשים זכאים כיום לתשלום בעבור ימי אבל בהתאם להוראות צו ההרחבה.

גילה גמליאל: עוד מוצע, כי אוצר המדינה הוא שיממן את עלות הגמלה החדשה, אשר תשולם על-ידי המוסד לביטוח לאומי.

גילה גמליאל: על-פי מינהל המחקר של המוסד לביטוח לאומי, עלות ההצעה היא כ-5 מיליון שקלים.

גילה גמליאל: חיים כץ ביקש לומר שהוא כשר הרווחה אומר שהמוסד לביטוח לאומי תומך במציאת פתרון לעניין העובדים העצמאים, הן בהקשר של דמי אבטלה, הן בהקשר של גמלת אבל.

גילה גמליאל: ואולם לגישתו הפתרון הראוי צריך להינתן במסגרת הסדרי מס שונים, ולא במסגרת הדין הסוציאלי.

גילה גמליאל: ועדת השרים החליטה לתמוך בשלב זה בהצעת החוק בקריאה הטרומית בלבד, בכפוף לקידום ההצעה בתיאום עם משרדי האוצר, הרווחה והמשפטים.

גילה גמליאל: אם זה מקובל על המציע, אנחנו תומכים.

שי פירון: אדוני חבר הכנסת מגל, האם זה מקובל עליך?

ינון מגל: מקובל.

שי פירון: מקובל.

שי פירון: אם כן, אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: אם כן, מי בעד הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל)?

שי פירון: אנחנו מצביעים, בבקשה.

שי פירון: ההצבעה החלה.

שי פירון: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שי פירון: אם כן, חברים, תוצאות ההצבעה – אני מבקש להוסיף גם את חבר הכנסת ז'קי לוי וגם את חבר הכנסת איציק כהן וגם את חבר הכנסת יואב בן צור.

שי פירון: 36 בעד, אפס נגד, אפס נמנעים.

שי פירון: ההצעה תעבור, בהתאם להתניה, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1382/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אם כן, חברים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

שי פירון: הנושא עכשיו הוא הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הבהרת מצג כשרותי אסור), התשע"ה–2015.

שי פירון: ינמק מהמקום חבר הכנסת יואב בן צור, ובמידה שהדברים יאושרו, ההצעה תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

שי פירון: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

שי פירון: גברתי השרה גמליאל, גם על ההצעה הזאת את משיבה?

שי פירון: אוקיי.

עליזה לביא: אדוני, אני רוצה להתנגד.

שי פירון: את רוצה להתנגד?

שי פירון: אבל חברת הכנסת שפיר הצביעה לפנייך.

עליזה לביא: – – –

שי פירון: אני הולך לפי הקודם.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אפשר להתחיל, אדוני?

מרב מיכאלי: יש שני חוקים.

שי פירון: למה שניים?

מרב מיכאלי: יש שניים, אז אחד עליזה ואחד – – –

שי פירון: אין בעיה.

שי פירון: תודה למפשרת הלאומית חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שי פירון: אני מאוד מאוד שמח על הכישורים הבית-הלליים שאת מפגינה בימים אלה.

עליזה לביא: תשעת הימים.

שי פירון: תשעת הימים, בדיוק.

מרב מיכאלי: בית הלל זה אני.

שי פירון: בית הלל זה את.

שי פירון: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד לנמק בקצרה בפניכם הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הבהרת מצג כשרותי אסור).

יואב בן צור: חוק איסור הונאה בכשרות נועד להגן על צרכני הכשרות במדינת ישראל ולמנוע את הונאתם.

יואב בן צור: תכלית זאת מושגת באמצעות הקביעה בחוק שמצג כשרותי לגבי בית-אוכל או מצרך הוא אפשרי אך ורק אם ניתנה לבית-האוכל או למצרך תעודת הכשר מטעם הגורם המוסמך בחוק.

יואב בן צור: המחוקק כבר לפני עשרות שנים הגן על צרכני הכשרות בכך שהעניק בלעדיות לגורמים המוסמכים על-פי החוק לקבוע אם בית-האוכל או מצרך המזון הוא אכן כשר.

יואב בן צור: בהתאם לפרשנות החוק שנהוגה עד כה, עשרות שנים, החוק נאכף אף על בתי-אוכל שהוצג בהם מצג כשרותי שניתן להבין ממנו כי המקום או המוצר הנם כשרים, ואף אם המילה "כשר" על הטיותיה השונות לא צוינה במסגרת מצג זה במפורש, ואף אם לא צוין במסגרת המצג שהכשרות היא דווקא מטעם הרבנות הראשית או הרבנות המקומית.

יואב בן צור: במשך יותר מ-30 שנה החזיקה מערכת אכיפת החוק בפרשנות אחת ברורה בסוגיה זו: מי שהציג בפני לקוחותיו מצג שלפיו הוא מוכר אוכל כשר בעוד המדינה, באמצעות הגורמים המוסמכים בחוק, לא הכירה בו ככזה, נחשב עובר על החוק.

יואב בן צור: בעקבות פרשנות מחודשת שהיועץ המשפטי לממשלה גיבש לחוק איסור הונאה בכשרות, המדינה חדלה מלהגיש כתבי-אישום וקנסות על בעלי בתי-אוכל שבמקום תעודת כשרות של הרבנות מציגים תעודה פרטית אחרת, שלפיה המקום שלהם מפוקח או מושגח על-ידי גורם שאיננו מוסמך.

יואב בן צור: באמצעות תיקון חוק זה נוכל להבטיח המשך השמירה על הסטטוס-קוו ולמנוע הונאת לקוחות, ולתת באמת, למי שרוצה לאכול כשר, לדעת שבאמת המקום שבו הוא אוכל הוא אכן כשר ומפוקח על-ידי הרבנות הראשית לישראל.

יואב בן צור: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת בן צור.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1383/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אנחנו מצמידים להצעה הזאת גם את הצעתו של חבר הכנסת משה גפני – הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הגדרת המינוח כשר לעניין הטעיה).

שי פירון: חבר הכנסת גפני, תוכל גם אתה להציג מהמקום.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

שי פירון: דקה גם לך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני ממשיך את דבריו של חברי חבר הכנסת בן צור.

משה גפני: החוק לא הוצמד, החוק אושר גם בוועדת השרים, גם מבחינת הזמן, ואני מבקש להצטרף בהצעת החוק של חבר הכנסת מקלב ושלי להצעת החוק הקודמת שהגיש אותה חבר הכנסת יואב בן צור.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכנסת שני דברים.

משה גפני: א.

משה גפני: היה נראה מלכתחילה, גם בתוך הקואליציה היה נראה כאילו החוק הזה בא לשנות סטטוס-קוו.

משה גפני: אז אני מודיע לחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, החוק לא בא לשנות סטטוס-קוו, לחלוטין, לא לרעה ולא לטובה.

משה גפני: אדם נוסע בכביש הערבה, גר בדימונה, נכנס למסעדה והוא רוצה לדעת בדרך כלל האם האוכל כשר או לא כשר.

משה גפני: לפי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, עלול להיות מצב שבו הוא רוצה לאכול כשר, הוא יחשוב שזה כשר בגלל שיהיה שלט כלשהו שיגרום לכך, והוא לא יאכל כשר, מכיוון שאין למקום הזה השגחת כשרות.

משה גפני: אנחנו דיברנו על העניין הזה והגענו להצעת פשרה, והצעת הפשרה תהיה גם כאשר זה יידון לקריאה הראשונה.

משה גפני: הצעת הפשרה אומרת, שבעל המקום יוכל לכתוב שלט, אם אין לו כשרות של הרבנות הראשית, שהמקום בפיקוח בעל העסק ואין לו השגחה של הרבנות.

משה גפני: זאת הפשרה שהגענו אליה.

משה גפני: הוא לא יוכל לשים שם סמלי זיהוי כלשהם לגבי העניין הזה.

משה גפני: הוא לא יוכל לכתוב שהמקום בהשגחת רב מסוים, סתם למצוא איזה רב שייתן לו.

משה גפני: הרגולטור בעניין הזה זה הרבנות הראשית.

משה גפני: כך היה עד היום, זה הסטטוס-קוו.

משה גפני: אני מבקש את הסבלנות שלך, אדוני היושב-ראש, רק לגבי עוד דבר אחד.

משה גפני: התעוררה במהלך הדיון – – –

שי פירון: זה לא שאלה של הסבלנות שלי, אדוני, זה חב לאחריני, זה הסבלנות של כולם.

משה גפני: לא, בסדר, אבל יש פה דבר שלפי דעתי חשוב, מכיוון שהתעורר חשד או חשש שזה יפגע ברפורמת הקורנפלקס.

משה גפני: יש רפורמה שבאה להוזיל את מוצרי המזון שמייבאים אותם מחוץ-לארץ והם מגיעים לכאן, ושר האוצר מבקש באמצעות הרפורמה הזאת להוזיל את מחירי המזון, ואז יש חשש שזה יפגע בעניין הזה.

משה גפני: ואז אני באתי והצעתי: הסטטוס-קוו יישמר, ומה שיקרה, זה יבוא לוועדה, נדון על העניין הזה, כדי שהסטטוס-קוו יישאר כמות שהוא – לא לטוב ולא לרע.

משה גפני: ואם יהיה צורך, ואני מניח שיהיה צורך, זה יחזור חזרה לקריאה ראשונה לוועדת השרים לחקיקה.

משה גפני: החוק הזה, אני מודיע על דעת כל המציעים, החוק הזה לא ישנה את הסטטוס-קוו.

שי פירון: תגיד לי, חבר הכנסת גפני, אצלך דקה זה לא 60 שניות?

משה גפני: לא למדתי ליבה, איך אני יודע שדקה זה 60 שניות?

שי פירון: אתה רואה, רחמנא ליבא בעי.

שי פירון: קדימה.

משה גפני: אתה דורש ממני יותר מדי.

משה גפני: אני מסיים.

שי פירון: אתה צודק.

משה גפני: מסיים, מסיים.

משה גפני: החוק הזה, בסופו של דבר, בקריאה השנייה והשלישית שלו, ישמר את הסטטוס-קוו.

משה גפני: גם בבתי-אוכל כאן, גם בייבוא מוצרים מחו"ל.

שי פירון: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש את תמיכת חברי הכנסת בהצעות הללו.

משה גפני: תודה.

שי פירון: תודה רבה לך, אדוני.

שי פירון: ישיב שר הדתות חבר הכנסת דוד אזולאי.

שי פירון: בבקשה, אדוני, תשובתך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי השרים, חברי חברי הכנסת, חוק איסור הונאה בכשרות הנו חוק צרכני ומשקף הגנה ומניעת תרמית צרכנית ראשונה במעלה.

דוד אזולאי: בשנים האחרונות יש הגברה – – –

שי פירון: אפשר לבקש בספסלי הקואליציה שקט, בבקשה?

שי פירון: חברים, אנא.

שי פירון: בבקשה, אם אפשר לבקש שקט.

שי פירון: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת דיכטר, חבר הכנסת אלי כהן, שבו, בבקשה.

שי פירון: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

מירב בן ארי: אני לא יכולה לשבת כבר.

שי פירון: אז תעמדי, בבקשה.

שי פירון: עמדי, בבקשה.

קריאה: – – –

שי פירון: אני מתנצל, את צודקת.

שי פירון: יש לזה פתרונות, אבל תבואי אלי אחר כך.

שי פירון: בבקשה.

קריאה: – – –

שי פירון: כן.

שי פירון: בבקשה.

דוד אזולאי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: בשנים האחרונות יש הגברה והעצמה של החובה להביא לידיעת הצרכן נתונים שונים ביחס למוצר מסוים, לתוכנו, לרכיבים הכלולים בו, ועוד פרטים שהצרכן מבקש שיהיו בפניו, כדי שתהיה לו האפשרות לקבל החלטה אוטונומית טרם רכישת המוצר אם לרכוש אותו אם לאו.

דוד אזולאי: בדרך זו אנחנו מבקשים שתסתכלו על החוק המדובר, שהוגש על-ידי שני חברי כנסת, חבר הכנסת יואב בן צור וחבר הכנסת משה גפני.

שי פירון: ואורי מקלב.

דוד אזולאי: ואורי מקלב, שהוא שותף למשה גפני.

שי פירון: אני פשוט דואג לחבר הכנסת מקלב.

דוד אזולאי: בעת חקיקת החוק, בראשית הדרך, אמר מעל במה זו השר המנוח יוסף בורג כהאי לישנא: "הכוונה היא להגן על כשרות המוצרים.

דוד אזולאי: אם יש על מוצר תו שהוא כשר, זה צריך לשקף את האמת.

דוד אזולאי: זה חוק בעד האמת ונגד השקר".

דוד אזולאי: החוק נועד למניעת הטעיה, למניעת כזב ולמניעת כחש.

דוד אזולאי: כשרות המוצר כמוה כתו תקן שניתן על-ידי הגורם המוסמך.

דוד אזולאי: במדינת ישראל קיים ציבור רחב מאוד השומר כשרות, דתיים ושאינם דתיים כאחד, כאשר הרוב בציבוריות הישראלית מעוניין בכשרות ממלכתית מפוקחת וממוסדת.

דוד אזולאי: לציבור הרחב אין הכלים לשפוט מה כשר על-פי הגדרתו של גוף פרטי הנותן כשרות, והאם ארגון כזה או אחר אכן ערך את כל הבדיקות לפי כל פרטי ההלכה, וכך לא מאפשרים לו לצרוך את המוצר בידיעה כי המוצר עומד בכל כללי הכשרות.

דוד אזולאי: חברי חברי הכנסת, לא מדובר כאן במונופול – – –

שי פירון: אדוני השר, עצור שנייה בבקשה.

שי פירון: חברים, אני מוכרח להגן על שר הדתות, השר אזולאי, שרוצה לומר דברים, נכוחים לפחות לדעתו.

שי פירון: חבר הכנסת אזולאי, אני רוצה לתת לך לדבר, אבל חבר הכנסת ליצמן מפריע.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מודה לך, אדוני.

דוד אזולאי: רואים שפעם היית איש חינוך.

שי פירון: לא פעם.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אין מדובר פה במונופול של הרבנות הראשית.

דוד אזולאי: הרבנות הנה גוף רגולטורי, שעליו לבצע את הוראות החוק כפי שהסמיכה אותו הכנסת כרשות מחוקקת.

דוד אזולאי: אינני דואג כאן רק למהדרים בכשרות.

דוד אזולאי: דאגתנו בראש ובראשונה היא לכלל ישראל השומר מסורת ומעוניין בכשרות, ורוב אזרחי מדינת ישראל מעוניינים בכשרות של הרבנות הראשית.

דוד אזולאי: כאשר אזרח מהשורה נכנס למסעדה או לאטליז ורואה תעודת כשרות, עלינו, כמחוקק, לעשות הכול למנוע תרמית בנושא הזה.

דוד אזולאי: הפרטת מערכת הכשרות הממלכתית של מדינת ישראל תוך מתן סמכות לחברות בע"מ ליתן כשרות תפגע ללא ספק ביכולת למנוע הטעיה והונאה בנושא כל כך רגיש לאזרחי מדינת ישראל, שכבר לפני 32 שנים ראתה לנכון הכנסת לייחד לו חוק עצמאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין שתמיכת הממשלה בהצעת החוק הנה בכפוף להסכמות הבאות – וכאן אני מציע לכל אלה שמתנגדים לחוק, שימו לב לסיכומים שהגענו אליהם: א.

דוד אזולאי: התיקון לא ישנה את המצב החוקי הקיים ביחס למוצרי מזון מיובאים ויישמר הסטטוס-קוו בעניין הזה, בדיוק כפי שאמר חבר הכנסת משה גפני; ב.

דוד אזולאי: התיקון להגדרת בית-אוכל ככשר יחול על בתי-אוכל ותשולב ההסכמה לעניין הגנת פיקוח עצמי; ג.

דוד אזולאי: אחרי האישור בקריאה טרומית, שאנחנו נעשה היום, יגובש נוסח חוק בהסכמת שר האוצר ושר הכלכלה; ד.

דוד אזולאי: זה הדבר האחרון, והוא חשוב: בטרם העברה לקריאה ראשונה הנוסח יובא בפני ועדת השרים, ועדת שרים לענייני חקיקה.

דוד אזולאי: ככה שכל אלה שיש להם עדיין אי-אלו ספקות בכל מה שקשור לחוק הזה, אני מציע בעניין הזה לשים לבכם לארבעת הסעיפים הללו.

דוד אזולאי: בסופו של יום, היום זה יעבור בקריאה טרומית, ואם לא יעמדו האנשים המחוקקים, שלושת המציעים, בחוק, יצטרכו להביא את זה מחדש בפני ועדת שרים לחקיקה, מתוך מטרה לוודא כי השפעת החוק על מוצרי היבוא תהיה באופן שלא יפגע במלחמה ביוקר המחיה מחד, ומאידך תישמר הרמה הנאותה של הכשרות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בהתחשב באמור, אני מבקש לתמוך בהצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הבהרת מצג כשרותי אסור), התשע"ה–2015, ובהצעת החוק השנייה – איסור הונאה בכשרות (תיקון – הגדרת המינוח כשר לעניין הטעיה), התשע"ה.

דוד אזולאי: לכן אני פונה ומבקש – – –

שי פירון: חברים, השר רוצה לומר את המשפט האחרון בדבריו.

שי פירון: חבר הכנסת צחי הנגבי, אתה מוכן לעזור לי להשכין שלום ושקט באזורך?

דוד אזולאי: לסיכום, לכן, אדוני היושב-ראש, מי שטוען שיש כאן חוק עוקף-בג"ץ, שיסלח לי, זה לא נכון, זה לא הכיוון.

דוד אזולאי: בעצם העובדה שאנחנו חוזרים לוועדת שרים לענייני חקיקה, אין פה חוק עוקף-בג"ץ; שמו הרבה שלשלאות לאותם מחוקקים.

דוד אזולאי: לכן ההצעה שלי היא שתקבלו – גם אתם, שמתנגדים לחוק הזה – לאפשר לו להתקדם.

דוד אזולאי: אנחנו לא מתקדמים אתו עד שזאת תהיה ההסכמה של כל הגורמים.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שי פירון: תודה רבה לך, אדוני.

שי פירון: יש לנו שתי התנגדויות – כנגד שני החוקים.

שי פירון: המתנגדת הראשונה, חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

שי פירון: את יכולה לעלות ולהתנגד.

שי פירון: שלוש דקות.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אנחנו ניצבים היום בפני עוד אחת ההחלטות ההזויות מבית היוצר של הקואליציה הנוכחית.

עליזה לביא: החוקים שעומדים לפנינו, שני החוקים שעומדים להצבעה, קובעים שכל מי שרומז לזה שנשמרים אצלו דיני כשרות ואין לו תעודת כשרות מהרבנות הוא עבריין; עוד עבריינים למדינת ישראל.

עליזה לביא: ואני תוהה, מה השלב הבא – האם כל מי שישים תמונות של צדיקים על הקיר במסעדה שלו תהיה עבריינית או עבריין, האם כל עובד מסעדה חובש כיפה יהיה עבריין, האם אדם הקובע מזוזה בפתח של מסעדה יהיה עבריין?

עליזה לביא: למה לא לבוא ולראות את המצוקה, שהולכת וגוברת נוכח אי-שמירה של המועצות הדתיות ושל מי שהיה אמור לפקח על הכשרות?

עליזה לביא: הרי אתם יודעים בדיוק מה קורה במערכת הכשרות.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים בתשעת הימים.

עליזה לביא: במקום לבוא, לתקן, לאפשר, ולא לשלוח כל מי שפותח איזה פיצרייה לאיזה ספק חסה ספציפי בשוק, כי אחרת הוא לא יוכל לקבל את תעודת הכשרות לאותה מסעדה שהוא פתח – בואו תתקנו; אז אתם באים ועושים עוד חוק ועוד חוק ועוד חוק.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: מה אתם רוצים להביא בזה?

עליזה לביא: המערכת רקובה, המערכת רקובה מהיסוד.

עליזה לביא: ההצעה הזאת באה בתגובה ליוזמות פרטיות, וזה לא סוד; יוזמות פרטיות של אנשים שמבקשים שתהיה פה מערכת אמיתית ונכונה שתאפשר כשרות במדינת ישראל.

עליזה לביא: למה אנחנו לא יכולים לעשות את זה בדרך הראשית?

עליזה לביא: בואו נתקן בדרך הראשית.

עליזה לביא: אבל אתם לא רוצים לתקן את הדרך הראשית, כי יש פה הרבה מאוד אנשים שמקבלים טובות הנאה, ועל זה בואו ונדבר.

עליזה לביא: אז אתם עושים עוד חוק ועוד חוק ועוד חוק.

עליזה לביא: אכפת לכם באמת מצרכני הכשרות?

עליזה לביא: אם באמת אכפת לכם, אל תעשו עוד חוק ועוד חוק ועוד חוק.

עליזה לביא: במקום לתמוך ביוזמות, אתם ברבנות בוחרים להתנכל לאותם גופים, והיום אתם מגדילים לעשות ומנסים להפוך את היוזמים של הכשרויות הפרטיות לעבריינים.

עליזה לביא: הרבנות מתנהלת כמונופול לא רק בנושא הזה.

עליזה לביא: הציבור מביע פעם אחרי פעם – הרי רבנות מדינת ישראל נחלשת והולכת אחורה, ובמקום שהיא תהיה באמת רבנות ממלכתית שמדברת אל כל אזרחי מדינת ישראל, הרבנות הולכת אחורה, נחלשת בקרב הציבור.

עליזה לביא: אז עוד מעט יהיו בתי-דין פרטיים לגיור, ויהיו גופי כשרות פרטיים; למה אתם עושים את זה?

עליזה לביא: תגידו לי, למה?

עליזה לביא: אם באמת הכשרות חשובה לכם וחשוב לכם שעם ישראל יאכל כשר, בואו תתקנו את המערכת הקיימת.

עליזה לביא: אתם יודעים שהיא רקובה.

עליזה לביא: אתם יודעים שהיא לא ראויה.

עליזה לביא: רק ביום ראשון האחרון הגשתי בקשה לדיון מהיר בוועדת הפנים בשל חשדות לשחיתות במועצה הדתית בירושלים, ורק אתמול התבשרנו שהמשטרה פשטה על המועצה הדתית בנתניה בגלל חשדות לשחיתות.

עליזה לביא: אז אם הכשרות הייתה בראש מעייניכם, חברי מגישי ההצעות, הייתם מתמקדים בשחיתות במועצות הדתיות ובמערכי הכשרות בערים השונות.

עליזה לביא: במקום זאת אתם מנסים לפגוע דווקא באלה שרוצים לשמור את הכשרות לפי חוקי כשרות אמיתיים.

עליזה לביא: וחשוב להזכיר שהתיקונים המוצעים יפגעו בעיקר בבעלי עסקים קטנים.

שי פירון: גברתי, תם זמנך, אז אנא בטובך – – –

עליזה לביא: בתי-קפה קטנים ושכונתיים קורסים תחת הנטל.

עליזה לביא: אז בואו תתקנו את הכביש הראשי של מערכת הכשרות הממלכתית במדינת ישראל ותהיו שותפים – –

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

עליזה לביא: – – לתיקון הזה.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: חברת הכנסת סתיו שפיר, התנגדות שלך.

מרב מיכאלי: – – –

שי פירון: בבקשה, שלוש דקות.

סתיו שפיר: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: אני ביקשתי להשתמש – – –

קריאה: – – –

שי פירון: היא צודקת, ההתנגדות היא של מרב, לא שלך.

שי פירון: סליחה, סליחה, מרב, בבקשה.

שי פירון: טעות שלי.

יצחק כהן: תן לה עוד תור, היא עלתה כבר.

שי פירון: אי-אפשר.

מיקי רוזנטל: תן לה דקה.

יואל חסון: היא כבר עלתה, תן לה.

שי פירון: אז דברי דקה, ואחר כך את דוברת.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: אני חושבת שאפשר להקדיש לנושא הזה מעט יותר מדקה, מאחר שיש פה הרבה עניינים שעל הפרק – –

מרב מיכאלי: – – –

שי פירון: את צודקת.

שי פירון: את צודקת.

סתיו שפיר: – – ואני אעשה את זה בקצרה.

סתיו שפיר: אני שמחה מאוד שחבר הכנסת סמוטריץ נכנס בחזרה למליאה, כי הנושאים האלה מתייחסים אליו.

סתיו שפיר: חבר הכנסת סמוטריץ דיבר מאוד מאוד יפה על ההתיישבות, אבל חבל שתוך כדי דבריו הוא שכח לספר שמתוך התקציבים האדירים שקיבלה – – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: חברי, קשה לי לדבר כשלא מקשיבים לי.

דוד ביטן: תפעיל את השעון.

סתיו שפיר: – – – אבל חבל שתוך כדי הדברים שאמר, החליט חבר הכנסת סמוטריץ שלא לציין – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

שי פירון: אתה צודק, טעיתי בשם, זה קורה.

שי פירון: טעיתי.

שי פירון: לא זה – טעיתי.

שי פירון: טעיתי.

אורן אסף חזן: לא בגלל זה – – –

חיים ילין: למה לא טעית אתי גם?

שי פירון: למה לא טעיתי אתך?

שי פירון: כי אז היו אומרים שזה בגלל שאתה במפלגה שלי.

שי פירון: טעיתי, מודה.

סתיו שפיר: חברים בקואליציה, אני יודעת שזה לא נוח לשמוע את הדברים האלה ולכן הייתם מעדיפים שהם לא יישמעו.

אורן אסף חזן: – – –

שי פירון: אני מתנצל, אני מודה שטעיתי.

שי פירון: קורה.

שי פירון: התבלבלתי בשם.

סתיו שפיר: סגן יושב-ראש הכנסת כנראה התבלבל מאחר שאני ביקשתי מספר פעמים לעלות ולהתנגד לחוקים שעברו – –

שי פירון: נכון.

סתיו שפיר: – – כי לא יכולתי לשבת בשקט ובשלווה לנוכח השקרים שאני שמעתי פה מהדוכן, ולא בפעם הראשונה.

סתיו שפיר: מגיע חבר כנסת ממפלגה שפעיליה מקבלים כסף מהמדינה, מכספי ציבור, באמצעות גוף שנקרא החטיבה להתיישבות, אבל במקום להתעסק בהתיישבות הוא מתעסק בהעברת כספים לא חוקית.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורן אסף חזן: – – –

שי פירון: חברת הכנסת סתיו שפיר, זאת לא התנגדות לחוק הזה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורן אסף חזן: זאת בושה וחרפה.

אורן אסף חזן: את ממש הזויה.

אורן אסף חזן: הנה הכיבוש – – –

קריאות: – – –

שי פירון: חבר הכנסת חזן, אנא בטובך.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורן אסף חזן: – – –

אורי אריאל: די, מספיק.

סתיו שפיר: בסדר גמור.

סתיו שפיר: אני רוצה – – –

שי פירון: תעצרו בבקשה כאן.

שי פירון: אנא עצרו כאן.

אורן אסף חזן: – – –

סתיו שפיר: אתם לא תלמדו אותי שיעור על מה מותר לדבר במליאה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורן אסף חזן: – – –

שי פירון: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

שי פירון: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

שי פירון: תודה, תודה, לא תקין.

שי פירון: תודה.

סתיו שפיר: אתם לא תלמדו אותי שיעור באיך – – –

קריאות: – – –

שי פירון: נכון, אנא בטובך תעצרי, כדי להשאיר למרב – –

סתיו שפיר: אני אגיד במשפט אחרון.

סתיו שפיר: אתם אישרתם פה – – –

שי פירון: – – את הזמן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – – –

שי פירון: זה לא לסעיף הזה.

סתיו שפיר: אתם אישרתם פה הצעה שמאפשרת להמשיך את השחיתות בגוף שאתם אלה שמאפשרים את השחיתות בו ממילא.

קריאות: – – –

שי פירון: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: והדבר הזה חייב להיפסק, ואנחנו נילחם בו בכל צורה ובכל דרך, עד שנחזיר את ההתיישבות למדינה.

סתיו שפיר: תודה.

שי פירון: מרב, בבקשה.

שי פירון: מרב.

מירי רגב: היא לא יכולה.

שי פירון: היא לא יכולה?

שי פירון: אוקיי, אנחנו ניגש להצבעה.

אורן אסף חזן: מילא שאת – – –

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה.

יחיאל חיליק בר: לא, רגע, אתה חייב לתת לה.

מרב מיכאלי: לא, אבל למה – – –

יחיאל חיליק בר: אתה חייב.

יחיאל חיליק בר: אתה חייב.

יחיאל חיליק בר: אתה חייב, אתה גם אישרת את זה.

שי פירון: גברתי המזכירה?

יחיאל חיליק בר: אתה חייב, ואישרת את זה.

יחיאל חיליק בר: אין דבר כזה.

יחיאל חיליק בר: מה שאמרת למיקרופון – – –

אורן אסף חזן: אתה לא יודע – – – לפי התקנון.

קריאה: חורגים מהתקנון ואחר כך – – –

קריאה: לא, לא, לא, זה לא – – –

שי פירון: חברים, אני טעיתי בכך שאישרתי לסתיו שפיר לדבר.

מירי רגב: ובמקרה היא גם מהאופוזיציה?

שי פירון: מי שנרשם – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שי פירון: זאת הייתה טעות שלי.

שי פירון: אז – – –

מירי רגב: כל הדוברים היום היו מהאופוזיציה.

קריאות: – – –

שי פירון: הם אומרים שאת לא יכולה לדבר.

שי פירון: המזכירה אומרת שאת לא יכולה.

יואב קיש: בשביל מה יש תקנון בבית?

יואב קיש: מה לעשות.

יואב קיש: בשביל מה הם דיברו – – –

קריאה: אלה הם כללי המשחק.

אורן אסף חזן: – – – שיש תקנון.

שי פירון: יש תקנון.

מרב מיכאלי: מה אומרת המזכירה?

שי פירון: המזכירה אומרת לא לתת.

זהבה גלאון: אל תרדי.

קריאות: – – –

שי פירון: חברים, בואו לא נהפוך את זה לפארסה עכשיו.

שי פירון: המזכירה אומרת שזה לא על-פי התקנון.

שי פירון: המזכירה היא גורם אובייקטיבי – – –

מרב מיכאלי: יש גם תקנון בוועדת הכנסת היום, ואתם צפצפתם עליו.

שי פירון: בסדר, מרב, בבקשה.

שי פירון: המזכירה אומרת שלא.

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: פרוטקציה לאופוזיציה?

מרב מיכאלי: שלא?

שי פירון: כן.

שי פירון: זה מה שהיא אומרת.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו נקפיד על התקנון, תודה רבה.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: חברים, אני מפעיל את ההצבעה.

שי פירון: מי בעד?

שי פירון: הצבעה שמית אתה רוצה?

צחי הנגבי: אלקטרונית.

קריאות: נגד.

שי פירון: רגע, רגע, הם עוד לא החליטו אם שמית או רגילה.

שי פירון: אלקטרונית.

שי פירון: בבקשה, אני מפעיל את ההצבעה.

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: אני יכולה – – –?

שי פירון: – – – איך השם שלך הוזכר?

מרב מיכאלי: – – –

שי פירון: היא יכולה להביע דעה אישית, מרב?

שי פירון: היא אומרת שהוזכר שמה.

שי פירון: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 34 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הבהרת מצג כשרותי אסור), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שי פירון: אז קודם כול, תוצאות ההצבעה הן: בעד – 49, נגד – 33, נמנע אחד.

שי פירון: חברת הכנסת מיכאלי, על-פי הנחיית היושב-ראש, אם את רוצה למסור הודעה אישית – – –

דוד אזולאי: אבל יש עוד הצעת חוק, שנייה.

דוד אזולאי: בשביל מה אתה – – –

שי פירון: אנחנו נעשה עוד הצבעה עוד רגע.

שי פירון: אני רק אומר.

מירי רגב: קודם תעשה הצבעה ורק אז הודעה אישית.

שי פירון: אני לא נותן הודעה אישית, גברתי השרה.

שי פירון: אמרתי, על-פי הנחיית היושב-ראש, הודעה אישית – בכתב, בבקשה.

שי פירון: קודם אנחנו נצביע שוב – על ההצעה השנייה.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 33 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הגדרת מינוח לעניין הטעיה), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מרב מיכאלי: ועכשיו אני מבקשת הודעה אישית.

שי פירון: אז אמר היושב-ראש: בכתב, על מה את רוצה.

שי פירון: זה מה שביקש היושב-ראש.

שי פירון: הודעה אישית – בכתב.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – – הודעה אישית זה – – –

שי פירון: חברת הכנסת מרב מיכאלי, את יכולה להודיע הודעה אישית, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי, אומנם אתם הצבעתם בעד הצעת החוק הזאת, אבל ראוי שתדעו שהסיבה לכך שהיה צריך להביא את ההצעה הדרקונית הזאת, המופרכת, היא דווקא שהמצב החוקי הקודם כבר לא עובד לכם.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת רחל עזריה בשבתה כסגנית ראש העיר ירושלים הקימה את "השגחה פרטית", שבאה לתת שירות כשרות לא דרך הרבנות הראשית, בגלל שיותר ויותר אזרחיות ואזרחים ויותר ויותר בתי-עסק לא רצו את הכשרות של הרבנות הראשית.

מרב מיכאלי: רצו ורוצות ורוצים כשרות, ולא את הכשרות של הרבנות הראשית.

מרב מיכאלי: הציבור מצביעה ברגליים, חברי וחברותי.

מרב מיכאלי: אם אתם חושבים שאתם תחמירו את הסנקציות ותחזקו את הכפייה ואז זה יעבוד לכם יותר טוב – יקרה ההפך הגמור.

מרב מיכאלי: בדיוק מה שקורה בכל מקום היום בארץ, שיותר ויותר ציבור מוצאת לעצמה את הכשרות שנכונה לה, שטובה לה, שלא מתבססת על שררה ויחסי כוח, כפייה ואילוצים, אלא על יחסי אמון של קהילה ועל הזכות של כל אחת ואחד שההלכה תהיה גם שלה ולא רק שלכם.

מרב מיכאלי: לא יעזור לכם, הצעת החוק הזאת יכולה לעבור קריאה שלישית, אבל זה בדיוק אחת הגזירות שהציבור לא רק לא יכולה לעמוד בה, גם לא רוצה לעמוד בה, ובצדק רב.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: כדי שיהיה ברור, ההצעות עברו לוועדת הפנים.

עליזה לביא: ועדת כלכלה.

טלי פלוסקוב: ועדת כלכלה?

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, לא.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אז אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת לקבלת ההחלטה.

זהבה גלאון: מה עוד – – –?

מרב מיכאלי: ועדת הפרדס.

אלי בן-דהן: ועדת הפנים.

יחיאל חיליק בר: ועדת השקיפות של סתיו.

טלי פלוסקוב: עוד פעם, ההצעות עוברות לוועדת הכנסת – – –

קריאות: – – –

קריאות: [הצעת חוק פ/1423/20; נספחות.

קריאות: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – החמרת ענישה בגין התעללות בבעלי-חיים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: ישיב שר החקלאות חבר הכנסת אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, יש לך עשר דקות להציג לנו את החוק.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, רבותי השרים ועמיתי חברי הכנסת, אתמול דהר רכב ברחבי תל-מונד, איזה טנדר קטן כזה בצבע לבן.

איציק שמולי: הוא דהר כמו מטורף.

איציק שמולי: ולטנדר הייתה מחוברת איזושהי עגלה.

איציק שמולי: ולעגלה היה מחובר כלב, בעל-חיים שנגרר ונגרר ונגרר ברחבי תל-מונד.

איציק שמולי: ואנשים רדפו אחרי הרכב הזה וניסו לעצור אותו כי אולי יצליחו להציל בזמן את בעל-החיים.

איציק שמולי: אבל עד שהצליחו לעצור את הרכב היה כבר מאוחר מדי.

איציק שמולי: לפני כמה חודשים, כמה שבועות, אני עליתי לכאן וסיפרתי לכם על מקרה מזעזע נוסף שבו בהשראת "דאעש" איזה פרחח נעל כלב בכלוב, בכלוב ברזל, והצית אותו.

איציק שמולי: הוא הותיר שובל של בנזין ופשוט הצית אותו.

איציק שמולי: בל"ג בעומר האחרון אני השתתפתי – לא סיפורים ולא מעשיות – אני השתתפתי במבצע ארצי עם 600 מתנדבים ב-54 יישובים שהצילו 40 בעלי-חיים מהטרנד החדש, כבר לא בפינות רחוב אפלות, טרנד חדש: לקחת גורים של כלבים וחתולים – אני מצטער שאני מזעזע אתכם, אבל צריך לזעזע את הקירות של הבית הזה – לעטוף אותם בנייר כסף כדי שהסבל יהיה מתמשך ולזרוק אותם לתוך המדורות.

איציק שמולי: אתם חושבים שבזה תמה ההתעללות?

איציק שמולי: אז הנה באו המפעלים עכשיו.

איציק שמולי: מפעל "דבאח", בית-השחיטה הכי גדול במדינת ישראל.

איציק שמולי: אני אומר לכם מכאן, כבר בפתח הדברים שלי, שכל אחד יעשה את הבחירה שלו.

איציק שמולי: מי שרוצה להיות צמחוני שיהיה צמחוני, מי שרוצה להיות טבעוני שיהיה טבעוני, מי שרוצה לאכול מאכלים כאלו ואחרים, כשר ולא כשר, כל אחד יעשה מה שבא לו בבית שלו.

איציק שמולי: אני לא בא מהמקום הזה.

איציק שמולי: אני מאמין שגם מי שצורך בשר לא מוכן לקבל תופעות כפי שהתגלו במפעל "דבאח" ובמפעל "זוגלובק", ולפני זה ב"אדום-אדום", ולפני זה עוד פעם ב"זוגלובק".

איציק שמולי: מה מביא בני-אדם לקחת עגלים רגע לפני שהם נשחטים, להטיח בהם את שער הברזל, להצליף בהם בלומים ובצינורות פלסטיק – –

דניאל עטר: בשוקרים.

איציק שמולי: – – ואחרי ששוברים להם את הרגליים והם לא יכולים לקום, לקחת שוקר – שלא הגיע לשם במקרה, אחד הבעלים דחף להם את זה – ולחשמל את העגל שוב ושוב ושוב בראש, ובאשכים, ובמקומות הכי רגישים, עד שהם מתים מכאב.

איציק שמולי: ועגל שהתמזל מזלו ומגיע כבר לעמדת השחיטה, אז הפלא ופלא: אחרי ששוחטים אותו, פתאום קם על הרגליים.

איציק שמולי: ואז מגיע "זוגלובק", וב"זוגלובק" העובדים מצאו תחביב חדש: לקחת תרנגולת ולהתחיל לשחק אתה משחק הטבעות, או סטנגה, כאילו איזה כדורגל.

איציק שמולי: אני חושב שהיום הבית הזה צריך לומר: עד כאן, והוא אומר: עד כאן.

איציק שמולי: אבל הפעם הזו אנחנו לא מסתפקים בלהגיד: עד כאן.

איציק שמולי: 80 חברי כנסת חתמו על הצעת החוק שלי, מכל סיעות הבית.

איציק שמולי: הפעם הזאת אנחנו דורשים משהו אחד מעבר, הפעם הזו הבית הזה מתאחד כדי לבוא ולומר שאנחנו דורשים פעולה שהיא נחושה והיא אגרסיבית והיא מיידית.

איציק שמולי: נכון, כדי למנוע התעללות בבעלי-החיים נדרשת פעולה בכל המישורים.

איציק שמולי: בראש ובראשונה במישור של החינוך.

איציק שמולי: אם ילדים בבתי-הספר ילמדו יותר על הקשר המיוחד שתמיד היה בין בעלי-החיים לבני-האדם, יכול להיות שלא נגיע למחוזות האלה.

איציק שמולי: והיום לא נעשה מספיק.

איציק שמולי: צריך לפעול גם במישור של האכיפה.

איציק שמולי: בשנים 2013 ו-2014 נפתחו 400 תיקים למתעללים בבעלי-החיים; רק ב-30 מהמקרים הוגשו כתבי-אישום.

דניאל עטר: למה אין ענישת מינימום בחוק שאתה מציע?

שלי יחימוביץ': כי זה הבניית ענישה, ואנחנו – – –

איציק שמולי: במשטרה – למרות שיש לנו תקוות רבות מהשר הנוכחי, שנכנס לתפקידו; הנושא הזה קרוב ללבו מאוד – עד היום האכיפה, ומידת החשיבות שהמשטרה העמידה לטיפול בתופעה הזו, לא הייתה גבוהה.

איציק שמולי: אבל אנחנו לא יכולים להסתפק בחינוך ובאכיפה, אנחנו צריכים לפעול גם במישור של הענישה.

איציק שמולי: ואני מביא לכאן היום את הצעת החוק הזו, שהגישו אותה גם קודם, לפני, בכנסות קודמות, רונן הופמן בכנסת הקודמת וחבר הכנסת ניסן סלומינסקי בכנסת שלפני כן, שאומרת דבר פשוט:

איציק שמולי: אנחנו רוצים להתמודד גם במישור של החמרת הענישה ולהעלות את הענישה משלוש שנים לחמש שנים, ולא לאפשר יותר מצב שבו בעבירות שתיארתי לכם קודם אנשים מגיעים לבית-המשפט, ובגין גרירה של כלב, שקושרים אותו למכונית ופשוט מתחילים לנסוע, מישהו יוצא בעונש של שלושה חודשים על-תנאי.

שלי יחימוביץ': – – – די, די.

איציק שמולי: במקרה אחר – ולבקשת חברי הכנסת אני לא אמשיך בתיאורים, אני מבין שהשגתי את מטרתי – – –

שלי יחימוביץ': השגת, השגת.

איציק שמולי: מישהו יוצא מבית-משפט במקרה אחר עם קנס של 300 שקל.

איציק שמולי: היום מותר להטיל קנס, לפי החוק, של עד 226,000 שקל.

איציק שמולי: מה מביא שופט במדינת ישראל להחליט שאפשר בגין עבירות כאלו להסתפק ב-300 שקל?

איציק שמולי: גם בג"ץ קבע בשנת 2012 שיש מקום להחמיר את הענישה על מתעללים בבעלי-חיים.

איציק שמולי: בבג"ץ 8122/12 נקבע: "יש מקום להחמיר בענישה הנוגעת לפגיעה בבעלי-החיים, הן חיות הבר הן חיות הבית.

איציק שמולי: התאכזרות ופגיעה בבעלי-החיים, מעבר לפגיעה העקיפה שהיא גורמת לבני-האדם, מעידות על אטימות לב ועל קהות חושים".

איציק שמולי: ולכן אני אומר לכם, חברי, לא מדובר פה רק על מאבק של שוחרי הסביבה ובעלי-החיים.

איציק שמולי: מדובר פה על מאבק על דמותה ועל אופייה של החברה הישראלית ועל הכיוונים המטורפים שאליהם היא לפעמים הולכת.

איציק שמולי: כי מי שמסוגל לקחת גור כלבים ולעשות לו את המעשים האלו, לא ירחק היום שהוא יעשה דברים נוראים כאלו גם לבני-אדם.

איציק שמולי: ולכן, אני קורא לכם היום לתמוך בהצעת החוק.

איציק שמולי: אני לא יכול שלא להודות, בראש ובראשונה, לשר החקלאות אורי אריאל.

איציק שמולי: מהרגע שאתה נכנסת לתפקידך, אתה מגלה יוזמה, נחישות, אגרסיביות בלתי מתפשרת מול המתעללים בבעלי-החיים.

איציק שמולי: וצריך לומר גם, רק אתמול הנחתם את הצעת החוק הממשלתית שנועדה להתמודד עם אותה התופעה, הצעת חוק שבחלק מהמרכיבים שלה היא אפילו יותר מרחיקת לכת ויותר טובה מהצעת החוק שלי, ואני כמובן מברך עליה, ושתי ההצעות יוצמדו.

איציק שמולי: אני מברך גם את שרת המשפטים איילת שקד, שלמרות שהפקידים במשרד המשפטים גילו עמדה כללית חיובית אבל היו להם תיקונים והסתייגויות אין-סופיות, ראתה את התמונה הכללית והחליטה ללכת עם הצעת החוק.

איציק שמולי: וכמוה גם השר יריב לוין, שריכז את העבודה בוועדת השרים.

איציק שמולי: אני מודה גם לאבי גבאי, השר להגנת הסביבה, ליו"ר ועדת החינוך וליו"ר ועדת הכנסת, לראשי השדולה למען בעלי-החיים – לעמיתתי יעל גרמן, ולראשי השדולה הקודמים, שעשו עבודה מופלאה בכנסת הקודמת, איתן כבל ודב ליפמן.

איציק שמולי: ומעל כולם – לארגונים למען בעלי-החיים, שפועלים שנים על גבי שנים על גבי שנים, גם כאשר זה לא פופולרי, חושפים התעללויות, מקדמים חקיקה ודואגים לרווחה היומיומית של בעלי-החיים.

איציק שמולי: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: ישיב שר החקלאות חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: ברשות יושבת-ראש הישיבה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מברך את ידידי חבר הכנסת שמולי, שפועל במרץ בכנסת למען רווחת בעלי-החיים.

אורי אריאל: ציין חבר הכנסת שמולי ש-80 ח"כים חתמו.

אורי אריאל: למעשה, זה כמעט 100% בהתחשב בכך שיש ממשלה של 40.

אורי אריאל: ההישג הוא מלא, יוצא דופן, ומלמד שאפשר להתאחד למען הרבה דברים משותפים, ואחד מהם הוא צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: ברוך השם שזכינו למציאות הזאת.

אורי אריאל: משרד החקלאות ואנוכי פועלים במרץ לשיפור רווחתם של בעלי-החיים בישראל.

אורי אריאל: זה כולל את עניין תנאי הגידול של תרנגולות, שזה בהיקפים של מיליונים.

אורי אריאל: חבר הכנסת תיאר כמה מקרים קשים, אבל יש פה דבר הרבה יותר גדול, רוחבי.

אורי אריאל: מדובר על עשרות-מיליוני בעלי-חיים, שאכן סופם ידוע מראש, אבל גם אז אנחנו נקפיד על תנאי הגידול, והם יהיו יותר טובים או הרבה יותר טובים מאשר היום.

אורי אריאל: מדובר גם על עגלים ופרות, אפרוחים, תרנגולות וכן הלאה.

אורי אריאל: זה החלק, אולי, היותר-משמעותי בגודל שלו, בהיקף שלו, ואנחנו נמצאים באמצע העבודה, ואנחנו מתכוונים להשלים אותה יחד עם המגדלים ויחד עם ארגוני צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: לצערי, בשבועות האחרונים נחשפנו לתמונות קשות של התעללות בבתי-מטבחיים ובמשחטות.

אורי אריאל: אני אמרתי ואני חוזר ואומר שננהג באפס סובלנות כלפי הדברים האלה.

אורי אריאל: אמרתי שנעשה ביקורי פתע, ואכן עשינו אחד כזה, בינתיים, במשחטת "זוגלובק", ואנחנו נעשה נוספים.

אורי אריאל: אני מקווה שהמפעלים יפנימו את העניין, ועד שמפעל שהיינו בו וראינו בעיה, לא יתקן את הדברים, אנחנו לא נאפשר לפתוח אותו.

אורי אריאל: יש בית-מטבחיים בדרום הארץ שסגור כבר חודשיים – מי שמבין מה הנזק הכלכלי למפעל הזה, מבין – והוא לא ייפתח אם הוא לא יעמוד בתקנים.

אורי אריאל: זה לא מייתר את החקירה המשטרתית; במפעל "זוגלובק", אחרי עבודה מאומצת של המשטרה ושל יחידת הפיצו"ח שלנו, של משרד החקלאות, יש חקירה לגבי שבעה חשודים.

אורי אריאל: אני מעריך – הלוואי שלא, אבל אני מעריך שחלקם יועמד לדין.

אורי אריאל: אנחנו הבאנו חוק חדש בעניין, ציין זאת חבר הכנסת שמולי.

אורי אריאל: החוק הזה מונח על שולחנכם.

אורי אריאל: אכן, בדברים מסוימים הוא יותר חמור מהצעת החוק הפרטית.

אורי אריאל: אנחנו, כמובן, הגענו להבנה שמצמידים ומתקדמים בתיאום; לזה אני צריך לקבל הסכמה ממך, ואני אומר לפרוטוקול שנאמר נכון, ואנחנו כך נעשה את זה, ואנחנו מתכוונים בעזרת ועדת החינוך – דיברתי עם היושב-ראש, חבר הכנסת מרגי – לקדם את זה במהירות ובעדיפות כדי להקטין את צער בעלי-החיים ככל שזה רק ניתן ותלוי בנו.

אורי אריאל: אני חוזר ומציין שהדברים האלה מופיעים אצלנו בתורה.

אורי אריאל: הם לא דברים של השנים האחרונות.

אורי אריאל: נכון שיש התעוררות, וטוב שכך.

אורי אריאל: יש שיתוף פעולה עם הארגונים.

אורי אריאל: הייתי ב"תנו לחיות לחיות", באחד המקומות שלהם ליד כפר שילת.

אורי אריאל: אני מבקש להקריא מ"קיצור שולחן ערוך", אני מצטט: "אסור מן התורה לצער כל בעל חי, ואדרבה – חייב להציל כל בעל חי מצער".

אורי אריאל: לא רק שאסור; צריך לעזור, שלא יהיה.

אורי אריאל: "ואפילו של הפקר" – זאת אומרת, אתה רואה כלב שאין לו בעלים, אין לו כלום – זה לא פוטר אף אחד מלעזור לו בשעת צרה, והתורה שלנו מלאה ערכים בתחום הזה.

אורי אריאל: הלוואי שנזכה לעשות יותר ויותר בתחום הזה.

אורי אריאל: אמרתי ואני חוזר ואומר שאנחנו בודקים את האפשרות לשים מצלמות בכל המקומות הללו, בשידור קבוע, מלא, כך שאפשר לראות את הסרטים האלה לאחור ולבדוק אותם.

אורי אריאל: אנחנו מקיימים בשבוע הבא ישיבת עבודה מעשית, לראות איך לקיים את ההנחיה שלי ולהביא אותה לידי ביצוע מהיר.

אורי אריאל: אני משתמש בבמה כרגע ופונה לציבור הרחב לגבי מנהג הכפרות – ערב ראש השנה ויום הכיפורים.

אורי אריאל: זהו מנהג עתיק יומין, ומנהג הוא יותר מדין אצלנו, אצל היהודים, אבל יש עוד מנהג, שבמקום לעשות כפרות עם התרנגולות מעל הראש – אתם מכירים, "זאת כפרתי" וכו' – נותנים צדקה, ואז עושים דבר כפול במובן של המצווה: פעם אחת נמנעים מצער בעלי-החיים, ופעם שנייה נותנים צדקה לעניים.

אורי אריאל: מה יכול להיות יותר טוב מהעניין הזה?

אורי אריאל: זה תלוי בחינוך והרבה הסברה.

אורי אריאל: אנחנו פועלים גם בתחום הזה.

אורי אריאל: דיברתי עם רבנים מראשי העדה החרדית.

אורי אריאל: זה מסובך, אבל אני מאמין שזה יתפוס.

אורי אריאל: היום זה כבר קיים יותר ויותר.

אורי אריאל: כל שנה יש יותר יהודים שנותנים צדקה, ולא עושים את מנהג הכפרות בצורה הזאת.

אורי אריאל: אני יכול לומר לכם שאני הייתי נגד סירוס כלבים.

אורי אריאל: ידידי חבר הכנסת כבל הציע את ההצעה הזאת.

אורי אריאל: אני הצבעתי נגד, כי אמרו לי רבותי שזה מנוגד להלכה.

אורי אריאל: אבל יש בשורה: יש לנו מחקר שמראה שעל-ידי הורמונים אפשר לקיים את זה, וזה לפי ההלכה.

אורי אריאל: לכן, כשנסיים את המחקר הזה – – –

מיקי רוזנטל: סירוס כימי.

אורי אריאל: אני לא כזה בקי, אבל אמרו לי אנשים שמבינים בעניין – – –

יואל חסון: אדוני השר, אני רוצה לשאול אותך משהו – – –

אורי אריאל: שנייה, אבל ברשות היושבת-ראש, שנייה.

אורי אריאל: אני מסיים.

יואל חסון: לפני שאתה יורד – – – שאלה חשובה.

אורי אריאל: אני לא מתכוון לרדת בשעות הקרובות.

אורי אריאל: מה הבעיה, מה אתה לחוץ?

יואל חסון: אני רוצה לשאול שאלה.

אורי אריאל: בכל אופן, אני אומר לאיתן, לאחרים, לכולנו, בתקווה שאכן יש סירוס הורמונלי או כימי כזה או אחר, והוא לפי ההלכה, אני ודאי הראשון לתמוך ולהגיש הצעת חוק בעניין הזה, כך שנוכל להתקדם גם בזה.

אורי אריאל: בסך הכול אני מנצל את הבמה ופונה לציבור: תגישו תלונות, זה בידיכם.

אורי אריאל: הרי כל אחד רואה ליד הבית שלו את הדברים.

אורי אריאל: יש היום מצלמות לכל אחד, בניידים, ואנחנו מבקשים, הייתי אומר, כמעט דורשים מהאזרחים – תהיו שותפים למאמץ.

אורי אריאל: אנחנו לא יכולים להיות בכל מקום בכל דקה, אבל בכל מקום יש מישהו שיכול להתלונן.

אורי אריאל: אנחנו מבטיחים לעשות מאמץ לחקור את זה.

אורי אריאל: לסיום, אני ממליץ לחברי הבית לתמוך בחוק הזה; להצמיד אותו לחוק הממשלתי, החוברת הכחולה שמונחת אצלכם.

אורי אריאל: קיבלנו הסכמה מחבר הכנסת המציע, חבר הכנסת שמולי, לתאם את ההצעה שלו ולקדם אותה יחד אתנו.

אורי אריאל: תודה.

יואל חסון: אדוני השר, אפשר לשאול אותך שאלה?

יואל חסון: אפשר לשאול את השר שאלה קצרה?

אורי אריאל: אם היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: קצר, מהמקום.

יואל חסון: מהמקום, בוודאי.

יואל חסון: דיברת על עופות, ופורסם עכשיו בערוץ 2 שיש מיליון עופות שיש בהם חיידק הסלמונלה, ואתם קיבלתם החלטה בכל זאת להפיץ את זה לציבור, רק לבקש להרתיח את העופות.

יואל חסון: האם זה נכון?

יואל חסון: מה יש לך לומר בנושא הזה?

אורי אריאל: אני אענה מאוד בקצרה.

אורי אריאל: זה לא קשור לנושא.

אורי אריאל: אני אענה.

יואל חסון: זו התייחסות חשובה.

אורי אריאל: אני אענה.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אפשר להגיש שאילתה, אבל כאן במקרה הזה חרגתי.

מיקי רוזנטל: זה בסדר.

מיקי רוזנטל: הוא כבר על הדוכן.

מיקי רוזנטל: מה קרה?

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר, בקצרה.

אורי אריאל: אני עונה בקצרה.

אורי אריאל: הנושא מוכר.

אורי אריאל: הוא נמצא באזור מטה-אשר, המועצה האזורית מטה-אשר, בתחום לולים, חוות לולים של מפעל "מילואות" ועוד מפעל.

אורי אריאל: והווטרינר הראשי, שעובד באופן מקצועי נטו – הוא לא מהימין, הוא לא מהשמאל, הוא הווטרינר הראשי של מדינת ישראל – למרות שאני חשבתי שצריך להוציא צו השמדה כי יש בזה בעייתיות, לדעתו המקצועית, והתווכחנו ודנו, אבל הוא הצד המקצועי, לא אני, והוא אומר שלא צריך להשמיד ולא האנשים בבית מרתיחים אלא המפעל; יש מפעלים שעושים הרתחה לעופות.

אורי אריאל: ולכן הקביעה שלו אומרת שהם לא יכולים לשווק את זה לשוק באופן רגיל – סליחה – הם מחויבים לשחוט אותם בקווים נקיים, לטובת העופות האלה, כדי לא להעביר מקו לקו את המחלה, ואז להעביר אותם הרתחה, ואז אפשר לשווק אותם.

אורי אריאל: זה מכביד מאוד על המגדלים, אנחנו יודעים.

אורי אריאל: זה יכול ליצור איזשהו חוסר מסוים, כרגע, לרגע, אבל אנחנו, כידוע, מכבדים את אנשי המקצוע שלנו.

אורי אריאל: זה מה שהם קבעו – –

יואל חסון: יהיה פיקוח על התהליך הזה?

יואל חסון: יהיה פיקוח – – –

אורי אריאל: – – אחרי הרבה דיונים.

אורי אריאל: יש פיקוח צמוד על השחיטה והשיווק ועל זה שמרתיחים אותו – במפעל, לא בבית – ורק ככה הם יצאו לשוק.

אורי אריאל: אנחנו מכירים את הנושא, מטפלים בו מזה עשרה ימים.

אורי אריאל: הייתי בביקור שם, ראיתי, ואנחנו מקווים שלא יהיו עוד מחלות.

אורי אריאל: יש לנו עוד בעיה קטנה – סיימתי, גברתי היושבת-ראש – יש בעזה, בעזה, הרבה מקרים של שפעת עופות כרגע.

אורי אריאל: אנחנו כמדינת ישראל, בכספים של מדינת ישראל, בהיקף של 600,000–700,000 שקל, העברנו ציוד וכל מה שצריך כדי הם יוכלו לטפל.

אורי אריאל: אנחנו מקווים שהם יעשו את זה באופן מספיק טוב וזה לא יגיע ליישובי עוטף-עזה, וממילא אחרי זה יתפשט הלאה ויגרום לנו נזקים גדולים.

אורי אריאל: העניין בטיפול, כרגע בשליטה.

אורי אריאל: אני מקווה שכך יהיה.

אורי אריאל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר החקלאות חבר הכנסת אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה להציג התנגדות להצעה.

קריאה: איזו התנגדות – – –

טלי פלוסקוב: יש כאן בקשה להתנגדות.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: זכותו, ואנחנו נשמע אותה.

זהבה גלאון: גם אני רוצה להתנגד, בחוק השני.

זהבה גלאון: אני מבקשת, החוק השני.

זאב בנימין בגין: על הכשרות.

זהבה גלאון: לא על הכשרות – – –

באסל גטאס: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני עומד בפניכם המום.

באסל גטאס: בגלל אהבתי הלא-סופית, אין-סופית, לבעלי-החיים ומחויבותי העמוקה כל החיים שלי להגן עליהם, אני נאלץ לעמוד כאן ולתהות בפניכם ולפנות אליכם באותה התלהבות ובאותה מחויבות שבהן פנה אליכם חבר הכנסת שמולי: איך אותם חברי כנסת שיצביעו היום בעד החוק הזה יתכנסו בעוד חצי שעה בוועדת הפנים וחלקם יצביע על חוק המכשיר עינוי בני-אדם?

אורי אריאל: אבל זה לא, ממש לא יכול להיות – – –

קריאה: – – –

באסל גטאס: בני-אדם הם גם בעלי-חיים, כבוד השר.

אורי אריאל: לא יאומן.

יואב קיש: אתה אולי רואה אותם – –

באסל גטאס: הכנסת – –

יואב קיש: – – כבעלי-חיים.

יואב קיש: בני-אדם – –

באסל גטאס: – – עושה הכול – –

יואב קיש: – – זה לא בעלי-חיים.

באסל גטאס: – – עושה הכול – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גטאס, אתה חייב להתנגד לעצם העניין.

באסל גטאס: אני אתנגד – – – אני – –

טלי פלוסקוב: זה לא הנושא.

באסל גטאס: – – מדבר על העניין.

טלי פלוסקוב: זה לא הנושא.

באסל גטאס: זהו עניין באותו עניין.

באסל גטאס: לפחות תיתנו לנו כבני-אדם אותה – –

אורן אסף חזן: – – –

באסל גטאס: – – דרגה של – –

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על בעלי-חיים.

באסל גטאס: – – בעלי-חיים.

באסל גטאס: אני רוצה – –

טלי פלוסקוב: זה בדיוק העניין.

באסל גטאס: – – להגן על בעלי-חיים – –

טלי פלוסקוב: אתה מוריד מעצמך.

באסל גטאס: – – שנקראים בני-אדם.

קריאה: – – –

באסל גטאס: בני אדם, על-פי – –

אורן אסף חזן: – – –

באסל גטאס: – – כל הגדרה ביולוגית, הם בעלי-חיים.

קריאות: – – –

קריאה: אני רוצה לצטט אותך אחר כך, שאתה אומר – –

באסל גטאס: אנחנו, הכנסת מכשירה – –

קריאה: – – שבני-אדם זה בעלי-חיים.

קריאה: באמת – – –

באסל גטאס: – – עומדת להכשיר בוועדת הפנים, הלילה וביום שני, עינוי, עינוי של בני-אדם, הפעלת כוח.

באסל גטאס: הפעלת כוח.

באסל גטאס: פעם ראשונה – –

אורן אסף חזן: תגיד לי, אין לך מה לדבר?

אורן אסף חזן: – –

באסל גטאס: – – נכתב בפירוש – –

אורן אסף חזן: – – שאתה מדבר שטויות?

באסל גטאס: – – בחוק שמותר להפעיל כוח בשביל להאכיל אסיר שובת רעב.

באסל גטאס: אסירים שובתי רעב – –

מיקי לוי: בני-אדם – – – ראוי – – –

באסל גטאס: – – שיזכו לפחות לטיפול – –

מיקי לוי: בני-אדם – –

באסל גטאס: – – ולקצת רחמים – –

מיקי לוי: – – שמתאכזרים לחיות, ראוי שנתאכזר אליהם.

באסל גטאס: – – שכאן מפזרים על בעלי-חיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גטאס, למרות שההתייחסות הייתה ממש לא לעניין.

טלי פלוסקוב: אנחנו נגיע להצבעה.

באסל גטאס: זה ממש לעניין, ואת לא קובעת לי מה אני מדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אתה רשאי להצביע מה שאתה חושב לנכון.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: הוא חייב להצביע נגד ברגע שהוא הציג את ההתנגדות.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – החמרת ענישה בגין התעללות בבעלי-חיים), התשע"ה–2015, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 49 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: מה זה אומר?

טלי פלוסקוב: זה בסדר?

טלי פלוסקוב: הוא פשוט לא הצביע.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1320/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – שם המדינה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: ישיב על ההצעה הזאת, בשם הממשלה, שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך עד עשר דקות.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, ביום ה' באייר התש"ח, 14 במאי 1948, התכנסו האבות המייסדים של מדינת ישראל, התכנסו בתל-אביב והכריזו על הקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל, היא מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: ההכרזה נפתחה במילים: "בארץ-ישראל קם העם היהודי, בה עוצבה דמותו הרוחנית, הדתית והמדינית, בה חי חיי קוממיות ממלכתית, בה יצר נכסי תרבות לאומיים וכלל-אנושיים והוריש לעולם כולו את ספר הספרים הנצחי".

אורן אסף חזן: ההכרזה כשלעצמה לא כוננה או המשיגה את העם היהודי, שהנו מהעמים העתיקים ביותר, אלא הכריזה על ייסוד המדינה בטריטוריה הטבעית של העם היהודי מימי קדם.

אורן אסף חזן: הערכים המעוגנים בהכרזת העצמאות הם ערכים של שלום.

אורן אסף חזן: כך הוכרז: "אנו קוראים – גם בתוך התקפת הדמים הנערכת עלינו זה חודשים – לבני העם הערבי תושבי מדינת ישראל לשמור על שלום וליטול חלקם בבניין המדינה על יסוד אזרחות מלאה ושווה ועל יסוד נציגות מתאימה בכל מוסדותיה, הזמניים והקבועים.

אורן אסף חזן: אנו מושיטים יד שלום ושכנות טובה לכל המדינות השכנות ועמיהן, וקוראים להם לשיתוף פעולה ועזרה הדדית עם העם העברי העצמאי בארצו.

אורן אסף חזן: מדינת ישראל מוכנה לתרום חלקה במאמץ משותף לקדמת המזרח התיכון כולו".

אורן אסף חזן: לצערנו, היד המושטת לשלום נדחתה על-ידי הערבים מבית ומחוץ, פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: אז, בתקופתו, פרצה מלחמת העצמאות, והיום זה נקרא חוליית המפגע הבודד.

אורן אסף חזן: אך ידנו עדיין מושטת לשלום.

אורן אסף חזן: בהכרזת העצמאות הוכרז כי שם המדינה היהודית ייקרא "ישראל".

אורן אסף חזן: "עד להקמת השלטונות הנבחרים והסדירים של המדינה, בהתאם לחוקה שתיקבע על-ידי האספה המכוננת הנבחרת, לא יאוחר מה-1 באוקטובר 1948, תפעל מועצת העם כמועצה מדינית זמנית ומוסד הביצוע שלה, מינהלת העם, יהווה את הממשלה הזמנית של הממשלה היהודית אשר תיקרא בשם 'ישראל'".

אורן אסף חזן: הצעת החוק המונחת לפניכם ומונחת לאישורכם הנה תיקון לחוק הדגל, אשר מרים על נס לא רק את הדגל שמגן-דוד מעטר אותו ולא את סמל המדינה, אלא חשוב לא פחות מכך: את שמה.

אורן אסף חזן: שם המדינה זכאי לכבוד הראוי לו כסמל ישראלי ממלכתי.

אוסאמה סעדי: אין שם למדינה?

אוסאמה סעדי: אין שם?

אורן אסף חזן: הצבעה בעד ההצעה משמעותה אמירה ברורה כי כבודנו הלאומי לא בא לידי ביטוי רק בסממנים חיצוניים כגון הדגל והסמל, אלא גם בשמה – –

זהבה גלאון: – – –

אורן אסף חזן: – – של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: – – –

אורן אסף חזן: מי שיפגע במדינת ישראל ובסמליה ראוי לגינוי והוקעה.

אורן אסף חזן: אילו היינו שואלים היום את החתומים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

אורן אסף חזן: ידידי אוסאמה, אתה מספיק זמן בבית הזה כדי להמתין בסבלנות.

אוסאמה סעדי: זה החוק.

אורן אסף חזן: סבלנות היא ערך עליון.

אורן אסף חזן: תקשיב בסבלנות, תשכיל.

אורן אסף חזן: אילו היינו שואלים היום את החתומים על מגילת העצמאות האם הם חושבים שיש להגדיר את שם המדינה בדין, ברור לכל בר-דעת כי התשובה הייתה חיובית.

אורן אסף חזן: הרי כוונת החותמים על הכרזת העצמאות הייתה שבחתימתם הם מכריזים ומכוננים את מדינת ישראל, מדינת העם היהודי, שתיקרא ישראל.

אורן אסף חזן: וכך נכתב: "לפיכך נתכנסנו היום, אנו חברי מועצת העם, נציגי היישוב העברי והתנועה הציונית, ביום סיום המנדט הבריטי על ארץ-ישראל, ובתוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית, ועל יסוד החלטת עצרת האומות המאוחדות, אנו מכריזים בזאת על הקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל, היא מדינת ישראל".

אורן אסף חזן: החותמים סברו שהם מחוקקים את החוק שהוא החוקה הזמנית, החוק שקובע שכל המוסדות זמניים, פרט לשמה של המדינה.

אורן אסף חזן: אלא מה, פסיקת בית-המשפט העליון החלישה את מעמדה החוקתי של מגילת העצמאות, והתייחסה אל ההכרזה כדקלרטיבית בלבד ולא כחוקה של ממש.

אורן אסף חזן: חברים, הצעת החוק נועדה לבצר את העוגן של שמה של מדינת ישראל, ואף את הגדרתה כפי שהוגדרה בהכרזת העצמאות – בית לעם היהודי.

אורן אסף חזן: חברים, ההצעה שואבת מהכרזת העצמאות ומעגנת את המדינה כמדינה שאופייה יהודי.

אורן אסף חזן: מי שמצביע היום נגד, מצביע למעשה בעד פגיעה בכבוד במדינה, בעד חרמות, נגד שמה ומעמדה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

אורן אסף חזן: מי שמצביע נגד, מצביע נגד בן-גוריון ויתר החותמים והחותמות על הכרזת העצמאות.

אורן אסף חזן: אני קורא לכל החברים בבית הזה, מימין ומשמאל, מכל הפינות, מכל הקצוות, ללא הבדל דעה, היום, אחרי 67 שנה, להצביע ולעגן לראשונה בחוק את שמה של מדינת ישראל – היא מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: יש זמן להתנגדות כרגע.

טלי פלוסקוב: השר ישיב, ואחר כך – חבר הכנסת פריג', רשום אצלי שאתה רוצה להתנגד.

טלי פלוסקוב: כרגע ישיב שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אורן אסף חזן: אני יכול להסביר להם – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: לא סיימנו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אורן אסף חזן: אני מציע לכם לקחת שיעורי הבנת הנקרא.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: שיעורי הבנת הנקרא.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, אני מבקשת לתת זכות לשר הפנים להשיב, ואחר כך נמשיך בדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – שם המדינה), התשע"ה–2015, הצעת החוק של חבר הכנסת אורן חזן, מבקשת לתקן את חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, התש"ט–1949, על דרך הגדרת שמה של מדינת ישראל בחוק זה והרחבת ההגנה שכבר חלה על דגל המדינה וסמל המדינה – כי יש חוק דומה לעניין הזה – מפני זילות או הטעיה גם על שמה של המדינה.

סילבן שלום: למרות שהייתה התנגדות, מאחר שהייתה טענה שיש חוק דומה, אני החלטתי לאשר את החוק הזה ולהודיע לוועדת השרים לחקיקה שהמשרד תומך בהצעה ואני תומך בהצעה כדי שתוכל להביא אותה לכאן בהנמקה מהמקום ובתמיכת הממשלה.

סילבן שלום: עם זאת, אתה צריך להסכים למה שאני אומר עכשיו במשפט הבא: ועדת השרים החליטה לאשר את קידום הצעת החוק רק לעניין שם המדינה וללא סנקציה פלילית.

סילבן שלום: מאחר שכל חברי הוועדה, כולל משרד המשפטים, היו צריכים להסכים לכל העניין הזה, יש התניה לגבי המשך החקיקה.

סילבן שלום: אנחנו נאשר את החקיקה הזאת גם בוועדות וגם בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

סילבן שלום: אני חוזר, ועדת השרים החליטה לאשר את קידום הצעת החוק רק לעניין שם המדינה וללא סנקציה פלילית.

סילבן שלום: לאור האמור לעיל, לאחר שאורן חזן מאשר – אתה מסכים לזה?

סילבן שלום: מסכים?

אורן אסף חזן: כן.

סילבן שלום: אני מבקש את אישור הכנסת להצעת החוק.

סילבן שלום: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', עכשיו יש לך זמן להתנגדות.

טלי פלוסקוב: בבקשה לכאן, יש לך שלוש דקות להתנגדות שלך.

עיסאווי פריג': כבוד היושבת-ראש, מכובדי השרים – אורן, אני ציפיתי בכיליון עיניים להצעת החוק הראשונה שלך כמו שהבטחת – שאתה מביא הצעת חוק לחובת לימוד השפה הערבית.

עיסאווי פריג': ככה אני הבנתי.

אורן אסף חזן: ידידי – – – סליחה, בוא אני אעשה לך סדר.

אורן אסף חזן: אני עמדתי ואמרתי, ואני מתחייב להעביר את הצעת החוק ללימוד ערבית.

אורן אסף חזן: יחד עם זאת, יש תקנון, וצריך לכבד אותו.

אורן אסף חזן: עוד לא עברו 45 יום – – –.

אורן אסף חזן: עם פתיחת המושב הבא, אני מתחייב שהצעת החוק הראשונה שאני אביא לוועדת השרים תהיה הצעת חוק לימוד ערבית.

אורן אסף חזן: עכשיו אני מבקש שתצביע על שם המדינה שאתה חלק ממנה, מקבל ממנה משכורת, גר בה, משתמש בתשתיות שלה – – –

ירון מזוז: צודק.

ירון מזוז: צודק.

ירון מזוז: כל הכבוד.

אורן אסף חזן: – – – היא גורמת לך – – – היא שומרת על הביטחון.

אורן אסף חזן: אז בוא נעביר את – – –

ירון מזוז: כל הכבוד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, שמענו.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להפסיק כרגע.

עיסאווי פריג': סיימת?

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': ראשית, אתה לא עמדת בהבטחה שלך.

אורן אסף חזן: לא, לא, לא הבטחה.

אורן אסף חזן: למה?

עיסאווי פריג': לא העברת את החוק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, רק לידיעתך, יש לך זכות לחזור לכאן לשלוש דקות נוספות.

טלי פלוסקוב: בסדר?

טלי פלוסקוב: עכשיו אני מבקשת לא להפריע.

עיסאווי פריג': הזמן.

טלי פלוסקוב: אני אוסיף לך.

עיסאווי פריג': בסדר גמור.

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: עוד דקה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, בכנסת העשרים החוקים נשברים אחד אחרי השני.

עיסאווי פריג': צריך לרצות ח"כים.

עיסאווי פריג': צריך לרצות ח"כים.

עיסאווי פריג': אז חבר הכנסת חזן, שלא ימרוד, שיצביע, אנחנו צריכים, אנחנו 61 – בואו נרצה אותו.

עיסאווי פריג': גילינו את אמריקה – פתאום אין שם למדינה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן בא כאן באופן רשמי להכריז על הקמת מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': בן-גוריון החדש.

עיסאווי פריג': בן-גוריון החדש קם והכריז.

עיסאווי פריג': כאילו – – –

איציק שמולי: הרצל.

איציק שמולי: הרצל.

איציק שמולי: עיסאווי, הרצל.

אורן אסף חזן: לחיי סומקות, עיסאווי, לחיי סומקות.

עיסאווי פריג': בא אורן חזן ומכריז באופן רשמי.

עיסאווי פריג': בא אורן חזן ומכריז באופן רשמי.

עיסאווי פריג': הרצל החדש, שמו אורן חזן.

עיסאווי פריג': אני מכריז בזאת באופן רשמי על הקמת מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': בראבו, אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, עיסאווי, תיאודור חזן.

יחיאל חיליק בר: תיאודור חזן.

עיסאווי פריג': בראבו, חזן.

עיסאווי פריג': שאלתי את כל החברים, אפילו נכנסתי לגוגל, קראתי את החוק.

עיסאווי פריג': מה חדש בחוק?

עיסאווי פריג': מה אורן חזן גילה שכל ממשלות ישראל לדורותיהן לא גילו?

עיסאווי פריג': מה גילית?

עיסאווי פריג': אני קראתי את זה, כתוב בפירושים מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אבל שאורן לא יכעס, בואו תרצו אותו.

עיסאווי פריג': אפילו שר הפנים, ועדת השרים – בואו תנו לו במושב הראשון.

עיסאווי פריג': הבטחנו לו חוק, שיקבל.

עיסאווי פריג': יאללה, נוסיף שם.

עיסאווי פריג': אתם עושים צחוק.

עיסאווי פריג': איך אתה מרשה להם, אורן, שיקנו אותך במילה, הוספה לחוק?

עיסאווי פריג': זה המחיר?

עיסאווי פריג': זה הזילות?

עיסאווי פריג': הגענו עד כדי כך, אורן?

עיסאווי פריג': אתה צריך בשר.

אורן אסף חזן: לפחות תכבד ותגיד ידידי סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: אתה עוד מעט עולה לכאן.

אורן אסף חזן: תעמוד בזה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע, חבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': עכשיו תעלה ותגיד.

עיסאווי פריג': אני רק מתפלא – אני, למען האמת, התרשמתי שאורן חזן הולך להשיג משהו כבד.

עיסאווי פריג': ואללה, נתנו לך – שינו לך את השם.

עיסאווי פריג': עכשיו, מה הוא הוסיף?

עיסאווי פריג': מה אתה מוסיף בזה?

עיסאווי פריג': להגן על הכבוד, ומי שמצביע נגד, הוא מצביע נגד כבוד המדינה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': איזו הכרזה: מי שמצביע נגד, הוא מצביע נגד – מה אמרת?

עיסאווי פריג': בעד חרמות.

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': איזה משפטים.

עיסאווי פריג': אורן, אורן, ידידי, אתה – – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': תקשיב טוב, ידידי חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: סגן יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: סגן יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: סגן.

עיסאווי פריג': אתה מתעקש שנקרא לך סגן יושב-ראש הכנסת?

אורן אסף חזן: ודאי.

עיסאווי פריג': ברגע שתשב כאן, נברך אותך.

אורן אסף חזן: לא – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: זמנך תם.

אורן אסף חזן: עיסאווי, אני מבטיח לך – – –

עיסאווי פריג': אני מבין שאתה מאיים על חברי הקואליציה ועל ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': נכון?

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': אז, חברים – אני מסיים – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': – – יש גבול לזילות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', אני מבקשת לסיים.

עיסאווי פריג': אני מסיים.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

עיסאווי פריג': אני אומר, חבל על הזמן שלנו שאתם בשעה כזו מעסיקים – וגילית אחרי 68 שנה שלמדינה אין שם.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, עכשיו יש לך שלוש דקות לשכנע.

טלי פלוסקוב: אדוני, שלוש דקות שלך.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, חברי, האמת שאני קצת מבולבל.

אורן אסף חזן: מצד אחד, אני רוצה להגיד תודה רבה לחברי חבר הכנסת עיסאווי פריג', אזרח מדינת ישראל בארץ-ישראל, שכן שלי.

אורן אסף חזן: מצד שני, אני מבולבל.

אורן אסף חזן: נראה כי חבר הכנסת עיסאווי פריג' בלע ליצן.

עיסאווי פריג': תקשיב.

עיסאווי פריג': אני מכריז בזאת – –

אורן אסף חזן: נראה כי חבר הכנסת פריג' בלע ליצן.

עיסאווי פריג': – – אורן הרצל חזן – –

אורן אסף חזן: ידידי, ידידי היקר – –

עיסאווי פריג': – – זה השם הרשמי עכשיו – – –

אורן אסף חזן: – – בוא ניתן לרגעים הקרובים, בואו ניתן – – –

עיסאווי פריג': אורן הרצל חזן – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תעמוד בפרופיל שנייה, אנחנו רוצים – – –

אורן אסף חזן: עיסאווי, זה הרגע, הצליח לשבור אותי – – –

טלי פלוסקוב: אני מציעה לעבור להצבעה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', אתה ניצלת את הדקות שלך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, אם יש לך מה להגיד – –

אורן אסף חזן: בוודאי.

טלי פלוסקוב: – – נא להגיד, כי אני מעוניינת לעבור להצבעה.

אורן אסף חזן: לנוכח השעה והיום הארוך – – –

עיסאווי פריג': הנה התמונה של הרצל – – –

אורן אסף חזן: לנוכח השעה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', שמענו אותך.

טלי פלוסקוב: אני קוראת לך לסדר בפעם הראשונה.

טלי פלוסקוב: אני ביקשתי יפה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת חזן.

אילן גילאון: – – – עשה קומבינה – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אתה צריך מים להרגעה?

אורן אסף חזן: כוס מים.

טלי פלוסקוב: אתה בינתיים צוחק על חשבונך, אתה מבין את זה, כן?

אורן אסף חזן: לא, אני צוחק על חשבונם.

קריאה: למה על חשבונו?

קריאה: הם מפריעים לו.

טלי פלוסקוב: ככה זה.

אורן אסף חזן: חברי עיסאווי, בואו נהיה לרגע רציניים, נניח את הצחוקים בצד.

אורן אסף חזן: לליצן שבלעת ניתן להתבטא אחר כך.

אורן אסף חזן: סטנד-אפ, אני מוכן לסדר לך במה ב"קאמל קומדי" או בכל מקום אחר.

אורן אסף חזן: פה, בכנסת ישראל, בבית הזה, אחרי 67 שנה, ולאור המציאות היומיומית שאתם, החברים שמייצגים את הרשימה הפלסטינית בכנסת, הגיע הזמן לעשות סדר.

דניאל עטר: – – –

אורן אסף חזן: אמרתי מהצד ואני אגיד לך בפנים: אתה אזרח מדינת ישראל, תושב מדינת ישראל, מקבל כסף ומשכורת מהמדינה, משתמש בתשתיות שלה, נהנה מהיופי שלה, מהנופים, משדה-התעופה, מהאזרחים הנפלאים, כמוני וכמוך שווים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שפעם אחת תוכיחו, לפחות בצעד קטן, נאמנות.

אורן אסף חזן: די לסימונים, די לחרמות, די לשנאת חינם.

אורן אסף חזן: די, מספיק, לא נמאס לכם?

אורן אסף חזן: חברים, יש כאלה – ואני אשתדל לסיים בזה – יש כאלה שבעיניהם ההצעה הזאת באמת זולה.

אורן אסף חזן: אז זה עוד דבר.

אורן אסף חזן: בן-גוריון.

אורן אסף חזן: היו כאלה שמתהדרים עד היום – עד היום מתהדרים בדרכו, רק שהם שכחו את דרכו.

אורן אסף חזן: השאירו אותה אי-שם, אצל הזקן והים.

אורן אסף חזן: אחרים, שמסתכלים קדימה אבל לא רואים את היום.

אורן אסף חזן: מספיק.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן פעם אחת להראות שגם אתם, גם אתה, עיסאווי, גם יתר החברים – בכלל לא משנה, יהודים וערבים כאחד – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – חלק מהמדינה.

אורן אסף חזן: בואו, תראו קצת חום ואהבה.

אורן אסף חזן: בדיוק כמו שבחוק הבא, בהצעת לימודי ערבית – אני מזכיר לך שאני הנחתי בכנסת הזאת ואני מקדם אותה – בוא תראה שגם לך וליתר החברים יש רצון אמיתי להביע מעט, מעט אהבה לארץ הזאת.

אורן אסף חזן: אני שוב קורא לכולם להצביע בעד הצעת החוק – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: – – ואני מזכיר: לא יעזור, זוהי ארץ-ישראל, היא לעם ישראל – –

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

אורן אסף חזן: – – אנחנו מחבקים גם את האורחים שבה, ואנחנו לא נפסיק לאהוב אתכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברי הכנסת, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: נא לשבת, אני ממתינה.

איציק שמולי: תעמוד שנייה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – 9 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – שם המדינה), התשע"ה–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 52 בעד, תשעה נגד, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: ההצעה עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא:

טלי פלוסקוב: סירוב הממשלה להבין שהסכם המעצמות עם איראן עדיף על המשך התגרענותה של איראן ללא הסכם, וניהול קרב מאסף המחבל ביחסי ישראל–ארצות-הברית

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: הצעה לסדר-היום מס' 980, של חברת הכנסת זהבה גלאון – הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא:

טלי פלוסקוב: סירוב הממשלה להבין שהסכם המעצמות עם איראן עדיף על המשך התגרענותה של איראן ללא הסכם, וניהול קרב מאסף המחבל ביחסי ישראל–ארצות-הברית.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: גברתי, יש נורא רעש.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מבקשת להירגע.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מקלב, חברת הכנסת עזריה, אנחנו ממשיכים בדיון, אני מבקשת לשבת.

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת את עצמי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן.

טלי פלוסקוב: בבקשה לצאת.

טלי פלוסקוב: אם אתם רוצים לדבר, בבקשה בחוץ.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, עכשיו את יכולה להתחיל.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מגישה היום בשם סיעת מרצ בקשה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בעקבות הכישלון המהדהד של ממשלת נתניהו בהתנהלות מול השיחות עם המעצמות, השיחות מול איראן בנושא הגרעין, וגם לנוכח העובדה שהממשלה סירבה ומסרבת להבין את מה שמבינים כבר בכל העולם, שהסכם עם איראן עדיף על המשך ההתגרענות שלה ללא הסכם.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, במקום לתת להסכם סיכוי, במקום לראות בו הזדמנות, ממשלת ישראל ממשיכה במדיניות של ראש בקיר ושוחקת באופן קונסיסטנטי את היחסים האסטרטגיים עם ארצות-הברית.

זהבה גלאון: ואנחנו מבקשים לבדוק, אנחנו רוצים לדעת למה ראש הממשלה נתניהו התנגד לכל פתרון דיפלומטי, למה הוא החרים את השיחות של המעצמות עם איראן, למה הוא התנגד להסדר הביניים כבר ב-2013; איך ראש הממשלה נתניהו הפך את מדינת ישראל ללא-רלוונטית להסכם שנחתם, ולמה, חברי חברי הכנסת, הוא ממשיך לשחוק את היחסים האסטרטגיים שבין ישראל לארצות-הברית ולא מציע שום חלופות להתמודדות עם האיום האיראני.

זהבה גלאון: האם שמעתם אותו פעם אחת מציע חלופה?

זהבה גלאון: האם שמעתם אותו פעם אחת אומר שיש לו דרך אחרת מלבד לזרוע פחד וייאוש?

זהבה גלאון: היכולת של ראש הממשלה להיבחר שלוש פעמים על כנפי האיום האיראני, כשהוא מייצר מצב שביטחון מדינת ישראל חשוב רק לו, ולמי שחושב שההסכם הזה היה חשוב, עדיף איראן עם הסכם מאשר איראן בלי הסכם, הוא הופך אותו ללא פחות מאמין בצורך בהגנה על קיומה וביטחונה של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, שלא יובן שלא נכון.

זהבה גלאון: אף אחד מאתנו לא חולק על כך שלאיראן יש תוכנית גרעין מאיימת, ואף אחד מאתנו לא יכול להעלות על הדעת שאפשר לחיות בשלום עם איראן עם נשק גרעיני, אבל בניגוד לראש הממשלה נתניהו, אנחנו מבינים שהאינטרס של עצירת איראן מלהגיע לפצצה זה גם אינטרס בין-לאומי, זה לא רק אינטרס ישראלי.

זהבה גלאון: ואני מסרבת לקבל את הטענה הבסיסית, שראש הממשלה נתניהו חוזר עליה שוב ושוב, שעדיף היה שלא להגיע להסכם עם איראן ולאפשר לה להמשיך ולדהור לעבר פצצה גרעינית, מאשר להגיע להסכם במתכונתו הנוכחית.

זהבה גלאון: נכון, חברי חברי הכנסת, ההסכם עם איראן ממש ממש לא מושלם, אפילו רחוק מכך, אבל כנראה הוא לא ממש גרוע כמו שראש הממשלה נתניהו מנסה לצייר אותו.

זהבה גלאון: והדברים שאני אומרת כאן מבוססים על הבנה של מיטב המומחים לגרעין, לא פחות מראש הממשלה נתניהו.

זהבה גלאון: והמומחים האלה קובעים, רבותי השרים, שההסכם ירחיק את איראן למרחק שנה מצבירת החומר הדרוש לייצור פצצות גרעין וישאיר אותה שם בעשר השנים הקרובות, תחת פיקוח אינטנסיבי, פיקוח חסר תקדים של הקהילה הבין-לאומית, של הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית.

זהבה גלאון: הפיקוח יימשך גם בתום תקופה זו.

זהבה גלאון: בהסכם יש אופציות לפעולה במידה שההסכם יופר, והסרת הסנקציות הכלולה בו תהיה הדרגתית למדי, ויש אפשרות להחזיר אותן אם המערב יגלה שאיראן מפרה את ההסכם.

זהבה גלאון: אני רוצה להזכיר לכם, חברי חברי הכנסת, שכששיחות הגרעין יצאו לדרך, איראן הייתה במרחק חודש וחצי מהשגת החומר הדרוש לפצצה.

זהבה גלאון: ובואו תודו על האמת, שאלמלא נפתח המשא-ומתן היום, איראן הייתה קרובה היום לנקודה הזו עוד יותר.

זהבה גלאון: תודו.

זהבה גלאון: חודש וחצי, אמרו; עוד חודש וחצי תהיה לה אפשרות, היא מעשירה אורניום, היא תייצר פצצה גרעינית.

זהבה גלאון: והודות לשיחות שניהלו המעצמות, תוכנית הגרעין האיראנית נסוגה לאחור, לראשונה זה עשור.

זהבה גלאון: במילים אחרות, חברי חברי הכנסת, אילו המערב, אותו מערב שראש הממשלה נתניהו מנסה לצייר כנאיבי, היה מקבל את עצתו של ראש הממשלה נתניהו ולא פותח בסבב השיחות האחרון, היום איראן הייתה קרובה בהרבה להשגת פצצה גרעינית.

זהבה גלאון: העובדה שהגענו למצב שבו נחתם הסכם בין-לאומי, עם השלכות כל כך משמעותיות על מדינת ישראל, ולממשלה שלנו – שזה דבר שצריך להדיר שינה מעינינו – אין שום השפעה עליו, זה פועל יוצא של ההתנהלות של ראש הממשלה נתניהו, שמאפיינת אותו לא רק בנושא האיראני.

זהבה גלאון: מה שמאפיין את נתניהו זה גישה שמרנית, פסיבית, שלילית, עם אפס יצירתיות ותעוזה מדינית.

זהבה גלאון: שימו לב למה אנחנו עדים פה – מדיניות של ראש בקיר, שהפכה אותו ואת ישראל לחלק מהבעיה במקום להיות חלק מהפתרון.

זהבה גלאון: ועם כל הברברת הזאת של ראש הממשלה על הנושא האיראני – הרי אין נושא שהוא אוהב לדבר עליו יותר מאשר איראן – הוא לא הציע ולו פעם אחת, השר שטייניץ, פעם אחת, אלטרנטיבה, תוכנית אופרטיבית, רק הפחדות, איומים, התקרבנות, ייאוש.

זהבה גלאון: נכון, לפעמים שמעתי כאן שרים בממשלת ישראל שגם מאיימים באופציה צבאית.

זהבה גלאון: כל האופציות על השולחן, אמרו לפני כמה ימים שרים בממשלה.

זהבה גלאון: ואני שואלת אתכם: על מי אתם עובדים בעיניים?

זהבה גלאון: יש היתכנות בכלל לאופציה צבאית?

זהבה גלאון: הרי אין אפשרות בכלל לאופציה צבאית יעילה ללא פלישה, אומרים את זה כל הגורמים.

זהבה גלאון: נראה לכם שמישהו ייקח על עצמו עכשיו לפלוש לאיראן?

זהבה גלאון: ונשיא ארצות-הברית אובמה הציב את הנתונים במשוואה הזאת באופן ברור.

זהבה גלאון: הוא אמר: הסכם או מלחמה אזורית.

זהבה גלאון: ונשיא ארצות-הברית בחר, והוא בחר בהסכם.

זהבה גלאון: ואולי הדבר החמור ביותר, חברי חברי הכנסת, אחרי שהמערב בחר בהסכם, והנשיא אובמה בחר בהסכם, הדבר החמור ביותר הוא מה שקורה עכשיו, וזה ההתנהלות ההיסטרית והמזיקה של ממשלת ישראל מאז שההסכם נחתם, עם הברוגז המיותר עם הבית הלבן ועם הניסיונות להשתתף בפוטש נגד הנשיא בקונגרס האמריקני.

זהבה גלאון: זה מה שעושה מנהיגות אחראית?

זהבה גלאון: במקום לקחת את עצמם, לשלוח נציג בכיר – אולי אפילו את ראש הממשלה עצמו, ואני מזכירה לכם שהוא גם שר החוץ – לשבת עם הנשיא אובמה, לדבר על ההסכם, על הפרצות שבו – ויש בו פרצות ויש בו חורים, בהסכם הזה, וזה דבר שצריך להדאיג אותנו; אבל במקום לשבת עם הנשיא אובמה על איך מוודאים באמצעים מודיעיניים שונים שההסכם הזה לא יופר ועל איך ישראל יכולה להרוויח ממנו, במקום לתאם חבילת הבנות עם ארצות-הברית כדי לשפר את היכולת שלנו להשפיע על ההסכם, כדי לאזן את החלקים הבעייתיים בהסכם, ראש הממשלה נתניהו ממשיך עם שחיקת הברית האסטרטגית עם החשובה שבמעצמות, עם החשובה שבידידות שלנו, וזו ארצות-הברית.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, שמעתי את ראש אמ"ן לשעבר, האלוף זאבי פרקש, והוא אמר שהדבר שהכי מאיים על מדינת ישראל זה טווח הטילים מאיראן, ואם ישראל תגיע לחבילת הבנות כזו שתמנע – שתמנע, בגלל שיש עכשיו שמונה שנים לפיקוח על ייצור נשק טכנולוגי ואמצעים טכנולוגיים – שתמנע מאיראן לייצר את הטווח הזה, אז לא יהיה איום איראני.

זהבה גלאון: אז במקום שנתניהו ייפגש עם אובמה, במקום ששליחים מטעמו ייפגשו עם הגורמים המקצועיים בממשל האמריקני, במקום שישראל תבהיר למעצמות שהיא מצפה מהן להתגייס, לא רק כדי לייצר חבילת הבנות אלא גם נגד האופן שבו איראן מחמשת את "חיזבאללה" וארגוני טרור נוספים – במקום לייצר מערך שיחות כזה, ראש הממשלה נתניהו, לא רק שהוא החרים את שיחות הגרעין, הוא הודר מהן והפך ללא-רלוונטי להסכם הסופי.

זהבה גלאון: כך גם עכשיו, במקום לקבל את ההסכם כעובדה מוגמרת ולדאוג איך משפרים אותו, הוא לוקח על עצמו את התפקיד של אותו אדם נרגן של הדיפלומטיה העולמית וממשיך במסלול ההתנגשות מול הממשל האמריקני.

זהבה גלאון: כן, זה נכון, יש כנראה כמה דברים בהסכם שמוציאים את ראש הממשלה מדעתו.

זהבה גלאון: העובדה שבכירים במערכת הביטחונית כבר מעזים לדבר על הסרת האיום האיראני מראש האיומים הביטחוניים על ישראל אולי מפחידה אותו, כי כל הקריירה הפוליטית של ראש הממשלה בנויה על הפחדה מהאייטולות.

זהבה גלאון: פתאום ראש הממשלה נתניהו יצטרך לדבר על החיים עצמם – חוסר היכולת של הממשלה להציע פתרון לכך שישראל שולטת על עם אחר, שהיא לא משתלטת על יוקר המחיה, על מחירי הדיור, בשאלות הקשות של מקומה של הדת ושל הרבנות בישראל.

זהבה גלאון: זה קשה.

זהבה גלאון: מה הוא יעשה?

זהבה גלאון: ככה היה לו את האיום האיראני; האיום האיראני, האיום האיראני.

זהבה גלאון: האיום האיראני, כבר אמרנו?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, לסיכום, מה שבאמת מפחיד את ראש הממשלה נתניהו זה האופציה שאולי הוא יצטרך להתחיל להיות פחות "מר איראן" וקצת יותר "מר ישראל".

זהבה גלאון: ואולי מה שמפחיד אותו כאן זה משהו הרבה יותר עמוק – שאל מול רטוריקת ההפחדות, האיומים והייאוש בהסכם הזה, יש אולי גם תקווה, אולי אפשר לראות בהסכם הזה הזדמנות.

זהבה גלאון: אבל עם המילה הזאת, תקווה, ראש הממשלה נתניהו ממש לא יודע איך להתמודד.

זהבה גלאון: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה להשיב בשם ראש הממשלה את השר יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, שמעתי את חברתי, ידידתי, חברת הכנסת זהבה גלאון אומרת, מדברת על הממשלה כמי שהלכה עם הראש בקיר.

יובל שטייניץ: זהבה, אני לא יודע אם אנחנו הלכנו עם הראש בקיר, אבל את הולכת עם הראש בחול.

יובל שטייניץ: למשל: אפשר לתמוך בהסכם, לתת להסכם הזדמנות.

יובל שטייניץ: מה זאת אומרת לתת להסכם הזדמנות?

יובל שטייניץ: כמו שיפן ודרום-קוריאה נתנו הזדמנות להסכם עם צפון-קוריאה ב-2007?

אילן גילאון: מה קרה עם צפון-קוריאה?

אילן גילאון: אולי תסביר.

יובל שטייניץ: אני אסביר מה קרה עם צפון-קוריאה, טוב שאתה שואל.

אילן גילאון: צפון-קוריאה השמידה חצי – – –

יובל שטייניץ: אולי אתה לא יודע מה קרה עם צפון-קוריאה, אז אני אאיר את עיניך.

אילן גילאון: יש בפקיסטן נשק כל כך הרבה שנים.

אילן גילאון: אפשר היה לחיות עם זה.

יובל שטייניץ: אילן, זרקת קריאת ביניים אבל נדמה לי שעכשיו אני מדבר, לא אתה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גילאון, אני מבינה, אבל תן בבקשה לשר להשיב.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת גילאון כנראה חושב שחברת הכנסת גלאון לא דיברה מספיק טוב.

אילן גילאון: כולם באים עלינו להשמידנו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גילאון, אני כל כך מכבדת אותך.

טלי פלוסקוב: אל תיתן לי לקרוא לך לסדר.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת גילאון כנראה לא מרוצה מנאומה של זהבה גלאון, לכן הוא צריך להוסיף כמה דברים.

יובל שטייניץ: אני חושב שהנאום של זהבה גלאון היה ממצה.

יובל שטייניץ: אתה יכול לשבת בשקט ולשמוע את התגובה.

אילן גילאון: עשה לי טובה, אל תסדר לנו את העניינים.

יובל שטייניץ: אני דווקא נהנה לסדר לכם את העניינים.

אילן גילאון: – – – בסדר גמור.

אילן גילאון: אתם לא משעממים את עצמכם, תגיד?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גילאון, אני קוראת לך לסדר פעם ראשונה.

יובל שטייניץ: בשנת 2007 נחתם הסכם עם צפון-קוריאה, והעולם כולו חגג ומחא כפיים לניצחון הדיפלומטיה.

יובל שטייניץ: ההסכם הזה קבע הקפאה של תוכנית הגרעין של צפון-קוריאה, פירוק של אלמנטים קלים – בעצם הקפאה, הפירוק לא היה משמעותי – ופיקוח חודרני ומשמעותי על צפון-קוריאה.

יובל שטייניץ: אמר אז הנשיא קלינטון שההסכם הזה – אה, לא, הוא דיבר עוד על הסכם קודם; גם ב-1998 היה הסכם, אז אני מצטט מהסכם קודם; היו כמה הסכמים עם צפון-קוריאה – שההסכם הזה ישרת את ביטחון העולם ואת ביטחונן של דרום-קוריאה ויפן, בעלות-בריתה של ארצות-הברית.

יובל שטייניץ: ב-2007 נחתם הסכם סופי עם צפון-קוריאה.

יובל שטייניץ: העולם כולו מחא כפיים, ואני רוצה לומר לך: גם עבדכם הנאמן ביחד עם כל העולם בירך על ההסכם עם צפון-קוריאה – עדיף דיפלומטיה על מבצע צבאי או המשך ההתנגשות והלחץ.

יובל שטייניץ: מאחר שזה היה הסכם לא טוב, לא מספק, עם חורים, עם פרצות, היום, שבע שנים לאחר שההסכם הזה נחתם, לצפון-קוריאה יש כ-14 פצצות אטום, יהיו כנראה עוד, וצפון-קוריאה כבר איימה, והאזרחים בדרום-קוריאה וביפן חיים תחת איום גרעיני של רודן מטורף שמענה את בני עמו, עם גישה קומוניסטית סוציאליסטית רודנית.

יובל שטייניץ: ועד כדי כך – –

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: – – ועד כדי כך – –

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: – – עד כדי כך – –

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: – – עד כדי כך שדרום-קוריאה ויפן כבר החליטו להשקיע מיליארדי דולרים במערכות הגנה בפני – – –

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, אני בדרך כלל מאוד מעריך את חבר הכנסת גילאון, אבל אני לא יודע מה קרה לו.

טלי פלוסקוב: גם אני.

טלי פלוסקוב: לא הבנתי.

יובל שטייניץ: הוא לא מסוגל לשמוע בנחת.

אילן גילאון: – – –

טלי פלוסקוב: אני ביקשתי לא להפריע.

טלי פלוסקוב: זה מאוד מפריע.

יובל שטייניץ: הוא שמע בנחת את זהבה גלאון, אבל הוא לא מסוגל לתת לאחרים לדבר פה.

טלי פלוסקוב: לא רוצה להוציא אותך מהאולם.

זהבה גלאון: אבל אתה שוכח שהטילו סנקציות על צפון-קוריאה.

יובל שטייניץ: זה לא מתאים למי שאמור לכבד את חופש הדיבור והבעת הדעה.

אילן גילאון: חופש הדיבור – כן, חופש המִחזור – לא.

יובל שטייניץ: טוב, חבר הכנסת גילאון, אתה יודע מה, אני לא רוצה לדבר אליך יותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גילאון, אני קוראת לך לסדר פעם שנייה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לתת לשר להשיב.

יובל שטייניץ: הערת הביניים הלגיטימית שלך הפכה להשתוללות גסת רוח.

יובל שטייניץ: לא רוצה להגיב יותר.

יובל שטייניץ: לא מתאים לך.

יובל שטייניץ: לא מתאים לך, אתה חבר כנסת מכובד, שלא צריך להשתולל באופן כזה, להגן על איראן וצפון-קוריאה באופן כזה.

זהבה גלאון: הוא לא מגן על איראן ועל צפון-קוריאה.

זהבה גלאון: אל תסיט את הדברים – – –

יובל שטייניץ: בזה את צודקת.

יובל שטייניץ: בזה את צודקת.

יובל שטייניץ: אבל אם הוא ידבר יותר בנימוס, אז גם לא אענה לו בצורה כזאת.

זהבה גלאון: לא, תענה לעניין.

יובל שטייניץ: בסדר.

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גלאון, התשובה היא אלייך.

יובל שטייניץ: שמעתי אותך ואענה לך לעניין.

יובל שטייניץ: מי שלא מסתכל על מה שקרה בהסכמים דומים בהיסטוריה, מי שמתעלם ממה שקרה בהסכם עם צפון-קוריאה ומהעובדה שאזרחי דרום-קוריאה, אזרחי סיאול ואזרחי טוקיו חיים היום בתחושת חרדה תחת איום גרעיני של משטר מטורף, שמקווים שלא יפעיל את האיום הזה אבל לא בטוחים – עד כדי כך לא בטוחים, שלוקחים עכשיו מיליארדים, שיכלו להשקיע אותם בחינוך ובריאות ורווחה, ומשקיעים אותם בהגנה מפני טילים.

יובל שטייניץ: מי שמתעלם מהדבר הזה, זהבה גלאון, הוא לא הולך עם הראש בקיר, הוא הולך עם הראש בחול.

יובל שטייניץ: ואתם הולכים עם הראש בחול.

זהבה גלאון: לא, אדוני, ספר שיש משטר של סנקציות על צפון-קוריאה, וזה לא עזר.

זהבה גלאון: אתם מציעים משטר סנקציות על איראן.

זהבה גלאון: יש משטר סנקציות על – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, את עשר הדקות שלך מיצית.

טלי פלוסקוב: כרגע תני בבקשה זכות לשר להשיב.

זהבה גלאון: אני עונה לו.

יובל שטייניץ: עכשיו, שאלה זהבה גלאון, למשל, תקשיבו טוב: למה התנגד נתניהו להשתתפות בשיחות עם איראן?

יובל שטייניץ: זהבה, יש לי בשורה בשבילך: מי שמנהלות את השיחות עם איראן אלה חמש המעצמות הקבועות של מועצת הביטחון, פלוס גרמניה.

יובל שטייניץ: ישראל, מה לעשות, היא מדינה חזקה, אבל היא לא מעצמה גלובלית, אולי לא ידעת.

זהבה גלאון: – – – לשיחות.

זהבה גלאון: נו, באמת.

יובל שטייניץ: היא לא חברה קבועה במועצת הביטחון.

יובל שטייניץ: היא אפילו לא חברה לא קבועה במועצת הביטחון.

זהבה גלאון: לא שאלתי למה ישראל לא – – – שאלתי למה ישראל – – –

יובל שטייניץ: ולכן השאלה שלך, למה ישראל או למה נתניהו התנגד להשתתפות בשיחות, היא ממש שאלה מצחיקה, ממש מצחיקה.

יובל שטייניץ: למה נתניהו התנגד לשיחות?

יובל שטייניץ: הוא לא התנגד לשיחות.

יובל שטייניץ: לא התנגדנו לשיחות.

יובל שטייניץ: גם לא התנגדנו לפתרון דיפלומטי של הסכם.

יובל שטייניץ: אבל הסכם צריך להיות הסכם דבר דבור על אופניו.

יובל שטייניץ: הסכם צריך להבטיח את עתיד העולם ואת עתיד מדינת ישראל.

זהבה גלאון: ורק נתניהו מבין בזה?

זהבה גלאון: אף אחד אחר – – – אובמה – – –

טלי פלוסקוב: כבוד השר, יש לנו כאן שאלה של חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

יובל שטייניץ: רגע, עוד שנייה.

טלי פלוסקוב: דקה, אתן לך דקה לשאול, בסדר?

יובל שטייניץ: בישראל יש ראש ממשלה שמבין בזה.

יובל שטייניץ: בישראל הוקם צוות בראשותי שכלל את המומחים הכי טובים מהמוסד – –

זהבה גלאון: אתם מבינים הכי טוב.

יובל שטייניץ: – – מאמ"ן, מהוועדה לאנרגיה אטומית הישראלית, ממשרד החוץ.

זהבה גלאון: ראש הוועדה לאנרגיה אטומית הקודם אומר שזה הסכם טוב.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גלאון, אני קוראת לך לסדר פעם ראשונה.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: את לא נותנת זכות לדבר.

יובל שטייניץ: ולכן הסכם צריך להיות הסכם שאפשר להסמיך עליו את ביטחון ישראל וביטחון העולם, ולא הסכם רע ומלא פרצות.

יובל שטייניץ: ההסכם עם צפון-קוריאה היה הסכם גרוע.

זהבה גלאון: כשהיה להם כבר חומר.

יובל שטייניץ: לא התנגדנו להסכם.

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

יובל שטייניץ: ההסכם עם צפון-קוריאה היה הסכם גרוע עם תוצאות גרועות מאוד.

יובל שטייניץ: ההסכם עם לוב ב-2003 היה הסכם טוב עם תוצאות טובות.

יובל שטייניץ: מה ההבדל?

יובל שטייניץ: ההסכם עם לוב היה הסכם של פירוק והשמדה של תשתית גרעין שנבנתה באופן חשאי ובלתי חוקי.

יובל שטייניץ: ולוב, משנת 2003, עוד לפני נפילתו של קדאפי, חלפו כמה שנים, לכן לא ניסתה להתקדם יותר במסלול הגרעיני.

יובל שטייניץ: ההסכם עם צפון-קוריאה היה הסכם של הקפאה ופיקוח במקום פירוק והשמדה, ואנחנו יודעים מה התוצאה.

יובל שטייניץ: לצערנו הרב, ההסכם עם איראן דומה למודל של ההסכם עם צפון-קוריאה שנכשל, ולא למודל של לוב שהצליח.

זהבה גלאון: אתה מטעה את המליאה.

יובל שטייניץ: ואנחנו על הסכם כזה לא יכולים לסמוך.

זהבה גלאון: אתה מטעה את המליאה.

יובל שטייניץ: וגם בארצות-הברית חלק גדול מהמומחים וראשי מערכת הביטחון לשעבר, כולל מהמומחים שפרשו בעבר ממשטר אובמה, כמו דניס רוס, שהיה אחראי על העניין האיראני במשטר אובמה, אומרים שההסכם הזה הסכם מלא פרצות, הסכם שאי-אפשר לסמוך ולהסמיך עליו את הביטחון של ארצות-הברית ושל העולם כולו.

יובל שטייניץ: אנחנו לא היחידים שספקנים, אבל אנחנו היחידים שמדברים בקול רם וצלול, כי זה נוגע לעתידנו.

יובל שטייניץ: אנחנו לא שוטים, אנחנו לא סומכים על כל הסכם באופן אוטומטי בלי לבחון אותו.

יובל שטייניץ: בחנו את זה לעומק, וכל המומחים וכל שירותי המודיעין וכל זרועות הביטחון של ישראל חושבים שההסכם הזה הסכם בעייתי ומלא פרצות.

אראל מרגלית: בכמה זה מקדם אותנו להמשיך ולדבר עכשיו באותו להט נגד הממשל האמריקני?

יובל שטייניץ: שנייה, אתייחס גם לזה.

יובל שטייניץ: ההסכם הזה הוא לא טוב לעשר השנים הקרובות, כי יש בו פרצות.

יובל שטייניץ: למשל, פיקוח באתרים צבאיים חשודים, שבמקום לוח הזמנים של הפרוטוקול הנוסף שמדבר על פיקוח שבין שעתיים ל-24 שעות, כלומר ביקור פקחים, כאן במקום ביקור תוך 24 שעות נתנו ביקור תוך 24 ימים.

יובל שטייניץ: תוך 24 ימים אפשר להסתיר כמעט כל דבר, חוץ מניסוי עם חומר רדיואקטיבי, שאת זה קשה גם אחרי 24 ימים להסתיר.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, מתוך בערך 30 אלמנטים של פיתוח נשק גרעיני, 29 אפשר תוך 24 יום להעלים לחלוטין; יש רק אלמנט אחד שאולי הוא בעייתי.

יובל שטייניץ: אז פיקוח כזה הוא פארסה.

יובל שטייניץ: וזהבה גלאון רוצה שאנחנו נברך על דבר כזה.

יובל שטייניץ: שנית, מה קורה אחרי עשר שנים?

אראל מרגלית: ההסכם רע.

אראל מרגלית: מה עושים עכשיו?

יובל שטייניץ: שנייה.

יובל שטייניץ: מקריבים פה – זהבה חשבה שההסכם טוב ושצריך לסמוך עליו.

זהבה גלאון: לא אמרתי את זה.

זהבה גלאון: אתה עוד פעם מסלף את הדברים שלי.

יובל שטייניץ: אמרת שצריך לתת להסכם צ'אנס.

זהבה גלאון: אמרתי שההסכם בעייתי וצריך לתת לו סיכוי.

יובל שטייניץ: אבל שצריך לתת לו צ'אנס.

יובל שטייניץ: אוקיי.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אז אל תסלף את הדברים שלי.

זהבה גלאון: אתה מסלף את הדברים שלי.

עמר בר-לב: איזו ברירה יש לנו?

יובל שטייניץ: עכשיו, בנוסף אמרת שיש פה פיקוח חסר תקדים.

זהבה גלאון: – – –

יובל שטייניץ: אמרת.

יובל שטייניץ: כתבתי את הציטטה שלך.

יובל שטייניץ: ואני אומר לך: יש פה פיקוח חסר תקדים ברשלנות של הפיקוח.

יובל שטייניץ: אמרת שלא היו לישראל הישגים – גם זה לא נכון.

יובל שטייניץ: הדברים הטובים היחידים בהסכם הם כמעט כולם תוצאה של השפעה ישראלית: הורדת האורניום המעושר מ-20% ל-3.5% זה רק בזכות המעורבות שלנו מול הצרפתים במקרה הזה; הפיקוח על ה-weaponization, על פיתוח הנשק, כל זה ישראלי.

יובל שטייניץ: אבל מה קורה?

יובל שטייניץ: לא שינינו את המסגרת.

צחי הנגבי: – – –

יובל שטייניץ: אני מסיים.

יובל שטייניץ: אם אחרי עשר שנים איראן יכולה לחנות שבוע מהרבה פצצות גרעין, אז מכרו פה את עתיד העולם למען הסכם מפוקפק בהווה.

יובל שטייניץ: עם זה אי-אפשר להשלים.

יובל שטייניץ: הצגנו אלטרנטיבה, הצענו שיהיה הסכם, אבל הסכם על-פי המודל הלובי שהצליח ולא על-פי המודל הצפון-קוריאני שנכשל.

יובל שטייניץ: ישראל מנעה מאיראן עד היום נשק גרעיני; בזכות ראש הממשלה הוטלו סנקציות על איראן, וללא המדיניות הישראלית איראן כבר הייתה מגיעה לנשק גרעיני ובשנתיים האחרונות היה נחתם הסכם שהוא עוד גרוע בהרבה מההסכם הבעייתי הנוכחי.

יובל שטייניץ: לכן, גברתי היושבת-ראש, לא ועדת חקירה פרלמנטרית צריך להקים פה, כי בסוגיה הזאת לראש הממשלה מגיע בהחלט צל"ש על מנהיגות יוצאת דופן שהצליחה להעיר את העולם כולו מתרדמתו, למרות שההישג הסופי רחוק מלספק.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זאב בנימין בגין, אתה עדיין מעוניין לשאול?

קריאה: לא.

קריאה: לא.

קריאה: לא.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להסביר לכם מה המשמעות של ההצבעה: בעד מצביעים אלה שמבקשים להעביר את ההצעה לוועדת הכנסת; נגד מצביעים אלה שמבקשים להסיר את ההצעה ולא להקים את הוועדה הפרלמנטרית.

טלי פלוסקוב: ברור?

טלי פלוסקוב: עכשיו, בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד

טלי פלוסקוב: רבותי.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת שנייה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת של המחנה הציוני.

אראל מרגלית: כן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: קשה מאוד לנהל את ההצבעה כשלא שומעים את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד שי פירון – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא לחזור על השמות של חברי הכנסת אשר לא השתתפו בהצבעה כאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת גלעד ארדן – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח שרון גל – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – בעד שי פירון – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח איילת שקד – נגד

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת, חברות כנסת, שלא הביעו את עמדתם?

טלי פלוסקוב: אין, לא שומעים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אבו מערוף, אתה מעוניין להשתתף בהצבעה?

עבדאללה אבו מערוף: לא.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת להציג לנו את התוצאות של ההצבעה.

טלי פלוסקוב: תוצאות ההצבעה הן: בעד – 37, נגד – 57.

טלי פלוסקוב: ההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת זהבה גלאון הוסרה מסדר-היום.

זהבה גלאון: עוד פעם, כמה?

טלי פלוסקוב: תוצאות: בעד – 37, נגד – 57.

טלי פלוסקוב: סגירת תיק חקירת מותו של גל בק ז"ל

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: הצעה ראשונה – סגירת תיק חקירת מותו של גל בק, זיכרונו לברכה, הצעות לסדר שמספרן 1016, 1017, 1019, 1021 ו-1051.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד מוזמנת לכאן כדי להציג את ההצעה.

קריאה: אין הצעה על הגז?

טלי פלוסקוב: אין, הנושא של הגז ירד מסדר-היום היום והועבר ליום אחר.

טלי פלוסקוב: גברתי, יש לך שלוש דקות להציג לנו את הנושא.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: מי שמעוניין לדבר, שיעשה את זה מחוץ לאולם.

טלי פלוסקוב: מי שמעוניין להקשיב, שיחזור למקומו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דניאל עטר, מבקשים שקט, שומעים את הקול שלך.

דניאל עטר: בשביל רויטל אני מוכן גם – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, רויטל, זכית.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, את יכולה להתחיל.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, איזה יום סוער אנחנו עוברים פה במליאה.

רויטל סויד: איזה יום שוקק חיים, דמוקרטיה בעיצומה.

רויטל סויד: הלילה עוד לפנינו, אבל יש משפחה אחת שלפני עשר שנים בנם גל יצא מהבית עם חבריו ולעולם לא שב אליו.

רויטל סויד: הוא לא שב אליו מכיוון שהייתה תאונת דרכים קטלנית.

רויטל סויד: הוא לא שתה אלכוהול, הוא לא נסע בפראות, הוא לא חצה באור אדום, הוא נהג באופן תקין, רכב על קטנוע, נכנס לצומת באור ירוק ומעולם לא שב הביתה.

רויטל סויד: עשר שנים חלפו, משפחת בק איבדה תקווה, התיק נסגר אחרי שבועיים ימים.

רויטל סויד: גל, זיכרונו לברכה, נותר זיכרון כואב, מדמם, אצל בני המשפחה.

רויטל סויד: והנה, אחרי עשר שנים, בגלל פרשייה קשה מאוד שהתנהלה בפרקליטות בנוגע לרות דוד, פרקליטת המחוז, ובנוגע למעשי שחיתות שאינם קשורים לפרקליטות, אבל ככל הנראה ועל-פי החשד קשורים למה שנקרא פרשיית פישר, מחליטה משפחת בק לנסות ולפתוח את הנושא מחדש.

רויטל סויד: ומה מתגלה?

רויטל סויד: מתגלה שהייתה עדות של נהגת מונית, שהייתה הבסיס לסגירת התיק, והעדות – כך על-פי תחקיר – כנראה איננה נכונה.

רויטל סויד: מסתבר שהיו עדי ראייה לאירוע, שפרטיהם היו ידועים למשטרה, אבל משום מה אף אחד לא פנה אליהם ולא גבה את עדותם.

רויטל סויד: מסתבר שיש דוח של בוחן תנועה שקובע כי יש פה עבירה פלילית, עם המלצה לפתוח ולחקור, ובכל זאת הפרקליטות סגרה את התיק אחרי שבועיים-שלושה.

רויטל סויד: והיום, היום אנחנו עומדים במצב שבו סימני השאלה, התמיהות, הקושיות שעולות מפרשיית דריסתו של גל בק ז"ל מביאים אותנו לאיזשהו מצב של חוסר שקט רב.

רויטל סויד: הוריו של גל בק פנו לפרקליטות ופנו למשטרה, אך משום מה הם אינם נענים, ורק זועקים – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

רויטל סויד: – – – ורק זועקים.

רויטל סויד: המשפחה נמצאת פה, תאפשרי לי רק להוסיף, אני חצי – באמצע.

טלי פלוסקוב: יש עוד חמישה דוברים.

רויטל סויד: משום מה הם רק נענים בתשובה, כפי שהתראיינו בפרקליטות, שמקיזים את דמה של הפרקליטות.

רויטל סויד: עכשיו, אני רוצה לומר דבר אחד על הפרקליטות.

רויטל סויד: הפרקליטות עושה עבודת קודש, ועושה עבודה חשובה ונאמנה בהרבה מאוד תיקים.

רויטל סויד: אבל כדי שלא תהיה תחושה קשה בקרב כל הציבור – ואני הבאתי את זה היום לדיון במליאה בגלל שהציבור רוצה להבין מה קרה פה.

רויטל סויד: וכדי שצדק ייראה וגם ייעשה, ולא רק ייעשה אלא גם ייראה, מן הראוי שהפרקליטות, כדי להשיב את אמון הציבור בפרקליטות, כדי להשיב את אמון הציבור במערכת המשפט, תמצא לנכון לבדוק היטב מה היו הנסיבות שהביאו לסגירת תיק ללא חקירה ממצה, דבר אחד, ואחרי תקופה כה קצרה.

רויטל סויד: הדבר הזה ראוי ומחויב המציאות גם עבור משפחת המנוח גל בק, זיכרונו לברכה, וגם עבור הציבור, כדי שימשיך להאמין בפרקליטות ובמערכת המשפט.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, הסיפור של גל בק הוא קצת הסיפור של החברה הישראלית.

קארין אלהרר: בשנים האחרונות אנחנו רואים סביבנו יותר ויותר התרשלות של גופים ואנשי ציבור.

קארין אלהרר: אנחנו גם עדים לשחיתויות שחוגגות.

קארין אלהרר: אנחנו רואים שהאמון של הציבור במערכות ובמוסדות מתערער.

קארין אלהרר: הציבור חש שמשהו מאוד לא טוב קורה פה.

קארין אלהרר: בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, עשר שנים אחרי שמשפחת בק השלימה עם מות בנה, התעורר הסיפור הזה להזכיר לנו דבר אחד וברור: לאף אחד אין חסינות בפני החוק.

קארין אלהרר: אני אגיד את זה שוב – לאף אחד אין חסינות בפני החוק.

קארין אלהרר: המקרה הזה מוכיח את השילוב הלא-ראוי בין כוח, מעמד, כסף; והתחושה שיש לי כאזרחית היא שיכול להיות שהיו אנשים שעד היום היו מעל החוק, והחוק הזה אפשר להם – הוא יכול היה לאפשר להם לקחת אחריות על המעשים שלהם, אבל הם לא עשו את זה.

קארין אלהרר: ויכול להיות שיש אנשים שלא שילמו את חובם לחברה, ויכול להיות שיש אנשים שלא הועמדו לדין, שלא בצדק.

קארין אלהרר: לכן, אחרי שהתעורר הספק הלא-קל, יש חובה לפרקליטות המדינה לפתוח מחדש את התיק הזה.

קארין אלהרר: אני גם פניתי לשרת המשפטים וביקשתי ממנה, ולו כדי לבדוק את עצמנו שוב הפעם, ולו כדי לבדוק שוב שלא נעשו טעויות שהן טעויות שייצרבו לנצח לא רק בלבה של המשפחה, אלא גם בלבה של החברה הישראלית – חייבים לפתוח את התיק הזה שוב.

קארין אלהרר: הסיבה השנייה היא האמירה, אמירה על מערכת המשפט בישראל.

קארין אלהרר: אני משפטנית, ואני גאה להיות משפטנית בישראל, אבל הדבר הזה יהיה כתם, ואני באופן אישי לא אוכל להשלים אתו.

קארין אלהרר: אני באמת שוב פונה – שרת המשפטים כאן באולם – אני פונה ומבקשת: אל תיתנו לדבר הזה לעבור.

קארין אלהרר: התעורר ספק, הוא קשה מנשוא.

קארין אלהרר: תיתנו לכולם לנשום לרווחה ולהגיד שאין פה שום דבר, תבדקו את זה עוד פעם; מקסימום נגיד כולנו: הייתה טעות, מודים.

קארין אלהרר: אבל יכול להיות שלא הייתה טעות, ולו בגלל הסיבה הזאת, גברתי שרת המשפטים, חייבים, אין ברירה אחרת אלא לפתוח את התיק הזה מחדש.

קארין אלהרר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות שלך, אדוני.

יואב קיש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, גברתי השרה, ראשית, אני רוצה להתחיל בזה שאני משתתף בצער המשפחה, כמו בוודאי ובוודאי כל היושבים כאן.

יואב קיש: נמצאים אתנו עדני דגן, שהוא הדוד של גל בק, זיכרונו לברכה, ועודד ורותי בק.

יואב קיש: אני בטוח שקשה לכולנו על הלב על האסון שעברתם, ואני יכול להגיד לכם שכולנו אתכם בלב, זה חד-משמעי.

יואב קיש: אני שוחחתי עם המשפחה, וכל האירוע הזה מוכר לכולנו גם מהתקשורת מהתקופה האחרונה.

יואב קיש: לגבי החקירה, ברור שנעשו כמה פגמים שחייבים לגרום לפתיחתה – מהעובדה שחקירת הנהגת הפוגעת כמעט שלא מוצתה ולא נעשתה, אם בכלל; בחינה מדוקדקת של עדות נהגת המונית, שהיא בעצם זו שגרמה לכל הסתירה ובעקבות זה למעשה לא הייתה הרשעה, או לא היה תהליך, התיק נסגר.

יואב קיש: יש הרבה והרבה דברים, אני לא רוצה להיכנס ולהלאות פה את המשתתפים בדיון, אבל חד-משמעית, אפשר להגיד שהחקירה, כפי שבוצעה, יש בה הרבה פגמים.

יואב קיש: טעויות קורות.

יואב קיש: אני לא מאשים פה אף אחד, ואני לא בא לטעון לאשמה כזו או אחרת של חוסר ניקיון כפיים, אבל כולנו בני-אדם וכולנו טועים, ואין ספק שמהתמונה שמצטיירת הייתה פה טעות קשה, ואני מקווה שבאמת בזה מדובר, ולא בסצנריו או סיטואציה אחרת.

יואב קיש: ולכן, הבקשה הראשונה שלי, וזה באמת לשרה – את בטח מעודכנת יותר – לפתוח את החקירה המשפטית והחקירה המשטרתית, ולהגיע לחקר האמת מוקדם ככל האפשר, ולא רק עקב הערר שהמשפחה הגיעה אליו, אלא באמת לרדת לעומקם של דברים – זו בקשה אחת.

יואב קיש: בקשה שנייה – זה דווקא לשר לביטחון פנים גלעד ארדן, שאיננו פה – זה למשטרה, וזה בגלל הרגישות הגבוהה של התיק הזה.

יואב קיש: הייתי מבקש שייקבע איש קשר במשטרה, שיהיה בקשר עם המשפחה, כי שמעתי דברים קשים שהמשפחה מרגישה גם היום – מנותקת מהתהליך שקורה, לא מקבלת עדכונים וצריכה להילחם על כל פיסת מידע.

יואב קיש: חשוב שיהיה איש קשר, שהוא זה שיוכל – הרמת טלפון, ויהיה קשר שיוכל לעדכן את המשפחה.

יואב קיש: בקשתי האחרונה, וזה באמת גם כן לשרה.

יואב קיש: למעשה, שמחתי לשמוע שאת מסכימה, שהדיון הזה החשוב כל כך ימשיך בוועדת חוקה, ואפילו בשבוע הקרוב, לפני שאנחנו יוצאים לפגרה.

יואב קיש: אני גם דיברתי עם יושב-ראש ועדת חוקה; יש לי דיון בנושא אחר שאמור להתקיים, ואם הלו"ז יחייב, אני אחליף את הדיון שאני אמור להיות בו עבור הדיון הזה, הוא מאוד חשוב.

יואב קיש: אני חושב – למשפחה אני אומר, יש לכם פה אוזן קשבת; הדבר חוצה את כל הבית הזה.

יואב קיש: אנחנו אתכם, אנחנו מחזקים אתכם, אני בטוח שגם השרה – שגם, אני יודע, נפנתה לדבר אתכם – קשובה לכם.

יואב קיש: אני מאוד מקווה שלפחות נגיע לחקר האמת מהר ככל האפשר.

יואב קיש: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות שלך, גברתי.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחת בק שיושבת כאן באולם המליאה, אני יודעת איזה רגע קשה זה לבוא לפה אחרי עשור, כשכל הפרשה מתפוצצת מחדש, אחרי שהבן שלכם בן ה-16 נהרג – חברי חברי הכנסת, תעשו את זה בחוץ, תודה – אחרי שהבן שלכם נהרג כשחצה צומת בתל-אביב.

זהבה גלאון: הוא נפגע ממכונית שחצתה את הצומת והתנגשה בו בעוצמה.

זהבה גלאון: הייתה חקירת משטרה, התיק נסגר בפרקליטות; במסגרת חקירת התאונה המשטרה המליצה להעמיד את הנהגת לדין, אבל פרקליטות המדינה החליטה לסגור את התיק בנימוק של סיכוי נמוך להרשעת הנהגת.

זהבה גלאון: אני לא רוצה לחזור על הדברים שדיברו חברי, באמת מתוך כאב גדול.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לחברתי רויטל סויד שהעלתה את הנושא לדיון.

זהבה גלאון: אני רוצה להציע כמה הצעות, ברשותכם, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אין בכלל ספק שהתחקיר של איילה חסון בערוץ הראשון חשף מערכת ליקויים שמחייבת בדיקה מחודשת של המוות של גל בק, ונדרשת בדיקה אם יש אחראים לטיוח או השפעה פסולה על תוצאות החקירה הראשונה ועל ההחלטה של הפרקליטות לסגור את התיק ללא העמדת הנהגת לדין.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את ההתנהלות של הפרקליטות, אני חייבת לומר.

זהבה גלאון: זה ממש לא ראוי שבמקרה הזה הפרקליטות תתבצר מאחורי טענה טכנית של התיישנות.

זהבה גלאון: נכון, יש התיישנות, אבל זאת טענה טכנית.

זהבה גלאון: ואני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, גם אם חלה התיישנות, הרי שחקירה אמיתית בכל זאת נדרשת, ולו רק כדי לעשות את הדבר הבסיסי הזה שנקרא צדק, צדק עם המשפחה של גל בק.

זהבה גלאון: ודווקא מאחר שיש חששות וחשדות – צריך לומר את זה בצורה ברורה – לשיבוש של הליכים, עדים שלא הוזמנו, עדויות שהוכחשו בדיעבד, לתיאום גרסאות, שימוש בקשרים ובהונאה כדי להביא לזיכוי של הנהגת – ואני אומרת לכאורה, כי צריך לחקור ולברר ולוודא – אז חשוב שבעתיים, חברי חברי הכנסת, לדאוג שהצדק גם ייעשה וגם ייראה, וזה ממש לא המצב במקרה של גל בק.

זהבה גלאון: לא ייתכן שאנחנו נאפשר מצב שהכנסת – זו אחריותה של הכנסת לדרוש את זה – לא יכול להיות שנאפשר מצב שאדם תופר לעצמו כרטיס יציאה מהכלא בעזרת קשרים, כסף, השפעה, וכשזה ייחשף, וזה נחשף, זה לא ייחקר.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריך לחשוף, שצריך למצוא את כל מי שלקח בכך חלק.

זהבה גלאון: אי-אפשר ולא ראוי להותיר את הפרשה הזאת עטופה בכל כך הרבה סימני שאלה וחשדות.

זהבה גלאון: זו ממש, גברתי שרת המשפטים, לא צורת טיפול שמשקפת התנהלות אחראית ורגישה שמחויבת ומתחייבת בטיפול במקרה של מוות.

זהבה גלאון: ואני רוצה גם לומר שגם אם לא ניתן להרשיע את הנהגת בנהיגה פרועה או בהריגה בשל התיישנות – יש קושי, אני מבינה את זה – העבירה שנעברה או העבירות, הרי שחובתנו לבחון האם אכן הייתה כאן התערבות פסולה בחקירה או בהחלטה לסגור את התיק, וחובתנו לחשוף את האחראים.

זהבה גלאון: ואני מצטרפת, לסיום, חברי חברי הכנסת, לקריאה של חברת הכנסת רויטל סויד לפרקליטות לפתוח מחדש את התיק ולפעול לתיקון ולחשיפה של העוולות שנעשו בחקירה הראשונה, לפני עשור.

זהבה גלאון: משפחה יקרה, אני רוצה לומר משהו, אני חייבת לומר בהתרגשות, אני יודעת שלא ניתן להחזיר את גל לחיים, אבל אולי ניתן לטהר את השם שלו ולעשות עם המשפחה שלכם צדק.

זהבה גלאון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב ביקש למסור שהוא הוזעק בדחיפות לוועדת הפנים והוא לא יוכל להשתתף בדיון.

טלי פלוסקוב: לכן אני מזמינה את שרת המשפטים להשיב.

טלי פלוסקוב: שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה, משפחה יקרה, עודד ורות היקרים, למדתי להכירכם ככה זמן קצר, ואני יודעת שגם הזמן הארוך שעבר מאז התאונה הנוראית לא הקהה את הכאב, ואני חושבת שכל חברי הכנסת כאן, ובכלל הציבור, אתכם.

איילת שקד: ביררתי גם אחרי השיחה שלנו, ממש מה שנקרא, זיקקתי את המצב לאשורו, וכפי שאמרתי לכם – וחברי הכנסת, תשמעו את זה גם אתם, כי חלקכם כאן פשוט לא ידעתם – פרקליטות תל-אביב חידשה את החקירה ופתחה את התיק מחדש; היא גבתה וגובה כרגע עדויות חדשות.

איילת שקד: בסוף התהליך, פרקליטות תל-אביב תגבש עמדה מחודשת, העמדה תועבר למחלקת עררים בפרקליטות, ופרקליט המדינה או המשנה לפרקליט המדינה יקבלו החלטה אם ניתן או יש מקום להגיש במקרה הזה כתב-אישום.

איילת שקד: זה הנוהל שעושים בעקבות עררים, ובמקרה הזה, מכיוון שמדובר כמובן בתיק של אדם שקיפח את חייו, אזי באופן אישי או פרקליט המדינה או המשנה לפרקליט המדינה מחליטים האם מגישים כתב-אישום.

איילת שקד: זה מה שיש לי להגיד, לפחות גם שחברי הכנסת באמת ידעו את המצב לאשורו, כי דיברתי קודם עם חברת הכנסת קארין אלהרר וגם עם חבר הכנסת יואב קיש, שלא ידעו שפתחו את התיק מחדש וחידשו את החקירה; חשוב להגיד את זה.

איילת שקד: אני כמובן מסכימה פה עם כולם שהנושא יועבר לדיון בוועדת החוקה.

איילת שקד: ואני גם אדבר עם יושב-ראש הוועדה שיקיים את הדיון עוד במושב הזה.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: גברתי השרה, דקה, יש כאן שאלה של חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: בנוגע לקשר עם המשפחה, אם אפשר, או מהפרקליטות או מהמשטרה – שתהיה להם נקודת קשר שתוכל להיות אתם בקשר שוטף ולעדכן אותם מקורית, או שהם יהיו מעודכנים ברמה של מה שניתן, ולא שהם מחפשים תשובות ואין עם מי ליצור קשר.

איילת שקד: תראה, כרגע המשפחה גם בקשר אתי, אני חושבת שזה בסדר.

איילת שקד: ובעניין הפרקליטות והמשטרה, הם צריכים לנהוג לפי הנהלים, כמו שהם נוהגים בכל מקרה כזה.

איילת שקד: אבל אני חושבת שמכיוון שהמשפחה עכשיו בקשר גם אתי, זה בסדר.

איילת שקד: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי השרה.

טלי פלוסקוב: יש עוד שאלה נוספת?

מסעוד גנאים: הבעת דעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת סעוד מנעים.

מסעוד גנאים: מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: זה נראה כמסעוד.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה מכאן.

מסעוד גנאים: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: ע'נאים אולי קשה, גנאים, אבל יש ע'ין גם בעברית.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראיתי את התחקיר של איילה חסון בערוץ 1 ועקבתי אחרי כל הכתבות.

מסעוד גנאים: זה מזעזע, מחריד, מפחיד, עצוב מאוד.

מסעוד גנאים: בסוף, מותו הטרגי של הנער גל בק, שהוא דוגמה, שואל האדם הפשוט את עצמו: אז למי להאמין?

מסעוד גנאים: מי יגן עליו בסוף?

מסעוד גנאים: הן בקלות, בעבודה חפיפניקית, לא יודע, בצורה כזו מסלפים, מזייפים, חורצים גורלות של אנשים, לא מביאים, לא מוציאים את הצדק לאור.

מסעוד גנאים: זה מזעזע.

מסעוד גנאים: זה נותן לאנשים לא להאמין בשום דבר.

מסעוד גנאים: צריך לעשות צדק, צריך לעמוד על הדין עם כל עבריין ופושע, ככל שיהיה מעמדו או מי הוא או בן איזו משפחה.

מסעוד גנאים: באמת מזעזע ומפחיד.

מסעוד גנאים: אנחנו מזדהים עם המשפחה, אלה ימים לא קלים, אבל אפילו אם עברו עשר שנים צריך לעשות צדק.

מסעוד גנאים: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: יש בקשה לדעה נוספת מחבר הכנסת חזן.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לנו דקה, בבקשה להזדרז.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, משפחה יקרה, אני לא רוצה להכביר מילים, אני רק רוצה להגיד לכם עד כמה כואבת המציאות העגומה שבה במדינת ישראל מי שאין לו יכולות ואין לו כוח, ולפעמים גם לא את שם המשפחה הנכון, יכול למצוא את עצמו במצבים – הוא פשוט לבד, מתמודד עם כאב, מתמודד עם צער, מתמודד עם אסון.

אורן אסף חזן: איך אומרים, אני לא רוצה להשתמש בביטויים גסים כמו "הכלבים נובחים והשיירה עוברת", אבל הגיע הזמן שאנחנו, חברי הכנסת, נשתמש בזכות שניתנה לנו כדי להפעיל את כל הלחץ לעשות סדר בברדק הזה, במחדל הזה שבו אנשים, אנשים טובים, אזרחים למופת שחיים את חייהם יום-יום, שנותנים הכול למדינה, המדינה תדע לשמור עליהם בחזרה.

אורן אסף חזן: התשובה בסוף – לאן נגיע, מה תגיד החקירה, איך זה ייגמר – היא בכלל לא רלוונטית.

אורן אסף חזן: עצם העובדה שיש אנשים שמתמודדים לבד עם כאב, והדבר היחיד שהם מוצאים לנגד עיניהם זה דלת טרוקה, ותשובה כאילו – היה, בדקנו, ובזה זה נגמר, מספיק.

אורן אסף חזן: אני חושב שמהמקרה הזה, עם חיבוק כמה שיותר חזק וכמה שיותר ארוך ומלווה למשפחה, אנחנו צריכים לפקוח את העיניים ולהגיד: לא עוד.

אורן אסף חזן: לא יהיו עוד מקרים שבהם יהיו מצבים שאנשים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: ברשותך, במילה אחת.

אורן אסף חזן: – – שיש להם אולי קצת יותר השפעה, קצת יותר כוח, ואולי גם אין להם פחד להגיד ולסגור דלתות, ישתמשו בזה כדי לפגוע באנשים שבסופו של יום, כמו שאמרתי, משתתפים ומתמודדים עם הצער לבד.

אורן אסף חזן: משפחה יקרה, אני שמח שבמצב הזה סוף-סוף שוב יש פה אחדות בין קואליציה–אופוזיציה.

אורן אסף חזן: בסוף, אנחנו עם רחום וחנון, והחמלה שבתוכנו צריכה לבוא לידי ביטוי.

אורן אסף חזן: אני מתפלל עמוק בפנים שהצדק יצא לאור, אבל עוד הרבה לפני, שנתחיל לגלגל את הגלגלים שמובילים לאותו צדק.

אורן אסף חזן: תהיו חזקים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חזן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: יש כאן הצעה של שרת המשפטים להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוקה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יואל חסון: אני הייתי מעביר את זה לוועדה לביקורת המדינה.

קריאות: יואל, אל תתחיל עם זה, באמת – – –

דוד ביטן: – – –

קריאה: זה יידחה עכשיו ללא יודע כמה זמן.

דוד ביטן: – – – זה לא בסמכות שלה – – –

יואב קיש: סגרנו ועדת חוקה.

יואב קיש: אתם רוצים – – –

טלי פלוסקוב: בעד – 26 חברי הכנסת – – –

קארין אלהרר: – – – לביקורת המדינה – – –

קריאה: קארין, את יכולה לנהל דיון נוסף אצלך.

קריאה: בוועדת חוקה.

טלי פלוסקוב: רבותי, הנושא עובר לדיון בוועדה.

יואב קיש: – – – סגרנו ועדת חוקה – – –

טלי פלוסקוב: אם לא נגיע להבנה – – –

יואב קיש: אתם ועדת הכנסת?

יואב קיש: זה צריך להיות בוועדת חוקה.

יואב קיש: זה יתחיל ברדק, חבל.

יואב קיש: – – – סגרנו ועדת חוקה.

יואב קיש: למה?

טלי פלוסקוב: אם אתם לא מסכימים לוועדה אחת זה עובר לוועדת הכנסת.

קריאות: – – –

קריאה: קארין, את יכולה לנהל דיון נוסף אצלך.

קריאה: בוועדת חוקה.

יואב קיש: זה לא יידון בשבוע הבא אם זה הולך לוועדת הכנסת, כי עד שהכנסת תדון בזה אנחנו יוצאים לפגרה.

יואב קיש: סיכמנו ועדת חוקה, נו, בשביל מה?

טלי פלוסקוב: קארין, חייבת להיות הסכמה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: אם כאן חושבים שזה ועדת החוקה – – –

קארין אלהרר: למה אתה מתנגד?

קארין אלהרר: אני יכולה – – –

אילן גילאון: אין לך קצת בושה?

יואל חסון: יאללה, שיהיה ועדת החוקה, שלא ייעצר העניין הזה.

טלי פלוסקוב: רבותי, על-פי המצב אני מכריזה על כך שהדיון עובר לוועדת הכנסת, וועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה הנושא יעבור.

טלי פלוסקוב: מה שנשאר לי זה רק באמת לשלוח חיבוק חם למשפחה מכל חברי הכנסת שנמצאים כאן, בתקווה שהאור יצא לאור.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: לוועדת הכנסת.

קריאה: לא לא לא – – –

יואב קיש: – – – כי עד שהכנסת תדון בזה אנחנו יוצאים לפגרה.

יואב קיש: סיכמנו ועדת חוקה, נו, בשביל מה?

יואב קיש: את רוצה שזה ילך לוועדת הכנסת והכול ילך?

יואב קיש: חבל.

קארין אלהרר: – – –

טלי פלוסקוב: עוד עשר שניות שכנוע.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אלהרר, אני מחכה רק להודעה שלך.

טלי פלוסקוב: מסכימה לוועדת חוקה?

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת – – –

קארין אלהרר: – – – מבקר המדינה.

טלי פלוסקוב: זה לא מתאים לכאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מכריזים על כך שההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: אוקיי?

טלי פלוסקוב: סיימנו, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/940); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, היות ושני הצדדים, הקואליציה והאופוזיציה, הגיעו להבנות על כך שכל ההצעות לסדר-היום עוברות ליום אחר, אנחנו עוברים לדיון על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), והצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או סגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדיון משולב, ואני מזמינה את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להציג לנו את הצעת החוק הזו.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי כנסת נכבדים, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או סגן שר), המכונה "החוק הנורבגי הקטן", מאפשרת לשר או לסגן שר להתפטר מחברותו בכנסת, ובכך לפנות את מקומו לבא אחריו ברשימה.

איילת שקד: על-פי החוק, ההתפטרות תהיה וולונטרית ותהא נתונה לשיקול דעתו של חבר בממשלה.

איילת שקד: החוק יחול על שר או סגן שר, אחד מכל סיעה.

איילת שקד: אם השר או סגן השר סיים את כהונתו בממשלה, בין שפוטר בין שהתפטר, הוא ישוב, או היא, ישובו לכהן כחבר או חברת כנסת, ואילו חבר הכנסת האחרון בסיעה יסיים את כהונתו בכנסת.

איילת שקד: הרציונל העומד מאחורי הצעת החוק הוא שהמצב שבו חבר כנסת מחזיק בכפל תפקידים ומכהן גם כשר או סגן שר וגם כחבר כנסת פוגע הלכה למעשה בתפקודה של הרשות המחוקקת, שתפקידה, בין השאר, הוא לפקח על עבודת הממשלה.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת לאפשר לשר להתמקד בעבודתו הממשלתית, ולחבר הכנסת שיבוא במקומו – להתמקד בעבודתו הפרלמנטרית.

איילת שקד: על-ידי כך נוכל להבטיח את קיומו של עקרון הפרדת הרשויות באופן הטוב ביותר ולייעל את כוח העבודה בממשלה ובכנסת.

איילת שקד: אשר על כן, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: רבותי, נרשמו כאן 38 דוברים.

טלי פלוסקוב: אני מתחילה להזמין, על-פי השמות.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אתה במקומו.

איילת שקד: אני רק מציינת שהבקשה היא שהחוק יועבר להידון, כמו כל חוק-יסוד, בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, איזו בשורה הממשלה מביאה לנו, איזה שינוי בשיטת הממשל, איזו רפורמה מדהימה ושיטת ממשל מדהימה שאתם בונים לנו, שנולדה מתוך חשיבה עמוקה, משמעותית.

יואל חסון: היא נולדה מדבר אחד בלבד – צרכים פוליטיים.

יואל חסון: שוב צרכים פוליטיים שעבורם משנים חוקי-יסוד ויוצרים כאן חוקים של טלאי על טלאי.

יואל חסון: ועכשיו גם יהיה קל לממשלה הזאת, כי הממשלה הזאת לא תצטרך לחפש קיזוזים.

יואל חסון: פחות קיזוזים, יותר חברי כנסת, וגם ככה כל השרים, שגם ככה מגיעים לכאן בחוסר חשק, אז יהיו כמה שיהיו פטורים מזה לחלוטין.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו היא הצעה מגוחכת.

יואל חסון: היא לא נותנת פתרונות אמיתיים.

יואל חסון: הדבר היחיד שהיא נותנת זה שיהיו כל מיני סגני שרים, לדוגמה, כמו סגנית השר חוטובלי, שאם היא לא תהיה חברת כנסת יהיה לה כנראה יותר זמן לתפוס בשלשלאות, כן, חברים, לתפוס בשלשלאות כל מיני דיפלומטים ושרים ואורחים מחו"ל ולגרור אותם בכוח לכותל.

יואל חסון: לגרור אותם בכוח לכותל, כי זה מה שיהיה לכבוד סגנית שר החוץ – – –

ציפי חוטובלי: – – – יש לך בעיה עם הכותל?

ציפי חוטובלי: לא, שאני אבין.

דוד ביטן: זה דיון?

יואל חסון: אין לי שום בעיה עם הכותל, אבל אני לא רוצה, גברתי סגנית השר, שיגררו אותי בביקור ממלכתי בחו"ל לכנסייה או למסגד.

יואל חסון: לא מעוניין שזה יהיה.

יואל חסון: אני רוצה שמי שרוצה לבוא יבוא באופן וולונטרי, ואם הוא רוצה לבקר, בבקשה.

יואל חסון: אני בטח לא רוצה לכפות את זה, ואני בטח לא רוצה לגרור אותם.

יואל חסון: אבל יהיה לך המון זמן.

יואל חסון: אני לא יודע אם את גם חלק בחוק הנורבגי, או לא בחוק הנורבגי – מי יודע?

יואל חסון: מי יודע כמה סגני שרים ייכנסו?

יואל חסון: ובכלל, גברתי, סגנית השר חוטובלי, אני רוצה לומר לך שאני זוכר, או קראתי בעבר שאת כתבת איזשהו מסמך שנקרא "תוכנית חמשת השלבים לארץ-ישראל השלמה".

יואל חסון: נכון?

יואל חסון: כתבת מסמך כזה?

יואל חסון: ואת כתבת, לדוגמה, שבתוך עשור יעלו למדינת ישראל 2 מיליון יהודים.

יואל חסון: עד היום, גברתי, לפחות בשנת 2014, עלו רק 26,000, פחות או יותר, יהודים לארץ.

יואל חסון: באמת, תכפילי את זה בעשור, כנראה לא עוזר, התוכניות שלך, וגם זה לא קורה.

יואל חסון: אבל אולי אם תהיי סגנית ולא חברת כנסת – –

ציפי חוטובלי: אולי תעזור?

ציפי חוטובלי: אולי תעזור לנו?

יואל חסון: – – אולי יהיה לך יותר זמן להביא עוד יהודים, ולהביא אותם – אותם, אגב, רצוי להביא לכותל, כי זה חשוב שיהודים יבקרו בכותל.

ציפי חוטובלי: אני שמחה לשמוע.

יואל חסון: בכלל, את גם אמרת, גברתי סגנית השר, שאת בעד חוק אזרחות תמורת שירות לאומי, נכון?

ציפי חוטובלי: אני לא אמרתי.

יואל חסון: אמרת את זה.

יואל חסון: אז אני בטוח, גברתי, שבמסגרת המדיניות הכללית שלך כסגנית שר החוץ לעצור כל הסדר מדיני ולמנוע פתרון של שתי מדינות, אז באמת בסוף הפלסטינים – – –

דוד ביטן: מה זה שייך לחוק?

ציפי חוטובלי: אני נרגשת מזה שאתה מקדיש לי נאום, אני באמת מאוד מתרגשת.

יואל חסון: – – – הפלסטינים יקבלו כאן זכות הצבעה, יקבלו כאן זכות הצבעה – –

אורן אסף חזן: די, די, די עם השטויות האלה, יואל.

יואל חסון: – – ותהיה פה מדינה דו-לאומית, ואת תוכלי גם אותם לשלוח לשירות לאומי, גברתי סגנית שר החוץ החרוצה.

אורן אסף חזן: יואל, יואל, רק הערה, אני מסכים אתך בעניין של חוטובלי – – –

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: הליכוד לא בתוך החוק הזה, אתה לא מבין?

דוד ביטן: הליכוד לא מפטר אף אחד, הוא לא בתוך החוק הנורבגי.

יואל חסון: הם לוקחים לי זמן, אדוני.

יחיאל חיליק בר: סליחה, תנו לו לסיים.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן,

אורן אסף חזן: רק מילה, ברשותך.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא, זה לא דיאלוג.

אורן אסף חזן: אני מסכים אתך בעניין של חוטובלי – – –

דוד ביטן: זה סיעות אחרות, אנחנו לא בחוק הנורבגי הזה.

דוד ביטן: אתה אולי לא מבין את זה, אבל זה המצב.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני, יו"ר ועדת הכנסת, תכבד את הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דוד ביטן: אנחנו לא בחוק הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אריה מכלוף דרעי: השרה לא הדגישה את זה, החוק – – –

דוד ביטן: הוא לא חל על הליכוד.

אריה מכלוף דרעי: רגע, דוד.

אריה מכלוף דרעי: החוק, כפי שהוא מונח, הוא חל רק על סיעה עד 13 מנדטים.

יואל חסון: אני יודע, אני יודע.

דוד ביטן: אז מה אתה רוצה מאתנו?

דוד ביטן: מה אתה רוצה ממנה?

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לך חצי דקה, יואל, כי נגמר לך הזמן.

יחיאל חיליק בר: אז יאללה.

אריה מכלוף דרעי: תדבר אתי, תדבר אתי.

יואל חסון: אני יודע, אני יודע.

יואל חסון: אני רק אומר, אדוני, שפשוט נמצאת כאן סגנית השר חוטובלי, והיא באמת בעיני הדוגמה לפיל בחנות חרסינה, שהכניסו לאולם הדיפלומטי, שבא ולמעשה מנסה – ואולי גם מצליח – לחרב, לחרב עוד יותר את היחסים שלנו עם מדינות העולם ולנהוג בכל מיני שיטות – –

דוד ביטן: מה זה שייך לחוק הזה?

דוד ביטן: מה זה שייך לחוק הזה?

יואל חסון: – – שמתאימות אולי, גברתי סגנית השר, להתלהמויות במליאה, ולא מתאימות לטרקלינים חשובים ולישיבות חשובות בעולם הדיפלומטי, גברתי סגנית השר.

דוד ביטן: היא רוצה להגיב על מה שהוא אמר.

יואל חסון: ובסופו של דבר, מה שאני בא לומר, מה שאני בא לומר, חבר הכנסת ביטן, וכדאי שתבין – – –

דוד ביטן: אנחנו לא בחוק, דבר לעניין, זה הכול.

דוד ביטן: החוק הזה לא חל על הסיעה.

יואל חסון: מה שאני בא לומר, אתם יוצרים כאן חוקים שהם טלאי על טלאי; שינויים של חוקי-יסוד, שינויים משמעותיים.

יואל חסון: מילא – אתה יודע מה עמדתי האמיתית בעניין הזה?

יואל חסון: אני אומר לך שכל השרים בממשלת ישראל לא צריכים להיות חברי כנסת, זה ערבוב מסוכן של הרשות המבצעת והרשות המחוקקת.

דוד ביטן: אז מה אתה נגד?

ציפי חוטובלי: אז למה – – –

יואל חסון: אם הייתם מביאים הצעה כזאת כהצעה אמיתית, היה על מה לדבר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יואל חסון: אבל אתם מביאים טלאי על טלאי, ואתם מביאים ועושים נזקים גם לחוקי-היסוד של מדינת ישראל, גם לדמוקרטיה, באותה מידה, כמו שלמנות את סגנית השר האמונית חוטובלי להיות סגנית שר החוץ זה נזק למדינת ישראל – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יואל חסון: – – זה נזק לשירות החוץ.

ציפי חוטובלי: לא, אתה לא – – –

יואל חסון: זה נזק לשירות החוץ, גברתי.

יואל חסון: את יודעת שאת גורמת נזק, את יודעת שכל ההצהרות הפופוליסטיות שלך מסבכות אותנו.

יחיאל חיליק בר: יואל, נא לסיים.

ציפי חוטובלי: יואל, אתה כל יום צריך לחשוב למה אתה יושב שם ואני יושבת פה.

ציפי חוטובלי: אתה יודע למה?

ציפי חוטובלי: כי עם ישראל מאמין בדרך שלנו, בדיוק בגלל זה.

דוד ביטן: היא רוצה להגיב על מה שהוא אומר.

יחיאל חיליק בר: יש לה פה ארבע דקות.

יואל חסון: את יודעת, גברתי, סגנית השר, את מכירה את הנוהל – – –

ציפי חוטובלי: אני משרתת את העם שלי.

יחיאל חיליק בר: יואל, משפט סיכום.

יואל חסון: משפט סיכום.

יואל חסון: את מכירה עכשיו את הנוהל שנקרא מברקים ודיווחים שמגיעים מכל השגרירויות במדינת ישראל, ואת יודעת שכל הצהרה שלך – –

אורן אסף חזן: אני לא בטוח שהיא פותחת את הנוהל.

יואל חסון: – – וכל פיגוע דיפלומטי שאת מוציאה מפיך, גברתי, מביא עומס של מברקים ושאלות, שצריך לתת מענה לשרי חוץ ולראשי ממשלות ולשגרירים גם בארץ, לנסות להבין מה רוצה סגנית שר החוץ – –

ציפי חוטובלי: יותר קל למכור את המדינה.

ציפי חוטובלי: יותר קל, תאמין לי שזה יותר קל.

יואל חסון: – – האם היא מתואמת עם ראש הממשלה, או האם היא עושה הכול על-פי מדיניותה.

יואל חסון: גברתי סגנית השר, אני מצטער מאוד, את גורמת נזק לשירות החוץ של מדינת ישראל.

יואל חסון: תודה רבה.

דוד ביטן: מה אתה רוצה ממנה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת יואל חסון, לראשונה מאז פתיחת הכנסת אני מסכים עם מרבית דבריך.

אורן אסף חזן: אני מסכים עם מרבית דבריך.

יואל חסון: אני מודה לך, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: והנה, אני אומר לך.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, אנחנו בשעה מאוחרת, אני אומר לכם, אני אקפיד על ארבע הדקות ואני מבקש שכולם – – –

דוד ביטן: הוא לא דיבר אבל על החוק, תעלה אותו עוד הפעם.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אין לי בעיה לוותר לקארין, אבל אל – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, קארין, סליחה.

יחיאל חיליק בר: אוקיי, בסדר, קארין, תעלי, ואחר כך – מיקי לוי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, אני יכולה אחר כך לעלות?

יחיאל חיליק בר: יש לך פה ארבע דקות, את רשומה.

ציפי חוטובלי: אני רשומה?

ציפי חוטובלי: מתי?

יחיאל חיליק בר: יותר מאוחר את רשומה.

דוד ביטן: תעלה אותו עוד הפעם כי הוא בכלל לא דיבר על הנושא הזה.

יואל חסון: אדוני, אני מוכן לעלות שוב ולחזק את דברי יותר.

דוד ביטן: תעלה אותו עוד הפעם, באמת תעלה אותו עוד הפעם.

דוד ביטן: אני התאכזבתי עמוקות מהטיעונים.

יחיאל חיליק בר: יש לה ארבע דקות.

יחיאל חיליק בר: יש לך, את רשומה, אני הוספתי אותך.

ציפי חוטובלי: מתי?

יחיאל חיליק בר: מאוחר.

אורן אסף חזן: הוא לא תקף, הוא פשוט אמר את המציאות.

קארין אלהרר: אל תפריע.

אורן אסף חזן: לפעמים חבר הכנסת יואל חסון אומר דברי טעם, היום הוא אמר דברי טעם.

אורן אסף חזן: סליחה, חברת הכנסת אלהרר.

קארין אלהרר: אתה מפריע לי.

דוד ביטן: אבל חייבים לשמוע אותו עוד הפעם, הנימוקים שלו היו – – –

אורן אסף חזן: חייבים, אבל בתנאי שיחזור על דבריו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אנא תאפשרו לה לדבר.

קארין אלהרר: אם אדוני יאפשר לי עם הקהל הקשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אלהרר, את יכולה לדבר שעה, אין פה שר.

קארין אלהרר: טוב, אז יש לי הרבה מה להגיד.

יחיאל חיליק בר: מיקי, אתה רוצה לנהל את הישיבה במקומי?

יחיאל חיליק בר: בוא.

קארין אלהרר: הוא עוזר, הוא עוזר.

מיקי לוי: מה אכפת לי?

מיקי לוי: הלילה שלי כבר הלך, עד הבוקר אף אחד לא הולך.

אורן אסף חזן: אולי הוא כבר התפטר – – –

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – אם היה שר הייתי מברכת אותו, אבל הוא לא נמצא באולם – תראו, זו קצת סגירת מעגל: פתחנו את המושב בשינוי חוק-יסוד שהדיון בו היה לתוך הלילה, ואנחנו ככל הנראה גם סוגרים את המושב בשינוי חוק-יסוד.

קארין אלהרר: תגידו לי אתם, האם אתם לא מריחים איזה ריח של זלזול מצד ממשלת ישראל המכהנת בדבר הזה שנקרא חוקי-יסוד?

קארין אלהרר: ממשלת ישראל מציעה היום שייקבע שחבר כנסת שהוטל עליו תפקיד ממשלתי יתפטר מחברותו בכנסת, יפנה את מקומו בסיעה לבא אחריו ברשימה ויכהן רק בממשלה.

קארין אלהרר: זה מדהים איך הממשלה הזאת עסוקה רק בכיסאות, בג'ובים, בתיקים, בבזבוז כספי ציבור.

קארין אלהרר: וזה באמת מאוד משונה, כי אני זוכרת את קמפיין הבחירות, שהיה ממש לא מזמן, ועקבתי בדריכות אחרי הקמפיינים השונים – כולם, בלי יוצא מן הכלל, התחייבו והבטיחו – וניתן היה אפילו כמעט להאמין להם – שכולם רוצים לדאוג לאזרחי מדינת ישראל, וכולם הולכים להביא רפורמות ישימות, וכולם באמת באמת רוצים לעזור לחלשים.

קארין אלהרר: זה לא כל כך מסתדר עם החוק שמובא כאן היום; זה בטח לא הסתדר עם תיקוןן חוק-היסוד הראשון שהביאו להגדלת מספר שרי הממשלה.

קארין אלהרר: אבל עכשיו זה עוול על עוול.

קארין אלהרר: הציבור הרי מייחל לכל השינויים והרפורמות שהכסף הזה יכול היה להביא.

קארין אלהרר: מיליונים בודדים של שקלים יכולים לשנות את המציאות של צעירים ומבוגרים בחינוך, בבריאות וברווחה.

קארין אלהרר: למה לבזבז את הכסף הזה לשטויות האלה?

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: כשהאזרח הקטן ניגש לקלפי, הוא הלך להצביע למפלגה מסוימת, עם הרכב מסוים, כשהוא מכיר את השיטה הישראלית, הוא יודע שזה מי שייצג אותו בשנים הקרובות, או בשנה הקרובה, כי בכל זאת אנחנו בישראל, ממשלות פה לא מחזיקות יותר מדי.

קארין אלהרר: אף אחד לא רוצה הפתעות.

קארין אלהרר: אין שום סיבה בעולם שבתפקיד שרי הממשלה יכהנו אנשים שלא באים מתוך הכנסת, שאין להם מחויבות לכנסת, לעבודה של הכנסת, ומעל הכול – הם נבחרו בתהליך דמוקרטי אחרי שהמפלגה שלהם קיבלה כוח מהציבור.

קארין אלהרר: החוק הזה, כמו שאמרתי בתחילת דברי, הוא עוד מחטף מבית היוצר של ממשלת ישראל, כי שוב מדובר בשינוי של חוק-יסוד ללא דיון מעמיק, כי למה צריך את זה?

קארין אלהרר: הכנסת הרי מיותרת, חברת הכנסת יחימוביץ, לא צריך אותה.

קארין אלהרר: אפשר לעשות הכול בלי.

קארין אלהרר: המטרה היא מאוד מאוד ברורה: רוצים לסדר ג'ובים.

קארין אלהרר: חבל.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: זה אפילו לא נראה טוב, זה ממש לא נראה טוב.

קארין אלהרר: אני מזכירה לכולם, מדובר בחוק-יסוד, והממשלה הזאת דואגת בכל פעם מחדש לזילות של הדבר הזה.

קארין אלהרר: חוק-יסוד, חוק, נוהל, תקנה – הכול פה נראה אותו דבר.

קארין אלהרר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: סיימת בזמן, בדיוק.

קארין אלהרר: דייקנית.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, ואחריו סגנית השר חוטובלי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, ארבע דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, עוד פעם מדובר על שינוי חוק-יסוד.

מיקי לוי: כמה פעמים בתקופה כזאת קצרה משנים חוק-יסוד?

מיקי לוי: מה הזילות הזאת של חוקי-יסוד?

מיקי לוי: הרי זה לא להאמין – שינוי חוק-יסוד בהליך מהיר ומזורז.

מיקי לוי: אין לכם טיפת כבוד?

מיקי לוי: אין לכם טיפת כבוד לבית-המחוקקים הישראלי?

נחמן שי: לא.

מיקי לוי: אין לכם טיפת כבוד לחוקי-יסוד?

נחמן שי: לא.

מיקי לוי: מה, זה דבר של מה בכך?

מיקי לוי: אני באמת לא מבין, זה הרי מוציא אותי מדעתי.

מיקי לוי: ושוב הממשלה הזו מבקשת פטור מחובת הנחה, שוב מדברים על הצורך לאשר חקיקה זו באופן מהיר.

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: מה בוער לכם?

מיקי לוי: אני לא מבין.

מיקי לוי: מה הבהילות?

מיקי לוי: מה בוער?

מיקי לוי: לאן אתם רצים?

מיקי לוי: אלוהים, לאן אתם רצים?

מיקי לוי: כל יום אתם מבטלים חוקי-יסוד?

מיקי לוי: מדוע כל חקיקה אצלכם מקבלת פטור מחובת הנחה?

מיקי לוי: תסבירו לי מדוע.

מיקי לוי: ולא עומדים בנהלים הקבועים בחוק לקיים הליך חקיקה.

מיקי לוי: חבל שהיושב-ראש הקבוע אינו נמצא.

מיקי לוי: איך זה שהוא לא שומר על כבודה של הכנסת?

מיקי לוי: איך זה שהוא נעתר כל יום וחצי להביא שינוי בחוקי-יסוד?

מיקי לוי: אני לא מבין היכן האיזונים.

מיקי לוי: מה קורה פה במליאה הזו.

מיקי לוי: אתם לא עומדים לא בהליך החקיקה ולא בשקיפות, ושום דבר לא תקין.

מיקי לוי: הזילות בחוקי-יסוד: אחרי שינוי חוק-יסוד: הכנסת – כבר שיניתם – שינוי חוק-יסוד: הכנסת לטובת שינוי מועדי התקציב; וחוק-יסוד: הממשלה לטובת הגדלת מספר השרים, בנימוק של חיזוק המשילות – מגיעה עוד הצעת חוק שטוענת כי יש לקדמה בהקדם, לחיזוק המשילות עוד פעם.

מיקי לוי: ראה זה פלא, מילת הקסם: חיזוק המשילות.

מיקי לוי: לא יאומן.

מיקי לוי: אם רציתם לחזק את מעמד הכנסת, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, מדוע מיניתם כל כך הרבה שרים וסגני שרים?

מיקי לוי: הרי רק במשרד השיכון – לקחו לו את כל הסמכויות, לשר השיכון, את כל הסמכויות, כולל מינהל מקרקעי ישראל, ועוד נתנו לו סגן.

מיקי לוי: מה שניהם עושים בתוך המשרד הזה – אלוהים יודע.

מיקי לוי: והכול תחת הכותרת חיזוק המשילות.

מיקי לוי: לא יאומן.

מיקי לוי: אם רציתם לחזק את מעמד הכנסת, מדוע מיניתם כל כך הרבה שרים, סגני שרים?

מיקי לוי: התיקון יגרום לגידול בהוצאה הציבורית עבור חמישה חברי כנסת, לשכות, יועצים וכיוצא בזה.

מיקי לוי: אני אישית חושב שצריך לחזק את הכנסת.

מיקי לוי: אני חושב שאנחנו אחד הפרלמנטים הכי קטנים בעולם, אבל לא כך.

מיקי לוי: איך אמרה שרת המשפטים?

מיקי לוי: "מיני חוק נורבגי".

מיקי לוי: היאומן?

מיקי לוי: אתם שומעים?

מיקי לוי: מה, זה שמלת מיני?

מיקי לוי: זה לא מכסה את הברכיים?

מיקי לוי: "מיני חוק נורבגי".

מיקי לוי: ככה מחוקקים חוקי-יסוד?

מיקי לוי: אני לא מבין אתכם.

מיקי לוי: אם היינו מתחילים מההתחלה ואומרים: בואו נבחר לא 120 חברי כנסת – 140 חברי כנסת, כדי לחזק את כנסת ישראל, מעבירים חוק לקראת הקדנציה הבאה – ניחא.

מיקי לוי: שרת המשפטים, ללא בושה עומדת פה ואומרת: "מיני חוק נורבגי".

מיקי לוי: בושה וחרפה.

יחיאל חיליק בר: משפט סיום.

מיקי לוי: אדוני, יש לי עוד שמונה שניות.

מיקי לוי: לא מדובר בחוק הנורבגי כהווייתו, מדובר בחוק ג'ובים, שיסדר כניסה לכנסת לזמן מוגבל למאוכזבי המפלגות השונות שלא נכנסו לכנסת בגלל דין הבוחר.

מיקי לוי: זהו חוק פרסונלי.

מיקי לוי: אנחנו נגד חוקים פרסונליים, ויש להתנגד להצעת החוק הרעה הזו, שפוגעת בחוקי-היסוד ומהווה זילות של הפרלמנט הישראלי.

מיקי לוי: פשוט בושה.

מיקי לוי: אני מתבייש בשבילכם.

מיקי לוי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת לוי.

עיסאווי פריג': כמה בושות ביום אפשר?

עיסאווי פריג': כמה בושות?

עיסאווי פריג': בושה רודפת בושה.

יחיאל חיליק בר: סגנית השר חוטובלי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתה יודע, לא כל יום אני זוכה לכבוד, באמת כבוד גדול, שנאום שלם של חבר כנסת מהאופוזיציה מוקדש לי, לפועלי, לאג'נדה שלי, לאידיאולוגיה שלי ולמשרד החוץ של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אז אני מאוד שמחה שנתת לי במה מאוד חשובה לדבר על מדיניות החוץ של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: לדעתי זה לא פחות חשוב מהחוק הנורבגי, ואני חייבת להגיד כמה דברים.

ציפי חוטובלי: קודם כול, בתור מדינה מבודדת, נראה שמשרד החוץ מאוד עסוק.

ציפי חוטובלי: ראש ממשלת איטליה עומד כאן היום, על הדוכן הזה, יום ונושא נאום שהוא לא פחות מציוני.

ציפי חוטובלי: מחבק, אוהב, מתרגש מההשראה האדירה של ישראל עבורו, מדינה שהיא כולה השראה ליצירתיות; מדינה שהיא כולה השראה לברית עמוקה של מדינות שיש להן שורשים עמוקים.

ציפי חוטובלי: אבל יש מי שלא נוח להם עם השורשים האלה, כנראה.

ציפי חוטובלי: כל כך לא נוח להם עם השורשים, שמדלגים מבית"ר לתנועה, מהתנועה למחנה הציוני, למפלגת העבודה.

ציפי חוטובלי: קשה, קשה כשאין שורשים, כשאין אידיאולוגיה.

ציפי חוטובלי: מאוד מאוד קשה.

יואל חסון: זה עדיף מאשר להיות באולפני טלוויזיה ולהגיע לפה.

ציפי חוטובלי: אז רק להזכיר לך: אני יושבת כאן, בקואליציה, אני חלק מממשלת ישראל, ואתם באופוזיציה, ויש לזה סיבה.

ציפי חוטובלי: והסיבה היא שעם ישראל בוחר בנציגים שיכולים לשמש לו דוגמה להיסטוריה שלו ולקשר העמוק שלו לארץ הזאת.

ציפי חוטובלי: ודיפלומטיה אין פירושה כניעה פעם אחר פעם ואמירת "הן" לכל מציאות בין-לאומית שפוגעת במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה להגיד לך משהו: תראה, בכל זאת יוצא לי קצת להיחשף בחודשיים האחרונים – הייתי קוראת לזה ליחסים שלנו בעולם.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לך, שבתור מדינה מבודדת, לשיטתכם, יש לנו יחסים מצוינים עם ארצות-הברית.

ציפי חוטובלי: כן, מותר להגיד את זה כאן, במקום הזה.

ציפי חוטובלי: מחלוקת כמו שהייתה לבגין עם הממשל האמריקני, כמו שהייתה לבן-גוריון עם הממשל האמריקני, היא דבר לגיטימי לחלוטין.

ציפי חוטובלי: מי שחושב אחרת לא מבין את פירושה של ידידות בין מדינות – –

דניאל עטר: אבל אין לו – – – זה הסיפור.

דניאל עטר: היא לא מתחזקת בזכות הפעילות שלכם.

ציפי חוטובלי: – – לא מבין מה משמעותה של מדינה ריבונית, לא מבין מה פירוש שירות החוץ של ישראל.

ציפי חוטובלי: אנחנו שירות החוץ של מדינה שיש לה שורשים עמוקים מחד גיסא ואיומים קיומיים מאידך גיסא – –

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

ציפי חוטובלי: – – ומדיניות חוץ נבונה היא מדיניות שמאזנת בין השניים.

ציפי חוטובלי: מדיניות חוץ נבונה היא כזאת שכשמגיעים לכאן מבקרים רשמיים – ואני מאוד גאה בהחלטה שלי להביא מבקרים רשמיים לכותל – זאת מדיניות שלא רואה את הנרטיב שלנו כנרטיב של "יד ושם" אלא כנרטיב שקושר אותנו למלכות דוד, כנרטיב שקושר אותנו לכך שאנחנו עם עתיק שחזר למולדתו.

ציפי חוטובלי: זאת המדיניות.

יואל חסון: ראש הממשלה מתואם אתך במדיניות האמונית הזאת, סגנית השר?

ציפי חוטובלי: ואני חייבת להגיד לכם, שמי לא מוכן לנהל את המערכה על ירושלים, יפסיד בתל-אביב, יפסיד ברמת-גן, יפסיד בכל מקום.

ציפי חוטובלי: המערכה על ירושלים – יש לך מדינות בעולם, כמעט כולן, שלא מכירות בריבונות שלך על עיר הבירה שלך, אז אתה לא צריך לנהל את המערכה הזאת?

ציפי חוטובלי: אתה צריך להרכין ראש?

ציפי חוטובלי: אז אני רק רוצה להזכיר מנהיג שבדצמבר 1949 הלך נגד כל העולם והעביר את כנסת ישראל לירושלים מתל-אביב.

ציפי חוטובלי: קראו לו בן-גוריון, והמנהיג הזה עשה את ההחלטה הזאת בניגוד לעמדת העולם.

ציפי חוטובלי: אז אתה היית אומר: אוי, זה נורא ואיום, הוא הסתכסך.

ציפי חוטובלי: בזכות ההחלטה הזאת אנחנו כאן, הכנסת הזאת ממוקמת כאן.

ציפי חוטובלי: בזכות ההחלטה הזאת ובזכות ההיסטוריה שלנו.

ציפי חוטובלי: אז אני מאוד גאה בהחלטות האלה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שמשרד החוץ של מדינת ישראל חייב, חייב להיסטוריה היהודית, גם את השורשים וגם הסתכלות באמת בהירה, ואם העולם טועה, מותר לנו להיות זה שאומר שהעולם טועה, כמו בסוגיה של ההסכם האיראני.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה להגיד לך משהו: תודה על הזכות לעמוד כאן על הדוכן, להגן על שירות החוץ של ישראל, להיות גאה בזה שאני מייצגת היום את מדינת ישראל בעולם.

ציפי חוטובלי: וזאת הסיבה שעם ישראל בוחר בנו פעם אחר פעם אחר פעם – כי הוא רוצה לשמוע אמת היסטורית, והוא רוצה לשמוע אמת דיפלומטית, ואני שמחה לעשות את זה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, סגנית השר חוטובלי, על הדברים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת דניאל עטר.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, נכון, נכון.

יחיאל חיליק בר: סליחה – עליזה לביא.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, סגנית השר חוטובלי, את יודעת, פשוט נמאס לי לשמוע את האדנות הבלתי-רגילה שאתם משדרים כל פעם שאתם עולים לכאן: אנחנו כנגד העולם.

מאיר כהן: אפשר לחשוב.

מאיר כהן: אנחנו נמצאים בכזה מצב טוב שאנחנו יכולים לעמוד כאן ולהרגיש את התחושה של אחרי מלחמת ששת הימים – את צעירה, את לא זוכרת את התחושה הזאת – שהובילה אותנו לאחת הטרגדיות הגדולות.

מאיר כהן: היו זהירים בתחושה הזאת של אנחנו כנגד העולם.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, אין שר באולם.

יעל גרמן: מאיר, אין שר באולם.

יעל גרמן: אני חושבת שצריך להפסיק.

מאיר כהן: אנחנו נדבר.

מאיר כהן: איפה גילה?

יחיאל חיליק בר: השרה גמליאל פה.

מאיר כהן: גילה פה.

מאיר כהן: גילה שרה מכובדת.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: גילה פה.

מאיר כהן: ברשותכם, גברתי השרה, אז ציפי, תמיד כשאת עולה לדבר, ועוד חבר'ה שמדברים כמוך – הצניעות יפה לכם.

מאיר כהן: לזכור שלהוביל מדינה ולהיות בתפקיד כזה מכובד של סגנית שר החוץ, זה להיות זהירים, להיות מאופקים, ולא לחשוב שאנחנו מלכי העולם, כי אנחנו לא.

מאיר כהן: המציאות העכשווית מוכיחה לנו עד כמה שאנחנו לא.

מאיר כהן: הבידוד הזה שאליו נקלענו הוא תוצאה של האמירות חסרות השחר וחסרות הבסיס שלך ושל החברים שלך.

מאיר כהן: היי זהירה בזה.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו על החוק הנורבגי.

מאיר כהן: אילו שאלו אותי לפני הבחירות – אני הייתי בעד החוק הנורבגי.

מאיר כהן: אני בהחלט חושב שצריכה להיות הפרדה מלאה של הרשויות ושיש מקום לחוק הנורבגי.

מאיר כהן: אבל ראו, באמצע המשחק, סגנית השר, לא משנים כללים.

מאיר כהן: אתה לא יכול להתחיל את המשחק ובדקה ה-45 להחליט: אני אומנם במשחק כדורגל, זוהיר, אבל אני מתחיל לשחק בכללים אחרים.

מאיר כהן: והיה ראוי שאם לא התחלנו את הקדנציה עם החוק הנורבגי – לשמור עד לבחירות הבאות.

מאיר כהן: אבל מה?

מאיר כהן: מחליטה הממשלה, בגלל חלוקת ג'ובים, בגלל כל מיני סיבות שאין להן קשר לכנסת הזאת, להוציא את ההישרדות.

מאיר כהן: אני חייב לציין את השר גבאי.

מאיר כהן: הוא התנגד, הוא התנגד.

מאיר כהן: יש צדיק בסדום.

מאיר כהן: אמרו לי במהלך היום – דיברתי עם חברים מהקואליציה, אדוני היושב-ראש, ואמרו לי שזה עולה רק 7 מיליון שקלים.

מאיר כהן: השרה גמליאל, חשבתי מייד מה אפשר לעשות עם 7 מיליון שקלים.

מאיר כהן: כנראה שאנחנו מתעסקים עם כל כך הרבה מיליארדים שמה זה בשבילנו לשלם אתנן 7 מיליון שקלים?

מאיר כהן: ראו מה אפשר לעשות: להכניס עוד 100 משפחות ל"נושמים לרווחה".

מאיר כהן: דני, זאת תוכנית נהדרת, תשאל את החברים מהרשויות.

מאיר כהן: להכניס עוד 100 משפחות; לקלוט עוד 100 עובדות סוציאליות למשרדי הרווחה שקורסים; להקים עוד חמישה מועדונים לנוער ללא עורף משפחתי; לבנות 14 מעבדות ללימודי המדעים בפריפריה; להאיר את כביש דימונה–ירוחם – שם בפריפריה, הכביש החשוך הזה שנהרגים שם אנשים; לפתוח ארבעה מרכזי גמילה לנרקומנים.

מאיר כהן: ראו כמה אפשר לעשות עם 7 מיליון שקלים, שבשבילכם, סגנית השר ואנשי הקואליציה, אפשר, יאללה לזרוק, לא קרה שום דבר.

מאיר כהן: מיני, חוק קטן.

מאיר כהן: פרופסור יונה, כמה נלחמנו בשביל השקלים הקטנים האלה, ופה זורקים אותם בכדי לתת אתנן פוליטי.

מאיר כהן: זה אתנן פוליטי ואת זה צריך להפסיק.

מאיר כהן: את זה צריך להפסיק, פעם אחת.

מאיר כהן: אני בעד החוק הנורבגי – לא עכשיו, לא באמצע המשחק.

מאיר כהן: לא משנים את כללי המשחק.

מאיר כהן: אני מקווה שהתבונה תיכנס לראשכם ונדחה את הדבר הזה.

מאיר כהן: אפשר להסתדר בלי לדאוג לג'ובים של החבר'ה.

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת חיים ילין, אם יהיה פה, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

יחיאל חיליק בר: גברתי, ארבע דקות לרשותך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אתה יודע, אדוני?

עליזה לביא: החוק הנורבגי לא הוחל פה מעולם, ולהביא אותו בכזאת צורה של מחטף בשעת לילה מאוחרת שכזאת – את זה כבר חווינו בממשלה האומללה הזאת, אבל מה שאנחנו רואים כאן זאת סחיטה.

עליזה לביא: תקשיבו מה אמר ראש הממשלה לחברי הקואליציה כולם.

עליזה לביא: הוא אמר להם – כדאי שתדעו:

עליזה לביא: אם אתם לא תצביעו לפי ההסכם הקואליציוני על החוקים של הדיינים והשופטים, אני לא מעביר לכם את החוק הנורבגי.

עליזה לביא: כלומר, היום תהיה פה קריאה ראשונה, ואם לא ירצו את ראש הממשלה והמועמדים שלו, של הקואליציה, לא יעברו, לא בוועדה לדיינים ולא לשופטים – הלך החוק הנורבגי.

עליזה לביא: זאת ממשלה רצינית?

עליזה לביא: זאת ממשלה שבאמת חושבת שצריך את החוק הנורבגי?

עליזה לביא: אני לא מדברת על זה – למה פתאום צריך?

עליזה לביא: כי כל כך הרבה סגני שרים ואנשים לא ברורים לא יודעים את מה הם צריכים לעשות, וגם לא עושים.

עליזה לביא: אבל להתנות את החוק הנורבגי בנושא הזה שאנחנו כל כך עמלים ועובדים עליו, לבחור שופטים ראויים, לבחור דיינים?

עליזה לביא: חברים, בכנסת הקודמת העברתי את שני החוקים, גם לגבי הוועדה למינוי דיינים וגם לגבי הוועדה לבחירת שופטים.

עליזה לביא: לגבי הוועדה לבחירת שופטים אמרנו שהכנסת תבחר גבר ואישה – נוספה אישה; בוועדה למינוי דיינים, בפעם הראשונה, סוף-סוף ארבע נשים חברות בוועדה למינוי דיינים, ואחת מהן, אישה, היא נציגת הכנסת.

עליזה לביא: אני מזכירה לכם שלא רק שאין דיינות במדינת ישראל, גם בוועדה למינוי דיינים מעולם לא הייתה אישה באופן רשמי.

עליזה לביא: רק פעם-פעמיים הייתה על-ידי לשכת עורכי-הדין, שמינו אישה.

עליזה לביא: אז תשימו לב מה קורה כאן: אתנן פוליטי.

עליזה לביא: כלומר, בעצם, במקום הזה של לבוא ולבחור את האנשים הראויים שיהיו בוועדה למינוי דיינים ובוועדה לבחירת שופטים, השופטים והדיינים של מדינת ישראל, אנחנו רואים את המשחק הציני הזה: נו נו נו, אם לא תבחרו את נציגי הקואליציה, לא יעבור החוק הנורבגי.

עליזה לביא: אז למה צריך את החוק הנורבגי, אדוני ראש הממשלה?

עליזה לביא: למה צריך אותו?

עליזה לביא: למה צריך אותו?

עליזה לביא: אם אתה בעצם מתנה את זה ואם לא יצביעו אז תבטל אתה בעצמך, אז אולי תרד מכל העניין הזה?

עליזה לביא: גם אם אני חושבת שיש פעמים שחוק כזה יכול לבוא ולהיטיב, זה לא הזמן, זו לא השעה, זו לא הדרך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אתה יודע?

עליזה לביא: כל כך הרבה נושאים עומדים לפתחה של ממשלה.

עליזה לביא: הרבה דברים נדחו מהכנסת הקודמת.

עליזה לביא: אני ניסיתי להעביר את חוק דמי לידה לעצמאיות; מנסה לטפל בארוסות חללי "צוק איתן" – שתי ארוסות שצריך היה לתת להן תנאים כמו לחברותיהן החילוניות, או כמו לנשים דרוזיות מאורסות, שנותנים להן את הזכויות.

עליזה לביא: לאף אחד אין זמן, לאף אחד אין רצון.

עליזה לביא: אבל כשרוצים באישון לילה מוצאים את סעיף 25, או אני לא יודעת מה, כדי להעביר את החוק הנורבגי, כי רוצים לרצות עוד כמה וכמה אנשים.

עליזה לביא: גם את כל הדיונים בהצעות לסדר-היום, שהם מאוד מאוד חשובים – הצעה לסדר-היום שלי על ביטול פרויקט בגרות ללוחמים, אחד הפרויקטים היותר-יפים של הצבא, לבוא ולסייע ללוחמים שנתנו שלוש שנים מחייהם, הקריבו את חייהם ובאו ועזרו ושמרו – באים כלאחר יד ולוקחים לנו את הבמה הערב.

עליזה לביא: לא נותנים לנו להעלות את ההצעות לסדר-היום, כי יש פה כל מיני שיקולים פוליטיים ואחרים.

עליזה לביא: ואתם יודעים, חברים?

עליזה לביא: בשעת לילה זאת, זה באמת כל כך מתסכל, ולפעמים כשאני מתוסכלת אני חוזרת ל"נסיך הקטן".

עליזה לביא: אני רוצה לספר לכם קטע קצר ממנו.

עליזה לביא: הוא פוגש את העתק.

עליזה לביא: "מה אתה עושה כאן?

עליזה לביא: " שאל הנסיך הקטן.

עליזה לביא: "אני ממיין את הנוסעים לקבוצות, בכל קבוצה אלף", אמר העתק.

עליזה לביא: "אני שולח לדרכן את הרכבות שמסיעות אותם: זו ימינה, זו שמאלה".

עליזה לביא: ורכבת מהירה מוארת חלפה כרעם מתגלגל והרעידה את הביתן של העתק.

עליזה לביא: "הם ממהרים מאוד", אמר הנסיך הקטן.

עליזה לביא: "מה הם מחפשים?

עליזה לביא: " "אפילו האיש שבקטר אינו יודע", אמר העתק.

עליזה לביא: ושוב חלפה ברעם רכבת מהירה מוארת, הפעם בכיוון ההפוך.

עליזה לביא: "הם כבר חוזרים?

עליזה לביא: " שאל הנסיך הקטן.

עליזה לביא: "אלה נוסעים אחרים", אמר העתק, "הם מתחלפים".

עליזה לביא: "הם לא היו מרוצים במקום שהיו שם?" "איש אינו מרוצה במקום שהוא שם", אמר העתק.

עליזה לביא: והנה התגלגל רעמה של רכבת שלישית.

עליזה לביא: "הם רוצים להשיג את הנוסעים הקודמים?

עליזה לביא: " שאל הנסיך הקטן.

עליזה לביא: "הם לא רוצים להשיג שום דבר", אמר העתק, "הם ישנים שם, או מפהקים.

עליזה לביא: רק הילדים לוחצים את האפים שלהם אל השמשות".

עליזה לביא: "רק הילדים יודעים מה הם מחפשים", אמר הנסיך הקטן, "הם מבזבזים את זמנם על בובת סמרטוטים והבובה נעשית חשובה מאוד, ואם לוקחים אותה מהם, הם בוכים".

עליזה לביא: "יש להם מזל", אמר העתק.

עליזה לביא: אבל לממשלה הזאת, לצערי הרב, אין מזל.

עליזה לביא: והחוק הנורבגי, אם אתם חושבים שהוא חשוב, אל תתנו אותו, הוא לא אתנן פוליטי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת לביא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חיים ילין, אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה ואחריה – מיכל רוזין.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: ארבע דקות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, שרים, חברים, חברות, 7 מיליון שקלים – זאת העלות של החוק הנורבגי.

חיים ילין: עכשיו אני אסבר לכם את האוזן.

חיים ילין: אנחנו קולטים עכשיו משפחות בעוטף-עזה ומנסים לקדם אותן.

חיים ילין: כידוע, זה לא קל להביא משפחות לתוך העוטף, אבל מדינת ישראל עדיין בועטת, ציונית, ומשפחות באות.

חיים ילין: אבל אנחנו לא יכולים לקלוט.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: אין מגרשים.

חיים ילין: מה לעשות, אין מגרשים.

חיים ילין: 30 משפחות בסכום הזה אנחנו יכולים לקלוט בעוטף-עזה – שלא יגידו שאין אלטרנטיבה לכסף.

חיים ילין: והאלטרנטיבה הזאת היא הציונות.

חיים ילין: ואנחנו כל הזמן עושים את אותה טעות: בשביל פוליטיקה קטנה, בשביל לדחוף עוד ארבעה, חמישה, שישה, שבעה חברי כנסת, אנחנו בעצם משלמים במקום אחר.

חיים ילין: אני לא סתם שואל כל הזמן מה המקור התקציבי, כאילו יש קופה שנמצאת באיזשהו מקום וכל אחד יכול למשוך מתי שבא לו, איך שבא לו.

חיים ילין: אין ראייה כוללת.

חיים ילין: אלף-בית של כל מי שבנה תקציב אי פעם במועצה, בעיר, בארגון – להסתכל על התמונה בכללותה, להגיד: אלה המקורות, אלה השימושים, ובסופו של דבר לאזן תקציב.

חיים ילין: אבל במדינת ישראל זה לא קיים.

חיים ילין: הפוליטיקה מעל הכול.

חיים ילין: והחוק הנורבגי הזה, העלות של כל ח"כ – 1.5 מיליון, 1.6 מיליון שקל עם העוזרים.

חיים ילין: אז נכון שזה מקום עבודה, אבל יש מקומות עבודה שב-7 מיליון השקל האלה אנחנו יכולים לחולל מהפכות מאוד מאוד מאוד גדולות.

חיים ילין: לכן אני מתנגד בכל תוקף לחוק הנורבגי.

חיים ילין: אבל ניחא, נגיד שזה מה שרוצים.

חיים ילין: אז רוצים את החוק הנורבגי כשאנחנו גם הגדלנו את הממשלה בשרים?

חיים ילין: זאת אומרת, אם היינו באים ואומרים: תראו, חברים יקרים, אנחנו צמצמנו את הממשלה – כבוד היושב-ראש, נורא קשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אם אנחנו מפריעים לך, אנחנו נצא.

יחיאל חיליק בר: באמת.

חיים ילין: לא, אני בתחושה שאני – שיח כזה – –

אורן אסף חזן: אתה יכול להישאר.

אורן אסף חזן: לגביו אני לא יכול – – –

חיים ילין: – – אני רוצה להיות שותף לשיח, פשוט.

יחיאל חיליק בר: תכבד, תכבד.

אורן אסף חזן: אתה מוזמן.

יחיאל חיליק בר: הוא רוצה את תשומת לבם של השרים.

אורן אסף חזן: אם הם היו מדברים דברי טעם – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, אל תחליט מי מדבר דברי טעם.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: סליחה, אל תזלזל – –

אורן אסף חזן: לא דיברתי אליך.

יחיאל חיליק בר: הוא גם עשה משהו בחיים, אתה יודע, אורן.

חיים ילין: – – אני היחידי שמדבר פה עכשיו.

חיים ילין: מה אני צריך להבין?

חיים ילין: שרק מה שאתה אומר זה דברי טעם?

אורן אסף חזן: כן.

חיים ילין: לא, בסדר, אין לי שום בעיה.

חיים ילין: אנחנו נביא את דגל בולגריה וננפנף אותו פה, באוויר, כי זה דברי טעם.

אורן אסף חזן: שלי אומרת דברים טובים, יעל גרמן אומרת דברים טובים.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: מזל שהוא לא שמע.

אורן אסף חזן: שמעתי, שמעתי.

אורן אסף חזן: אני גם גאה בדגל בולגריה.

אורן אסף חזן: היום היה פה דגל איטליה, זה כמעט אותו דבר – – –

חיים ילין: אדוני, חבר הכנסת, זו החקיקה שלך, צריך – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, נחזור לדיון.

אורן אסף חזן: אני מבקש שתתרכז בשלך, תישאר בפינה שלך ואל תפריע לאחרים.

אורן אסף חזן: תכבד.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לך חצי דקה.

יחיאל חיליק בר: יש לך עוד דקה ומשהו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

חיים ילין: ניחא, הייתה לנו ממשלה קטנה, קומפקטית, שאנחנו באים ואומרים: היא באה לנהל את מדינת ישראל, ועכשיו, בגלל שהיא קטנה, ואנחנו מבינים שיש עומס על השרים, והם צריכים לנהל את המדינה, אז אנחנו מבינים – לטובת המדינה אנחנו צריכים לעשות את זה.

חיים ילין: אבל גם להגדיל את הממשלה בחקיקה בתוך 24 שעות, והיינו פה כל הלילה, ועכשיו עוד פעם נהיה בלילה בשביל שעוד כמה חברי כנסת ייכנסו?

חיים ילין: אין שום טעם לחוק הזה.

חיים ילין: זה לא נראה הגיוני.

חיים ילין: וכבוד היושב-ראש, אני אזכיר תמיד את השיעור הראשון שקיבלתי כחבר כנסת חדש במליאה, שהיושב-ראש בא ואומר לי: הציבור לא מאמין לכנסת ישראל.

חיים ילין: אני, אם הייתי עכשיו ציבור, גם לא הייתי מאמין.

חיים ילין: בתור חבר כנסת אני גם לא מאמין.

חיים ילין: עד איפה הפוליטיקה יכולה להגיע?

חיים ילין: עד איפה היא יכולה להביא אותנו בכלל?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מבקש מכולם, אם יש יושרה, אם יש יושר, אז להצביע נגד החוק הנורבגי, שהוא עוד פעם מביא אותנו לחוסר אמון טוטלי של הציבור.

חיים ילין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת ילין.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סבטלובה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת רוזין, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: ארבע דקות.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים, כשנודע לי שאנחנו עומדים לדון היום בחוק הנורבגי, החלטתי אני לעשות מעשה ולהתקשר לנורבגיה.

קסניה סבטלובה: אמרתי: בנורבגיה, מדינה יפה כזאת, שהיא ארץ הפיורדים והטרולים ומה לא, וגם החוק הנורבגי, בוודאי הם יסבירו לי.

קסניה סבטלובה: חברי הפרלמנטרים הנורבגים יסבירו לי במה מדובר כשאנחנו מדברים על החוק הנורבגי.

קסניה סבטלובה: אז קודם כול חברי הנורבגים שאלו אותי: קסניה, מדוע הממשלה שלכם רוצה להרוס את כפר ערבי בשם סוסיא?

קסניה סבטלובה: ולא היה לי מה להגיד להם.

קסניה סבטלובה: אמרו לי: אנחנו אחת מתוך 28 מדינות באירופה שמתנגדות נחרצות לפינוי ולטרנספר של האנשים המסכנים והגלמודים שגרים בכפר בדרום הר-חברון ששמו סוסיא, ושאלו אותי מה פשר הדבר.

קסניה סבטלובה: אמרתי להם: אינני יודעת להגיד לכם, אני לא מבינה את פשר ההחלטה הזאת.

קסניה סבטלובה: אני רק יודעת שבעצם יש במקום התנחלות שהוקמה בשנת 1983, והיא רוצה להתרחב לחלק מהאדמות של הכפר סוסיא, וכמובן, בעיני בזה מדובר.

זהבה גלאון: – – –

קסניה סבטלובה: אמרתי להם: בכל מקרה, אני רוצה להתעקש ולקבל מכם הסבר מהו החוק הנורבגי.

קסניה סבטלובה: אנחנו נדבר על סוסיא ועל התנחלויות בפעם אחרת, כנראה מחר ומחרתיים ובעוד יום.

זהבה גלאון: אני רוצה להזכיר שאת קיבלת פרס על הכתבות שלך על סוסיא.

קסניה סבטלובה: נכון, כך קרה, והזכרתי להם גם שאני אמשיך לטפל בנושא הזה, כי הוא חשוב לכולנו – הוא חשוב לנו כחברה דמוקרטית וכמדינת ישראל דמוקרטית.

קסניה סבטלובה: אמרתי: בכל מקרה, הנושא שעליו אני רוצה לדבר אתכם – מהו החוק הנורבגי?

קסניה סבטלובה: אני רוצה להבין.

קסניה סבטלובה: אמרו לי: החוק הנורבגי בעצם נועד להפריד את הרשות המבצעת מהרשות המחוקקת וכדי שהשרים המכהנים לא יתפקדו גם כחברי כנסת; זו מעמסה גדולה.

קסניה סבטלובה: אנחנו ראויים לכך שכל חברי הכנסת שלנו יהיו פעילים, שיהיו בוועדות, שהעומס יתחלק ביניהם, ושלא כל אחד ירוץ לחמש ועדות, וככה זה בעצם אצלנו בנורבגיה, שאנחנו מדינה דמוקרטית ומתוקנת, ואנחנו כל הזמן גם שואפים לתקן את עצמנו.

קסניה סבטלובה: אז שאלו אותי: האם את החוק הזה הממשלה שלכם מתכוונת להעביר?

קסניה סבטלובה: אמרתי להם: לא.

קסניה סבטלובה: ממה שהבנתי, זה לא.

קסניה סבטלובה: זה החוק הנורבגי הצנום, הצנוע, המצומצם והקטן, ממש ממש לא מה שיש בנורבגיה.

קסניה סבטלובה: בעצם מדובר באיזשהו חוק שיש בו תנאים מוזרים לכך: שזו מפלגה של לא יותר מ-12 מנדטים, שחבר כנסת שהוא שר אחד יוצא והשני נכנס, ובעצם הוא תפור למישהי מסוימת, שאנחנו מכבדים אותה מאוד, אבל מה לעשות, לא ניתן לתפור חוקי-יסוד לאדם מסוים ולמפלגה מסוימת.

קסניה סבטלובה: בעצם אנחנו מדברים על כך שאנחנו עכשיו תופרים משהו, אנחנו תופרים את ההצעה הזאת כדי להתאים אותה לצרכים הישראליים.

קסניה סבטלובה: הדבר הזה לא מקובל.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על גרסה קטנה ורזה ומצומצמת מאוד של החוק הנורבגי האמיתי, שאני תומכת בו.

קסניה סבטלובה: אילו היינו דנים היום באמת במהות של החוק הנורבגי, שנועד לצורך ממש חשוב, להפרדת הרשות המבצעת מהרשות המחוקקת, אני חושבת שאז התמיכה הייתה הרבה יותר גורפת.

קסניה סבטלובה: אבל מכיוון שאנחנו מדברים ממש לא בחוק הנורבגי אלא בגרסה המוקטנת שלו, אני קוראת לכל חברי חברי הכנסת להתנגד נחרצות לחוק הזה ולזלזול הזה בחוקים של מדינת ישראל ובחוקי-יסוד.

קסניה סבטלובה: הרי אנחנו מדברים פה על חוק-יסוד, שזה משהו שהוא עצם הדמוקרטיה שלנו, ואנחנו באמת צריכים להתייחס לזה בכובד ראש, ובטח לא במצב כזה, ששר אחד שנמצא פה בעצם בכלל לא מאזין לחברת הכנסת שמדברת ומתנגדת לחוק הזה, ורוב חברי הקואליציה בכלל לא נמצאים כאן כדי לשמוע אם כדאי להם להצביע עבור החוק הזה.

קסניה סבטלובה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

מיכל רוזין: כבר אמרנו שעניין המזגן הוא עניין מגדרי לחלוטין.

מיכל רוזין: חברות הכנסת קופאות מקור.

מיכל רוזין: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, כבוד השר והמליאה, אני חייבת לומר לכם שאני קצת מתלבטת איך לקרוא לחוק הזה, כי באמת זה קצת מעליב את הנורבגים, שם החוק, ואולי צריך לקרוא לו על שם חברתנו שולי מועלם-רפאלי, או אולי אכרם חסון.

מיכל רוזין: אתם יודעים, אנחנו צריכים למצוא שם יותר קונקרטי להצעת החוק הזאת מכיוון שהיא הרי עוסקת בפרסונות מסוימות מאוד.

מיכל רוזין: ושוב מביאים לנו תיקון של חוק-יסוד.

מיכל רוזין: הרי מתחילת הכנסת הזאת, במושב אחד כבר תיקנו את חוק-היסוד לפחות פעמיים, ושוב מביאים לנו.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: לא ברור.

מיכל רוזין: הרי התירוץ שלנהל קואליציה של 61 זה קשה מכיוון שאתם צריכים לרוץ בוועדות – היו כבר קואליציות של יותר, של 67, 76.

מיכל רוזין: היו הרבה יותר שרים, הרבה יותר סגני שרים.

מיכל רוזין: יכלו גם לוותר על כמה סגני שרים פה בליכוד, אתם יודעים, שעושים תפקיד נורא דחוף ונורא חשוב.

מיכל רוזין: יכלו לוותר עליהם, שירוצו קצת בין ועדות הבית.

מיכל רוזין: במיוחד שאותם אלה שנבחרו להיות סגני שרים הם חברי כנסת שבפעם הראשונה נבחרו להיות חברי כנסת.

מיכל רוזין: עוד לא למדו את התפקיד, עוד לא מכירים את הכנסת ואת הממשלה – הם כבר סגני שרים.

מיכל רוזין: חלקם עכשיו אולי יתפטרו, לא יהיו לא בממשלה ולא בכנסת.

אריה מכלוף דרעי: זה לא יחול על הליכוד.

מיכל רוזין: לא יחול על הליכוד.

מיכל רוזין: אוקיי.

מיכל רוזין: זו גם שאלה, מדוע זה לא חל על הליכוד.

מיכל רוזין: אם כל כך חשוב שיתפנו חברי כנסת שירוצו בין הוועדות ויהיו יותר אצבעות להצביע, מדוע זה לא חל על הליכוד?

מיכל רוזין: זו שאלה, אתה יודע, נסתרת פה.

מיכל רוזין: והאם החוק הנורבגי – חוק נורבגי קטן, חוק נורבגי גדול – האם זה מצדיק את מה שאמרתי בתחילת הדברים, שזה סידור עבודה בתוך המפלגות הבינוניות-קטנות לחברי המפלגה בגלל הלחץ שהם הפעילו בתוך המפלגות שלהם?

מיכל רוזין: לא רק זה, גם התפטרות השרים.

מיכל רוזין: אתם יודעים, הם גם קובעים מנגנון בהצעת החוק, שאפשר יהיה להתחלף אחרי שנה.

מיכל רוזין: שנה אחת אריה דרעי לא יהיה חבר כנסת, ושנה אחת בנט לא יהיה חבר כנסת, ואחר כך איילת שקד לא תהיה חברת כנסת.

מיכל רוזין: הם יעשו החלפות, שנה-שנה.

מיכל רוזין: אני מאוד מקווה שתוך פחות משנה נופלת הממשלה, ולכן אף אחד פה לא יספיק לעשות שום החלפות.

מיכל רוזין: אבל באמת, זה מתחיל להיות בדיחה ומגוחך, ובוודאי כשמדובר בסגני שרים, כמו שאמרתי – סגן שר שבעצם הוא לא משתתף בישיבות ממשלה מחד גיסא, ומאידך גיסא הוא לא ישתתף בישיבות הכנסת.

מיכל רוזין: מי יודע איפה הוא יהיה – זאת שאלה.

מיכל רוזין: יהיה פה סגן שר – לפחות אחד אני יודעת שמתפטר, שהוא יהיה נעלם, בחזקת נעלם.

מיכל רוזין: הוא לא יהיה לא בכנסת ולא בממשלה, לצערנו הרב.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה להציע הצעה: לפחות אם אתם עושים את המהלך הזה, שבעיני הוא מוטעה, כי כל הרעיון של הדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו זה שהשרים ברובם הגדול הם חברי כנסת, ושהממשלה היא בעצם חלק מהכנסת.

מיכל רוזין: וכשאתם מגיעים לפה – ואנחנו שמחים לראות אתכם כאן, השר דרעי, כי אז אנחנו יכולים לדבר אתכם – –

זהבה גלאון: אני מסכימה עם השמחים.

מיכל רוזין: שמחות.

זהבה גלאון: לא, שאנחנו שמחים – – –

מיכל רוזין: – – מכיוון שזו הדרך שלנו לתפקד – להיפגש עם השרים, להיות בתקשורת אתם, לשכנע אותם בנושאים מסוימים.

מיכל רוזין: ופתאום הם לא יהיו כאן, הם ייעלמו.

מיכל רוזין: הם ישלחו כל מיני חברי כנסת חדשים, זוטרים יותר, זוטרים פחות, לרוץ בין הוועדות, אבל בעצם לא תהיה להם מחויבות לכנסת, וזה שורש השיטה הפרלמנטרית שלנו.

מיכל רוזין: ואני רוצה להציע הצעה לסיום, ואולי תאמצו את זה; קחו את זה לוועדה ותהיו אמיצים בעניין הזה: לפחות שיושבי-ראש הסיעות של המפלגות יהיו חייבים להיות חברי כנסת.

מיכל רוזין: הרי חוק-יסוד: הממשלה קובע שראש הממשלה חייב להיות חבר הכנסת.

מיכל רוזין: מדוע לא השרים, ובוודאי יושבי-ראש הסיעות?

מיכל רוזין: לא ראוי שיושבי-ראש הסיעות לא יהיו פה חברי כנסת.

מיכל רוזין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, מיכל, על השמירה על הזמנים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: ארבע דקות.

יחיאל חיליק בר: מי שלא נמצא – יימחק.

יחיאל חיליק בר: אגב, הרשימה סגורה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לנקות את הדיון הזה מהשאלות הפרסונליות.

דב חנין: כי, למשל, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, שכתוצאה מהחוק הזה ייכנס לכנסת, כך אני מניח, הוא חבר כנסת מצוין.

דב חנין: עשה עבודה מצוינת בכנסת.

מיכל רוזין: גם שולי נהדרת, אין לי טענות לשולי.

דב חנין: וחברת הכנסת שולי מועלם היא חברת כנסת מצוינת.

אריה מכלוף דרעי: ויעקב אשר?

דב חנין: ויעקב אשר חבר כנסת מצוין.

דב חנין: לכן, אדוני השר, אנחנו לא מנהלים את הוויכוח הזה – – –

מיכל רוזין: גם לנו יש את מוסי רז.

מיכל רוזין: הוא נהדר, אפשר להכניס גם אותו.

דב חנין: חברת הכנסת רוזין, הקשבתי לך.

דב חנין: לכן, אדוני השר, אנחנו מנהלים את הוויכוח הזה לא ברמה הפרסונלית, כי באמת במקרה המסוים הזה, כשאתה מסתכל על חברי הכנסת שייכנסו – הנה, הזכרתי פה שלושה – חברי כנסת מצוינים, עשו עבודה טובה; מחויבים, אגב, לנושאים חברתיים.

דב חנין: זה תמיד דבר טוב בכנסת, במיוחד כשהממשלה היא לא ממשלה חברתית במיוחד.

דב חנין: איפה הבעיה?

דב חנין: הבעיה היא קודם כול בכך שאתם בחוק הזה מרסקים את המערכת הפרלמנטרית.

דב חנין: המערכת הפרלמנטרית בנויה בכך שהממשלה נבחרת מתוך הכנסת והיא חלק מהכנסת.

דב חנין: זה עיקרון שלא ראוי, לא נכון, לא מועיל לפרום אותו.

דב חנין: זה נכון שמערכת פרלמנטרית היא מערכת לא פשוטה.

דב חנין: שרים צריכים להיות בכנסת, בוודאי.

דב חנין: יש עבודת ועדות, יש עומס גדול.

דב חנין: בהחלט, כולנו נושאים בעומס הזה.

דב חנין: יש חברי קואליציה, חברי אופוזיציה.

דב חנין: אבל אלה הם כללי המשחק במערכת הפרלמנטרית, והניסיון שלנו בשעטנז – אדוני השר, אני יודע שאתה מכיר בוודאי טוב ממני דיני שעטנז – והניסיון בשעטנז הוא ניסיון לא מוצלח.

דב חנין: כשאתה מערבב מין בשאינו מינו התוצאה היא לקויה, בעייתית ומזיקה.

דב חנין: וזה מה שקורה בחוק הזה.

דב חנין: כמובן, מעבר לנימוק העקרוני – כי אני מתנגד ברמה העקרונית לחוק הנורבגי בכל צורה.

דב חנין: אני חושב שהחוק הנורבגי איננו מתאים לישראל.

דב חנין: אני חושב שהכנסת היא מוסד שצריך לחזק אותו, והדרך לחזק את הכנסת היא בזה שהממשלה היא חלק מהכנסת, בזה שהשרים נמצאים בכנסת.

דב חנין: חייבים להימצא בכנסת.

דב חנין: צריכים לבצע קיזוזים אפילו בכנסת.

דב חנין: זה חלק מכוחה של הכנסת, שהשרים צריכים להגיע לכאן ולהיפגש אתנו במסדרונות ולתת תשובות ולהתייחס, ולא לשלוח אלינו רק שליחים ולנהל אתנו הידברות מרחוק.

דב חנין: זה כוחה של הכנסת, ואת כוחה של הכנסת אסור להחליש.

דב חנין: אבל מעבר לזה, מעבר להתנגדות העקרונית הזאת, החוק הזה הוא חוק תפור פרסונלית, וזה בכלל לא קשור אם במקרה הזה האנשים שבשבילם החוק תפור או המפלגות שאותן הוא משרת הן מפלגות או אנשים שיכולים לתרום לכנסת בצורה כזאת או אחרת.

דב חנין: עצם העובדה שבונים ותופרים חוק כדי לספק צרכים פוליטיים קונקרטיים, וכך מתנהלים עם חוקי-יסוד – אתם בעצם מערערים את הענף שעליו כולנו יושבים.

דב חנין: כך התחילה הממשלה הזאת וכך היא ממשיכה.

דב חנין: הדבר הראשון, הדבר האמצעי וגם הדבר האחרון שהממשלה עושה במושב הזה זה שינוי חוקי-יסוד, שינוי כללי משחק, שינוי נורמות, כדי לאפשר לעצמכם חיים יותר נוחים, כדי לאפשר לעצמכם חיים יותר קלים.

דב חנין: לא כך מתנהלים עם נורמות.

דב חנין: אני קורא לכם, עמיתי חברי הכנסת, גם חברים בקואליציה, להתנגד להצעת החוק הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו, אם יהיה – חבר הכנסת מרגלית, ואחריו – חברת הכנסת גרמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, בקדנציה הקודמת חוקקו את חוק המשילות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתחילת הקדנציה הזאת המשילות לא מתאימה – משנים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחר כך, אנחנו עד היום לא מצליחים לדעת מה הסמכויות של כל שר ושר – עוד שינויים ועוד שינויים, מעבירים סמכויות מפה לשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של החוק הנורבגי, איך שקראו לו, למרות שזה לא החוק הנורבגי, כי מדברים על שר אחד – מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ג'ובים חדשים לאנשים חדשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השרים רוצים להתנתק מהכנסת, לא רוצים להגיע לפה, כי יש להם אנשים אחרים שיעשו את העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם הם כבר לא חברי כנסת, אז הם לא מחויבים לבוא ולהצביע, ולא צריכים להעמיד שר לענות על הצעות חוק, שידבר וידבר עד שמגיע הזמן שיש לו את הרוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתחיל לדבר עוד ועוד, ולא משנה מה הוא מדבר, מה הוא אומר, העיקר – עד שמצביעים, יש לו רוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את השינויים שעשו בחוקים הם עשו הוראת שעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו נראה: החוק, אפילו מספר השרים וסגני שרים – חוקקו אותו רק לקדנציה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועכשיו החוק הנורבגי, כשמדברים עליו, ברור שגם הוא יהיה לקדנציה הזאת, כי ישנו אותו אחר כך, וזה אך ורק למציאת ג'ובים לאנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני שומע פה – כבוד השר דרעי, אני שמעתי פה שיש מישהו שהתנה:

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא מצביעים, אז גם העניין של הדיינים הוא בסכנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כן, אם אני מבין בחוק – ואני לפחות מבין קצת בחוק – זה מה שנקרא סחיטה באיומים, ואני מציע להגיש תלונה במשטרה, תלונה במשטרה על סחיטה באיומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אם מדברים על משילות, מדברים על חוק, זה לא יכול להיות תלוי באיומים כאלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, חברי הכנסת האלה שייכנסו, הם יהיו גלגלי ספייר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי ביום שמפטרים את השר, משום מה, השר צריך לחזור לכנסת, וזה צריך לצאת החוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם הוא לא יכול לתפקד כמו שצריך, גם הוא בסכנה והוא מאוים, וגם העלויות הכספיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העלויות הכספיות האלה שמדברים עליהן, לא משנה כמה – יש הרבה שקופים, כבוד השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש המגזר הערבי, שהסכומים האלה יכולים להציל לא מעט משפחות בתוכו, שיוכלו לעלות מתחת לקו העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסכומים האלה יכולים להיות חלק מהסדרת מקומות עבודה לנשים במגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, כשענית פה מעל במה זו אמרת שבתוכנית, עד 2020 העסקת נשים במגזר הערבי תגיע ל-41% והעסקת גברים תגיע ל-78%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שבממוצע אנחנו אפילו פחות מ-60%, וזה אומר שיותר מ-40% הם לא מועסקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שבסכומים האלה אפשר למצוא מקומות עבודה ליותר ויותר אנשים ונשים אקדמאים שיכולים לעבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר שחוק כזה הוא לא מחויב המציאות, הוא חוק מיותר, חוק שאסור אפילו לחשוב עליו, כי אם חושבים על חוק כזה, זה אומר שאנחנו נבלה את כל הקדנציה הזו בלהתעסק בחוקים והעסקה והעברת סמכויות, והעיקר לא יתקדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה שעושה הממשלה פה זה "שב ואל תעשה", כי אנחנו לא רואים שום עשייה; אנחנו מתעסקים רק בסמכויות, בהעברות, בתפקידים ובדברים שוליים, ולא בעיקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וממשלה כזאת, אין לה אפילו זכות קיום ואין לה זכות למשול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת יעל גרמן.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שאראל מרגלית לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת יעל גרמן, אחריה – חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, החוק הנורבגי הוא דבר אדיר, דבר פנטסטי.

יעל גרמן: אני חושבת שחברתי קסניה, שלא נמצאת כאן, היטיבה לתארו.

יעל גרמן: היא דיברה בצדק – החוק הנורבגי בא קודם כול לבטא את הפרדת הרשויות, שלא קיימת אצלנו פה בכנסת.

יעל גרמן: אין הפרדת רשויות.

יעל גרמן: כאשר ועדת שרים לענייני חקיקה יושבת וקובעת לכנסת מה היא תצביע ואחר כך הכנסת מצביעה בדיוק כמו שוועדת השרים לענייני חקיקה החליטה – זו לא הפרדת רשויות.

יעל גרמן: אז בואו נודה בזה: לנו במדינת ישראל אין הפרדת רשויות.

יעל גרמן: והלוואי שבאמת יהיה אצלנו החוק הנורבגי, חוק כזה שיבוא ויאמר: יש שרים, ותפקידם לבצע, ויש חברי כנסת, ותפקידם לחוקק, ואין אלו מתערבבים באלו ואין אלו משפיעים על אלו.

יעל גרמן: כך הדמוקרטיה צריכה להתנהל.

יעל גרמן: אבל מה שמציעים לנו, חברים יקרים, אדוני השר המכובד – לא, אתה לא תפריע לשר עכשיו להקשיב.

טלב אבו עראר: סליחה.

יעל גרמן: מה שמציעים לנו זה לא החוק הנורבגי, זה חוכא ואטלולא.

יעל גרמן: לקחו את החוק, גזרו אותו מפה, ואמרו: רגע, לא כל השרים יתפטרו אלא רק שר אחד מסיעה, וגם תלוי כמה יש לו, וגם כשהוא מתפטר נותנים לו, מה שנקרא, מצנח ביטחון, נותנים לו רשת ביטחון, שמא הממשלה תתפזר, ואז הוא חוזר לכנסת; ואותו חבר כנסת שנכנס, עד שהוא כבר הצליח ללמוד, הוא יֵצא – חבר הכנסת החדש יֵצא והשר יחזור, כן?

אריה מכלוף דרעי: אני שומע בקשב רב.

אריה מכלוף דרעי: עד עכשיו אמרת אמת, וזכותך לומר.

אריה מכלוף דרעי: החוק הנורבגי – זו המהות שלו.

יעל גרמן: נכון.

מיקי רוזנטל: לא נכון.

מיקי רוזנטל: החוק הנורבגי – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה – – –

מיקי רוזנטל: החוק הנורבגי לא מאפשר בנורבגיה – – – שר.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, לא אמרתי – – –

מיקי רוזנטל: אדוני השר, בנורבגיה זה לא מאפשר לשר לחזור.

מיקי רוזנטל: התפטרת מהכנסת – זה לא מאפשר לך לחזור אם איבדת את המשרה שלך בממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אז אתה לא מכיר את החוק הנורבגי.

יעל גרמן: יש מדינות שזה מאפשר ויש מדינות שזה לא מאפשר.

יעל גרמן: מיקי, יש מדינות שבהן באמת ניתן.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, גם היום, לפי חוק-היסוד, כל שר רשאי להתפטר מהכנסת והוא יכול להמשיך להיות שר.

אריה מכלוף דרעי: חבר כנסת – – –

מיקי רוזנטל: כן, אבל הוא לא יכול לחזור לכנסת.

מיקי רוזנטל: הוא מאבד את המשרה שלו.

אריה מכלוף דרעי: – – – זו המהות של החוק הנורבגי – –

יעל גרמן: טוב, אתם מורידים לי את זה, כן?

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אתה מוסיף לי שתי דקות?

אריה מכלוף דרעי: – – שאפשר להחזיר – – –

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, אני – – –

מיקי רוזנטל: אני לא אפריע לך.

יחיאל חיליק בר: עוד דקה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, תנו לה לסיים.

יעל גרמן: לא, לא, זה היה שתי דקות.

אריה מכלוף דרעי: מיקי – – –

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, תודה.

יעל גרמן: אני מסכימה – – –

מיקי רוזנטל: דווקא ששר – – –

יעל גרמן: מיקי.

מיקי רוזנטל: סליחה.

יעל גרמן: מיקי, אני חושבת שהשר צודק, אני קראתי שיש ארבע מדינות שבהן על-פי החוק באמת השרים יכולים לחזור אם הם מתפטרים.

יעל גרמן: אבל אלה מדינות שבהן המשטר הוא יציב, שבוחרים ממשלה והיא לארבע שנים.

יעל גרמן: כאן, כשבוחרים ממשלה, היא לשנה, שנה וחצי, שנתיים, שנתיים ורבע.

יעל גרמן: זה חוכא ואטלולא.

יעל גרמן: ואתה יודע, אדוני השר, וגם אנחנו חברי הכנסת יודעים, שהחוק הנורבגי, כך קוראים לו, זה סידור ג'ובים; רוצים לדאוג לחברי כנסת – וצדק חברי דב חנין, חברי כנסת נפלאים, שאני מאוד מאוד אשמח לחזור ולפגוש אותם במליאה ולשתף אתם פעולה ושיעסקו בדברים שהם עסקו.

יעל גרמן: אבל האם לשם כך הכנסת נמצאת?

יעל גרמן: כדי לחלק ג'ובים?

יעל גרמן: כדי לפתור בעיות פוליטיות?

יעל גרמן: מתחילת הממשלה אנחנו רואים כל הזמן קומבינות, כל הזמן אנחנו רואים סידורים.

יעל גרמן: ועד היום הממשלה הזאת עוד לא התייצבה.

יעל גרמן: נכון, אני עוד לא זוכרת איזה שר ממונה על מה.

יעל גרמן: ואם לפני שנה אנחנו הצבענו על צמצום מספר השרים, אז מייד בתחילת הקדנציה הזו הגדילו את מספר השרים; ואם לפני שנה אנחנו הצבענו על כך שלא ניתן להיות שר ללא תיק, הרי שהיום כבר יכול להיות שר ללא תיק, וכן הלאה וכן הלאה.

יעל גרמן: רוצים חוק נורבגי?

יעל גרמן: אני מודיעה לכם שאני רוצה.

יעל גרמן: ואתם יודעים מה?

יעל גרמן: אני גם אספר לכם סיפור.

יעל גרמן: בקדנציה הקודמת יושב-ראש המפלגה שלנו, יאיר לפיד, פנה אלינו, אל השרים, ושאל אותנו: מה דעתכם על החוק הנורבגי?

יעל גרמן: – אבל לא על החוק שמחזיר את השרים לכנסת.

יעל גרמן: וכל השרים, למיטב ידיעתי – אני זוכרת את התשובה שלי – היינו בעד.

יעל גרמן: כי חשבנו שהפרדת רשויות זה דבר חשוב; כי חשבנו ששר צריך באמת להתרכז בענייני משרדו ולא יכול להיות כאן כל הזמן; כי חשבנו שצריכים להיות פה מספיק חברי כנסת כדי להיות בוועדות.

יעל גרמן: והיינו בעד, וגם נהיה בעד, אם יתייחסו לחוק הזה ברצינות – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יעל גרמן: – – אם הכוונה תהיה אמיתית.

יעל גרמן: ואם הכוונה היא אמיתית, אז יש לי הצעה, אדוני השר – גם לך, איימן.

יעל גרמן: בוודאי תסכים אתי: אתם רוצים חוק נורבגי?

יעל גרמן: בואו נעשה חוק נורבגי.

יואל חסון: אמיתי.

יואל חסון: חוק נורבגי אמיתי.

יעל גרמן: אבל כדי שהציבור לא יחשוד בכשרים ולא ילקה בגופו, וכדי שנהיה בטוחים שהחוק שרוצים להעביר הוא לא חוק שבא למעשה לזלזל בכנסת ולמצוא מקומות עבודה ולתת אתנן פוליטי – נעביר אותו, וכמו שעושים בחוקים רציניים, נחיל אותו החל מהכנסת ה-21.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – חבר הכנסת ברושי, וחבר הכנסת אוסאמה סעדי לאחר מכן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רק שואל את עצמי מתי כבר הממשלה הזאת תפסיק להתארגן.

נחמן שי: היא כל הזמן מתארגנת מאיזושהי תחושה של זמניות ששוררת בה.

נחמן שי: אני מניח שזה יקרה תוך כמה חודשים, אבל אז בעצם תתחיל כבר הספירה לאחור.

אריה מכלוף דרעי: אין דבר יותר קבוע מהזמני.

נחמן שי: אני יודע, אדוני, אני יודע, אני מכיר את זה.

נחמן שי: הזמניות מאפשרת תמיד גם לגבות איזה מחויבויות מצד זה או אחר, ותמיד להיות קצת תלוי, אבל יש סיכון מסוים בלהיות תלוי על הסף, כי אז אתה עלול גם ליפול לכיוון שלא התכוונת.

נחמן שי: אבל באמת, נראה לי שהממשלה לא גמרה את תהליך ההקמה שלה, ועכשיו היא מביאה אלינו עוד חוק רע אחד, עוד שינוי רע אחד בחוק, מתוך כוונה לייצב את עצמה, אבל אני בכלל לא בטוח שהיא תייצב את עצמה; יותר, לפנינו מונח עוד אחד מאותם פתרונות רעים למצב שהוא בעייתי בפני עצמו, אבל זה פתרון רע.

נחמן שי: ברור שהקבוצה שאמורה להיכנס לכנסת, כולם אנשים טובים.

נחמן שי: את חלקם אנחנו מכירים, את חלקם לא, אבל אין לי בעיה אישית.

נחמן שי: אני רק שואל את עצמי, איך זה יקרין על הפעילות הפרלמנטרית שלהם?

נחמן שי: הם ישבו פה, הם יהיו תלויים באופן מוחלט, הלוא, בשרים שפינו את מקומם עבורם.

נחמן שי: הם יהיו חייבים להם את זה.

נחמן שי: העצמאות שלהם כחברי כנסת כמובן תיפגע, התפקוד שלהם יהיה תפקוד חלקי ובעייתי.

נחמן שי: הם גם כן, כמו בזמניות שדיברנו עליה הרגע, אדוני השר, הם גם כן ישבו חצי-חצי, כי הם לא ידעו כל רגע האם הם בעצם באו כדי להיות או באו כדי למלא איזה חור שמישהו פתח כדי שהם ישלימו אותו.

נחמן שי: אני יודע שזה יעזור לקואליציה במידה מסוימת בהצבעות – ראינו היום עוד ביזיון אחד לקואליציה, ויהיו עוד – אין מה לעשות, 61 מול 59 זה קשה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: איפה היה היום?

נחמן שי: היום הפסדתם הצבעה.

נחמן שי: אולי אתה לא יודע, כי לא היה אכפת לכם.

נחמן שי: נכון, היה לך "בלאק אאוט".

נחמן שי: הייתה הצבעה, חוק, שנפל לכם.

אריה מכלוף דרעי: של שרון גל.

אריה מכלוף דרעי: נפל או עבר?

נחמן שי: נפל.

נחמן שי: לא היית בארץ?

אריה מכלוף דרעי: זה ישראל ביתנו, אתם האופוזיציה – – –

קריאה: חוק שאתם תמכתם בו.

נחמן שי: אתם, אתם הבאתם.

נחמן שי: ש"ס לא כל כך רצו בחוק.

נחמן שי: בכלל, זה היה חוק נכה.

אריה מכלוף דרעי: לא יותר מאשר – – – איווט לא אתנו.

נחמן שי: חוק נכה זה היה.

נחמן שי: תראו, אני מניח שאתם תעבירו את זה, אבל אני באמת אומר לכם: תתחילו לנהל את המדינה, ותפסיקו להתעסק עם הדברים האלה.

נחמן שי: תפסיקו לשנות חוקי-יסוד בהתרעה קצרה רק בגלל שאתם צריכים איזה חיזוק.

נחמן שי: חוק-יסוד באמת נועד להיות יסוד מוסד בפרלמנט, בכנסת, בעבודת החקיקה שלנו, ולא איזושהי פלטפורמה לשינויים בלתי פוסקים.

נחמן שי: ואני אומר לכם, לכו לטפל בבעיות האמיתיות של מדינת ישראל.

נחמן שי: איכשהו עברה לנו היום מתחת לרדאר יוזמה אירופית חדשה, להטיל סנקציות על הבנקים בישראל.

נחמן שי: אני מניח שמחר או מחרתיים זה יתחיל להדהד בצורה יותר משמעותית בעיתונים, ואולי כתוצאה מזה תבינו.

נחמן שי: באיחוד האירופי שוקלים להטיל סנקציות על בנקים ישראליים ולכפות עליהם לנתק את עצמם מכל פעילות כספית שהיא בשטחי יהודה ושומרון – אני מניח שגם חלק מירושלים ורמת-הגולן.

נחמן שי: זה אולי אחד הצעדים ממשפחת הסנקציות החמורים ביותר שאפשר להטיל על מדינת ישראל.

נחמן שי: זה יוצא והולך מבריסל, ומתחיל להתגלגל, ויש הד גם לרעיון עצמו, וכמובן גם ליישום שלו.

נחמן שי: לא שמעתי היום שום תגובה, שום הערה, שום התייחסות.

באסל גטאס: כשהזכרתי את זה בנאום שלי, החברים שלך – – – אותי.

נחמן שי: אולי הם עוד לא הבינו במה מדובר.

נחמן שי: אין ספק שזה הנשק הכי חד.

נחמן שי: איך אני יודע את זה?

נחמן שי: כי הטילו סנקציות כספיות בנקאיות על איראן, ואת התוצאה ראינו עכשיו, שאיראן נאלצה לעצור את תוכנית הגרעין שלה ולהסכים לוויתורים בגלל הסנקציות האלה, הכספיות, שהוטלו על המערכת הבנקאית שלה.

נחמן שי: זה מה ששוקלים עכשיו לעשות כנגד ישראל באיחוד האירופי.

נחמן שי: אז אני מציע לממשלה: תכניסו חמישה, תוציאו חמישה – תחשבו איזו מפולת מחכה למדינת ישראל אם האיחוד האירופי ימליץ ואם מדינות אירופה ילכו בדרך של הטלת סנקציות על המערכת הבנקאית בישראל.

נחמן שי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת שי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שההצעה של החוק הנורבגי, אפילו אם יקראו לו "קטן", היא בעצם המשך של אותם הסכמים קואליציוניים שהיו בהם חוסר מחשבה וחוסר אחריות עד כדי קושי גדול להציג תקציב מדינה, ולא משנה אם עכשיו נשחק במספרים ונסביר מה אפשר לעשות בסכום הזה.

איתן ברושי: דמוקרטיה תמיד עלתה ותעלה כסף, אבל פה זה לא הנקודה של כמה זה, אלא איך זה נראה.

איתן ברושי: השר דרעי, תמיד אמרו: לא חשוב כמה יעלה, העיקר שייראה צנוע.

איתן ברושי: לאחרונה פרסמו את הצניעות של בית הנשיא, אז אנחנו יודעים שגם פה הבעיה היא לא כמה זה עולה, אבל זה לא נראה צנוע.

איתן ברושי: לכן אני חושב שיש כאן טעות.

איתן ברושי: היום הייתה פה הצבעה שעוררה מחלוקת במחנה הציוני ובאופוזיציה סביב השאלה של החטיבה להתיישבות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני לא הייתי מרוצה מחלק מהדברים שנאמרו על-ידי כל הצדדים, כי היה בהם גם חוסר הבנה, ואולי גם התלהמות מיותרת.

איתן ברושי: אני רק רוצה לומר שבהצבעה שלי בעד החוק שהוצע, לא הייתה תמיכה לא במציעי ההצעה, תמיכה אישית, לא בבית היהודי וגם לא בממשלה.

איתן ברושי: אבל זה לא מפתיע ששלושת החברים שתמכו בהצעה מהאופוזיציה הם באים מההתיישבות, וזה מבטא חלק מהפער שקיים בין נקודות מוצא והשקפות שונות של חברים בהבנת המציאות.

איתן ברושי: ההתיישבות בנגב ובגליל זקוקה לחטיבה להתיישבות, והיא לא יכולה לסבול את ההקפאה שנגזרה עליה כבר חודשים ארוכים, וגם תמוה בעיני שחברי הכנסת ויתרו, אלה שהתנגדו, על היכולת לעצב את הכללים, וכאילו למסור את זה לוועדת מנכ"לים.

איתן ברושי: הרי אותם מנכ"לים הם שליחי אותם שרים שיושבים בוועדת שרים לחקיקה.

איתן ברושי: לעומת זה, חברי הכנסת גם מהאופוזיציה יכולים וצריכים להשפיע דרך הוועדה.

איתן ברושי: אני לא בטוח שזה עד כדי כך בשיקול דעת.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהחטיבה היא לא מטרה; היא אמצעי והיא כלי.

איתן ברושי: המטרה זה ההתיישבות, וברכות שקיבלתי קיבלתי גם מערים וגם מגופים שהם לא רק ההתיישבות.

איתן ברושי: אני חושב שהוויכוח הזה הפך להיות מוגזם ביחס למשקל שהנושא הזה מקבל, אבל מרגע שמתקיים הוויכוח הזה, אני חושב שהעמדה של לסגור את החטיבה הייתה שגיאה של המשנה ליועץ המשפטי, שגיאה של חברים.

איתן ברושי: עד כדי כך אולי הדיון הזה תרם, שיש כמה חברים שהזדרזו להגיש הצעות אחרות.

איתן ברושי: מוטב היה להגיש אותן כבר מזמן.

איתן ברושי: ראשי התנועות של ההתיישבות מכל המפלגות, ראשי המועצות האזוריות מכל המפלגות, אבל גם מהמחנה הציוני וגם ממרצ וגם מיש עתיד, עומדים מאחורי הדרישה להפעיל את החטיבה להתיישבות, ועכשיו.

איתן ברושי: גם ההמתנה הזו הייתה מיותרת.

איתן ברושי: לכן אני קורא מכאן לגורמים האחראים לתקן את הליקויים, להחליף, אם צריך להחליף, את מי שנושא באחריות לתקלות וכישלונות, ומצד שני, מי שילך עכשיו לעוטף-עזה יראה שהגורם היחיד שעובד, לצערי, כי הממשלה משותקת, זה החטיבה להתיישבות, בשינוי דרמטי בעשרות-מיליוני שקלים של תשתיות, בעיקר בקיבוצים, ובעיקר צמודי-גדר.

איתן ברושי: לכן, הניסיון לומר שהכול מושחת, והניסיון לומר שהכול רק יהודה ושומרון, הוא יותר מהכול מעיד על ניתוק מהמציאות.

איתן ברושי: לכן אני חושב שבדברים שאני מבטא, אני מבטא אחריות – אני בטוח שגם בשם נוספים – אחריות להתיישבות ואחריות למה שאני חושב שהיה בבסיס מפלגת העבודה, שממנה אני בא.

איתן ברושי: אני לא הצטרפתי למפלגת העבודה לפני שנה או שנתיים; אני גדלתי שם.

תמר זנדברג: אה, זאת – – – החטיבה להתיישבות מאז ומעולם?

איתן ברושי: במרצ, למשל, אין אף נציג מההתיישבות.

איתן ברושי: זה לא מפתיע.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

איתן ברושי: במרצ אין אף נציג מההתיישבות.

איתן ברושי: זה לא מפתיע שנציגי ההתיישבות תמכו בהחלטה, גם דני עטר וגם חיים ילין, כי אנחנו באים ממקום אחר.

איתן ברושי: לכן אני אומר שאנחנו דואגים לשקיפות לא פחות מאלה שהתמנו לוועדת שקיפות.

איתן ברושי: אנחנו דואגים לכל מה שצריך לדאוג לא פחות מאחרים, אבל אנחנו גם דואגים להתיישבות.

זהבה גלאון: מה זה אומר?

יחיאל חיליק בר: אנחנו אחרי הזמן.

קריאה: – – –

איתן ברושי: אני לא צריך את העצות שלך, זהבה.

איתן ברושי: לכן אני אומר – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו ב-23:00.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: – – –

איתן ברושי: זהבה, אני רוצה לסכם.

איתן ברושי: אני מסכם ואני אומר שהתמיכה – – –

מיכל רוזין: לא הבנתי, אתה טוען עלינו או על המפלגה שלך – – –

איתן ברושי: אני באמת לא צריך את העצות שלך.

יחיאל חיליק בר: מיכל, תודה רבה.

מיכל רוזין: – – – שאלה, לא הייתה עצה.

מיכל רוזין: זו הייתה שאלה.

יחיאל חיליק בר: תני לו לסיים, בבקשה.

איתן ברושי: אני חוזר ואומר שזה לא מקרה שבמרצ אין אף נציג מההתיישבות.

איתן ברושי: לכן אני חוזר ואומר שהתמיכה שלי – – –

תמר זנדברג: רגע, ולכן השקיפות פחות חשובה מההתיישבות?

איתן ברושי: התמיכה שלי לא הייתה באיש שמציע, לא במפלגה ולא בממשלה, אלא דאגה כנה.

איתן ברושי: ואפשר גם לתקן את הליקויים וגם לפעול למען ההתיישבות.

איתן ברושי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת ברושי.

מיכל רוזין: – – – לגנוב סוסים ביחד, אה? זה הכיוון.

מיכל רוזין: לגנוב סוסים זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

מיכל רוזין: לא חשוב – – –

יחיאל חיליק בר: מיכל, היה לך זמן לדבר.

מיכל רוזין: – – –

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר – –

מיכל רוזין: – – – שכחתם – – –

נאזם בדר: – – בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי ואורי מקלב בנושא:

נאזם בדר: הטיפול בנפגעי אסון הגז בשכונת גילה בירושלים.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יחיאל חיליק בר: ארבע דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי באופוזיציה – – –

מיכל רוזין: – – –

קריאה: משנה סדורה, היא לא דומה למשנה שלך.

מיכל רוזין: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, אפשר לכבד את הדובר?

מיכל רוזין: – – – גושי התנחלויות, מקבלים – – – וזה בסדר – – –

יחיאל חיליק בר: מיכל, את מפריעה לאוסאמה לדבר.

יחיאל חיליק בר: את באמת רוצה לצאת מהאולם בשעה כזאת, נסדר לך את זה.

אוסאמה סעדי: מיכל, אנחנו מדברים על החוק הנורבגי, לא על הסוכנות.

יחיאל חיליק בר: אני מאפס לך את הזמן.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אני פונה אליך כיוון שאתה שומע אותנו ושומע את הביקורת ואת ההסתייגות שלנו מהחוק הזה.

מיכל רוזין: שלא יגיד – – –

אוסאמה סעדי: די, מיכל, את מפריעה לי.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, אני לא יודע למה כבודך – ואנחנו רוחשים כבוד גדול לך – למה אתה צריך להגן על החוק הזה, שנקרא "החוק הנורבגי הקטן", כאשר אין לכם בתנועת ש"ס כל עניין בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על מפלגות בקואליציה שהחוק הזה לא חל עליהן, שיש להן מעל 12 חברי כנסת – החוק לא חל.

אוסאמה סעדי: למה לא 13?

אוסאמה סעדי: למה לא 14?

אוסאמה סעדי: הרשימה המשותפת – 13.

אוסאמה סעדי: ברור שיש כאן חקיקה פרסונלית שמכוונת לשתי מפלגות בתוך הקואליציה, שאף אחד מהנציגים שלהן לא נמצא פה, בכנסת, במליאה.

קריאה: שלוש.

אוסאמה סעדי: שלוש?

אוסאמה סעדי: מדובר בחקיקה פרסונלית, תוך תיקון חוק-יסוד חשוב מאוד בספר החוקים של מדינת ישראל, חוק-יסוד: הכנסת, כאשר המטרה המוצהרת היא לתת כלים פרלמנטריים, להכניס עוד חברי כנסת שיעבדו בוועדות הכנסת, שיפעלו על מנת לפקח על עבודת הרשות המבצעת, תוך הקפדה על העיקרון הבסיסי בדמוקרטיה, העיקרון של הפרדת הרשויות.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו רואים, ואני הסתכלתי, כבוד השר, על הוועדות ועל הרכב הוועדות.

אוסאמה סעדי: מי שיש לו את הבעיה האקוטית והחריפה בעניין של חברי כנסת, ואנחנו בוועדות רואים את זה, שהם מתרוצצים מוועדה לוועדה – יש כאלה בליכוד שהם חברים בשש או שבע ועדות, ואז הם באים רק תוך קריאה: תבוא תצביע.

אוסאמה סעדי: אחרת הוא לא בא להצביע, ולא בא לישיבות, ולא שומע בכלל מה קורה בדיונים של הוועדות.

אוסאמה סעדי: רק קוראים לו שירים את האצבע שלו.

אוסאמה סעדי: את הבעיה הזו לא ראיתי שיש לבית היהודי, לא למפלגת כולנו, לא ראיתי במפלגת ש"ס.

אוסאמה סעדי: יש לכם יושבי-ראש ועדות, יש לכם חברים בוועדות, הם מגיעים לוועדות.

אוסאמה סעדי: הבעיה היא בליכוד.

אוסאמה סעדי: אבל איזה פלא?

אוסאמה סעדי: החוק הזה לא חל על הליכוד.

אוסאמה סעדי: אני חשבתי שיגידו: החוק הנורבגי, הליכוד – יש לו בערך 15, 16, 17 שרים וסגנים, אי-אפשר לתפקד בכנסת; כל חבר כנסת יש לו חמש או שש ועדות חשובות, אי-אפשר ככה לנהל כנסת.

אוסאמה סעדי: אבל פה אנחנו רואים שהחוק הזה לא חל עליהם.

אוסאמה סעדי: תיקון חשוב מאוד, כבוד השר, ואני חושב שאפילו לא חשבתם על זה ברצינות וביסודיות, שסגן שר לא יהיה חבר כנסת.

אוסאמה סעדי: זה תקדים מאוד מסוכן.

אוסאמה סעדי: עד עכשיו היו במדינת ישראל כמה שרים שהם לא חברי כנסת, אבל מעולם לא היה סגן שר שהוא לא חבר כנסת.

אוסאמה סעדי: עכשיו רוצים שגם סגן שר יוכל להתפטר, אבל איזה ביקורת ואיזה פיקוח יש לכנסת על סגן השר הזה?

אוסאמה סעדי: לפחות, אם הוא סגן שר, יש לנו ביקורת עליו, הכנסת יכולה לבקר, אבל סגן שר יכול להיות סגן שר ולא חבר כנסת, ואני חושב שזה תיקון מאוד מאוד מהותי ויסודי שלא שמתם לב אליו.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אוסאמה סעדי: כאשר מדברים על הפרדת רשויות ועל כך שהכנסת צריכה לבקר את עבודת הממשלה, תגיד לי, כבוד השר, איך חבר הכנסת המחליף יבוא ויצביע נגד הממשלה כשהוא יודע שאם הוא יפיל את הממשלה חבר הכנסת המוחלף ייפול עם הממשלה, ואז הוא צריך לחזור לכנסת, ואז הוא צריך לצאת החוצה?

אוסאמה סעדי: ולכן, אין – מה שאמרו, אני חושב שחבר הכנסת מרגלית, הוא שבדרך כלל יש בשיטות של הממשל בעולם את האפשרויות ששר יתפטר וייכנס במקומו חבר כנסת שיעבוד בכנסת, אבל אז הוא לא חוזר, ואם הוא חוזר אז הוא חוזר בנסיבות מאוד מאוד מסוימות.

אוסאמה סעדי: אבל תגיד, יכול להיות מצב שחבר הכנסת ייכנס ואז אחריו ייכנס עוד חבר כנסת או עוד שניים, ואז כשמחליפים, כשהשר מתפטר – הוא צריך לחזור.

אוסאמה סעדי: במקום מי הוא צריך לחזור?

אוסאמה סעדי: במקום זה שהיה צריך להיכנס ממילא, אם נגיד חבר הכנסת היה מושעה, או היה מתפטר, בלי קשר לחוק הנורבגי, ואז הוא היה צריך להיכנס.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו נכנס זה שאחריו, וזה שאחריו עכשיו הוא נכנס, אבל אם השר התפטר אז הוא צריך להתפטר, ואז אין לו מקום בכנסת.

אוסאמה סעדי: זה פשוט חוסר לוגיקה, ואתם לא שמים לב שאתם, במקום למשול, במקום לעבוד בהכנת תקציב למדינה – דחיתם את זה עד נובמבר – אתם מתעסקים כל הזמן בשטויות.

אוסאמה סעדי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רוזנטל – בבקשה, לאחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר דרעי, שמע, אתם לקחתם את החוק הנורבגי, עשיתם לו ככה – יצא דג סלמון בכלל.

מיקי רוזנטל: זה לא החוק הנורבגי.

מיקי רוזנטל: אפילו, אתה יודע – אתה אומר שזה חוק נורבגי, אפילו השרה עמדה פה והתביישה, אמרה: זה מיני חוק נורבגי.

מיקי רוזנטל: וזה אפילו לא מיני חוק נורבגי, אלא זה חוק ג'ובים ישראלי.

מיקי רוזנטל: אין שום קשר בין החוק הנורבגי לחוק שאתם הצגתם פה.

מיקי רוזנטל: ואני, עכשיו, ברצינות – מצא את ההבדלים.

מיקי רוזנטל: זה נהוג בכל מיני מדינות, השר דרעי, אבל לא מקובל לקחת רק את הדברים שמתאימים לכם ולהרוג את הרציו של החוק הנורבגי.

מיקי רוזנטל: הלוא מה אומר החוק הנורבגי?

מיקי רוזנטל: בחלק מהמדינות – אדוני היושב-ראש, שמור על האפשרות שלי לדבר.

מיקי רוזנטל: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי, תכבדו את הדובר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מיקי רוזנטל: ברוב המדינות, בחוק הנורבגי המקורי, אסורה כהונה כפולה.

מיקי רוזנטל: זה אומר שכל הממשלה – היא לא נמצאת בכנסת.

מיקי רוזנטל: בשיטה שלנו, הממשלה היא בכנסת.

מיקי רוזנטל: עכשיו צריך להחליט, או שעושים את זה, או שעושים את זה.

מיקי רוזנטל: אבל אתם עשיתם חצי.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, לקחתם רק מה שנוח לכם.

מיקי רוזנטל: למשל, בחלק מהמדינות, אתה צודק, אולי בשלוש, ארבע, מדינות שבדקתי, יש אפשרות – – –

מיקי לוי: מיני, לא חצי.

מיקי רוזנטל: יש אפשרות, אכן, שהשרים שמונו ואחר כך פוטרו או התפטרו, יכולים לחזור לכנסת, אבל אין אפשרות שכל הממשלה גם מכהנת בכנסת וגם יש לה ג'וב.

מיקי רוזנטל: אין אפשרות כזאת.

אריה מכלוף דרעי: זה משהו ישראלי.

מיקי רוזנטל: זה משהו ישראלי, אבל זה ישראבלוף.

מיקי רוזנטל: כמו שאתה יודע, זה ישראבלוף.

מיקי רוזנטל: חברי הכנסת שייכנסו מבורכים, באמת: חברת הכנסת שולי מועלם מוערכת מאוד, הייתה חברת כנסת מצוינת; חבר הכנסת מיכאלי שיחזור לכנסת הוא חבר כנסת מצוין, אין טענה; חבר הכנסת יעקב אשר – כולם טובים ומבורכים.

מיקי רוזנטל: אבל מה ההיגיון מאחורי החוק הנורבגי?

מיקי רוזנטל: לא דג סלמון, אלא שהכנסת תוכל למלא את תפקידה.

מיקי רוזנטל: מה עשיתם?

מיקי רוזנטל: אתם עושים הרי את החוק פלסתר.

מיקי רוזנטל: השינויים התכופים האלה של חוקי-יסוד הופכים את כל המערכת הזאת לבדיחה.

מיקי רוזנטל: כי כללים וחוקים, בוודאי חוקי-יסוד, יש לכבד, ואם רוצים לשנות אותם, עושים את זה בדרך כלל מהכנסת הבאה.

מיקי רוזנטל: עצם העובדה שעשיתם את זה באותה כנסת, בבהילות של אותו שבוע – בואו נעשה את זה עכשיו מהר ונגמור את החוק הזה בתוך שבוע – היא ברורה לציבור כולו.

מיקי רוזנטל: אתם צריכים לדאוג לחברים, שזה בסדר, אבל העובדה שאתם משנים כל הזמן את הכללים תוך כדי משחק אומרת שאתם רומסים את הדמוקרטיה הישראלית, את הכבוד של הבית הזה, ובכלל, את כל הכללים הפוליטיים המינימליים.

מיקי רוזנטל: השינוי הכללי הופך להיות כבר מהותי.

מיקי רוזנטל: עצם השינויים התכופים האלה – הם מגבירים את חוסר האמון של הציבור בדמוקרטיה הישראלית, כי זה נהיה כל כך שקוף וכל כך נורא, שזה כמעט בלתי אפשרי יותר להאמין לכם שאתם באמת מתכוונים לטוב.

אריה מכלוף דרעי: – – – שלא נתייבש פה.

מיקי רוזנטל: מסכן, הוא סובל פה כל כך הרבה זמן.

אריה מכלוף דרעי: כוס מים לא מביאים לי.

מיקי רוזנטל: מסכן, הוא סובל פה כל כך הרבה זמן.

אריה מכלוף דרעי: אני שומע את – – – ואני משתכנע לא – – –

מיקי רוזנטל: חס וחלילה.

מיקי רוזנטל: הרציו של החוק אומר שחברי הכנסת של הקואליציה לא יצטרכו לרוץ כמו דחלילים מוועדה לוועדה ולהצביע על דברים כשהם לא מבינים על מה הם מצביעים בכלל; שלא לדבר על זה שזה חשוב מאוד להשתתף בדיונים עצמם, כדי שאנחנו נצליח לפקח על עבודת הממשלה, כדי שאנחנו נחוקק חוקים טובים יותר.

מיקי רוזנטל: וחברי הכנסת של הקואליציה בכלל לא נמצאים.

מיקי רוזנטל: הם באים ומצביעים – שואלים: על מה?

מיקי רוזנטל: בעד?

מיקי רוזנטל: אנחנו בעד או נגד?

מיקי רוזנטל: הם לא יודעים אפילו על מה הם מצביעים, והם רצים להצביע בוועדה הבאה, וכל העניין הזה הופך להיות בדיחה.

מיקי רוזנטל: מה שעצוב הוא, שהבדיחה הזאת היא על חשבוננו.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת רוזנטל, שעמד בדיוק בזמן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת משה גפני.

יחיאל חיליק בר: גפני לא פה.

סילבן שלום: למי אתם מדברים בשעה כזאת?

סילבן שלום: למי?

מיקי רוזנטל: לעצמי.

מיקי רוזנטל: אל הלב.

מיקי רוזנטל: אני מדבר ללב שלך.

סתיו שפיר: כבודו שר הכלכלה, אם אתה רוצה להוסיף משהו בעניין החטיבה, אני אשמח לשמוע אותך.

סתיו שפיר: כנראה שהנושא כבר ירד מהפרק.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה לך, ושלום, חברי – – –

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, בואו בשעה כזאת נשמור קצת על שקט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, חברת הכנסת שפיר מנסה ללכוד את תשומת לבך.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר דרעי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

סתיו שפיר: זה לא מצליח לך.

סתיו שפיר: אפילו לך, חיליק, זה לא מצליח.

יחיאל חיליק בר: הוא מרוכז מדי בשרון גל.

סתיו שפיר: שרון גל הוא אכן דמות מעניינת, אבל אני אשמח גם – – –

יחיאל חיליק בר: שרון, אתה – היא מנסה ללכוד את תשומת לבך, כבודו.

סתיו שפיר: אני מבקשת את הזמן האבוד בהמתנה בחזרה.

יחיאל חיליק בר: הנה, אני מסכים לך.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

סתיו שפיר: תודה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: חברים, אנחנו עוסקים פה בעוד אחד מני חוקים שמטרתם לעסוק בסוגיה מבנית שכביכול מעידה על חוסר משילות או על בעיית המשילות של ממשלת ישראל – בעיה שאנחנו חוזרים אליה בכל פעם:

סתיו שפיר: פעם אחת בהסכמים קואליציוניים, פעם אחת בדרישה להגדיל את כמות השרים.

סתיו שפיר: עכשיו אנחנו חוזרים לזה עוד פעם בסוגיית החוק הנורבגי; איזה שם יפה לחקיקה שכל מטרתה לסדר עוד כמה ג'ובים למפלגות הקואליציה וקצת לחסוך לכם עבודה בוועדות הכנסת, כשגם ככה, לצערי, העבודה מתבצעת בהן בצורה עילגת ולא מספקת, שלא מספיק מכבדת את כבודה של כנסת ישראל.

סתיו שפיר: הייתם באמת רוצים להגדיל את המשילות, הייתם באמת רוצים לעשות פה רפורמה אמיתית, שהייתה מחזקת הן את עבודת הממשלה והן את עבודתה של הכנסת – הרי הייתם בוחרים לעשות משהו אחר, כבוד השר דרעי.

סתיו שפיר: הייתם מסתכלים על הנתונים, על כמות החלטות הממשלה שקיבלתם אבל מעולם לא התממשו, ובודקים מדוע הן לא התממשו; הייתם מסתכלים על האופן שבו מתנהל תקציב המדינה, תקציב שהוא כולו אסופה של הטעיות, שהרי אין שום קשר בין התקציב שאנחנו נצביע עליו פה, ביום מן הימים, מתישהו בשנה הקרובה, לבין התקציב האמיתי שאתם בסוף מעבירים בהעברות תקציביות – בשנה שעברה זה היה 64 מיליארד שקלים – הנה, נכנס בדיוק בתזמון מושלם יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני – לבין התקציב האמיתי שהעברתם פה.

סתיו שפיר: החוזה הבסיסי שאתם עושים מול אזרחי ישראל על הכסף שלהם, על כספי ציבור, נשחק ונרמס על-ידי הממשלה בטענה של חוסר משילות, בשעה שזה עודף של העודף של העודף של המשילות שיכול רק להיות.

סתיו שפיר: איזה חוסר?

סתיו שפיר: ועדיין אנחנו מתעסקים פה בכל מיני מבנים מדומיינים, בזמן שצריך להתעסק בָּאמת.

סתיו שפיר: עלה פה חוק – והזכרת את זה נכון, השר דרעי – על החטיבה להתיישבות.

סתיו שפיר: לא סתם אנחנו מתעקשים להעלות את הנושא הזה, ולא סתם אנחנו מתעקשים להיאבק בחוק מזלזל כמו החוק של סמוטריץ שעלה פה היום, ולצערי הקואליציה הצביעה בעדו.

סתיו שפיר: אני יודעת שהרבה מחברי הקואליציה לא רצו להצביע בעד החוק הזה, כי החוק הזה מגלם בתוכו את הנושא שאנחנו מדברים עליו פה, נושא המשילות, ואיך צריכה לעבוד ממשלה מתפקדת בישראל.

סתיו שפיר: כי מה עושה הממשלה באמצעות הגוף הזה שנקרא החטיבה להתיישבות – גוף שמשוחרר מחובת מכרזים, גוף שמשוחרר מחובת דיווח, גוף שמשוחרר מביקורת?

סתיו שפיר: מה היא עושה?

סתיו שפיר: היא מקיימת באמצעות הגוף הזה את כל הפרויקטים שלא נעים לה להגיד כאן במליאה שהיא מקיימת אותם.

סתיו שפיר: כי אם הממשלה הזאת הייתה רוצה באמת לפתח את מפעל ההתנחלויות ביהודה ושומרון, הייתה הממשלה הזאת – ממשלת ימין טהורה – יכולה להעביר: תעבירו חוק שאתם רוצים להעביר עכשיו חצי מתקציב המדינה להתנחלויות.

סתיו שפיר: למה אתם לא מעבירים?

סתיו שפיר: אתם רוצים שזה מה שיהיה – תעבירו.

סתיו שפיר: תעבירו את זה בשלוש קריאות, תאשרו את זה ברוב הקואליציוני הקטן שלכם – אומנם הצר שלכם, אבל אתם תאשרו את זה.

סתיו שפיר: אין שום בעיה.

סתיו שפיר: אבל אתם לא רוצים הרי לעשות דבר כזה כי אתם יודעים שבשנייה שתספרו לציבור כמה כסף אתם מחליטים לרכז באזור אחד, פוליטי, למטרותיכם הפוליטיות, במקום להעביר את הכסף הזה לגליל, ולנגב, ולגולן, וליישובים החלשים יותר, וליישובים שתוקצבו בחוסר בשנים האחרונות, אתם יודעים שהציבור יזעם.

סתיו שפיר: ולכן אתם מעדיפים לעשות את זה בעקיפין, דרך צינורות שאורגנו עוד לפני זמן רב, ושגם למפלגתי, כן, יש יד בהם.

סתיו שפיר: העניין הוא שהמפלגה שלנו – ובאמת אנחנו היינו קצת קרועים, כי המפלגה שלנו צריכה להכריע באיזו דרך היא הולכת.

סתיו שפיר: למפלגה שלנו יש כוח ויכולת, בין היתר בגופים כמו הקרן הקיימת לישראל – יש לה כוח ויכולת להשפיע על דרכם של גופים כאלה, שהיסטורית אנחנו לקחנו חלק גדול בהרכבתם, ויש לנו גם אינטרסים גדולים במימוש היעדים החיוביים והחשובים של הגופים האלה, כמו חיזוק מפעל ההתיישבות, כמו חיזוק הפריפריה.

סתיו שפיר: אבל אנחנו חייבים לקבוע דרך שתוביל רפורמה מאוד מאוד משמעותית בתוך הגופים האלה, שתכניס לתוכם כללים של מינהל תקין, של צדק, של שקיפות; שתחייב אותם לעבוד לפי כללים שמתאימים ל-2015, עם שקיפות לציבור, עם שיתוף ציבור, עם מחויבות להעביר תקציבים, כספי ציבור – לנהל אותם בהגינות המרבית.

סתיו שפיר: לא יכול להיות שכסף של אזרחי ישראל יועבר למטרות מושחתות.

סתיו שפיר: לא יכול להיות שהוא ישמש לחלוקת ג'ובים ולפיטום של כל מיני עסקנים במפלגות.

סתיו שפיר: זה פשוט לא ייתכן.

סתיו שפיר: ואנחנו פה, אנחנו, גם בתוך המחנה הפוליטי שאני מגיעה ממנו, צריכים להגיע להכרעה הזאת, וצריכים להחליט מי אנחנו ואיזו דרך אנחנו מובילים.

סתיו שפיר: ונכון, היו פה האשמות שהן נכונות לחלוטין – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, סתיו.

סתיו שפיר: שנייה, בבקשה, אני אסיים.

סתיו שפיר: – – כי הימין וסמוטריץ – שהביא היום את החוק הזה בשם מפלגתו, שמקבלת הרבה מאוד כסף דרך החטיבה להתיישבות כדי לפטם את המפעל הפוליטי הפרטי שלה, ושלא כחוק – הם יודעים מה הם עושים.

סתיו שפיר: יש להם שיטה: הם לקחו את הגוף הזה, שמטרתו מאוד מאוד חשובה – –

שרון גל: – – – כל השנים – – –

סתיו שפיר: – – שמו בגוף הזה כסף מכספי המדינה, העבירו מתוך כספי המדינה כספים לכל מיני עמותות של החזרה בתשובה ושל שירותי דת במרכזי הערים, במרכז הארץ, בתל-אביב – רמת-אביב ג', בשינקין יש ארגון כזה – ברעננה ובהרצליה, גופים שאין להם שום קשר להתיישבות.

סתיו שפיר: הגליל והנגב משמשים עלה תאנה, כי הם מקבלים פחות מ-25% מהתקציבים של החטיבה להתיישבות.

סתיו שפיר: אם החטיבה להתיישבות הייתה היום עוברת את הרפורמה הזאת של שקיפות ושל מינהל תקין, בגליל ובנגב היו מקבלים פתאום כל כך הרבה תקציבים, שהם לא היו יודעים מאיפה זה נפל עליהם – תקציבים שמגיעים להם כחוק, שהועברו אליהם בהחלטות ממשלה, שהתקבלו כאן בהחלטות דמוקרטיות, אבל במקום להגיע לשם הם נבלעו בתוך מעטפת השחיתות הבלתי-נתפסת הזאת – –

שרון גל: – – –

סתיו שפיר: – – שהתקיימה בתוך החטיבה להתיישבות.

שרון גל: – – –

סתיו שפיר: והמפלגה שהרימה את הדגל הזה, דגל השחיתות, היא זו שגם מנסה להנציח את השחיתות באמצעות החוק של סמוטריץ, ולזה אנחנו התנגדנו.

סתיו שפיר: אבל גם אצלנו צריכים ללכת את הדרך הזאת; גם אצלנו צריכה להיות הגדרה של דרכה של התנועה שלנו – –

שרון גל: – – –

סתיו שפיר: – – ולאן אנחנו מובילים, ואיך אנחנו הולכים לקחת את הכוח החשוב שיש לנו בתוך הגופים האלה, הגופים שהיו חלק מהקמתה של המדינה, הגופים שלוקחים חלק במפעל החשוב ביותר של מדינת ישראל, מפעל ההתיישבות, ואיך אנחנו מעניקים להם דרך חדשה ונקייה, כזאת שמהווה דוגמה, כזאת שמשתמשת ביכולות ובכישורים הנהדרים שנרכשו לאורך הדרך כדי לעשות פה, כדי לבנות ולבנות פה את הארץ שלנו בצורה הטובה ביותר.

סתיו שפיר: זו השאלה, וזו אחת השאלות החשובות ביותר שאנחנו, בתוך השיח על מהי ציונות ומהי ישראליות ומהי מדינת ישראל שאנחנו רואים אותה בחזוננו – זאת השאלה שאנחנו צריכים לשאול, ובשאלה הזאת אנחנו צריכים להכריע.

סתיו שפיר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אני מוותר.

יחיאל חיליק בר: מוותר.

אריה מכלוף דרעי: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דני עטר.

עיסאווי פריג': למה אתה – – –

יחיאל חיליק בר: מוותר.

עיסאווי פריג': – – – מאתנו?

אורי מקלב: אנחנו – – –

עיסאווי פריג': למה?

יחיאל חיליק בר: רויטל – – –

עיסאווי פריג': למה?

אורי מקלב: – – –

עיסאווי פריג': כי זה לא הגון.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, אתה לא צריך לצעוק – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אתה מוזמן לדבר.

עיסאווי פריג': – – –

מיכל רוזין: גפני, אנחנו רוצים – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מיכל רוזין: – – לשמוע את עמדתך.

קריאה: דני עטר – – –

עיסאווי פריג': – – –

קריאה: – – –

מיכל רוזין: חשוב לנו לשמוע – –

עיסאווי פריג': אני נשאר כי אני מקבל השראה מדבריו.

מיכל רוזין: – – את עמדתך בעניין החוק הנורבגי.

יחיאל חיליק בר: מעולה.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: אז עכשיו – – –

אריה מכלוף דרעי: לפי הרשימה זה דני עטר – – –

אורי מקלב: מה, מה – – – אחרי – – –

יחיאל חיליק בר: תפגין – –

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: – – את ההשראה הזאת פה.

יחיאל חיליק בר: יאללה.

אריה מכלוף דרעי: דני – – –

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי – –

דניאל עטר: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ואחריו – באסל גטאס.

דניאל עטר: – – – בדג סלמון או בדג מרוקאי.

דניאל עטר: אבל אמרתי – – – נעשה את זה בהזדמנות אחרת.

יעל גרמן: דג סלמון – –

אורי מקלב: – – –

יעל גרמן: – – בשעה כזאת – – –

יחיאל חיליק בר: עיסאווי – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ארבע דקות.

יחיאל חיליק בר: נא לעמוד בזמנים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, השר דרעי, דרעי מכלוף, אנחנו שוב עומדים בסבב, ואיך אני אגדיר את זה, הגדירו את זה לפני: זה עוד מסחרה.

עיסאווי פריג': גפני, חבר הכנסת גפני, אני מבקש ממך, תשמע אותי.

קריאה: עיסאווי, הוא לא יודע מה זה מסחרה.

עיסאווי פריג': מסחרה – לא, הוא יודע.

עיסאווי פריג': הם יודעים מה זה מסחרה.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה נכנס ללקסיקון של השפה.

עיסאווי פריג': אז הכול מותר בכנסת, בממשלה של בנימין נתניהו; לעשות צחוק מכולם.

עיסאווי פריג': מה – – –

אריה מכלוף דרעי: הבאתי לכם שר, חבל על הזמן.

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – –

עיסאווי פריג': שר – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: כל אחד פה מדבר – –

עיסאווי פריג': יועץ, שר – – –

אופיר אקוניס: – – אני לא יודע כבר – – –

עיסאווי פריג': יועץ התקשורת של שר התקשורת – –

אופיר אקוניס: שיגעתם כבר.

עיסאווי פריג': – – הבאת לנו?

אופיר אקוניס: כן, כן.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, אנא.

יחיאל חיליק בר: יאללה.

אופיר אקוניס: יועץ התקשורת – –

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: – – של סבתא שלך.

עיסאווי פריג': חברים – – –

אופיר אקוניס: בחודש אחד אני עושה – –

זהבה גלאון: – – – הלו, הלו, הלו, הלו – – –

אופיר אקוניס: – – יותר מאשר אתה תעשה.

אופיר אקוניס: בחודש אחד אני עושה יותר – – –

עיסאווי פריג': כן, כשאני אהיה בממשלה אעשה – –

אופיר אקוניס: חודש אחד.

עיסאווי פריג': – – ביום אחד.

אופיר אקוניס: בחודש אחד.

יחיאל חיליק בר: אתה רואה למה הם דורשים תוספת זמן?

אופיר אקוניס: – – –

עיסאווי פריג': כן.

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס, בגלל זה – –

זהבה גלאון: – – –

יחיאל חיליק בר: – – הם דורשים תוספת זמן.

אופיר אקוניס: – – –

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: – – –

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: – – – שחודש אחד אני אעשה מה שהוא לא יעשה – – –

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס – –

אופיר אקוניס: – – – כל החיים – – –

עיסאווי פריג': תן לי להיות – –

יחיאל חיליק בר: – – בגלל זה – – –

עיסאווי פריג': – – ראש ממשלה, ואני אראה לך מה אני אעשה.

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: אני רק אגיד לך – –

עיסאווי פריג': למה אני – – –

יחיאל חיליק בר: – – שבגלל זה הם דורשים תוספת זמן.

עיסאווי פריג': אני ציינתי עובדה.

עיסאווי פריג': זה כואב?

אופיר אקוניס: אתה לא ציינת שום עובדה.

עיסאווי פריג': ציינתי עובדה – –

אופיר אקוניס: אל תבלבל במוח.

עיסאווי פריג': – – אתה לא שר התקשורת.

יחיאל חיליק בר: אני רק אגיד לך שבגלל זה הם דורשים תוספת זמן.

עיסאווי פריג': אתה – – – שר התקשורת.

יחיאל חיליק בר: אחרי זה אל תתלונן.

עיסאווי פריג': ציינתי עובדה.

יחיאל חיליק בר: אל תתלונן.

אופיר אקוניס: בסדר, בסדר.

יחיאל חיליק בר: יאללה – –

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': טעיתי?

עיסאווי פריג': במה טעיתי?

יחיאל חיליק בר: – – בבקשה.

אופיר אקוניס: אתה גם את זה לא יכולת לעשות.

עיסאווי פריג': נו.

אופיר אקוניס: גם את זה, את המעט הזה לא יכולת לעשות.

עיסאווי פריג': לא, באמת, נו.

עיסאווי פריג': אני – –

אופיר אקוניס: נו, באמת.

אופיר אקוניס: נו, באמת.

עיסאווי פריג': – – לא טעיתי, ציינתי עובדה.

עיסאווי פריג': חברים – –

אופיר אקוניס: נו, באמת – – –

עיסאווי פריג': – – אני שאלתי את עצמי – קראתי את החוק – למה הקואליציה בחרה, שמה שקרוי, מה שרוצים בכוח לקרוא לו חוק נורבגי, מוגבל לסיעה בת 12 חברים?

עיסאווי פריג': שאלתי את עצמי את השאלה הזאת.

קריאה: למה?

עיסאווי פריג': רציתי את התשובה, אז הלכתי לרשימת הליכוד – – –

אורן אסף חזן: – – – שאלות.

עיסאווי פריג': – – – הלכתי לרשימת הליכוד.

אורן אסף חזן: היום זה לא – – –

עיסאווי פריג': מי מועמד מספר 31?

עיסאווי פריג': ומי מועמד 32?

עיסאווי פריג': ומי 33?

עיסאווי פריג': ומי הבא בתור בליכוד?

עיסאווי פריג': ומצאתי את התשובה: ראש הממשלה מפחד, פחדן.

עיסאווי פריג': למה ייתן ל-31?

עיסאווי פריג': לעוד – –

אורן אסף חזן: למה אתה קורא לראש הממשלה פחדן?

עיסאווי פריג': – – אורן חזן?

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': לא מספיק לו אורן חזן אחד?

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': יביא עוד 31?

עיסאווי פריג': עוד אורן חזן?

אופיר אקוניס: בוא'נה, איזה ביזיון.

עיסאווי פריג': זאת הסיבה.

אורן אסף חזן: סליחה, סליחה – – –

אופיר אקוניס: איזה ביזיון.

עיסאווי פריג': זאת הסיבה.

אורן אסף חזן: סליחה – – –

אופיר אקוניס: אתה ביזיון.

עיסאווי פריג': דווקא – – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': דווקא, דווקא, דווקא – – –

אופיר אקוניס: איזו רמה – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג' – –

עיסאווי פריג': איזו רמה – –

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: – – בבקשה, לעניין.

עיסאווי פריג': – – איזו רמה.

אופיר אקוניס: זאת הרמה – – –

עיסאווי פריג': מה שאתה עושה – איזו רמה.

אורן אסף חזן: סליחה – – –

אופיר אקוניס: זאת הרמה – – –

עיסאווי פריג': תלמד, אתה שר – –

אופיר אקוניס: – – –

עיסאווי פריג': – – תקשיב.

יחיאל חיליק בר: אתה צודק.

אורן אסף חזן: זה לא יכול להימשך ככה.

עיסאווי פריג': תקשיב.

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג' – –

אורן אסף חזן: זה לא יכול להימשך ככה.

יחיאל חיליק בר: – – דבר לעניין, בבקשה.

עיסאווי פריג': תקשיב – – –

אורן אסף חזן: – – –

אופיר אקוניס: תהיה רציני פעם אחת.

עיסאווי פריג': אני מאוד רציני.

אופיר אקוניס: תהיה רציני.

עיסאווי פריג': אתה תהיה רציני – –

אופיר אקוניס: תהיה פעם אחת.

עיסאווי פריג': – – ותפסיק להיות – –

אופיר אקוניס: פעם אחת תהיה רציני.

עיסאווי פריג': – – ליצן.

עיסאווי פריג': תהיה שר פעם אחת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', דבר לעניין, יש לך עוד דקה.

עיסאווי פריג': אני מדבר לעניין – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא – – –

אורן אסף חזן: לא, לא, הוא לא יכול – – –

יחיאל חיליק בר: הוא יכול להגיד, הוא יכול להגיד, תן לו לסיים.

עיסאווי פריג': אני שואל – – –

אופיר אקוניס: תת-רמה.

עיסאווי פריג': כן, תת-רמה מה שאתה הולך לעשות עם חוק רשות השידור.

אורן אסף חזן: לא, הוא אמר שאתה – – –

אופיר אקוניס: תת-רמה מה שהסיעה שלך עושה.

יחיאל חיליק בר: הוא יבחר מה להגיד – – – אתה מדבר – – – אתה מדבר – – –

עיסאווי פריג': – – – מה שאתה הולך לעשות עם חוק רשות השידור.

עיסאווי פריג': זה מה שאתה עושה.

אורן אסף חזן: לא, סליחה, אני לא יכול – – –

עיסאווי פריג': אתה ממשיך באותה השיטה, אתה ממשיך באותה השיטה.

אופיר אקוניס: כל החיים שלך לא תעשה מה שאני עשיתי.

אופיר אקוניס: כל החיים שלך.

אורן אסף חזן: אני אומר לך עוד דבר: האיש – – – את הבית הזה.

עיסאווי פריג': אני חושב – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תפסיק בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, שב בבקשה.

אורן אסף חזן: אני אשב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אתה עוד מעט מדבר, תגיד מה שאתה רוצה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': אני אומר – – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, נא לסיים.

עיסאווי פריג': עוד לא אמרתי שום דבר.

אורן אסף חזן: אני אתן לך מילון, תקרא מה זה "עבירה".

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': עכשיו, מתעקשים לקרוא לזה חוק נורבגי.

עיסאווי פריג': אני הלכתי לחוק הנורבגי – – –

אורן אסף חזן: עיסאווי, אולי תיסע לנורבגיה, יהיה לכולנו יותר טוב.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חזן.

עיסאווי פריג': אנחנו, לחוק – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, נגמר לו הזמן.

יחיאל חיליק בר: לא, אני מוסיף לו חצי דקה בגלל ההתפרצויות שלכם.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: האיש קרא – – – לא מפסיק לחבל.

עיסאווי פריג': אני רוצה – – – חוק נורבגי.

עיסאווי פריג': אני רוצה שכל השרים יפנו את מקומם בכנסת כדי שתהיה הפרדה יפה ונכונה בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת.

יחיאל חיליק בר: מעולה.

עיסאווי פריג': זה הגון, נכון וטוב.

אורן אסף חזן: תודה רבה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': ולשם כך בא מה שקרוי החוק הנורבגי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, הוא מכפיש, הוא פוגע – – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני עוד לא דיברתי.

יחיאל חיליק בר: אתה דיברת.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אורן אסף חזן: אתה אמרת לו: משפט סיכום.

אורן אסף חזן: סליחה, בסוף משפט שמים נקודה.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: אתה כבר אחרי הזמן שלך, נתתי לך לסיים, אז בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

אורן אסף חזן: בסוף משפט שמים נקודה.

יחיאל חיליק בר: אורן, אם אתה תמשיך להתפרץ אני אוסיף לו זמן.

יחיאל חיליק בר: תן לו לסיים בבקשה.

עיסאווי פריג': אני בעד הפרדת הרשות המחוקקת מהרשות המבצעת.

עיסאווי פריג': שכל השרים יתפטרו.

עיסאווי פריג': נקבל את יהודה גליק הג'ינג'י – –

אורן אסף חזן: עכשיו יש לך בעיה גם עם ג'ינג'ים?

אורן אסף חזן: אני לא מבין אותך.

יחיאל חיליק בר: אורן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עיסאווי פריג': – – נקבל את כל החברים של הליכוד שבאים בתור.

עיסאווי פריג': זה נכון, זה מה שצריך להיות.

אורן אסף חזן: סליחה, צריך לשים לו נקודה בסוף הדברים.

עיסאווי פריג': מה שאנחנו נמצאים כאן – זה חוק – עם כל הכבוד שאני רוחש לחברת הכנסת שולי מועלם, זה חוק שעל-פי ההסכם הקואליציוני הוא "חוק שולה".

עיסאווי פריג': זה לא חוק נורבגי, זה לא חצי נורבגי.

עיסאווי פריג': זה לא חצי נורבגי.

עיסאווי פריג': אחד החברים סיפר לי על המלאווח "חצי זיוה" – גם לא שם.

עיסאווי פריג': גם לא שם.

יחיאל חיליק בר: ובסיפור הזה אתה מסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': אז תפסיקו לעשות צחוק מעצמכם קודם, לפני שאתם עושים צחוק מהבית הזה.

עיסאווי פריג': חוק הג'ובים הזה יירשם כאות קין בהיסטוריה שלכם.

עיסאווי פריג': תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יחיאל חיליק בר: אני רק מבהיר, חבר הכנסת חזן ושרון גל – לא, סליחה, הם בדרך כלל באים ביחד.

יחיאל חיליק בר: תקשיבו, אם אתם תפריעו לחברים אני אוסיף להם זמן, כי הם דורשים לדבר.

אורן אסף חזן: הם ימשיכו – – –

יחיאל חיליק בר: אין בעיה, אז אל תדרשו שיעמדו בזמנים.

אורן אסף חזן: אני יכול להגיד מילה, ברשותך?

יחיאל חיליק בר: לא, אתה עוד מעט עולה.

אורן אסף חזן: – – – על כבוד הכנסת.

אורן אסף חזן: אחד מהאנשים האלה – – – את הכנסת.

יחיאל חיליק בר: מאה אחוז.

יחיאל חיליק בר: אני בטוח שאתה שומר על כבוד הכנסת, וזה בסדר גמור.

אורן אסף חזן: קוראים לראש הממשלה פחדן, פוגעים בשר, אין פה כבוד מלכות, פוגעים בכבודם של חברי הכנסת.

אורן אסף חזן: סליחה, אדוני היושב-ראש, תעשה – – –

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס, אני ממליץ למנות את חבר הכנסת חזן ליו"ר ועדת האתיקה, שיקבע את כללי כבוד הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אנא תעביר את זה לזה.

אורן אסף חזן: הם צריכים לפתוח מילון, אני מוכן לנקד להם, לקרוא מה זה אתיקה.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: מעולה, מעולה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: סליחה.

אורן אסף חזן: מצאו שיטה – – –

יחיאל חיליק בר: אם לא יהיה הפרעות, אני אחרי ארבע דקות אבקש ואדרוש לסיים.

אורן אסף חזן: בוא נראה.

יחיאל חיליק בר: אם יהיו הפרעות הם יקבלו תוספת זמן, כולם.

אורן אסף חזן: אם לא יהיו – – –

יחיאל חיליק בר: מאה אחוז.

אורן אסף חזן: אם אנשים יכבדו את מעמדם ולא – – –

איתן כבל: תוציא אותו, תוציא אותו.

קריאה: למה אתה לא מוציא אותו?

אורן אסף חזן: למה את צועקת – – –

קריאה: תוציא – – –

אורן אסף חזן: אתה תחזור – – –

יחיאל חיליק בר: אורן, אתה כבר בקריאה ראשונה, אני מזכיר לך.

יחיאל חיליק בר: אני מזכיר לך.

עיסאווי פריג': – – – תאר לעצמך שזה היה מהצד הזה – – –

יחיאל חיליק בר: או-אה, או-אה, אני כבר הוצאתי את חבר הכנסת חזן, תאמין לי.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: תאמין לי שהוא כבר יצא פעמיים.

יחיאל חיליק בר: אל תדאג, עיסאווי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אפשר לתת לחבר הכנסת טיבי לדבר?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: ארבע דקות.

אחמד טיבי: אני לא הבנתי על מה היה הוויכוח, ולכן אני שואל: האם הוויכוח היה על שמירת כבוד הכנסת?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הבנתי.

אחמד טיבי: לא אפרש.

איתן כבל: טיבי, לא נשאר אתגר.

אחמד טיבי: הוויכוח לפני דקה או דקתיים היה על הצורך לשמור על כבוד הכנסת.

אורן אסף חזן: על הכבוד העצמי שלך.

אחמד טיבי: על כבוד הכנסת.

אורן אסף חזן: שלך.

אורן אסף חזן: כנראה – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אחמד טיבי: כאילו, אנחנו ואתם לא שומרים על כבוד הכנסת.

אחמד טיבי: ויש מי שמטיף מוסר, לנו, לכם, לשמור על כבוד הכנסת.

שרון גל: המשרת של ערפאת – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: הסיבה שאנחנו כאן היא החוק הנורבגי, שהוא חוק סידור עבודה ישראבלוף.

אחמד טיבי: השרים אומרים: נמאס לנו להיות כאן בכנסת כל הזמן.

אחמד טיבי: אנחנו מרותקים.

אחמד טיבי: ולכן יתפטר שר, יבוא מישהו במקומו, וכך נסדר, נפתור בעיות פנימיות.

אחמד טיבי: האמת היא שהממשלה הזאת היא כולה בלוף, ממשלת בלופים.

אחמד טיבי: היא – אני לא יודע מה יהיה בתוצאות ההצבעות בעוד שעה, שעתיים.

אחמד טיבי: אני מקווה שה-common sense יגבר – – –

באסל גטאס: אחמד – – –

אורן אסף חזן: תתרגם לחברים.

אורן אסף חזן: אחמד, תתרגם – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, תחזור למקום.

עיסאווי פריג': – – – אתה הדובר הבא, תפסיק.

אחמד טיבי: חלק מהאופוזיציה – אתה צודק – לפעמים חלק מהאופוזיציה, חבר הכנסת גטאס, נמשכים במגנט לכיסאות העור, עור הצבי.

אחמד טיבי: אל תקל ראש בכוח המגנטי המושך של עור הצבי ליד השולחן הזה.

אחמד טיבי: מי שישב פה פעם, ישבנו תובע את חזרתו.

אחמד טיבי: לא קל.

עיסאווי פריג': עכוזו.

עיסאווי פריג': עכוזו.

זוהיר בהלול: עכוזו.

אחמד טיבי: עכוזו זה במקצוע הקודם שלי, זה לא – – –

אורן אסף חזן: תראה מה השעות האלה עושות – – –

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתנגד לחוק הזה, כי הוא כזה מעקף לרצון הבוחר.

אחמד טיבי: הבוחר רצה שהרשימה המשותפת תקבל 13, וכולנו יקבלו עשרה, או – כמה קיבל הבית היהודי?

אחמד טיבי: קַדֵיש בית יהודי?

איציק שמולי: 11, לא?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: הבית היהודי פחות, לא?

אחמד טיבי: שמונה, משהו כזה.

איציק שמולי: שמונה, נכון.

אחמד טיבי: זה רצון הבוחר.

אחמד טיבי: לכן, לא צריך לעשות ניתוחים מלאכותיים או צעדים דרסטיים כדי – אני רוצה, שמעתי היום בתקשורת שגזרו את דינם של אנשים ששרפו את בית-הספר הדו-לשוני בירושלים.

איציק שמולי: מעט מדי.

אחמד טיבי: היות שהבת שלי לומדת שם, א.

אחמד טיבי: אני שמח שנגזר דינם.

אחמד טיבי: זה רק שנתיים, לצערי הרב.

אחמד טיבי: אבל חבל שהמבצעים בלבד באו על עונשם, ולא אלה שהסיתו אותם ושלחו אותם.

עיסאווי פריג': לא הביעו חרטה.

אחמד טיבי: לא רק שלא הביעו חרטה – היום הם שרו וכמעט רקדו בדרך לבית-המשפט.

אחמד טיבי: הם כנראה מרגישים סביבה אוהדת.

אחמד טיבי: הם כנראה מרגישים סביבה אוהדת.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, תסתכל על הזמנים – – –

אחמד טיבי: תגיד, מה זה הדבר הזה?

אחמד טיבי: מה זה התופעה הזאת?

יחיאל חיליק בר: אני עכשיו מוסיף לו חצי דקה בגלל ההערה שלך.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: ועל עוגמת נפש עוד חצי דקה.

יחיאל חיליק בר: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: חצי דקה, אחמד, לא הפריעו לך.

יחיאל חיליק בר: יחסית לא הפריעו לך.

אחמד טיבי: על תיקון עולם עוד דקה.

ירון מזוז: היושב-ראש, אל – – –

יחיאל חיליק בר: מר מזוז, כשתהיה סגן יושב-ראש הכנסת אני אתן לך לנהל את הישיבה.

יחיאל חיליק בר: בינתיים אל תיתן לי עצות.

ירון מזוז: – – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: כי אם אתם תפריעו בשעה כזאת, אני אוסיף זמן – גם לכם, גם אם יפריעו לכם.

אורן אסף חזן: סליחה, אבל לא הייתה הפרעה.

אורן אסף חזן: סליחה – – –

ירון מזוז: – – –

יחיאל חיליק בר: הייתה הפרעה.

יחיאל חיליק בר: אורן, אתה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אני מציע לך.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, חצי דקה.

אחמד טיבי: אני בהחלט מבין ללבו של חבר הכנסת סגן השר ירון מזוז, כי להשוות את רהיטות נאומו והמהות הפורצת מעל הדוכן הזה לנאום של חבר כנסת ערבי צנוע כמוני – מילא.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: איך אפשר להשוות?

אחמד טיבי: איך אפשר להשוות?

אחמד טיבי: אנא, בכל זאת, ירון מזוז, תגלה נדיבות לב ותן לי לומר משפט.

ירון מזוז: – – –

אחמד טיבי: בכל זאת, את התעודה עוד לא לקחת ממני, אולי תיתן לי בכל זאת לומר משפט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, משפט סיכום.

אחמד טיבי: משפט סיכום.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת היא ממשלה כושלת – –

ירון מזוז: הממשלה הזאת – – –

אחמד טיבי: – – הממשלה הזאת – אתה מפריע לי.

אחמד טיבי: אתה מפריע לי.

ירון מזוז: אני לא מפריע לך – – –

יחיאל חיליק בר: סגן השר מזוז, תתאפק, והוא יסיים.

יחיאל חיליק בר: תתאפק, והוא יסיים.

ירון מזוז: אתה מושך אתו זמן – – –

אחמד טיבי: הממשלה הזאת היא ממשלה כושלת.

אחמד טיבי: הקואליציה הזאת – – –

ירון מזוז: חיליק, זה לא פייר, חיליק.

אחמד טיבי: – – –

ירון מזוז: זה לא הוגן אבל.

ירון מזוז: נגמר.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה עוד חצי דקה שאני אוסיף לו?

יחיאל חיליק בר: עוד חצי דקה?

ירון מזוז: אבל נגמר.

יחיאל חיליק בר: אתה מכריח אותי?

ירון מזוז: תוסיף לו עוד 20 דקות.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

ירון מזוז: עוד 20 דקות תוסיף לו.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת היא ממשלה כושלת.

אחמד טיבי: הקואליציה הזאת היא קואליציה איתנה, שעמודי התווך שלה הם ירון מזוז, אורן חזן, מיקי זוהר – הרצל חזן או חזונו של הרצל?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: ככה נראית מדינת ישראל היום.

אחמד טיבי: וואי, אם היינו יודעים שכך תיראה המדינה, היינו נותנים לכם להקים אותה מזמן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני – – –

יחיאל חיליק בר: אני שוב אומר לכם – – אתה בקריאה שנייה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אם לא תפריעו, אחרי ארבע דקות יסיימו לדבר.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: הארכת הזמן היא בגלל ההפרעות שלכם, ואם יפריעו לכם גם אתם תתקבלו הארכת זמן, אני כבר אומר לכם.

איתן כבל: תוציא אותו.

איתן כבל: תוציא אותו וזהו.

איתן כבל: די, נמאס לנו ממך.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כמובן, אנחנו מתנגדים.

באסל גטאס: אפתח ואגיד שאנחנו מתנגדים לחוק הנורבגי, במיוחד בצורתו הנוכחית.

באסל גטאס: אבל אני עומד כאן בשעה כזאת מאוחרת ועדיין לבי מלא – לא בכעס, אני לא רוצה להשתמש במילה כעס, אלא בתהייה עמוקה.

באסל גטאס: לפני כמה שעות עמדתי כאן, כמו כל חבר כנסת אחר שרואה את תפקידו בלהביא חוקים, להציע חוקים; בשביל זה נבחרנו.

באסל גטאס: בשם הרשימה המשותפת, המפלגה השלישית בגודלה, באתי והצעתי הצעת חוק.

באסל גטאס: ניתנו לי עשר דקות להסביר את הצעת החוק.

באסל גטאס: עבדתי שעות על נאום פוליטי למהדרין.

באסל גטאס: לא הייתה בו מילה אחת של פרובוקציה, או של התלהמות, או של הסתה נגד מישהו או משהו.

באסל גטאס: הסברתי למה לדעתי ולדעת הרשימה המשותפת צריך חוק החרם לעבור מהעולם.

באסל גטאס: ציטטתי את בית-המשפט העליון האמריקני, קראתי מתוך מסמכים שחתמו עליהם ממשלת ישראל והסתדרות המורים – הכול בוויכוח פוליטי רציונלי, בשביל לשכנע.

באסל גטאס: וקמה מהומת עולם באולם הזה.

באסל גטאס: אני כמובן לא מצפה ממרבית חברי הכנסת כאן שיסכימו לדעות שלי או יסכימו לניתוח הפוליטי הקר והרציונלי שהבאתי.

באסל גטאס: אבל שיקום חבר כנסת מסיעת העבודה, המחנה הציוני, ויטיח בי ויאשים אותי בזה שאני רוצה להעיף את מדינת ישראל, לנפץ אותה, להחריב אותה; ויקום שר, שר בממשלת ישראל – זאב אלקין, כנראה ייקח לו עוד שנים להתרגל לזה שהוא שר ולא חבר כנסת זוטר שתפקידו רק לנגח חברי כנסת מהאופוזיציה – ויגיד שהוא פראייר:

באסל גטאס: אנחנו פראיירים שאנחנו נותנים לכם לשבת כאן; ויגדיל לעשות אחר כך השר בנט, שר החינוך, ויגיד שאני השתתפתי במשט של טרור.

באסל גטאס: עמד כאן יצחק וקנין, יושב-ראש ועדת האתיקה, לפני כמה ימים ואמר על תרבות, והתריע מפני תרבות השיח בכנסת.

באסל גטאס: מה זה?

באסל גטאס: מה היה הקטע שחווינו היום אם לא הסתה פרועה, לצערי, מהצד הזה ומהצד הזה של האולם?

באסל גטאס: כמובן, ההסתה הזאת לא תרתיע אותנו מלהמשיך ולהגן על העמדות שלנו, על העמדות הפוליטיות שלנו, על העמדות איך אנחנו רואים את המצב ואיך ומה צריך לעשות בשביל להגיע לשלום צודק; מה צריך לעשות בשביל להגיע סוף-סוף לחיים משותפים שווים, שמושתתים על ערכי צדק – שזה זר לך, שרון גל.

באסל גטאס: אני יודע.

באסל גטאס: ערכים של צדק ושוויון הם זרים לך.

באסל גטאס: אין לי ציפיות.

שרון גל: עזמי בשארה כותב לך את הנאומים?

שרון גל: מי כותב לך?

באסל גטאס: אין לי ציפיות.

באסל גטאס: אבל אנחנו נמשיך להגן על הערכים האלה ועל איך שאנחנו רואים שהדברים צריכים להיות.

באסל גטאס: לא תרתיעו אותנו מלהמשיך לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גטאס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהיר בהלול.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול.

זוהיר בהלול: המשפט הראשון שלי מהעמדה הזו, אדוני היושב-ראש, מיועד לידידי עיסאווי פריג': חלומות באספמיה, אין בבניין הזה הפרדת רשויות; אלו הם תעתועי המציאות, או אם תרצה, זו הפטה-מורגנה.

זוהיר בהלול: מה שמלמדים בבית-הספר בשיעורי האזרחות, שיש שלוש רשויות במדינה – זה לא נכון.

זוהיר בהלול: יש שתי רשויות, ואת השלישית מנסים לסרס.

זוהיר בהלול: אז כך שיש עירוב של רשויות ויש רמיסה של הערכים של הדמוקרטיה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, כאיש משפחה נאמן ומסור, ראיתי את חמשת ילדיך שולחים לך ד"ש עם רעייתך.

זוהיר בהלול: אני רוצה לומר לך, כשהייתי בגיל של הילדים שלך קראתי שני דברים ולא הבנתי, ואני הייתי תלמיד לא מצטיין, אבל תלמיד סקרן וספקן.

זוהיר בהלול: ראיתי שם של מדינה מובילה בעולם, ארה"ב.

זוהיר בהלול: הלכתי למות, לא הבנתי מה זה ארה"ב, כי לא לימדו אותי בבית-הספר הערבי שיש קיצורים ויש גרשיים בשפה העברית.

זוהיר בהלול: ובוש ונכלם, אפילו לא הצלחתי לשאול את ההורים שלי, כי אז היו מגחכים עלי או כלפי, עד שהבנתי שארה"ב זו ארצות-הברית.

זוהיר בהלול: ודבר שני שלא הבנתי – עסקת חבילה.

זוהיר בהלול: תמיד כאשר דיברו על עסקת חבילה, חיפשתי את החבילה בתוך העסקה ולא מצאתיה.

זוהיר בהלול: ספקן שכמוני, כששמע שיש חוק נורבגי, הלכתי מתוך ספקנותי וסקרנותי לבדוק מהי נורבגיה.

זוהיר בהלול: ידעתי שזו מדינה סקנדינבית.

זוהיר בהלול: אבל לא הבנתי, למשל, כאשר קראתי, איך בנורבגיה, שיש בה כמעט 5 מיליון בני-אדם – כי אם חוק נורבגי, אז שתהיה עסקת חבילה עם נורבגיה.

זוהיר בהלול: אם המדינה רוצה להעתיק או לחקות את מה שקורה בנורבגיה מבחינת החוק שהיא רוצה לאמץ, אז בואו נאמץ כעסקת חבילה את כל נורבגיה.

זוהיר בהלול: בנורבגיה יש עודף של טריליון דולר בשנה מנפט.

זוהיר בהלול: בישראל יש גז שיכול להביא עודף של טריליון דולר למדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אבל מה לעשות שממשלת בנימין נתניהו מתעתעת בגז ומוסרת אותו לטייקונים, כך שאפילו בעוד עשר שנים לא ניהנה לא מטריליון דולר ולא ממיליון דולר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

זוהיר בהלול: לא, עוד לא סיימתי.

בצלאל סמוטריץ': אבל הזמן הסתיים.

זוהיר בהלול: הלכתי ופשפשתי מה קורה בנורבגיה.

זוהיר בהלול: נורבגיה היא מדינה ששומרת על זכויות האדם.

זוהיר בהלול: אני רוצה שבמדינת ישראל – –

אורן אסף חזן: זוהיר, נגמר הזמן.

אורן אסף חזן: כדורגל משחקים 90 דקות, זוהיר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול, רק הזמן – אז, בבקשה, משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': הזמן שלנו תם.

זוהיר בהלול: – – בממשלתו של בנימין נתניהו, שיהיו זכויות אדם.

אורן אסף חזן: כדורגל משחקים 90 דקות, ידידי.

זוהיר בהלול: אתם יודעים שבשעה הזאת בנורבגיה השמש קורנת, כי נורבגיה, היא תקועה מִצְּפוֹנוֹ של הקוטב הצפוני.

קריאה: נגמר הזמן.

קריאה: משפט אחרון – – –

זוהיר בהלול: בישראל בשעה כזאת שוררת עלטה, תרתי משמע, ובאופן מטפורי.

זוהיר בהלול: עוד נקודה – בנורבגיה יש סובלנות כלפי מיעוטים.

זוהיר בהלול: השם הנפוץ ביותר בנורבגיה הוא מוחמד.

זוהיר בהלול: 5,000 נורבגים שמם מוחמד, מתוך 5 מיליון.

קריאה: גם בהולנד.

זוהיר בהלול: הלכתי ובדקתי את חברי הכנסת הערבים בכנסת ישראל, ולא מצאתי אפילו מוחמד אחד.

קריאה: אדוני היושב-ראש, נגמר לו הזמן.

זוהיר בהלול: אפילו את הערבים אילפו בכנסת ישראל.

אורן אסף חזן: אדוני, גם תוספת הזמן נגמרה.

אורן אסף חזן: גם הפנדלים נגמרו.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול, חבר הכנסת בהלול.

זוהיר בהלול: בנורבגיה יש שני המנונים – ממש מסיים.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, באמת.

אורן אסף חזן: גם הפנדלים נגמרו.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

זוהיר בהלול: חזן, מאותו רגע – – – הפכת להיות הרצל.

זוהיר בהלול: צריך לומר בעברית: הרצל.

זוהיר בהלול: חסר שנביא לך מרפסת כדי שתכריז על הקמת המדינה הבאה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול, בזבזת את המשפט האחרון.

זוהיר בהלול: שנייה אחת, תן לי לסיים.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה כבר בחריגה גדולה.

זוהיר בהלול: בנורבגיה יש שני המנונים.

זוהיר בהלול: ההמנון היחידי בישראל מדיר את הערבים.

אורן אסף חזן: זוהיר, לפחות לנו יש מדינה.

זוהיר בהלול: אני מציע שגם במדינת ישראל יהיו שני המנונים, שייצגו את הכמיהות של המיעוט הערבי.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת בהלול.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שרון גל.

אורן אסף חזן: זוהיר, לפחות לנו יש מדינה.

אורן אסף חזן: אצלכם זה הכול בגדר חלום, וגם הוא לא מתוק.

קריאות: – – –

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה את ארבע הדקות הקרובות להקדיש לנאום קצר על זיקית פוליטית.

שרון גל: דמיינו לכם טבלה: בצד אחד לפני הבחירות, בצד השני אחרי הבחירות.

שרון גל: לפני הבחירות המחנה הקרוי המחנה הציוני, הלוא הוא מפלגת העבודה, מתחבט ומתלבט, חוכך בדעתו.

שרון גל: יש שם התייעצויות ודיונים ומהלומות מאחורי הקלעים: האם לפסול את חנין זועבי בוועדת הבחירות המרכזית, כן או לא?

שרון גל: חלק אומרים: זה לא טוב לנו, יש לנו ברית עם הרשימה המשותפת.

שרון גל: והאחרים אומרים: מה פתאום?

שרון גל: צריך לגנוב קולות מהימין, צריך לפסול את חנין זועבי.

שרון גל: ואז כל ההצגות האלה נגמרות.

שרון גל: בסופו של יום מחליט בוז'י הרצוג, למורת רוחם של סתיו שפיר ומרב מיכאלי ועוד כל מיני חברים – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, קצת יותר בשקט.

שרון גל: – – במחנה הקרוי המחנה הציוני, ומחליטים בסופו של דבר, לתמוך בוועדת הבחירות המרכזית.

שרון גל: אחרי הבחירות, כשמגיע חוק זועבי לכנסת, מה עושים חברי מפלגת העבודה?

שרון גל: עומדים מחוץ לדלת, כמו בגנון, בהנהגתה של מרב מיכאלי, ונכנסים בריצה להצביע כדי להציל את הבובות של עזמי בשארה, שמנהל אותם בשלט רחוק אי-שם מקטאר, או השד יודע מאיפה.

שרון גל: זה המחנה הציוני?

מיקי רוזנטל: שרון גל, תגיד, מתי אתה מקדם את חוק עונש מוות לטיפשים?

שרון גל: זה המחנה הציוני?

שרון גל: האנטי-ציוני, האנטי-ציוני.

מיקי רוזנטל: עונש מוות לטיפשים – מתי תקדם את החוק הזה?

שרון גל: מה אתה צועק?

שרון גל: מה?

שרון גל: מה אתה צורח?

שרון גל: זה לא נכון?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש – – –

שרון גל: משהו לא נכון ממה שאמרתי?

שרון גל: מה אתה צועק?

אורן אסף חזן: השתמע מדבריו.

שרון גל: והנה עוד זיקית פוליטית – –

מיקי רוזנטל: שום דבר – – – לא נכון.

מיקי רוזנטל: עוד לא הצלחת להוציא מילה אחת אמת מהדמגוגיה שלך.

שרון גל: – – יאיר לפיד, חברות וחברים, יאיר לפיד, זה שהלך לכותל והעלה לפייסבוק פוסט ומתעטף בטלית.

שרון גל: אני אומר: תודה לאל אם הוא באמת מתחזק.

שרון גל: אני הראשון שיעזור לו.

שרון גל: אולי נעשה פה איזה חברותא גם, פעם בשבוע, אדוני היושב-ראש.

שרון גל: שיתעמק בגמרא, למה לא?

שרון גל: בכיף.

שרון גל: יש גם תפילת ערבית מדי פעם, אפשר להצטרף לאנשי ש"ס ויהדות התורה.

שרון גל: איפה לפיד?

שרון גל: הוא לא פה.

שרון גל: החברים שלו, האדון ישב פה – אה רגע, סליחה.

שרון גל: לפני הבחירות יאיר לפיד מדבר על ה"זועביז", תוקף אותם.

שרון גל: הוא כאילו נהיה מתון, או ימין, פרגמטי כלשהו, איזשהו משהו כזה בין לבין.

שרון גל: ועכשיו גם הוא מריח אולי בחירות, אז הוא הולך לכותל, מתעטף בטלית, מניח תפילין, מצלם את עצמו.

שרון גל: כי היועץ האמריקני, חברים ביש עתיד, אמר ליושב-ראש שלכם שהוא חייב להיות מרכז-ימין, כי שם רוב הקולות מרוכזים.

שרון גל: הוא לא יכול להמשיך להיות שמאל כמו שהוא באמת.

שרון גל: ומה הוא עושה בפועל היום?

שרון גל: יד ביד עם גברת מיכאלי.

שרון גל: הוא יושב במליאה ולא מצביע.

שרון גל: אבל החברים שלו, שחלקם, אני יודע, רצו לתמוך בחוק זועבי, נאלצים לקבל את דין הדיקטטור.

שרון גל: מה לעשות, אין, אין שום מצפון, אין שום זה.

שרון גל: מרב, מה קרה?

שרון גל: לפני הבחירות תמכתם בוועדת הבחירות המרכזית בפסילתה של חנין זועבי.

שרון גל: אולי תסבירו לבוחרים שלכם מה קרה היום.

שרון גל: מחנה השמאל הקיצוני בתוך המפלגה ניצח את המחנה הכאילו-מתון?

שרון גל: מה קרה, שמולי?

שרון גל: מה קרה?

שרון גל: אתה עומד כאן ובצדק לוקח איזה צעד ואומר לחברי הכנסת הערבים: אל תסיתו.

אורן אסף חזן: – – – ציוני אמיתי, צריך לכבד אותו.

שרון גל: תגידו את האמת, מה קרה?

שרון גל: הסתכלתי ברשימה – כאיש אחד נכנסתם לכאן, כאילו היה פה איזה גיוס, כאילו מה רצינו לעשות.

שרון גל: שלא יקראו לחיילי צה"ל רוצחים – זה מה שרצינו לעשות; שלא יוכלו לעמוד פה ולתמוך בטרור – זה מה שרצינו לעשות.

שרון גל: דני עטר, אתם לא מסכימים לזה?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

שרון גל: אתם לא מסכימים לזה?

שרון גל: תחליפו את השם חזרה, תעשו טובה.

שרון גל: תחזרו לשם – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גל, תודה רבה.

שרון גל: – – מפלגת העבודה, או מפלגת האבודה, או משהו כזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת גל.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ארבע דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: לכבוד היה לי לככב בנאומו של חבר הכנסת שרון גל.

מיקי רוזנטל: זה כבוד מאוד מפוקפק, האמת.

מרב מיכאלי: כן.

מיקי רוזנטל: מאוד.

מרב מיכאלי: כל מה שקשור לשרון גל הוא מעט מפוקפק.

מרב מיכאלי: אני בכל זאת אדבר על החוק שעומד לפנינו, חברות וחברים – שני חוקים.

מרב מיכאלי: שוב אנחנו בשינויים דרמטיים שנעשים בחטף, כלאחר יד; בשביל סידור עבודה משנים סדרי שלטון, פשוט בשביל לארגן את הקואליציה קצת יותר לנוחותו של ראש הממשלה מר נתניהו, שפשוט לא יכול לתפוס את האופציה שבאמת אולי יום אחד הוא לא יהיה ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: מבחינתו זו נחלת אבות.

מרב מיכאלי: הוא כבר עצמו גם האבא וגם הממשיך וגם – כנראה לנצח.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, חברות וחברים, שהפרדת הרשויות הזאת שחוזרות ומדברות בה, הפרדת הרשויות, שהיא עקרון יסוד בדמוקרטיה הישראלית, ספגה פגיעה מאוד מאוד מאוד מאוד קשה כשנתניהו נבחר ב-2009 להיות ראש ממשלה במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: באחת נמחק הפער, ההבדל, ההבחנה, בין הקואליציה לבין הממשלה, נמחקו.

מרב מיכאלי: מה שלפני כן היה בכנסת ישראל נשק יום הדין – משמעת קואליציונית – הייתה נשלפת אך ורק כשהממשלה הרגישה שיש משהו שהיא ממש לא יכולה בשום אופן שיעבור, או לחלופין, שהיא ממש חייבת להעביר, הפך להיות עניין שהוא ה-default, הוא ברירת המחדל.

מרב מיכאלי: על כל דבר ועניין שהממשלה מחליטה, הקואליציה מחויבת להצביע.

מרב מיכאלי: כן לפי המצפון, לא לפי המצפון, כן לפי הבטחות, לא לפי הבטחות – שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה קודם?

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: לא תמיד היה.

מרב מיכאלי: שער בנפשך, חבר הכנסת סמוטריץ, אדוני היושב-ראש, לא תמיד היה כזה דבר.

מרב מיכאלי: להפך.

מרב מיכאלי: אתה יודע, זה היה מדהים, הייתה פה הצבעה בכנסת הקודמת בסוגיית העיתון המכונה "ישראל היום", והיה חופש הצבעה.

מרב מיכאלי: זה היה יום חג.

מרב מיכאלי: זה היה מדהים, לראשונה לא ידעת מה יהיו תוצאות ההצבעה.

מרב מיכאלי: אשכרה, היה טעם ללכת לנסות לשכנע חברות וחברי כנסת להצביע ככה או להצביע אחרת – מחזה שכבר פשוט שכחנו איך הוא נראה.

מרב מיכאלי: אז ככה שנתניהו באמת באמת חיסל את ההפרדה בין הרשויות האלה, אז עכשיו באים ומוכרים לנו שכאילו באים לחזק את האין-הפרדה הזאת?

מרב מיכאלי: חברות וחברים יקרות ויקרים – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, בואו ננסה קצת להנמיך את הדציבלים של השיחות האישיות, חבר הכנסת פירון, חברי הכנסת, ונכבד את חברת הכנסת מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': נאריך את הזמן.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תנסי להמשיך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אדוני, הפגיעה שפגע מר נתניהו מאז 2009 בדמוקרטיה הישראלית, בהפרדת הרשויות, ביכולת לנהל ממשל שהוא באמת תקין ובאמת מייצג את האזרחיות והאזרחים ופועל לטובתם, היא פגיעה אנושה.

מרב מיכאלי: התיקון הזה הוא בבחינת לעג לרש.

מרב מיכאלי: לא זו בלבד שהוא לא משפר את המצב, הוא אפילו מחמיר אותו.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

דוד ביטן: אורן, דבר מהמרפסת, מהמרפסת.

בצלאל סמוטריץ': ארבע דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי, חברותי, חברי הכנסת – –

דוד אמסלם: אני לא שומע.

אורן אסף חזן: – – הביקורת – – –

דוד ביטן: לא שומע.

אורן אסף חזן: – – – הביקורת מגיעה מאנשים שלעתים שוכחים להסתכל על עצמם במראה.

אורן אסף חזן: יושב אחד, ספן, יועץ למשטי טרור, ומבקר – מבקר בנמל, מבקר בדרך לעזה.

אורן אסף חזן: יועץ אחר, ד"ר טיבי – אני לא יודע איפה הוא, הוא יצא מהאולם, הייתי שמח אם הוא היה כאן – מי שהיה יועץ של טרוריסט, ארכי-טרוריסט, מעז לפגוע בכבוד ראש הממשלה, מעז לפגוע בכבוד השרים.

אורן אסף חזן: אתם החלקתם על הראש?

אורן אסף חזן: אתם שוכחים באיזו מדינה אתם נמצאים?

באסל גטאס: – – – עצם היותך – – –

אורן אסף חזן: מה שכן, לפחות קיבלנו היום גושפנקה.

אורן אסף חזן: עומד אותו טיבי על הבמה – – –

באסל גטאס: – – –

אורן אסף חזן: גטאס, אני מבין שעדיין אתה שומע את הים באוזניים.

אורן אסף חזן: אני מציע לך לשבת בשקט ולא להפריע.

באסל גטאס: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, לא בעמידה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, לא בעמידה.

אורן אסף חזן: אני מציע לך, תכבד, תשב במקום, תשב במקום שלך ותדבר מהמקום בכבוד.

אורן אסף חזן: לא טוב – יש אונייה שיוצאת בדרך, אתה יודע לאן.

אילן גילאון: אורן, העם אתך.

אורן אסף חזן: תודה רבה, חבר הכנסת גילאון.

אורן אסף חזן: הוא כמו מטוטלת, הוא עוד לא מרגיש קרקע יציבה, הוא עוד מרגיש את הגלים בדרך לעזה.

אורן אסף חזן: חברים, אתם מתעסקים לי פה בנורבגיה, בסיפורים, אם הייתה פה הבנה אמיצה של חלק מחברי הכנסת שצריכים להבין שבסוף התהליך, מעבר לכיסאות עור הצבי, מעבר לפופוליזם, יש עם ואזרחים שצריך לטפל בהם, למשל האזרחים הערבים של מדינת ישראל, שיש להם 13 נציגים בכנסת, רק שאף אחד מהם לא טורח לתת יד בשביל לטפל בהם.

אורן אסף חזן: אם הם, האנשים האלה, היו מבינים שמקומם מחוץ לכנסת, אולי לא היינו נדרשים היום להציג את החוק הזה על שולחן הכנסת.

שרון גל: הבחור שהיה אמור לעשות את זה יישם את זה הלכה למעשה.

שרון גל: פשוט לא רואים – – –

אורן אסף חזן: חברי חבר הכנסת שרון גל, שאני – אתה יודע, אני מחייך.

אורן אסף חזן: אתה יודע, מחייך.

אורן אסף חזן: גם אתה, במקום – – –

בצלאל סמוטריץ': זה אחר כך ייכנס לסיכום השבועי באתר ערוץ הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': קח כוס מים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פירון, יש לך פה מתחרה ראוי בהחלט.

יואל חסון: משאף?

יואל חסון: אתה רוצה משאף?

אורן אסף חזן: חבר הכנסת שי פירון – – –

עיסאווי פריג': למה אתה מקבל את העונש הזה?

עיסאווי פריג': מה לא בסדר בך שאתה מקבל את העונש הזה?

ירון מזוז: אורן, לאט-לאט.

ירון מזוז: לאט-לאט.

בצלאל סמוטריץ': מישהו יכול להביא את המשאף מהמקום של אורן?

דוד ביטן: סמוטריץ, אני נותן לו את הדקות שלי.

אורן אסף חזן: יש לנו עוד כמה שניות כדי להגיד את הדברים בצורה ברורה.

בצלאל סמוטריץ': קח לך עוד דקה.

אורן אסף חזן: לא, לא, אני ארד עוד רגע.

ירון מזוז: אורן, הוא הוסיף לך עוד שתי דקות.

אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם, מכיוון שהבריאות חשובה, מעל הכול.

אורן אסף חזן: חברי חברי הכנסת, הגיע הזמן, אחת ולתמיד, שתהיו הגונים מספיק – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: הפריעו.

אורן אסף חזן: אמרנו שהבריאות חשובה, מעל הכול.

אורן אסף חזן: בשעות האלה אני גם לא יודע אם רופא הכנסת כאן, אתה יודע, צריך לראות, אולי צריך לנסוע למיון.

אורן אסף חזן: אני לא יודע.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואני אומר: הגיע הזמן שתפסיקו עם הרדידות, תפסיקו עם הפגיעה – – –

זוהיר בהלול: אורן, אל תסכם, עוד לא דיברת.

יואל חסון: עוד לא דיברת; מה אתה מסכם?

אורן אסף חזן: צחוק אחרון ומשפט סיכום.

אורן אסף חזן: טוב, אנחנו נצביע על החוק, נעמיד אתכם במקום, תדעו ותבינו שזוהי מדינת ישראל, יש פה כבוד מלכות, ואם לא תבינו ותדעו – כמו שאמרו לכם לפני, נראה לכם את הדרך הנכונה למקום שאליו חפץ לבכם.

אורן אסף חזן: וכדבריו של אחמד טיבי שאמר:

אורן אסף חזן: אם היה יודע הרצל שיש כאלה נבחרים היום – היה נותן לנו להקים מדינה, אז אני רוצה להדגיש, שיהיה ברור: לנו יש מדינה.

אורן אסף חזן: מדינה פלסטינית לא תהיה פה.

אורן אסף חזן: בשעה הזאת אני אומר ואומר שוב: מי שחלם וחולם על מדינה פלסטינית, רצוי שיחזור לישון, כי הדברים האלה יישארו בגדר חלום.

אורן אסף חזן: והקואליציה הזאת הייתה חזקה, תישאר חזקה ואני גם מאמין שתחזיק כל ימיה.

אורן אסף חזן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת חזן.

בצלאל סמוטריץ': תרגיש טוב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ארבע דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואב קיש: שלום, כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מציע שנתחיל לקיים פה דיונים מסוג אחר.

יואב קיש: אני חושב שכבר הספיק לנו כל ה"קשקשת ברשת" – יש ביטוי כזה בצבא, למי שלא מכיר.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת דני עטר ואיתן ברושי שאני מעריך מאוד את הצבעתם לטובת החטיבה להתיישבות, הצבעה עניינית בנושא ענייני, ואני חושב שזו קריאה לכולם.

יואב קיש: אנחנו לא צריכים לריב פה כל הזמן.

יואב קיש: יש דעות חלוקות, וזה ברור, ועם חברי הכנסת הערבים, על אחת וכמה, בוודאי כשמעלים את הנושאים הפלסטינים שבעניין – לדעתי, לא רלוונטיים.

יואב קיש: איימן עודה, אני פונה אליך: בוא ננהל דיון מסוג אחר; בוא ננהל דיון אמיתי על הבעיות הכואבות לערביי ישראל, ואתה תמצא שותפים אמיתיים בקואליציה הזו.

איימן עודה: – – –

יואב קיש: אני לא שומע.

איימן עודה: – – –

יואב קיש: אני מצטער, אני לא שומע.

יואב קיש: אני אגיד לך על מה אני מוכן – אני מוכן לדבר על כל בעיה אמיתית שקיימת לציבור הערבי במדינת ישראל, אזרחי ישראל.

יואב קיש: על זה אני אשמח, על כל דבר לדבר, ואני גם מבטיח לך שגם השרים בממשלה הזו יעזרו לציבור הערבי.

יואב קיש: אני רק רוצה להגיד לכם – וחבל שחברת הכנסת חנין זועבי איננה פה – שהיא והמעשים שלה לא קבילים, ואת זה אנחנו לא נסבול, ועל זה לא נעבור לסדר-היום, ואת זה אנחנו לא נקבל.

יואב קיש: אז אנחנו מושיטים יד פתוחה לדיון מסוג אחר, דיון לא מתלהם, דיון אמיתי, שבא לטפל במקומות שצריך לעזור לערביי מדינת ישראל.

יואב קיש: אנחנו לא ניתן יד לפעולות איבה וטרור נגד זכותה הלגיטימית של מדינת ישראל, שהיא מדינת העם היהודי, מדינה יהודית דמוקרטית.

יואב קיש: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב בשם הממשלה השר נפתלי בנט.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק המוצע הוא חוק ראוי, וכמו הרבה פעולות וחוקים, יש הבדל עצום בין השיח בציבור, שלעתים הוא פופוליסטי, אל מול המציאות.

נפתלי בנט: מהות החוק מאפשרת יותר אפקטיביות בכנסת, מאפשרת לחברי כנסת לעבוד כחברי כנסת.

נפתלי בנט: במדינות אחרות החוק הזה הרבה יותר נרחב וכולל את כל שרי הממשלה.

נפתלי בנט: יש הרבה דוגמאות לדברים שבציבור הם לא פופולריים, אבל במהות הם טובים.

נפתלי בנט: אני אתן עוד דוגמה: שרים ללא תיק זה משהו נורא לא פופולרי.

נפתלי בנט: היום, כחבר קבינט, אני יכול לומר שהיה מאוד רצוי שיהיה שר full-time – ללא תיק – שכל עיסוקו להעמיק בנושא הביטחון; להיות עין נוספת, עין מבקרת, עין בוחנת בתחומי מדיניות הביטחון.

נפתלי בנט: כך, למשל, השר בני בגין באותה תקופה היה מאוד אפקטיבי.

נפתלי בנט: אבל אם מישהו יעז להציע כזה דבר, זה יישמע לא פופולרי.

נפתלי בנט: אבל לא אלאה אתכם בנבכי החוק.

נפתלי בנט: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לייצר כמה חיבורים בין מדינת ישראל המודרנית לבין השורשים שלנו – התנ"ך.

נפתלי בנט: אז כמה אנשים יודעים מה המקור של הסמל מגן-דוד?

נפתלי בנט: מגן-דוד – מאיפה זה מופיע?

נפתלי בנט: מאיפה הגיעו שני המשולשים האלה?

נפתלי בנט: מישהו יודע?

נפתלי בנט: על-פי הרמב"ם, למנורת הזהב היה פרח שושן בכל קנה, ולשני עמודים בבית-המקדש היו – ואני מצטט: "כֹתרֹת אשר על ראש העמודים מעשה שוּשן", מלכים א', פרק ז', י"ט.

נפתלי בנט: פרח השושן הוא בעל שישה עלי כותרת, וכשמסתכלים עליו רואים שהם מסודרים כמו שני משולשים האחד על גבי השני, והוא ששימש מקור השראה לסמל מגן-דוד.

נפתלי בנט: גם הביטוי מגן-דוד תופס מקום חשוב בברכות ובתפילה, למשל בתלמוד הבבלי, שבו מופיע השם מגן-דוד, כמו שאנחנו מתפללים: ברוך אתה השם מגן דוד.

נפתלי בנט: מגן-דוד – על החוק אני חשבתי שכבר שכנעתי אותך, חברת הכנסת זהבה, ואני רוצה לתת קצת יותר תוכן בשעה כזאת.

נפתלי בנט: אמרתי לך, החוק הוא ראוי.

אילן גילאון: דבר על השם מכלוף, יותר מעניין.

נפתלי בנט: עכשיו, זו דוגמה אחת.

נפתלי בנט: אבל גם צה"ל של היום הולך בדרכי אבותינו בתנ"ך.

נפתלי בנט: הרי אנחנו כולנו יודעים שבצבא יש את הביטוי "אחרי", יש את המוסר "אחרי".

נפתלי בנט: מאיפה זה מגיע?

נפתלי בנט: אני חושב שפה אתם בטח כן יודעים – "ממני תראו וכן תעשו", בשופטים פרק ז', י"ז.

נפתלי בנט: הדוגמה האישית היא הדרך שבה הדריך גדעון את אנשיו לקראת המלחמה במדיינים.

נפתלי בנט: פסוק זה כתוב באותיות קידוש לבנה – איפה?

נפתלי בנט: במגרש המסדרים של בית-הספר לקצינים בה"ד 1.

נפתלי בנט: הוא מהווה אבן דרך לכל קצין בצה"ל.

נפתלי בנט: אבל מסתבר – יאיר, אתה בוודאי אוהב את הדברים האלה, זה התנ"ך.

נפתלי בנט: זה גם חלק מהחזרה בתשובה.

יאיר לפיד: – – –

נפתלי בנט: בסדר.

נפתלי בנט: אני רוצה לחבר – – –

יולי יואל אדלשטיין: באחת ההצבעות, אדוני, הם כבר חזרו בתשובה.

קריאות: איפה מופיע איוב קרא בתנ"ך?

נפתלי בנט: איוב קרא בתנ"ך.

נפתלי בנט: טוב, אני מציע שתעבדו בגוגל בזמן, בינתיים.

נפתלי בנט: אבל חשוב לדעת, הדוגמה האישית – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא בגוגל, אדוני, זה בגוגל – – –

נפתלי בנט: מסתבר שאת השיטה הזאת של הנהגת לוחמים כשהמפקד הוא בראש הנהיג בעם ישראל כבר משה רבנו, והמשיך בכך יהושע בכיבוש הארץ, ואחריו – דוד המלך, וגדעון.

נפתלי בנט: אז הרבה פעמים, כשאנחנו חושבים שהמצאנו את הגלגל – אוה, זה כבר רץ 3,800 שנים לפנינו.

נפתלי בנט: משה מחפש את המנהיג הבא "אשר יצא לפניהם ואשר יבֹא לפניהם" כשהוא מחפש את היורש שלו.

נפתלי בנט: ואכן, על יהושע בן נון כתוב: "וילך יהושע אליו ויאמר לו הלנו אתה אם לצרינו?

נפתלי בנט: " יהושע לא שלח חייל אחר לבדוק מי הזר שמתקרב למחנה; הוא עצמו הלך, עם חרב שלופה בידו, וזו הדוגמה האישית.

נפתלי בנט: ועוד דוגמה מדוד המלך: "וכל ישראל ויהודה אֹהב את דוד כי הוא יוצא ובא לפניהם".

נפתלי בנט: היה עוד דבר מאוד יפה, ואתה, חבר הכנסת עמר בר-לב, אתה מהמקימים של "אחריי!", אז אתה אמור להתחבר לזה מאוד.

נפתלי בנט: אז באמת, בהתאם למסורת – – –

עמר בר-לב: לא מהמקימים, המקים.

נפתלי בנט: המקים.

נפתלי בנט: רגע, יחד עם עופר אוגש, אבל.

עמר בר-לב: לא, לא, עופר היה המדריך ואני – – –

נפתלי בנט: עופר כבודו במקומו מונח.

נפתלי בנט: עכשיו תראו, לחברי מפלגת העבודה, או יש לומר המחנה הציוני, היום, כשאנחנו חלילה מדברים על התנ"ך, אז זה נראה לפעמים לא רלוונטי.

נפתלי בנט: אני שואל, מי אמר את המשפטים הבאים: "לפני כ-300 שנה הפליגה לעולם החדש אונייה ושמה 'מייפלאואר' – – – היה זה מאורע גדול בתולדות אנגליה ואמריקה.

נפתלי בנט: אבל תאב אני לדעת, האם יש אנגלי אחד היודע אימתי הפליגה אונייה זאת, וכמה אמריקנים יודעים זאת?

נפתלי בנט: היודעים הם כמה אנשים היו באותה אונייה?

נפתלי בנט: ומה טיבו של הלחם שאכלו בצאתם?

נפתלי בנט: " יאיר, מי אמר את זה?

קריאה: בן-גוריון.

נפתלי בנט: בן-גוריון, אמת.

נפתלי בנט: 11 שנים לפני קום המדינה התכנסה בירושלים ועדת חקירה ממלכתית בריטית – לא ועדת חקירה על איראן, אלא לקראת בדיקה מה עושים עם הבעיה של המצב בפלשתינה.

נפתלי בנט: הוועדה הוקמה תוך כדי פרעות 1936, והעד האחרון שהופיע בפני הוועדה היה דוד בן-גוריון, שבאותה העת היה יושב-ראש הסוכנות.

נפתלי בנט: שאל אותו היושב-ראש: "איפה אדוני נולד?" "נולדתי בפלונסק", ענה בן-גוריון.

נפתלי בנט: "איפה זה פלונסק?

נפתלי בנט: " "בפולניה", השיב בן-גוריון.

נפתלי בנט: "מעניין מאוד", אמר היושב-ראש.

נפתלי בנט: "רוב הנציגים היהודים שהופיעו בפני הוועדה לא נולדו פה.

נפתלי בנט: בעצם, המנהיגים שלכם" – אתם בטח מתחברים לטיעון – "באים לבית שאדם אחר נולד בו ואומרים: זה הבית שלנו", לכו מפה.

נפתלי בנט: הוא לא היה חבר בבית היהודי.

נפתלי בנט: ואז ממשיך פיל ושואל את בן-גוריון: "יש לכם שטר בעלות?

נפתלי בנט: זה רשום על שמכם בטאבו?

נפתלי בנט: יש לכם הוכחה שפלשתינה היא שלכם?

נפתלי בנט: מה הקשר שלכם למורשת הזאת שבשמה אתם מבקשים בעלות על הארץ?

נפתלי בנט: " ואז עמד בן-גוריון על דוכן העדים, הניף את ספר התנ"ך ואמר לבאי הוועדה: "זה הקושאן שלנו".

נפתלי בנט: "התנ"ך הוא המנדט שלנו" על ארץ-ישראל, אין לנו מנדט אחר.

נפתלי בנט: זה מה שבן-גוריון אמר.

נפתלי בנט: הוא לא בחר בטיעונים ביטחוניים – זה גם היה לפני השואה; הוא לא בחר בטיעונים פרקטיים; הוא לא אמר: מגרשים אותנו מארצות אחרות; לא דיבר על אנטישמיות.

נפתלי בנט: התנ"ך, התנ"ך היה ביסוד תפיסתו של בן-גוריון.

נפתלי בנט: עמד פה ראש ממשלת איטליה, מה הוא אמר?

נפתלי בנט: הוא אמר משפט מאוד יפה שנבלע.

נפתלי בנט: הוא אמר: מדינת ישראל קמה למרות השואה, לא בגלל השואה.

נפתלי בנט: ואז הוא הוסיף, בן-גוריון, ואמר כמה משפטים בלתי נשכחים, שאנחנו חייבים ללמוד וללמד – וכשר החינוך של מדינת ישראל אני מתחייב לדאוג לזה שכל ילד במדינת ישראל יכיר את זה – והוא אומר ללורד פיל: לפני פחות מ-200 שנה הגיעו ראשוני המהגרים לצפון אמריקה, ואחר כך הם כבשו את ארצות-הברית של אמריקה, ב-4 ביולי 1776.

נפתלי בנט: המהגרים האלה, החלוצים האלה – מה שנקרא pilgrims – יצאו מנמל אמסטרדם באונייה שנקראת "מייפלאואר".

נפתלי בנט: עד היום הכבוד הגדול ביותר של אמריקני הוא להגיד: אני לא מהגר פולני, אירי או היספני, אבותי מה"מייפלאואר".

נפתלי בנט: זאת האצולה של אמריקה.

נפתלי בנט: ועכשיו בן-גוריון שואל את הלורד פיל: האם יש מישהו בעולם שיכול לתאר לנו מה היה התפריט ב"מייפלאואר"?

נפתלי בנט: מה היה התאריך?

נפתלי בנט: לורד פיל צחק, ואמר: מה זה משנה?

נפתלי בנט: את מי זה מעניין?

נפתלי בנט: מה זה חשוב מה אכלו לפני 200 שנה?

נפתלי בנט: החשוב, שבאו לארצות-הברית – – –

יעל גרמן: אדוני השר – – – יותר מעניין.

נפתלי בנט: רגע, אני רוצה – ואז אמר בן-גוריון: הלורד פיל, רק 200 שנה עברו מאז שהוקמה ארצות-הברית הגדולה, ואף אחד לא זוכר מה אכלו ב"מייפלאואר" – וזה היה מאורע גדול שלכם – "אבל תאב אני לדעת, אם יש אנגלי אחד היודע אימתי הפליגה אונייה זאת, וכמה אמריקנים יודעים זאת?

נפתלי בנט: " אף אחד לא יודע.

נפתלי בנט: והנה, והנה ה-punch line, פרי, זה ה- punch lineעכשיו: והנה, 3,300 שנה לפני הפלגת ה"מייפלאואר" יצאו היהודים ממצרים, וכל יהודי בעולם, אפילו באמריקה או ברוסיה הסובייטית, יודע בדיוק באיזה יום הם יצאו, באיזה יום הם יצאו?

נפתלי בנט: ב-15 בניסן.

נפתלי בנט: וכולם יודעים בדיוק מה הם אכלו.

נפתלי בנט: מה הם אכלו?

נפתלי בנט: מצות.

נפתלי בנט: ועד היום אוכלים יהודים בכל העולם כולו מצה זו ב-15 בניסן, באמריקה, ברוסיה ובארצות-הברית, ומספרים ביציאת מצרים ובצרות שבאו על היהודים מיום שיצאו לגולה.

נפתלי בנט: נלך בדרכו של דוד בן-גוריון.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מודה לשר נפתלי בנט.

יולי יואל אדלשטיין: חבל שאין יותר חוקים לסכם, הייתי לומד עוד כמה דברים מן ההיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע – שישב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, עדיין צריך לשבת, לא?

יולי יואל אדלשטיין: נכון, השר דנון?

יולי יואל אדלשטיין: כבודו רוצה לשבת; והשר אקוניס, אני בטוח שרוצה לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בזמן שאתם מתיישבים, נא לשמוע את ההודעה של מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 48), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על שני חוקים, ודאי בנפרד.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון הוא חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר) – הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו ערוכים, גברתי המזכירה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להתחיל את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – בעד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – בעד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דניאל עטר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא קראו בשמו או בשמה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מזהה שניים: חבר הכנסת דניאל עטר – איך אתה מצביע, אדוני?

דניאל עטר: נגד.

יולי יואל אדלשטיין: נגד.

יולי יואל אדלשטיין: וחבר הכנסת עמיר פרץ?

עמיר פרץ: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דניאל עטר – נגד עמיר פרץ – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, אנחנו מייד עוברים להצבעה על החוק השני, הקשור להתפטרות חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר) – בעד הצעת החוק – 67, נגד – 53.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי אישרנו את הצעת החוק בקריאה הראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, גם כן לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: האם הממשלה מבקשת הצבעה שמית, כן או לא?

צחי הנגבי: לא, אלקטרוני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע אלקטרונית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015 – ההצבעה החלה.

טלי פלוסקוב: יש לי תקלה, יש לי תקלה.

יולי יואל אדלשטיין: להרים יד, מי שיש לו תקלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברת הכנסת פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: יש תקלה.

טלי פלוסקוב: אני בעד.

יולי יואל אדלשטיין: את בעד, אז אנחנו מצרפים את הקול של חברת הכנסת פלוסקוב.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 66 נגד – 53 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים 67 קולות בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה, ותועבר גם היא לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: לא, ועדת ביקורת המדינה, שתבדוק את הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, ועדת הכנסת תכריע בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין, לפני שאנחנו עוברים להצבעה לבחירת ועדות שיפוטיות, יש לך הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברים נכבדים, לגבי ההחלטה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא להקשיב לדובר, יש לו הצעה לסדר, אולי נסכים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: חברים, לדעתי יש לי כאן הצעה חשובה לסדר לעניין קיום ההצבעה על שופטים ודיינים, בעצם לגבי כל ההצבעה שהייתה מתוכננת.

יוסף ג'בארין: אני מתנגד לקיום ההצבעה, מהסיבה שלדעתי היא צריכה להיות יותר ברורה.

יוסף ג'בארין: ההודעה על קיום ההצבעה הייתה, שההצבעה תתקיים ביום ה-22, שזה אומר אתמול.

יוסף ג'בארין: לדעתי, התאריך הזה כבר חלף.

יוסף ג'בארין: זה לא נושא שאפשר עכשיו עוד פעם לקיים אותו בלי שתהיה החלטה מחודשת על תאריך הצבעה חדש.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני חושב שהצבעה זו לא תוכל להתקיים ביום חדש זה.

יוסף ג'בארין: לדעתי זה סותר את תקנון ההצבעות בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קודם כול, הטיעון של חבר הכנסת, גם עורך-דין, יוסף ג'בארין, הוא טיעון רציני, ולכן האפשרות הזאת – כשראיתי את סדר-היום – נבדקה עם הייעוץ המשפטי.

יולי יואל אדלשטיין: העמדה החד-משמעית של הייעוץ המשפטי, שאנחנו בישיבה מתמשכת שהחלה ב-22 לחודש, ולכן אין כל מניעה לקיום ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כפי שאמרתי, מי שרוצה ללמוד מה זה הצעה לסדר ולא סתם דיבור מן המיקרופון, יכול ללמוד מן המקרה הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין העלה שאלה משפטית רצינית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כפי שאמרתי, בדקנו מראש עם הייעוץ המשפטי את האפשרות הזאת, והעמדה החד-משמעית של הייעוץ המשפטי לכנסת היא שאין שום בעיה בקיום ההצבעה עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא להקשיב, על מנת למנוע לאחר מכן שאלות מיותרות לגבי סדרי ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני מבטיח לכם שאני יודע לקרוא.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא את זה על מנת שיקשיבו.

יולי יואל אדלשטיין: בחירת נציגי הכנסת לוועדה לבחירת שופטים, לוועדה לבחירת דיינים, לוועדת המינויים לקאדים ולוועדת המינויים לקאדים מד'הב.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת בוחרת היום את נציגיה – – –

אורן אסף חזן: חבר'ה, אולי קצת שקט, לכבד את היושב-ראש?

אורן אסף חזן: חברים, השעה מאוחרת, בואו נכבד את היושב-ראש.

אורן אסף חזן: אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

אורן אסף חזן: חברים, היושב-ראש מחכה, אתם לא רוצים לכבד?

מיקי רוזנטל: חזן, אתה לא סגן.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה חברי כנסת שרוצים לשמוע ואחרים לא נותנים להם, אז אני מתחשב באלה שרוצים לשמוע.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת בוחרת היום את נציגיה לוועדות הבחירה והמינוי לנושאי משרה שיפוטית: שופטים, דיינים, קאדים וקאדים מד'הב.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה על מועד הבחירות נמסרה לחברי הכנסת מראש, וכל חבר כנסת שאינו שר או סגן שר יכול היה להגיש את מועמדותו לוועדות השונות.

יולי יואל אדלשטיין: הבחירה תיעשה במקביל לכל ארבע הוועדות.

יולי יואל אדלשטיין: בתוך הפרגוד מונח גיליון בחירה שבו תידרשו לסמן את בחירת

יולי יואל אדלשטיין: כם באופן הבא לגבי שתי ועדות: הוועדה לבחירת שופטים והוועדה לבחירת דיינים – על הכנסת לבחור שני נציגים.

יולי יואל אדלשטיין: לאור העובדה שיש לכל אחת משתי הוועדות יותר משני מועמדים, על כל חבר כנסת לסמן עד שני נציגים; אני חוזר – עד שני נציגים שהוא בוחר בהם.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לסמן שניים, אפשר לסמן אחד, אפשר שלא לסמן בכלל, אך סימון של יותר משניים יפסול את החלק הזה של הטופס.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא תיבחר לפחות אישה אחת לכל אחת משתי הוועדות, תתקיים מייד הצבעה נוספת; אני חוזר, תתקיים מייד הצבעה נוספת – לאלה שיש להם תוכניות ללכת הביתה לישון – שבה יעמדו לבחירה רק חברות הכנסת שהגישו את מועמדותן לסיבוב הבחירה הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי ועדת מינויים לקאדים, על הכנסת לבחור שלושה נציגים, ולפחות שניים מהם צריכים להיות מוסלמים.

יולי יואל אדלשטיין: יש שלושה מועמדים, ושניים מהם מוסלמים.

יולי יואל אדלשטיין: לפיכך, הבחירה עבורם תיעשה בסימון בעד ונגד.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד מהם שיקבל רוב של קולות בעד – נבחר לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הנקודה ברורה, כן?

יולי יואל אדלשטיין: אם מישהו, גם אם אין יותר מועמדים, לא קיבל רוב קולות בעד, הוא לא יוכל להיבחר לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי ועדת המינויים לקאדים מד'הב, על הכנסת לבחור – – –

אורן אסף חזן: חברים, צופים בכם בטלוויזיה, נא להתנהג בהתאם.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי ועדת המינויים לקאדים מד'הב, על הכנסת לבחור שני מועמדים דרוזים.

יולי יואל אדלשטיין: לאור העובדה ששני חברי כנסת דרוזים מועמדים, הבחירה עבורם תיעשה בסימון בעד או נגד.

יולי יואל אדלשטיין: גם במקרה זה, אם הם לא יקבלו את רוב הקולות בעד – לא ייבחרו.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא יקבלו את רוב הקולות בעד – לא ייבחרו.

יולי יואל אדלשטיין: לתשומת לבכם, אין לרשום שם או סימן מזהה כלשהו על הטופס או על המעטפה.

יולי יואל אדלשטיין: סימון שיש בו כדי לזהות את הטופס או את המעטפה, יביא לפסילת טופס הבחירה כולו.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת, וכל אחד ואחת ייכנסו אל מאחורי הפרגוד, יסמנו את בחירתם וישימו את גיליון הבחירה במעטפה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר סיום ההצבעה תיקח ועדת הקלפי שמיניתי ותספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: מייד עם סיום הספירה יימסרו התוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: אלה הם חברי ועדת הקלפי: חבר הכנסת יצחק וקנין, סגן יושב-ראש הכנסת ויושב-ראש ועדת האתיקה ישמש יושב-ראש הוועדה, ולצדו – חברי הכנסת צחי הנגבי, מאיר כהן ועאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחבר הכנסת יצחק וקנין לבדוק אם הקלפי ריקה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לגשת, אדוני, לוודא שהקלפי ריקה ושנמצאים בפרגוד טפסים כנדרש, ואז נוכל להתחיל בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הכול תקין, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: הכול תקין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אבקש לשמור על שקט במהלך ההצבעה, ונוכל להתחיל בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – מצביע טלב אבו עראר – מצביע יולי יואל אדלשטיין – מצביע מיכאל אורן – מצביע דוד אזולאי – מצביע ישראל אייכלר – מצביע רוברט אילטוב – מצביע אדוני ראש הממשלה, לפנים משורת הדין, יושב-ראש הכנסת מאפשר לך להצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: ראש האופוזיציה, אתה תצביע לאחר ראש הממשלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: בנימין נתניהו – מצביע יצחק הרצוג – מצביע אלי אלאלוף – מצביע קארין אלהרר – מצביעה זאב אלקין – מצביע דוד אמסלם – מצביע אופיר אקוניס – מצביע גלעד ארדן – מצביע אורי אריאל – מצביע זאב בנימין בגין – מצביע זוהיר בהלול – מצביע נאוה בוקר – מצביעה דוד ביטן – מצביע מיכל בירן – מצביעה מירב בן ארי – מצביעה אלי בן-דהן – מצביע נפתלי בנט – מצביע יואב בן צור – מצביע איל בן ראובן – מצביע יחיאל חיליק בר – מצביע

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש ועדת הבחירות מבקש להבהיר נקודה חשובה בקשר להצבעה.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה לומר משהו בעניין ההצבעה.

יצחק וקנין: אתם נכנסים עם פתק הצבעה מוכן, שהוא לא פתק הצבעה של ועדת הקלפי.

יצחק וקנין: אנא מכם, הוציאו אותו בחזרה, ואל תשאירו אותו שם – שעוד לא יצביעו עליו והפתק הזה ייפסל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איתן ברושי – מצביע עמר בר-לב – מצביע ענת ברקו – מצביעה יוסף ג'בארין – מצביע באסל גטאס – מצביע אילן גילאון – מצביע שרון גל – מצביע זהבה גלאון – מצביעה יואב גלנט – מצביע גילה גמליאל – מצביעה מסעוד גנאים – מצביע משה גפני – מצביע יעל גרמן – מצביעה אבי דיכטר – מצביע דני דנון – מצביע אריה מכלוף דרעי – מצביע צחי הנגבי – מצביע יצחק וקנין – מצביע מכלוף מיקי זוהר – מצביע חנין זועבי – מצביעה ג'מאל זחאלקה – מצביע תמר זנדברג – מצביעה עבד אל חכים חאג' יחיא – מצביע ציפי חוטובלי – מצביעה אורן אסף חזן – מצביע דב חנין – מצביע יואל חסון – מצביע אחמד טיבי – מצביע מנואל טרכטנברג – מצביע מרדכי יוגב – מצביע יוסי יונה – מצביע שלי יחימוביץ – מצביעה חיים ילין – מצביע משה יעלון – מצביע איתן כבל – מצביע אלי כהן – מצביע יצחק כהן – מצביע מאיר כהן – מצביע משה כחלון – מצביע חיים כץ – מצביע ישראל כץ – מצביע עליזה לביא – מצביעה ציפי לבני – מצביעה אורלי לוי אבקסיס – מצביעה ז'קי לוי – מצביע מיקי לוי – מצביע יריב לוין – מצביע אביגדור ליברמן – מצביע יעקב ליצמן – מצביע סופה לנדבר – מצביעה יאיר לפיד – מצביע ינון מגל – מצביע מנחם אליעזר מוזס – מצביע ירון מזוז – מצביע מרב מיכאלי – מצביעה אורי מקלב – מצביע יעקב מרגי – מצביע אראל מרגלית – מצביע אברהם נגוסה – מצביע משולם נהרי – מצביע איילת נחמיאס ורבין – מצביעה קסניה סבטלובה – מצביעה רויטל סויד – מצביעה ניסן סלומינסקי – מצביע בצלאל סמוטריץ – מצביע אוסאמה סעדי – מצביע איימן עודה – מצביע רחל עזריה – מצביעה דניאל עטר – מצביע חמד עמאר – מצביע רועי פולקמן – מצביע שי פירון – מצביע טלי פלוסקוב – מצביעה מאיר פרוש – מצביע יעקב פרי – מצביע עיסאווי פריג' – מצביע עמיר פרץ – מצביע נורית קורן – מצביעה יואב קיש – מצביע איוב קרא – מצביע מירי רגב – מצביעה מיכל רוזין – מצביעה מיקי רוזנטל – מצביע יואל רזבוזוב – מצביע יפעת שאשא ביטון – מצביעה יובל שטייניץ – מצביע נחמן שי – מצביע סילבן שלום – מצביע עפר שלח – מצביע איציק שמולי – מצביע סתיו שפיר – מצביעה איילת שקד – מצביעה עאידה תומא סלימאן – מצביעה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב להודעה הבאה: הצביעו כרגע 120 חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו עוד חברי כנסת; כל ה-120 השתתפו בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אבקש מיושב-ראש ועדת הקלפי, חבר הכנסת יצחק וקנין, והיועצת המשפטית של ועדת הכנסת, עורכת-הדין ארבל אסטרחן, לגשת אל מאחורי הפרגוד, לבדוק שהכול תקין, לנעול – בעצם לא, זה נעול, הקופסה נעולה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אתם יכולים לקחת את הקלפי לתוך חדר מזכירת הכנסת, ללוות, ודאי, את הקלפי לשם, ויחד עם חברי הוועדה, חברי הכנסת מאיר כהן, עאידה תומא סלימאן וצחי הנגבי, להתחיל בספירה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/586; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 1914.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: מה שבינתיים יקרה – שימו לב, בסדר-היום יש לנו עוד חוק אחד, חוק האומנה, החלת דין רציפות על החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: פנתה אלי יוזמת החוק וגם ועדת העבודה והרווחה בבקשה שלא לחכות עד לתום הספירה ולהעלות עכשיו את הצעת החוק, שהיא, אני מבין, די בהסכמה בבית הזה – אף אחד לא הגיש התנגדות להחלת דין הרציפות.

יולי יואל אדלשטיין: בדקתי את הנושא עם הייעוץ המשפטי, ואין להם בעיה עם זה; בדקתי את הנושא עם ארבעת חברי ועדת הקלפי, שהם בעצם בפועל מקוזזים – שניים קואליציה ושניים אופוזיציה – אף אחד מהם לא הביע שום התנגדות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אני אבקש מחבר הכנסת אלי אלאלוף – – –

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: קארין בעצמה תציג את החוק, בשם ועדת העבודה והרווחה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, יש הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על בקשת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות להחיל דין רציפות על הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ה–2014.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה נמסרה ביום 7 ביולי 2015, קרי, עברו 14 יום כנדרש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברת הכנסת קארין אלהרר להציג בקצרה את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן נקיים הצבעה.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני אבקש את הצבעתכם על חוק אומנה לילדים.

קארין אלהרר: החוק מעגן בפעם הראשונה בחקיקה בישראל את תחום האומנה, מסדיר את זכויות ילדי האומנה, הורי האומנה וההורים הביולוגיים.

קארין אלהרר: החוק הזה בא לעשות סדר במקום שבו יש אי-סדר, ובאמת לתת מענים לילדי האומנה, שנשארים כרגע היום עם המון סימני שאלה ופחות סימני קריאה.

קארין אלהרר: החוק הזה עבר ועדת שרים, דין רציפות, ואני מבקשת מכם לעשות את המעשה הנכון ולהצביע בעד ל החוק הזה, כדי שנוכל להמשיך בתהליכי החקיקה בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחברת הכנסת קארין אלהרר, שהציגה את הנושא בשם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; בשם יושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, ההסבר הוא פשוט מאוד: אנחנו מדברים על החלת דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה בעד – מי שמבקש להחיל דין רציפות על הצעת החוק; הצבעה נגד – פירוש אי-מתן דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: אין סיעה שביקשה להתנגד לחוק, לא נמצאה סיעה כזאת, עבר פרק זמן כנדרש בתקנון.

סתיו שפיר: המחשב שלי לא עובד.

יולי יואל אדלשטיין: המחשב לא עובד, אז תרימי יד בזמן ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אחשב את הקול של חברת הכנסת סתיו שפיר כאילו היא הצביעה בעד או נגד – מה שהיא תצביע.

סתיו שפיר: בעד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד מתן דין רציפות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ה–2014, החלת דין רציפות.

סתיו שפיר: בעד.

סתיו שפיר: הצבעה מס' 26 בעד הודעת הוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ה–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, אך את מצביעה בחוק?

סתיו שפיר: בעד.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, 46 בעד, כולל סתיו שפיר, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת אישרה החלת דין רציפות על הצעת החוק, והיא תועבר להמשך החקיקה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מיצינו את סדר-היום, אנחנו מחכים כרגע רק לתוצאות הספירה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר: יכול להיווצר מצב של תיקו, ואז על-פי החוק נצטרך מייד עוד פעם, הדגש על מייד – לעשות סיבוב נוסף לגבי אותה ועדה שלא הייתה בה הכרעה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מצב תיאורטי, היפותטי, אבל יכול לקרות, ואני בינתיים מכריז על הפסקה בישיבת הכנסת עד לתום ספירת הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: נא להיות ערניים.

יולי יואל אדלשטיין: נצלצל מייד עם תום ספירת הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: הפסקה.

בשעה 03: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה, ומתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן להודיע למליאה הודעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע, כי ועדת הכנסת החליטה שהצעת חוק הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, תועבר לדיון לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך בהצבעה.

יצחק הרצוג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

יצחק הרצוג: מתי אתה מעריך שיהיו התוצאות?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקווים מאוד שהספירה תסתיים מהר.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני מחדש את ההפסקה בישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בשעה 03: בחירת נציגי הכנסת לוועדה לבחירת שופטים, לוועדה לבחירת דיינים, לוועדת המינויים לקאדים ולוועדת המינויים לקאדים מד'הב

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, ברצוני להודות ליושב-ראש ועדת הקלפי, חבר הכנסת יצחק וקנין, וכן לחברי הכנסת מאיר כהן, צחי הנגבי ועאידה תומא סלימאן, על העבודה הטובה שהם עשו, בליווי מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ והיועצת המשפטית של ועדת הכנסת – –

בנימין נתניהו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני, אנחנו נבנה את המתח כמו שצריך.

יולי יואל אדלשטיין: – – והיועצת המשפטית של ועדת הכנסת, עורכת-הדין ארבל אסטרחן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכולכם.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה שנייה, משמחת – באף אחת מן הוועדות לא נוצר מצב של תיקו, כך שבשעות הקרובות תגיעו הביתה, אם ברצונכם להגיע הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: ולהלן התוצאות: קולות פסולים, לגבי כל הוועדות – שני קולות פסולים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל עם בחירת שני נציגי הכנסת לוועדה לבחירת שופטים.

יולי יואל אדלשטיין: הצביעו 120; מספר הקולות הכשרים, מטבע הדברים – 118.

יולי יואל אדלשטיין: פסולים, כפי שאמרתי – 2; נבחרו חבר הכנסת רוברט אילטוב, עם 67 קולות, וחברת הכנסת נורית קורן, עם 69 קולות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת נורית קורן – 69 קולות, חבר הכנסת רוברט אילטוב – 67 קולות.

יצחק הרצוג: כמה היו לאיילת?

יולי יואל אדלשטיין: איילת נחמיאס ורבין – 52, ועפר שלח – 47 קולות.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה לבחירת דיינים: הצביעו 120; מספר הקולות הכשרים – 118; שני קולות פסולים; חבר הכנסת אייכלר – 97 קולות; חברת הכנסת נאוה בוקר – 58; חברת הכנסת רויטל סויד – 62 קולות; ישראל אייכלר ורויטל סויד יכהנו מטעם הכנסת בוועדה לבחירת דיינים.

יולי יואל אדלשטיין: לוועדה למינוי קאדים הצביעו 120; 118 קולות כשרים, שניים פסולים; מספר הקולות לכל מועמד: חבר הכנסת יואב בן צור – 74, נגד – 15; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – 83, נגד – 9; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – 75, נגד – 12.

יולי יואל אדלשטיין: קרי, כל המועמדים אושרו על-ידי מליאת הכנסת כנדרש, שני נציגים מוסלמים לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: אוסאמה סעדי, עיסאווי פריג' ויואב בן צור יהיו הנציגים שלנו בוועדה למינוי קאדים.

יולי יואל אדלשטיין: לוועדה למינוי קאדים מד'הב הצביעו 120; 118 קולות כשרים, שניים פסולים; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – 67 קולות בעד, 49 נגד; חבר הכנסת חמד עמאר – 66 קולות בעד, 48 נגד; אם כן, שניהם, עבדאללה אבו מערוף וחמד עמאר, יהיו נציגינו בוועדה למינוי קאדים מד'הב.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן תוצאות הבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"א באב תשע"ה, 27 ביולי 2015, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.