ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 34, 2015-07-13 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: היום כ"ו בתמוז תשע"ה, 13 ביולי 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 14) (סיוע משפטי לנפגעי עבירות מין בהליכים לפי חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1675/20 וכלה בהצעת חוק פ/1741/20 – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הזכות לבחור), מאת חברי הכנסת שרון גל, סופה לנדבר, רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, חמד עמאר, אורלי לוי אבקסיס, אברהם נגוסה, ישראל אייכלר, מנחם אליעזר מוזס, יצחק וקנין, מירב בן ארי, רועי פולקמן, אורן אסף חזן, אלי כהן ונורית קורן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים) (עדות ילד שלא בפני נאשם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי וטלב אבו עראר; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – חשד להפרת טוהר הבחינות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איימן עודה, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, עאידה תומא סלימאן, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, באסל גטאס, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, יואל חסון ואיציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מניעת מגורי המבקר בתחום העירייה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי ואיימן עודה; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (חובת קבורה בבית-עלמין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – ביטול ההתיישנות על תביעה בשל תקיפה מינית או התעללות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק החברות (תיקון – הקמת ועדה לבחירת דירקטורים חיצוניים בחברות ציבוריות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אראל מרגלית, משה גפני, מיקי רוזנטל, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – הקמת מוסדות להשכלה גבוהה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי וקארין אלהרר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – השעיית ראש רשות או סגנו שהוגש נגדו כתב אישום), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – חיוב הורדה בדרגה בעבירה שיש עמה קלון), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות עארה וערערה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגשת דין-וחשבון מקוון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מרב מיכאלי, טלי פלוסקוב, מירב בן ארי, מכלוף מיקי זוהר ויוסי יונה; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – כשירות לכהונת רב עיר), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, עמר בר-לב ומנואל טרכטנברג; הצעת חוק החברות (תיקון – התניית עסקאות בעלי שליטה באישור בית-המשפט), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לימוד מורשת עדות ישראל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אברהם נגוסה, ענת ברקו, סתיו שפיר, יפעת שאשא ביטון, שרון גל, אורלי לוי אבקסיס, יואב בן צור, דוד אמסלם, מירב בן ארי, דוד ביטן, מכלוף מיקי זוהר, אבי דיכטר, נורית קורן, יואב קיש, ינון מגל, מרדכי יוגב, נאוה בוקר, אלי כהן, רועי פולקמן, זוהיר בהלול ויוסי יונה; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – חשיפת תנאי העבודה בין עובדים), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל בירן, נאוה בוקר, נורית קורן, מירב בן ארי וטלי פלוסקוב; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הסדר חניה למאושפזים בבית-חולים ולמבקריהם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – שינוי הגיל לבקשת היתר לשהייה בישראל), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, עבדאללה אבו מערוף, באסל גטאס, עבד אל חכים חאג' יחיא, אוסאמה סעדי, חנין זועבי, מסעוד גנאים, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה ואיימן עודה; הצעת חוק המוזיאונים (תיקון – מוזיאונים להנצחה והנחלה של זכר השואה והגבורה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואבי דיכטר; הצעת חוק למניעת אלימות כלכלית בין בני-זוג ובני משפחה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג, אבי דיכטר, עאידה תומא סלימאן, אילן גילאון, יפעת שאשא ביטון, מיקי רוזנטל ומרב מיכאלי; הצעת חוק איסור הפליה בדיור, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מתוך מניע גזעני בעבודה כתאונת עבודה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת באסל גטאס; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בקביעת כללי לבוש ובתוכנית הוראה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, נורית קורן, רועי פולקמן, אורן אסף חזן, מירב בן ארי, יעל גרמן, דניאל עטר, איל בן ראובן, איתן כבל, חיים ילין ואלי אלאלוף; הצעת חוק בטיחות מתקני משחקים והתקנת אמצעי הצללה בגני שעשועים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק הכנסת (תיקון – חובת פרסום מידע הנמסר בידי שדלן), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ודב חנין; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטרדת קטין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איימן עודה, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, באסל גטאס, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין ויואל חסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת לקצבה של מי שמעסיק עובד בענף הסיעוד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, עמיר פרץ, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה ואיל בן ראובן; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – הכנסות הרשות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק בשר ומוצריו (תיקון – הקלות על ייבוא בשר קפוא ובשר תעשייתי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב ואיתן כבל; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – קציבת כהונה במינוי ממלא-מקום), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – קביעת טעם הומוניטרי מיוחד לשם איחוד משפחות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, עבדאללה אבו מערוף, באסל גטאס, חנין זועבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים, אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, איימן עודה וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון שינוי בכמות המצרך), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, יצחק וקנין, איתן כבל, טלי פלוסקוב, נורית קורן, דוד ביטן, נאוה בוקר, אחמד טיבי, סופה לנדבר, דב חנין, משה גפני, תמר זנדברג, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, עפר שלח, באסל גטאס, אבי דיכטר, אורן אסף חזן, שי פירון, עמיר פרץ, יחיאל חיליק בר, אורי מקלב, רועי פולקמן, מנחם אליעזר מוזס, מאיר כהן, עבדאללה אבו מערוף, איל בן ראובן, מיקי לוי, ענת ברקו, רוברט אילטוב, בצלאל סמוטריץ, מכלוף מיקי זוהר, יואב בן צור, יעקב מרגי, קארין אלהרר, יעקב פרי, עמר בר-לב, מירב בן ארי, סתיו שפיר, יואל רזבוזוב, איתן ברושי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, עבד אל חכים חאג' יחיא, נחמן שי, דניאל עטר, רויטל סויד, שרון גל, עאידה תומא סלימאן, עיסאווי פריג', חיים ילין, זוהיר בהלול, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, מיכל רוזין, זהבה גלאון, ישראל אייכלר, אורלי לוי אבקסיס, יוסי יונה, אלי כהן, אברהם נגוסה, יואב קיש, ניסן סלומינסקי, אוסאמה סעדי, יצחק הרצוג, אילן גילאון, יעל גרמן, ינון מגל, מיכאל אורן, עליזה לביא ואראל מרגלית; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, חיים ילין, עיסאווי פריג', דניאל עטר, סתיו שפיר, יעקב פרי, יעל גרמן, אילן גילאון, דב חנין, שרון גל, קארין אלהרר, זוהיר בהלול, באסל גטאס, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, נחמן שי, אראל מרגלית, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, יחיאל חיליק בר, שי פירון, רויטל סויד, איימן עודה, מיקי לוי, טלב אבו עראר, מסעוד גנאים וקסניה סבטלובה; הצעת חוק החזקת תעודת זהות והצגתה (תיקון – גיל החזקת תעודת זהות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, יחיאל חיליק בר, יצחק וקנין, חיים ילין, שרון גל, איציק שמולי, איילת נחמיאס ורבין, רוברט אילטוב, מיכאל אורן ודוד ביטן; הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – זכאות לרישום בפנקס), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, אורלי לוי אבקסיס, איל בן ראובן, מיקי לוי, זוהיר בהלול, יואל חסון, נחמן שי, מיכל בירן, איתן ברושי, עמר בר-לב, אלי אלאלוף, ענת ברקו, אברהם נגוסה, רועי פולקמן, אלי כהן, איילת נחמיאס ורבין, מיקי רוזנטל, דניאל עטר, קסניה סבטלובה, מנואל טרכטנברג, איציק שמולי, עליזה לביא, דב חנין, שרון גל, עאידה תומא סלימאן, רויטל סויד, יעקב מרגי, יואב בן צור, ינון מגל, יפעת שאשא ביטון, בצלאל סמוטריץ, סתיו שפיר, שלי יחימוביץ, יואל רזבוזוב, טלי פלוסקוב, אראל מרגלית, נורית קורן, מכלוף מיקי זוהר, מירב בן ארי, נאוה בוקר, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, יחיאל חיליק בר, איתן כבל, מאיר כהן, רוברט אילטוב, עיסאווי פריג', חמד עמאר, מרב מיכאלי, עמיר פרץ, אילן גילאון, תמר זנדברג, שי פירון, סופה לנדבר ויעקב פרי; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, אברהם נגוסה, אורן אסף חזן ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – ביטול שלילת גמלאות מאלמנים שנישאו), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי וטלב אבו עראר; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חניה חינם לאזרח ותיק שמלאו לו 70 שנים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי וטלב אבו עראר; הצעת חוק הקרן לעידוד העסקת מבוגרים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואורי מקלב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הצגת מחיר מוצר בעת עריכת החשבון בקופה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכאות להשתתפות בעלות מעון-יום בתקופת חופשת הלידה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מתקנים ביטחוניים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (איסוף נתונים לפי אזורי מגורים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, יחיאל חיליק בר, יואב בן צור ומרב מיכאלי; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בכנסים ובהרצאות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, זהבה גלאון, נחמן שי, מירב בן ארי, דניאל עטר, יחיאל חיליק בר, סתיו שפיר, מרב מיכאלי, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, יוסי יונה וקסניה סבטלובה; הצעת חוק הצהרת הון של בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, איציק שמולי, רוברט אילטוב, זוהיר בהלול, ינון מגל, מירב בן ארי, מאיר פרוש, ישראל אייכלר, שרון גל, יחיאל חיליק בר ויואל חסון; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – שינוי גיל הפרישה לנשים במקצועות שוחקים), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ, אורלי לוי אבקסיס וזהבה גלאון; הצעת חוק זכויות השוכר והמשכיר, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואיציק שמולי; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – פגיעה באמונה דתית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, משה גפני, מרדכי יוגב, יואב בן צור, מאיר פרוש, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות מין במשפחה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (הסרת חיסיון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איימן עודה, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, ג'מאל זחאלקה, מסעוד גנאים, באסל גטאס, עבדאללה אבו מערוף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח, איתן כבל, רוברט אילטוב, ענת ברקו, עליזה לביא, עמר בר-לב ומיקי רוזנטל; הצעת חוק חוקרים פרטיים ושירותי שמירה (תיקון – שמירה על זכויות עובדים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – תנאים להעלאת שיעור הארנונה הכללית נוסף על שיעור העדכון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, אורן אסף חזן, עמיר פרץ, נחמן שי, ניסן סלומינסקי, מנחם אליעזר מוזס, יצחק וקנין, עליזה לביא, נורית קורן, אורי מקלב, בצלאל סמוטריץ, מסעוד גנאים, ישראל אייכלר ורוברט אילטוב; הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון – הקמת הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, שי פירון, קארין אלהרר, מאיר כהן, עפר שלח, חיים ילין, מרב מיכאלי, איילת נחמיאס ורבין וזוהיר בהלול; הצעת חוק עמותות חוץ, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב וניסן סלומינסקי; הצעת חוק סוכני חוץ, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, חמד עמאר, סופה לנדבר ושרון גל; הצעת חוק הדרכה שיקומית לאדם עם עיוורון או לקות ראייה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, משה גפני, מיקי לוי ומיקי רוזנטל; הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אלי אלאלוף, אורלי לוי אבקסיס, מרדכי יוגב, יעל גרמן, רויטל סויד, דב חנין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, שי פירון, תמר זנדברג, מיכל רוזין, מיקי רוזנטל, יחיאל חיליק בר, איציק שמולי, יעקב מרגי, שלי יחימוביץ, חיים ילין ואורי מקלב; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – השפעה על אוכלוסיות מוחלשות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, אלי אלאלוף ומנואל טרכטנברג; הצעת חוק בדיקות התאמה לעבודה, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הדרוזים והצ'רקסים (הבטחת שוויון זכויות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס ושרון גל; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – ביטוח סיעודי קבוצתי) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, אלי אלאלוף, מאיר כהן, יצחק הרצוג, אילן גילאון, נורית קורן, אברהם נגוסה, מיכל בירן, קארין אלהרר, יעקב מרגי, ישראל אייכלר, ג'מאל זחאלקה, נחמן שי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – העברת כספים לחשבון בנק נפרד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, נורית קורן, נאוה בוקר, דוד ביטן, אברהם נגוסה, רועי פולקמן, אלי כהן, קארין אלהרר, איציק שמולי, עבדאללה אבו מערוף ודוד אמסלם; הצעת חוק יום העלייה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, חמד עמאר, אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, אביגדור ליברמן, שרון גל, ינון מגל, בצלאל סמוטריץ, יאיר לפיד, יצחק וקנין, יעקב מרגי, מרב מיכאלי, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, עליזה לביא ומירב בן ארי; הצעת חוק משאל עם בדבר מתווה הסדרת ניהול משאבי הגז, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטרדת קטין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, נורית קורן, רויטל סויד, זהבה גלאון, איתן כבל, מיכל רוזין, איילת נחמיאס ורבין, אורלי לוי אבקסיס ומירב בן ארי; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פטור מדמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דוד ביטן ויואב קיש.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: אוזלת ידה המובילה את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס המפעל הציוני;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: פגיעה קשה ביסודות המינהל התקין והיכולת של ראש הממשלה לכהן כשר בארבעה תיקים נוסף על תפקידו כראש הממשלה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן, מטעם המחנה הציוני: אוזלת ידה של הממשלה המובילה את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס המפעל הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לו הוא השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אכן, הנושא של האי-אמון הכל-כך חמור הזה, אדוני השר, אני מקווה שאתה מבין אותו: אוזלת ידה של הממשלה מובילה את ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס החזון והמפעל הציוני.

יחיאל חיליק בר: זה על ראשכם, זה במעשיכם, או יותר נכון בחוסר מעשיכם.

יחיאל חיליק בר: נכבדי השר, חברי הכנסת, מאז הקיץ האחרון ברור מעבר לכל ספק שמדיניות ניהול הסכסוך – אני שם אותה במירכאות, "ניהול הסכסוך" – של הימין נכשלה במבחן התוצאה.

יחיאל חיליק בר: ניהול הסכסוך של הימין הביא את הסבבים ואת המבצעים בעזה להיות שגרת חיים בלתי אפשרית לתושבי הדרום.

יחיאל חיליק בר: יושב פה חיים ילין, הוא יספר לכם על זה.

יחיאל חיליק בר: מדיניות ניהול הסכסוך של הימין מביאה את ירושלים כל כמה חודשים אל סִפּהּ של אינתיפאדה שלישית.

יחיאל חיליק בר: מדיניות ניהול הסכסוך של הימין מביאה לכך שבכירי צה"ל צופים הסלמה חריפה בצפון, הסלמה שאתה יודע שכמותה לא הייתה, אבל עוד תהיה.

יחיאל חיליק בר: "ניהול הסכסוך" הזה, בתקופתו גם התחזקו מאוד ארגוני הטרור, שכבר לא נרתעים מישראל.

יחיאל חיליק בר: ניהול הסכסוך שלכם בימין גם מביא לזה שההתרעה הישראלית נעלמה, כבר איננה מה שהייתה פעם.

יחיאל חיליק בר: אבל הגרוע מכול, אדוני השר, ניהול הסכסוך שלכם הביא לכך שבפועל ישראל צועדת בבטחה לעבר הפיכתה למדינה דו-לאומית, ואני יודע שאתה מבין מה המשמעות של זה.

יחיאל חיליק בר: אני שואל אותך, אדוני השר, ככה מנהלים סכסוך?

יחיאל חיליק בר: אתה היום שר התיירות.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע, בכל חברה תיירותית, או כל חברה שהיא, אם מישהו היה "מנהל" ככה סכסוך, היו שולחים אותו מייד הביתה.

יחיאל חיליק בר: בדיוק זאת הסיבה שאתכם צריך לשלוח הביתה.

יריב לוין: – – –

יחיאל חיליק בר: אז בוא אני אספר לך.

יחיאל חיליק בר: אתה יושב בממשלה, השר לוין, שפועלת ללא יעדים ארוכי טווח, ללא אסטרטגיה סדורה להשגה שלהם, ללא חזון מדיני.

יחיאל חיליק בר: עובדים מהיום למחר, ממחר למחרתיים, ולא חושבים מה יהיה פה אולי בעוד 50 שנה.

יחיאל חיליק בר: המצב הזה, של צעידה לעבר מדינה דו-לאומית, הוא מצב מסוכן לעתיד מדינת ישראל ולהמשך החזון והמפעל הציוני כולו.

יחיאל חיליק בר: שתי מדינות לשני עמים – אפילו נתניהו, יושב-ראש המפלגה שלך וראש הממשלה, אמר את זה, כי הוא יודע מה נכון – זה הפתרון היחידי והאפשרי לישראל וגם לפלסטינים.

יחיאל חיליק בר: זה הפתרון שעל ממשלת ישראל לקדם.

יחיאל חיליק בר: שתי מדינות לשני עמים, זה צריך להיות יעד אסטרטגי ראשון במעלה של ממשלת ישראל.

יחיאל חיליק בר: ראש הממשלה יודע את זה, אבל כהרגלו לא עושה כלום ועסוק בהישרדות.

יחיאל חיליק בר: האופציה הרעה האחרת, ידידי השר לוין, היא מדינה דו-לאומית.

יחיאל חיליק בר: צריך להגיד לאזרחים מה זה.

יחיאל חיליק בר: כולם מדברים – מה זאת מדינה דו-לאומית?

יחיאל חיליק בר: מדינה דו-לאומית תהווה את חיסולו של המפעל הציוני, תחסל את ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית – המשפט שאתם ואנחנו כל כך אוהבים לומר אבל לא מחויבים לו, כי מדינה יהודית ודמוקרטית חייבת להבטיח רוב יהודי מוצק.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אל תתבלבלו, אף אחד מחברות וחברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בטווח הארוך, מדינה דו-לאומית תביא לאובדן הרוב היהודי ולכפיית מציאות של רוב פלסטיני במדינה הישראלית-פלסטינית המשותפת.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע את זה, השר יריב לוין.

יחיאל חיליק בר: אל תתבלבלו.

יחיאל חיליק בר: בוא אני אגלה לך.

יחיאל חיליק בר: אני גם לפעמים נפגש עם הצד השני, מה שראש הממשלה לא עושה; יותר ויותר בקרב הציבור הפלסטיני כבר מבינים, ידידי דני עטר, שעדיף להם פתרון של מדינה אחת.

יחיאל חיליק בר: הם מודים בזה.

יחיאל חיליק בר: הם יודעים שכך הם יזכו בכל הקופה בטווח הארוך, שבסוף תהיה מדינה אחת.

יחיאל חיליק בר: נחליט בכנסת המשותפת איך יקראו לה, אולי "ישראסטין", אני לא יודע, באופן מדורג תוענק אזרחות לפלסטינים שהיום הם לא תושבי מדינת ישראל ובעתיד יהיו.

יחיאל חיליק בר: המצב הזה יביא במרוצת השנים לרוב ערבי במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אגב, הדבר המדהים הוא שאנשים לא זוטרים, נשיא המדינה, נשיא ישראל, סגנית שר החוץ ובפועל שרת החוץ של ישראל, כבר התבטאו בעבר – שהם לא שוללים מצב כזה, והם אפילו תומכים בו: מדינת כל אזרחיה בינינו לבין הפלסטינים.

יחיאל חיליק בר: אתם השתגעתם, השר לוין?

יחיאל חיליק בר: זאת הציונות – והלאומיות – שלכם?

יחיאל חיליק בר: ואל תתבלבלו, ואל תביאו לי דמוקרטים בשקל – – –

דניאל עטר: זה סופה של הציונות.

יחיאל חיליק בר: סופה של הציונות, דני, אתה צודק.

יחיאל חיליק בר: ובסופו של המאבק הדמוגרפי הזה אנחנו נפסיד, ונהיה מיעוט יהודי במדינה משותפת יהודית-ערבית.

יחיאל חיליק בר: ואם לא נפסיד במאבק הדמוגרפי הזה מחר, נפסיד בו בעוד 50 שנה, ואם לא בעוד 50 שנה, אדוני היושב-ראש, אז בעוד 100 שנה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אתה היית לוחם ציוני גדול עוד ברוסיה.

יחיאל חיליק בר: אם אנחנו רואים את הפרויקט הציוני כפרויקט של 100 או 200 שנה, זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: אפשר להודות בזה ולהגיד: הפרויקט – המפעל הציוני – יש לו תאריך תפוגה של 200 שנה.

יחיאל חיליק בר: אבל אם אנחנו רואים את הפרויקט הציוני לנצח נצחים, כמו שנתניהו אוהב תמיד להגיד, לנצח נצחים – בנצח נצחים הזה אנחנו צריכים להבטיח שבמדינה שלנו יהיה רוב יהודי.

יחיאל חיליק בר: אני אומר לכם, גם לאזרחי ישראל, שעדיין לא מאוחר; היום אנחנו עדיין במצב שרוב אזרחי ישראל ורוב הפלסטינים מאמינים בפתרון של שתי מדינות.

יחיאל חיליק בר: כרגע רק השוליים הקיצוניים בימין ובשמאל מאמינים בפתרון המדינה הדו-לאומית, במדינה משותפת.

יחיאל חיליק בר: אסור לתת לשוליים הקיצוניים האלה להשתלט על השיח ולכפות עלינו מצב שהרוב אינו חפץ בו.

יחיאל חיליק בר: אבל, אדוני היושב-ראש, איפה הבעיה?

יחיאל חיליק בר: הבעיה היא שאותנו כבר מנהיג 40 שנה הימין.

יחיאל חיליק בר: הימין העלק לאומי וציוני.

יחיאל חיליק בר: אני אגיד לכם למה עלק: כי הימין של היום הוא כבר מזמן לא הימין של פעם – לשמחתך, חברת הכנסת זועבי.

יחיאל חיליק בר: הוא כבר מזמן לא הימין שהכרנו וכיבדנו, הימין שבאמת היה לאומי וציוני; ימין שידע להיות פרגמטי כדי להבטיח את עתיד ישראל ועתיד המפעל הציוני, ימין שידע לכרות בריתות עם האויבים שלנו ולגייס לשם כך את תמיכת רוב העם.

יחיאל חיליק בר: אותו ימין שנהגנו להגיד עליו: רק הימין יכול להביא שלום, ופעם אולי זה היה נכון, אבל, ידידי מסעוד, אתה גם תשמח אולי לדעת – הימין הזה כבר מת.

יחיאל חיליק בר: אני מודיע לכם, הוא כמעט לא קיים.

יחיאל חיליק בר: הימין הזה איבד את הציוניות שבו, את הציונות שבו, את הלאומיות שבו, כאשר באופן מעוות ולא מוסבר הוא חבר לשמאל המאוד-קיצוני – שאפילו אנחנו היינו רואים בו שמאל הזוי – ועקף אותו משמאל, כאשר גם הוא מקדם, גם בדבריו וגם במעשיו, מדינה דו-לאומית.

יחיאל חיליק בר: והאג'נדה הימנית-שמאלית הקיצונית ההזויה הזאת שינתה את הימין של היום, והפכה אותו מימין לאומי לימין דו-לאומי; והפכה אותו מימין ציוני לימין פוסט-ציוני.

יחיאל חיליק בר: ימין דו-לאומי, כי הוא חותר תחת היותה של ישראל מדינת הלאום של העם היהודי בכך שהוא מקדם את הפיכתה לבית דו-לאומי משותף לנו ולפלסטינים; וימין פוסט-ציוני, מכיוון שהוא חותר תחת המפעל והחזון הציוני שמחייבים רוב יהודי מוצק וברור במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: וההתנהלות הימנית של היום תביא בעתיד לאובדן הרוב הזה ולקיום של רוב ערבי מובהק במדינה הדו-לאומית היהודית המשותפת.

יחיאל חיליק בר: מדינת ישראל היקרה לנו, כמו שאנחנו רוצים לראות אותה ולחיות בה, נמצאת בסכנה, וגם אם הימין לא מתכוון לכך – וחלקם, כפי שאמרתי, כמו נשיא המדינה וסגנית שר החוץ, אומרים שהם גם מתכוונים לכך – לשם בדיוק הוא מוביל אותנו בחוסר המעש שלו, בחוסר האומץ שלו, בקיפאון שלו, באי-יכולת שלו ליזום ולעשות.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, בואו לא נתבלבל, אדוני השר לוין.

יחיאל חיליק בר: הימין אומר שאבו מאזן, דני, הוא לא פרטנר לשלום.

יחיאל חיליק בר: במדינה הדו-לאומית שהימין יוביל אותנו אליה, הוא יהיה פרטנר לשולחן הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אל תתבלבלו.

דניאל עטר: בגלל זה הוא – – –

יחיאל חיליק בר: ח'אלד משעל הוא ראש הלשכה המדינית ב"חמאס".

יחיאל חיליק בר: במדינה הדו-לאומית שהימין יוביל אותנו אליה הוא יהיה ראש מפלגה לגיטימית שתתמודד בבחירות, ומי שייתן לו את הלגיטימיות הזאת הוא הרוב הערבי-פלסטיני שישב פה בכנסת.

מסעוד גנאים: אז למי – – – "חמאס"?

יחיאל חיליק בר: אוה, נכון, גם אני שואל.

יחיאל חיליק בר: מסעוד, אני אגיד לך משהו.

יחיאל חיליק בר: זאת לא ישראל שאנחנו נרצה לחיות בה בעוד 50 או 100 שנה.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע אם זאת ישראל שאתה תרצה לחיות בה בעוד 50 או 100 שנה.

יחיאל חיליק בר: יכול להיות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא.

יחיאל חיליק בר: זאת לא ישראל שנאפשר שמדינתנו היקרה תהפוך אליה בעתיד.

יחיאל חיליק בר: לא ניתן לזה לקרות.

יחיאל חיליק בר: ישראסטין – לא בבית-ספרנו, לא אם זה תלוי בנו.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לכם, גם אזרחי ישראל, אל תיתנו שיעבדו עליכם.

יחיאל חיליק בר: הימין של היום הוא כבר לא לאומי, והוא כבר לא כזה ציוני.

יחיאל חיליק בר: ישראל חייבת להתנער מהשיתוק המדיני ולהתאחד סביב מנהיגות שמבינה שבמזרח התיכון של המאה ה-21 צריך ללא ספק להשתמש בכוח הזרוע, אבל זה לא מספיק.

יחיאל חיליק בר: וכמו שישראל צריכה תמיד להיות מצוידת בטילים חכמים ומדויקים, היא צריכה תמיד גם להצטייד בדיפלומטיה חכמה ומדויקת, וזה לא המצב.

יחיאל חיליק בר: ההנהגה של היום חושבת מהיום למחר.

יחיאל חיליק בר: שום מחשבה לטווח ארוך.

יחיאל חיליק בר: מנהיגות שפועלת לאור אסטרטגיה ברורה – אין לנו; מנהיגות שמבינה מהו החזון הציוני ומדוע שתי מדינות לשני עמים והיפרדות מהפלסטינים – אין לנו.

יחיאל חיליק בר: מנהיגות כזו, אין לנו בימין של היום.

יחיאל חיליק בר: לכן גם הימין הזה וגם הממשלה שמובילה אותו צריכים ללכת הביתה, ועדיף מוקדם מאשר מאוחר.

יחיאל חיליק בר: ורבותי, יגיע היום שזה כבר יהיה מאוחר.

יחיאל חיליק בר: על כן אני קורא לכם, חברות וחברי הכנסת, להצביע אי-אמון בממשלה הזאת ולהחליף אותה מוקדם ולא מאוחר.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר, שהציג הצעת אי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להשיב לחבר הכנסת בר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת חיליק בר, איזה חזון, תשמע, כל הכבוד.

יריב לוין: אני חושב שאבותיה של מפלגת העבודה, אנשים שיש להם כל כך הרבה זכויות בהקמת המדינה הזאת, היו גאים בך.

יחיאל חיליק בר: הם היו יותר ימניים ממך.

יריב לוין: איך הם הצליחו להתמודד בתקופה שבה הם נדרשו לפעול להקמת המדינה הזו, ואחר כך להיות שותפים לה בשנים הראשונות, עם כל כך מעט יהודים כאן, עם רוב ערבי בחלק מהשנים האלה, עם קשיים אדירים, עם בעיות כלכליות בלתי-נגמרות, באמת, מפעל שנראה כמעט חסר כל סיכוי, ומזל – לפעמים אני חושב – שלא היה להם אז חיליק בר – –

דניאל עטר: – – –

יריב לוין: – – כי מי יודע, אם הם היו שומעים אז את הנאום שלך, אגיד לך את האמת – –

יחיאל חיליק בר: הלוואי שהייתה לכם כזאת מנהיגות.

יריב לוין: – – יכול להיות שהרבה מהצרות של חברת הכנסת חנין זועבי היו נחסכות.

יריב לוין: פשוט לא היינו פה, והכול היה הרבה יותר קל.

יריב לוין: אז הנה אני מוצא איזה חוט מקשר ככה בין כולכם פה באופוזיציה.

יריב לוין: אני אומר לך, חבר הכנסת חיליק בר, אני בניגוד אליך לא רק מלא אמונה, אלא אני שואב את האמונה ואת הכוח מאותם אנשים שאתה מתיימר להיות ממשיך דרכם ולייצג אותם פה.

יחיאל חיליק בר: אתם הורסים את החזון שלהם, יריב.

יחיאל חיליק בר: תענה על הנושא של האי-אמון.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת בר, אל תפחיד אותנו, ואל – אתה יודע, כל החזיונות האפוקליפטיים האלה, ופעם אחר פעם טעיתם.

יחיאל חיליק בר: אתם מבססים את כל – – – שלכם על הפחדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר, תן לשר להשיב.

יחיאל חיליק בר: שישיב על הנושא.

יריב לוין: טעיתם כשהפחדתם.

יריב לוין: איך אומרים – אולי לפעמים זה טוב.

יריב לוין: כל פעם שאתם נושאים נאום כזה, מגיע איזה גל עלייה גדול.

יריב לוין: אני זוכר את הדיבורים שלכם על כך שכבר אין יותר יהודים שיגיעו ארצה.

דניאל עטר: כל מה שאנחנו עושים תורם למדינה.

יריב לוין: כשעמדה מעל הדוכן הזה סגנית השר לשעבר, חברתנו גאולה כהן, שהאמינה בניגוד לכם תמיד, תמיד האמינה ותמיד צדקה.

יריב לוין: ואתם במורך הלב הזה, הבהלה והבעתה הנוראה – אוי, מה יקרה לנו, ואוי לאן אנחנו הולכים, והנה נפתחו שערי ברית-המועצות, והגיעו עולים – – –

אראל מרגלית: להיות מדינאי זה לא להיות – – –

יחיאל חיליק בר: תענה על זה.

יחיאל חיליק בר: אל תשקרו לאזרחים.

יריב לוין: ואני אומר לכם, עוד יגיעו עולים רבים.

יריב לוין: מדינת ישראל עוד תחגוג את היהודי ה-10 מיליון שנמצא כאן, והיהודים האלה יתיישבו בכל חלקי הארץ, והנאום הזה שנשאת פה יהיה עוד, איך אומרים, חוליה נוספת בשרשרת הנבואות, תסלח לי, המגוחכות של מי שאיבדו את הדרך של מפלגה שהיה לה עבר מפואר וההווה שלה מבייש אותה.

אראל מרגלית: זה בדיוק אתם.

אראל מרגלית: אין לכם מה להגיד.

דניאל עטר: אתם, אגב, טעיתם.

יריב לוין: ולך, חבר הכנסת מרגלית, הכי קל לי לומר.

יריב לוין: אתה יודע למה?

יריב לוין: כי אתה איש חזון אמיתי.

יריב לוין: ובתחומים שלך, בתחום של היי-טק, בתחומים אחרים, למשל, של שילוב הציבור החרדי בחברה – אתה הרי עושה דברים שאנשים סביבך לא מאמינים שהם אפשריים.

יריב לוין: חבל רק שאתה לא מאמץ את אותה גישה גם בנושא של ארץ-ישראל ובנושא המדיני.

יחיאל חיליק בר: אז דברו על החזון שלכם.

יחיאל חיליק בר: איפה הוא?

יחיאל חיליק בר: למה אתם כל פעם מתחמקים מהתשובות?

יריב לוין: הנאום התבוסני של חבר הכנסת בר הוא לא לכבודם ולא לכבוד התנועה המפוארת שאתם מייצגים.

יחיאל חיליק בר: אתם פחדנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר, היו לך עשר דקות תמימות.

יחיאל חיליק בר: זה אי-אמון שאני מעלה כל שנה, וכל פעם עולה לפה שר ומתחיל עם ה"תתביישו".

יחיאל חיליק בר: שיגיד מה הוא הולך לעשות עם 5 מיליון פלסטינים.

יחיאל חיליק בר: תענה לי פעם אחת.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשמוע, למה אתה מפחד לענות?

יחיאל חיליק בר: עוד הפעם הסתה?

דניאל עטר: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת בר, יותר טוב נאום אמיץ בקול שקט מהרבה מאוד צעקות כאלה אחרי נאום פחדני מהסוג שנשאת.

יריב לוין: תנסה את זה פעם.

יחיאל חיליק בר: הנאום שלכם הוא לא תשובה בכלל.

יחיאל חיליק בר: הוא התחמקות מאחריות.

יריב לוין: אגלה לכם סוד מדהים.

יריב לוין: בציבור, כששומעים את זה, זה אפילו משכנע.

יריב לוין: כשרואים את הפחדנות הזאת מעל הבמה ואת הצעקות האלה משם, לא מתרשמים.

יחיאל חיליק בר: הפחדנות היא שלכם.

יחיאל חיליק בר: תן תשובה פעם אחת.

יריב לוין: עכשיו אומר לך, חבר הכנסת בר, יש גם צד שני לגישה שלכם.

יריב לוין: מצד אחד, הפחד הנורא הזה, שתמיד מתברר שלא הייתה לו שום סיבה ואין לו שום עיגון במציאות, ומהצד השני, התקוות חסרות השחר.

יריב לוין: גם בזה יש לכם איזה אימוץ של מדיניות הפוכה לחלוטין מהדרך שמפלגתכם הלכה בה לאורך שנים, ודאי בימיה הראשונים של המדינה.

יריב לוין: זה, הייתי אומר – אחד הדברים שעומדים לזכות רבים מראשי תנועת העבודה היה הריאליזם שלהם; ההבנה שלהם שבמקום שלא תיאחז בקרקע, לא תהיה; במקום שבו לא תבנה, לא תוכל להחזיק מעמד; במקום שבו תגלה חולשה, ירדפו אותך; במקום שבו לא תעמוד איתן על שלך, יזלזלו בך.

יריב לוין: זה לא רק בית-המדרש שלנו.

יריב לוין: זה קודם כול היה בית-המדרש שלכם.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מסכימים אתך.

יריב לוין: ואני אומר לך שאתם גם איבדתם את הריאליזם, כי לצד הפחד הנורא מתגנבת לה התקווה חסרת הבסיס, האשליה המסוכנת, פעם אחר פעם.

יריב לוין: ואנחנו נציין כאן, אדוני היושב-ראש, עוד מעט עשר שנים לגירוש הנורא מגוש-קטיף ומצפון-השומרון.

דניאל עטר: ראש הממשלה תמך בזה.

יריב לוין: ואני חושב שכדאי לכל אחד ואחד מכם, בוודאי לך, חבר הכנסת עטר, שאני לא צריך ללמד אותך התיישבות מהי – –

יחיאל חיליק בר: אני התנגדתי להתנתקות, אתם תמכתם בה.

יריב לוין: – – לקרוא את הדברים שאמרו כאן אותם חברי כנסת – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – – אותם חברי כנסת, אותם חברי כנסת – – –

יחיאל חיליק בר: רגע, מה?

יחיאל חיליק בר: אנחנו עשינו את ההתנתקות?

יחיאל חיליק בר: הוא מאשים אותנו שאנחנו עשינו את ההתנתקות?

דניאל עטר: אתם הובלתם את ההתנתקות – –

יריב לוין: חבר הכנסת בר, אתה תיתן לי לגמור משפט.

יחיאל חיליק בר: זה הליכוד.

יריב לוין: את הדברים שאמרו כאן – – –

דניאל עטר: – – ומאז אתם מנהלים את המדינה.

יריב לוין: חבר הכנסת עטר – – –

דניאל עטר: – – – מנהלים את המדינה מאז, גם לא פתרתם את הבעיות של – – –

יחיאל חיליק בר: אתם היחידים שהחזרתם שטחים עד היום, היחידים שהתנתקתם חד-צדדית עד היום.

יריב לוין: שמע, אדוני היושב-ראש, תראה, אם הוא היה כזה נחוש כאן על הבמה, היינו במקום אחר לגמרי.

יחיאל חיליק בר: היחידים שעד היום הזכירו את המילה "ישות פלסטינית" היו בגין ושמיר.

יחיאל חיליק בר: על מה אתה מדבר?

יחיאל חיליק בר: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: כן, כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת בר, באמת, תן לשר לדבר ברצף.

יריב לוין: עכשיו אני אשלים את המשפט ואני אומַר לך, שאם אנחנו – ואני מציע לכולנו, לקראת הדיון שיתקיים כאן בכנסת בנושא הזה, לקרוא את דבריהם של חברי כנסת, גם מהליכוד וגם ממפלגת העבודה, וגם ממרצ וממפלגות אחרות, שתמכו באותו מהלך אווילי, באותו מהלך אנטי-ציוני, והבטיחו כאן הבטחות סרק על העתיד, ועל הפרטנרים ועל השלום.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת בר, תתפכח, הגיע הזמן.

יריב לוין: אותו אבו מאזן שאתה – – –

יחיאל חיליק בר: – – – אני מסכים אתך – – –

יריב לוין: חבר הכנסת בר, אני לא מנהל אתך דו-שיח עכשיו.

יריב לוין: אתה תקשיב.

יחיאל חיליק בר: אני הייתי נגד ההתנתקות.

יריב לוין: אני הקשבתי לך, ואתה תקשיב לי עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אני הייתי נגד ההתנתקות.

יריב לוין: אני שמח מאוד.

יריב לוין: אז אני מציע לך – – –

יחיאל חיליק בר: נו, אז מה?

יחיאל חיליק בר: אז למה אתה מאשים אותי במה שאתם עשיתם?

יריב לוין: – – – אני מציע לך להתמיד באותו קו.

יריב לוין: עכשיו אני אומַר לך בצורה ברורה: כשאתה נוסע כאן מהכנסת והולך להיפגש עם אבו מאזן, אותו אחד שמשלם לרוצחים שיושבים בבתי-הכלא שלנו על-פי תעריף עולה ככל שהם רצחו יותר אנשים – זה הפרטנר שלך לשלום?

יריב לוין: עם זה נגיע למשהו?

יריב לוין: עם זה אפשר בכלל להגיע למשהו?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: הממשלה שלך מדברת עם ה"חמאס".

יחיאל חיליק בר: לא מדברת עם אבו מאזן, מדברת עם ה"חמאס".

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר, תן לשר להשיב.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ילין, תודה.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת בר – – –

יחיאל חיליק בר: הם לא מדברים עם אבו מאזן, מדברים עם ח'אלד משעל.

יחיאל חיליק בר: ממש גבורה גדולה.

יריב לוין: אני אומר לך, חבר הכנסת בר, שבזמן שישראל קוראת לחדש את המשא-ומתן המדיני, הפלסטינים עסוקים רק בלהגיד "לא" כל הזמן, בלקדם צעדים נגדנו באו"ם, בלנסות לפעול נגדנו בבית-הדין הבין-לאומי בהאג.

יריב לוין: ובמקום לדבר על זה, אתה מביע אי-אמון בממשלה שנאבקת נגד הדבר הזה.

יריב לוין: הם בורחים מהמשא-ומתן, מנסים לקדם נגדנו סנקציות בין-לאומיות והחלטות במועצת הביטחון; הם ברחו לברק, הם ברחו לשרון, הם ברחו לאולמרט, הם בורחים מראש הממשלה נתניהו, הם ברחו לג'ון קרי, הם ברחו אפילו לנשיא אובמה בבית הלבן.

יריב לוין: עד היום אפילו תשובה על מסמך העקרונות של ג'ון קרי הם לא נתנו.

יריב לוין: הם בורחים לכולם, אחר כך הם מאשימים, ואתם, במקום לענות להם כאן מהדוכן, מצדיקים אותם ומגבים אותם.

יחיאל חיליק בר: אני לא מייצג את הצד הפלסטיני.

יחיאל חיליק בר: לי אכפת מה ממשלת ישראל עושה.

יריב לוין: חוסר אחריות משווע.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אבל הממשלה לא עושה כלום.

יחיאל חיליק בר: היא לא עושה כלום.

יריב לוין: ולכן, חבר הכנסת בר, מי שאין לו מידת האחריות המינימלית כשהוא יושב באופוזיציה, לא יכול לבקש ליטול לידיו את האחריות המתחייבת מישיבה בשלטון.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת האי-אמון הבאה היא מטעם הרשימה המשותפת – חד"ש, רע"ם, בל"ד, תע"ל: כישלון הממשלה בטיפול באבטלה, בעוני ובהיצע מקומות התעסוקה בכלל ותעסוקת נשים ערביות בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתנמק את ההצעה היא חברת הכנסת חנין זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לה הוא חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, שר הכלכלה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אי-אפשר להתחיל לדבר על נושא תעסוקת נשים בלי לעסוק בכמה נושאים שנמצאים לפנינו.

חנין זועבי: בלקסיקון של חברי הכנסת וחברות הכנסת, בעיקר חברי האופוזיציה, מרבים לדבר על "כתם": כתם בספר החוקים, כתם בדמוקרטיה, כתם בערכי הדמוקרטיה.

חנין זועבי: אבל הכתמים המרובים האלה כבר שינו את הצבע.

חנין זועבי: כבר לא מדובר על שטח נקי ועל כתמים שנמצאים על השטח הנקי הזה.

חנין זועבי: הגיע הזמן להודות שריבוי הכתמים מראה בעצם שיש גם בשטח הלבן, יש גם בשטח עצמו; אולי יש לשנות את החשיבה שלנו, את דרך המחשבה שלנו ואת דרך הדיבור שלנו, ולא לדבר על כתמים.

חנין זועבי: לדבר על בעיה יותר עמוקה.

חנין זועבי: באותו שבוע, השבוע הזה, אנחנו שומעים על חוק עונש מוות שמנסים להנהיג כאן – אומנם מהאופוזיציה, אבל שמענו גם כי חלק נכבד מחברי הקואליציה תומכים בחוק זה; שומעים על חייל המוציא להורג בעצמו נער פלסטיני בן 17 שנה, מוחמד עלי-כוסבה – אולי פעם אחת לזכור שם של נער שנהרג על-ידי כוחות הצבא; על ארגון להב"ה ששוב מטיל את אימתו על פלסטינים ועל פעילי שמאל בירושלים.

חנין זועבי: ולכן ברור שלא מדובר בכתם פה וכתם שם.

חנין זועבי: יש לגליזציה, כבר יש לגיטימיות מאוד רחבה, מאוד עמוקה והולכת ומעמיקה פה, לכל דבר, לכל מה ולכל מי שעוין לקיום הפלסטיני, בין שהם אזרחים ובין שהם נמצאים בשטחים הכבושים.

חנין זועבי: אין קו ירוק – ביחס לפלסטינים, אדוני היושב-ראש, אין קו ירוק.

חנין זועבי: ומה שיותר קשה ויותר חשוב, שאין מי שייתן דין-וחשבון על זה.

חנין זועבי: יש קשר ישיר בין חבר כנסת פופוליסט לבין חייל שהורג נער שהיה במנוסה, שהרגו אותו עם לא פחות משלושה קליעים – שניים בגב שלו ואחד בראש שלו; שניים בגב.

אריה מכלוף דרעי: שזרק בלוק, ורצה להרוג שלושה אנשים בתוך הרכב.

חנין זועבי: שהוא היה במנוסה – אוקיי, אתה יכול להגן על רצח – – –

אריה מכלוף דרעי: אבל תזכירי, תזכירי, תזכירי את הכול.

חנין זועבי: אתה, השר, אתה גם יכול להגן על רצח.

חנין זועבי: אני לא מגינה על רצח.

חנין זועבי: זה ההבדל.

חנין זועבי: אני מגינה על חיי אדם, על זכויות אדם.

חנין זועבי: אתה מגן על רצח.

חנין זועבי: זה בסדר.

חנין זועבי: יש לך חופש בחירה, ואתה בחרת בעמדה שלך.

חנין זועבי: יש לך החופש הזה.

חנין זועבי: יש קשר בין כל אלה.

חנין זועבי: כולם עושים את זה בנחת, ויש שרים שמגינים עליהם.

חנין זועבי: להב"ה עושה את זה בנחת, והחייל עושה את הרצח שלו בנחת, כי יש שרים שמגינים.

חנין זועבי: כבר לא מדובר בגישה פופוליסטית, כבר לא מדובר בחבר כנסת עלום שם שרוצה להיות מפורסם.

חנין זועבי: יש שרים וממשלה שמגינה על רצח.

חנין זועבי: אדוני השר, אתה יכול לשאול אפילו שאלה אחת?

חנין זועבי: למה שני כדורים בגב שלו?

חנין זועבי: רק תשאל.

חנין זועבי: אנחנו מצפים ממך בתור שר לשאול, רק לשאול.

חנין זועבי: אל תגן, לא על הפלסטינים, אל תגן על הפלסטינים.

חנין זועבי: תשאל: למה שני קליעים בגב שלו?

חנין זועבי: תשאל: למה הוא היה במנוסה?

שרון גל: הוא מחבל.

חנין זועבי: אתה צריך לשאול את השאלות האלה.

חנין זועבי: לא רק אנחנו.

שרון גל: הוא מחבל, ואת תומכת טרור.

קריאות: – – –

חנין זועבי: לכן, יש שלווה, יש כל כך – עושים את זה בנחת כי אין, אדוני השר, אין מי שיבוא לכאן בדין-וחשבון.

טלב אבו עראר: – – –

שרון גל: – – – אתה בַּשּׁוּק?

טלב אבו עראר: לא.

שרון גל: אתה בשוק?

טלב אבו עראר: לא.

שרון גל: – – –

חנין זועבי: (בערבית: מספיק.

חנין זועבי: אל תשוחח אתו.

חנין זועבי: יא טלב, יא טלב, אל תתווכח אתו, אל תתווכח אתו.

חנין זועבי: בחייך, אל תתווכח אתו.

חנין זועבי: אל תעשה לו חשבון.

חנין זועבי: ).

חנין זועבי: זה שם המשחק.

חנין זועבי: זה שם המשחק.

חנין זועבי: ולצערנו, אדוני השר, גם הממשלה הזאת מלאה ביוזמות להצעות חוק מסוכנות, ואנחנו כופים על רופאים פשעים נגד המצפון שלהם, כופים על האמנים לפעול בניגוד למצפון שלהם.

חנין זועבי: ולכל שר יש הסיוט שלו – לשר החינוך יש הסיוט שלו, אז הוא עוקב אחרי ספרי האזרחות; לשרת התרבות יש הסיוט שלה.

חנין זועבי: וכולם, כולם, מתמקדים בעוינות לקבוצה שהם, כנראה הם צריכים להיות קבוצה של אזרחים.

חנין זועבי: עכשיו, אדוני שר הכלכלה, אפילו המטרה הכי אזרחית – חבר הכנסת עפר שלח, אני רוצה שהשר יקשיב לי – אפילו המטרה הכי אזרחית, הכי מרגיעה, שיכולה להביא שגשוג וקדמה לכל האזרחים הערבים ולכלכלה האזרחית, היא העניין של תעסוקת נשים.

חנין זועבי: מנוף, זה המנוף הכי – – –

אריה מכלוף דרעי: חיכיתי שבע דקות לשמוע "תעסוקת נשים".

חנין זועבי: אנחנו שנים מדברים על זה.

אריה מכלוף דרעי: בבקשה.

חנין זועבי: – – – מנוף הקדמה הכי חשוב.

חנין זועבי: מדברים על מלחמה בעוני, על מלחמה באלימות, על תעשייה ותעסוקה ופיתוח לכל היישובים הערביים.

חנין זועבי: הממשלה הכריזה – ואנחנו מברכים על זה – הכריזה על העלאת אחוז תעסוקת הנשים ב-2008.

חנין זועבי: מה היה אחוז תעסוקת הנשים ב-2008?

חנין זועבי: 20%.

חנין זועבי: על מה עומד אחוז תעסוקת הנשים הערביות עכשיו?

חנין זועבי: אלה שלא משתתפות, אדוני השר, בשוק העבודה.

חנין זועבי: עכשיו אתה תעלה ותגיד לנו: אחוז תעסוקת הנשים הערביות – 28%.

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: מי המועסקות בפועל?

חנין זועבי: הן 23%.

חנין זועבי: אלה שמחפשות תעסוקה הן 28%.

חנין זועבי: כלומר, כל התוכנית הזאת, המבורכת, של הממשלה, לא הצליחה להעלות בצורה קונקרטית ומעשית את אחוז תעסוקת הנשים הערביות.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: כי אי-אפשר – וזה המסר.

חנין זועבי: המשפט הזה הוא המסר העיקרי – אי-אפשר להעלות את אחוז תעסוקת הנשים הערביות בלי לפתח את היישובים הערביים עצמם.

חנין זועבי: אי-אפשר רק לדבר על הכשרת כוח עבודה.

חנין זועבי: יש כוח עבודה מוכשר, אבל אין מקומות תעסוקה.

חנין זועבי: בממשלה מדברים על תחבורה ציבורית, ואתה פה תעמוד ותדבר על תחבורה ציבורית ועל מעונות-יום, נכון?

חנין זועבי: ועל קורסי הכשרה.

חנין זועבי: אבל תיתן לי מספר, בכמה הממשלה הצליחה להעלות את מספר מקומות העבודה של הנשים?

חנין זועבי: אין מחסור בכוח נשים מוכשר לעבודה.

חנין זועבי: אנחנו גם לא רוצים תקציבים להכשרות.

חנין זועבי: אנחנו רוצים ליצור מקומות עבודה, מרכזי תעסוקה, מרכזי תעשייה ואזורי תעשייה.

חנין זועבי: כלומר, לפתח את היישובים הערביים, לפתח את הכפרים הערביים.

חנין זועבי: לכן הסוגיה של תעסוקת נשים ערביות יותר קשורה לקדמה של כל החברה הערבית מאשר תעסוקת גברים ערבים.

חנין זועבי: ולכן אי-אפשר לא לדון בסוגיה הרגישה של הפקעת אדמות, של הרחבת שטחי שיפוט של היישובים הערביים.

חנין זועבי: כי, עוד הפעם – לייצר מקומות עבודה על הקרקע שאיננה בנמצא בתוך היישובים הערביים.

חנין זועבי: לכן אנחנו רוצים תפנית, שכבוד שר הכלכלה יכריז על תפנית.

חנין זועבי: אני אצור x אלף מקומות עבודה בשנים 2015–2017, ואני גם אשלב – תהיה לי גישה הוליסטית – יחד עם משרד הפנים, יחד עם משרד השיכון גם לפתור את הסוגיה ואת הבעיה של מקומות עבודה שנמצאים קרוב ליישובים הערביים.

חנין זועבי: גם נשים פלסטיניות, גם אנשים כמו אנשים בכל חברה, צריכים ומחפשים מקומות עבודה שהם קרובים לבתים שלהם.

חנין זועבי: עד אז אנחנו, כאשר הממשלה – משרד הכלכלה יציג בפנינו גם סטטיסטיקה מדויקת על אחוז תעסוקת נשים וגם יעדים נורמליים, כי – וזה המשפט האחרון שלי – כבר שמונה שנים אנחנו מחכים, לא למהפכה אלא לעלייה מורגשת בשטח.

חנין זועבי: ואתה תלך, אדוני השר, אתה לא תמצא שום אישה ערבייה, שום קבוצה של נשים ערביות שיגידו לך: כן, הרגשנו שינוי בנושא של מקומות התעסוקה אצל הנשים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חנין זועבי: הנושא הזה מביא רווחה לכלל האזרחים.

חנין זועבי: זה נושא שתורם לשוויון, זה נושא שתורם לכלכלה האזרחית, וזה יהיה מנוף הקדמה והפיתוח הכי מרכזי לחברה הערבית.

חנין זועבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אריה דרעי, שר הכלכלה, להשיב על הצעת האי-אמון מטעם הרשימה המשותפת.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, התבקשתי לענות על האי-אמון שהגישה הרשימה המשותפת, והתכוננתי לזה, האמת.

אריה מכלוף דרעי: אני גם מתרגש.

אריה מכלוף דרעי: נושאים כל כך מקצועיים שהעלו כאן: מלחמה בעוני, השקופים, מדיניות כלכלית צודקת, תעסוקת נשים, אבטלה, עוני.

אריה מכלוף דרעי: שורה, באמת, של דברים חשובים מאוד.

אריה מכלוף דרעי: והתכוננתי כמעט כמו לדרשת בר-מצווה, לענות.

אריה מכלוף דרעי: בכל זאת, לא כל יום מזדמן לענות על אי-אמון מכובד כל כך.

אריה מכלוף דרעי: עקבתי אחר השעון, אדוני היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: מבין עשר הדקות היקרות שנותנים להגשת האי-אמון על הנושאים שמגישים, ספרתי שבע דקות ועשר שניות – –

חנין זועבי: – – –

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, סליחה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא הפסקתי אותך, אל תפסיקי אותי, בסדר?

אריה מכלוף דרעי: בואי, עם כל הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: מספיק עם המיליטנטיות הזו.

אריה מכלוף דרעי: תקשיבו גם, תשמעו ביקורת, וכדאי גם לשמוע ביקורת, בפרט שהיא עניינית.

אריה מכלוף דרעי: שבע דקות ועשר שניות – בכלל דברים מחוץ לעניין.

אריה מכלוף דרעי: ואני לא רוצה לענות עליהם, אף שחלק מהדברים מקוממים.

טלב אבו עראר: אז תענה על שלוש הדקות.

אריה מכלוף דרעי: הם מקוממים.

אריה מכלוף דרעי: לא, אני אענה מה שאני רוצה.

אריה מכלוף דרעי: סליחה.

אריה מכלוף דרעי: אני אענה על מה שאני רוצה, בסדר?

טלב אבו עראר: – – –

אריה מכלוף דרעי: תעשה לי טובה.

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, תן לי לדבר ואני אענה על מה שאני רוצה.

טלב אבו עראר: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני אענה על מה שאני רוצה, ותשמעו את הדברים.

אריה מכלוף דרעי: לא יכול להיות שתעמוד כאן חברת כנסת ותקרא לאלוף-משנה רוצח, בלי לקרוא את העובדות, עם כל הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: מה זה?

אריה מכלוף דרעי: דמוקרטיה-דמוקרטיה, אז ניתן להשמיע כל מה שרוצים להשמיע?

אריה מכלוף דרעי: יש גם גבול.

אריה מכלוף דרעי: יש גם גבול.

חנין זועבי: יש עובדות גם.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, עם כל הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: עובדות?

אריה מכלוף דרעי: אני מוכן לקבל עובדות.

אריה מכלוף דרעי: אני מוכן גם שיחקרו את זה, את העניין, אבל להציג חד-צדדי, כאילו זה נער תמים שהלך להתפלל או הלך – עשה קניות ופתאום מישהו יורה לו בגב?

אריה מכלוף דרעי: זאת האמת?

אריה מכלוף דרעי: זאת האמת?

אריה מכלוף דרעי: שכחת.

אריה מכלוף דרעי: למה לא הצגת את זה שהוא לקח לבנה שיכולה להרוג?

אריה מכלוף דרעי: זה יותר גרוע מרובה אפילו.

אריה מכלוף דרעי: את זה את לא מזכירה, את הנקודה הזאת.

שרון גל: אנחנו אשמים שהיא עוד פה.

שרון גל: בוא נעשה שהיא לא תהיה פה.

שרון גל: ממשלה ימנית, אתם יכולים לסייע לזה.

שרון גל: היא לא צריכה להיות פה.

שרון גל: היא מסיתה, תומכת טרור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שרון גל, תאפשר בבקשה לשר הכלכלה לענות על החלק הכלכלי בהצעת האי-אמון.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת שרון גל, להזכירך שתיק החוץ עדיין לא מאויש ואתם מוזמנים להיכנס.

שרון גל: מה זה יעזור?

שרון גל: היא לא תהיה פה אם תיק החוץ יהיה בידינו?

אריה מכלוף דרעי: תיכנס.

אריה מכלוף דרעי: יהיו לנו 67 ואז נוכל לעבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה לא מפסיק את ההסתה שלו.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מברך על כך שיש כאן אופוזיציה פעילה, ברוך השם.

אריה מכלוף דרעי: תמשיכו, תמשיכו בוויכוחים האלה.

אריה מכלוף דרעי: אני אשמח מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לענות בכל זאת.

אריה מכלוף דרעי: הנושאים שהעלתה חברת הכנסת זועבי באמת חשובים מאוד, ואני רוצה באמת לענות עליהם.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני מבקש, גם אם יש חילוקי דעות על הנתונים, תקשיבו.

אריה מכלוף דרעי: אני נותן נתונים מקצועיים מתוך המשרד, נתונים מגובים, וכדאי לשמוע.

אריה מכלוף דרעי: לא שהגענו למנוחה ולנחלה, יש הרבה מה לעשות, אבל גם כדאי לראות את המגמות כדי שנדע איך להתמודד עם זה.

אריה מכלוף דרעי: אני כבר אמרתי כמה פעמים מעל הדוכן הזה שבאמת, למשל בנושא של תעסוקת נשים, אנחנו לא יודעים לעשות את זה בצורה הכי טובה.

אריה מכלוף דרעי: אני בעד.

אריה מכלוף דרעי: ביום רביעי, בעזרת השם, אני אהיה בוועדה למעמד האישה כדי לעסוק בנושא הזה.

אריה מכלוף דרעי: ואני חושב שאתם יכולים לתרום לנו עוד יותר בעניין, אבל כדאי לראות את המגמות.

אריה מכלוף דרעי: אני אתייחס לכל הנקודות שהעלית, כולל תעשייה וכולל מרכזי תעשייה ומרכזי עסקים.

אריה מכלוף דרעי: אני אגיד לך מה עשינו ומה התוכניות שלנו לשנה הקרובה.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, לגבי הנתונים, שיעור התעסוקה בקרב נשים ערביות גילאיות 25–64 – ב-2009 עמד על 25%, לעומת 27% בשנת 2011 ו-33% בשנת 2014, והיעד שלנו הוא להגיע ל-41% בשנת 2020.

אריה מכלוף דרעי: לגבי הגברים הערבים – – –

חנין זועבי: אדוני השר, ברשותך, זה גם האחוז של נשים שמחפשות עבודה.

אריה מכלוף דרעי: לא לא לא, מהנשים שעוסקות, שעובדות.

אריה מכלוף דרעי: שעובדות.

אריה מכלוף דרעי: אלה הנתונים, תרשמו אותם לפניכם, ואדרבה – זה הנתונים שיש לנו, מגובים מהמשרד, לא על-פי איזה מחקר או על-פי סקר – על-פי מה שאנחנו יודעים בפועל ומה ששלחנו לעבודה, אלה שעברו מרכזי הכוון ואלה שעברו השמה אצלנו.

אריה מכלוף דרעי: אבל כפי שאמרתי, ביותר נתונים, ביותר פרטים, נדון בוועדה.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר אחד.

אריה מכלוף דרעי: לגבי הגברים מגיל 25 עד 64, אנחנו נמצאים בשיעור תעסוקה בגברים הערבים – 76%, והיעד שלנו בשנת 2020 הוא סך הכול 78%, שזה הממוצע, כך ששם אנחנו כבר אפילו בעודף מהתחזית.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לציין עוד נקודות – מ-2010 עד 2012 הממשלה קיבלה חמש החלטות רב-שנתיות לטובת החברה הערבית כולה, כולל הבדואית, הדרוזית והצ'רקסית, בסך כ-5 מיליארד שקל.

אריה מכלוף דרעי: התקציבים משמשים גם להיצע העובדים וגם לטובת צד הביקוש ויצירת מקומות העבודה.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו אכנס לדברים יותר מפורטים.

אריה מכלוף דרעי: כולכם בטח כבר יודעים, יש לנו 21 מרכזי "ריאן" שאנחנו מפעילים, שזה סך של 200 מיליון שקל בחמש שנים.

אריה מכלוף דרעי: שם יש ממש אפליה מתקנת לעומת מה שאנחנו משקיעים במגזר היהודי בעניין הזה; מעונות-יום, משפחתונים וצהרונים, שנועדו לעודד את האישה שתוכל לצאת לעבודה, לגילים אפס עד שלוש – מעבר לסבסוד שאנחנו משלמים לילדים שנמצאים במעונות-יום.

אריה מכלוף דרעי: משרד הכלכלה יצא בשיטת הקצאה חדשה לתכנון ובינוי מעונות-יום, שכן הייתה בעיה מיוחדת במגזר הערבי בגלל היעדר תוכניות מתאר ובהיעדר – המון בעיות, וכסף היה אבל בפועל לא בנו את מעונות-היום.

אריה מכלוף דרעי: אז יצאנו עכשיו בתוכנית, שבה, לדוגמה, הורדנו קודם כול את ההשתתפות של הרשות המקומית בהקמת מעון.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מממנים באופן מלא, כיוון שאנחנו יודעים את מצב המצוקה של הרשויות הערביות.

אריה מכלוף דרעי: אפשרנו שאם אין לרשות קרקע, מכיוון שרוב הקרקע ברשויות הערביות הוא קרקע פרטית, אין קרקע מינהל, אז הסכמנו גם לבנות את מעונות-היום האלה בקרקע שכורה, שהרשות תשכור קרקע כדי שאפשר יהיה לבנות.

אריה מכלוף דרעי: גם התאפשר לחלק את תהליך הבנייה לשני חלקים: בתחילה לתכנון, שמאוד חסר ברשויות הערביות, נתנו תקציב של עשרות מיליונים לעודד את התכנון קודם כול, כדי שיהיה מלאי של תכנון שנוכל לבנות, ורק אחר כך לביצוע.

אריה מכלוף דרעי: כל זה, אני מאמין, יביא בזמן הקרוב לבנייה של מעונות-יום, שחסרים מאוד מאוד במגזר הערבי.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים מה שעובד שם בעיקר זה המשפחתונים והצהרונים.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, לגבי הכשרה מקצועית – אנחנו נותנים הכשרה מקצועית מאוד מגוונת, גם קורסי בוקר וערב וגם באמצעות שוברים, ואוצ'רים.

אריה מכלוף דרעי: 1,000 שוברים נתנו למימון קורסים לאוכלוסייה, 60% מהם לנשים הערביות.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו גם פרויקט ייחודי להנדסאים בדואים, זה פרויקט "אשבל" – מימון מלא של לימודי הנדסאים וליווי עד לדיפלומה והשמה, בתקצוב של 33 מיליון שקל.

אריה מכלוף דרעי: הכשרת נוער – אנחנו מפעילים בתי-ספר טכנולוגיים, תיכוניים מקצועיים או כיתות מקצועיות בבתי-ספר עיוניים ביישובים ערביים ומעורבים.

אריה מכלוף דרעי: סך הכול, כל מה שאמרתי כאן, 45% מכלל החינוך הטכנולוגי במשרד הכלכלה הם במגזר הערבי.

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר על 13,500 ילדים בסך הכול, כ-45% מתוכם הם ילדים מהמגזר הערבי.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מתכוונים להגדיל את מספר התלמידות במגזר הערבי שבחינוך הטכנולוגי.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו תקציב רב-שנתי מיועד לזה של 66 מיליון שקל.

אריה מכלוף דרעי: כבר בשנת הלימודים – בשנתיים האחרונות המשרד הרחיב ב-300 תלמידות בגילי תיכון מהמגזר הערבי בחינוך הטכנולוגי.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו במרכז ההשקעות מסלול תעסוקה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נותנים תמריץ למעסיקים, מסבסדים שכר של עובדים חדשים בתעשייה ובשירותים, ויש לנו כאן העדפה מתקנת למגזר המיעוטים, ששם אנחנו מעדיפים אותם על-פני מגזרים אחרים; הם באוכלוסייה המועדפת.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו מסלול תעסוקה חדש, בעיקר לגבי נשים ערביות, שמקבלות סבסוד למשך 30 חודשים.

אריה מכלוף דרעי: המעסיק מקבל סבסוד לשכר שלהן במשך 30 חודשים, שמסבסד כ-37% מהמשכורת של העובדת, כדי לעודד את המעסיקים לקלוט עובדות מהמגזר הערבי – במשך 30 חודש.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו דבר שאנחנו רואים בו דבר חשוב מאוד לעידוד התעסוקה של הנשים הערביות ובכלל במגזר הערבי, וזה העידוד והיזמות של עסקים קטנים ובינוניים – שהן יוכלו לעשות את זה בתוך הכפר, בתוך הבית, בלי השקעות גדולות ובלי לצאת; אנחנו נותנים.

אריה מכלוף דרעי: בשל החשיבות שאנחנו רואים בעידוד היזמות במגזר, בייחוד כדי לייצר לנשים הערביות פתרונות תעסוקה פנים-יישוביים, הופנו בשנים האחרונות תקציבים משמעותיים לסיוע לעסקים ויזמים מהחברה הערבית במסגרת מוקדי השטח; השתתפו בתוכנית של "יוזמים עסק" – כך קוראים לתוכנית – כ-1,400 נשים בשנה, שזה מספר לא מבוטל.

אריה מכלוף דרעי: הקמנו ומקימים שלושה מרכזי עסקים שמיועדים לחברה הערבית בירכא, שפרעם ונצרת.

אריה מכלוף דרעי: המטרה שלהם – העלות של זה היא 1.5 מיליון שקל בשנה לכל מרכז למשך שלוש שנים, וזה אמור לתת למאות היזמים והיזמיות הללו מרכז, שהם יוכלו עם משרד, שירותי משרד, הדרכה וליווי לקדם את העסק שלהם.

אריה מכלוף דרעי: הפעלנו קרנות שמממנות ונותנות עזרה.

אריה מכלוף דרעי: קרן SAWA מממנת נשים במגזר הערבי והבדואי, בשיתוף עם קרן קורת.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו שם שני מסלולים: מסלול אחד שנותן אשראי עד 10,000 שקל לעסקים חדשים, או מסלול שני של 20,000 שקל.

אריה מכלוף דרעי: בשנה האחרונה במסלול של 10,000 שקל נתנו 920 הלוואות בסך 6 מיליון שקל; ובמסלול של 20,000 שקל נתנו 180 הלוואות בסך של 3 מיליון שקל.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, אזורי תעשייה – עד לשנת 2016 מתוכננות בנייה והרחבה של 37 אזורי תעשייה שישרתו את אוכלוסיית המיעוטים בצפון ובדרום.

אריה מכלוף דרעי: פיתוח אזורים אלה מתועדף, כך שהם מאפשרים ליזמים לקבל חלקות מסובסדות באחוזים שנעים בין 40% ל-75% מעלות הפיתוח שלהם במסגרת הפעילות של מינהל פיתוח, והוא מתוקצב מתקציבים ייעודיים למגזר הערבי.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו גם תוכנית במדען הראשי לגבי אקדמאים ערבים במגזר הערבי.

אריה מכלוף דרעי: מאות אקדמאים במגזר הערבי שסיימו לימודים בתחומי המדעים והטכנולוגיה אינם מצליחים למצוא עבודה במקצועות שלמדו ונתקלים בתקרת זכוכית בכניסה לתעשייה.

אריה מכלוף דרעי: לשם כך החל משרד הכלכלה להפעיל, מ-1 בינואר 15', תוכנית תלת-שנתית לשילוב 1,000 אקדמאים בעלי תארים טכנולוגיים במגזר הערבי בעבודה בתעשייה עתירת הידע בתחום ההיי-טק, תוך דגש על צורכי המעסיקים, בעלות של 10 מיליון שקל לשנה.

חנין זועבי: המצב שלנו מצוין.

אריה מכלוף דרעי: מה?

חנין זועבי: המצב שלנו מצוין.

אריה מכלוף דרעי: לא, לא.

אריה מכלוף דרעי: הלוואי.

אריה מכלוף דרעי: הלוואי.

חנין זועבי: נצביע בעד הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: הלוואי.

אריה מכלוף דרעי: מאוד אשמח.

אריה מכלוף דרעי: אם הצלחתי לשכנע אותך – הצלחה גדולה.

אריה מכלוף דרעי: כן, הזכרת את התחבורה הציבורית.

אריה מכלוף דרעי: אגיד גם לגבי התחבורה הציבורית, כדי שהתמונה תהיה שלמה – ההשקעה הממשלתית של מאות-מיליוני שקלים בחיבור היישובים הערביים לתחבורה הציבורית לטובת התעסוקה – ריחוק היישובים ממקומות העבודה אותר כחסם המשמעותי ביציאה, בעיקר של נשים ערביות, לעבודה.

אריה מכלוף דרעי: לטובת פתרון חסם זה פועלת הממשלה – משרדי התחבורה, האוצר והכלכלה – להפעלת קווי תחבורה ציבוריים חדשים והרחבת קווים קיימים שישרתו את הנוסעים.

אריה מכלוף דרעי: מדובר בפתרון קבוע וארוך-טווח למצוקת היעדר קווים המאפשרים להגיע יום-יום מיישובים ערביים מרוחקים למקומות העבודה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, בשל כל הדברים הללו ובשל הדברים העתידיים שאנחנו גם, בעזרת השם, מתכוננים להמשיך לעשות, אני חושב שהצעת האי-אמון לא צודקת, לא נכונה, ואני מציע להצביע אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה דרעי, שר הכלכלה, שהשיב על הצעת האי-אמון מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת יעל גרמן להציג הצעת האי-אמון מטעם יש עתיד: פגיעה קשה ביסודות המינהל התקין והיכולת של ראש הממשלה לכהן כשר בארבעה תיקים נוסף על תפקידו כראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב הוא השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים הנמצאים באולם, חברי וחברותי חברי וחברות הכנסת, "מה שאין אדם מהיישוב יכול לקבל כהגיוני ומתקבל על הדעת, ושיש לו פתרון אחר, ראוי כי ייפתר בדרך הנכונה המגשימה את רוח החוק, קרי מינוי שר ככל משפטו וחוקתו".

יעל גרמן: כך אמר וכתב כבוד השופט רובינשטיין לפני שש שנים, בבג"ץ ההסתדרות – הסתדרות הרופאים – נגד ראש הממשלה – גם אז ראש הממשלה היה בנימין נתניהו – ונגד הכוונה למנות סגן שר בראשות משרד הבריאות – גם אז, חבר הכנסת ליצמן.

יעל גרמן: בג"ץ הוסיף ואמר כי "ראוי משרד ממשלתי כי מי שעומד בראשו בפועל יהא בעל כל הסמכויות למלא את תפקידו ולשרת את הציבור".

יעל גרמן: על כך נסמכת העתירה שלנו לבג"ץ, שדרך אגב, היום נענתה בצו על-תנאי, ועלי לציין ולהדגיש, העתירה אינה מכוונת באופן אישי נגד חבר הכנסת ליצמן, שבהחלט עשה למען משרד הבריאות בכהונתו כסגן שר, ויש לו זכויות רבות בתחום.

יעל גרמן: העתירה היא נגד ראש הממשלה, המזלזל בחוק, מתעלם מאמירותיו המפורשות של בית-המשפט העליון ופועל כשליט עליון כול יכול שהס מלהעביר עליו ביקורת.

יעל גרמן: הממשלה ונציגי הקואליציה מרבים להתלונן על בית-המשפט העליון, שמתערב כביכול בעבודת הממשלה והכנסת.

יעל גרמן: איזו צביעות.

יעל גרמן: הרי הממשלה היא זו שמתעלמת מהחוק.

יעל גרמן: הממשלה היא זו שמתעלמת מהערותיו של בית-המשפט העליון, עד שזה נאלץ לקבוע, בניגוד לרצונו, הלכות שמן הראוי היה שהממשלה תקיים.

יעל גרמן: כך בנושא המוסד המוזר, שאין לו בסיס בחוק, של סגן שר במעמד שר, מוסד שכאמור אין לו כל בסיס חוקי.

יעל גרמן: בית-המשפט הבהיר לפני שש שנים כי המוסד של כאילו – של סגן שר הממלא את פונקציית השר כשהשר המכהן הוא ראש הממשלה – הוא מוסד הקרב לתום דרכו.

יעל גרמן: בית-המשפט אמר כי ההסכם הקואליציוני שבא לתת לסגן השר ליצמן מעמד של שר, אין לו אחיזה במציאות החקיקתית.

יעל גרמן: בג"ץ אף שלח אזהרה, שפסק-הדין אז מהווה תמרור לעתיד, והשופטים אמרו שהם יוצאים מההנחה כי בממשלה הבאה מי שיעמוד בראש משרד ממשלתי יהיה בעל כל הסמכויות למלא את תפקידו ולשרת את הציבור, כלומר הוא יהיה שר ככל משפטו וחוקתו.

יעל גרמן: אבל ראש הממשלה, בנימין נתניהו, מתעלם מהחוק גם כאשר בג"ץ מעיר לו במפורש, וכאשר בג"ץ ייאלץ לפסוק, כמו שהוא רומז כבר כמה פעמים, נגד ההחלטה למנות את ליצמן לסגן שר במשרד הבריאות, לאחר שהזהיר והתריע כאמור, יצקצקו כל מבקרי בג"ץ בלשונם על כך שהוא "מתערב בעבודת החקיקה".

יעל גרמן: אתמול הגשנו עתירה מתוקנת, כבקשת בית-המשפט העליון, כדי שבית-המשפט ידון גם בכך שראש הממשלה מכהן גם כשר החוץ, גם כשר התקשורת וגם כשר לשיתוף פעולה אזורי.

יעל גרמן: הרחבת העתירה שלנו באה על רקע הערתו של כבוד השופט מלצר, שאמר – ואני מצטטת: "בפעם הקודמת, בג"ץ 2009, הסברתי שראש הממשלה לא יכול בכלל להיות שר.

יעל גרמן: בחוק-יסוד: הממשלה הקודם, משנת 1992, היה סעיף שאמר שראש הממשלה יכול להיות ממונה על משרד, וגם יכול להיות שר, אבל בחוק הקיים, משנת 2001, הורידו את הסעיף, ואפילו כתוב מתי הוא כן יכול – רק כאשר שר מתפטר, נפטר, או נבצר ממנו למלא את תפקידו.

יעל גרמן: וגם אז, רק לתקופה מוגבלת, של שלושה חודשים".

יעל גרמן: השר לוין התנפל על בג"ץ, שהעז להעיר לראש הממשלה, אבל כנראה, השר לוין, לא טרחת לקרוא את נסיבות הערתו של כבוד השופט מלצר.

יעל גרמן: ההערה באה כתגובה על הגשת המתווה, הישראבלוף, שצריך, כביכול, לענות על בעיית סגן השר במעמד שר.

יעל גרמן: ואומר השופט מלצר כי "אם התשובה של המדינה היא כי השר בפועל הוא ראש הממשלה, הרי שאז צריך לדון בכלל באפשרות החוקית של ראש הממשלה לכהן כשר".

יעל גרמן: ונזכור, ראש הממשלה לא מכהן רק כשר הבריאות.

יעל גרמן: כאמור, נוסף על תפקידו כראש הממשלה הוא מחזיק בתפקידים של שר החוץ ושר התקשורת והשר לשיתוף פעולה אזורי.

יעל גרמן: האם לציבור לא מגיע שר בריאות במשרה מלאה?

יעל גרמן: שר חוץ במשרה מלאה?

יעל גרמן: שר תקשורת במשרה מלאה?

יעל גרמן: במקום זה יש לנו ראש ממשלה שמחזיק בחמישה כובעים שונים ומתיימר לבצע עבודה של חמישה אנשים נפרדים.

יעל גרמן: נראה כי עניין זה כבר הפך לשגרה אצל ראש הממשלה, שבינו ובין האינטרס הציבורי אין שום קשר.

יעל גרמן: לאחר מכן, כשבג"ץ יגיד שמדובר בעניין לא תקין מבחינה חוקתית, יקפצו המלעיזים מתוך הממשלה ומהקואליציה ושוב יטענו כנגד בג"ץ.

יעל גרמן: אבל כבר לפני שש שנים, ב-2009, העיר כבוד השופט מלצר לממשלה כי חוק-יסוד: הממשלה הקיים מעלה את השאלה אם ראש הממשלה יכול בכלל למלא גם תפקידים של שר.

יעל גרמן: וההארה – באל"ף, רבותי – נעשתה בעדינות, ואף נאמר אז: "נראה לי שפרשנות שמתירה את הכהונה המקבילה היא אפשרית ואפילו מתחייבת במקרים מיוחדים, ואולם יש לשקול בעתיד גם פרשנות אחרת, שאוסרת את הדבר".

יעל גרמן: ומוסיף השופט מלצר ואומר: "כאשר יעלה העניין לבירור משפטי, צריך יהיה עדיין להכריע האם הצער שבשינוי שווה בנזק המלך".

יעל גרמן: למעשה, כבוד השופט מלצר קורא לרשות המכוננת, לנו, לבית-המחוקקים, לכנסת, להבהיר את עמדתה בעניין, או לתקן את חוק-היסוד הרלוונטי, וכל זה נעשה בשנת 2009, בכנסת ה-18, בממשלה ה-32.

יעל גרמן: אך הנה, בממשלה הנוכחית, ה-34 במספר, ממש בחודש מאי 2015, לפני חודשיים, שינתה הממשלה – והכנסת – את חוק-יסוד: הממשלה, החזירה את מוסד השר בלי תיק, הסירה את מגבלת מספר השרים, אבל לא נגעה במה שבית-המשפט העליון העיר לה כבר לפני שש שנים, והשאירה על כנו את החוק הקיים.

יעל גרמן: ראש הממשלה וממשלתו בוחרים להתעלם ולזלזל בבג"ץ, ויפים דבריו של השופט רובינשטיין בעניין זה, שאמר כי פער – דיסוננס – מתמיד בין משפט ומציאות אינו בריא, שוחק את אמון הציבור במערכת הפוליטית, וראוי לתקנו.

יעל גרמן: גם בעניינים אחרים בורח ראש הממשלה מתפקידו הציבורי והחוקי, לשמור על החוק ועל ערכי היסוד של מדינת ישראל.

יעל גרמן: רק לפני שבוע דחו סיעות הקואליציה בהנחיית הממשלה את הצעות החוק לברית הזוגיות ולנישואים אזרחיים.

יעל גרמן: כל הסקרים שנערכו בארץ מראים שיותר מ-70% מהציבור רוצים ותומכים בנישואים אלטרנטיביים לנישואים האורתודוקסיים המחויבים בישראל, ולמעשה, מדינת ישראל היא המדינה המערבית הדמוקרטית היחידה שמחייבת את כל הזוגות להינשא בטקס אורתודוקסי, ואינה מאפשרת אף טקס אחר, דתי או אזרחי.

יעל גרמן: ראש הממשלה וממשלתו מתעלמים ברגל גסה מהרצון ומהצורך של מאות-אלפי זוגות בישראל.

יעל גרמן: זהו פער בלתי נסבל בין רצון הציבור ופעולת נציגיו בממשלה.

יעל גרמן: האם יש צורך גם בנושא זה לפנות לבג"ץ?

יעל גרמן: האם גם כאן בג"ץ הוא זה שיאפשר לממש זכות בסיסית של בחירה בדרך שבה אנו נממש את אהבתנו לבן-זוגנו?

יעל גרמן: בקרוב ידון בג"ץ בעתירה נגד האפליה בחוק הפונדקאות כלפי זוגות מאותו מין ונשים רווקות.

יעל גרמן: גם בנושא זה אמר בג"ץ את דברו, כבר בשנת 2002, והבהיר כי החוק הקיים – חיים, אתה מפריע לי – אינו שוויוני, והעיר כי ההבחנה שבחוק עולה כדי אפליה שאין צידוק בצדה.

יעל גרמן: למדינה היו 13 שנים לתקן את החוק.

יעל גרמן: לפני שנה הוא עבר בקריאה ראשונה, אבל כדי לקדמו צריך היה להחיל עליו דין רציפות – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יעל גרמן: – – וברור שסגן השר הנוכחי לא יעלה זאת.

יעל גרמן: כאשר בג"ץ יקבע כי יש לבטל את הסעיף המפלה או לפרשו כאילו גבר ואישה הם גם זוג של גבר וגבר, יבואו ויאשימו אותו שהוא מתערב בחקיקה ואולי אף ימציאו חוק עוקף בג"ץ.

יעל גרמן: ראש ממשלה וממשלתו שאינם שומעים לחוק, שמשנים אותו כל אימת שאינו נוח להם; ראש ממשלה וממשלתו שאינם שומעים לרחשי לבו של הציבור שאותו הם אמורים לשרת; ראש ממשלה וממשלתו שבוחרים בשרירות לב למסור לידי ראש הממשלה ארבעה תיקים שברור שלא יוכל להתמסר להם ולעשות את העבודה הציבורית המתבקשת – אינם ראויים לאמון הציבור, ומן הראוי שיוחלפו במי שישרת את הציבור, יקיים את החוק ואת עקרונות החירות, הצדק והשלום – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יעל גרמן: – – ויקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחי ישראל, ללא הבדל דת, גזע, מין, נטייה מינית וזהות מגדרית – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יעל גרמן: – – ערכים ועקרונות שנשכחו, לדאבוננו, בתקופת הכהונה של בנימין נתניהו והממשלה הנוכחית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: ישיב השר המקשר יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני רק אזכיר לציבור שחברת הכנסת גרמן הייתה עד לא מזמן שרה בממשלת נתניהו.

יריב לוין: קצת קשה – – –

יעל גרמן: ואז חוקקנו חוקים טובים, שאת כולם טרחתם לבטל במהלך חודשיים.

יריב לוין: – – – קצת קשה להאמין, כששומעים את הדברים האלה.

יעל גרמן: מאוד מאוד קל להאמין, כשרואים את החוקים שבוטלו במשך חודשיים.

יריב לוין: מה לעשות, חברת הכנסת גרמן, שהציבור אמר את דברו, ויש עכשיו ממשלה אחרת בישראל.

קארין אלהרר: אוי, באמת, זה לא מה שהציבור אמר, יריב.

יעל גרמן: הציבור לא אמר את דברו נגד חוק השוויון בנטל, נגד – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גרמן, אף אחד לא הפריע לך כשדיברת, אני מבקשת לא להפריע.

יריב לוין: המציאות שבה הצלחתם בהחלט בכמה מהלכים שבעיני, באופן אישי, היו לפעמים כוחניים מדי, לכפות דברים שהרוב חשב שהם לא נכונים, באה בסוף לידי ביטוי גם בתוצאות הבחירות ובממשלה שקמה היום.

יעל גרמן: איזה רוב?

יריב לוין: אבל אני אומר לך יותר מזה.

יריב לוין: תראי, אני שמעתי את כל הציטוטים האלה, אני רק מצטער לומר שבין זה לבין המצב החוקי הקיים, לצערי אין קשר.

יעל גרמן: אתה פרשן של בית-המשפט?

יריב לוין: המצב החוקי הקיים הוא מאוד פשוט, ואם תיתני לי אני גם אסביר אותו, כי זה באמת – את יודעת, יש לפעמים סוגיות שצריך מומחיות משפטית גדולה, במקרה הזה לא צריך אפילו להיות סטודנט שנה א' במשפטים כדי להבין כמה הדברים הם פשוטים וכמה ההערה של כבוד השופט מלצר הייתה שלא במקומה, לא בצד המהותי המשפטי שלה וגם כמובן לא בצד הדמוקרטי שלה.

יריב לוין: והדברים הם כאלה: מראשית ימי המדינה החזיקו ראשי ממשלה בשורה ארוכה של תיקים לאורך כל השנים.

יריב לוין: זה היה נכון לגבי בן-גוריון, זה היה נכון לגבי ברק, זה היה נכון לגבי אולמרט, זה היה נכון לגבי פרס, לגבי כל ראש ממשלה שכיהן כאן.

יריב לוין: וההסדר הקיים הזה, לא היה צורך בכלל לכתוב אותו במפורש בחוק, מהסיבה הפשוטה שהכנסת היא שהביעה אמון בממשלה ובראש הממשלה גם יחד, ולכן, כאשר הכריז ראש הממשלה והציג את ממשלתו, לרבות את התיקים שבהם הוא מחזיק, והכנסת הצביעה בעד ואישרה, מטבע הדברים גם אישרה את כהונתו – –

יעל גרמן: יש רוב אוטומטי בכנסת.

יריב לוין: חברת הכנסת גרמן, אני לא הפרעתי לך, ואני מבטיח לך גם שזה יהיה קצר.

יריב לוין: – – ואישרה את הרכב הממשלה, לרבות את העובדה שראש הממשלה מחזיק בתיקים כאלה ואחרים.

יריב לוין: כך היה תמיד.

יריב לוין: בשנת 2001, כאשר חוקק חוק הבחירה – אני אומר צעד קודם: כאשר חוקק חוק הבחירה הישירה נעשה שינוי בחוק, והשינוי אמר שראש הממשלה לא כיהן עוד מכוח אמון הכנסת, אלא הוא כיהן מכוח העובדה שהוא נבחר באופן ישיר על-ידי העם.

יריב לוין: משעה שזה היה המצב היה צורך לציין במפורש שהוא רשאי להחזיק בתיקים נוספים, כדי להבהיר את העובדה שאף שהוא לא מכהן מכוח אמון הכנסת ולא מתמנה יחד עם הממשלה כולה, עדיין הדבר הזה מותר לו והוא יכול לעשות אותו.

יריב לוין: משבוטל ב-2001 חוק הבחירה הישירה בוטלו כל הסעיפים שהוספו במסגרתו, לרבות הסעיף הזה, והוחזר המצב החוקי הקודם, כפי שהיה קיים מאז קום המדינה.

יריב לוין: ואכן, לא פלא שמאז 2001 המשיכו לנהוג באותה דרך ובאותה צורה כפי שהדברים הם גם כיום, כלומר כבר 14 שנה אנחנו ממשיכים עם אותה שיטה, כפי שהייתה תמיד.

יריב לוין: הדבר המובן מאליו הזה באמת היה, בעיני לפחות, מצדיק איזה אתגור ואיזו שאלה, ואני מוכרח לומר שכשנפלה בידי ההזדמנות, כאשר הייתי יושב-ראש המטה לביקורת השלטון של הליכוד, כבר שבנת 2007, בימי ממשלת אולמרט, אני עצמי הגשתי עתירה לבג"ץ, תאמיני או לא, בדיוק בשאלה הזאת, ובאתי ואמרתי שהגיע הזמן – – –

יעל גרמן: אולמרט – – –

יריב לוין: – – – ובאתי ואמרתי ואתגרתי את בג"ץ.

יריב לוין: אמרתי: בואו נראה, אתם תמיד אוהבים להתערב, אולי פעם אחת תתערבו גם כאשר העתירה מגיעה לאו דווקא מהכיוון שבדרך כלל אתם מזדהים אתו.

יריב לוין: הגשתי את העתירה, ומובן שהעתירה לא התקבלה, אגב, בצדק רב מבחינה משפטית, וכך היה.

יריב לוין: והנה, לפתע פתאום, הסטנדרט הכפול חוזר במלוא הדרו.

יריב לוין: מה שהיה בסדר ונכון לפני 2001, אצל ראשי ממשלה דוגמת ברק ודוגמת בן-גוריון, ואחרי 2001, אצל ראש הממשלה אולמרט בבג"ץ שהוגש בדיוק באותו עניין ובאותו נושא, פתאום, כאשר מדובר בראש הממשלה נתניהו, הנה הסטנדרט הכפול מגיע.

יעל גרמן: באמת, אתה מציג את ראש הממשלה ככזה מסכן.

יריב לוין: פתאום, את יודעת, באופן שהוא לגמרי מקרי, כמובן, בית-המשפט מחליט שאם עד היום לפחות בעניין הזה הוא לא התערב, עכשיו הגיע הזמן שגם לתוך העניין הזה הוא ייכנס.

יעל גרמן: ב-2009 אמר לך לשנות את החוק.

טלי פלוסקוב: נא לא להפריע.

יריב לוין: חברת הכנסת גרמן, אני יודע, האמת הקלה והפשוטה הזאת, שהיא גם אמת עובדתית וגם אמת משפטית, היא אולי לא נעימה, אבל היא כזאת.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך יותר מזה: בכל הכבוד, נראה לי שהתבלבלו קצת היוצרות.

יריב לוין: חוקים ונורמות קובעים כאן.

יריב לוין: למה קובעים כאן?

יריב לוין: לא משום שאנחנו אנשים יותר טובים מאנשים אחרים, אלא משום שאנחנו משקפים את הבחירה הדמוקרטית של הציבור.

יריב לוין: זה הרעיון, רבותי – – –

יעל גרמן: זה מה שבית-המשפט מבקש ממך – שתשנה את החוק.

קארין אלהרר: – – –

יריב לוין: אפשר להגיד לא, חברת הכנסת אלהרר, אפשר להגיד לא, זה בסדר גמור.

יעל גרמן: ודאי שכן, אבל זה מה שבית-המשפט מבקש ממך – שתתקן את החוק.

יריב לוין: הזכות לקבוע נורמות והזכות לחוקק, חברת הכנסת גרמן וחברת הכנסת אלהרר, במדינה דמוקרטית ניתנות לפרלמנט שמייצג את כלל הציבור.

יריב לוין: הן לא יכולות להינתן לשום גוף אחר, לא בית-המשפט ולא גוף אחר.

יריב לוין: כאשר יושבים בבית-המשפט העליון אנשים שהם אולי בעלי ידע משפטי רחב, אבל הם בעלי השקפת עולם כזו או אחרת – בדרך כלל זה כזו, מסוג מאוד מסוים ודי הומוגני – הם יושבים שם והם אומרים: זה לא נראה לי, וזה לא סביר בעיני, וזה לא מידתי בעיני, וזה לא ראוי בעיני – –

יעל גרמן: אתה רוצה לבטל את בית-המשפט העליון?

יריב לוין: – – אני אומר לכם, בכל הכבוד, זה הרבה מאוד דברים, אבל זו לא דמוקרטיה, כי בדמוקרטיה מי שמחליט מה ראוי ומה מידתי ומה מוסרי זה אנחנו, כאן.

יעל גרמן: בית-המשפט העליון הוא חלק מאושיות הדמוקרטיה, ואוי לה לדמוקרטיה שאין בה בית-משפט עליון.

יריב לוין: ומי שפוסק על-פי החוק – – –

באסל גטאס: אתה אלף-בית בדמוקרטיה לא מבין.

יריב לוין: ומי שפוסק על-פי החוק ובתוך מסגרת החוק, לא על-פי השקפת עולמו והנורמות שנראות לו ראויות – –

באסל גטאס: ומה תפקידה של הרשות השופטת?

יריב לוין: – – אלא על-פי מסגרת החוקים שנקבעו כאן, בבניין הזה, על כנסותיו המתחלפות ועל דורותיו השונים, שמשקפים את הלכי הרוח בציבור בכל עת ובכל תקופה – – –

באסל גטאס: – – – מה תפקידם?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גטאס, אני מבקשת לא להפריע.

באסל גטאס: רק תסביר לנו מה תפקידם, אם כך.

יריב לוין: חבר הכנסת גטאס, הנה, אני אסביר עוד פעם, אם לא הבנת, דווקא – לו לא היית צועק – – –

טלי פלוסקוב: תנו לו להסביר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גטאס, אתה יוצא מהאולם ואתה רוצה שנשמע?

באסל גטאס: – – –

יעל גרמן: בית-המשפט העליון הוא אחת מאושיות הדמוקרטיה, אוי ואבוי לנו אם לא היה לנו בית-המשפט העליון.

יריב לוין: חברי הכנסת גטאס וגרמן, אני אסביר עוד פעם, כי כשאני מסביר אתם צועקים, אז לא פלא שאתם לא מבינים או לא שומעים.

באסל גטאס: אין לי מיקרופון, אני חייב לצעוק.

יריב לוין: חבר הכנסת גטאס, אפשר לצעוק, אבל למה לצעוק תוך כדי שאני מסביר בדיוק את השאלה שאתה שואל?

באסל גטאס: לא, לא הסברת.

יריב לוין: אז אני אחזור עוד פעם, אם יש צורך שאני אסביר פעם שנייה אני מוכן גם את זה לעשות.

יריב לוין: אני אגיד לך בצורה ברורה את הדבר הפשוט – למה רצת לכנסת, חבר הכנסת גטאס?

יריב לוין: סתם, קמת בבוקר והחלטת שמתחשק לך? – לא.

יריב לוין: רצית להיות חלק מהמקום שבו מחוקקים, שבו נקבעות הנורמות, שבו השקפת העולם של הציבור ששלח אותך תבוא לידי ביטוי.

יריב לוין: לו רצית לשבת ולהכריע בסכסוכים משפטיים ולהכריע בתוך מסגרת החוק ומחלוקות, כנראה היית בוחר בקריירה שיפוטית ומנסה להתמנות לעליון.

יעל גרמן: אבל זה מה שבית-המשפט מבקש ממך, לשנות את החוק.

יריב לוין: רק שאצלנו יש מי שחושב שאפשר גם וגם – אפשר גם ללכת לקריירה שיפוטית ולשבת בבית-המשפט העליון וגם להחליף את הכנסת ולקבוע נורמות ולהחליט במקום הציבור.

יריב לוין: כי יש מי שחושב, ביהירות בלתי רגילה, שהוא וערכיו יותר טובים מאשר אחרים וערכיהם.

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: וזאת תפיסה, חברת הכנסת גרמן, שהיא הרבה מאוד דברים, אבל דמוקרטיה היא לא.

יריב לוין: ומכיוון שאני מאמין בדמוקרטיה, ומכיוון שאני מייצג כאן ממשלה שנבחרה בדרך דמוקרטית, ומכיוון שאני חושב שבדמוקרטיה החוק והדין צריכים להיות שווים לכולם, כלומר לראש הממשלה נתניהו צריך להיות דין שווה לראש הממשלה אולמרט ולראש הממשלה ברק ולראשי ממשלה אחרים – –

יעל גרמן: ראש הממשלה נתניהו אינו מסכן.

יריב לוין: – – אני חושב שהאמירה של כבוד השופט מלצר הייתה לא ראויה, וטוב היה שלא תיאמר.

יריב לוין: אני יכול בהחלט לקוות שבג"ץ לא יתפתה ללכת עוד צעד בחציית קו אדום ובפלישה לתחומה של הכנסת ולתחומה של הממשלה.

יריב לוין: אני מוכרח רק לומר דבר אחד – אני מבין מאוד את הניסיון שאתם עשיתם; כפי שאמרתי, אני עשיתי את אותו הדבר.

יריב לוין: אני רק אומר כאן, בהגינות, שאני חושב שכשם שבג"ץ, לפחות אז, עשה את המעשה הנכון, לשם שינוי, ואמר לי שלא זאת הדרך להשפיע על הרכב הממשלה, אני חושב שראוי ונכון שכך הוא יעשה גם בעניינה של העתירה שלכם.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: מכאן נתחיל בדיון.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברת הכנסת מיכל בירן.

טלי פלוסקוב: להזכירכם, לכל דובר יש שלוש דקות.

מיכל בירן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לפנות אליכם, חברי מהימין, השר לוין, השר יעלון, מה התוכניות שלכם?

מיכל בירן: באמת, אני שוברת את הראש ואני מנסה להבין מה אתם מתכננים, ופשוט לא מצליחה.

מיכל בירן: לאן אתם מכוונים אותנו?

מיכל בירן: היפרדות מהפלסטינים?

מיכל בירן: לא.

מיכל בירן: את זה הבנו.

מיכל בירן: שוב, קצת מזגזג, כן בר-אילן, לא בר-אילן, אבל הבנו, לא רוצים היפרדות מהפלסטינים.

מיכל בירן: אתם מציעים להישאר במצב הנוכחי ו"לנהל את הסכסוך".

מיכל בירן: נשמע נוח, מודה.

מיכל בירן: האמת שזה נוח, אבל מה, בעייתי.

מיכל בירן: על העיקרון הדמוקרטי אנחנו בטח מסכימים.

מיכל בירן: אדם שגר במקום כלשהו, צריכה להיות לו זכות הצבעה, צריכה להיות לו יכולת השפעה על המקום שבו הוא חי, לא משנה מה מינו, מה דתו, מה גזעו.

מיכל בירן: one man one vote, אנחנו מכירים את זה.

מיכל בירן: אני מקווה מאוד שגם אתם מסכימים אתי על זה.

מיכל בירן: עכשיו, בואו נחזור רגע לרשות הפלסטינית.

מיכל בירן: זאת מדינה, או שזאת לא מדינה?

מיכל בירן: אם זאת מדינה – אם זאת מדינה, אז יאללה, בואו נקרא לילד בשמו, נסגור על גבולות, נסגור על הסדרי ביטחון ונגמור עם הסיפור הזה.

מיכל בירן: חבר הכנסת ינון מגל סימן לי שזאת לא מדינה.

מיכל בירן: אם זאת לא מדינה, אז מה זה אומר?

מיכל בירן: שיש אנשים שגרים שם ואין להם זכות הצבעה בשום מדינה בעולם.

מיכל בירן: אם זאת לא מדינה, זה אומר שזה לא פרלמנט שיש להם זכות הצבעה אליו, זה יותר דומה למועצת תלמידים.

יחיאל חיליק בר: הם מחכים שהם יהיו אזרחים שלנו, מיכל.

מיכל בירן: תכף נגיע לזה.

מיכל בירן: אם זאת לא מדינה, הפרלמנט הפלסטיני, שאתם אומרים, הנה, הם יכולים להצביע שם, יותר דומה למועצת תלמידים מאשר לפרלמנט, אם אין להם שום יכולת השפעה והכרעה על הסוגיות שקובעות את גורלם.

מיכל בירן: ההצעה שלנו פשוטה: אנחנו מציעים היפרדות מהפלסטינים.

מיכל בירן: אפשר להתווכח על הדרך, אפשר להתווכח על המועד, והפרטנר, ועל הגבולות – בסדר, אין פה תשובות מוחלטות, אפשר להתווכח על זה.

מיכל בירן: אבל מה שאי-אפשר להתווכח עליו זה שיש לנו חזון, והחזון הזה הוא המשך ישיר של החזון הציוני.

מיכל בירן: וציונות, תמיד, כשנאלצה לבחור בין אדם ואדמה, בחרה אדם, בחרה אנשים, בחרה עם.

מיכל בירן: אתם, עם הרטוריקה המזויפת של הציונות, מציעים מדינה אחת מהים לירדן.

מיכל בירן: מדינה כזאת לא תהיה, לא יהודית ולא דמוקרטית.

מיכל בירן: או שתיתנו לפלסטינים תעודות זהות כחולות, ותהיה מדינה שפשוט נאבד בה את הרוב היהודי, וכתוצאה מכך תאבד את צביונה ואת אותו חלום שרבים מבני משפחותינו עלו לכאן כדי לנסות ולהגשימו במציאות, או שזאת תהיה מדינה שיהיו בה 3 מיליון פלסטינים בלי זכויות אזרח, והיא תאבד את הצביון הדמוקרטי שלה.

מיכל בירן: הזמן לא משחק לטובתנו, ובמצב שאנחנו נמצאים היעדר עשייה משמעו בסופו של דבר עשייה.

מיכל בירן: אני רואה פה שני תסריטים אפשריים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מיכל בירן: חותרת לסיום.

מיכל בירן: – – או שבסופו של דבר תשכנעו את הפלסטינים; הם יגידו: אתם יודעים מה, אי-אפשר להגיע לשתי מדינות לשני עמים, יאללה, ניקח כבר את תעודות הזהות הכחולות – והתסריט הזה מפחיד אותי – או – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

מיכל בירן: נכון.

מיכל בירן: או שיקרה דבר כזה, שהמדינה הפלסטינית קמה על הראש שלנו כשאנחנו בעצם לא נוכחים בחדר המשא-ומתן.

מיכל בירן: כל העולם יכיר בה, היא תהיה מדינה בלי שאנחנו היינו שם לדאוג כדי לאינטרסים המיידיים וההכרחיים של מדינת ישראל.

מיכל בירן: ומשפט אחרון לסיום.

מיכל בירן: אימא שלי מספרת שכשהייתי בת שלוש נהגתי לכסות את עיני ולהגיד שאני באיבוד.

מיכל בירן: כי ילדים קטנים, כשהם לא רואים את העולם, חושבים שהעולם מפסיק להתקיים.

מיכל בירן: זה נורא נורא חמוד עם ילדים קטנים, אבל דוגרי, מדאיג לאללה כשאתה ראש הממשלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר, אחרי הריגתו של הילד הפלסטיני מוחמד עלי-כוסבה, אני הגשתי הצעה דחופה לסדר-היום.

באסל גטאס: כמנהגי, אני שולח את ההצעה לכל חברי הכנסת.

באסל גטאס: חצי שעה אחרי זה הייתה התנפלות טוטלית בעיתונות, בכל האתרים, בטוויטר, איך חבר כנסת מעז להגיש הצעה דחופה לסדר-היום בנושא הזה.

באסל גטאס: אני קראתי למקרה הזה – אחרי ששמעתי והצטברו אצלי הרבה עדויות של אנשים שהיו במקום – שזה רצח.

באסל גטאס: אני לא קראתי למי שהרג, מי שירה, רוצח; אמרתי שמה שהיה זה רצח.

באסל גטאס: והנה, שלשום, או בעצם אתמול, "בצלם" פרסמה את התחקיר שלה בווידיאו שמראה שאותו קצין – לא אכפת לי אם הוא מח"ט, לא מח"ט, הוא בן-אדם – יוצא מהג'יפ, יורה במטרה להרוג, כשאינו בסכנת חיים.

באסל גטאס: גם אם נרגם הגי'פ שלו לפני זה, מי נותן זכות לאותו קצין – מי נתן לו רישיון לירות ולהרוג?

באסל גטאס: עכשיו, זו לא הבעיה – זה לא הפרטים, זה לא התחקיר; הבעיה היא שהוא מייד, מייד, קיבל את הגיבוי של המפקדים שלו, את הגיבוי של הצבא, את הגיבוי של חברי הכנסת.

ינון מגל: טוב מאוד.

באסל גטאס: זה מה שינציח את תרבות ההרג – –

ינון מגל: רק ככה.

ינון מגל: רק ככה עם מחבלים.

באסל גטאס: – – רק ללכת ולהרוג אנשים, רק מעצם העובדה שהם מתנגדים לכיבוש.

ינון מגל: רק ככה עם מחבלים.

ינון מגל: מסית שכמוך.

באסל גטאס: לכל עם זכות להתנגד לכיבוש.

ינון מגל: רק ככה עם מחבלים.

ינון מגל: חוצפן שכמוך.

ינון מגל: מסית שכמוך.

באסל גטאס: לכל עם זכות להתנגד לכיבוש, ואין זכות, לא לקצין צה"ל ולא לאף אחד אחר, לירות על מנת להרוג.

באסל גטאס: זהו בית-משפט שדה שבו הוכרע דינו של ילד בן 17, שנורה שלושה כדורים בראש.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תאשים קצין ברצח.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאתה עושה.

ינון מגל: החייל הנוצרי שגר בנצרת – – –

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תאשים קצין ברצח.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאתה עושה.

באסל גטאס: אני לא האשמתי ברצח.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאתה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אומר שהייתה לו כוונה להרוג.

באסל גטאס: הוא ירה בשביל להרוג.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

באסל גטאס: את לא ראית את הסרט?

טלי פלוסקוב: תודה לך.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גטאס, אתה סיימת.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים – חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

ינון מגל: חצוף.

ינון מגל: מסית.

ינון מגל: תתבייש לך.

באסל גטאס: תתבייש לך אתה.

שרון גל: – – –

קריאה: – – –

באסל גטאס: – – –

שרון גל: – – –

קריאות: – – –

ינון מגל: – – –

דוד ביטן: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, סיימנו?

טלי פלוסקוב: הדוברת הבאה כבר במקום.

באסל גטאס: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גטאס, אתה סיימת – –

איילת נחמיאס ורבין: "הוא ירה כדי להרוג" – – –

טלי פלוסקוב: – – את שלוש הדקות שלך.

באסל גטאס: – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: – – – מה לעשות, ככה למדתי במשפטים.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בדיון.

באסל גטאס: – – –

איילת נחמיאס ורבין: ככה למדתי בשנה – – –

טלי פלוסקוב: כולם – – –

שרון גל: – – –

טלי פלוסקוב: כולם סיימו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, מדינת ישראל עוברת על החוק.

קארין אלהרר: את חלקכם זה אולי לא מאוד מטריד או מפתיע, כי, לצערנו, לעבור על החוק זה דבר שהוא מאוד מוכר, ולעתים אפילו עניין שבשגרה.

קארין אלהרר: אך במקרה הזה העבירה על החוק נעשית על-ידי ממשלת ישראל במדינת ישראל ובהובלתו של ראש ממשלת ישראל.

קארין אלהרר: והבעיה היא בעיה חמורה מאוד, של כולנו, שפוגעת בשלטון החוק ובאמינותו.

קארין אלהרר: על כן בחרנו היום, יושבת-ראש המליאה, הכנסת, להגיש אי-אמון בממשלה הנוכחית, כפי שהציגה חברתי חברת הכנסת יעל גרמן.

קארין אלהרר: אני רוצה להתייחס בזמן שיש לי לדברים שנאמרו על-ידי השר יריב לוין.

קארין אלהרר: תראו, זה נכון, הפרלמנט הוא זה שמחוקק.

קארין אלהרר: ואם כבר מתייחסים לדברים שחוקקו, נחקקו על-ידי הפרלמנט הזה, אז אתם יודעים מה?

קארין אלהרר: כדי שבאמת נגיד שיש מקום לדבר הזה, לכל הפחות צריך לכבד החלטות וחוקים שנחקקו על-ידי הפרלמנט הזה.

קארין אלהרר: למשל, ב-11 במרס 2014 תיקנה הכנסת התשע-עשרה את חוק-יסוד: הממשלה וקבעה: לא יהיו שרים בלי תיק, יהיו רק ארבעה סגני שרים ויהיו 18 שרים.

קארין אלהרר: באה הכנסת החדשה, פרלמנט – כמעט אותו דבר; הממשלה – כמעט באותו הרכב, למעט שתי סיעות שהשתנו – אותו דבר.

קארין אלהרר: שום דבר חריג לא קרה.

קארין אלהרר: ופתאום ההחלטות שהיא קיבלה, היא בעצמה, לא היו בסדר.

קארין אלהרר: אז אני רוצה להבין, מתי אפשר להאמין לפרלמנט הזה ומתי אי-אפשר להאמין לפרלמנט הזה?

קארין אלהרר: מתי – אולי בכלל לא צריך לקחת אותו ברצינות, כי החוקים שהוא מחוקק לא נאכפים על-ידו הוא.

קארין אלהרר: עכשיו, תראו, העתירה שהוגשה, אני חושבת שבמקורה הייתה עתירה שאמרה את הדבר המתבקש.

קארין אלהרר: מה רצינו?

קארין אלהרר: שיהיה שר בריאות במשרה מלאה, שידאג לכל אזרחי מדינת ישראל, שיבוא לכל הישיבות הרלוונטיות, שיתייעץ כל הזמן עם כל הגורמים הרלוונטיים, שיהיו לו כל הסמכויות לעשות כל מה ששר בכל משרד רגיל יכול לעשות.

קארין אלהרר: זה הפשע הגדול?

קארין אלהרר: על זה הוגשה עתירה.

קארין אלהרר: במסגרת הדיונים בעתירה נאמרה אמירה – ואני חולקת על חברי, כבוד השר יריב לוין – האמירה לא היה בה כדי לפגוע בפרלמנט.

קארין אלהרר: האמירה, להפך, היא רצתה לחזק ולבוא ולהגיד שאי-אפשר באמת לדאוג לאזרחי מדינת ישראל מתוך המשרדים הממשלתיים, גם לא בעבודה פרלמנטרית, אם אנחנו לא נותנים לכל שר את מלוא הסמכויות ואת מלוא מרחב התמרון.

קארין אלהרר: עכשיו, זה לא אומר שיכול להיות איזה שר-על – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

קארין אלהרר: – – קיסר-על, שיכול לקבוע בכל משרד ממשלתי.

קארין אלהרר: זה לא עובד בצורה כזו.

קארין אלהרר: זה לא עובד לטובת אזרחי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: אולי, ואני תוהה, אולי זה עובד לטובת אדם אחד – ראש הממשלה.

קארין אלהרר: אבל לא בשביל זה התכנסנו, נכון?

קארין אלהרר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן, ואחריו – חבר הכנסת מרדכי יוגב.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני, שלך.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, תודה רבה.

רועי פולקמן: אני, לצערי, הפסדתי חלק מדבריה של חברת הכנסת אלהרר, שאני מאוד אוהב לשמוע אותה מדברת על נושאים רבים.

רועי פולקמן: אני רק שמעתי את שלהי הדברים.

רועי פולקמן: אני אגיד – קודם כול התייחסות ישירה רק לעניין הספציפי הזה של המשרדים: אני חושב שלאורך כל הזמן אנחנו מדברים גם על הבעיה של עודף משרדים בממשלה.

קארין אלהרר: – – – משרדים – – –

רועי פולקמן: ולכן דווקא בעניין הזה, אני אומר – – –

קארין אלהרר: – – – זה לא משרד – – –

רועי פולקמן: לא, בסדר.

רועי פולקמן: אבל בעניינים האלה, זה שראש הממשלה מחזיק כמה תיקים, לא בטוח שזה דבר כל כך בעייתי, במובן הזה שלפחות – אחת הבעיות היא לא רק היכולת לנהל, אלא שתהיה מדיניות מתואמת.

רועי פולקמן: הרי אחת הבעיות בשיטה שלנו – –

קארין אלהרר: – – –

רועי פולקמן: – – שיש הרבה מאוד שרים, ולא פעם יש בעיה לתאם ביניהם.

רועי פולקמן: אחת הבעיות, שלא פעם – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אני חושב שיותר פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

רועי פולקמן: אני חושב – אני, בהחלט, אני חושב שאחד – – –

חמד עמאר: – – –

רועי פולקמן: – – – אחד הדיונים שראיתי, שדיברו עליו בחוק ההסדרים, היה שיש 27 משרדים ויחידות סמך שונות – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

רועי פולקמן: – – ואחת הבעיות בהובלת רפורמות היא היכולת לייצר תיאום.

רועי פולקמן: אז לפחות אפשר לתאם.

קריאה: – – –

קארין אלהרר: – – –

רועי פולקמן: אז בעניין הזה אני חייב לומר, אני אומר כמי שבא מהעולם הזה של public service, אני חושב שהעניין – קודם כול, העניין של רפורמות, ואני כן רוצה לומר משהו, אפרופו הצעות אי-אמון: אני כן אופטימי, במובן הזה שאני רואה גם תקציב וגם חוק הסדרים שמבטיחים כמה רפורמות משמעותיות.

רועי פולקמן: ואחד האתגרים להובלה של רפורמות – בכל מיני נושאים, דרך אגב; גם בבריאות, גם בנושאים של הדיור, גם בנושאים של הבנקים – הוא היכולת לייצר תיאום בין משרדים.

רועי פולקמן: אז במובן הזה אני לא בטוח שההחזקה כרגע של כמה משרדים בידיים לא תאפשר לנו.

רועי פולקמן: אתם רואים כמה קשה במציאות הפוליטית היום לייצר תיאום.

רועי פולקמן: אז זה לא – – –

קארין אלהרר: – – –

קריאה: – – –

קארין אלהרר: – – – שאתה אומר את הדברים בסוג של עקיצה.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אני אומר כי אני רואה כמה קשה היום לייצר תיאום במערכת הפוליטית.

קארין אלהרר: – – –

רועי פולקמן: אני אומר לכם: אני אומנם חדש כאן, אבל ראיתי הסכמים קואליציוניים שהם כבר נהפכו לחוק הסדרים ב'.

רועי פולקמן: הרי ההסכמים הקואליציוניים הם כל כך מפורטים.

קארין אלהרר: – – –

רועי פולקמן: אז בעניין הזה, למה זה קורה?

רועי פולקמן: כי מערכת האמון כאן, בין המערכות, בין הסיעות השונות, הולכת ומידרדרת.

רועי פולקמן: ולכן, כיוון שזה קורה, נורא מתקשים להוביל שינויים.

רועי פולקמן: הרי אנחנו בסוף רוצים להוביל רפורמות.

רועי פולקמן: במובן המהותי אני חושב שיש מספיק תקווה, ורבים מהיושבים כאן שותפים לתהליכים האלה, להוביל באמת רפורמות שאני חושב שהן בקנה, גם בנושא הדיור.

רועי פולקמן: אתם יודעים כמה הרבה אנחנו מתעסקים עכשיו, הן בתקציב המדינה ובחוק ההסדרים ובכל הדיונים – גם הדיון שהתקיים היום בקבינט הדיור, לגבי היכולת להוביל רפורמות בדיור.

רועי פולקמן: אני חושב שיש כאן בשורה גדולה.

רועי פולקמן: ואני חושב שבעניין הזה אפילו עוד לא עברנו את 100 הימים של חסד; גם בנושא השכירות; גם בנושא חדרים של מעונות, שקיימנו עליו דיון כאן בשבוע-שבועיים האחרונים; הנושא של שטחים חומים ובנייה.

רועי פולקמן: כלומר, יש שורה ארוכה מאוד של דברים.

רועי פולקמן: אני חושב שגם בנושא הטיפול והקידום של תוכנית משמעותית לצמצום פערים עם מגזרים, גם עם המגזר הערבי – אני חושב שבעניין הזה יש כוונות רבות שעומדות לקבל מימוש, הן בתקציב הזה והן בחזון שמתכננים לקדם, בנושא של שילוב בתעסוקה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

רועי פולקמן: – – ובחיזוק הרשויות המקומיות.

רועי פולקמן: אז אני חושב שבוודאי בהתייחסות לאי-אמון שנאמר, ובעיקר לסעיף שמדבר על כישלון הטיפול באבטלה, עוני וכו', אני חושב שלא רק שמוקדם מדי להגיד את זה, אני לפחות רואה כמה צעדים מאוד מעודדים בעבודה, הן מול הפריפריה והן בעידוד קבוצות שהיום מודרות מהצמיחה הכלכלית של מדינת ישראל.

רועי פולקמן: אני חושב שהבשורה הגדולה של התקציב הקרוב תהיה אם נצליח להכניס הרבה יותר קבוצות למעגל הצמיחה של הכלכלה הישראלית.

רועי פולקמן: אני חושב שמוקדם מדי לדבר בהצהרות כפי שהן מופיעות בהצעות האי-אמון.

רועי פולקמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מרדכי יוגב, ואחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

מרדכי יוגב: ברשות היושבת-ראש, ברשות שר הביטחון, חברי כנסת, אורחים נכבדים, ידידי באופוזיציה, שבוע אחרי שבוע, והיום אני רואה שלוש הצעות אי-אמון: אוזלת ידה של הממשלה המובילה את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס המפעל הציוני, מהמחנה הציוני, ידידי חיליק; כישלון הממשלה, פגיעה קשה ביסודות המינהל.

מרדכי יוגב: ואני תוהה איך שבוע אחרי שבוע אתם מכלים את זמנכם, מכלים או מוזילים גם את תדמיתה של הכנסת במידה מסוימת, ובזבוז זמן זה לא דבר שאני חושב שאתם אוהבים.

יחיאל חיליק בר: מוטי, אתה יכול לחרוג ממנהג הממשלה ולענות פעם אחת על שאלה אחת?

מרדכי יוגב: נדמה לי שאתם אנשי עבודה.

יחיאל חיליק בר: מה תעשו עם מיליוני הפלסטינים בגדה ובעזה?

מרדכי יוגב: נדמה לי שאתם אנשי עבודה.

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים אותם אזרחי מדינת ישראל, או לא?

יחיאל חיליק בר: תענה פעם אחת.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת חיליק בר – –

יחיאל חיליק בר: הם מתחמקים שיטתית.

טלי פלוסקוב: – – בבקשה, נא לא להפריע.

מרדכי יוגב: ונדמה לי שאוזלת היד היא במידה מסוימת שלכם – גם הכישלון וגם הפגיעה הקשה ביסודות המינהל – ואני רוצה לדבר מתוך אחריות.

מרדכי יוגב: היום זה יום שייתכן שהוא יהיה – בתפילות ראש השנה – נמצא פה ידידי חבר הכנסת ישראל אייכלר – בתפילות ראש השנה בהגייה הספרדית אומרים "היום הרת עולם", ובהגייה האשכנזית אומרים "היום הרת עולם", בתי"ו לא דגושה.

מרדכי יוגב: ויכול להיות שההחלטות שתתקבלנה היום בווינה, יהיה בהן מהיסוד של הרס העולם.

מרדכי יוגב: זה בהחלט יום היסטורי.

מרדכי יוגב: ואם יש מישהו שצלצל בפעמונים של האיום האיראני במשך שנים זה דווקא מי שמכהן היום כראש הממשלה.

מרדכי יוגב: אני מתפלא עליכם דווקא, מפלגת המחנה הציוני וגם מפלגת יש עתיד.

מרדכי יוגב: היה נכון שבמקום שתהיו ממגישי האי-אמון – וודאי מפלגת ישראל ביתנו שלא מגישים פה היום אי-אמון – תצטרפו לממשלה ותהיו חלק מהמחנה הציוני הגדול שבא להגן על החברה, על העם ועל מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: חבל, אם אנחנו נצטרף הוא יזרוק אתכם, מוטי, חבל.

יחיאל חיליק בר: תשאיר אותנו בחוץ.

יחיאל חיליק בר: חבל.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר לך, ידידי חיליק בר, בהתייחס קונקרטית להצעה שלכם, אוזלת ידה של הממשלה מובילה את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס המפעל הציוני – הפוך הוא.

מרדכי יוגב: סביבנו "דאעש" בסוריה ובעיראק ובתימן, ובמקומות מסוימים, ותאים אחרים של מוסלמים קיצונים מכיוון אחר בסוריה, בעיראק, ברצועת-עזה ב"חמאס", ו"דאעש" גם בחזית סיני.

מרדכי יוגב: ומה אתם רוצים?

מרדכי יוגב: שיהיה גם "דאעש" או "חמאס" ביהודה ושומרון, סמוך לביתך שבירושלים?

מרדכי יוגב: אז לא, ממשלת ישראל מנהלת באחריות את מדיניותה.

יחיאל חיליק בר: אני גם לא רוצה את ה"חמאס" אזרחים שלנו.

מרדכי יוגב: מעולם לא הייתה פה מדינה פלסטינית, ולעולם לא תהיה פה, בין הים התיכון לירדן.

מרדכי יוגב: זאת ארץ-ישראל שלנו, יש בה גם כמיליון ו-800,000, או 2 מיליון ו-100,000 ערבים פלסטינים ביהודה ושומרון, ואנחנו נדאג למרקם חייהם – –

יחיאל חיליק בר: אז למה אתה מתחמק?

מרדכי יוגב: – – אבל השליטה – – –

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה לתת לאבו מאזן ולאסמאעיל הנייה אזרחות – כן או לא?

מרדכי יוגב: – – – השליטה תהיה אך ורק של מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: תהיה גבר, תענה פעם אחת.

מרדכי יוגב: זוהי העמדה האחראית – – –

יחיאל חיליק בר: אסמאעיל הנייה אזרח ישראלי – כן או לא?

מרדכי יוגב: זוהי העמדה האחראית – לא.

יחיאל חיליק בר: אה.

יחיאל חיליק בר: איך?

מרדכי יוגב: הם יקבלו תושבות – –

יחיאל חיליק בר: איך?

מרדכי יוגב: – – הם יחיו פה טוב יותר מבכל – –

יחיאל חיליק בר: אה.

מרדכי יוגב: – – מדינה ערבית שכנה – –

יחיאל חיליק בר: או-אה.

מרדכי יוגב: – – ונשתדל לדאוג למרקם חייהם.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מרדכי יוגב: ואת הערכת המצב הדמוגרפית נקיים מדי שנה בשנה.

מרדכי יוגב: ועוד דבר אחרון לקראת סיום.

מרדכי יוגב: אני מניח גם שכולנו ניתן את הגיבוי לחיילי ולמפקדי צה"ל אל מול הטענות.

מרדכי יוגב: צה"ל הוא הצבא המוסרי ביותר בעולם, ומפקדיו וחייליו עומדים במצבים מורכבים, אם בקרב, אם בתעסוקה המבצעית בכל מקום.

יחיאל חיליק בר: עם זה אנחנו מסכימים.

יחיאל חיליק בר: מסכימים.

מרדכי יוגב: ואנחנו נחזק את כולם ונעמוד יחד עם יש עתיד ועם המחנה הציוני ועם כולנו ועם ישראל ביתנו – יחד נחזק את עם ישראל וגם את אחיזתו בארץ-ישראל – –

יחיאל חיליק בר: לזה אנחנו מסכימים.

מרדכי יוגב: – – מתוך אחריות לעם ישראל כולו, למדינת ישראל ולארץ-ישראל כולה.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, תראו, אנחנו נמצאים פה היום ורוב השיח מתקיים שוב על הנושאים הביטחוניים, על הנושאים המדיניים, על הקושי, על עונש מוות למחבלים.

אורלי לוי אבקסיס: כל הדיונים האלה מאוד חשובים ומאוד ראויים, נכון לנהל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה המרכזית היא שבתוך השיח הזה אנחנו דוחקים לשוליים את אותם האנשים שלא מצליחים אפילו לחשוב או לפנות את עצמם לענייני ביטחון, לענייני מדיניות המדינה, כי הם עסוקים בכל רגע נתון בקיום הבסיסי היומיומי שלהם, ואני מדברת על קורת גג.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שבמדינת ישראל, לאחר עבודה מאוד מאוד קשה ומאומצת שעשינו בכנסת השמונה-עשרה ובכנסת התשע-עשרה כדי לתת איזו תקווה, מזור, תיקון עוולה שמדינת ישראל אשמה בה, לכל אותם זכאים שיש להם תעודות זכאות של הדיור הציבורי, שהם זכאים לדירה במסגרת הדיור הציבורי, מה שהמדינה מחויבת על-פי דין; אך מאחר שהמדינה מכרה את הדירות, הרבה פעמים לספקולנטים, למשקיענים, לאנשים בשוק החופשי, רוב הפעמים לא לזכאים של הדיור הציבורי, ואותו כסף שהיא הייתה מחויבת על-פי דין, על-פי חוק ועל-פי הוראת ממשלה לצבוע לפתרונות לדיור ציבורי, נלקח למקומות אחרים; לא אחזור על זה, אבל שום דבר מזה לא היה פתרונות לאותם זכאים מסכנים, ילדים, הומלסים, במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר לכם כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר באלפי משפחות שמסתובבות עם התעודה, אבל היא לא יכולה לשמש להם קורת גג.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם נאלצים לחפש בשוק החופשי אנשים פרטיים, אותם אנשים שמשקיעים, וברוב הפעמים – תסלחי לי, אבל זה קצת הזוי; מי שבא היום להשכיר להם את הדירות זה אותם ספקולנטים שקנו את הדירות מהמדינה, דירות של דיור ציבורי ששיפצו אותן באופן מינימלי; אותן דירות שהמדינה אמרה שלא ראוי לגור בהן.

אורלי לוי אבקסיס: קחו לדוגמה את דימונה.

אורלי לוי אבקסיס: הרב חמד קנה מאות דירות, שיפץ אותן מינימלית, ולמי הוא משכיר אותן?

אורלי לוי אבקסיס: לאותם זכאים של הדיור הציבורי שמסתובבים עם תעודת זכאות שלא נתנו להם דירות.

אורלי לוי אבקסיס: ובאיזה מחירים הוא משכיר להם?

אורלי לוי אבקסיס: במחירים מטורפים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת לכם כמה נתונים, אוקיי?

אורלי לוי אבקסיס: שתבינו.

אורלי לוי אבקסיס: אלה מסמכים שהגיעו ממשרד השיכון לוועדת אלאלוף למלחמה בעוני.

אורלי לוי אבקסיס: זה מסמך שהיה מאוד מאוד מאוד קשה להשיג אותו.

אורלי לוי אבקסיס: והמסמך נותן – כדי שתבינו במה מדובר, קחו לדוגמה זוג שההכנסה היחידה שלהם היא 1,867 שקלים מביטוח לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: הם מקבלים השתתפות בשכר דירה, 850 ש"ח ממשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: סך כל ההכנסות שלהם – 2,717 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: שכר הדירה הממוצע שהם משלמים – 2,730 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, איך אפשר להתחיל את החודש?

אורלי לוי אבקסיס: אחרי שכר הדירה, אם אתם לוקחים את כל ההכנסות שלהם ביחד, זוג מבוגר, זאת ההשתתפות שלו, כמה נשאר לו?

אורלי לוי אבקסיס: ממה הוא מתחיל את החודש?

אורלי לוי אבקסיס: ממינוס 13 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא עוד לא קנה, עוד לא שילם מים, לא חשמל, לא ארנונה, לא חינוך, כלום לא, אוכל, הוא חי מהאוויר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: ימות המשיח הגיעו, לפחות על-פי מה שקשור באוצר, אנחנו כבר – המשיח הגיע, אנחנו לא זקוקים לעניינים חומריים, אנחנו מתקיימים ככה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, הם ביניהם יכולים להתקיים.

אורלי לוי אבקסיס: זוג פלוס שני ילדים – הכנסה של 2,843 שקלים, השתתפות בשכר דירה של 1,170 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה נשאר להם לאחר ההוצאה של שכר הדירה?

אורלי לוי אבקסיס: 713 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי אתם, איך אפשר לקיים משפחה של ארבע נפשות ב-713 שקלים בחודש.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: זוג עם ארבעה ילדים – אני כבר מסיימת, אני רוצה לתת את הנתונים, כי אם לא תבינו את המספרים, לא תבינו איפה אנשים חיים – זוג פלוס ארבעה ילדים, שמסיבות כאלו ואחרות חיים על הבטחת הכנסה של 2,843 שקלים, השתתפות בשכר דירה של 1,470 שקלים, כמה נשאר להם אחרי הוצאת שכר דירה כדי להתחיל את החודש?

אורלי לוי אבקסיס: זוג עם ארבעה ילדים מתחילים את החודש עם 300 שקלים בסך הכול, והם צריכים לשלם בזה תשלומי הורים לבתי-הספר.

אורלי לוי אבקסיס: רק תשלומי הורים בעבור ילד אחד לבתי-ספר – נגמר להם.

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך להאכיל את הילדים האלו?

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך לקנות להם בגדים?

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך להתעסק אתם?

אורלי לוי אבקסיס: יש ילדים הומלסים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, זאת כבר פעם שנייה מאז שכוננו את הכנסת הזאת, הכנסת ה-20, שאנחנו מנסים להביא להחלת דין רציפות של אותה הצעת חוק, של סיוע ריאלי לשכר דירה לממתינים, לזכאים שעומדים בתור עם תעודת הזכאות.

אורלי לוי אבקסיס: העברנו את זה בקריאה ראשונה בכנסת התשע-עשרה, נלחמנו על זה קשות.

אורלי לוי אבקסיס: לא תיארתי לעצמי, אפילו בחלומות הקשים ביותר, שלא אוכל להעביר את הצעת החוק הזאת בדין רציפות, ובעיקר כאשר שר האוצר התחלף משר של יש עתיד לשר של כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר עוד כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אומר לי שר האוצר: אני בעד, שר השיכון אומר: אני בעד.

אורלי לוי אבקסיס: קודם אמרו לנו בוועדת שרים לחקיקה שהיה בלגן בין שר האוצר – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – לשר השיכון שלו – הסתדר הבלגן.

אורלי לוי אבקסיס: ואז פתאום התעורר חבר חדש בקואליציה שהוא בחו"ל, והוא בכלל חושב שהוא מנהל ועדת שרים לחקיקה, ומבקש להוציא מסדר-היום את הצעת החוק המדוברת.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תגידו לי אתם, איפה שר האוצר שכל כך אכפת לו מהחבר'ה החלשים במדינה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה שר השיכון, שאני יודעת שהנושאים האלו חשובים לו, ישבתי אתו כמה פעמים, יש לו גם פתרונות, הוא והסגן שלו לעומת שר שנמצא בחו"ל.

אורלי לוי אבקסיס: איפה יושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה, שאותו שר שנמצא בחו"ל יכול לשנות לה את סדר-היום של הדיונים בוועדת שרים לחקיקה?

אורלי לוי אבקסיס: הוצאת את זה, חיבלת, ניהלת מלחמה פוליטית – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני מבקשת לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – על הגב של האוכלוסייה החלשה ביותר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת אתכם, חברים, איך אתם יכולים לישון בלילה, במיטה שלכם, תחת קורת הגג שלכם, כשאתם יודעים שיש ילדים שחיים באוהלים, בחמסין, ובימים אחרים בגשם זלעפות?

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם ישנים בלילה, פוליטיקאים קטנים שלי?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: אני ממתינה עד שאתה תסתדר.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, תודה, כבוד השר, חברי הכנסת, לפני כחודשיים קמה ממשלה, ולפני כחצי שנה יצאנו לבחירות, ונדמה לי שבאוצר יושבים אותם פקידים שהיו אז, לפני שנתיים, לפני חמש – הם יֵשבו עוד חמש שנים, ואחר כך יצאו לעבוד בבנקים, אצל הטייקונים, שאותם הם משרתים נאמנה כאשר הם יושבים במשרד האוצר.

ישראל אייכלר: ואני שואל: האם העם לא אמר את דברו?

ישראל אייכלר: האם בבחירות לא היה ברור לכולם שהעם רוצה ממשלה חברתית?

ישראל אייכלר: האם לא היה ברור שהשר כחלון בא להחליף במשרד האוצר את יאיר לפיד לא מפני שקוראים לו כחלון או שקוראים לו לפיד, אלא מפני שיש לו מדיניות הפוכה בעניינים חברתיים?

ישראל אייכלר: איך יכול להיות שפחות מחודשיים אחרי שנחתם הסכם קואליציוני עם כל המפלגות החברתיות, ושם כתוב מפורשות שהילדים, כל ילדי ישראל, יקבלו 2.6 מיליארד שקל, החזר קטן ממה שקוצץ מקצבאות הילדים המגיעות להם כדין – האם לא ידעו לפני הבחירות שיש 800,000 ילדים מתחת לקו העוני?

ישראל אייכלר: אני יודע שהילדים שנמצאים מעל קו העוני לא כל כך זקוקים ל-140 שקל של הביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: עכשיו, יבואו פקידי האוצר, וברצותם להעביר תקציב של 400 מיליארד שקל, שאף אזרח – ויורשה לי לומר: אף חבר כנסת – לא יודע בדיוק איפה הולכים 400 המיליארד שקל האלה, כמה מנגנונים מנופחים, כמה משכורות שווא, כמה אנשים שהם באבטלה סמויה וכמה עובדים שנותנים רק 50% מפריון העבודה, נלחמים על הג'וב הזה; נשאר עד גיל 65, בשעה שמיליוני אנשים אחרים, אין להם שום סיכוי לקבל משרה כזאת.

ישראל אייכלר: אף אחד לא יודע לאן הולכים המכרזים התפורים והמנופחים של 400 מיליארד שקל, אבל רק על 2.6 המיליארד של כל ילדי ישראל באים וכופים, או משכנעים את שר האוצר לבוא ולהגיד: אנחנו רוצים להפר – הוא וראש הממשלה – להפר הסכם קואליציוני שנותן לילדים האלה את כבשת הרש הזאת.

ישראל אייכלר: אני רוצה להאמין – ויש לי גם ידיעה כזאת – שראש הממשלה ושר האוצר לא בדיוק ששים לזה.

ישראל אייכלר: אבל יש פקידים באוצר שאין להם שום בושה.

ישראל אייכלר: שביום שבו מתפרסם שתקציב 2015 היה הרבה יותר קטן ממה שהם חשבו, הגירעון היה הרבה יותר קטן ממה שחשבו – מה הסיבה שהולכים ראש הממשלה, ושר האוצר אחריו, בניגוד למה שהבוחרים שלהם רצו?

ישראל אייכלר: לראש הממשלה היו 30 מנדטים, מיליון אזרחים בחרו בו.

מיקי לוי: מה אתה מאשים את הפקידים?

מיקי לוי: תאשים את הפוליטיקאים.

חיים ילין: מה אתה רוצה?

חיים ילין: אתה בקואליציה, מה אתה רוצה?

חיים ילין: – – –

ישראל אייכלר: אני מאשים את הפקידים, כי זאת שיטה אצלם במשך שנים רבות – –

מיקי לוי: בחייך – – –

ישראל אייכלר: – – ללכת כל שנה, ובמקום להציג את תקציב המדינה באופן שהכנסת תדע על מה הולך הכסף הגדול, למקד את דעת הקהל ואת התקשורת – – –

חיים ילין: אדוני, אתה בממשלה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ישראל אייכלר: אל תפריע לי בבקשה.

חיים ילין: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ילין.

ישראל אייכלר: אל תפריע לי, אתה לא בשיח שלי, ואני לא רוצה שתפריע לי.

חיים ילין: לא, אתה מפריע – – –

ישראל אייכלר: לא, אני לא רוצה לענות לך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ילין, זו לא זכותך לדבר.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: אני מבקש להחזיר לי את השניות שהם לקחו לי.

טלי פלוסקוב: אני גם מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: הם מייצגים את אותן אליטות עשירות שבאות לגזול מהעם את הכסף ואחר כך עוד לבוא בחציפות לדבר על העניים האלה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, אדוני ראש הממשלה ושר האוצר: אל תלכו בדרך הנלוזה, אל תבגדו במיליון האזרחים שבחרו בביבי, בחצי מיליון שבחרו בכחלון, ברוב העם שבחר במפלגות חברתיות מכל הצדדים, גם מהאופוזיציה.

ישראל אייכלר: אל תיגעו בילדים האלה, כי הילדים האלה הם ילדי העוני, והם יגדלו ויזכרו מי מנע מהם פת לחם.

ישראל אייכלר: אנחנו לא נרשה דבר כזה, ולא נאפשר פגיעה בילדים האלה בשום פנים ואופן.

ישראל אייכלר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

טלי פלוסקוב: ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, אני רוצה להסתכל על העניין מזווית אחרת.

עיסאווי פריג': העוני, התעסוקה וכל הדברים החשובים האלה – צריך להסתכל על הדברים מזווית אחרת, מזווית של סדר עדיפויות.

עיסאווי פריג': אבל ראשית כול אני פונה לראש הממשלה, ואני שואל את עצמי – אני לא שמעתי את ראש הממשלה בחודשים האחרונים, לא שמעתי ממנו אמירה ערכית אחת.

עיסאווי פריג': לא שמעתי ממנו.

עיסאווי פריג': יפה עשה שמסמס את עונש המוות הדאעשי של ליברמן ושות'.

עיסאווי פריג': מסמס אותו בדרכים שלו.

עיסאווי פריג': אבל אמירה ערכית על ההתייחסות של זכות המדינה לקחת חיים ועל קדושת החיים – אין לו התייחסות.

עיסאווי פריג': איש המשטרה אפרים ברכה, זיכרונו לברכה, התאבד.

עיסאווי פריג': אמירה ערכית מראש הממשלה לא שמענו.

עיסאווי פריג': שתיקה.

עיסאווי פריג': שתיקה.

עיסאווי פריג': פושע מקושר שמטיל אימה על חוקרי המשטרה – וראש הממשלה שותק, שלא לעצבן.

עיסאווי פריג': לא לעצבן את הרב פינטו ולא לעצבן אחרים.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מזוז עלה לדוכן ואמר את אמירתו שקיבלה כותרת.

עיסאווי פריג': מאלמוני הפך לידוע.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה המשיך בשתיקתו שלא יעצבן את מזוז, שלא יאבד עוד אצבע.

עיסאווי פריג': שוד הגז מתנהל שש שנים במחשכים.

עיסאווי פריג': תהליך קבלת ההחלטות – כל איש שמתחיל ללמוד את הנושא רואה שמדובר בתהליך קבלת החלטות חשוד.

עיסאווי פריג': וראש הממשלה שותק.

עיסאווי פריג': שלא יכעיס ולא יעצבן את אדלסון, שלא יעצבן את תשובה.

עיסאווי פריג': אסור לעצבן אף אחד.

עיסאווי פריג': כי הוא פוחד.

עיסאווי פריג': הוא שותק, כי הוא פחדן.

עיסאווי פריג': והפחד הזה גם השליך עלינו.

עיסאווי פריג': התחיל לפתח את תיאוריית הפחד.

עיסאווי פריג': תיאוריית הפחד – לפחד מכל הסכם, כל הסכם באשר הוא.

עיסאווי פריג': אם זה הסכם הגרעין – נגדנו.

עיסאווי פריג': איום.

עיסאווי פריג': פחד.

עיסאווי פריג': הגז – פחד.

עיסאווי פריג': הוא יישאר באדמה.

עיסאווי פריג': כל דבר הפך ומתנקז לתאוריית הפחד.

עיסאווי פריג': אפילו פחד מדמוקרטיה יש לו.

עיסאווי פריג': חופש הביטוי עם חופש המימון.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': תסתמו את הפיות.

עיסאווי פריג': כל תיאוריית הפחד המלווה – ושורד תשע שנים.

עיסאווי פריג': המטרה היא לשרוד.

עיסאווי פריג': אדוני ראש הממשלה, המסכה שלך – די.

עיסאווי פריג': תשע שנים.

עיסאווי פריג': אתה לא יכול עוד להסתיר עוד פחד ועוד איומים.

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': לכל הסוגיות שאנחנו מדברים עליהן, עוני ותעסוקה – כסף יש, צריך רק לדעת לחלק את זה ולקבוע סדר עדיפויות.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: ולאחר מכן יסכם את הדיון השר יריב לוין.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית כול, אני רוצה לברך את כל המאמינים המוסלמים לרגל צום הרמדאן.

איוב קרא: אני מקווה שיעברו צום קל ונדע חג שמח גם להם.

איוב קרא: אני חושב שאנחנו נמצאים בתקופה, גברתי היושבת-ראש, מאוד מאתגרת, מאוד בעייתית, אבל אפשר בהחלט להביא למצב שבסופו של דבר מדינת ישראל תעמוד איתנה בכל מה שמשתמע מהפעילות באזור הזה, במדינות השכנות וכו'.

איוב קרא: אבל לפני שאני אדבר על כך, אני רוצה לגנות בכל מאודי את כל מה שקרה אמש עם החייל הנוצרי באזור נצרת, שהוכה באופן קשה ביותר על-ידי המון זועם בשל היותו לובש מדים של צה"ל.

איוב קרא: אני אומר לכם, זה לא ייעשה, זה לא נכון, זה דבר מקומם, ואין לו מקום בשום מקום.

איוב קרא: אני חושב שהחייל, שהובא לבית-החולים פוריה, נמצא במצב רוח – אפילו בריאותי – מאוד קשה.

איוב קרא: שוחחתי אתו, הוא מאוד מפוחד, וצריך לעשות מעשה.

איוב קרא: ראש הממשלה התייחס לזה היום בישיבה, ואמר שזה פשע – פשע חמור נגד צה"ל, פשע חמור נגד האנושות אפילו.

איוב קרא: כי מדובר בחייל צה"ל, לא חשוב מאיזה עדה הוא, ואנשים צריכים לדעת, כשנוגעים בלובש מדים – נוגעים בריבון במדינת ישראל.

איוב קרא: אני רוצה לאחל גם, בהזדמנות זו, ששני האזרחים שנמצאים בתוך עזה – נזכה לראות אותם חזרה כאן מהר.

איוב קרא: יש לנו יסוד להניח שאנחנו נפתור את הבעיה הזאת – יש דברים שהשתיקה טובה להם.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, המצב סביבנו מאוד מיוחד בתקופה ובעת הזאת.

איוב קרא: יש הרבה אתגרים, אבל ההקצנה הדתית, שבעצם מובילים אותה כל הארגונים הקיצוניים הללו, כמו "דאעש" ו"נוסרה", שבמקום לחפש דרך לשלום, במקום לחפש דרך לדו-קיום, אנחנו נמצאים בתקופה מאוד בעייתית, מאוד רעה, מאוד לא נכונה, שאנשים מוכנים לקבל סוג של נאציזם חדש, ואפילו יותר חמור מזה, ולראות בו דבר שאפשר להאמין בו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, אנחנו נעשה מלחמת עולם כדי שכל אותם אלמנטים קיצוניים, כל אותם ארגונים, כמו "נוסרה" ו"דאעש", יחלפו מהעולם.

איוב קרא: אין להם מקום בעולם דמוקרטי, בעולם שאוהב בני-אדם.

איוב קרא: אני מקווה שכל הבית הזה יתאחד נגד ההקצנה הזאת, נגד הטירוף הזה, נגד המפלצות הללו.

איוב קרא: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר יריב לוין לסכם את הדיון.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, מכובדי חברי הכנסת, אני רוצה בפתח הדברים להצטרף לדבריו של סגן השר איוב קרא בעניין התקרית החמורה שבה הוכה חייל בן העדה הנוצרית רק על שום היותו חייל בצבא ההגנה לישראל.

יריב לוין: אני מצפה – ליתר דיוק – מצפה זו מילה יומרנית מדי, והנה חבר הכנסת גטאס כבר מחייך, עוד לפני שהספקתי לסיים את המשפט – מצפה זה באמת יהיה נאיבי לומר, אני אומר, במדינה נורמלית הייתי מצפה – שכל חלקי הבית יגנו את התקרית החמורה הזאת ויגנו את הפשע הזה, של פגיעה באדם רק משום שהוא משתייך לעדה הנוצרית ורק משום שהוא משרת בצבא.

יריב לוין: הייתי מצפה גם שראש וראשון למגנים יהיה מי שאמור לייצג כאן את העדה הנוצרית, חבר הכנסת גטאס, נדמה לי.

יריב לוין: אבל אני, איכשהו, לא אקח סיכון גדול, גברתי היושבת-ראש – – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: הנה, אני אומר, שכאשר חבר הכנסת גטאס צריך יהיה לבחור בין נאמנות לבני עדתו – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: – – ובין החנופה לאחרים, אני ממש חושש, חבר הכנסת גטאס, שלא יימצאו בך לא האומץ ולא הנחישות הדרושים כדי להגן על אותו חייל וכדי לומר דברים ברורים וחד-משמעיים, וחבל.

יריב לוין: חבל.

באסל גטאס: אני נגד גיוס נוצרים לצבא הכיבוש – – –

יריב לוין: נגד גיוס, הבנתי.

יריב לוין: חבר הכנסת גטאס, אני אומר לך כך, חבר כנסת שיושב בפרלמנט של מדינה ופועל כדי לעודד אנשים שלא להתגייס לצבאה – זו באמת המצאה ישראלית ייחודית.

יריב לוין: זה מוכיח פעם נוספת שלאנשים כמוך אין מקום כאן.

יריב לוין: אבל – –

חנין זועבי: – – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: – – גם אם אתה מתנגד למעשה כזה או אחר, נדמה לי שעדיין צריך לצפות ממך, וגם לדרוש ממך, כנציג ציבור, לגנות את הפגיעה הזאת, לגנות את האלימות, לגנות את הדרך הפושעת הזאת של התייחסות לאדם בכלל, לבן העדה הנוצרית בפרט, לא כל שכן לחייל בצבא ההגנה לישראל.

יריב לוין: אבל כמו שאמרתי, הציפיות, במקרה שלך ושל חברי סיעתך, לצערי, הן כבר לא גבוהות מדי.

יריב לוין: אני רק אומר לכם, אחר כך אל תבואו בטענות, אחר כך אל תשאלו – תמחו כאן על קיפוח ותמחו כאן שאתם לא שותפים, אתם לא מעורבים ואתם כביכול רוצים להיות חלק מהחברה הישראלית על כל העשייה שלה.

יריב לוין: כי אתם במו-ידיכם שמים את עצמכם מחוץ לגדר; במו-ידיכם הולכים לשוליים; במו-ידיכם פוגעים באלה מכם שרוצים לנהוג בדרך אחרת.

יריב לוין: אני חושב שאתם צריכים לתת דין-וחשבון קודם כול בפני עצמכם, אבל בפני החברה הישראלית כולה, על הדרך המפלגת, הלא-אחראית והלא-ראויה שבה אתם בוחרים ללכת.

יריב לוין: עכשיו, אדוני היושב-ראש – אני רואה שכבר יש שינוי, האם זה מבשר את בוא ההצבעה, זו השאלה – אדוני היושב-ראש, אנחנו שוב נדרשים, גם היום, לאותו ריטואל של הצבעות אי-אמון.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שזר, לו נקלע לכנסת, היה בוודאי חושב שמדובר בפרלמנט שהוא מנותק כנראה מהמציאות שמתרחשת ממש ברגעים אלה לנגד עינינו.

יריב לוין: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאופוזיציה אחראית, שעתיד המדינה וביטחון אזרחיה עומדים לנגד עיניה, הייתה צריכה דווקא היום, באקט סמלי אבל חשוב ומשמעותי, למשוך את כל הצעות האי-אמון, ולבוא ולומר שביום שבו המעצמות פועלות בניסיון לסכם את המשא-ומתן, אם אפשר לקרוא לו כך, אולי את תהליך הכניעה המואץ שהן מנהלות עם איראן – ביום הזה מדינת ישראל הייתה צריכה להפגין חזית אחידה, לעמוד מאוחדת, לומר לעולם החופשי כולו שהמצפן האמיתי והמצפון האמיתי נמצאים כאן; לנופף אל מול העולם כולו באמת הפשוטה של חרפת הכניעה המסתמנת למשטר קיצוני, למשטר תומך טרור, למשטר מחולל טרור, למשטר שמסכן לא רק את מדינת ישראל, אלא מסכן את העולם כולו.

יריב לוין: במקום זה, אדוני היושב-ראש, מילא זה שחלק מחברי הכנסת מדברים כאילו אנחנו בהפסקה, אבל לזה אנחנו כבר רגילים, אפשר גם להעביר – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, הם צמאים לכל מילה.

יולי יואל אדלשטיין: תכף אנחנו נעשה סדר.

יריב לוין: אפשר כבר להביא – – –

יולי יואל אדלשטיין: למשל, השרים ישבו, מכובדי, ואפילו השר חיים כץ, שמשוחח שם עם חברים טובים.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, חבר הכנסת דב חנין, תשב, תשב.

יולי יואל אדלשטיין: המקום לא צר בספסלים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת היקרים, יושב-ראש ועדת הכנסת, יושב-ראש ועדת הפנים, ואפילו הגנת הסביבה, תשבו.

יולי יואל אדלשטיין: השר גלנט וחבר הכנסת חזן, גם אתם מוזמנים לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: השר לוין מבקש למסור הודעה חשובה למליאת הכנסת.

אחמד טיבי: הוא מתפטר?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, מייד – – –

יריב לוין: זה לא יעזור לך כלום, תאמין לי.

יולי יואל אדלשטיין: מייד, אתה רואה, כולם השתתקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר ימשיך.

יריב לוין: האמת, אדוני היושב-ראש, רציתי למסור את המיקרופון אולי לחבר הכנסת טיבי שיגנה את הפגיעה בחייל הנוצרי, אבל זה לא נראה לי בעל סיכויים, לא רק בגלל בעיה תקנונית.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאם אדוני יסכם את דבריו אנחנו נוכל להשליט כאן סדר במליאה ולעבור להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: זה הרושם שלי.

יריב לוין: אבל אני אומר, אדוני היושב-ראש, בכל זאת, אני באמת באמת חושב שהיה ראוי שביום כזה האופוזיציה תמשוך את הצעות האי-אמון, תתייצב לצד הממשלה, והיינו מקיימים כאן, אדוני, דיון שבו כל הכנסת הייתה מביעה את התנגדותנו המוחלטת לאותו הסכם כניעה עם איראן, עם הטרור שמסכן את הביטחון ואת החיים, לא רק של כל אחד מאתנו, אלא אני חושב של כל אדם חופשי בעולם, בלי יוצא מן הכלל, ואני חושב שגם בעניין הזה, כמו בהרבה מאוד נושאים אחרים, לצערי הרב, חברי האופוזיציה הוכיחו שאין להם האחריות הנדרשת בשבתם באופוזיציה, וממילא אסור להפקיד בידיהם את השלטון.

יריב לוין: על כן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, השרים, כולם ללא יוצא מן הכלל מתבקשים לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כולם ללא יוצא מן הכלל מתבקשים לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים, אני מתנגד לפינויים כידוע, אז אני לא אעשה פינוי, אבל יכול להיות שזה יהיה פשוט בכורח הנסיבות.

יולי יואל אדלשטיין: השר אריאל, חברות הכנסת לנדבר ולוי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש להעלות כעת את זכרם של שני חברינו, חברי הכנסת לשעבר, שבימים האחרונים הלכו לעולמם, והם חבר הכנסת לשעבר נחמן רז וחבר הכנסת לשעבר יואב צידון.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מן המליאה לקום לדקת דומייה לזכרם.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, גם אותנו יספידו פעם, אני מקווה שבעוד הרבה שנים, אבל באמת לא יפה, באמת לא יפה.

יולי יואל אדלשטיין: אם אין סבלנות של שתי דקות בשביל חברי כנסת לשעבר, זה קצת – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, שהדקה תהיה דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בראשית השבוע שעבר הלך לעולמו חבר הכנסת נחמן רז, זכרו לברכה, והוא בן 90.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה יליד קיבוץ גבע וקצין החינוך של הנח"ל, חבר בכנסות העשירית והאחת-עשרה מטעם סיעת המערך, וכיהן בין היתר כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות.

יולי יואל אדלשטיין: נחמן רז בלט בפעילותו במסגרות חוץ-פרלמנטריות, בין היתר כמזכ"ל איחוד הקבוצות והקיבוצים, והטביע חותם כאיש חינוך מנוסה, כמדריך, כמורה וכמנהל בית-ספר.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, לפני ימים ספורים התבשרנו גם על פטירתו של חבר הכנסת לשעבר יואש צידון, שהיה מראשוני טייסי הקרב של צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: סיפור חייו של צידון הוא במידה רבה סיפורה של הארץ הזאת – הוא שירת בפלמ"ח, היה פעיל בתנועת ההעפלה, אחת האוניות שליווה הייתה "כנסת ישראל", כך היא נקראה, והיה בוגר קורס הטיס הראשון שהתקיים בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: בחיל האוויר מילא צידון שלל תפקידים, ובהם מפקד טייסת ואחראי לפרויקטים בעלי חשיבות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא זכור כמי שבשנת 1956 הפיל מטוס ובו בכירים מן הצבא המצרי.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שחרורו הצטיין גם בעיסוקיו בתעשייה.

יולי יואל אדלשטיין: יואש צידון היה חבר בכנסת השתים-עשרה מטעם צומת; בבחירות ב-1996 לכנסת הארבע-עשרה התמודד ברשימת הליכוד אולם לא נכנס לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בשנת 1991 צירף אותו ראש הממשלה שמיר לצוות השיחות במדריד.

יולי יואל אדלשטיין: צידון היה מלח הארץ במלוא מובן המילה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם כנסת ישראל וחבריה אני שולח תנחומים למשפחות רז וצידון ולכל מכריהם וידידיהם של שני אישי ציבור אלה שהיוו השראה לרבים.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: אוזלת ידה המובילה את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס המפעל הציוני;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: פגיעה קשה ביסודות המינהל התקין והיכולת של ראש הממשלה לכהן כשר בארבעה תיקים נוסף על תפקידו כראש הממשלה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם סיעת המחנה הציוני – אוזלת ידה של הממשלה המובילה את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ולהרס המפעל הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 36 נגד – 57 נמנעים – 6 הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 36 בעד, 57 נגד, שישה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של המחנה הציוני לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כישלון הממשלה בטיפול באבטלה, בעוני ובהגדלת – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הנגבי נהנה מכל רגע בדו-שיח הזה, אני לא רוצה להפריע לו, הוא חבר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כישלון הממשלה בטיפול באבטלה, בעוני ובהיצע מקומות התעסוקה בכלל ותעסוקת נשים ערביות בפרט, של הרשימה המשותפת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 63 נמנעים – 2 הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 44 בעד, 63 נגד, שניים נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: פגיעה קשה ביסודות המינהל התקין והיכולת של ראש הממשלה לכהן כשר בארבעה תיקים בנוסף לתפקידו כראש הממשלה, מטעם יש עתיד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 54 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 54, נגד – 56, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת האי-אמון של יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו כמה הודעות.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב – חבר הכנסת טיבי, אם תצעק לא תדע מה יקרה אחר כך – יש סדרת הודעות של הממשלה, שתיים מהן טעונות הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שיש צורך בהצבעה יתקיים גם דיון.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יהיה דיון משולב, חמש דקות לכל דובר, לפי הרשימה שנמצאת במזכירות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את ההודעות – יש גם הודעות שלא דורשות אישור בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את כל ההודעות הוא השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה כדלקמן: 1.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר האוצר את סמכויות שר הפנים שהוקנו לו בחוקים המפורטים להלן: א.

יריב לוין: כל סמכויות שר הפנים לפי חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965 (להלן: חוק התכנון והבנייה), למעט – 1.

יריב לוין: הסמכויות לפי סעיפים 2(ב)(7), 6א(א)(15), 7(א)(12) ו-7(ב), 11א1(ב)(5), 12א(א)(4), 12(ב), 12ה(ב), 19(א)(2), 19(א1)(1)(ב), 20א(ג), 24(ד), 33א(ג), 33א(ד), 82, 119ד(ב)(2), 158(ו)1, 190(א)(2), 265(17), 265(17א) ו-266ד לחוק, לפי סעיף 2(7) בתוספת הראשונה לחוק, סעיפים 3(א)(11) ו-6(ב)(3) בתוספת השנייה, סעיפים 8, 10(ב), 13(ג), 19(ב)(2), 19(ב)(10)(ג), 19(ד) בתוספת השלישית לחוק, וסעיפים 9(ב)(ג) ו-15(ד)(3) בתוספת הרביעית לחוק; 2.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים בנושא האכיפה לפי פרקים י' וי"א לחוק התכנון והבנייה, וזאת עד ליום כ"ב אלול התשע"ה, 6 בספטמבר 2015; ב.

יריב לוין: כל סמכויות שר הפנים לפי חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה), התשע"א–2011; ג.

יריב לוין: כל סמכויות שר הפנים לפי החוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014; ד.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים להכרזה וביטול הכרזה של "גן לאומי" ו"שמורת טבע" לפי חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ"ח–1998, כפי שמופיע בפרק הראשון, בפרק הרביעי ובסעיף 65; ה.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים לפי חוק משק הגז הטבעי, התשס"ב–2002, כפי שמופיע בסעיפים 25–26; ו.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים לעניין סדרי דין בהתנגדות לתוכנית לפי חוק אוויר נקי, התשס"ח–2008, כפי שמופיע בסעיף 23; ז.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים לעניין תוכניות לבינוי ופינוי של אזורי שיקום לפי חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום, התשכ"ה–1965, כפי שמופיעים בפרק ג' סעיפים 27–33; ח.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים לאפשר סטייה מחוק התכנון והבנייה לפי חוק הפיקוח על קידוחי מים, התשט"ו–1955, כפי שמופיע בסעיף 14; י.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים להכרזת שטח לפי חוק רשות נאות מרפא, התשל"ג–1973, כפי שמופיע בסעיפים 17 ו-19; יא.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים לפי חוק החשמל, התשי"ד–1954, למינוי נציג שעיסוקו בתחום התכנון והבנייה במועצת מקצועות חשמל, כפי המופיע בסעיף 3(א)(5); יב.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים למינוי חבר בוועדה הפדגוגית בעל מקצוע בתחומי התכנון והבנייה לפי חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג–2012, כפי שמופיע בסעיף 13(ב); יג.

יריב לוין: סמכויות שר הפנים למינוי נציג לוועדה המייעצת למועצת הרשות לפי חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות, התשנ"ז–1997, כפי שמופיע בסעיף 16. 2.

יריב לוין: כמו כן, ובהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר הפנים את סמכויות שר האוצר שהוקנו לו בחוקים המפורטים להלן: א.

יריב לוין: סמכות שר האוצר לפי סעיף 6א(א)(6) לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, וכן סעיף 13(ד) לתוספת השלישית לחוק האמור.

יריב לוין: העברת הסמכות לפי סעיף 6א(א)(6) לחוק התכנון והבנייה כאמור תוגבל עד לביצוע תיקון לסעיף 6א(א) לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, שלפיו יתווסף נציג שר הפנים לוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות; ב.

יריב לוין: סמכות שר האוצר לפי סעיף 5(א)(3) לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

יריב לוין: העברת הסמכות כאמור תוגבל עד לביצוע תיקון לסעיף 5(א) לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014, שלפיו יתווסף נציג שר הפנים לוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של מתחמים מועדפים לדיור; ג.

יריב לוין: סמכות שר האוצר לפי סעיף 4(א)(5) לפי חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה), התשע"א–2011.

יריב לוין: העברת הסמכות כאמור תוגבל עד לביצוע תיקון לסעיף 6(א) לחוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה), התשע"א–2011, שלפיו יתווסף נציג שר הפנים לוועדה לדיור לאומי בכל מחוז.

יריב לוין: 3.

יריב לוין: מועד תחילת העברת הסמכויות כאמור בסעיפים 1 ו-2 – החל מיום כ"ז תמוז תשע"ה, 14 ביולי 2015.

יריב לוין: למען הסר ספק, על אף האמור, כל מינוי של שר האוצר או שר הפנים, לרבות מינוי של נציגים לכל מוסד תכנון, יעמוד בתוקפו כל עוד לא עשו שר האוצר או שר הפנים לפי העניין שימוש בסמכותם לפי החלטה זו למינויים כאמור.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטות הנ"ל.

יריב לוין: 4.

יריב לוין: בהתאם לסעיפים 9(א)11 ו-9(ב) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, היא החליטה להעביר את שטח הפעולה: תכנון ובנייה, לרבות מינהל התכנון ולשכות התכנון המחוזיות, ממשרד הפנים למשרד האוצר, וזאת החל מיום כ"ז תמוז תשע"ה, 14 ביולי 2015.

יריב לוין: מבלי לגרוע מכלליות האמור לעיל, במסגרת העברת שטח הפעולה כאמור, יועבר ממשרד הפנים למשרד האוצר, בין השאר, ביצוע בכל שטחי הפעולה לפי חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, לפי חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה), התשע"א–2011, וחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

יריב לוין: כמו כן, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת על החלטתה להעביר את שטח הפעולה של אכיפת דיני התכנון והבנייה, לרבות היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה, ממשרד הפנים למשרד האוצר, וזאת החל מיום כ"ב אלול תשע"ה, 6 בספטמבר 2015.

יריב לוין: 5.

יריב לוין: בתיקון להחלטת הממשלה בדבר העברת סמכויות שר הבינוי בחוק רשות מקרקעי ישראל, התש"ך–1960, לשר האוצר, שאושרה על-ידי הכנסת ביום 25 למאי 2015, ובהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להחזיר לשר הבינוי את הסמכות שהוקנתה לשר האוצר בדבר מינוי נציג במועצת מקרקעי ישראל לפי סעיף 4א(א)(5) לחוק רשות מקרקעי ישראל, התש"ך–1960.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת לתיקון זה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדיון.

טלי פלוסקוב: הדיון משולב לכל ההודעות.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: לכל דובר יש חמש דקות.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, לכאורה אנחנו מדברים היום על נושא שהוא טכני, אבל זה מסוג הנושאים שהטכניקה מכילה בתוכה כל כך הרבה מהות, ואנחנו כבר בתחילתה של הכנסת הזאת הודענו גם לממשלה, ובאופן מפורט יותר לשר האוצר, שאנחנו נהיה פרטנרים ליוזמות הטובות שהוא יביא, ואנחנו ננסה לבלום בכל הכוח את היוזמות הרעות שהוא ינסה לקדם.

איציק שמולי: היום שר האוצר, במסגרת קבינט הדיור, אכן קידם כמה צעדים טובים, ובראשם הרחבה של פרויקט מחיר למשתכן.

איציק שמולי: אני חושב שזה צעד מבורך, צעד שיאפשר להרבה מאוד זוגות צעירים לקבל מהמדינה הטבה של עד 200,000 שקל, וסוף-סוף משתנה הקונספט הזה שבא ואומר שתפקידה של הממשלה הוא רק לגבות כספים מהנדל"ן דרך מיסוי, דרך מחיר הקרקע, וסוף-סוף היא מוכנה להכניס את היד לכיס.

איציק שמולי: באותה נשימה אנחנו באים ואומרים שאנחנו מתנגדים התנגדות עמוקה למהלך הזה של איחוד וריכוז סמכויות התכנון בידי משרד האוצר.

איציק שמולי: היום כל התהליך הזה מצוי בידיו של מינהל התכנון, שכידוע הוא תחת משרד הפנים.

איציק שמולי: במסגרת הזאת, במסגרת הדיון במוסדות התכנון הרגילים, ניתנת, גברתי היושבת-ראש, ההזדמנות להביא לידי ביטוי כל מיני היבטים שנוגעים בתכנון: היבטים סביבתיים, בריאותיים, תחבורתיים, היבטים של חינוך, תשתיות, וככה אנחנו לפחות מצליחים, לפחות באידיאל, ליצור מערכת תכנון – או הליך תכנון שהוא אידיאלי.

איציק שמולי: נכון שמערכת התכנון במדינת ישראל היא לא יעילה.

איציק שמולי: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה; הסיבה שזה קורה היא לא שאין מוטיבציה למערכת התכנון לפעול.

איציק שמולי: זה קורה משתי סיבות: א.

איציק שמולי: אין תהליך מספיק של חיזוק המערכת הקיימת.

איציק שמולי: מי מכם שעסק אי-פעם ברשויות המקומיות, בהליכים של תכנון, מכיר את התמונה הזאת, שאתה נכנס לפקיד ואתה בקושי רואה אותו כי הוא מסתתר מאחורי שורה שלמה של תיקים.

איציק שמולי: והסיבה השנייה היא שכל פעם הממשלות מנסות למצוא טריק חדש של להמציא את מערכת התכנון מהתחלה.

איציק שמולי: לעקוף בוותמ"ל, בוודמ"ל ווד"ל – כל פעם המצאה חדשה שבסופו של דבר מחזירה אותנו לנקודת ההתחלה.

איציק שמולי: ואנחנו קובלים נגד העניין הזה.

איציק שמולי: אנחנו קובלים נגד העניין הזה, א.

איציק שמולי: מכיוון שאנחנו חושבים שגם בזמן של מצוקת דיור חשוב לתת לאנשים את ההזדמנות להביא לידי ביטוי במסגרת הליך התכנון את העמדה שלהם.

איציק שמולי: אם מחר, במקום פארק שנמצא לי מול הבית – במקרה שלי אין פארק, אתם יכולים להירגע, אבל נגיד – הולכים להקים מחר שלושה "הולילנד" מול הבית שלי, אני רוצה שתהיה לי הזכות להתנגד.

נחמן שי: גם את זה לא יבנו מול הבית שלך.

איציק שמולי: אתה צודק.

איציק שמולי: ערך הקרקע לא מאפשר את זה.

נחמן שי: נמוך מדי.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: הסיבה השנייה: כאשר אנחנו מדברים על הליך תכנוני, הרי עצם המחשבה שמי שיבוא וייצג את האינטרס של התשתיות, של הבריאות, של איכות הסביבה, בתוך ההליך התכנוני, זה משרד האוצר, פקידי האוצר – הרי הדבר הזה נידון מראש לכישלון.

איציק שמולי: בסיום הדברים, גברתי היושבת-ראש, אני מזהיר את הממשלה ואת דוברי הקואליציה הבאים שיעלו אחרי: תתייחסו לטענות האלה ברצינות; אין פה דיון בין מחבקי עצים ומצילי צבים ובין כאלה שרוצים לפתור את בעיית הדיור.

איציק שמולי: אל תתייחסו לזה באופן הציני הזה.

איציק שמולי: גם אנחנו, לא פחות מכם, מעוניינים בפתרון בעיית הדיור, רק שאנחנו סבורים שהדרך שאתם מציעים לא תוביל לפתרון ורק תסרבל את מערכות התכנון של מדינת ישראל.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חמש דקות.

יוסף ג'בארין: חברים שלי מתקנים שזה יוּסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, חברים נכבדים, בצהרי היום קיימנו ברשימה המשותפת מפגש עם ארגוני החברה האזרחית הערבית והערבית-יהודית בנושא של דיור ותכנון.

יוסף ג'בארין: הנושא המרכזי שעמד על הפרק הוא הנושא של המלצות הצוות המיוחד, שהוקם לפי החלטת הממשלה בדצמבר 2014 כדי להציע פתרונות למצוקת הדיור ולמצוקה התכנונית ביישובים הערביים, נושא שעומד בלבו של הנושא שאנחנו דנים בו היום, ואני חושב שהייתה תמימות דעים שביישובים הערביים היה כשל תכנוני היסטורי שנמשך עד לימים הללו.

יוסף ג'בארין: לכן, כשאנחנו נתקלים עכשיו בהצעה הזאת, להעביר ממשרד למשרד, אנחנו מתחילים לתהות מי יציל את העניין התכנוני בחברה הערבית – האם זה משרד הפנים, עם הניסיון המאוד-קשה שהיה לנו אתו במשך עשרות שנים, או אולי לתלות תקוות במשרד החדש, משרד האוצר, שאולי יביא לנו גאולה בעניינים הללו?

יוסף ג'בארין: אלא שאני חושב שהכשל הוא יותר מערכתי, והמעבר ממשרד למשרד לא יפתור את העניין הזה כל עוד לא תהיה התמודדות עם המכשולים הממסדיים, עם המכשולים התכנוניים ועם המכשולים המשפטיים שקיימים בפני הפיתוח התכנוני ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: אני מניח שכולכם אולי ראיתם את הכותרת הראשית ב"הארץ" לפני כמה ימים, על עלייה משמעותית בהריסת בתים ביישובים הערביים בנגב.

יוסף ג'בארין: ב-2014 נהרסו 1,073 בתים.

יוסף ג'בארין: זאת עלייה מאוד משמעותית מהשנה קודמת.

יוסף ג'בארין: אחת הבעיות המאוד-קשות בתחום הזה, של התכנון והבנייה, היא היעדר ייצוג לאזרחים הערבים, לאנשי מקצוע ערבים, בכל שלבי התכנון, הן ברמה של הוועדות המקומיות, הן ברמה של הוועדות המחוזיות והן ברמה של המועצה הארצית.

יוסף ג'בארין: אם לסבר את האוזן – למשל, אני אתחיל מהמועצה הארצית לתכנון ובנייה – שם, במינהל התכנון, בקרב 74 העובדים אין אף עובד ערבי.

יוסף ג'בארין: אפס.

יוסף ג'בארין: מעולם לא מונה יושב-ראש ערבי לוועדות המשנה לעררים.

יוסף ג'בארין: מ-1,765 יועצים לשירותי תכנון במועצה הארצית לתכנון ובנייה, רק 65 הם יועצים ערבים.

יוסף ג'בארין: אם נדבר על הוועדות המחוזיות, מעולם לא כיהן מתכנן מחוז ערבי.

יוסף ג'בארין: מעולם לא כיהן יועץ משפטי ערבי בוועדות המחוזיות.

איתן ברושי: יושב-ראש הוועדה בחיפה זה משלב.

יוסף ג'בארין: תכף.

איתן ברושי: מה תכף?

איתן ברושי: תגיד את האמת.

יוסף ג'בארין: לגבי עובדים בלשכות התכנון הרלוונטיות לציבור הערבי – מ-77 עובדים כאלה, רק חמישה הם מהחברה הערבית.

איתן ברושי: הוא עובד מצוין.

יוסף ג'בארין: בסדר, זה שיש לך מועמד אחד – תודה לאל, פתרנו את הבעיה.

איתן ברושי: אז למה אתה לא מזכיר אותו?

יוסף ג'בארין: אז כשיש אני אומר.

יוסף ג'בארין: אני נותן מספרים כשיש ייצוג.

איתן ברושי: הוא עושה עבודה טובה.

יוסף ג'בארין: עושה עבודה, יכול להיות, מצוינת.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע, לא בחנתי מספיק.

יוסף ג'בארין: אבל הכשלים התכנוניים מראים שכנראה לא כל כך מדויק מה שאתה אומר.

יוסף ג'בארין: לגבי הוועדות המקומיות לתכנון ובנייה – כאן אני אתייחס רק לוועדות תכנון ובנייה שעבודתן רלוונטית לציבור הערבי – מ-126 יושבי-ראש, יש רק עשרה יושבי-ראש ערבים.

יוסף ג'בארין: זה מספיק?

יוסף ג'בארין: ידידי איתן ברושי, זה מספיק, עשרה מ-126?

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על ייצוג של אחוזים ספורים.

יוסף ג'בארין: מ-37 מהנדסים בוועדות המשרתות את הציבור הערבי יש רק 13 מהנדסים.

יוסף ג'בארין: בקרב היועצים המשפטיים בוועדות שמשרתות את הציבור הערבי, מ-37 יועצים משפטיים יש רק תשעה.

יוסף ג'בארין: הייצוג, אין ספק, הוא אחד מהסממנים של הדרת הציבור הערבי במישור הזה, של התכנון והבנייה.

יוסף ג'בארין: אפשר אולי לקראת סוף דברי להגיד, אולי נתלה תקווה בחלק מהמלצות של "צוות 120".

יוסף ג'בארין: אחת ההמלצות העיקריות שם קודם כול מדברת על הקמת ועדה קבועה לתיקון הגבולות, המלצה שאני לא בטוח עד כמה הממשלה תהיה מחויבת לה – אני מקווה שהיא תהיה אכן מחויבת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: המלצה משמעותית שנייה היא להרחיב את תחומי השיפוט של היישובים הערביים; לא רק להרחיב את תחומי השיפוט, אלא גם להכשיר קרקע לבנייה, הן בנייה לדירות מגורים הן בנייה של מוסדות ציבוריים.

יוסף ג'בארין: אז יכול להיות שהפתרון שאנחנו רואים הוא לא במעבר ממשרד למשרד, אלא – 1.

יוסף ג'בארין: בהגברת הייצוג של אנשי מקצוע ערבים בתכנון ובנייה; 2.

יוסף ג'בארין: מה שאנחנו אומרים מאז תחילת המושב הזה: להרחיב באופן משמעותי את תחומי השיפוט של היישובים הערביים, באופן שיפצה אותם על אפליה היסטורית, כאן, ויספק את הצרכים במישור של המגורים ומוסדות הציבור.

יוסף ג'בארין: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אנחנו עורכים עכשיו דיון באחד הדברים המשמעותיים שעמדו על סדר-יומה של הממשלה הזו מייד עם בחירתה ובמוקד ההסכמים הקואליציוניים לפתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: למעשה, זאת ממשלה שנייה שנבחרת כאשר פתרון משבר הדיור הוא אחד הדברים המרכזיים בתחומי העיסוק שלה, והפעם נבחר שר אוצר ממפלגתך, שהכניס מושג חדש לשפה הפוליטית: ארגז כלים, כלי עבודה.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים לפתור את משבר הדיור באמצעות כלי עבודה.

תמר זנדברג: ואני חייבת להתחבר לסוגיה הזו, ואני גם חייבת להגיד עוד משהו:

תמר זנדברג: אני מברכת על העובדה שאולי בפעם הראשונה מאז קום המדינה יש הבנה שכלי העבודה בנושא הדיור נמצאים בתחום התכנון, כי כן, בתחום התכנון טמון המפתח לפתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: רק מה – הדרך שבה הדבר הזה נעשה מתחילה לעורר חשדות כבדים.

תמר זנדברג: כבר מההתחלה, הנושא של מינוי שר הגנת הסביבה, וכל הנושא של העברת מינהל התכנון לשר האוצר התחיל להדליק כמה נורות אדומות.

תמר זנדברג: ולמה?

תמר זנדברג: התוכנית הזאת ממשיכה לקבע את הרעיון השגוי, כאילו מינהל תכנון עצמאי, וכאילו מערכת תכנון שמביאה בחשבון את כל השיקולים, כולל מחילה על עצמה את האיזונים והבלמים, וכאילו שיקולים של איכות סביבה, שיקולים סביבתיים – כאילו כל השיקולים האלה הם חסמים בפני פתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: והאמת היא שההפך הוא הנכון, כי מערכת תכנון עצמאית ושמירה על שיקולים סביבתיים ושמירה על עצמאות מערכת התכנון והכנסת כל השיקולים פנימה, לא רק שהן לא חסם, אלא אפשר לומר שהן לא הבעיה של מערכת התכנון ומשבר הדיור אלא הן חלק מהפתרון.

תמר זנדברג: אנחנו בוועדת הפנים קיימנו בשנים האחרונות כמה וכמה דיונים.

תמר זנדברג: למעשה, אפילו הובאו בפנינו כמה וכמה רפורמות במערכת התכנון, אם הרפורמה בחוק התכנון והבנייה, אם הווד"ל, הוותמ"ל – כמה שינויים די מרחיקי לכת ודי מהותיים.

תמר זנדברג: ועכשיו אומרים לנו: על מנת לפתור את משבר הדיור, בואו נעשה עוד רפורמה מרחיקת לכת וניקח את כל הסמכויות.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר, דובר כאן בתחילה על כלי עבודה בנושא התכנון – תראי מה הולך פה: סמכויות שר הפנים לפי חוק משק הגז הטבעי, חוק אוויר נקי, חוק פינוי ובינוי של אזורי שיקום, חוק הנפט, קידוחי המים, הכרזה וביטול הכרזה של שמורות טבע – שורה ארוכה מאוד של סמכויות, שייצרו לא אחרת מאשר בוקה ומבולקה בעבודת הממשלה.

תמר זנדברג: מי שחושב שזה ייעל – יש לי חדשות בשבילכם: זה רק יעכב.

תמר זנדברג: הרי לא בכדי נתן המחוקק את הסמכויות האלה בידי שר הפנים – כי שם נמצאים הגורמים המקצועיים שיכולים לטפל בכך.

תמר זנדברג: עכשיו, מה יעשה עם הסמכות הזאת שר האוצר?

תמר זנדברג: את מי הוא ישאל?

תמר זנדברג: עם מי הוא יתייעץ?

תמר זנדברג: מי הגורם המקצועי שיעבור על הדברים האלה?

תמר זנדברג: וכל זה למה?

תמר זנדברג: בשביל מהר מהר מהר, לבנות כמה שיותר.

תמר זנדברג: אז בואו נגיד משהו על "לבנות כמה שיותר" הזה.

תמר זנדברג: מדובר על לבנות כמה שיותר על חשבון השטחים הפתוחים, כאשר כרגע, נכון לעכשיו, לפי הערכות גורמי מקצוע המומחים ביותר בתחום הזה, קיים כבר מלאי תכנוני מספיק.

תמר זנדברג: המלאי התכנוני הזה, יש בעיות במימוש שלו.

תמר זנדברג: יש חסמים שמונעים ממנו להיבנות, אבל אין בעיות בתכנון שלו.

תמר זנדברג: ומה אנחנו מציעים – תכנון דירות לעתיד, כאשר בהווה יש מלאי תכנוני שיהיה לו קשה להתממש.

תמר זנדברג: לא זו אף זו.

תמר זנדברג: המלאי התכנוני הזה, נשאלת השאלה, איפה יהיה?

תמר זנדברג: האם הפתרון של הממשלה לפתרון משבר הדיור זה לבנות עוד ועוד שכונות פרבריות שמבוססות על רכב פרטי על חשבון שטחים פתוחים בשולי הערים, או שאנחנו סוף-סוף נגיע לעידן של התחדשות עירונית, נגיע לעידן של התבססות על תחבורה ציבורית במרכזי הערים, ונזנח את הרעיון המוטרף הזה של להמשיך לבנות עוד ועוד יחידות דיור חדשות על שטחים פתוחים ובערים חדשות, שהמחיר שלהן לא ירד אלא יישאר גבוה, מכיוון שזה המחיר של עלות בנייה של יחידת דיור כזו.

תמר זנדברג: לכן, לסיום, הפתרון למשבר הדיור חייב לעבור דרך עצמאות מערכת התכנון, דמוקרטיה של מערכת התכנון, ודרך פתרונות דיור שמבוססים על רעיונות חדשניים – על התחדשות עירונית, על שיתוף הציבור, על התבססות מסיבית הרבה יותר על תחבורה ציבורית, ובין היתר על שמירה גם על עקרונות של קיימות, איכות הסביבה ואיזונים ובלמים בין כל השיקולים האלה.

תמר זנדברג: לצערי הרב, העברת הסמכויות הנמהרת, החפוזה והמבולגנת הזאת מעבירה לנו את הרושם שהולך לקרות בדיוק ההפך מכך, ולא כך נפתור את משבר הדיור אלא להפך.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת איתן ברושי.

זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי, אני מצטרפת לדברים של חברתי חברת הכנסת תמר זנדברג, שהביעה תמיהה למה צריך, על חשבון הרצון לספק פתרונות דיור, לבנות מהר, כפי שהיא אמרה, כדי להתמודד עם משבר הדיור, לשפוך את התינוק עם המים.

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לחברי חברי הכנסת שהיום סיעת מרצ נפגשה עם הפורום לדמוקרטיה בתכנון, ואני רוצה לייחד את הדברים שלי לאזהרות שלהם, או בעצם לקחת מתוך המסמך שהם הגישו לנו כמה אזהרות שמופנות לשר האוצר משה כחלון, תחת הכותרת: תבנה – אל תהרוס.

זהבה גלאון: כולנו שותפים לרצון בעצם להביא ליותר בנייה, בנייה איכותית, לא רק בפרברים, בנייה לזוגות צעירים, דיור בר-השכרה, אבל האופן שבו – הדרך הזאת מטרידה אותנו, מדאיגה אותנו.

זהבה גלאון: אנחנו צריכים לשמור על מערכת תכנון עצמאית, כדי שבעצם לא נמצא את עצמנו במצב שמינהל התכנון, שהיה עד היום תחת השליטה של משרד הפנים, והוא היה גוף נטול פניות – לא שתמיד יש לי דברים טובים להגיד על משרד הפנים, אבל המינהל הזה היה גוף נטול פניות, הוא היה גוף עצמאי.

זהבה גלאון: פתאום ההעברה של מינהל התכנון למשרד האוצר, שצריך לומר ביושר – גם אם יש שר האוצר הכי נהדר בעולם, משרד האוצר מוטה משמעותית גם לאינטרסים כלכליים, לאינטרסים של פיתוח, ובעצם ההעברה של הגוף הזה למשרד האוצר מנטרלת את האפשרות לבקר, מנטרלת את האפשרות להבין שנעשית פה עבודה מקצועית לטווח ארוך, שמביאה בחשבון גם אינטרסים חברתיים סביבתיים, כמו למשל פגיעה בבריאות, כמו למשל פגיעה בסביבה, באיכות החיים של תושבי ישראל.

זהבה גלאון: הדבר הזה הוא מאוד מאוד משמעותי, כי אנחנו אומרים: צריך לבנות, לבנות, אבל על הדרך אנחנו עלולים לשפוך את התינוק עם המים.

זהבה גלאון: עוד הערה חשובה שמציין הפורום לדמוקרטיה בתכנון – ואני מציינת אותו כבר כמה פעמים, כי אנחנו מדברים כאן על קואליציה שמאגדת בתוכה – אני רוצה לציין את שמות הארגונים: "חיים וסביבה", "מנהיגות אזרחית", החברה להגנת הטבע, "אדם טבע ודין", "במקום", "מגמה ירוקה", "מרחב", איגוד המתכננים בישראל, האגודה לזכויות האזרח, "ירוק עכשיו", איגוד אדריכלי הנוף, מכון דש"א, המועצה הישראלית לבנייה ירוקה, האגודה לצדק סביבתי, "שתיל", האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה והעמותה לכלכלה בת-קיימא.

זהבה גלאון: הסיבה שאני טורחת לציין את כל הארגונים האלה, שהתאגדו תחת הקואליציה הזאת או תחת פורום דמוקרטיה בתכנון, היא כי פה אנחנו רואים איך שורה של ארגונים שחרדים לדמותה של החברה הישראלית, להשלכות של המהלך הזה של העברת מינהל התכנון למשרד האוצר, התאגדו, שמו בצד, הייתי אומרת, כל אחד את כל הדברים שהוא נאבק עליהם ביום-יום, בעצם כדי להתריע על משמעות הבעיה בהעברת הסמכויות, בהעברת מינהל התכנון, ביצירת מערכת תכנון ריכוזית, שלא בהכרח מייצגת את כל האינטרסים, מערכת שאין בה איזונים ובלמים שנחוצים למערכת תכנונית בדמוקרטיה מתוקנת, ולכן כל הארגונים האלה התאגדו.

זהבה גלאון: היום הם היו אצלנו בכנסת – אני מניחה שהיו גם אצל הסיעות השונות.

זהבה גלאון: אנחנו מחזקים אתכם במאבק שלכם, שהוא מאבק של כולנו.

זהבה גלאון: אני קוראת לכם, חברי חברי הכנסת, הצטרפו לקריאה לשר האוצר: תבנה – אבל בהזדמנות זו גם אל תהרוס.

זהבה גלאון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש וחברי חברי הכנסת, אני, בניגוד לקודמַי, לא מתפעל מהמציאות שאנחנו מכירים בשנים האחרונות.

איתן ברושי: אלה ששיבחו את המצב הקיים צריכים לדעת שחלק מהתשתית שנבנתה בשנים האחרונות – והתוצאה היא כישלון בהרבה מאוד תחומים, גם במלאי הדירות והקרקעות, היא תוצאה שבגינה מתחייב שינוי בהעברת הסמכויות.

איתן ברושי: אבל אני לא אוכל לתמוך בהצעה כי לפי דעתי, כמו שאמרתי במינהל, הבעיה היא לא להחליף את הכתובת, אלא לשנות את היכולת.

איתן ברושי: אנחנו עדים לפקידוּת, בהרבה מאוד הזדמנויות, שמנעה – ולצערי, זהבה, גם חלק מהגופים שהופיעו אצלכם לא באו בידיים נקיות.

איתן ברושי: דרך אגב, מעמדם לא ייפגע גם מהעברה לאוצר.

איתן ברושי: אני יכול לומר בוודאות שלחלק מהגופים הירוקים, שאת שיבחת, יש אחריות ישירה לחלק מהתקלות.

איתן ברושי: אני עוד זוכר את הוויכוח על כביש 6.

איתן ברושי: אם לא היה מוחלט על כביש 6 – חלק מהם גם התנגד לכביש 6.

זהבה גלאון: גם אנחנו.

אילן גילאון: גם אנחנו התנגדנו – – –

איתן ברושי: אני חוזר ואומר: אני מציע לכם לבדוק, למשל, את הבג"ץ שהוציאו נגד בינת שוורץ, וגם קיבוצים, שאתם קיבלתם שם תמיכה.

איתן ברושי: תקשיב טוב, אתם לא בקיאים בחלק גדול מהעובדות.

אילן גילאון: גם אתה לא.

איתן ברושי: בקיבוצים ובמושבים, שאתם קיבלתם בהם תמיכה, לא בונים – – –

זהבה גלאון: אתה מסתכל סקטוריאלית ואנחנו מסתכלים כללית.

איתן ברושי: תקשיבי טוב, זהבה, זה לא עניין של ססמאות.

זהבה גלאון: אני מקשיבה.

איתן ברושי: לא בונים מ-2009, בגלל התנגדות חסרת אחריות של גופים ירוקים.

זהבה גלאון: אנחנו אתך – – –

אילן גילאון: בעניין הזה – – –

איתן ברושי: לא שיוך – זה עניין של הקפאת העבודה של בינת שוורץ, עד כדי עצירה של 2,500 יחידות דיור ב-21 קיבוצים בכל חלקי הארץ.

איתן ברושי: מאיזה נימוקים – אני אפילו מתבייש להגיד את זה במיקרופון.

איתן ברושי: לכן, אני חושב שהמהלכים שהממשלה יוזמת באים על תשתית של כישלונות ועל חוסר משילות בחלק מרכזי מעבודת הממשלה.

איתן ברושי: אבל אני טוען שלא בטוח שהשינוי הזה מביא את הפתרון, משום שאנחנו לא מחליפים את האנשים, ולא את הפקידוּת, וגם לא בטוח – את המשילות.

איתן ברושי: ולכן, אני רוצה לומר שהבעיה היא לא הכתובת ותיבת הדואר, הבעיה היא העצלנות, חוסר האחריות, חוסר הנחישות וחוסר ההזדהות עם מטרות, שלפי דעתי הממשלות הקודמות גם כן הגדירו, ולכן השאלה היא אם השינוי הזה באמת אמיתי, אם אנחנו מעבירים סמכויות ומקבלים את אותן תוצאות.

איתן ברושי: ואני רוצה לומר – יש פה שר בממשלה – ראיתי בעיתונות של היום ששר החקלאות דחה את הדיון ברציפות על שאלת הבדואים בדרום.

איתן ברושי: אני לא מתווכח אתו על ההחלטה, אני רק רוצה לומר לשר האוצר, שאיננו פה, וגם לשר האוצר הקודם, שבחר לא להיות פה, שהם לא התנהגו עם ההתיישבות כמו שאנחנו מתנהגים, וטוב שכך, עם הבדואים.

איתן ברושי: שמעו אותנו פחות, וקיבלו החלטות שהן גזירות יותר חמורות, כולל – תקשיבו טוב – ממשלת ישראל מקבלת החלטה על פינוי פולשים חקלאים יהודים וישראלים.

איתן ברושי: על שום מה?

איתן ברושי: מישהו החליט שצריך לבנות שם בנייה להרחבת עיר כזאת או אחרת.

איתן ברושי: אין לזה אח ודוגמה, להחלטות חסרות אחריות של פינוי, עד כדי מעצר, של מי שמעבד את אדמתו עשרות ואולי 100 שנים.

איתן ברושי: ולכן אני אומר פה לשר האוצר ולפקידים נוספים: לעתים תהיו יותר רגישים.

איתן ברושי: כמעט הייתי אומר, של נעליך מעל רגליך לפני שאתה מפעיל צו לפינוי חקלאים מאדמתם.

איתן ברושי: ובהזדמנות הזאת חשוב לומר – דיברו פה על המיעוטים, דיברו על הבדואים, ואני בעד שכולם יהיו מטופלים באותה רמה של שוויון – אבל מפה אני קורא לממשלה לשים לב כיצד היא הפקירה והזניחה את המושבים ואת הקיבוצים בשנים האחרונות.

איתן ברושי: לעומת זה, אין הצדקה לפגוע בשטחים פתוחים וחקלאיים בטרם מיצו את השטחים הקיימים.

איתן ברושי: ולכן אני אתנגד, במסגרת ההצבעות של היום, להצעה, כי היא לא שלמה, היא לא מבטיחה את השינוי.

איתן ברושי: היא מבטיחה את העברת האחריות, אבל היא לא מבטיחה את התוצאות.

איתן ברושי: אנחנו לא משנים את הפקידים, אנחנו לא משנים את השיטה, אנחנו לא מאפשרים משילות מלאה, וספק אם הסמכויות המרוכזות ביד אחת יביאו לתוצאה המקווה של מלאי דירות ושל הפחתת המחירים כדי לאפשר כאן חיים לכולם, ממש לכולם.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, אדוני.

אראל מרגלית: גברתי כבוד היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש בעיה אמיתית, במדינת ישראל, להעביר תוכניות בנייה.

אראל מרגלית: אנחנו מובילים בעולם המערבי במשך הזמן שלוקח לאשר תוכנית, מרגע שהיא נהגית ועד הרגע שהיא מאושרת.

אראל מרגלית: והדבר הזה מאוד מאוד מייקר את עלות הבנייה ועלות כל תוכנית במדינת ישראל.

אראל מרגלית: זה נכון, ואני מסכים גם עם שר האוצר וגם עם אנשים אחרים, שאומרים שהם רוצים לפשט את התהליכים ולגרום להם לעבוד בצורה יותר קלה.

אראל מרגלית: ואני גם מסכים שחלק מהדברים צריכים להיות בצורה כזאת, שכשמישהו מקבל החלטה ממקום אחד, זה יותר נוח לתכלל תהליכים שהרבה פעמים נמצאים בהרבה מאוד מקומות.

אראל מרגלית: אבל אני שואל את עצמי – ואני מבין שמשרד האוצר הוא המשרד עם הסמכויות והכוח הגדול ביותר, כי יש לו תקציבים והוא יכול בעצם לשלוט בהרבה מאוד דברים – אבל אני הייתי חושב שתהליך נכון זה לפשט את ההליכים בתוך משרד השיכון ובתוך משרד הפנים ולייעל אותם.

אראל מרגלית: ואני מוכן להירתם לזה, כחבר באופוזיציה, כמו שאנחנו נרתמים ליוזמות כאלה ואחרות שעושים.

אראל מרגלית: מה הבעיה שאני רואה בחוק הזה כרגע?

אראל מרגלית: אני רואה בעיה, שזה מהלך חד-פעמי גדול שהופך למשהו קבוע, שבעצם נותנים לאוצר – והיום אתם יודעים מי יושב שם, אבל אתה לא יודע מי ישב שם מחר – סמכות מטורפת בתחום שהוא לא תחום סמכותו המקצועית.

אראל מרגלית: כלומר, אם מחר משרד האוצר – ואמרה את זה גם חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ בישיבת הסיעה – אז מחר במשרד האוצר ירצו גם לעשות רפורמות בתחום החינוך, וירצו לשנות שם כמה דברים שאנחנו חושבים שצריכים להיות יותר יעילים; אז מה, נעביר למשרד האוצר גם את כל הסמכויות בתחום החינוך?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: נבוא – במשרד האוצר, שהוא משרד שצריך לאפשר למשרדים האחרים לעבוד – ונבנה אתו תהליך שהוא הרבה יותר יעיל.

אראל מרגלית: נניח שיש לנו שניים-שלושה רעיונות שאנחנו חושבים שיכולים לעשות רפורמה גדולה.

אראל מרגלית: ואני חושב שכאן זאת סכנה, והרבה מאוד פעמים, כשאנשים לוקחים לעצמם סמכויות כל כך נרחבות, הם יודעים איך זה מתחיל, אבל הם לא יודעים איך זה נגמר, כי הם לא יודעים לאן זה הולך עם הבן-אדם שיבוא אחריהם.

אראל מרגלית: ולכן אני נגד.

אראל מרגלית: עכשיו, זה לא אומר שאני נגד לקחת חלק מהתהליכים ולהפוך אותם להרבה יותר פשוטים; זה לא אומר שאני נגד איזו מערכת של עשייה הרבה יותר ממוקדת, עם מטרות מאוד קונקרטיות, שאני מוכן שאנחנו נעמוד מאחוריהן, קואליציה ואופוזיציה.

אראל מרגלית: אבל התהליך הזה, של ריכוז תהליכים בגורם שה-checks and balances של הדמוקרטיה יהיו הרבה אצלו פחות חזקים, לדעתי הוא מסוכן.

אראל מרגלית: ואני אתן לכם כמה דוגמאות דווקא מאזור ירושלים.

אראל מרגלית: אני שומע שבאזור ירושלים רוצים לקחת – במקום לבנות בתוך העיר, שיש בה עוד איזה 60,000 יחידות דיור, שאפשר לעשות כהתחדשות עירונית בתוך ירושלים ולהכניס צעירים לעיר ולרכז את העיר ולהפוך אותה לעיר הרבה יותר תוססת – אני שומע שלחלק מהאנשים בוועדות התכנון נורא נוח ללכת מערבה, לכיוון יער ירושלים, ליד צור-הדסה, ליד הר-איתן, ליד מבשרת, כל התוכניות הגדולות שבנו.

אראל מרגלית: עכשיו, למה אני נגד זה?

אראל מרגלית: אני נגד זה כי אנחנו רוצים balance בין המרחב הכפרי והריאות הירוקות של העיר לבין ההתפתחות האורבנית.

אראל מרגלית: ואנחנו בעד ההתפתחות האורבנית של ירושלים, בתוכה.

אראל מרגלית: אנחנו בעד שבחלק מהמקומות יבנו בקומות.

אראל מרגלית: אנחנו בעד שירכזו שימוש מעורב סביב המעבר של "בצלאל" למרכז העיר ושיבנו ליד זה מעונות לסטודנטים ומקום גדול לפיתוח מדיה ולכל הדברים האחרים.

אראל מרגלית: אנחנו בעד שרשות השידור תקום מחדש על הרגליים, בתוך העיר, ליד השוק, באותו מקום שהתווינו לה לפני 24 שנה, עם טדי קולק, ושם תקום יצירה של יצירה ועשייה כמו ה-BBC, כמו Channel 4 של ה-BBC, פה, בתוך ירושלים.

אראל מרגלית: זה יהיה אדיר.

אראל מרגלית: וליד זה יהיו מגורים, וליד זה תהיה תעסוקה, ואולי גם חברי הכנסת פעם יצאו מהמזנון של הכנסת וילכו לאכול באיזו מסעדה ירושלמית.

אראל מרגלית: כי אתם נמצאים פה בצוללת, אני לא יודע אם אתם בכלל נוגעים בעיר.

אראל מרגלית: הגיע הזמן שנצא כולנו החוצה, גם פה בקריית הממשלה; אנחנו יושבים בתוך מתחם צבאי סגור.

אראל מרגלית: אף אחד ממשרד החוץ לא פגש מישהו ממשרד הכלכלה שבחיים לא פגש ברחוב מישהו מבנק ישראל שלא ראה אף אחד ממשרד ראש הממשלה שלא ראה אותנו בכנסת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: אז אני אומר, בואו נפתח את הדברים ונעשה את הדברים יותר מהר.

אראל מרגלית: אבל להעביר סוג של דיקטטורה תכנונית למשרד שיש בו הכי הרבה אמצעים וכוח, בלי לדעת שיש checks and balances, בלי לחזק את משרד הפנים ומשרד הבינוי והשיכון, זו, לדעתי, יכולה להיות בכייה לדורות.

אראל מרגלית: ירכזו את כל האוכלוסייה במרכז הארץ, במקומות הכי נוחים; לא ילכו לדרום, לא ילכו לצפון, יבנו על השטחים החקלאיים, לא ישאירו ריאות ירוקות – יעמדו באיזו מכסה באיזו שנה ואנחנו נבכה על הדבר הזה הרבה מאוד שנים, שנים אחר כך.

אראל מרגלית: לכן אני נגד, ואני קורא לכם לחשוב על העניין הזה מחדש ולהגיע למתווה שבו אנחנו, האופוזיציה, נוכל לתת לכם תמיכה כמו שאנחנו רוצים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, יש הרבה מה לתקן במערכת התכנון.

דב חנין: יש ביורוקרטיה מיותרת?

דב חנין: צריך לנסות להתמודד אתה.

דב חנין: יש לפעמים אטימות לצרכים של קבוצות אזרחים?

דב חנין: צריך לטפל בכך.

דב חנין: יש חוסר התייחסות לצרכים של האוכלוסייה הערבית?

דב חנין: זה מאוד כואב.

דב חנין: לא מספיק סופרים את הפריפריות?

דב חנין: חייבים לתקן.

דב חנין: יש הרבה מה לתקן במערכת התכנון, אבל בשום פנים ואופן אסור להרוס אותה, וזה מה שהממשלה הזאת מקדמת.

דב חנין: פעם אחר פעם, כביכול כדי לבנות דירות, פוגעים במערכת התכנון.

דב חנין: אז עשו לנו מסלולים עוקפי תכנון; זה התחיל בווד"לים – וד"ל 1, וד"ל 2.

דב חנין: אחר כך הוסיפו את הוותמ"ל.

דב חנין: תיקונים בחוק התכנון והבנייה – אנרכיה של מוסדות עוקפי מוסדות עוקפי מוסדות תכנון.

דב חנין: והיום – המהלך הקטלני האחרון הוא מהלך שהפגיעה שלו במערכת התכנון היא פגיעה הרסנית.

דב חנין: העברת הסמכויות ממשרד הפנים למשרד האוצר איננה מהלך טכני, כי היא מבטאת מעבר של מערכת התכנון לעולם שמסתכל על הכול דרך פריזמה אחת ויחידה: פריזמה כלכלית, פריזמה של רווחים, פריזמה של אינטרסים כלכליים.

דב חנין: כך ילכו לאיבוד שיקולי הבריאות, הסביבה, איכות החיים.

דב חנין: כך ייפגעו זכויות הציבור בתכנון – הזכויות הדמוקרטיות להתנגד, להביע דעה, להציע הצעות.

דב חנין: כך ייפגע הקשר בין מערך התכנון לרשויות המקומיות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, את, כראש עירייה, מכירה עד כמה מערך התכנון והעירייה הם גופים שחייבים לעבוד יחד.

דב חנין: אם ועדה מקומית או ועדה מחוזית לא יודעת לדבר עם העירייה, מה עשינו?

דב חנין: יצרנו פה איזו מערכת היברידית שלא תייצר פתרונות דיור ולא תייצר פתרונות בנייה, אלא תקשה עליהם.

דב חנין: פגענו באופן קשה במערכת הדמוקרטית של איזונים ובלמים.

דב חנין: איזונים ובלמים הם התורה שמאפשרת למערכת לעבוד.

דב חנין: כאשר נותנים את כל הכוח לכיוון אחד ולא נותנים שום משקל ושום מקום לשיקולים אחרים, אנחנו פוגעים במערכת פגיעה אנושה.

דב חנין: אנחנו פוגעים, במהלך הזה, ביכולת לייצג באופן מאוזן והולם את השיקולים השונים של משרדי הממשלה השונים, של גופי השלטון השונים, של המערכות הציבוריות השונות, בוועדות התכנון.

דב חנין: אנחנו מייצרים פה מהלך מובהק של הגברה של הריכוזיות, ויחד אתה חיזוק של סיכוי או סיכון לשחיתות ולקשרי הון-שלטון.

דב חנין: צריך לומר כאן משהו בשאלת הריכוזיות.

דב חנין: כבר היום, עמיתי חברי הכנסת, כולנו יודעים את זה – משרד האוצר כבר היום הוא המשרד החזק ביותר.

דב חנין: ואת המשרד החזק הזה מבקשים כאן לחזק עוד יותר.

דב חנין: מבקשים כאן להעביר עוד כוחות, עוד סמכויות.

דב חנין: הרשימה היא כמעט אין-סופית.

דב חנין: השר יריב לוין היה צריך לעמוד כאן

דב חנין: דקות ארוכות ולהקריא רק את מספרי הסעיפים ואת מספרי הפרקים ואת שמות החוקים שהסמכויות לגביהם עוברות לשר האוצר.

דב חנין: אני משוכנע ששר האוצר עצמו, אפילו, איננו יודע מה הן כל הסמכויות שעוברות לידיו.

דב חנין: מחזקים את המשרד החזק ביותר, ומחזקים אותו על חשבון מערכות שצריך לחזק אותן.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש הרבה מה לעשות במערכת התכנון, ויש הרבה מה לעשות כדי לייצר פתרונות דיור במדינת ישראל.

דב חנין: וקודם כול, כדי לייצר פתרונות דיור במדינת ישראל, צריך לבנות דירות.

דב חנין: ומי שצריכה לבנות דירות זו קודם כול המדינה.

דב חנין: והיא צריכה לבנות גם בתל-אביב, וגם בפריפריה, וגם ביישובים ערביים – כן, גם הציבור הערבי זכאי לזה שתיבנינה עבורו דירות.

דב חנין: האזרחים הערבים היום נאבקים על עצם הזכות שלהם לבנות על האדמה הפרטית שלהם.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: אבל זו הבקשה המינימליסטית.

דב חנין: הבקשה שצריך לבקש היא שהמדינה – גם המדינה – תבנה לאזרחים ערבים.

דב חנין: ואני רוצה לסיים בכך, גברתי היושבת-ראש: את מינהל התכנון ומערכת התכנון צריך לחזק.

דב חנין: צריך להביא לשם עוד כוחות מקצועיים, לייעל את המערכת, לקצר את לוחות הזמנים – בטח לא להרוס.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת דניאל עטר.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, העברת מינהל התכנון למשרד האוצר מזכירה לי את תוכנית 100 הימים של יובל שטייניץ, שהוא הגיש בשעתו לראש הממשלה נתניהו מייד אחרי הבחירות – נדמה לי שאלה היו הבחירות הקודמות – והיה בה סעיף אחד סהרורי במיוחד; הוא נועד לפתור את בעיית הדיור.

שלי יחימוביץ': והיה כתוב בה, באותה תוכנית 100 הימים, משפט כמו – אין לי אותו לפני, אבל פחות או יותר כך – קום והתהלך בארץ, ואם תראה פיסת אדמה והיא תמצא חן בעיניך, תוכל פשוט לפנות למינהל מקרקעי ישראל ולהגיד שאתה רוצה לבנות עליה, ותקבל.

שלי יחימוביץ': הכול בשם אותה דחיפות ואותו רצון, רצון כן ואמיתי, באמת להביא מזור לאחת הבעיות החמורות ביותר שאנחנו חווים כאן כחברה וכמדינה, והיא בעיית קורת הגג לראשנו, אותה זכות כל כך בסיסית.

שלי יחימוביץ': ויש לנו עוד ועוד מהחומרים האלה, עוד ועוד מההמצאות הגרנדיוזיות שלא מתחברות בסוף למציאות.

שלי יחימוביץ': העברת מינהל התכנון למשרד האוצר זה עוד מאותו הדבר, עוד מאותו אימפריאליזם מוכר של האוצר.

שלי יחימוביץ': אפשר לראות את זה בוועדות הכנסת: מגיע נציג האוצר, הוא מבין בחינוך יותר מאנשי החינוך; מגיע נציג משרד האוצר, הוא מבין בבריאות יותר מאנשי הבריאות.

שלי יחימוביץ': שלא לדבר על החמדנות התמידית של משרד האוצר את קופת הביטוח הלאומי – גם את זה הם רוצים אצלם.

שלי יחימוביץ': ועכשיו את מינהל התכנון?

שלי יחימוביץ': איזה ריכוז של עוצמה מטורפת יש כאן, בלי שאף אחד, אגב, בקצה מבטיח לנו באיזו צורה שיהיה שם דיור זול כתוצאה מריכוז אותה עוצמה מטורפת.

שלי יחימוביץ': מה עם כל הדברים שמינהל התכנון מתעסק בהם?

שלי יחימוביץ': מה עם תעסוקה?

שלי יחימוביץ': מה עם מסחר?

שלי יחימוביץ': מה עם תשתיות תחבורה?

שלי יחימוביץ': מה עם תשתיות אנרגיה, סביבה, בריאות הציבור?

שלי יחימוביץ': חזון סביבתי כלשהו, חזון לאומי בבנייה – לזה אחראי מינהל התכנון.

שלי יחימוביץ': דיקטטורה מוחלטת של האוצר.

שלי יחימוביץ': הרי אם אנחנו הולכים על-פי השיטה הזאת של דחיפוּת לבנות מהר מהר מהר – אגב, הצורך הזה לבנות מהר, בלי העברת מינהל התכנון למשרד האוצר אושרו 70,000 דירות בכל שנה, בלי אותו פטנט מיוחד.

שלי יחימוביץ': אם זה העניין וזה האינסנטיב, בואו תבנו מהר מהר דירות מקלקר ודירות מקרטון, או – בלי להיסחף יותר מדי עם הדימוי – תבנו סלאמס, מהר מהר, בלי תכנון, בלי איכות סביבה, בלי גני-ילדים, בלי מקורות תעסוקה.

שלי יחימוביץ': מהר מהר, בכל מקום.

שלי יחימוביץ': לשם זה מוביל.

שלי יחימוביץ': כמה רפורמות כבר שבענו וספגנו בשנים האחרונות: הפרטת הקרקעות, רפורמת המרפסת, רפורמת הפרגולות, רפורמת התכנון, חוק הווד"לים, ועדת טרכטנברג עם קריטריונים לדיור בר-השגה, שהייתה כלא-הייתה.

שלי יחימוביץ': זוכרים את ההבטחה של ראש הממשלה למנות את כחלון ליושב-ראש מינהל מקרקעי ישראל ערב הבחירות?

שלי יחימוביץ': כדי שהוא יעשה רפורמה בדיור כמו שהוא עשה בסלולר, כך אמר ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': אז הנה, זה חוזר אלינו עכשיו בדלת האחורית.

שלי יחימוביץ': העברת מינהל התכנון לידי האוצר היא שגיאה קשה מאוד מאוד.

שלי יחימוביץ': ואני מפצירה בחברי הקואליציה לא להצביע כאן כאיש אחד למען הצעד הזה.

שלי יחימוביץ': גם אם אנחנו מחבבים את שר האוצר משה כחלון, וגם אם הוא אדם חביב ונחמד, וגם אם אנחנו מאמינים בכנות כוונותיו, סוגיות פרסונליות הן בטח לא המענה לשינוי כל כך כל כך דרמטי במבנה התכנון במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': והאימפריאליזם הזה, ההשתלטות של האוצר על מינהל התכנון, מבטיחה לנו נסיגה של עשרות שנים לאחור, במקום שנהיה חלק ממשפחת העמים, אותה משפחה שמביאה בחשבון תכנון סביבתי ועוד מרכיבים רבים מאוד בבואה לבנות בית.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דניאל עטר, ואחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב.

דניאל עטר: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, האמת היא שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו איך בכלל נקלענו לסיטואציה הזו, שיש מין אווירה במדינת ישראל, כל פעם שמקימים ממשלה חדשה, כל שר רוצה להוכיח את עצמו ולהראות לעולם שהוא מביא איזה מסר חדש, ומייצרים רפורמה.

דניאל עטר: תחת האמירה רפורמה מותר לעשות הכול.

דניאל עטר: אני בהחלט מצטרף לחברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שיש סימפתיה כלפי שר האוצר, ואפילו תחושה שאנחנו מאמינים לו שבאמת כוונותיו כנות.

דניאל עטר: אבל כשאתה מגיע לתפקיד כל כך דרמטי בחייה של מדינה, כוונות טובות לא מספיקות.

דניאל עטר: מה ההיגיון להעביר את מינהל התכנון ממשרד הפנים למשרד האוצר?

דניאל עטר: לכמה זמן מעבירים אותו, לכל החיים?

דניאל עטר: מינהל התכנון במשרד הפנים עבר שנים קשות מאוד – ללמוד את תפקידו במסגרת הדמוקרטיה הישראלית, שהיא הדמוקרטיה הכי ריכוזית בעולם בתחום התכנון.

דניאל עטר: ולפני כמה שנים התחולל שינוי, שראינו את ההבדל בו, והתחלנו לראות את דרך העבודה שקובעת שלכל ועדה בכל תיק, בכל דיון, יש לוחות זמנים.

דניאל עטר: יש תהליכים מאוד ברורים.

דניאל עטר: הקשבתי לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני מקווה שגם אתם, כשהיא דיברה על התכנון ועל ההתחשבות בצרכים העתידיים, ולא בכניסה היסטרית לבנייה מטורפת, שבסופה, בעוד שנים מספר, כאשר יהיו בעלי תפקידים אחרים – אולי אלה יהיו הילדים שלנו – נשאל את עצמנו איך נבנתה הקטסטרופה הזו של מאות-אלפי יחידות שלא התייחסו ולא התחשבו בצרכים העתידיים של המדינה הזו; לא התחשבו בהתפתחות הכלכלית של העולם, מבחינה גלובלית, שבו אנחנו חיים; לא הביאו בחשבון בצורה הנכונה את רוחב הכבישים, רוחב המדרכות, את התשתיות התת-קרקעיות, את יכולת הקיבול של צנרת המים, של צנרת הביוב – כל אותם פרמטרים שכל מתכנן יודע שקודם כול מתכננים אותם עד השלב האחרון בראייה של עשרות שנים קדימה, ורק אחר כך מעלים את השופלים על הקרקע.

דניאל עטר: ועד שבמינהל התכנון, דרך המועצה הארצית, הוועדה המחוזית והוועדות המקומיות, עד שלמדו את שיטת העבודה, באים עכשיו ורוצים לשנות את הכול.

דניאל עטר: אני רוצה לומר לך, אדוני שר האוצר: זה לא חשוב כמה שינוי תעשה, בכל תהליך של שינוי בקצה ממתין ראש עיר ויזם-קבלן.

דניאל עטר: בכל תהליך.

דניאל עטר: אז איך אתם חושבים שזה יקרה?

דניאל עטר: אם מעבירים את מינהל התכנון ממשרד הפנים למשרד האוצר, ראשי הרשויות, שהם המוציאים לפועל של כל תוכנית שתתכננו בעתיד, כפופים עדיין למשרד הפנים.

דניאל עטר: הכפיפות הזו יוצרת דואליות של סמכויות: ממי הם יקבלו את האחריות?

דניאל עטר: מי יכתיב להם את לוחות הזמנים?

דניאל עטר: מי יקבע להם את דרך הפעולה?

דניאל עטר: האם בקיצור התהליכים הביורוקרטיים, שבו לא יתאפשר להתחשב בסביבה ובצרכים שלנו, בצרכים העתידיים שלנו, בכל עולם התוכן הזה שנקרא קיימות, שמתחתיו יש הבנה לצרכים של פיתוח כלכלי וחברתי משולב ביחד עם הצרכים העתידיים של המדינה הזו ושל אזרחי המדינה?

דניאל עטר: האם לא חשבתם על כל הדברים האלה?

דניאל עטר: האם תחת ההגדרה רפורמה, כדי לזכות בעוד כמה כותרות, אתם מוכנים למכור את עתידה של המדינה הזו?

דניאל עטר: ולסיום, אדוני שר האוצר, אני רוצה לתת לך נקודה למחשבה.

דניאל עטר: תחשוב על זה: האם ההיסטוריה של ראש הממשלה בחיסול של שרי אוצר לא מכוונת במקרה הזה גם אליך?

דניאל עטר: תחשוב על הדברים, כי כבר למדנו – כן, מיקי, מה לעשות, ההיסטוריה הקצרה שלנו בשש השנים האחרונות מלמדת שככה הוא עושה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דניאל עטר: מלכודת של דבש: מכניס את שרי האוצר, שהם אף פעם לא ממפלגתו, פנימה, מחסל אותם, ונבנה לעוד כמה שנים של שלטון.

דניאל עטר: אני חושב שהגיע הזמן לפתוח את העיניים, לראות את עתידה של המדינה.

דניאל עטר: הרבה יותר חשוב מהרגע ומהצורך האישי כרגע לזכות בכמה כותרות על רפורמות ועל הובלה אל עבר המקום הלא-נודע – –

טלי פלוסקוב: תודה.

דניאל עטר: – – ומקום שממנו לא יהיה פתרון לצורכי הדיור, לא יהיה פתרון לפיתוח כלכלי באותם מקומות שייקלטו אנשים – –

אראל מרגלית: נכון.

דניאל עטר: – – כדי שיהיו שם מקומות תעסוקה, כדי שיפתחו שם, סביבם, מרכזי תרבות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

דניאל עטר: – – כל אלה לא יקרו אם נמשיך בדרך הזו, בריצה המטורפת הזו, בלי להבין את המשמעות של ההליכה שלנו בלי שום תכנון קדימה.

דניאל עטר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דניאל עטר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עמר בר-לב: גברתי היושבת-ראש – את יודעת, גברתי היושבת-ראש, לפני שלוש שנים עשינו איזה שיפוץ בבית, והשיפוץ כלל קיר של שני מטר, הזזנו אותו בשני מטר.

עמר בר-לב: זה הכול.

עמר בר-לב: בשביל זה כמובן היינו צריכים לעבור דרך כל מינהל התכנון ולעשות את כל השינויים.

עמר בר-לב: לקח שנה וחצי – שנה וחצי – לקבל את האישורים להזיז קיר של שני מטר למרחק שני מטר.

טלי פלוסקוב: באיזה עיר זה?

עמר בר-לב: בכוכב-יאיר.

עמר בר-לב: אני גר בכוכב-יאיר, באזור המרכז, לא באיזה מקום נידח, חס וחלילה.

עמר בר-לב: כך שאותי לא צריך לשכנע שיש צורך ברפורמה מעמיקה במינהל התכנון, ואם באמת מדינת ישראל רוצה להתחיל לבנות בתים ומגורים ודירות לזוגות צעירים, לחיילים וחיילות משוחררים, לכלל אזרחי מדינת ישראל, חייבים לעשות רפורמה.

עמר בר-לב: אבל בין לעשות רפורמה במינהל התכנון ובין לקחת את כל מינהל התכנון, להעתיק אותו ממשרד הפנים ולהעביר אותו למשרד האוצר – אני ממש לא מבין את הצורך בזה.

עמר בר-לב: אני לא מבין את ההיגיון.

עמר בר-לב: זאת אומרת, את ההיגיון אני מבין אם מישהו רוצה הרבה כוח אצלו – אז בואו נעביר את כל המשרדים בכלל לראש הממשלה, כל הסמכויות יהיו אצל ראש הממשלה, מתחתיו יהיו פקידים, והכול יהיה יותר פשוט.

עמר בר-לב: יהיה אפשר גם את הכנסת לצמצם, במקום 120 חברים ל-12 חברים.

עמר בר-לב: הכול יהיה יותר פשוט ויותר מהר.

עמר בר-לב: אבל, כמובן, לא זו הכוונה, וכמובן, בעולם המורכב שלנו הדברים הם לא פשוטים, הם מורכבים.

עמר בר-לב: צריך פקידי ממשלה, צריך פקידים במשרדים השונים, צריך התמחויות, ואין ספק שמינהל התכנון בתוך משרד הפנים הוא חלק אורגני ממנו.

עמר בר-לב: לכן, העברה שלו אל מחוץ למשרד – עצם ההעברה תיצור משבר, והיא עצמה, אני חושב, רק תאריך את תהליכי התכנון, ודאי בחודשים הראשונים.

עמר בר-לב: מדי פעם אנחנו נזכרים בראש הממשלה לשעבר אריק שרון, זיכרונו לברכה, בשנות ה-90, כשהיה צריך לשכן כמיליון עולים שהגיעו מחבר המדינות – מציינים את זה, איך הבן-אדם הזה, אריק שרון, איך הוא באמת הצליח, בפרק זמן קצר יחסית, לעשות מהפכה בכל נושא התכנון ובנושא הבנייה.

עמר בר-לב: ומובן שהיה לזה מחיר; היו פינות שעוגלו, חלק מהמבנים האלה, שקיימים עד היום, חלקם, לצערנו, 25 שנה אחרי, במצב מאוד מאוד רע.

עמר בר-לב: היו למדינת ישראל 25 שנה לדאוג שזה לא יקרה.

עמר בר-לב: אבל אני מאלה שמבינים שהבעיה היא כל כך חריפה, שאם לא מקצרים תהליכים, אולי אפילו מגלחים כמה פינות – רק כך אפשר לעבור מבנייה של 30,000 יחידות דיור בשנה ל-60,000 יחידות דיור בשנה, אם רוצים לעשות את זה בפרק זמן של 12–24 חודשים.

עמר בר-לב: אז יש לזה מחיר.

עמר בר-לב: יש לזה מחיר, ואת המחיר אין ברירה אלא לשלם, אבל זה לא קשור לעצם העברת המינהל ממשרד הפנים למשרד חדש ובהשקעת חודשים ארוכים בלימוד כל התהליכים, ואני חושב שבסופו של דבר זה רק יגרום להארכת תהליכי התכנון, לעומת רפורמה שהיה צריך וצריך לעשות בתוך משרד הפנים, בתוך מינהל התכנון, ולקצר את התהליכים.

עמר בר-לב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי – נמצא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: כבר הזמנתי את מיקי לוי, בבקשה, ואחר כך אני אחזור אליך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: שלך.

טלי פלוסקוב: רבותי, מי שלא נמצא באולם וקראתי בשמו פספס את ההזדמנות.

טלי פלוסקוב: אני אחזיר אותך, כי אתה היית קרוב.

טלי פלוסקוב: חוץ מזה – לא, והרשימה גם נעולה.

טלי פלוסקוב: לפעמים צריך גם את זה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חמש דקות.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבל שספסלי הקואליציה ריקים, אף אחד לא בא לשמוע, כנראה זה לא כל כך מעניין.

טלי פלוסקוב: אני כאן.

מיקי לוי: גברתי בתפקיד היושבת-ראש אינה נחשבת, לצורך העניין.

מיקי לוי: אני באמת בעד כמעט כל פתרון שיוציא את מדינת ישראל ממצוקת הדיור – פיגור של 12 שנים בבנייה, חוסר של כ-140,000 דירות, כאשר כל שנה מצטרפים 30,000 מבקשים חדשים.

מיקי לוי: אבל נשאלת השאלה, האם באמת זו הדרך?

מיקי לוי: האם העברת מינהל התכנון למשרד האוצר – ואני מכיר קצת את המסדרונות בבניין הזה – האם זו הדרך הנדרשת כדי לזרז ולהוביל את המרכבה הזאת?

מיקי לוי: ועדת התכנון היא לא זרוע של הממשלה, שיהיה ברור.

מיקי לוי: בוועדות יש איזונים ובלמים בין נציגים שונים, ומה שמטריד אותי כרגע, זה שמשרד האוצר יוסיף נציג נוסף על-פי ההסכמים הקואליציוניים.

מיקי לוי: זה אומר שיהיה 7:6.

מיקי לוי: אף פעם – אותם נציגי ציבור ישמיעו את דברם, אבל אף פעם לא יוכלו – אני לא רוצה להגיד "לנצח בוועדה", אבל שהדברים שלהם אכן יובאו כפי שהם צריכים להיות מובאים, כשיש שבע ידיים מורמות מול שש ידיים, ולכן אני מאוד מאוד מוטרד מכך שהציבור לא יוכל לומר את דברו.

מיקי לוי: העברת מינהל התכנון לאוצר היא פתח לצרות, אין בכלל ספק בכך.

מיקי לוי: אני אמרתי שאני בעד כל פתרון שיביאו כדי לפתור את בעיות הדיור במדינת ישראל, אבל אני נגד העברת מינהל התכנון.

מיקי לוי: זוהי יד שאינה שייכת למשרד האוצר.

מיקי לוי: אף פעם לא הייתה שם.

מיקי לוי: היה ראוי שתישאר במשרד הפנים.

מיקי לוי: עצם ההעברה ממשרד הפנים – וחבל ששר הפנים איננו כאן – מותירה את משרד הפנים ריק מתוכן.

מיקי לוי: אני לא מבין – הפך משרד האוצר, שגם כך הוא נושאת מטוסים ענקית – כדי לסובב את נושאת המטוסים הזאת באלפית המעלה לוקח כמה חודשים.

מיקי לוי: כל שנייה מוסיפים לו גוף נוסף ובניין נוסף, ועוד אנשים, ועוד כוח-אדם, וזרוע השליטה הולכת ומתרחקת – מינהל התכנון, שעוסק בתוכניות לדיור, תעסוקה, מלונאות, נופש, תחבורה ציבורית, תשתיות, אנרגיה, סביבה, טבע ושטחים ובריאות הציבור, סביבה חופית – מה לסביבה חופית ולמשרד האוצר?

מיקי לוי: שמישהו יסביר לי.

מיקי לוי: בשביל מה צריך את זה?

מיקי לוי: איפה האיזונים הנדרשים בין בקשות הציבור לבין המדינה?

מיקי לוי: דחיקת רגלי או נציגי הציבור בוועדה הזאת, על-ידי כך שמגדילים את נציגות הממשלה בנציג אחד, נציג אחד תוספת הופך את ההצבעה ל-6:7 באופן תמידי, וזה מעלה תהיות לא פשוטות בפני הכנסת.

מיקי לוי: בוועדת התכנון יהיה רוב לפקידי הממשלה.

מיקי לוי: זה אסון.

מיקי לוי: כל האיזונים וכל הבלמים הלכו כלא היו, כאשר יהיה רוב לפקידי הממשלה, ומה גם שהמינוי השביעי הוא של ידידי שר האוצר משה כחלון.

מיקי לוי: צא וחשוב מה זה אומר לגבי מי שלא יצביע לפי מה שרוצה שר האוצר.

מיקי לוי: אני אומר לכם שמינהל התכנון, בהעברתו לאוצר, יאבד את החופש המקצועי.

מיקי לוי: הוא הופך לגוף לא משפיע, לא מתפקד, מכיוון שעוד הפעם יש רוב לממשלה.

מיקי לוי: זו שגיאה קשה מאוד.

מיקי לוי: אני בעד כל פתרון למצוקת הדיור, אבל לא בדרך הזאת.

מיקי לוי: בדרך הזו יבנו בתים ללא תחבורה ציבורית, ללא דרכים, ללא גנים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מיקי לוי: – – ללא בתי-ספר, ללא שירותים לאזרח, ללא שום דבר.

מיקי לוי: אני מזמין אתכם לפתח-תקווה – ביקרתי אצל ראש העיר פתח-תקווה כמה פעמים בקדנציה הקודמת.

מיקי לוי: קוֹדמו בתפקיד בנה אלפי יחידות דיור בלי תשתיות; תלכו ותראו איך זה נראה.

מיקי לוי: אף שהבתים חדשים, השכונות הן סלאמס אחד גדול כי לא היה פיתוח סביבתי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש משר האוצר, חשוב פעמיים, לא זו הדרך.

מיקי לוי: בהצלחה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריץ'.

עיסאווי פריג': עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: עיסאווי פריג' – עכשיו זה נכון?

טלי פלוסקוב: עיסאווי פריג', אוקיי.

עיסאווי פריג': נאזם יגיד לך.

גלעד ארדן: איך שם המשפחה שלה?

טלי פלוסקוב: כן, תנסה להגיד את שם המשפחה שלי.

עיסאווי פריג': קשה לי, תאמין לי שקשה לי.

טלי פלוסקוב: 1:1.

עיסאווי פריג': אבל יש לה מזכיר מטעמנו, נאזם, היא יכולה להיעזר בו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, תראו, אנחנו נמצאים בפני שיח ודבר מאוד מעניין.

עיסאווי פריג': הרי מצד אחד, בשנים האחרונות, בזמן כהונותיו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, הנושא הביטחוני ונושא האיום הפך להיות השוט שראש הממשלה השתמש בו בכל פעם שהוא רצה להעביר משהו – ביטחוני.

עיסאווי פריג': כמו שבמתווה הגז, אמרנו קודם, העביר את זה למדיני-ביטחוני, למחשכים, כדי להעביר.

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו מקבלים סוגיה נוספת שמפחיד לגעת בה – נושא הדיור.

עיסאווי פריג': כל פעם שרוצים לקדם, נשתמש במשפט "רוצים לקדם את הדיור", "רוצים לפתור את מצוקת הדיור" – המקבילה של הסוגיה הביטחונית.

עיסאווי פריג': ועל הדרך, בשם המטרה – שהיא מטרה חשובה וכולנו נלחמים לצורך הגשמת מטרה זו – על הדרך אני אדרוס את כל מה שעל הדרך: אדרוס את הריכוזיות, את הפרדת סמכויות, את האינטרסים האחרים, אם בבריאות, אם באיכות הסביבה, הכול למען הדיור.

עיסאווי פריג': נוצר מצב מעניין – בשם הדיור מותר לי לעשות הכול.

עיסאווי פריג': אני, חס וחלילה, לא מטיל ספקות בכוונותיו של שר האוצר משה כחלון, אבל צריך לעשות – אמרו את זה לפני – בלמים ואיזונים.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לזה מזווית אחרת: בקדנציה הקודמת לקחתי חלק ברשות השידור, בהקמת רשות חדשה.

עיסאווי פריג': השר הממונה דאז נמצא מולנו, ואז, מי שקבע את הכללים ומי שהוביל את כל הכללים זה האוצר.

עיסאווי פריג': ומה המסקנה שאני רוצה להגיע אליה, אם ברשות השידור, אם אפילו במתווה הגז שיש לאוצר חלק בו?

עיסאווי פריג': האוצר הפך להיות בעל-הבית.

עיסאווי פריג': לא שר האוצר – פקידי האוצר ואגף התקציבים שמפעילים את המערך לפי האינטרס איך שולטים בכל המערך.

עיסאווי פריג': ההתפתחות שאנחנו עומדים מולה היא מסוכנת.

עיסאווי פריג': היא מסוכנת.

עיסאווי פריג': לתת כל כך הרבה סמכויות לגוף אחד – חברים, זה לאו דווקא הדיור, בכל תחום מתחומי החיים – לרכז סמכויות אצל בן-אדם, משרד אחד, זה פתח לשחיתות, זה פתח למלחמת הון-שלטון, מלחמת הון-שלטון שאנחנו נלחמים בה בכל כיוון ומזכירים אותה מעל כל במה.

עיסאווי פריג': אבל בשם הדיור מותר לרמוס את הכול.

עיסאווי פריג': שמעתי את החברים שדיברו לפני – אני לא רוצה, אני מזהיר וימים יגידו – אנחנו, בדרך שמובילים עכשיו באוצר בשם פתרון מצוקת הדיור, שהלוואי שיהיה, שאני מסופק אם הוא יהיה, נוביל לאסון סביבתי, אסון בריאותי, אסון תשתיות, שאנחנו רואים את חלקו בכמה מהשכונות שהתנהלו בצורה פזיזה.

עיסאווי פריג': על מה רצים?

עיסאווי פריג': יש לנו מטרה, והיא לפתור את מצוקת הדיור.

עיסאווי פריג': כל אחד בא עם ארגז הכלים שיש לו ומניח על השולחן:

עיסאווי פריג': אני רובין הוד החדש שבא לפתור את מצוקת הדיור, כל אחד מהכיוון שלו.

עיסאווי פריג': היה שר האוצר לפניו עם תוכנית מע"מ אפס, תוכניות אחרות, מחיר מטרה, ועכשיו בא מחיר למשתכן, שאני מנסה לפתח את זה כדי להשיג מחיר כמה שיותר מוזל.

עיסאווי פריג': חברים, אני מבין דבר פשוט: יש מצוקת דיור, אבל לא בכל מקום בארץ.

עיסאווי פריג': מצוקת הדיור האמיתית נמצאת במרכז הארץ, בתל-אביב רבתי.

עיסאווי פריג': בפריפריה אין מצוקת דיור.

עיסאווי פריג': מצוקת הדיור נמצאת ביישובים הערביים.

עיסאווי פריג': יודעים איפה היא נמצאת.

עיסאווי פריג': במקום שאנחנו נתמקד בפתרון נקודתי, אנחנו מדברים על זה כאילו זה נושא פתוח, ובשם המקום הורסים את הכול.

עיסאווי פריג': אז אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואומר: כוונות טובות.

עיסאווי פריג': אבל בשם הכוונות האלו, שלא יהרסו לנו מעשיך גם את חלקת החיים הטובה שיש לנו.

עיסאווי פריג': הדיור חשוב, אבל לא הורסים את הכול בשם הדיור.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – חמש דקות, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: שלום ליושב-ראש, לחברי הכנסת ולשר.

איילת נחמיאס ורבין: מצד אחד צריך להגיד: אנחנו בעצם לא היינו מופתעים שעניין העברת הסמכויות משר לשר הונח על שולחנה של הכנסת, כי אין שבוע, זה חודשיים, שלא מונחת הצעת חוק להעברת סמכויות משר לשר.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אנחנו מוצאים את עצמנו כמו תוכים, עולים פה ואומרים: איך מזיזים כמו – וכבר אמרנו, השתמשנו כבר ב"לגו"; ב"פליימוביל" לדעתי עוד לא השתמשנו, אז אנחנו נחפש איזה משחק אחר.

איילת נחמיאס ורבין: ברור לנו, לכל מי שיושב כאן, שצריך לפתור את מצוקת הדיור וצריך להגיד יותר מזה: רגולציה זה דבר חשוב, ביורוקרטיה זה דבר נורא.

איילת נחמיאס ורבין: ישראל נהייתה ביורוקרטית; ישראל מובילה בכל לוחות הזמנים.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה בודק אותנו בהשוואה למדינות אחרות בעולם, בישראל לוקח הכי הרבה זמן להגיע משלב רכישת קרקע לשלב שבו אתה יכול לבנות את הבית.

איילת נחמיאס ורבין: ועדיין, אתה מסתכל על כמות הסמכויות שאמורות להיות מועברות משר הפנים לשר האוצר ואתה אומר לעצמך: זה לא יכול להיות, זה לא יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, סתם לשם הדוגמה דווקא החלטתי לבחור את חוק החשמל, ואני שואלת את עצמי, מה זה אומר, למשל, לגבי העמדת קווי מתח גבוה – לא יודעת מה זה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו מאתנו מבין מה זה אומר – בהקשר של אוויר נקי אני דווקא מבינה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכולנו מבינים.

איילת נחמיאס ורבין: לגבי קידוחי מים, מישהו מבין מה זה אומר, העברת הסמכויות האלה?

איילת נחמיאס ורבין: יושב כאן השר לביטחון פנים, ידידנו גלעד ארדן, שהיה שר הפנים עד לא מזמן, והתנגד נחרצות, ובצדק, להעברת הסמכויות ממשרדו, כי הוא הבין שזה מרוקן את סמכויות המשרד מתוכן.

איילת נחמיאס ורבין: והגם שאני חוזרת ואומרת שחייבים לטפל בנושאים הביורוקרטיים שמטרידים את כולנו, לא יכול להיות שזה יהיה הפתרון לכל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות שאנחנו נרכז כל כך הרבה סמכויות במשרד אחד כשאין שום ביקורת ובקרה.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שיאשימו את האופוזיציה – איציק שמולי, אמרנו שיאשימו אותנו בזה שאנחנו מחבקי עצים, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אז אנחנו לא מחבקי עצים, אף שאני מאוד אוהבת עצי שיטה, צפצפה ושקמים.

איילת נחמיאס ורבין: זה הרי לא מחיבוק עצים, אנחנו באמת – – –

אראל מרגלית: מה זה מחבקי עצים?

איילת נחמיאס ורבין: מחבק עצים, היום איציק ואני דיברנו על העניין הזה, שבכך יאשימו אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו, אגב, אוהבים עצים, באמת, אבל אנחנו לא פחות אוהבים בני-אדם, ורוצים שיהיה להם היכן לגור ובמחירים שפויים.

איילת נחמיאס ורבין: ואגב, אם מסתכלים על המהלכים שעד כה ביצע שר האוצר, אתה שואל את עצמך: איך זה יכול להיות שבחודש יוני נלקחו 7 מיליארד שקלים במשכנתאות אם הציבור כל כך משוכנע שמחירי הדיור כאן הולכים לרדת?

איילת נחמיאס ורבין: האם עכשיו, אחרי העברת הסמכויות – זה יהיה מעניין לראות כמה משכנתאות יילקחו בחודש יולי, אחרי שיועברו הסמכויות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: האם אנחנו פתאום נוכל להיות סמוכים ובטוחים שמחירי הדיור בישראל יורדים כתוצאה מזה שהועברו הסמכויות?

איילת נחמיאס ורבין: אני פונה אליך, השר לביטחון פנים, השר לביטחון פנים – חבר הכנסת כבל, כולנו אוהבים את השר לביטחון פנים, אבל אני פונה אליו באמת, כי אתה תעלה פה עוד מעט ותשיב על העניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אה, אתה לא תשיב, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: איזה מזל.

איילת נחמיאס ורבין: איזה מזל.

איילת נחמיאס ורבין: כי תשימו לב, לאט-לאט רוקנו מתוכן את משרד השיכון, עכשיו מרוקנים מתוכן לאט-לאט את משרד הפנים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת, בסדר, בואו נעשה אימפריה במשרד האוצר.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו רוצים לקצר תהליכים; כולנו רוצים שהביורוקרטיה תחזור למעמדה ותהיה רגולציה, שייקח פחות זמן להגיע לבנות כאן.

איילת נחמיאס ורבין: המחירים, חברים.

איילת נחמיאס ורבין: המחירים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – גם כן אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מסעוד גנאים – גם כן אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, אתה רוצה לדבר?

בצלאל סמוטריץ': תורך עכשיו.

איתן כבל: רעש המנועים של הספינה מקשה עליו לשמוע.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי – מוותר?

נחמן שי: מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כבל גם מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת?

רויטל סויד: לא.

בצלאל סמוטריץ': אז בכבוד, חברת הכנסת סויד, בבקשה.

קריאות: – – –

רויטל סויד: מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סויד גם מוותרת?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רק מבקשים להודיע שההצבעה לא תתקיים לפני 20:30, אז אם אתם מנסים לעשות פה משהו, זה לא יעבוד.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ענת ברקו – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: מוותר.

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי זוהר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, כאמור, ההצבעה תהיה לאחר השעה 20:30 בשל סעודת האפטאר.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013;

בצלאל סמוטריץ': [מס' מ/828, מ/874; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 1314.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו עוברים לסעיף 8 בסדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן – – –

מרב מיכאלי: סליחה, הרשימה המשותפת חיכו להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': בהוראת היושב-ראש, חברת הכנסת מיכאלי, לא יהיו הצבעות עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיו הצבעות עכשיו בהוראת היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק – הנמקת הערעורים של סיעות המחנה הציוני, הרשימה המשותפת, יש עתיד ומרצ.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013 – מטעם המחנה הציוני מנמקת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ורבין, את רוצה לנמק את התנגדותכם להחלת דין רציפות על הצעת חוק גנים לאומיים שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13)?

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות גברתי, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשתדל לקצר, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: תראו, יש משהו בעניין הזה של הנצחה, שהוא נראה כזה – בדרך כלל הוא נראה עניין די שולי, לא מרבים להתעסק בו, לא מרבים להתעמק בו.

איילת נחמיאס ורבין: מעת לעת אנחנו כחברי כנסת מוזמנים לאירועי הנצחה כאלה ואחרים, אבל הנצחה היא מה שאנחנו, היא מי שאנחנו.

איילת נחמיאס ורבין: היא מה שאנחנו עשינו במדינה הזאת, עברנו במדינה הזאת, ובעיקר אבות-אבותינו ואמות-אמותינו עשו במדינה הזאת ולמענה.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, התיקון שמציעה הממשלה בהחלת דין רציפות, צריך להגיד, זו לא הצעה חדשה, היא בסופו של דבר למעשה די עוקרת את האתוס המשותף, את המכנה המשותף המאוד-מאוד משמעותי שיש לנו כציבור באותו מקום.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגדיר את זה ככה, אדוני היושב-ראש: ההנצחה מבחינתי נפגשת פה באמצע, נפגשת פה באמצע המליאה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא חייבים להסכים על הכול, אנחנו רוב הזמן מעומתים ומתעמתים ומתווכחים, אבל אני רוצה להאמין שבמקומות האלה של האתוס שלנו, של האתוס הציוני, של מלחמות, של מבצעים, של הרוגים, של חללים, של דברים שחשובים לנו, אני רוצה להאמין שכולנו מסכימים עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: וכאן אנחנו בעצם אומרים שרק שר הביטחון יקבע את הרכב המועצה להנצחה, ובעצם המועצה היא זאת שתוכל לקבוע את הקמת אתרי ההנצחה.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות, אגב, שזה לא כל כך גרוע שהמועצה תוכל להקים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל למה רק שר הביטחון צריך לקבוע מי המועצה ומי ההרכב שלה?

איילת נחמיאס ורבין: למה?

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת לא מצליחה להבין.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את לטרון היטב, ואני מכירה את העמותה שמנהלת את לטרון, וכולנו מכירים את גבעת-התחמושת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מכירים את האתרים האלה, הם אתרים מאוד חשובים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא הגיוני שרק שר הביטחון יקבע איך נראית המועצה, ורק המועצה הזאת היא זאת שתוכל לקבוע את אתרי ההנצחה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, מעבר לזה גם מציעים לקבוע דמי כניסה לאתרי הנצחה שמתקיימות בהם פעילויות ייחודיות.

איילת נחמיאס ורבין: למה באתרי הנצחה – במקום לעודד את הציבור להתחבר לאותו אתוס, למה שמשותף לנו, שבמקומות האלה רב על המפריד, למה צריך לגבות שם תשלום?

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שמצבם של חלק מהאתרים לא כל כך טוב.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מטיילים הרבה, אנחנו רואים הרבה אתרי הנצחה, למה צריך לגבות שם כסף?

איילת נחמיאס ורבין: עוד מעט, באמת, לנשום גם יעלה כסף.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים לעודד אנשים להגיע למקומות האלה, אנחנו לא רוצים להרתיע אנשים מלהגיע למקומות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר, לצערי, לא עברה בקשה שלי להצעה לסדר-היום בנושא של רשות הטבע והגנים בדבר שעות הפתיחה.

איילת נחמיאס ורבין: שעון הקיץ – אפשר להיות במקומות האלה, אדוני מכיר, יש לו ילדים, בשעות הקיץ אתה רוצה לבלות גם עד 20:00, אבל לא – חלקם הגדול של האתרים נסגר ב-16:00, ב-17:00.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים לקרב אנשים למקומות האלה, לא להרחיק מהם.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני חושבת שזה לא נכון להחיל דין רציפות בנושא החוק הזה, ואני חושבת שאנחנו צריכים להגדיר בצורה טובה יותר איך מייצרים שיח משותף, איך המועצה הזאת לא נותרת רק בידיו של שר הביטחון, אלא בידי גורמים פוליטיים נוספים, שהם לא רק מפלגתיים ולא רק פוליטיים, וכך לשמר את מה שחשוב לנו באמת, את מה שמשותף לנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת יש עתיד ינמק את ההתנגדות חבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להקריא שני סעיפים שאני מתנגד בכל תוקף שהם יעברו.

חיים ילין: הסעיף הראשון – 48: הקמת אתר הנצחה.

חיים ילין: אתה יכול לעשות – – –?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים שקט ביציע הימני.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עטר – – –

חיים ילין: היציע, היציע הימני של אנשי שמאל.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת דני עטר.

חיים ילין: דני, נו.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת ביציע הימני – – –

יעל גרמן: חיים, איך זה כשמדברים?

יעל גרמן: לא נעים.

בצלאל סמוטריץ': לא.

חיים ילין: ממש.

יעל גרמן: – – –

חיים ילין: אבל אני מדבר משם.

בצלאל סמוטריץ': טוב, חבר הכנסת ילין – –

חיים ילין: אני צועק – – –

בצלאל סמוטריץ': – – קדימה.

חיים ילין: סעיף 48 – הוצאות להקמת אתר הנצחה יחולו כולן או חלקן על היזם או על אדם אחר שנתנו הסכמתם לכך, והכול כפי שהוסכם.

חיים ילין: סעיף אחד.

חיים ילין: 48.

חיים ילין: סעיף 49(ב) – ההוצאות לאחזקת אתר הנצחה יחולו כולן או חלקן על הרשות המקומית שבתחומה הוא נמצא, על היזם או על אדם אחר שנתנו הסכמתם לכך.

חיים ילין: אני לא מקריא את הכול, כי אני חושב שזאת בושה.

חיים ילין: עכשיו, זאת בושה באמת, לכל ההתיישבות, לצה"ל, למשרד הביטחון, שמביאים חוק כזה.

חיים ילין: לא יעלה על הדעת.

חיים ילין: אתר אסון המסוקים – מי שהקים אותו זה גאידמק.

חיים ילין: מי ששולח את החיילים להגן על מדינת ישראל, ראש הממשלה ושר הביטחון, אחרי – רוצים להנציח אותם – נייט, אתם לא קיימים.

חיים ילין: אנחנו מחבקים את המשפחות, מטפלים במשפחות, ועכשיו אנחנו נמצאים עם 67 משפחות מ"צוק איתן".

חיים ילין: שוב, השמועות אומרות שאחד הטייקונים הגדולים של הגז הולך לתרום כסף להקמת אתר הנצחה.

חיים ילין: אני מתבייש.

חיים ילין: פשוט מתבייש.

חיים ילין: תגיד לי אתה, בוא, אנחנו, בצלאל, בחייאת, לא יעלה על הדעת.

חיים ילין: באמת, אני אומר לכם, זה בא – זה לא פוליטי, זה מהלב – אי-אפשר לשלוח חיילים להגן עלינו ואחרי זה ללכת אחרי טייקונים ולבקש מהם כסף להנציח אותם.

חיים ילין: לא יעלה על הדעת.

חיים ילין: זו הסיבה שאני באתי לדבר.

חיים ילין: החוק עצמו, רשות הטבע והגנים, הכול טוב.

חיים ילין: שני הסעיפים האלה – מדינת ישראל צריכה לתת את הדעת על הדבר הזה.

חיים ילין: כולנו.

חיים ילין: כולנו, כבני-אדם.

חיים ילין: אנחנו מרימים ידיים, אומרים לחיילים לצאת, להגן, ואחרי זה הם נקברים, וההורים כולה רוצים הנצחה.

חיים ילין: אז אני מבקש, באמת אני אומר לכם את זה עכשיו: זה לא ימין ושמאל.

חיים ילין: כל הילדים.

חיים ילין: אין דת אפילו.

חיים ילין: יש שם דרוזים, צ'רקסים, נוצרים, כולם יחד, שם, נותנים את חייהם למען מדינת ישראל – אל תעשו בושות.

חיים ילין: אל תיתנו לנו את האפשרות הזאת שרק מי שמקורב לטייקונים יעשה את זה.

חיים ילין: אבל יש משהו שהוא יותר גרוע מזה – הערכים של מדינת ישראל.

חיים ילין: אנחנו, הרי מה הוויכוח בסוף בין כולם?

חיים ילין: האם הרווחים נמצאים אצל הטייקונים והם יתרמו את הכסף להנצחה, או שהרווחים יישארו בידי מדינת ישראל והם יטפלו גם בהנצחה.

חיים ילין: זאת אומרת, איפה שאתה לא נוגע יש עקרונות איפה המדינה נמצאת.

חיים ילין: אבל במקום היקר ביותר, שיש קונסנזוס לאומי בין כולם, במקום הזה אסור בשום פנים ואופן שעשירי המדינה ינציחו את זכר החיילים שנתנו את חייהם למען הביטחון של מדינת ישראל.

חיים ילין: ולכן אני מתנגד, ואני מבקש מכולם להתנגד ולשנות את שני הסעיפים האלה.

חיים ילין: הסעיף השני, שנוגע לרשויות המקומיות – מאיפה יש להן כסף?

חיים ילין: מאיפה הן יכולות להחזיק את הדבר הזה?

חיים ילין: אין להן כסף.

חיים ילין: שני הסעיפים האלה – הם הגיוניים, הם לא פוליטיים לחלוטין, הם באים בעצם לקדש את הערכים של מדינת ישראל, שיודעת גם במוות להנציח את זכר האנשים כמו שצריך, ולא להעביר את ההורים ויה דולורוזה.

חיים ילין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת ילין.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת מרצ תנמק את ההתנגדות חברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, ברשותך, אני אנסה גם לשלב את שני הדיונים האחרונים, כיוון שפספסתי את זמן הדיבור הקודם שלי, ואני רוצה להתחיל, באמת, עם ההתנגדות להצעת החוק הזאת, לגבי אתרי הנצחה.

מיכל רוזין: אני מצטרפת לחברי, שאני לא רואה אותו, חבר הכנסת ילין, לגבי תרבות השנור שלנו.

מיכל רוזין: אתם יודעים, יש ידידי צה"ל, יש לב"י, יש "שירותרום".

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שזה מאוד מקומם אותי.

מיכל רוזין: לא כי אני לא חושבת שאנחנו צריכים לדאוג לחיילי וחיילות צה"ל.

מיכל רוזין: אבל העובדה היא שתקציב הביטחון הוא תקציב בהחלט מכובד ויפה, ובסופו של דבר פונים אלינו, לציבור, להתרים לווידיאו – פעם, בזמני, זה היה וידיאו; היום כבר אפילו זה לא DVD – להתרים בשביל שיהיה מועדון, בשביל שיהיה להם אפוד, בשביל שיהיה ציוד בסיסי לחיילים.

מיכל רוזין: באמת זה כל פעם מגיע לאבסורדים חדשים.

מיכל רוזין: אנחנו מפריטים את עצמנו לדעת במדינה הזאת ותלויים לחלוטין בכל כך הרבה גורמים: בפילנתרופיה, עמותות לרווחה, עמותות לבריאות, לדאגה לקשישים, לילדים, לנשים.

מיכל רוזין: לכל נושא יש לנו עמותות, והפילנתרופיה בארצות-הברית תומכת בנו, ולצערי הרב זה מגיע גם לתחומי ההנצחה.

מיכל רוזין: ועוד, בנוסף, רוצים בהצעת החוק הזאת להציע שהכניסה לאתרי ההנצחה תהיה בתשלום.

מיכל רוזין: עכשיו, אתם יודעים, חופים בארץ, לוקחים מאתנו כסף כדי להיכנס, כי הם כבר לא ברשות הציבור.

מיכל רוזין: ונוסף על זה, אתה צריך להיות עשיר כדי לטייל בשבילי הארץ, כדי להיכנס לכל מיני שמורות טבע, אלא אם כן אתה ממילא עשיר, ואז יש לך כל מיני כרטיסי גולד או כרטיסי פלטיניום, וכאלה, שנותנים לך כניסה חינם.

מיכל רוזין: אבל אם לא, ואתה מגיע עם מכונית מלאה בילדים, זה עולה לך הרבה מאוד כסף לטייל בנחל וביער במדינת ישראל, לצערי הרב, כדי להתייחד וללמוד את הארץ.

מיכל רוזין: וכך גם צריכים להיות, בעיני, אתרי ההנצחה – הם צריכים להיות פתוחים לציבור.

מיכל רוזין: הציבור הישראלי מטייל בארץ, חורש את הארץ, מכיר אותה דרך הרגליים, וחשוב שהוא יבקר גם באתרי הנצחה, ושזה יהיה ממומן על-ידי המדינה.

מיכל רוזין: אם המדינה חושבת שזה מספיק חשוב, היא צריכה לממן את המקומות, כולל להגן עליהם, דרך אגב, מהשחתה, מה שקורה בהרבה מאוד אתרי הנצחה, ובוודאי לא לדרוש כסף כדי להיכנס למקומות האלה.

מיכל רוזין: ולסיום הנושא הזה אני רוצה להגיד: אנחנו – חשובה הנצחה, כמובן של אלה שהלכו מאתנו, אבל חשוב מאוד גם לזכור את החיים עצמם, כמו שאומר ראש הממשלה שלנו.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד משהו לשר האוצר, בכל זאת, בנושא המונופול שהוא רוצה להקים, מונופול מערכת התכנון בישראל.

מיכל רוזין: כי זה בעצם מה שקורה כאן, חברות וחברים יקרים.

מיכל רוזין: שר האוצר מבצע מחטף, הופך את עצמו לשליט יחיד, לכול יכול, הופך היום בעצם לטייקון שיכול לשלוט על כל – איך הוא קרא לזה – כלי עבודה.

מיכל רוזין: הוא מבצע שינוי מהותי ואגרסיבי במבנה השלטוני של המדינה, מעביר לידיו את הסמכויות על הקרקע: התכנון, השיווק, הבנייה, האכלוס, הפארקים, שמורות הטבע, התעדוף, המכירה של קרקעות המדינה.

מיכל רוזין: קרקעות המדינה שייכות לכולנו, וחלק מהסמכויות שהוא מקבל היום בכלל לא קשורות למשבר הדיור.

מיכל רוזין: ואפשר לשכוח גם ממערכת של איזונים ובלמים שמקובלת בכל המדינות הדמוקרטיות, כי המערכת הזאת, שבמסגרתה כל הליך של פיתוח הקרקע הוא הליך דמוקרטי שבו הציבור שותף – המערכת המאוזנת הזאת היא מערכת שיש בה ביטוי לאינטרסים של הציבור באמצעות מכלול רחב של נציגי משרדי הממשלה, רשויות מקומיות, ארגונים מקצועיים שונים, והמטרה של המערכת המאוזנת הזאת היא להציב חסמים בפני אינטרסים קצרי טווח ולוודא שלא נוצרת פגיעה במרקם החברתי או הסביבתי רק עבור המחיר, או רק עבור הירידה במחיר.

מיכל רוזין: המערכת הדמוקרטית שומרת על הקרקעות, שומרת על הסביבה שלנו, מוודאת שהדורות שלנו, שעדיין חיים, ואלה שיבואו בעתיד, יזכו באיכות חיים טובה יותר.

מיכל רוזין: ואיפה הדיון הציבורי?

מיכל רוזין: הייתם מצפים שעל החלטה כל כך חשובה יהיה הליך מסודר של חקיקה, לא העברת סמכויות כאן באיזו החלטה פזיזה, שהיא בעצם החלטה גורלית שמשפיעה על חיינו ועל חיי ילדינו.

מיכל רוזין: ואין ספק שיש משבר בדיור, ואין ספק שצריך רפורמות, אבל אסור להכפיף את ההכרעות בתחום התכנון והבנייה לשיקולים כלכליים בלבד, ואסור לפתור את משבר הדיור על חשבון מערכות התכנון שצריכות להיות עצמאיות, מקצועיות ודמוקרטיות.

מיכל רוזין: לצערי הרב, המהלך הזה מתקיים מעל ראשם של אזרחי ואזרחיות ישראל, והוא ישפיע על חיי כולנו.

מיכל רוזין: וכאן התפקיד שלנו, נבחרות ונבחרי הציבור, לייצג את האינטרסים של הציבור, של האזרחים והאזרחיות שלנו.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כאמור נצביע אחרי 20:30.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את ההתנגדות מטעם סיעת המחנה הציוני חברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברות הכנסת, תראו, בואו נדבר רגע על ההוצאה לפועל, אני עליתי לכאן לדוכן לא פעם ולא פעמיים כדי לדבר על ההוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: ההוצאה לפועל היא החצר האחורית של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: הידעת, אדוני היושב-ראש, שיש 770,000 אישה ואיש בישראל שיש להם תיקים בהוצאה לפועל?

מרב מיכאלי: ול-770,000 האלה יש כ-3 מיליון – אולי עכשיו צמצמו את זה קצת, אז רק 2.5 מיליון – תיקים פתוחים בהוצאה לפועל?

מרב מיכאלי: והאם תדעו, חברות וחברים, שמ-770,000 האלה 94% אינן מיוצגות או מיוצגים על-ידי עורך-דין או על-ידי מישהו אחר בכלל?

מרב מיכאלי: משום שמדובר, לרוב המכריע, בציבור היותר מוחלש ומוחלשת במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: באמת, אנשים שבהרבה מאוד מהמקרים היה להם חוב קטן שהם לא יכלו לשלם בזמן, או אפילו, אתה יודע מה, אדוני, אפילו הם התרשלו, נניח, אבל ברוב המקרים מדובר באנשים שבאמת לא היה להם איך לשלם, זה תפח בריביות לא סבירות, לא מוסדרות, לא מפוקחות, לממדי ענק.

מרב מיכאלי: יש ציבור שבאמת התחיל בחוב של נגיד 80,000 שקל, והם מוצאים את עצמם אחרי עשר שנים עם 1.5 מיליון שקל.

מרב מיכאלי: מי יכולה לשלם את זה?

מרב מיכאלי: ואז אתה מוצא את עצמך פשוט תקוע בתוך המערכת הזאת לנצח, בתוך הריביות האלה, שלעולם, אבל לעולם, לא תוכל לשלם.

מרב מיכאלי: החוק הזה בא כביכול להיטיב.

מרב מיכאלי: מה הוא אומר?

מרב מיכאלי: הוא אומר: אין מספיק כוח-אדם בסניפי ההוצאה לפועל; יש רשמים, שתפקידם להחליט מי יכול לשלם כמה – הוא עושה חקירת יכולת – לרשם יש סמכות כעין-שיפוטית, הוא יכול לקבל עליך או עלייך החלטות – ולא בכל יום יש בכל סניף רשם או רשמת בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: אז אנחנו רוצים להקל עליכם, חברי וחברותי החייבות והחייבים, ואם אין רשם, אנחנו אומרים: דברו בווידיאו קונפרנס – התוועדות חזותית להלן – עם הרשם שיושב באיזה סניף במקום אחר בארץ – סביר להניח שבמרכז, כי במרכז מן הסתם יש כוח-אדם גם בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה לעשות, חברותי וחברי, לא כולן טובות וטובים בדיבור מול מצלמה, מול מחשב, במיוחד שה-case שאת צריכה לעשות לעצמך, האופן שבו את צריכה לסנגר על עצמך או על עצמךָ הוא איך באמת אין לךָ איך לשלם או אין לךְ איך לשלם, לא יעזור כלום, יהפכו אותך, ינערו אותך, יתלו אותך – עד לא מזמן אפשר היה לשלוח אותך לכלא בשביל זה – לא יעזור, אין מאיפה לשלם.

מרב מיכאלי: אז אומרת הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, זה יהיה רק בהסכמה, ורק אם יש לו או לה עורך-דין שיכול להסביר במה בדיוק כרוך העניין.

מרב מיכאלי: עכשיו אני כבר רואה, מישהו ייקח עורך-דין רק בשביל שיסביר במה כרוך העניין, יעשה את ההתוועדות החזותית, זה לא לטובתו.

מרב מיכאלי: ובכן, חברות וחברים, התשובה היא לא.

מרב מיכאלי: זה סוג המקרים שהסכמה היא לא באמת הסכמה חופשית.

מרב מיכאלי: אדם בעמדה כל כך מוחלשת, עם חוב כל כך גדול, מול מערכת כל כך משומנת ונושים כל כך גדולים, כי 85% מהנושים בהוצאה – – –

בצלאל סמוטריץ': יש עורך-דין?

מרב מיכאלי: כן, סליחה, התשובה היא כן; תודה לך על השאלה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: 95% מהנושים והנושות, אם יש כאלה בהוצאה לפועל, מיוצגות על-ידי עורך-דין, חד-משמעית.

מרב מיכאלי: ויתרה מזאת, 85% מהם הם חברות גדולות מאוד, בעלות, מן הסתם, מחלקות משפטיות משלהן, שמאוד נוח להן לנהל את ההליכים האלה.

מרב מיכאלי: פערי הכוחות האלה לא באמת מאפשרים, בכל הכבוד, הסכמה חופשית למי שעומד וצריך להסביר לאיזו מצלמה, בדרך כלל כאילו כזאת, אל הריק, ולא אל רשם שבאמת יכול לנהל אתו שיח אנושי כמו שצריך להתבקש במקרים האלה, בשביל לעשות את המכונה "חקירת יכולת" בצורה האפקטיבית ביותר.

מרב מיכאלי: ולכן, אדוני, לכן, חברי וחברותי חברות הכנסת, הפתרון הוא להוסיף את כוח-האדם הנדרש בהוצאה לפועל בפריפריה, בשביל לטפל בציבור המוחלש הזה על הצד הראוי לו, על הצד, באמת, שמתבקש מכזאת תופעה, שבאמת היא תעודת עניות למדינת ישראל.

מרב מיכאלי: השוליים הענקיים האלה של החברה, עם החוב הענק הזה, של 53 מיליארד שקל, כמו שהוערך באחד העיתונים ממש בימים האחרונים, 53 מיליארד שקל, שכולם בעשירונים התחתונים ביותר, מחייבים במינימום הקצאה של כוח-אדם לסניפי ההוצאה לפועל בפריפריה, ולא להעמיד את הציבור הזה לדבר מול מצלמה שאלוהים יודעת באיזה מצב רואה אותה הרשם בצד השני.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת מרצ, חבר הכנסת עיסאווי פריג' ינמק את ההתנגדות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, תראה, לשם שינוי עכשיו אנחנו במרצ, גם אני אישית, תומכים בהיוועדות חזותית.

עיסאווי פריג': תראה, יש פחד לממשלה מכל דבר שהוא תיעוד חזותי או תיעוד קולי.

עיסאווי פריג': הצעת החוק האחרונה שדנו בה, והפחד שיראו את המערכת, איך היא חוקרת אנשים, והצעת החוק שעברה בתיעוד – חוסר תיעוד – קולי או תיעוד חזותי, הפחד הזה – לשם שינוי אנחנו בעד.

עיסאווי פריג': אני חושב שהצעת החוק הזאת צריכה להיות גם באישור הממשלה ובהסכמה.

עיסאווי פריג': פשוט מאוד, אנחנו רוצים להקל.

עיסאווי פריג': הרי מדברים על הוצאה לפועל, מדברים על להקל על האנשים, מדברים על לעשות טוב, מדברים על לזרום, אז מה הצעת החוק אומרת?

עיסאווי פריג': אז הצעת החוק אומרת: בוא נקל על האיש, החייב, שבדרך כלל אין לו אמצעים, והוא מוגבל בכל ההוצאות, לתת לו את האפשרות לדבר עם הפקיד, לדבר אתו מרחוק, בשיחת וידיאו, בסקייפ, בהיוועדות חזותית.

עיסאווי פריג': אני חושב שהצעת החוק טובה, מתאימה, ועוזרת לציבור לא מועט של אנשים שנמצאים בקשיים כספיים.

עיסאווי פריג': במקביל, רציתי להתייחס לסוגיה נוספת, שנמצאת, למען האמת, על שולחני יותר מפעם אחת, סוגיית התליית רישיונות נהיגה בהוצאה לפועל.

עיסאווי פריג': סוגיית ההוצאה לפועל והחייבים – הרבה מהבית הזה, הרבה חברי כנסת, רוצים לעזור לאזרח, ולהרבה חברי כנסת יש כוונות טובות, צריכים להקל עם האזרח.

עיסאווי פריג': וסוגיית ההוצאה לפועל, והקלות בהפעלת ההוצאה לפועל, היא דבר מקומם.

עיסאווי פריג': ומקוממת אותי גם סוגיית התליית רישיון, במיוחד אם מדובר בהתליית רישיון ציבורי, של מקור עיסוק לחייב, שבקלילות כזאת באים, מתלים את הרישיון, ולך תוכיח שאין לך אימא.

עיסאווי פריג': הדבר הזה מקומם במיוחד ברשויות המקומיות; הפעולה הדרקונית של עורכי-הדין שם, והעוצמות שיש להם, בשביל בצע כסף, לעשות, זה דבר מקומם.

עיסאווי פריג': העירייה, אחרי כמה שנים פתאום אתה מקבל דוח של הוצאה לפועל, חייב, והדוח הופך להיות אלפי ואלפי שקלים, למה?

עיסאווי פריג': שש-שבע שנים עד שהעורך-דין התחיל לפעול, הפעיל את הסמכות שמוקנית על-פי חוק לרשויות, ומתחילה השחיטה.

עיסאווי פריג': אבל אני רוצה לשתף אתכם, חברים, במשהו מעניין.

עיסאווי פריג': הגיע אלי אחד הלקוחות – אני בעיסוקי הקודם, כרואה-חשבון – – –

עמר בר-לב: לא נורא.

עיסאווי פריג': עמר, זה מקרה ממש מעניין.

עיסאווי פריג': תקשיבו, זה לקראת הסוף.

עיסאווי פריג': הגיע אלי לקוח למשרד, ביקש עזרה בכיוון הוצאה לפועל.

עיסאווי פריג': אומר לי: עיסאווי, פתאום קיבלתי מעיריית תל-אביב הודעה לתשלום x כסף; אני לא זוכר שקיבלתי דוח כזה והוצאה לפועל.

עיסאווי פריג': אני יושב עם המוציא לפועל, הבן-אדם שבא לאכוף את החוק.

עיסאווי פריג': אני אומר לו: תסביר לי את הדבר הזה.

עיסאווי פריג': הוא ערבי, מי שהיה אצלי – ערבי, תושב כפר-קאסם.

עיסאווי פריג': אחד המרכיבים הכבדים של החוב הוא הוצאות איתור.

עיסאווי פריג': הוצאות איתור.

עיסאווי פריג': מה מתברר, אדוני היושב-ראש?

עיסאווי פריג': וזו סוגיה מאוד חשובה.

עיסאווי פריג': תראה, העורך-דין אומר לעירייה: אני רוצה חייבים ערבים.

עיסאווי פריג': אומרים לו: מה חייבים ערבים?

עיסאווי פריג': באופן אוטומטי אם החייב הערבי, בהוצאה לפועל, לעורך-דין מתווספות הוצאות איתור.

עיסאווי פריג': למה הוצאות איתור?

עיסאווי פריג': כי אין שם רחוב ומספר בתעודת הזהות.

עמר בר-לב: הגיע הזמן שיהיו שמות של רחובות בכפר-קאסם.

עיסאווי פריג': אז הוצאות האיתור – באופן אוטומטי.

עיסאווי פריג': אז עורך-הדין מבקש את התיקים של החייבים הערבים, כי יש בשר.

עיסאווי פריג': יש בשר.

עיסאווי פריג': וזו סוגיה שרציתי להעלות אותה, לקשור אותה עם ההוצאה לפועל.

עיסאווי פריג': ולשם שינוי, אנחנו בעד החוק הזה, אנחנו חושבים שהחוק הזה יתרום, יהיה טוב, יוסיף ולא יגרע.

עיסאווי פריג': תודה לך, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן ההצבעה תהיה, בעזרת השם, אחרי 20:30.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014;

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013;

בצלאל סמוטריץ': [מס' מ/861, מס' מ/882, מס' מ/785, מס' מ/897; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 1314.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את ההתנגדות, מטעם סיעת מרצ, חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לחוק הבא:

בצלאל סמוטריץ': החלת דין רציפות על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת המחנה הציוני, חברת הכנסת רויטל סויד – גם כן אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, מטעם הרשימה המשותפת – גם כן אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין, מטעם סיעת מרצ – גם כן איננה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להחלת דין רציפות על הצעת חוק כליאתם של לוחמי בלתי חוקיים.

איתן כבל: מיכל.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': חוזרים – – –

איתן כבל: מיכל, תיגשי בבקשה לדבר.

בצלאל סמוטריץ': חוזרים להצעת החוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את ההתנגדות, מטעם סיעת מרצ, חברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: טוב, אנחנו שוב, כבוד היושב-ראש, פה בדיונים על חוקים שאנחנו הגשנו ערעורים לגביהם, מכיוון שהקואליציה מביאה לנו מדי שבוע הצעות חוק יותר ויותר דרקוניות.

מיכל רוזין: אתה שותף לחלק מהן, או יוזם ראשי בהן.

מיכל רוזין: כל שבוע אנחנו שומעים על עוד הצעת חוק יותר ויותר דרקונית.

מיכל רוזין: השבוע הייתה זו הצעה של חבר הכנסת שרון גל, מהאופוזיציה – אני אומרת בכוונה, האופוזיציה בסגי נהור, מכיוון שאני חושבת שאין מקום לישראל ביתנו באופוזיציה.

מיכל רוזין: הם בהחלט חלק מהקואליציה, גם בהתנהגות שלהם וגם בתפיסת העולם שלהם, ובוודאי, אני ממליצה לכם לצרף אותם לקואליציה.

מיכל רוזין: הצעת החוק של שרון גל לגבי עונש מוות למחבלים היא עוד הצעת חוק בשורת הפופוליזם של חברי הכנסת של הימין.

מיכל רוזין: כל אחד מכם צריך לבלוט לפריימריז שלו, לבחירה שלו, לקהל שלו, לקבל כותרת בעיתון.

מיכל רוזין: זה חשוב, זה יפה, אבל אין בכך שום דבר, בהצעה הזאת בעצם, מכיוון שההצעה הזאת – היא קיימת.

מיכל רוזין: בעצם ספר החוקים של מדינת ישראל כולל עונש מוות במעשים כאלה ואחרים, כמו בגידה וכדומה, והדבר היחיד שהוא מבקש זה שלא יהיה שיקול דעת לשופטים, אלא שגם אם שופט אחד או שניים חושבים שיש צורך להטיל עונש מוות, הרי שיוטל עונש מוות.

מיכל רוזין: גם כאשר הוטל עונש מוות על-ידי הדין הצבאי, גם בהכרעה פה-אחד, אפילו על-ידי השופטים, הרמטכ"ל, כפי שאתה יודע – והוא בוודאי לא חבר מרצ – המתיק את העונש.

מיכל רוזין: ויש לכך כמה סיבות.

מיכל רוזין: קודם כול, ברור מאליו שאנחנו מדינה דמוקרטית, מתוקנת, ולאורך כל השנים חושבים שלא נכון ליישם את עונש המוות, מכמה סיבות.

מיכל רוזין: קודם כול, כמו שאמר פנחס לבון, תביאו לי שופט אחד שלא טועה, ואולי אשקול לתמוך בעונש מוות.

מיכל רוזין: תמיד יש טעויות, אנחנו יודעים; בארצות-הברית יש סערה גדולה סביב העניין הזה.

מיכל רוזין: דרך אגב, ארצות-הברית היא המדינה הדמוקרטית היחידה שעדיין יש בה עונש מוות, וההוכחה עד כמה זה לא יעיל ועד כמה זה לא הרתעתי ולא אפקטיבי נמצאת בבתי-הכלא בארצות-הברית.

מיכל רוזין: מדובר באחת המדינות הרצחניות ביותר מבחינת רצח, רוצחים סדרתיים ותופעות שבאמת עדיף שלא נדע מהן במדינה שלנו.

מיכל רוזין: ולכן העובדה שבתי-הכלא בארצות-הברית מלאים והיחס של כלואים לנפש הוא מהגבוהים במדינות הדמוקרטיות, גם שם עוררה כבר סערה גדולה, ויותר ויותר מדינות מבטלות את עונש המוות.

מיכל רוזין: היום, חוץ מארצות-הברית, מדינות כמו איראן, צפון-קוריאה, סין אם אני לא טועה, הן אלה שמחזיקות בעונש מוות.

מיכל רוזין: ולכן אנחנו ממש לא צריכים להיות אלה שמצטרפים לעניין.

מיכל רוזין: עכשיו, גם כאשר מדברים עם כל גורמי הביטחון בנושא ההרתעה – עונש מוות אינו מרתיע את המחבלים.

מיכל רוזין: וחייבים לומר, כולנו רוצים לפעול נגד הטרור.

מיכל רוזין: הטרור פוגע בכולנו, הטרור מביא את הזוועות הגדולות ביותר לאנושות.

מיכל רוזין: אבל השאלה היא איך פועלים מול הטרור.

מיכל רוזין: האם עוקרים מהשורש את הסיבה לטרור, את הרצון לפעול, לפגע, להרע; או האם אנחנו פועלים בכוח ועוד כוח, מה שראינו כבר שלא פותר ולא מועיל – וכל גורמי השב"כ, הביטחון, המוסד, המערכת הביטחונית, הצבא, כולם יגידו שזה לא יוצר הרתעה.

מיכל רוזין: עונש מוות אינו יוצר הרתעה.

מיכל רוזין: עכשיו, אנחנו לא רק מדינה דמוקרטית, אנחנו גם מדינה יהודית.

מיכל רוזין: ואנחנו כמדינה יהודית בוודאי לא יכולים לאפשר לעצמנו שיהיה פה עונש מוות.

מיכל רוזין: אני מזכירה לך, כבוד היושב-ראש, שאפילו הסנהדרין, עוד לפני חורבן בית שני, הפסיקה להטיל עונש מוות, כיוון שהיא חשבה שזה לא מוסרי וזה לא נכון להטיל עונש מוות, והפסיקו להשתמש בעונש הזה, אף שהוא קיים והוא חלק מהתורה שלנו וזה אפשרי על עבירות כאלה ואחרות וחטאים.

מיכל רוזין: ועדיין הסנהדרין החליטה שעונש מוות לא צריך לקרות.

מיכל רוזין: ואני חושבת שלא נכון שבמדינה דמוקרטית אבל גם יהודית אנחנו ננקוט עונש שהוא עונש מוות.

מיכל רוזין: עונש מוות הוא נקמה בלבד.

מיכל רוזין: אין לו משמעות הרתעתית.

מיכל רוזין: ואנחנו, בין שאנחנו מאמינים ובין שלא, או מאמינות ובין שלא, אני לא חושבת שאנחנו כבני-אדם, יש לנו הזכות להחליט מי יחיה ומי ימות.

מיכל רוזין: אתה כאדם מאמין, חלק גדול מחברי הכנסת כאנשים מאמינים – יש מישהו אחד, משהו אחד, שמחליט אם נחיה או נמות, ולנו בוודאי אין הסמכות להחליט על כך.

מיכל רוזין: יש לנו סמכות להרחיק את האנשים האלה לכל החיים מהחברה, זו סמכותנו כחברה, להעניש, אבל בוודאי לא לחפש נקמה רק בשביל נקמה, בלי שום משמעות של הרתעה.

מיכל רוזין: ההפך, זה רק מוביל להסלמה – זו עמדת כוחות הביטחון.

מיכל רוזין: אני שמחה שההצעה של שרון גל לא תעבור השבוע.

מיכל רוזין: לצערי הרב הוקם צוות, ואני בטוחה שהוא יגיע למסקנות שאני הגעתי אליהן.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן, כאמור, הצבעה, בעזרת השם, אחרי השעה 20:30.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לבקשת הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את הערעור, מטעם סיעת המחנה הציוני, חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': מטעם הרשימה המשותפת, חבר הכנסת באסל גטאס – גם כן אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת מרצ, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כל פעם שאני רוצה להגיד, יש חוקים מחפירים, זה החוק הכי מחפיר, אני נזכרת שיש מדרג של חוקים מחפירים.

זהבה גלאון: אבל אחד החוקים הממש-ממש בעייתיים שהכנסת הזאת חוקקה הוא חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים.

זהבה גלאון: צריך לומר שהחוק הזה נחקק, בזמנו, בשנת 2000 – אני ככה מכניסה את הכנסת לתמונה – הוא נחקק בשנת 2000, זה היה חוק עוקף-בג"ץ.

זהבה גלאון: בית-המשפט העליון קבע בזמנו שהמדינה אינה רשאית להחזיק באזרחים לבנונים במעצר מינהלי – דובר אז על דיראני ועובייד כקלפי מיקוח לצורך החזרת שבויים ישראלים – ואם לא נשקפת סכנה כמובן.

זהבה גלאון: באה המדינה וחוקקה את חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים כדי לאפשר את המשך מעצרם.

זהבה גלאון: לפני כשנתיים בערך, לא, נדמה לי בשנת 2011, שינו את החוק שוב, הוסיפו לו כל מיני תיקונים.

זהבה גלאון: עכשיו אנחנו רואים שמגישים לנו כאן הצעת חוק שבעצם מבקשת לקבוע שהממשלה, באישור ועדת החוץ והביטחון, תהיה רשאית להכריז כי מתקיימות פעולות לחימה בהיקף נרחב ובתקופת ההכרזה הזו יחולו שינויים בהוראת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים.

זהבה גלאון: למשל – אני רוצה לתת שתי דוגמאות לגבי שינויים מרכזיים: אפשר יהיה להאריך את המעצר שלהם, במקום 96 שעות, שזה ארבעה ימים, כפי שקבוע היום, למשך שבוע, ללא ביקורת שיפוטית כמובן, והסמכות הזאת, שהייתה, כיוון שהיא סמכות דרקונית, להחזיק אנשים במעצר באופן הזה, תרד מהרמטכ"ל, שהייתה לו הסמכות הזאת ובעצם תהיה נתונה עכשיו – אני מסתכלת על מה שכתוב כאן – לקצין בדרגת תת-אלוף, שהרמטכ"ל הסמיך אותו, ומי שהיה קצין בדרגת סגן-אלוף – עכשיו זה יהיה קצין בדרגת סרן.

זהבה גלאון: עכשיו, זה נורא נורא חמור.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על יוזמת חקיקה מאוד מאוד חמורה, שלא במקרה גם כשביקרתי אותה נתנו את הסמכות הזאת לרמטכ"ל; מבקשים להוריד את הדרג, ובעצם מה שמבקשים לעשות כאן – להפוך את ההוראה הקיימת להוראה קבועה במתכונת קצת יותר מרוככת – זאת אומרת, צו כליאה זמני, שיוארך לשבעה ימים, בתקופה של ההכרזה של הצו – אנחנו מדברים עד לביקורת המינהלית הראשונה.

זהבה גלאון: חברות וחברים, שימו לב מה קורה כאן.

זהבה גלאון: הצעת החוק שמוגשת לנו תהיה מסלול עוקף של חוק המעצרים המינהליים.

זהבה גלאון: גם כך חוק המעצרים המינהליים בעיני הוא מתועב, שכן הוא מאפשר להחזיק אנשים במעצר ללא ביקורת שיפוטית, ללא משפט.

זהבה גלאון: אני אומרת, אם יש לך משהו נגד מישהו, תעמיד אותו למשפט ואל תחזיק אותו במעצר מינהלי.

זהבה גלאון: אז תמיד מסבירים לנו, רק השבוע, בשבוע שעבר, רז נזרי, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הסביר לנו שזה רע הכרחי.

זהבה גלאון: אבל מה שמבקשים לעשות כאן זה ליצור הליך חדש של מעצר מינהלי כלפי אזרחי ישראל ותושבי השטחים.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם שאם ההליך המוצע כאן יאומץ, בעצם זה יהיה תחליף לחוק סמכויות שעת-חירום.

זהבה גלאון: זה נותן כוח מטורף למדינה, להחזיק אנשים במעצר מינהלי, גם אזרחים וגם תושבי שטחים, בלי להעמיד אותם לדין, בלי להראות שהמעצר שלהם נדרש כדי להגן על ביטחון המדינה, ולמשך זמן בלתי מוגבל.

זהבה גלאון: עכשיו, מה זה שבוע?

זהבה גלאון: היום יש למדינה 96 שעות, דהיינו ארבעה ימים.

זהבה גלאון: זה לא שמישהו נמצא, עכשיו האמריקנים – אני לא בעד זה גם כשזה בארצות-הברית, אבל האמריקנים נמצאים באפגניסטן והם צריכים להעביר מישהו למעצר מינהלי בגואנטנמו.

זהבה גלאון: על מה אנחנו מדברים?

זהבה גלאון: על מישהו שנמצא בעזה ורוצים להעביר אותו למעצר, נניח בקציעות.

זהבה גלאון: אז מה אנחנו בעצם אומרים?

זהבה גלאון: שאנחנו מאפשרים למדינה להכריז כי השיקול הביטחוני הופך להיות שיקול מרכזי למעצר, אותו מעצר של לוחם.

זהבה גלאון: אבל כל ההכרזה הזאת מעוקרת מתוכן, כי אנחנו בעצם אומרים שכל אדם, שימו לב, כל אדם שנמנה עם כוח המבצע פעולות איבה נגד ישראל, בין שזה טבח, אפסנאי, מסוכן לביטחון המדינה עד שלא הוכח אחרת.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים שאנשים כאן יהיו מסוכנים לביטחון המדינה, אבל אנחנו לא רוצים לאפשר בחקיקה מעצר ללא עילת מעצר.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים לאפשר למדינה כוח לעצור בלי צורך להוכיח מסוכנות אינדיבידואלית של העצור כל זמן שהארגון שאליו הוא משתייך – אנחנו נגד ה"חמאס", ה"חמאס" הוא ארגון טרור, מקיים פעולות איבה, אבל מה, אנחנו עוצרים אדם רק בשל ההשתייכות הארגונית שלו באופן הזה?

זהבה גלאון: אנחנו לא בודקים אם הוא מסוכן?

זהבה גלאון: אנחנו לא בודקים אם הוא עשה משהו?

זהבה גלאון: לעצוּר זה ברור שלא תהיה דרך אפקטיבית להתגונן מפני המעצר – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

זהבה גלאון: – – לכן החוק הזה הוא חוק שאסור לו להתקבל על-ידי הכנסת.

זהבה גלאון: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת המחנה הציוני תנמק את הערעור חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות גברתי, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השר, כולנו יודעים שההתמודדות עם הטרור מחייבת נקיטת אמצעים משפטיים מיוחדים.

קסניה סבטלובה: אבל כיצד אפשר להתמודד עם איומי טרור ובד בבד לשמור על הנורמות של המשפט הישראלי הדמוקרטי ושל המשפט הבין-לאומי?

קסניה סבטלובה: עד כמה שאנחנו יודעים, על-פי כל המחקרים שנעשו עד היום, חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים אינו מתיישב עם מגבלות חקיקת היסוד בישראל או עם מוסכמות המשפט הבין-לאומי.

קסניה סבטלובה: כל המומחים לעניין ממליצים לבטל אותו וליישם במקומו את חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים), התשל"ט–1979, חרף הבעיות הכרוכות בו.

קסניה סבטלובה: אנחנו מבינים שבעצם חוק סמכויות שעת-חירום מאפשר הן להימנע מהגדרה כזו או אחרת של חברים בארגוני טרור, שהיא סוגיה בעייתית מבחינת המשפט הבין-לאומי, וגם למנוע את שחרורם של גורמים עוינים במצבים שבהם הדין העונשי אינו מאפשר זאת.

קסניה סבטלובה: לחלופין, אנחנו מציעים דרכים לשמר ולתקן את חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים, כך שיעמוד במגבלות המשפט הישראלי.

קסניה סבטלובה: בעצם אנחנו באים פה לשמור על התאמה של המשפט הישראלי לכל הנורמות הבין-לאומיות הדמוקרטיות הנהוגות בכל העולם, שגם כל העולם, אנחנו יודעים, היום מתמודד עם איום הטרור ועם העניין של הלוחמים הבלתי-חוקיים וכיצד לנהוג בהם.

קסניה סבטלובה: אנחנו בודקים את התאמת החוק למשפט הבין-לאומי, ואנחנו מבינים כי המונח "לוחם בלתי חוקי" אינו עולה בקנה אחד עם הנורמות המשפטיות הבין-לאומיות.

קסניה סבטלובה: כשבוחנים את ההגדרה המתאימה ללוחמי טרור לפי המשפט הבין-לאומי, ודנים בשאלה אם רצוי שישראל תאמץ הגדרה כזו, אנחנו בעצם עוסקים במידת ההתאמה של חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים למשפט החוקתי בישראל, ובעצם אנחנו מצביעים על פגמים חוקתיים וחוקיים שמתגלים בבחינת ההסדרים המסוימים של החוק הזה.

קסניה סבטלובה: רבותי, אנחנו מתמודדים פה עם חוק שהוא בלתי חוקתי, אנחנו מתמודדים פה בעצם עם סערה שעלולה להתרגש עלינו מבחינת המומחים גם לטרור בין-לאומי וגם לחוק בין-לאומי, ואנחנו יכולים להימנע מזה וגם לשמור על ביטחונה של מדינת ישראל – הרי לא מדובר בכך שאנחנו לא רוצים למנוע את כניסתם של גורמים עוינים, או חס וחלילה לאפשר לגורמים כאלה, שרוצים לפגוע בביטחוננו, להסתובב חופשי, ולא לכלוא אותם ולא להעמיד אותם לדין.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת, חשוב מאוד לשמור על הנורמות של משפט בין-לאומי הנהוגות, על הנורמות של המשפט הדמוקרטי, ולדאוג לכך שאנחנו נהיה אור לגויים מהבחינה הזאת, ולא נהיה אלה שמותקפים על-ידי גורמים בחוץ-לארץ וגם במדינת ישראל, מהסיבה שאנחנו לא אוכפים את הנורמות שאנחנו כל כך מתגאים בהן, נורמות של מדינה דמוקרטית שדוגלת בעיקרון של חוקתיות ושל חוקים שמותאמים לכל הנורמות הבין-לאומיות.

קסניה סבטלובה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גם על הסעיף הזה אנחנו כאמור נצביע, בעזרת השם, אחרי 20:30.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לערעורים על בקשת הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014.

בצלאל סמוטריץ': ינמק את הערעור מטעם סיעת המחנה הציוני חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברות וחברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לומר שהיום הלך לעולמו חבר הבונדסטאג הגרמני פיליפ מיספלדר, שהיה אחד מידידיה הגדולים של ישראל בבונדסטאג בגרמניה.

נחמן שי: אני, כיושב-ראש שדולת הידידות הפרלמנטרית, מרגיש חובה להזכיר אותו פה, בבית הזה, כמי שהגן על ישראל בכל נקודת זמן מאז נכנס לבונדסטאג לפני עשר שנים, בהיותו בן 25.

נחמן שי: היום הוא מת, בגיל 35, אחד הצעירים המבריקים והבולטים במפלגת ה-CDU, מפלגת השלטון של אנגלה מרקל.

נחמן שי: הוא הגן תמיד על ישראל, דיבר תמיד בשמה ולמענה, וזכה על כך גם להערכה גדולה, כולל בישראל; קיבל עיטור מטעם המרכז למדיניות ציבורית בשנה שעברה, ושם ציינו את עמידתו הנמשכת והברורה וחסרת המורא לצדה של מדינת ישראל, כמו גם מאבקו העיקש נגד כל גילוי של אנטישמיות.

נחמן שי: גם ראש הממשלה בנימין נתניהו פרסם הערב הודעה וציין את תרומתו ואת עמידתו ואת ידידותו של מיספלדר למדינת ישראל, ואני רוצה בהזדמנות זו גם להביע צער, אני מקווה שלא רק בשמי ובשם קבוצת הידידות, אלא בשם הכנסת כולה.

נחמן שי: אני רוצה לעבור לדבר אחר שמתרחש בשעות האלה ויש לו משמעות עמוקה וארוכה על מדינת ישראל – ההסדר המתהווה והולך בין המעצמות לבין איראן.

נחמן שי: אני חושב שאנחנו עדים להתפתחות דרמטית שתשליך על המזרח התיכון, על ישראל, בעשרות השנים הקרובות, אולי אחד הרגעים החשובים בהיסטוריה של המזרח התיכון, כשאי-אפשר להגזים בחשיבותו וצריך להודות בכנות שמדינת ישראל, אם אומנם ייחתם ההסכם כפי שאנחנו צופים, אולי לא היום, מחר – האיראנים עוד מפעילים טריקים של הרגע האחרון – אני חושב שזאת אחת המפלות הקשות שישראל ספגה במאבק הזה כנגד התגרענותה של איראן, נגד איראן גרעינית.

נחמן שי: צריך להזכיר שראש הממשלה למעלה מעשר שנים מיקד את כל פעילויותיו בזירה המדינית ובזירה הביטחונית ובשילוב שביניהן כדי לבלום את איראן, והשקיע בזה מאמצים עצומים, לא רק בעלויות כספיות – ופעם פורסם פה סכום של 11 מיליארד שקל שישראל הצטיידה לקראת מה שקרוי "כל האופציות מונחות על השולחן" ואולי יותר מזה מאז – 11 מיליארד שקל, אני רוצה להזכיר – אלא גם במאמצים מדיניים שראש הממשלה והמערכת המדינית, הדיפלומטית, של מדינת ישראל השקיעה בשנים הללו בניסיון – עכשיו מתברר נואש – לבלום את התהליך הזה.

נחמן שי: הקרבנו לצורך העניין הזה את מיטב האינטרסים שלנו ונלחמנו ונאבקנו והתעמתנו, וכל הדברים האלה יורדים עכשיו לנגד עינינו לטמיון.

נחמן שי: אנחנו שיבשנו את היחסים עם נשיא ארצות-הברית, חדרנו אל תוך הפוליטיקה האמריקנית, דבר שמדינת ישראל לא עשתה מעולם, תִמרנּו באירופה – נקטנו כל צעד שהוא על פני השטח ומתחת לפני השטח כדי למנוע את ההתפתחות הזאת, וצריך להודות הערב שהמאמצים האלה נכשלו.

נחמן שי: ואני מסתכל על ראש הממשלה ועל כיסאו ואני אומר לעצמי: ראש הממשלה היה יכול לזכות; ראש הממשלה בעניין הזה נכשל.

נחמן שי: אנחנו כחברי כנסת ואנחנו כישראלים עמדנו מעל כל במה שיכולנו ובכל מפגש שנפגשנו ובכל מקום שהיינו כדי להילחם לצדו ולצד הממשלה כדי לבלום את ההסכם הזה, והיום אנחנו יכולים להסתכל על ראש הממשלה ולומר: הניצחון היה יכול להיות שלך, ההישג היה שלך, היה יכול להיות, אבל גם הכישלון הזה.

נחמן שי: כל מה שנותר עכשיו למדינת ישראל הוא לנסות ולהשיג פיצוי מצד ארצות-הברית, מצד הקהילה הבין-לאומית.

נחמן שי: אבל אני אומר לכם, חברות וחברי הכנסת, אני חושש מאוד ומודאג מאוד מה יקרה פה בעוד עשר או 20 שנה, כשהילדים שלנו והנכדים שלנו יחיו פה, איזה מזרח-תיכון מחכה להם.

נחמן שי: תודה לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': מטעם סיעת מרצ יציג את הערעור חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, חזרנו לאבנים.

עיסאווי פריג': איך יכול להיות מושב בלי אבנים?

עיסאווי פריג': לא יכול להיות.

עיסאווי פריג': אני זוכר בשנתיים האחרונות שלי כחבר כנסת בכנסת התשע-עשרה, ניסיתי בכל יום ראשון לשבת על הצעות החוק ולראות מה מחכה לנו.

עיסאווי פריג': למען האמת, אין שבוע שלא חיכתה לנו הצעת חוק החמרת ענישה מבית היוצר – יסלח לי אדוני היושב-ראש – של הבית היהודי.

עיסאווי פריג': אבל אני חייב להודות, הפעם טעיתי.

עיסאווי פריג': כשקראתי את הצעת החוק, מייד הראש הלך לחבר הכנסת יוגב או לחברי כנסת מהבית היהודי – כיווני החשיבה מובנים – אבל לתדהמתי כשבדקתי גיליתי שהצעת החוק הזאת במקור היא של שרת התרבות העכשווית מירי רגב.

עיסאווי פריג': בסדר, אז טעיתי.

גלעד ארדן: זה דווקא של ציפי לבני.

עיסאווי פריג': לא, אני בדקתי, זה של מירי רגב.

עיסאווי פריג': הקולגה מירי רגב.

עיסאווי פריג': כך בדקתי, כך אמרו לי.

עיסאווי פריג': אני טעיתי, ומשום כך אני מבקש סליחה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אתם, הבית היהודי, אומנם תומכים, אתם רוצים תלייה, מה לעשות, זה סיפור אחר, עוד נדבר על זה, אבל אתם לא שם.

עיסאווי פריג': בכל אופן, דין הרציפות הזה, כשאני קורא את זה: הפרעה לשוטר בנסיבות מחמירות על-ידי יידוי אבנים או חפצים – הגדרה פתוחה – שעונשה חמש שנות מאסר.

עיסאווי פריג': כמו כן מוצע לקבוע מדרג ענישה לעבירות על יידוי אבנים או חפצים אל עבר רכב בנסיעה.

עיסאווי פריג': תגידו, לא נמאס לכם מהצעות חוק פופוליסטיות כדי לקחת ולהביא כותרות למצביעיכם?

עיסאווי פריג': לא נמאס לכם?

עיסאווי פריג': לפני כשבוע, המח"ט בקלנדיה, על זריקת אבן – – –

בצלאל סמוטריץ': בלוק.

עיסאווי פריג': זריקת אבן.

עיסאווי פריג': אני לא ראיתי בלוק.

עיסאווי פריג': אני חושב שנער לא מסוגל לקחת, אבל לא משנה, ובעצם בלוק ואבן – אנחנו נגד זה.

עיסאווי פריג': על זריקת אבן נער שילם בחייו.

עיסאווי פריג': המח"ט לא חשב פעמיים, הרי יש חוק שמגבה אותי.

עיסאווי פריג': חזרתי לחקיקה לגבי יידויי האבנים.

עיסאווי פריג': כל החקיקה שעסקה בזה עונה על כל הדרישות.

עיסאווי פריג': מי שעושה עבירה על החוק, אם זריקת אבן או הפרעה בנסיבות, יש עונש בחוק.

עיסאווי פריג': אבל בואו נחמיר – נסיבות מיוחדות.

עיסאווי פריג': מי יחליט מה הן הנסיבות המיוחדות?

עיסאווי פריג': שאלה פתוחה.

עיסאווי פריג': מי יחליט מה זה חפץ, חפצים?

עיסאווי פריג': גם פתוח.

עיסאווי פריג': נשאיר את זה לפרשנות, נשאיר את זה לעמימות, שנשחה בחוק, שנוכל ליישם אותו איך שבא לנו.

עיסאווי פריג': חפצים, נסיבות מחמירות ומדרג.

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': ומה אם חרדי יזרוק אבן?

עיסאווי פריג': ומה אם מתנחל יזרוק אבן?

עיסאווי פריג': האם החוק הזה ישים, או הנסיבות המחמירות מקבלות פירוש אחר?

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי.

עיסאווי פריג': כשאתם חושבים על חקיקה, תחשבו על הבומרנג שאתם מביאים על עצמכם.

עיסאווי פריג': הרי אם אנחנו נכנסים לעומק הדברים, הציבור שהכי משתמש בזריקת אבנים במדינת ישראל זה ציבור המתנחלים, מה לעשות, יש להם רוח גבית על-פי חוק, מכוח הנסיבות.

עיסאווי פריג': הנסיבות עובדות לטובתם.

עיסאווי פריג': אז, חברים, אתם הולכים למצעד איוולת, לדרך שלא מוסיפה למדינה דמוקרטית.

עיסאווי פריג': אתם יורים לעצמכם ברגל.

עיסאווי פריג': חוק האבן, וחוק האבן והחמרת הענישה שאתם חוזרים עליו כל הזמן, זה מראה על אטימות, על דרך חד-צדדית שתוביל אתכם לשום מקום.

עיסאווי פריג': לשם כך צריך להוריד את החוק הזה ולהתנגד לו.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תנמק את הערעור מטעם הרשימה המשותפת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, כבוד השרים, בעצם, לפי ההצעה הזאת, מוצע לקבוע עבירה על הפרעה לשוטר בנסיבות מחמירות על יידוי או ירי אבנים או חפצים.

עאידה תומא סלימאן: המונח ירי קצת תמוה בעיני, פתאום, כנראה גם כן מתוך החמרת השיח הזה והעלאתו לדרגה נוספת של הפחדה, משתמשים במילה של ירי אבן, אפילו לא יידוי, אלא ירי, זה כאילו ירי של תחמושת חיה.

עאידה תומא סלימאן: כמו כן, מוצע לקבוע מדרג ענישה לעבירות על יידוי אבנים או חפצים אל עבר רכב בנסיעה.

עאידה תומא סלימאן: הערעור לא בא כדי לצדד בזריקת אבנים או חפצים, כמו שחלק מהציבור או חלק מחברי הכנסת פה רוצים לחשוב, או אוהבים לחשוב כדי למצוא דרך לתקוף.

עאידה תומא סלימאן: הערעור בא יותר לקבוע שאי-אפשר להמשיך במדיניות ההחמרה בענישה באופן עיוור ללא רציונל ברור, במטרה רק להעלות את השיח המתלהם והחמור בעיני, ועוד פעם, לבצע עליית מדרגה בליבוי היצרים אשר תביא בסופו של דבר רק להחמרת המצב ולא בעצם לפתרונות כמו שכולנו רוצים.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לצפות שדרך החמרת ענישה בצורה לא פרופורציונלית ולא הגיונית בעליל תביא להעלאת ספי הלחץ, כולל אלה של השוטרים ושל אנשי הצבא.

עאידה תומא סלימאן: דווקא היום, כאשר מתפרסם הסרט המתעד את מקרה הירי – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו מבקשים קצת יותר שקט.

בצלאל סמוטריץ': רבותי, חברי הכנסת, זה לא מכובד.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עאידה תומא סלימאן: דווקא היום, כאשר מתפרסם הסרט המתעד את מקרה הירי למוות בנער פלסטיני, אשר אכן רואים שזרק אבן, על-ידי תת-אלוף בצבא, המתועד יוצא מרכבו ויורה בנער לאחר שזה ברח – דווקא ביום הזה אנו דנים בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סלימאן, רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים שקט ביציעים, בצד שמאל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים קצת יותר שקט.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: דווקא ביום הזה אנו דנים בחוק.

עאידה תומא סלימאן: דווקא ביום הזה אנחנו שואלים את השאלות האמיתיות, לאיזו מציאות אנו רוצים להגיע.

עאידה תומא סלימאן: הלגיטימציה הזו שניתנת לשיח מתלהם, לשיח משחק שמלבה את רגשות הפחד והדה-הומניזציה של האחר.

עאידה תומא סלימאן: היום, כשהועלה נושא הירי והרצח של הצעיר, הוטחו בבית הזה האשמות על כביכול הכאת ופגיעה בחייל ערבי בנצרת.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו פרסמה המשטרה – ולא אני, אלא המשטרה – הדוברות של משטרת ישראל פרסמה שבעצם החייל בדה את הסיפור.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה קורה שלפעמים חיילים בודים סיפורים, וכן, זה קורה שלפעמים שוטרים בודים סיפורים כדי לכסות על דברים אחרים שהם רוצים לכסות עליהם.

עאידה תומא סלימאן: השיח הזה והחוק הזה בעצם רק לגבי אותם חיילים ואותם שוטרים שהשתמשו בכך דווקא לכסות על עבירות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלדבר על החמרה בעונש ביום הזה – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת – רגע, רגע, סליחה שוב – חברי הכנסת, אנחנו מבקשים יותר שקט, ונמתין עד שיהיה לנו אותו.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, נראה אם זה ילך.

עאידה תומא סלימאן: זה כנראה לא ילך.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה היום להתדיין בהחמרת העונשים על פושעים אשר רוצחים נשים.

עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר שמענו סיפורים מזעזעים בוועדה למעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע החמרה בענישה על מבצעי עבירות אלימות נגד נשים וילדים.

עאידה תומא סלימאן: במקום זה אנו דנים בהחמרת עונש על יידוי אבנים, ומדברים על מדרג של ענישה – איפה עובר הגבול, ואיך בונים את המדרג הזה והדירוג הזה.

עאידה תומא סלימאן: במה זה יהיה תלוי – בזורק האבן, במידת הפגיעה, בגודל האבן או בסוגה של האבן?

עאידה תומא סלימאן: אם זה היה רק חוק פופוליסטי שחברי כנסת הציעו כדי למשוך תקשורת כמו שאנחנו רואים בהרבה מהמקרים – מילא, היינו עוברים על זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל חוק כזה בעצם מבסס ושם את התשתית ובונה את הקרקע להחמרה במצב, לליבוי יצרים, ולפעמים לחיפוי על פשעים שמבוצעים על-ידי אנשי ביטחון.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לא לתמוך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על כל הערעורים שבשני הסעיפים, 8 ו-9, מטעם הממשלה, שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, עוד דיון ארוך בסוגיה שהיא בהחלט כבדת משקל, ואני בהחלט לא מזלזל בטענות שנשמעות כאן ביחס – שאלה באמת לא פשוטה של היכן נכון למקם את נושאי התכנון והבנייה, ומה הנזק או התועלת שעלולים או עשויים לצמוח כתוצאה מהמהלך הזה.

יריב לוין: אבל, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שעל דבר אחד אי-אפשר להתווכח, והוא שהמצב הנוכחי הוא מצב לא טוב, והביורוקרטיה הנוכחית היא בלתי נסבלת, וההליכים הנוכחיים הם בלתי נגמרים.

יריב לוין: המצוקה בשוק הדיור היא מצוקה אמיתית.

יריב לוין: אם נמשיך במצב הקיים כנראה לא נגיע למשהו יותר טוב.

יריב לוין: כאן אני באמת שואל את החברים באופוזיציה: בסוף, באופן אמיתי, מה אתם מציעים לעשות?

יריב לוין: הרי אין ספק שזה נושא מרכזי שמחייב טיפול, ואין ויכוח על כך שהממשלה לא רק שלא שמתעלמת ממנו, אלא מציבה אותו באחד המקומות המרכזיים, אם לא במקום המרכזי בסדר העדיפויות שלה.

יריב לוין: זה לא סוד שבא שר האוצר ואומר:

יריב לוין: עם כל המטלות המוטלות עלי, אני רוצה להבטיח את זה שהדבר הזה יקרה ויתבצע, שיהיה באמת שינוי יסודי בשוק הנדל"ן; שנראה באמת היצע דירות ובניית דירות בתהליך מואץ, ונראה באמת מציאות אחרת בנושא שנוגע לכל בית בישראל, נושא שמטיל נטל כלכלי אדיר, אגב, לא רק על הזוגות הצעירים ועל מחוסרי הדיור, אלא גם על בני משפחותיהם של אלה שיש להם דירות, שנאלצים כמין מבצע משפחתי כולל לנסות לסייע על מנת לצלוח את תשלומי המשכנתה מדי חודש.

יריב לוין: כאשר בא שר האוצר ומבצע מהלך כזה, מהלך שאיננו מהלך קל, אני הייתי מצפה קודם כול שתינתן לו הזדמנות.

יריב לוין: הייתי אולי מצפה שתעשו משהו שונה מהאינסטינקט האופוזיציוני הרגיל, ותבואו דווקא ותאמרו: רבותי, אתם יודעים מה, בואו ניתן לשר האוצר את ההזדמנות לרכז את כל הנושא הזה תחת כנפיו ולנסות להוביל מהלך ולהשיג תוצאה, או לחלופין, לפחות לעמוד כאן על הדוכן ולהציע איזו אלטרנטיבה.

יריב לוין: אבל נדמה לי שקשה להתרשם מהטענות, משיברון הלב, על הנזק הנורא שנגרם מהעברת מינהל התכנון ממקום אחד למקום אחר, או מהעובדה שמבקשים להעביר את הטיפול בנושאי התכנון והבנייה ממסגרת של משרד אחר למסגרת של משרד אחר.

יריב לוין: אני מוכרח להודות שקשה מאוד להתרשם מזה, כאשר לא מועלית בכל מהלך הדיון הארוך הזה אפילו הצעה אלטרנטיבית רצינית אחת, אפילו רעיון אחד.

יריב לוין: מה מי מכם היה עושה אחרת?

יריב לוין: מה אתם מציעים לעשות?

יריב לוין: עכשיו, הדבר הזה הוא במיוחד חמור כאשר מדובר בחברי כנסת שהיו כמוני שותפים, בין כשרים ובין כחברי כנסת בקדנציה הקודמת, לקואליציה ולממשלה.

יריב לוין: הרי ניסינו לעשות דברים, עשינו גם לא מעט דברים, הצלחנו בחלקם, אבל צריך להגיד את האמת – עדיין לא הצלחנו להגיע לתוצאה המקווה, אנחנו עדיין רחוקים משם.

יריב לוין: אני חושב שנדרש קצת יושר, או ליתר דיוק יושרה, כדי לומר בגילוי לב, שכנראה מה שאנחנו ניסינו ומה שעשינו במסגרת הקיימת הביא תוצאות שהן טובות, אבל הן עדיין לא מספיקות, ובשביל להשיג יותר צריך כנראה להעז יותר.

יריב לוין: צריך לעשות פעולות שהן חורגות ממה שניסינו לעשות עד היום.

יריב לוין: צריך לקחת את הדברים למקום – הייתי אומר אפילו, בזהירות – יומרני יותר, נועז יותר, שונה, כדי לייצר כאן תהליך שלא ייקח חמש, עשר או 20 שנה.

שלי יחימוביץ': – – –

יריב לוין: אני מודה לחברת הכנסת יחימוביץ על המחמאה.

יריב לוין: הבעיה, שהשלב הזה צריך להגיע לקראת הסוף, כי מי יודע כמה זמן עוד יש.

יריב לוין: אני בכל זאת אנסה לשחזר את קו המחשבה ולומר שאנחנו באמת – אגב, לומר לך עוד דבר – זה שאת מקשיבה זה נדמה לי חריג בנוף, וזה כבר לזכותך.

יריב לוין: היושב-ראש מסכן, אין לו ברירה, אני עומד כאן לידו, אבל אני אומר בכל זאת, במידה מסוימת של רצינות, שאם אנחנו כבר נמצאים במקום שבו אנחנו לא רוצים לחכות חמש, עשר ו-15 שנה כדי לראות תוצאות, אנחנו צריכים לנסות לעשות דברים אחרים.

יריב לוין: את יודעת, חברת הכנסת יחימוביץ, אנחנו צוחקים כאן, אבל הבעיה היא בעיה, וגם אם, נאמר בלשון עדינה, הנאום שלי הוא לא הדרך לפתור אותה, הוא הדרך להבטיח את זה שיהיה פה רוב בהצבעה, ואז אולי באמת נצעד בכיוון של לפתור את הבעיה הזאת.

יריב לוין: אני אומר עוד דבר אחד – – –

שלי יחימוביץ': תאמר את העמדה שלך לגבי העבודה המאורגנת.

יריב לוין: זה נושא חשוב, אבל אותו אני אשמור באמת למצב של בעיה אמיתית, כשנהיה פה בנחיתות של 20 איש, עם כמה שנמצאים בשער-הגיא, ואז אני אצטרך באמת לתת הרצאה ארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: דרך של 1,000 מייל מתחילה בצעד קטן, זה בסדר.

חיים ילין: כשיהיה "צבע אדום" בעוטף, תתחיל לדבר.

יריב לוין: חבר הכנסת חיים ילין, יש דברים שהם אפילו מעל למה שאפשר לייצר כאן, מעל הדוכן הזה, אבל אני אומר בצורה ברורה שאני באמת לא בטוח שזה מה שיביא לנו בסוף את התוצאה, וזה המרשם היחיד כדי לפתור ולקדם את נושא הנדל"ן ואת נושא הדיור באופן אמיתי, אבל אני כן בטוח שזה שווה את הניסיון.

יריב לוין: אני כן בטוח שביורוקרטיה יותר מעכבת ומרגיזה מכפי שאנחנו חווים היום – בואו נאמר שזה לא סיכון מיידי אם נאמר שהסיכוי שניתקל בסיטואציה כזאת הוא לא גדול.

יריב לוין: לכן, אני כן חושב שהיה נכון לתת לחברנו שר האוצר בכל זאת קרדיט כלשהו, היה נכון לתת לו גיבוי בנושא שבאמת אין לגביו מחלוקות של קואליציה ואופוזיציה, והיה נכון באמת לאפשר תהליך אחר כלשהו, מהיר יותר, מרוכז יותר, שאולי יביא אותנו לתוצאה.

יריב לוין: אני רוצה לומר עוד דבר אחד, וגם הוא חשוב.

יריב לוין: אחת הביקורות המשמעותיות שנשמעות על המהלך הזה היא שהוא לכאורה מגביר את כוחה של הממשלה, מקצר הליכים באופן שלא נותן ביטוי מספיק לנושאים שהם נושאים חשובים מאוד, כמו נושאים של הגנת הסביבה, לכאורה מפר את האיזון הקיים באופן שנותן משקל יותר גדול למהירות וליעילות – – –

מיקי לוי: – – –

יריב לוין: תכף אני גם אגיד משהו על זה, חבר הכנסת מיקי לוי, אבל אני כן חושב שאנחנו באמת משנים במשהו את האיזון.

יריב לוין: זה נכון לומר, אני לא חושב שאפשר להתעלם מזה, אני רק חושב שהאיזון הקיים הביא אותנו למקום לא טוב, וגם מזה אי-אפשר להתעלם, כי האיזון הזה בסוף הוא לא איזון.

יריב לוין: הוא מביא למצב שאין יעילות, ואין בנייה, ואין אישור תוכניות, ואין מתן היתרים, והדברים הולכים ונסחבים ונגררים ללא קץ וללא גבול.

יריב לוין: יכול להיות שהשינוי המסוים שנעשה באיזון – אני אומר שוב, יש שינוי, אי-אפשר להתעלם מזה, אני לא מנסה לייפות את התמונה בעניין הזה.

יריב לוין: אני חושב שהוא כנראה שינוי דרוש, כי אם נמשיך באיזון הקיים ניתקע באותו מקום שאנחנו נמצאים בו.

יריב לוין: עכשיו, אני בהחלט חושש, כמו רבים כאן, ובצדק, שאנחנו לא נגיע לקיצוניות השנייה, כי אנחנו גם לא רוצים שבשם היעילות נדרוס את כל שאר הדברים, לא את איכות הסביבה, ולא נושא – אני למשל מוכרח לומר לך שבעיני כל תוכנית הייתה צריכה לכלול נספח תחבורה ציבורית, שצריך להסדיר את סוגיית התחבורה הציבורית צמוד לבנייה.

דב חנין: בראבו.

יריב לוין: בוודאי, אני בטוח.

יריב לוין: אני אומר, חבר הכנסת חנין – אני לא יושב עכשיו בשולחן הזה וחושב דברים אחרים.

יריב לוין: אני בהחלט חושב שיש דברים שטוב לו היו.

יריב לוין: יש דברים שצריך אולי גם להכניס.

איתן כבל: אדוני השר, יש לי שאלה, ברשותך.

איתן כבל: עומדות לבקוע ביצים בקואליציה?

איתן כבל: להיוולד אנשים חדשים?

יריב לוין: חבר הכנסת כבל, יש לך מספיק ניסיון לדעת שהגורם שאליו צריך להפנות את השאלה הוא חברנו חבר הכנסת הנגבי.

איתן כבל: אני מנסה להבין, אולי ממתינים שתבקענה ביצים.

יריב לוין: אבל אני בהחלט חושב שקריאת ביניים ארוכה, שתפרט את השאלה, לא תהיה – אני לא אכעס.

איתן כבל: אתה לא תעצור אותי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כבל, השר לוין יעשה דיון על ביצה שנולדה בשבת – אל תיתן רעיונות כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אל תיתן רעיונות.

איתן כבל: יש ביצת רבי ירמיהו.

יריב לוין: איזו ביצה, חבר הכנסת כבל?

איתן כבל: ביצת רבי ירמיהו.

איתן כבל: מה קורה אם תרנגולת מטילה ביצה כשרגל אחת בשטח א' ורגל שנייה בשטח ב' – דיון שלם ומרתק בגמרא.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יותר בונה על "קינדר", על ההפתעה.

יריב לוין: אגב, זאת באמת שאלה קשה, כשאני חושב עליה, לא פשוטה בכלל.

יריב לוין: זה כמו נושא הפרי שנופל מהעץ לשטחו של השכן.

יריב לוין: זאת גם סוגיה מאותו ענף – מאותו ענף, אפשר לומר.

יריב לוין: אבל אני אגיד לך משהו, חבר הכנסת כבל.

יריב לוין: כדי שהביצה תיפול לפחות במגרש מפותח, שיש עליו בנייה, וכדי שיהיה עץ אצל שכן אחד, וגם לשני יהיה איפה לגור, צריך שייבנה פה משהו.

יריב לוין: וכדי שייבנה כאן, אני, כפי שאמרתי קודם, ואני חוזר ואומר – – –

איתן כבל: – – –

יריב לוין: אני אגיד לך את האמת, נראה לי שלא כולם הקשיבו.

יריב לוין: יכול להיות שאני בכלל צריך לחזור על חלק מהדברים, אבל אני חושב שיהיה בהחלט נכון לומר – וכאן אני אומר לחבר הכנסת דב חנין, שכפי שאנחנו מסכימים שיש דברים שצריך לעמוד עליהם, נדמה לי שגם אפשר להסכים שבסוף, המצב הקיים הוא בלתי סביר לחלוטין.

יריב לוין: אני לא בטוח שהעובדה שיש כל כך הרבה חסמים בדרך בסוף משיגה את התוצאה שאנחנו רוצים, לא בתחום הסביבתי ולא בתחומים אחרים.

יריב לוין: ולכן אני חושב שהמהלך הזה הוא מהלך נכון, הוא מהלך שצריך לתת לו את האפשרות לצאת לדרך ולהתבצע, ואני גם חושב שלנו, בכנסת, ובוודאי גם בוועדות שתדונה בנושאים השונים הרלוונטיים גם לגוף המהלך הזה וגם לתיקוני חקיקה שוודאי עוד יידרשו בנושא הזה, אני מוכרח לומר שאני חושב שלוועדות הכנסת, ובפרט לחברי חבר הכנסת דוד אמסלם – חבר הכנסת אמסלם – מה הסיכוי שחבר הכנסת אמסלם ישמע אותי?

יריב לוין: חבר הכנסת אמסלם.

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: תכף, חבר הכנסת גטאס, אל תחשוב שלא אגיע לזה.

יריב לוין: להתנצל – ודאי שלא.

יריב לוין: תכף אנחנו נעשה תרגיל קטן, חבר הכנסת גטאס, רק שנייה.

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: אל תדאג, חבר הכנסת גטאס, חכה.

יריב לוין: אה, כן, כן, כן.

יריב לוין: לא לא, אני אתן לך הזדמנות להוכיח את זה שהסתתי.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: אומר בכל זאת לחבר הכנסת אמסלם, חברי, שבוועדת הפנים יהיה נטל גדול לוודא שבאמת החקיקה וכל מה שקשור בה יהיו כאלה שישמרו על איזון נכון.

יריב לוין: מילה אחרונה אומר לך, חבר הכנסת גטאס, ולא אתחמק.

יריב לוין: קודם כול, אני ודאי שמח שלא נדרשנו – ומתברר שבאמת לא קרה אירוע חמור כפי שתואר.

יריב לוין: זה לא גורע במאומה מהעובדה שאתה לא הסכמת לגנות פגיעה בחייל צה"ל, לא הסכמת לגנות פגיעה בבן העדה הנוצרית, ולא מוכן לעשות את זה גם עכשיו.

יריב לוין: אבל, חבר הכנסת גטאס, אני מציע לך – האם אתה מסמיך אותי לומר כאן, על הדוכן, בשמך, שאתה קורא להימנע מכל פגיעה בחיילי צה"ל ואתה קורא להימנע מכל פגיעה בבני העדה הנוצרית שמתגייסים לצבא?

יריב לוין: אתה מוכן לומר את זה בשמך?

יריב לוין: אתה מוכן שאומר את זה בשמך?

יריב לוין: חבר הכנסת גטאס, אתה מוכן או לא מוכן?

יריב לוין: אתה מוכן או לא מוכן?

יריב לוין: אתה מוכן או לא מוכן?

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: אני חושב שהציבור קיבל את התשובה בצורה הברורה ביותר.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לרבות השרים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו סדרה של הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן תהיה על מה שאצלכם בסדר-היום סעיף 4: החלטת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר האוצר את סמכויות שר הפנים שהוקנו לו בחוקים המפורטים להלן, ויש כאן סדרה של 13 חוקים, שאנחנו עליהם נצביע הצבעה אחת, שתהיה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי המזכירה.

עיסאווי פריג': מי ביקש?

יולי יואל אדלשטיין: על-פי בקשת הממשלה, אדוני, חבר הכנסת פריג'.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – בעד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת יואל חסון – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש באולם מישהו שלא קראו בשמו או בשמה והם מעוניינים להשתתף בהצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: לא נמצאו כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, מייד לאחר ההכרזה על התוצאות יתקיימו עוד כמה הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין, שיהיה במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד הודעת הממשלה – 51, נגדה – 45.

יולי יואל אדלשטיין: המליאה קיבלה את הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר האוצר את סמכויות שר הפנים בסדרה של חוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה הבאה: החלטת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר הפנים את סמכויות שר האוצר שהוקנו לו בחוקים המפורטים בסעיפים א', ב' וג' לסעיף 5 בסדר-היום שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הודעת הממשלה – 48 נגד – 41 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר הפנים לשר האוצר נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 48, נגד – 41, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת קיבלה גם את ההודעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף מס' 6 – אין צורך להצביע, מדובר בהעברת שטחי פעולה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הייתה רק הודעה למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: בסעיף 7 – תיקון להחלטת ממשלה בדבר העברת סמכויות שר הבינוי בחוק רשות מקרקעי ישראל לשר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו מדברים פה על תיקון ההחלטה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה – מי בעד התיקון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הודעת הממשלה – 48 נגד – 44 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכות משר האוצר לשר הבינוי נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 48, נגד – 44, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי אישרנו את התיקון להחלטת הממשלה בדבר העברת סמכויות שר הבינוי בחוק רשות מקרקעי ישראל לשר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013;

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, חברי הכנסת, דיני רציפות – אנחנו שמענו את הנימוקים של כמה סיעות האופוזיציה למה לא לקבל דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו הצבעה על סדרה של חוקים שהממשלה מבקשת להחיל עליהם דין רציפות מן הכנסת הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד החלת דין רציפות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 49 נגד – 41 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, בעד החלת דין רציפות – 49, נגד – 41, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החלנו דין רציפות על הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014, דין רציפות – מי בעד החלת דין רציפות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה – 58 נגד – 33 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד החלת דין רציפות – 58, נגד – 33, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החלנו דין רציפות גם על החוק הזה, חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013;

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד דין רציפות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הממשלה – 91 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 91, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת החילה דין רציפות גם על הצעת החוק הזאת, הסדרת העיסוק בהדברה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014 – מי בעד החלת דין רציפות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד הודעת הממשלה – 82 נגד – 4 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, בעד – 82, ארבעה מתנגדים, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: החלנו את דין הרציפות גם על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013 – החלת דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד הודעת הממשלה – 74 נגד – 14 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 74 בעד, 14 מתנגדים, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: החלנו דין רציפות גם על הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3).

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014, מי בעד דין רציפות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד הודעת הממשלה – 77 נגד – 13 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: להלן התוצאה: 77 בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החלנו דין רציפות גם על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120).

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, המליאה אישרה דין רציפות לגבי כל החוקים שהועלו להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: כל חוק יחזור להמשך החקיקה לאותה ועדה שבה הוא חוקק עד כה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015 [מס' מ/920; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 1551; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נמשיך בסדר-היום כרגיל.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף מס' 10 בסדר-היום שלכם הוא הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי יציג את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידיעתי אין שם הסתייגויות או בקשות דיבור, כך שלאחר שנשמע את דבריו המלומדים של חבר הכנסת סלומינסקי נוכל להצביע.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת – וואו, איזה רעש – בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015.

ניסן סלומינסקי: חרף הקושי שהמסלול של תביעה על סכום קצוב בהוצאה לפועל מעורר, הנתונים מראים כי מסלול זה מקל את העומס בבתי-המשפט, חוסך לצדדים המתדיינים תשלום כפול של אגרות ושכר טרחה של עורך-הדין ומקצר באופן משמעותי את הזמן הדרוש לאכיפת חוזים, התחייבויות וחיובים.

ניסן סלומינסקי: לכן מוצע להגדיל את סכום התביעה על סכום קצוב – אני מדגיש, רק על סכום קצוב שידוע ואין עליו שום דיונים ובירורים – אשר ניתן לבקש לבצעה בהוצאה לפועל, מ-50,000 ל-75,000 שקלים.

ניסן סלומינסקי: לפני הגשת בקשה לביצוע התביעה על סכום קצוב בלשכת ההוצאה לפועל, מתחייב התובע לשלוח לחייב התראה; שתהיה ידיעה, שהוא לא יופתע.

ניסן סלומינסקי: ובהתראה צריך להיות כתוב שאם לא יסדיר את חובו לתובע בתוך 30 יום, התובע מתעתד להגיש בקשה לביצוע התביעה על סכום קצוב בלשכת ההוצאה לפועל.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון – הודעה.

ניסן סלומינסקי: המטרה של ההודעה – ליידע את הנתבע, שלא יהיה מופתע, ולאפשר לו, אם הוא רוצה, לנסות ולהסדיר את הסכסוך עם המבקש לפני פתיחת תיק ההוצאה לפועל, כדי למנוע מצב שבו הנתבע יֵדע על התביעה לראשונה רק כשהוא מוזמן.

ניסן סלומינסקי: מוצע לקבוע כי המצאת ההתראה תהיה בדואר רשום עם אישור מסירה.

ניסן סלומינסקי: סירב הנתבע לקבל את ההתראה – כלומר, אנחנו עושים את כל מה שאפשר כדי שההודעה תגיע לנתבע והוא ידע מזה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא סירב, מה שיקרה אז, שהערת פקיד הדואר או המוסר בדבר הסירוב תהווה ראיה לאמיתותה.

ניסן סלומינסקי: עוד מוצע לקבוע כי אם המבקש ניסה להמציא לחייב את ההתראה בדואר רשום עם אישור מסירה, אך לא הצליח לעשות זאת, והוא מיוצג על-ידי עורך-דין, תתאפשר גם המצאה במסירה אישית על-ידי עורך-הדין, ויחולו לעניין זה הוראות סעיף 489 ו-490 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד–1984, אשר מאפשרות, בין השאר, המצאה באמצעות הדבקה על הדלת, בדומה לאופן המצאת כתב התביעה לנתבע בבית-המשפט.

ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה רק עוד להדגיש, שתמיד למי שמופיע בהוצאה לפועל עומדת הזכות להגיד: הוא מסרב, הוא רוצה ללכת לבית-המשפט.

ניסן סלומינסקי: כל הדרך הזו נועדה כדי להקל ולמנוע ממנו הוצאות מיותרות.

ניסן סלומינסקי: ולכן אני פונה לחברי – אין הסתייגויות, אני פונה לחברי לאשר את זה.

ניסן סלומינסקי: זה טוב גם לבתי-המשפט, שיחסוך מהם; גם לנתבע וגם לתובע ההצעה הזאת טובה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה – הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, לא הוגשו הסתייגויות או בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו מצביעים על כל החוק כמקשה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–4 – 65 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: רשמתי לפני שגם חבר הכנסת אראל מרגלית בעד.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 65, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46) – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 62 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 62, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אישרנו כנדרש בשלוש קריאות את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת איתן כבל רצה להצביע בעד החוק, והפרוטוקול ידע זאת מעכשיו ועד עולם.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/926); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 7) (הקמת הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, מדובר ברפורמה משמעותית במדען הראשי.

יצחק כהן: המדען הראשי במשרד הכלכלה אחראי במידה רבה לצמיחה הטכנולוגית של ישראל.

יצחק כהן: 2014 הייתה שנת שיא בהיי-טק, ו-2015 גם התחילה מצוין.

יצחק כהן: מקור גידול של הכנסות בלתי מתוכננות לקופת המדינה.

יצחק כהן: אנחנו רוצים על-ידי זה שמהלכים שנעשו לפני 20 שנה ויותר – השוק עובד היום יותר מהר מהמדען הראשי, שאסור בחבלי הביורוקרטיה.

יצחק כהן: אנו אמורים לפתור את הבעיות שלא ייפתרו מעצמן – ישראל מהמדינות המובילות בעולם בחדשנות, ואנחנו חייבים לחדש גם את המדען הראשי.

יצחק כהן: בעבר היינו מקור השראה לעידוד וחדשנות, והיום אנחנו קצת לא רצים בעניין הזה.

יצחק כהן: המבנה המוצע הגיע אחרי עבודה שמשווה את הנעשה בעולם.

יצחק כהן: כל המדינות המקבילות לישראל הקימו רשויות חדשנות.

יצחק כהן: הרפורמה שאנחנו מחוקקים היום תאפשר למדען הראשי גמישות, ואנחנו שומרים את המדען הראשי כפוף למשרד הכלכלה, ואת תקציביו – במסגרת תקציב המשרד.

יצחק כהן: אדוני שר האוצר, אכן רפורמה חשובה מאוד, ואני רוצה לברך אותך על זה.

יצחק כהן: כולם מדברים כל הזמן על ארגזי כלים.

יצחק כהן: היום אנחנו נותנים למדען הראשי עוד כלים.

יצחק כהן: בעבר הוא הסתמך בעיקר על מענקים, ועם העברת החוק הוא יוכל ליישם מסלולים חדשים של תמיכות.

יצחק כהן: העובדים – שמרנו עליהם בהסכמי פרישה נדיבים.

יצחק כהן: מי שירצה להישאר במשרד, נמצא לו תפקיד; מי שיעבור וירצה לחזור, גם יוכל.

יצחק כהן: הפעלה נכונה של מגוון כלי הסיוע צפויה להגביר את קצב הצמיחה והחדשנות בתעשייה, להגדיל את שיעור המועסקים בתחום החדשנות ואת פריון העבודה בענפי התעשייה המסורתית.

יצחק כהן: חוק נפלא.

יצחק כהן: אבקש מכולם, אופוזיציה, קואליציה, להצביע בעד.

יצחק כהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לסגן השר.

יואל חסון: אני מודיע שאני סוגר את רשימת הדוברים.

יואל חסון: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

יואל חסון: מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת – נמצא, נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

אראל מרגלית: רגע רגע, אתם נותנים לי פה פודיום בגובה של אני לא יודע מה.

אראל מרגלית: צריך להתאים את זה לגובה של האנשים.

יואל חסון: עצרתי, עצרתי.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, חוק מונח על השולחן כדי לשנות את המדען הראשי – שר האוצר, אני מציע שתקשיב.

אראל מרגלית: המדען הראשי הוא הגוף האפקטיבי ביותר במדינת ישראל ב-30 שנה האחרונות, שהצליח להביא לשותפות – מה שנקרא באנגלית public-private partnership.

אראל מרגלית: כלומר, שוק ההיי-טק הישראלי, חברי חברי הכנסת וחברי השרים, מחזיק את המשכורות שלכם, כי הוא 70% מהתל"ג של מדינת ישראל, והוקם ב-20 השנה האחרונות; הוקם בזכות תוכניות ממשלתיות שעבדו בצורה נכונה והשתפרו לאורך השנים: 1.

אראל מרגלית: זו תוכנית ממשלתית כוללת של מתן מענק למחקר ופיתוח; 2.

אראל מרגלית: בתקופה של יצחק רבין, הקמת החממות הטכנולוגיות ברחבי מדינת ישראל, כשעלו לפה מיליון איש; 3.

אראל מרגלית: תוכניות מיוחדות לדרום, לצפון, לנגב, לגליל, שמאפשרות השקעות בסטרט-אפים במקומות אחרים.

אראל מרגלית: עכשיו רוצים לקחת את המדען הראשי, שזה הדבר היחיד במדינת ישראל שנעשה נכון, ברמה הציבורית, עם תקלות כאלה ואחרות, ולהעביר אותו להיות רשות, מין סוג של הפרטה.

אראל מרגלית: עכשיו, כמו רשות השידור, אתם יודעים איך אתם מתחילים את התהליך, אתם לא יודעים איך אתם גומרים את התהליך.

אראל מרגלית: עכשיו, כמה דברים שאנחנו מתנגדים להם נחרצות: 1.

אראל מרגלית: המדען הראשי לא יכול להשקיע כגורם פרטי למטרות רווח מול משקיעים פרטיים ולהתחרות בהם – הוא צריך לעודד אותם, ולא להתחרות בהם; 2.

אראל מרגלית: במדינת ישראל היום רוצים לשנות – זו בעצם הכוונה פה, של האוצר – רוצים לשנות את התקצוב הזעום שנותנים למדען הראשי, ורוצים לגייס אג"חים ציבוריות כדי לממן את הכספים של המדען הראשי, ולהגיד שזה מלווה הטכנולוגיה ובמקומו לא צריך תקציב.

אראל מרגלית: זה יהיה בתוך שנתיים.

אראל מרגלית: עכשיו אני אומר לכם: החוק של המדען הראשי, הקמת מינהלת, כמו שהוא היום – ואני הבן-אדם הראשון שהוא בעד רווח, והוא בעד השקעות, והוא בעד טכנולוגיה.

אראל מרגלית: אבל מדינת ישראל עשתה דבר טוב ברמת הבנייה של גוף ממשלתי שיודע לתמוך ולהסתכל על מחקר ופיתוח, ולא על רווח, ובזכותו יש היום השקעות ב-seed, בחברות שמתחילות מאפס, בחברות שמתחילות ברמה הבינונית ובחברות גדולות שרוצות מחקר ופיתוח.

אראל מרגלית: מי שהיום נותן את ידו לשינוי המתווה של המדען הראשי, כשכל המדענים הראשיים הקודמים מתנגדים לזה, עושה מעשה שהוא יצטער עליו.

אראל מרגלית: ואנחנו נעמוד פה מנגד, אף שאנחנו בעד רווח, ואף שאנחנו בעד הטכנולוגיה, ואף שאנחנו בעד השקעות, ונגיד לכם: עד כאן; מחשבה לפני מעשה.

יואל חסון: אוקיי, תודה רבה לך, חבר הכנסת אראל מרגלית.

יואל חסון: חבר הכנסת אייכלר, הדובר הבא – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן ברושי – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עמר בר-לב.

יואל חסון: חברת הכנסת מרב מיכאלי – חברת הכנסת מרב מיכאלי מוותרת.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת דניאל עטר – חבר הכנסת עטר.

דניאל עטר: תן לי שלוש דקות להחליט.

יואל חסון: אין לך.

קריאה: יורד.

יואל חסון: יורד.

יואל חסון: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות לרשותך.

דניאל עטר: מנו, רציתי לדבר אחריך ולא נתנו לי את הזכות הזאת.

יואל חסון: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להתחיל מכך שהיום בסיעה היה לנו דיון נוקב בנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: אני גאה בכך שאני משתייך לסיעה שלוקחת מאוד ברצינות כל הצעת חוק, ומתקיים על כך דיון.

מנואל טרכטנברג: והיו חילוקי דעות, וחילוקי הדעות האלו השתקפו גם כאן.

מנואל טרכטנברג: ושוב הפעם אני רוצה להגיד לכם שזו תעודת כבוד לסיעת המחנה הציוני, שהיא יודעת להתעלות מעל הפוליטיקה הקטנה ולהתייחס לדברים לגופם.

מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה לתמוך בהצעת החוק הזאת.

מנואל טרכטנברג: זה נכון לעשות את זה.

מנואל טרכטנברג: המדען הראשי הוא אכן אחד המוסדות הציבוריים המשמעותיים ביותר שקמו למדינת ישראל, אבל ככל מוסד, הוא צריך להתחדש.

מנואל טרכטנברג: עברו שנים רבות מאז שנות ה-90 המוקדמות, כאשר המדען הראשי השכיל להקים מתוכו תוכניות חדשניות, ומאז הוא עבר סטגנציה, כאשר בכל העולם אכן העתיקו את המודל הישראלי, אבל במקצה שיפורים שנמשך עד היום.

מנואל טרכטנברג: אני מכיר היטב את מוסד המדען הראשי.

מנואל טרכטנברג: הייתה לי הזכות, במהלך 30 השנים האחרונות, לייעץ לכל אחד מהמדענים הראשיים, ואני רוצה להגיד לכם, באחריות, שהמתווה שמוצג כאן, הרשות הזאת, זה המעשה הנכון, שאכן יוכל לקדם את ההיי-טק במדינת ישראל לשנים קדימה.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: יש לי סייגים לגבי הרכב הגופים המוצעים במתווה הזה.

מנואל טרכטנברג: הראשון – המועצה של הרשות הזאת.

מנואל טרכטנברג: הדבר השני – ועדת האיתור וועדת המחקר.

מנואל טרכטנברג: בכל אחד מהגופים האלה, ההרכב, לטעמי, לא מאוזן.

מנואל טרכטנברג: ואני, כשהדברים יגיעו לוועדת הכספים, אני מקווה, או לכל ועדה אחרת, אהיה שם כדי להציע הרכב אלטרנטיבי, שיוכל לעשות את המלאכה.

מנואל טרכטנברג: אני מברך את האוצר ואת משרד הכלכלה על כך שהם מביאים היום לכנסת ישראל את הצעת החוק הזאת.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת טרכטנברג.

יואל חסון: חבר הכנסת חיים ילין – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת.

יואל חסון: חברת הכנסת יעל גרמן – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת באסל גאטֵס.

קריאה: גטָאס.

יואל חסון: גטָאס, סליחה – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת עפר שלח – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת קארין אלהרר – לא נמצאת.

יואל חסון: חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: נמצא גם נמצא.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אתה תהיה אחרון הדוברים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, רשמים פרלמנטריים, חברותי וחברי חברי הכנסת – איפה השר, כדי שאגיד גם לו שלום?

אופיר אקוניס: כאן.

איתן כבל: אה, אדוני השר, ברשותכם, האמת היא, בוויכוח שמתקיים בסיעת המחנה הציוני בין חבר הכנסת טרכטנברג לבין חבר הכנסת אראל מרגלית – שני אראלים – האמת היא שבנקודה הזאת שכנע אותי חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

איתן כבל: אני חושב שבדיון הזה ראוי ללכת לנסות לפתוח ולעשות – מה?

אראל מרגלית: הפתעת אותנו.

איתן כבל: אני שמח, אני אוהב להפתיע.

איתן כבל: אתה יודע, אני כל הזמן אומר, אראל, אני אומר שלהפתיע זה דבר חשוב.

איתן כבל: כאילו, למה אתה לוקח את זה אישית, כאילו המדען הראשי על הגב שלך?

איתן כבל: בסדר, שמעתי אותך, וזה בסדר גמור, ומותר לך, וזה סבבה, אבל אין לנו – לא צריך לקחת אישית.

איתן כבל: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, ברגע שבסיעה, גברתי יושבת-ראש הסיעה, ניתן חופש הצבעה, אני מקווה שכל החלטה שלנו היא לא אישית, זה לא מתחלק עכשיו בין אראל על – – –

קריאות: – – –

איתן כבל: לא, נכון, אז גמרנו, מה – –

קריאה: זה לא אישי, זה פרלמנטרי.

איתן כבל: – – למה צריך לקחת – מה זה, "קוזה נוסטרה"?

איתן כבל: הכול אישי?

איתן כבל: למה מה קרה?

דניאל עטר: חיכינו לנאום שלך.

איתן כבל: לא, אני מנסה.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: כאילו, אני מנסה לשים את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: פתאום אני מרגיש כאילו זה הכול – מה קרה?

איתן כבל: לא לעניין.

איתן כבל: חבר הכנסת טרכטנברג.

איתן כבל: אני חושב שגם דברים שעובדים הרבה זמן, וטוב, אם יש דרך לשפר אותם ולעשות אותם טובים יותר, נכונים יותר, אין שום סיבה – אם הייתי יכול לשפר את עצמי, אפילו שאני טוב, הייתי עושה זאת.

איתן כבל: אני משתדל לעשות את זה – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת נחמן שי, אני אומר את זה – אילו יכולתי, הייתי עושה זאת באהבה ובשמחה, אבל מה לעשות שאינני מסוגל?

איתן כבל: ולכן, בעניין הזה, אני חושב שאם נוכל לעזור ולסייע בהעברת החוק, זה יהיה דבר נכון.

איתן כבל: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת כבל.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק – אה, בבקשה, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

יצחק כהן: מזכה אתכם.

יצחק כהן: מזכה הרבים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד שר האוצר, בעשורים האחרונים הפכה ישראל למשק מוביל בחדשנות טכנולוגית ובמחקר ופיתוח תעשייתיים, והמדען הראשי במשרד הכלכלה הוא הגוף הממשלתי האחראי למתן סיוע למחקר ופיתוח תעשייתיים, והאחראי במידה רבה להצלחת התעשייה בישראל.

יצחק כהן: יושב-ראש הקואליציה, צחי, יש?

יצחק כהן: עם זאת, בשנים האחרונות מתחדדת ההכרה בחסמים ובאתגרים העומדים בפני התעשייה בכלל ותעשיית ההיי-טק בפרט.

יצחק כהן: כדי להתמודד עם חסמים אלה ולהביא את התעשייה למיצוי מלוא הפוטנציאל – –

יואל חסון: חברת הכנסת זנדברג, חבר הכנסת גל, אני מבקש לא להיות עם הגב.

יואל חסון: חברי הכנסת.

יואל חסון: חברת הכנסת שפיר, זנדברג.

יצחק כהן: – – נדרש להתאים את הפעילות הממשלתית בתחום זה לאתגרים החדשים, וזאת על אף ההישגים יוצאי הדופן לטובה של המדען הראשי בעשורים האחרונים, כפי שאמרת, חבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק כהן: אתה צודק.

אראל מרגלית: באים אלינו מכל העולם לראות את המדען הראשי.

אראל מרגלית: מכל העולם.

אראל מרגלית: ראש ממשלת שבדיה בא לכאן כדי ללמוד מה זה המדען הראשי.

יצחק כהן: ושמעתי גם את נאומו של פרופסור טרכטנברג – מאוד התרגשתי מהענייניות והמקצועיות.

יצחק כהן: שינוי זה, רבותי, מתבקש במיוחד לאור העובדה שלאחר 20 שנה שבהן המשימה העיקרית של המדען הראשי הייתה יצירה וצמיחה של התעשייה, המשימות העתידיות מגוונות יותר ודורשות כלים מגוונים יותר מאלה הקיימים היום.

יצחק כהן: משימות אלה כוללות שמירה על התחרותיות של תעשיית ההיי-טק עתירת הידע, בד בבד עם חיבור חלקים נרחבים יותר במשק אל מנוע צמיחה זה – אדוני יושב-ראש הקואליציה – איפה הוא?

יואל חסון: אנחנו רוצים ללמוד עוד, אדוני סגן שר האוצר.

יואל חסון: תסביר לנו עוד.

יצחק כהן: – – – תוך ניצול היכולות שהתפתחו בישראל להגדלת הפריון והתעסוקה בכלל ובמשק בפרט.

אראל מרגלית: אתם גורמים למדען הראשי – – – כי אתם נותנים לו להתחרות בקרנות הקיימות.

אראל מרגלית: מה זה?

אראל מרגלית: תסתכל על מה שכתוב.

יצחק כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית, כל אלה צריכים להתרחש תוך התמודדות עם ההאטה בתעשייה בשנים האחרונות ואל מול תחרות עולמית הולכת וגוברת מצד מדינות רבות, מפותחות ומתפתחות כאחת, שבחרו בחדשנות כאסטרטגיית הצמיחה שלהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, נוכח גודל המשימה וחשיבותה המשקית נדרש שיפור משמעותי ביכולת הממשלה לספק פתרונות לכשלי השוק הקיימים בחדשנות הטכנולוגית ובתעשייה.

יצחק כהן: בהתאם לכך מוצע להקים את הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית, שתהיה הגוף האמון על יישום המדיניות הממשלתית בתחום האמור, ובכלל זה תמיכה, עידוד וקידום החדשנות הטכנולוגית בתעשייה, ותוכל לתת מענה מיטבי לאתגרים ולהזדמנויות האמורות לעיל.

אראל מרגלית: שרון גל אומר – – –

יצחק כהן: כיום מפעיל המדען הראשי מסלולים למתן סיוע מכוח החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה.

יצחק כהן: מישהו ראה את יושב-ראש הקואליציה?

יואל חסון: אדוני סגן שר האוצר, לדעתי יש לך עמוד נוסף שאתה יכול לקרוא.

יצחק כהן: מה קורה, צחי?

יצחק כהן: זהו?

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך – –

יואל חסון: תודה רבה לסגן שר האוצר.

יצחק כהן: – – אני אקפוץ לסוף הנאום.

יצחק כהן: על-פי המוצע, הקמת הרשות תתבסס על לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה ועל מרכז התעשייה הישראלית למחקר ופיתוח.

יצחק כהן: כפי שאמרנו – ארגז כלים משופר וחופש פעולה מאוזן לבצע את משימותיו.

יצחק כהן: הפעלה נכונה של מגוון כלי הסיוע צפויה להגביר את קצב צמיחת החדשנות בתעשייה ולהגדיל את שיעור המועסקים בתחומי החדשנות ואת הפריון בענפי התעשייה המסורתית, בעזרת השם.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: נא להצביע בעד.

יצחק כהן: אני אספיק להגיע למקום?

יואל חסון: תודה רבה לסגן שר האוצר.

יואל חסון: יושב-ראש הקואליציה, זה שמי?

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 7) (הקמת הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יואל חסון: הצבעה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 נגד – 14 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 7) (הקמת הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התשע"ה–2015, לוועדת הכספים נתקבלה.

יואל חסון: בעד – 43, נגד – 14.

יואל חסון: אני קובע שההצעה עוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: אנחנו חוזרים לסעיף של הצעת ועדת הכנסת להקים ועדה מיוחדת, לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

יואל חסון: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, אתה צריך לעלות להציג את הוועדה.

): זה כולל הצבעה, אוקיי?

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדה מיוחדת לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת מיום כ"ו בתמוז התשע"ה, 13 ביולי 2015.

): שם הוועדה – הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור.

): סמכויות הוועדה – יישום הנגשת המידע הממשלתי ברוח חופש המידע; בחינת סוגי המידע העומדים לרשות הציבור או לעיונו; גיבוש עקרונות של שקיפות ודיווחיות של גופי הממשל; יישום סעיף 10 להחלטת הממשלה 2097 מיום 10 באוקטובר 2016 בדבר שימוש במידע ממשלתי, עיבודו מחדש ופיתוחו לטובת הציבור.

): הוועדה לא תעסוק בחקיקה ראשית ובחקיקת משנה שבסמכות ועדת המדע והטכנולוגיה או בסמכות ועדת החוקה, חוק ומשפט, ובפרט בעניין חוק חופש המידע, התשנ"ח–1998, או חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א–1981, ואין בה כדי לגרוע מסמכויות ועדות אלה בענייני חקיקה ראשית וחקיקת משנה.

): הוועדה לא תעסוק בפרויקטים המצויים מזה זמן בסמכותה של ועדת המדע והטכנולוגיה, כגון "ישראל דיגיטלית", מרכב"ה ורשות התקשוב הממשלתית, לרבות ממשל זמין והיחידה לשיפור השירות הממשלתי לציבור.

): כל מחלוקת בין יושב-ראש הוועדה המיוחדת לבין יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה או יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין סמכויות הוועדה המיוחדת, באופן כללי או לעניין מסוים, תובא להכרעת יושב-ראש הכנסת.

): הרכב הוועדה – הוועדה תהיה בת 11 חברים, כדלקמן: הליכוד – שני נציגים, עדיין לא נתנו את השמות; המחנה הציוני – נציגה אחת, חברת הכנסת סתיו שפיר; הרשימה המשותפת – נציג אחד, חבר הכנסת יוסף ג'בארין; כולנו – נציג אחד, חבר הכנסת רועי פולקמן; יש עתיד – נציג אחד, חבר הכנסת שי פירון; הבית היהודי – נציג אחד, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; ש"ס – נציג אחד, חבר הכנסת יואב בן צור; ישראל ביתנו – נציג אחד, חבר הכנסת רוברט אילטוב; יהדות התורה – נציג אחד, חבר הכנסת אורי מקלב; מרצ – נציג אחד, עדיין לא נתנו את השם.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת ביטן.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה לאישור הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יואל חסון: הצבעה, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 15 בעד הצעת ועדת הכנסת – 46 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הקמת ועדה מיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור נתקבלה.

יואל חסון: בעד – 46, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהכנסת אישרה את הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדה מיוחדת לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

משה גפני: לא הצבעתי.

יואל חסון: לא נורא, נסתדר עם ההצבעה שלך בפעם הבאה, אדוני.

משה גפני: הייתי בעד.

יואל חסון: היית בעד.

יואל חסון: אני רושם שחבר הכנסת גפני היה בעד.

): תרשום שגם אני הייתי בעד.

יואל חסון: גם חבר הכנסת ביטן היה בעד, וגם חבר הכנסת ילין היה בעד.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/931); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה.

יואל חסון: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, דיברתי עם מזכירת הכנסת לגבי החוק הקודם, ואני מבקש להעביר אותו לוועדת הכלכלה – החוק הקודם, המדען הראשי.

יצחק כהן: אני מודיע שהחוק הקודם לגבי החדשנות והמדען הראשי עובר לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: רגע, אנחנו רוצים לוודא שיש לגבי זה הסכמה.

יצחק כהן: איפה איתן?

יואל חסון: לא איתן.

יואל חסון: חברת הכנסת מיכאלי, מרכזת האופוזיציה, יש הסכמה שהחוק של המדען הראשי יועבר לוועדת הכלכלה?

איתן כבל: כלכלה, כלכלה.

מרב מיכאלי: כן.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: תודה רבה.

יואל חסון: יש הסכמה, תודה רבה.

יואל חסון: זה יועבר לוועדת הכלכלה.

יצחק כהן: יש הסכמה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: איתן, תודה רבה, תודה שהסכמת.

יואל חסון: אני מודיע שחוק המדען הראשי יועבר לדיון בוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: רגע, אדוני סגן שר האוצר, תן לי להקריא את החוק במדויק: הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 7) (הקמת הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התשע"ה–2015, תועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: בבקשה, סגן השר.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית – עוד רפורמה של השר כחלון – מ/391, לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, במסגרת המאמצים להפחתת מחירי הדיור אנו פועלים בחודשים האחרונים להגדלת היצע יחידות הדיור.

יצחק כהן: מאמצים אלה מתרכזים בהסרת חסמים לבנייה חדשה לצורך הרחבת ההיצע בשילוב תוכניות שנועדו להביא לייצור של דירות זולות יותר ממחירי השוק עבור הזוגות הצעירים חסרי הדיור.

יצחק כהן: זאת, באמצעות מתן הנחות במכירת קרקעות המדינה ומענקים וסבסוד נוסף לצורך רכישת דירות בפריפריה.

יצחק כהן: הקמת הרשות להתחדשות עירונית היא צעד נוסף, בעל חשיבות עליונה, במאמץ זה.

יצחק כהן: מרכזי הערים הוותיקים הם המקור העתידי ליחידות דיור חדשות.

יואל חסון: חבר הכנסת מזוז, לא בטלפון במליאה, בבקשה.

יואל חסון: זה לא מקובל.

יצחק כהן: איתן, אתה מפריע לי.

יצחק כהן: מרכזי הערים הוותיקים – ערים ותיקות; עיר אחת – ערים ותיקות.

יחיאל חיליק בר: אם היית לומד לימודי ליבה – – –

יצחק כהן: זה דווקא דקדוק.

יצחק כהן: – – – הם המקור העתידי ליחידות דיור חדשות.

יצחק כהן: בעולם כולו, לאור מגמת התרכזות האוכלוסייה במרכזים העירוניים יש מאמצים ציבוריים להגביר את הציפוף ולחדש את המרקם העירוני.

יצחק כהן: במדינת ישראל יש חשיבות לקידום תחום זה פי כמה נוכח השטחים המועטים לפיתוח והגידול באוכלוסייה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, במשך העשור האחרון הגבירה ממשלת ישראל את המאמצים בתחום ההתחדשות העירונית, אך עם זאת, במבחן התוצאה יש פער גדול בין כמות הפרויקטים המבוצעים בפועל לרמה הנדרשת של ההתחדשות העירונית, בין היתר נוכח הפיזור הרחב של תחומי האחריות והסמכות לקידום הנושא בין משרדי הממשלה השונים.

יצחק כהן: הקמת הרשות להתחדשות עירונית תחת שר הבינוי, בשילוב העברת רמ"י – רשות מקרקעי ישראל, ומינהל התכנון לאוצר, היא צעד שיסייע בריכוז האחריות והסמכות לקידום הנושא תחת גג אחד.

יצחק כהן: הקמת הרשות מבטאת את החשיבות הגדולה שרואה ממשלת ישראל בתחום ההתחדשות העירונית ואת ההחלטה החד-משמעית לקדם את הנושא כתחום פעולה בפני עצמו.

יצחק כהן: הקמת הרשות היא גם צעד אסטרטגי, מכיוון שהיא צופה פני עתיד ובבסיסה הניסיון ליצור פתרונות דיור במסגרת המרחב הבנוי.

יצחק כהן: בכך מסייעת ההתחדשות העירונית גם בשימור של השטחים הפתוחים, עובדה המקבלת משנה חשיבות במקום שבו משאב הקרקע מוגבל.

יצחק כהן: יותר מכול, הקמת רשות התחדשות עירונית היא צעד חברתי ממדרגה ראשונה.

יצחק כהן: היא תביא לקידום תוכניות להתחדשות עירונית בשכונות ותיקות ובכך תביא לשיפור של תנאי המגורים ושל המרחבים הציבוריים עבור אוכלוסיות אלה.

יצחק כהן: לא בכדי המחלקה החשובה שתתווסף לרשות שתוקם תעסוק בקשרים עם הדיירים.

יצחק כהן: נוסף על כך, קידום תוכניות להתחדשות עירונית בשכונות הוותיקות ייטיב עם האוכלוסיות בשכונות אלה באמצעות הגדלת ערך הנכסים שלהן.

יצחק כהן: מכאן גם המשמעות של תוכניות אלה בצמצום פערים חברתיים.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכנסת כדי שתקים ועדה מיוחדת שתדון בהצעת החוק ותכין אותה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לסגן השר.

איציק שמולי: ועדת הכנסת – למה?

יצחק כהן: לוועדת הכנסת, שתחליט על הקמת ועדה.

יואל חסון: תודה רבה לסגן שר האוצר.

יואל חסון: אני קובע עכשיו שהרשימה נסגרה.

יואל חסון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מברך על ההצעה, אבל אני רוצה לשים את זה בהקשר יותר רחב.

מנואל טרכטנברג: קרקע היא המשאב שהוא הכי במחסור במדינת ישראל, כשאני מסתכל על מה שיש לנו ומה שאין לנו.

מנואל טרכטנברג: אבל שנים רבות אנחנו חטאנו בשני חטאים קשים מאוד בהקשר הזה של השימוש בקרקע.

מנואל טרכטנברג: התופעה הראשונה היא תופעת הפרבור.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בנינו שכונות בערים, ביישובים, של צמודי קרקע, ובזה הלכנו וצמצמנו את השטחים שעומדים לרשותנו – קרקע ירוקה ואחרת.

מנואל טרכטנברג: החטא השני הוא שלא השכלנו לפתח מערכת של תחבורת המונים ציבורית הולמת, שתוכל להביא את אותן אוכלוסיות למרכזי התעסוקה.

מנואל טרכטנברג: כתוצאה מזה כיסינו חלק ניכר – – –

יואל חסון: סגן שר האוצר, בלי טלפון במליאה, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: כתוצאה מכך כיסינו חלק ניכר ממדינת ישראל באספלט ובבתים צמודי קרקע.

מנואל טרכטנברג: הקמת הרשות הזאת, מה שהיא צריכה לעשות זה לא רק לחדש, תרתי משמע, את מרכזי הערים, אלא לדאוג לכך שהערים המרכזיות יחזרו להיות מגנט לאוכלוסייה ושהאוכלוסייה לא תמשיך ותתפרס על פני שטחים נרחבים מעבר אליהם.

מנואל טרכטנברג: צריך להזכיר שמרכזים אורבניים, מטרופוליניים, הם מרכזים של תרבות, של עשייה, של תעסוקה, של חדשנות, של השכלה, של מדע – זה כך בכל העולם – ובפרט מרכזי הערים צריכים להיות באמת הלב הפועם של אותן מטרופולינים.

מנואל טרכטנברג: על כן, אמרתי, אני תומך בהצעה הזאת, אבל אני רוצה להזכיר שבערים גרות גם שכבות חלשות, ובתוך תהליך ההתחדשות הזה, שהוא כל כך מבורך, צריך לדאוג גם להן, ולא לגרום לכך שהמרכזים יתפתחו על-ידי קניונים ורבי-קומות של יוקרה ונדיר מהם את השכבות החלשות.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת טרכטנברג.

יואל חסון: הדובר הבא, חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גם אני מברך על הצעת החוק הזאת, הצעת חוק שקובעת את הקמתה של הרשות להתחדשות עירונית.

איציק שמולי: הרבה פעמים בתחום הדיור אנחנו נוטים לדבר רק על הצד של הבעלות או של השכירות, אבל אנחנו שוכחים שבתוך שוק הבעלות יש עולם שלם של התחדשות עירונית.

איציק שמולי: זה דבר אחד לקחת קרקע חדשה ולהקים שם בניין, אבל כאשר מדובר על פרויקטים של פינוי-בינוי, על תמ"א 38, לפעמים האתגר, גם מבחינת התכנון וגם מבחינת הביורוקרטיה וגם מבחינת הביצוע, הוא הרבה יותר מורכב.

איציק שמולי: אני מברך את שר האוצר כחלון על המהלך הזה.

איציק שמולי: אני חושב שטוב תעשה הממשלה אם במקביל לספינת הדגל שאתם מובילים, שר האוצר, עם מחיר למשתכן, התוכניות בדיור הציבורי והטיפול בשוק השכירות – גם לתת את דעתכם ולתת פתרונות נקודתיים לשכונות הוותיקות.

איציק שמולי: צריך לזכור שמדינת ישראל היא מדינה קטנה בסופו של דבר, בוודאי ביחס למדינות אחרות בעולם, ומשאב הקרקע בה הוא מאוד מאוד מוגבל.

איציק שמולי: לכן, לא יכול להיות פתרון בר-קיימא בדיור אם אנחנו לא נדע לנצל עד תום את השטחים שיש לנו.

איציק שמולי: היום, אדוני היושב-ראש, אתה נכנס לערים הוותיקות, לשכונות הוותיקות, אתה רואה את שיכוני הרכבת האלה ואתה אומר לעצמך: למה כל הטוב הזה וכל ההטבות האלה שתרעיף הממשלה על הפרויקטים החדשים לא יכלו להגיע גם לשכונות הוותיקות?

איציק שמולי: אין שום סיבה שזה לא יהיה כך.

איציק שמולי: ולכן, גם מטעמים של פתרון מהיר יותר לבעיית הדיור וגם מתוך היבט של מתן צדק חברתי אמיתי, של מתן הזדמנות שווה גם לאנשים ולאזרחים ותושבים שחיים במקומות שהם לא מהמשופעים, אני חושב שנכון יהיה לתמוך בהצעת החוק הזאת, ואני מברך עליה.

איציק שמולי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.

יואל חסון: הדוברת הבאה – חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להצטרף לחברי חברי הכנסת טרכטנברג ושמולי ולברך על הרעיון ועל ההכרה בהתחדשות העירונית כמפתח לפתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: עד היום – תיאר את זה חבר הכנסת טרכטנברג, את הפרבור, את ההתבססות על הרכב הפרטי ואת המחשבה שאם נבנה עוד וילות או בתים צמודי קרקע או שכונות מסוגרות על שטחים פתוחים, כך ייפתר משבר הדיור.

תמר זנדברג: ויש לנו כבר שנים של ניסיון כדי להראות שלא היא, אלא חיזוק מרכזי הערים, התבססות על תחבורה ציבורית, על עירוב שימושים, על הליכה ברגל, על אוכלוסייה הטרוגנית ומגוונת, על פתיחה של כמה שיותר אפשרויות ואיכות חיים עבור הקהילה, הם פתרון הרבה יותר מוצלח למשבר הדיור.

תמר זנדברג: אני מברכת על ההכרה שהרעיון הזה של התחדשות בתוך מרכזי הערים הוא חלק מרכזי וחשוב מהעניין, ושבלעדיו לא יוכל להיפתר משבר הדיור.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה להסב את תשומת לבכם, חברות וחברים, לכך שעד היום הנושא הזה של ההתחדשות העירונית התחיל להתקדם במשרדי הממשלה והתקדם כמעט אך ורק בדרך אחת, והיא קידום פרויקטים של פינוי-בינוי, שיש בהם רציונל טוב, כי זה ציפוף עירוני בתוך הרקמה הקיימת, אבל הניסיון מלמד אותנו שיש בהם גם המון המון פוטנציאל בעייתי ביותר.

תמר זנדברג: מדובר בדחיקה של פתרונות דיור של אוכלוסייה קיימת, הרבה פעמים מהמעמדות הנמוכים והבינוניים, והחלפתה באוכלוסייה עשירה יותר, שרק היא יכולה להרשות לעצמה את הפרויקטים של פינוי-בינוי, שנבנים לגובה, והמגורים בהם יקרים ביותר.

תמר זנדברג: המשך ההתבססות של פרויקטים של פינוי-בינוי על הרכב הפרטי, עם סלילת כבישים ומקומות חניה, במקום מעבר להתבססות הרבה יותר משמעותית על תחבורה ציבורית, והיעדר מחשבה על קריטריונים חברתיים, על הלכידות של הקהילה, על עירוב פתרונות ותמהיל מגורים שיאפשר לאוכלוסיות מכל מיני סוגים להרשות לעצמן לגור בפרויקטים האלה, הפכו בעצם את הפינוי-בינוי מהתחדשות עירונית חיונית ומוצדקת לפשוט עסקת קומבינציה של מכירת כמה שיותר דירות ביוקר ושלשול הרווחים לכיסיו של היזם.

תמר זנדברג: את זה אנחנו רואים יותר מדי פעמים.

תמר זנדברג: אני רוצה כאן להתריע ולומר שחברי לסיעת מרצ ואני – אנחנו נתמוך בהקמת הרשות להתחדשות עירונית בקריאה הראשונה.

תמר זנדברג: אנחנו מתכוונים להכניס הרבה מהעקרונות של התחדשות עירונית אמיתית וטובה וצודקת לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ולוודא שאכן מדובר בהתחדשות עירונית לטובת האזרחים ולא לעסקת קומבינציה כלכלית לטובת היזמים.

תמר זנדברג: בכפוף להסתייגויות האלה אנחנו נמשיך ונקבע את עמדתנו בהמשך, אבל נכון לעכשיו אנחנו מברכים ותומכים, כי הרעיון הוא טוב וחיובי.

תמר זנדברג: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

יואל חסון: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת דניאל עטר.

דניאל עטר: מוותר.

יואל חסון: מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יואל חסון: סליחה, לפני כן – חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, מתי אני?

יואל חסון: כרגיל – אחרון.

יואל חסון: אחרון חביב.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, כנראה אנחנו בפתחה של התגשמות חלום.

עיסאווי פריג': שר האוצר, מר משה כחלון, יש לי שתי שאלות אליך; שתי שאלות, אני לא ארחיב: כשאני רואה רשות ממשלתית להתחדשות עירונית – אתה באמת מתכוון לזה, כבוד השר?

עיסאווי פריג': בארץ יש כמה ערים ערביות.

עיסאווי פריג': מה לעשות, יש גם ערים ערביות.

עיסאווי פריג': בדרך כלל, כשאני יוצא מעירי – כפר-קאסם, שהוא גם עיר – אתה יודע מה הבן שלי אומר לי?

עיסאווי פריג': איך שאני עוזב את הצומת הוא אומר לי: נכנסנו לאזור של יהודים.

עיסאווי פריג': מייד הוא מגלה את זה – רואה ירק, רואה ניקיון, רואה סדר, רואה דברים שהוא לא רגיל לראות ביישוב.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, מכובדי השר: כשאתה אומר רשות ממשלתית להתחדשות עירונית – ואנחנו מברכים על כך – ברצוני לדעת, האם אתה מתכוון גם לכל ערי מדינת ישראל, כולל הציבור הערבי?

עיסאווי פריג': כי אני חולם על היום שבו אני הולך ברחוב – התחדשות עירונית, שיהיה לי רחוב של 6 מטר שאני יכול לנסוע בו, סדר, בניינים מסודרים, פרויקטים, יזמים, ביצוע פרויקטים.

עיסאווי פריג': אתה אומר: האצת הביצוע.

עיסאווי פריג': אני מבקש לשמוע ממך התייחסות ברורה לגבי הצעת החוק הזאת, כי אתה אמור לבצע את זה הלכה למעשה.

עיסאווי פריג': נקשיב – איזה פרויקטים יזמיים משרד האוצר מתכוון להציע לציבור הערבי.

עיסאווי פריג': כשאומרים התחדשות, היישוב הערבי חולם על התחדשות, חולם על סדר, חולם שיאיצו, שיבואו יזמים, יעשו לו את זה.

עיסאווי פריג': והאם כשאנחנו אומרים – מתכוונים לכך?

עיסאווי פריג': ותקציבית, איך זה יעבוד?

עיסאווי פריג': הרי חוק כזה, שאני מתאר לעצמי שיהיה בוועדת רפורמות, בוועדה שתקדם אותו, איך זה אמור לבוא לידי ביטוי מבחינה תקציבית?

עיסאווי פריג': ואיך זה יחולק?

עיסאווי פריג': ואיך אתה הולך לבצע אותו, אדוני השר?

עיסאווי פריג': אני לא מתנגד לחוק.

עיסאווי פריג': אני, כמו חברתי תמר זנדברג, שהזכירה – אנחנו מברכים על זה, אבל רוצים שזה לא יהיה רק באזורים ספציפיים, אלא תהיה התחדשות לכל ערי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': כוונות זה דבר טוב, אבל נבחן אותך גם במעשים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יואל חסון: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת רויטל סויד.

יואל חסון: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, חברת הכנסת סויד.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, לא רואה פה שר.

קריאה: הנה הוא, שם.

צחי הנגבי: יושב שר האוצר.

קריאה: שר האוצר – – –

רויטל סויד: שר האוצר.

קריאה: – – –

רויטל סויד: אדוני שר האוצר, לא ראיתי אותך.

יואל חסון: שר האוצר מתרגל – –

רויטל סויד: והשר נפתלי בנט.

יואל חסון: – – ישיבה באופוזיציה?

רויטל סויד: אוקיי, לא ראינו אתכם.

משה כחלון: – – –

יואל חסון: מה?

משה כחלון: – – –

קריאה: בהפתעה.

רויטל סויד: כן, כן.

רויטל סויד: אז אני – –

קריאות: – – –

רויטל סויד: – – מתחילה מההתחלה.

יואל חסון: אלה המושבים של הלשעברים, אתה יודע.

קריאה: – – –

יואל חסון: אנחנו לא רוצים, אדוני השר.

רויטל סויד: אז אני מתחילה מההתחלה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו שומעים בימים האחרונים על פרשה שבה נער כבן 16 מצא את מותו לפני כעשר שנים בתאונת דרכים – – –

זהבה גלאון: – – – הוא נהרג.

רויטל סויד: הוא נהרג.

רויטל סויד: צודקת.

רויטל סויד: אני מקבלת.

רויטל סויד: הוא נהרג לפני כעשר שנים בתאונת דרכים.

רויטל סויד: הוריו, שכנראה היו שרויים ביגון ובצער רב, לא נתנו כנראה את הדעת לעובדה ששלושה שבועות בלבד לאחר מותו של בנם, לאחר שבנם נהרג, התיק נסגר בפרקליטות.

רויטל סויד: אבל לאחרונה, ודווקא כתוצאה מכל הפרשיות שעולות בפרקליטות ומהעובדה שהם חיברו אחת ועוד אחת לגבי התקופה שבה נסגר התיק, הם החליטו לפנות שוב ולבחון במה דברים אמורים.

רויטל סויד: אני – – –

יואל חסון: חבר הכנסת מזוז וכל היועצים החשובים שיושבים – אתם עושים רעש.

יואל חסון: פשוט שומעים עד לכאן.

רויטל סויד: – – – ומה שאנחנו שמענו בימים האחרונים אלה דברים חמורים מאוד מאוד.

רויטל סויד: עדת ראייה, שהייתה עדה מאוד חשובה, שבגינה, בין היתר, נסגר התיק, מספרת היום – וראינו וצפינו בה בטלוויזיה, אצל איילה חסון – מספרת היום שעדותה הפוכה לחלוטין.

רויטל סויד: היא ראתה את הנהגת נוסעת באור אדום, היא ראתה את הנער נוסע באור ירוק.

רויטל סויד: הפוך בדיוק, לכאורה, מעדותה שלה.

רויטל סויד: אנחנו פתאום רואים שתיק נסגר, לכאורה תיק של גרם מוות ברשלנות, ואם עדותה של עדת הראייה היא נכונה אזי מדובר בכלל בתיק הריגה ולא בתיק של גרם מוות ברשלנות.

רויטל סויד: באה הפרקליטות ואומרת: סגרנו את התיק.

רויטל סויד: סגרנו את התיק על סמך הראיות.

רויטל סויד: יכול להיות שבאותה העת הדברים היו נכונים.

רויטל סויד: אבל עכשיו, משאנחנו רואים ומשמוכח שהעדות העיקרית שבגינה נסגר התיק היא עדות שכנראה הייתה עדות הפוכה לחלוטין ממה שאומרת עדת הראייה, וגם זה צריך בדיקה; ומשאנחנו רואים שזה כנראה תיק הריגה וכנראה אין התיישנות, מן הראוי שהפרקליטות תפתח את התיק ותבחן אותו מחדש, ותיתן למשפחת בק את יומה כדי לבחון איך וכיצד – –

יואל חסון: תודה.

רויטל סויד: – – נהרג בנה.

רויטל סויד: ומן הראוי גם שתוקם ועדת חקירה שתבחן כיצד נסגר התיק.

רויטל סויד: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת סויד.

יואל חסון: הדובר הבא, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי?

קריאה: – – –

יואל חסון: ואחרון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל.

קריאה: – – – נוכח.

יואל חסון: אבל נוכח.

יואל חסון: קטן אבל נוכח.

נאוה בוקר: – – –

טלי פלוסקוב: – – – מאוד לקואליציה.

יואל חסון: זה קטן ואיכותי.

יואל חסון: זה מרוכז במיוחד.

יחיאל חיליק בר: עליו נאמר – –

משה גפני: הוא לא כל כך קטן – – –

יחיאל חיליק בר: – – זה הקטן גדול יהיה.

איתן כבל: מי זה היה לפני, שאני צריך להרים את הדוכן?

יואל חסון: קטן בממד הפיזי הכוונה, כמובן.

קריאה: איפה מיקי זוהר?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רשמים פרלמנטריים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אפרופו העניין של גודל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה אחת ולתמיד גם אותך לתקן.

איתן כבל: תזכור תמיד, ואני אחזור על זה הרבה פעמים: טרפנטין מוכרים בחביות, בושם בבקבוקונים.

איתן כבל: אז תשנן את זה.

קריאות: – – –

איתן כבל: אפרופו – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: אפרופו, כל אחד, זה, אני – המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם, אדוני סגן השר יצחק כהן.

יואל חסון: אז חבר הכנסת בושם, המשך את דבריך.

איתן כבל: אוקיי, ברשותכם, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק רשות ממשלתית להתחדשות עירונית – אני תומך בהצעת החוק הזו, קודם כול, כדי שנעשה סדר.

איתן כבל: אם זה סוף-סוף יוביל לכך שתהיה התחדשות עירונית מסודרת – דיינו.

איתן כבל: כי הממשלה הזו – אדוני שר התיירות יריב לוין, כדאי שתדע, כי אתה עוסק בתיירים ויש משבר.

איתן כבל: מקימים ועדות ומקימים רשויות.

איתן כבל: חושבים שאם מקימים ועדה ויש רשות הבעיה תיפתר, הכול יהיה בסדר.

איתן כבל: כמו בעיית הדיור.

איתן כבל: היום, דרך אגב, הצבענו, העברנו לידידי וחברי השר משה כחלון את כל הסמכויות במשרד הפנים.

איתן כבל: מה יקרה עכשיו?

איתן כבל: איך שאחרון הסעיפים עובר לסמכותו של שר האוצר אתה תראה כמה דירות ייבנו.

איתן כבל: הרי עד לרגע זה, כל מה שעיכב את בניית הדירות בישראל זה הוועדות.

איתן כבל: מהרגע שהוועדות מתרכזות ביד אחת, היתרון אחד: העיכוב יהיה במקום אחד.

איתן כבל: זאת אומרת, כבר לא צריך לחפש את העיכוב בכמה משרדים, אנחנו נמצא את העיכוב במקום אחד.

איתן כבל: אתה זוכר את רפורמת המרפסות?

איתן כבל: כמה מרפסות נבנו מאז; על כל מרפסת נבנתה דירה.

ינון מגל: מאז היו יותר רפורמות – – –

איתן כבל: אמרו לנו, חבר הכנסת ינון, אמרו לנו, אני זוכר, כאן ישב ראש הממשלה אז ואמר על רפורמת המרפסות: מה, האם אתם רוצים לעכב את הרפורמה של המרפסות?

איתן כבל: ואיך שאישרנו את רפורמת המרפסות, על כל מרפסת נבנתה יחידת דיור, חבר הכנסת גפני.

איתן כבל: במגזר החרדי בכלל.

איתן כבל: ולא רק זה, אתם זוכרים את רפורמת הקרקעות?

איתן כבל: רפורמה.

איתן כבל: אני אומר את זה לחברי הכנסת החדשים – חבר הכנסת אלי אלאלוף, תלמד את השיטה, כדי שתצליח דרכך בוועדה החשובה שאתה עומד בראשה: כשאתה לא מצליח אתה עושה רפורמה.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה אומר: חברים, מה אתם רוצים?

איתן כבל: אני אעשה רפורמה והכול יהיה בסדר.

איתן כבל: אז עשינו רפורמת קרקעות, עשינו רפורמת מרפסות, עשינו רפורמה על הרפורמה של רפורמת המרפסות, ורפורמה על רפורמת הקרקעות.

איתן כבל: את מינהל מקרקעי ישראל – קראנו לו רמ"י.

איתן כבל: אתה יודע, הלכו לרב, אמרו לו: למה לא בונים?

איתן כבל: חבר הכנסת גפני.

איתן כבל: אמרו לו: בוא נעשה, נבדוק את האותיות של הצירוף של מינהל מקרקעי ישראל.

איתן כבל: וישב הרב, שמתמחה באותיות ומספרים, ואמר: יש בעיה עם השם ממ"י.

איתן כבל: השם ממ"י יש בו כמו – הוא תקוע, אתה יודע, זה לא מצליח לזוז, אז בואו נהפוך את זה לרמ"י.

איתן כבל: רמ"י זה שם "קול" כזה, ישראלי.

איתן כבל: ראשי תיבות סבבה כאלה, ואם יש רמ"י תתחיל בנייה חבל על הזמן.

איתן כבל: חבר הכנסת אלאלוף, ומאז שרמ"י בעניין, על כל גבעה ותחת כל עץ רענן אין בנייה.

איתן כבל: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת כבל.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015.

יואל חסון: קריאה ראשונה, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מרב מיכאלי: הצבעתי אצל עמיר.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, בטעות הצבעתי אצל עמיר.

יואל חסון: אכריז על ההצבעה קודם.

יואל חסון: 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, עברה בקריאה ראשונה ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה, והיא אושרה על-ידי הכנסת.

קריאות: לא.

רועי פולקמן: לא, ועדת הכנסת.

רועי פולקמן: היו כמה – – – להכרעה בוועדת הכנסת.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, בבקשה – – –

יואל חסון: העניין יועבר להכרעה בוועדת הכנסת.

יצחק כהן: אני הודעתי את זה.

יואל חסון: מה אתה הודעת?

יצחק כהן: שיועבר לוועדת הכנסת.

קריאות: – – –

יואל חסון: טוב.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש – – –

יואל חסון: עזבו, יועבר לוועדת הכנסת.

יואל חסון: הצעת החוק תועבר לוועדת הכנסת.

מרב מיכאלי: – – חברת הכנסת מבקשת להודיע שבטעות היא הצביעה בעמדה של עמיר פרץ במקום בעמדה שלה.

יואל חסון: חברת הכנסת מרב מיכאלי מודיעה שבטעות היא הצביעה במקום מושבו של חבר הכנסת עמיר פרץ, ולכן הצבעתה לא נחשבת.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/930); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יואל חסון: יציג את החוק סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן, בבקשה.

יואל חסון: הוא לא נמצא?

יואל חסון: השר בנט, בבקשה.

חיים ילין: הוא התקזז.

יואל חסון: השר בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם, התשע"ה–2015.

נפתלי בנט: ב-2002 אישרה הכנסת את חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם.

נפתלי בנט: מטרתו של החוק הייתה להסדיר את תשלום הקצבאות לחיילי מילואים שנפגעו תוך כדי ועקב שירותם במילואים ואיבדו מכושר עבודתם, וכן תשלום קצבאות לבני משפחתם של חיילי מילואים שנהרגו תוך כדי ועקב השירות, ובכך להשוות את תנאיהם של חיילי המילואים לתנאיהם של חיילים בשירות קבע שנפגעו או חלילה נהרגו.

נפתלי בנט: החוק קבע תקרה להכנסה שבגינה משולמות הקצבאות האמורות בגובה חמש פעמים הסכום הבסיסי הקבוע בחוק הביטוח הלאומי, סכום שעומד היום על 43,240 שקלים.

נפתלי בנט: עוד קבע החוק, כי הקצבאות האמורות ישולמו לחיילי המילואים או לבן משפחה רק במקום שבו לא קיימת לחייל המילואים או לבן משפחתו זכאות לקבלת תשלומי קצבה פרטיים מקופת גמל שאליה השתייך ואשר ממנה הוא מקבל את מלוא הקצבה שלה הוא זכאי על-פי חוק.

נפתלי בנט: ככל שקיים תשלום קצבה פרטית מקופת הגמל, תשלם המדינה רק את ההפרש בין סכומי הקצבה הפרטית לתשלומי הקצבה מאוצר המדינה.

נפתלי בנט: כיוון שכאמור לעיל קיימת תקרה לתשלומי הקצבה, ומכיוון שיש לנכות את הקצבה הפרטית מתשלומי הקצבה שמתקבלת מאוצר המדינה, חישוב קצבת המילואים פגעה, שלא לצורך, בחיילי מילואים שהכנסתם גבוהה ואשר קיימת להם קצבה פרטית מקופת הגמל, כמפורט להלן.

נפתלי בנט: כך, במקרים שבהם הכנסתו של חייל המילואים, בטרם ביצוע המילואים, הייתה גבוהה מן התקרה שבחוק, הופחתה ההכנסה לגובה התקרה, ורק לאחר מכן נוכתה הקצבה הפרטית מהתקרה האמורה.

נפתלי בנט: כלומר, לא רק שקצבתו הפרטית מופחתת מהכנסתו, אלא שהיא מופחתת מהכנסה פיקטיבית – היא התקרה שהוגדרה בחוק.

נפתלי בנט: התיקון לחוק מציע לתקן את דרך החישוב, ובכך להיטיב עם חיילי המילואים שהכנסתם גבוהה מהתקרה שהוגדרה בחוק.

נפתלי בנט: מוצע כי דרך החישוב תהיה כדלהלן: ראשית, תופחת הקצבה הפרטית מהכנסתו הגבוהה של חייל המילואים; רק לאחר מכן תיבדק ההכנסה החדשה מול תקרת ההכנסה.

נפתלי בנט: יש כאן דוגמה שממחישה – חייל מילואים שבשיטה הישנה היה מקבל 20,268 שקלים, בשיטת החישוב המוצעת – 30,000.

נפתלי בנט: כלומר, 10,000 שקלים הפרש.

נפתלי בנט: בנוסף, מוצע לתקן את מועד תשלום הקצבה במקרה של פטירת חייל מילואים כדי לוודא שלשאירי חייל המילואים תהיה הכנסה רציפה.

נפתלי בנט: על-פי נוסח החוק, היום הזכאות לקצבה מתחילה מראשית החודש שלאחר הפטירה.

נפתלי בנט: מוצע כי הזכאות לקצבת שאירים תינתן גם עבור החודש שבו נפטר החייל.

נפתלי בנט: תיקונים אלה בחוק מתקנים עיוות במצב הקיים עבור חיילי מילואים הנושאים בנטל שירות המילואים, מתייצבים בכל עת ומסכנים את חייהם למען הגנה על המדינה, ועבור משפחותיהם.

נפתלי בנט: אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק ותעביר אותה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

יואל חסון: תודה רבה, השר בנט.

יואל חסון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: אני מוותר.

יואל חסון: מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת דניאל עטר – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: הצבעה, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אם אפשר להוסיף אותי לפרוטוקול – בעד.

יואל חסון: בתום ההצבעה.

יואל חסון: 36 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: חברת הכנסת מיכאלי נרשמה גם כבעד.

יואל חסון: הצעת החוק – – –

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, גם אני.

יואל חסון: גם חברת הכנסת נורית קורן.

מירב בן ארי: גם אני.

יואל חסון: גם חברת הכנסת בן ארי.

יואל חסון: כולן בעד, התוצאה לא משתנה, אבל טוב שידעו שאתן בעד.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יואל חסון: וגם חברת הכנסת שאשא ביטון.

יואל חסון: אנחנו קובעים שהצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015, שאושרה על-ידי מליאת הכנסת, תועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/928); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק העיצובים, התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יואל חסון: תציג את החוק שרת המשפטים – או מישהו מטעמה.

יואל חסון: מה עושים?

יואל חסון: אין שר.

יואל חסון: שר החינוך יציג?

יואל חסון: חוק העיצובים, אדוני, זה חוק מאוד מורכב, אתה מכיר את הפרטים?

איתן ברושי: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת איתן ברושי – זה לא משנה את ההצבעה כבר – חבר הכנסת איתן ברושי הצביע עבור הצעת החוק חיילי המילואים.

יואל חסון: השר בנט, ספר לנו מהו חוק העיצובים.

נפתלי בנט: אני אספר לנו וגם לי מהו חוק העיצובים.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העיצובים היא מהצעות החוק החשובות השנה של משרד המשפטים.

נפתלי בנט: היא מבקשת להחליף את פקודת הפטנטים והמדגמים משנת 1924 ביחס למדגמים, ולקבוע הסדר מקיף, מאוזן ועדכני שיחול על עיצובים במדינת ישראל.

נפתלי בנט: ראשית, יובהר כי מוצע להחליף את המונח "מדגם" במונח "עיצוב" במטרה להעביר ולהנגיש את החוק לציבור שעשוי לעשות בו שימוש.

נפתלי בנט: תכליתם של דיני העיצובים, שנקראו עד עתה דיני המדגמים, היא עידוד פיתוח עיצובים חדשים לגבי כל סוגי המוצרים, דוגמת – –

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, לא מדברים.

נפתלי בנט: – – בגדים, תכשיטים, כלי בית, מכוניות, קידום חדשנות בתחום המסחר בעיצובים.

נפתלי בנט: היצירתיות והחדשנות פרי הראש הישראלי נודעו למרחוק, ודינים אלו נועדו לטפחן.

נפתלי בנט: שלוש תכליות עיקריות נוספות הנחו את גיבוש ההסדרים המוצעים בהצעה זו: ראשית, האינטרס הציבורי שבעידוד מעצבים בעלי עסקים קטנים; שנית, קידום ודאות בתחום העיצובים; ושלישית, התאמת הדין להתפתחויות שחלו בתחום, לרבות התפתחויות טכנולוגיות.

נפתלי בנט: מטרה נוספת של החוק המוצע היא עידוד סחר בין-לאומי במוצרים נושאי עיצובים.

נפתלי בנט: השינוי המרכזי ביותר בהצעת החוק לעומת ההסדר הקיים כיום הוא הוספת הגנה לעיצוב לא רשום.

נפתלי בנט: כיום עיצוב לא רשום אינו זוכה להגנה כלל, ובמסגרת חוק העיצובים מוצע להוסיף הגנה למדגם לא רשום – אני רואה שאתה מסתכל בעניין רב, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אני מתרשם – יחסית למי שקיבל את זה לפני דקה.

נפתלי בנט: – – – וזאת משני טעמים: ראשית, על מנת להעניק הגנה לעיצובים שהם אופנות מתחלפות, עיצובים שחיי המדף שלהם קצרים, דוגמת ביגוד, ועל כן לא כלכלי לרשום אותם, ושנית, על מנת להיטיב ולהקל על מעצבים צעירים ובעלי עסקים קטנים שאינם מודעים לצורך ברישום העיצוב על מנת לזכות בהגנה או אינם מעוניינים לשאת בנטל הכלכלי והביורוקרטי הכרוך ברישום.

נפתלי בנט: בנוסף, מוצע לקבוע הוראות שיאפשרו לממשלת ישראל להחליט על הצטרפותה להסכם האג בעניין עיצובים, הצטרפות שתאפשר למבקשים ישראלים לרשום את העיצובים שלהם במדינות רבות בעולם באמצעות הגשת בקשה בין-לאומית אחת.

נפתלי בנט: אני סבור כי החוק המוצע ייטיב מאוד עם בעלי עיצובים ישראלים.

נפתלי בנט: לאור קרבתו של הנושא לנושא דין זכות היוצרים, שמטופל בידי ועדת הכלכלה של הכנסת מאז שנת 2007, והחפיפה שלהם, מוצע שגם חוק זה יטופל בידי ועדת הכלכלה של הכנסת.

נפתלי בנט: אני רק אגיד בשמי שכל נושא העיצוב במדינת ישראל הוא נושא עולה וצומח, שאנחנו יכולים לבלוט בו כמו שאנחנו בולטים בהיי-טק הישראלי.

נפתלי בנט: מדינת ישראל זכתה בהרבה מאוד מעצבים מוכשרים מכל התחומים.

נפתלי בנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק, ומוצע כי המליאה תצביע בעד אישור החוק והעברתו לטיפול ועדת הכלכלה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני השר, על הסקירה החשובה והמלומדת של החוק.

יואל חסון: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת באסל גטאס – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל – מוותר.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה, חברים, על הצעת חוק העיצובים, התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יואל חסון: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק העיצובים, התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: 43 בעד, אין מתנגדים ויש נמנע אחד.

יואל חסון: אני קובע שמליאת הכנסת אישרה את הצעת חוק העיצובים, התשע"ה–2015, בקריאה ראשונה.

יואל חסון: היא תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה.

יואל חסון: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תוסיף אותי בבקשה.

יואל חסון: אני מוסיף את חבר הכנסת מיקי לוי כתומך בהצעה.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/932); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 13), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יואל חסון: יציג את החוק השר בנט.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 13) היא הצעת חוק ממשלתית, של משרד המשפטים, ומטרתה לתקן את חוק המעצרים בכל הנוגע לאפשרות הגבלת תנאי המעצר של עצורים ביטחוניים.

נפתלי בנט: בהצעת החוק מוצע לתקן את הסעיף המסמיך את השר לביטחון פנים להגביל תנאי מעצר שונים של עצורים ביטחוניים ולקבוע הוראות מיוחדות לגביהם.

נפתלי בנט: כיום חוק המעצרים קובע כי לשר לביטחון פנים יש סמכות להגביל את תנאי החזקתם במעצר של עצורים ביטחוניים.

נפתלי בנט: ההגדרה של "עבירות ביטחון" לצורך עניין זה, בסעיף 11(4) לחוק, מוגבלת לרשימת עבירות מצומצמת שבפועל אינה מכסה את קשת המקרים הרלוונטיים.

נפתלי בנט: על-פי ההגדרה בחוק הקיים, עבירת ביטחון היא עבירה שעל-פי מהותה יש בה מרכיב ביטחוני, כמו למשל עבירות ריגול, מסירת ידיעות לאויב ומגע עם סוכן זר.

נפתלי בנט: עם זאת, ההגדרה הנוכחית לא כוללת עבירות "רגילות" וחמורות, כמו למשל רצח, ניסיון רצח או אלימות חמורה, שבוצעו בהקשר של טרור או פגיעה בביטחון המדינה.

נפתלי בנט: הצעת החוק באה לתקן פער זה.

נפתלי בנט: מטרת ההצעה היא להרחיב את הגדרת "עבירת ביטחון" בהקשר שציינתי ולהתאים אותה בפועל לאוכלוסיית העצורים הביטחוניים המוחזקים בשירות בתי-הסוהר כיום.

נפתלי בנט: בשירות בתי-הסוהר עצור מסווג כעצור ביטחוני על-פי מבחן מהותי של נסיבות ביצוע העבירה.

נפתלי בנט: כך, למשל, אם העבירה היא ניסיון רצח שבוצע מתוך מניע אידיאולוגי ובזיקה לארגון טרור, העצור יוחזק כעצור ביטחוני.

נפתלי בנט: הצעת החוק נועדה לעגן מצב זה, שהוא ראוי בעינינו, בחקיקה, ולקבוע מבחן מהותי להגדרת העבירה הביטחונית, נוסף על בחינת סעיף האישום מתוך רשימה ממצה של עבירות.

נפתלי בנט: סמכות השר לביטחון פנים להגביל את תנאי המעצר של העצורים הביטחוניים חשובה מטעמים ביטחוניים ולאור צרכים חקירתיים שעשויים לעלות.

נפתלי בנט: חשוב בעינינו שסמכותו של השר להגביל אם כן את תנאי המעצר של עצורים אלה תכלול את כל העצורים שביצעו עבירות על רקע של פעילות טרור או בחשש לפגיעה בביטחון המדינה, וזאת מתוך רשימת עבירות שמונה הצעת החוק.

נפתלי בנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יואל חסון: תודה רבה לשר בנט.

יואל חסון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

יואל חסון: חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, כבוד השרים – החיוך הנחמד של שר התיירות יריב לוין – – –

יואל חסון: אל תטעה בחיוך הזה, אדוני.

עיסאווי פריג': בגלל זה אני צופה לו עתיד.

יואל חסון: גם אני.

עיסאווי פריג': למה החיוך, הוא מראה כיוונים שאנחנו לא חוזים אותם.

עיסאווי פריג': בכל אופן, אני בשעה כזו, שעה שכולם רוצים ללכת הביתה לנוח – –

יואל חסון: לא, למה?

עיסאווי פריג': – – זה לא הכי טוב לבוא, לקום ולדבר.

מיקי לוי: הלילה עוד צעיר.

עיסאווי פריג': הלילה עוד צעיר, אבל – – –

איתן כבל: חבר הכנסת פריג', תחזור בך.

עיסאווי פריג': לחזור בי?

יואל חסון: אל תכליל על כולנו.

יואל חסון: אולי אתה רוצה ללכת הביתה, אבל אנחנו – הכול בסדר.

קריאות: – – –

יואל חסון: תראה את איתן כבל, כמה הוא רענן.

יואל חסון: איציק שמולי במלוא אונו.

יואל חסון: כולם פה לגמרי – חבר הכנסת חיליק בר.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי ערני לחלוטין.

יואל חסון: הקואליציה קצת פחות, אבל – – –

עיסאווי פריג': אז אני אתן לכם היום שיעור – – –

טלי פלוסקוב: – – –

יואל חסון: בדקתי את הערנות שלכם פשוט.

יואל חסון: בדקתי את הערנות.

עיסאווי פריג': הנה דוד ביטן, חבר הכנסת ידידי – – – פה חופשי.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, לפני שאני נכנס להצעת החוק, אני אתן לכם קצת שיעור באסלאם.

עיסאווי פריג': היום אצל המוסלמים, ברמדאן, ה-27 בחודש נקרא לילת אל-קאדר.

עיסאווי פריג': אצל המוסלמים זה היום, לילת אל-קאדר.

עיסאווי פריג': אתה יודע מה זה לילת אל-קאדר?

עיסאווי פריג': זה הלילה ששערי שמים נפתחים.

עיסאווי פריג': כמו ראש השנה.

איתן כבל: אצלנו זה כבר היה בשבועות.

עיסאווי פריג': אה, בשבועות היה?

עיסאווי פריג': אז היום, על-פי האסלאם, זה לילת אל-קאדר, שערי שמים נפתחים היום.

עיסאווי פריג': מתי זה יהיה?

עיסאווי פריג': 03:00, 04:00 – לפנות בוקר.

עיסאווי פריג': אז זה יום מיוחד.

עיסאווי פריג': ביום לילת אל-קאדר אני כל פעם, ואני חוזר ואומר, אני ממש חולם על היום הזה מזה שלוש שנים, שיהיה לנו שבוע אחד שלא נעסוק בעוד חוק של החמרת ענישה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להגיע לשבוע כזה, שבוע חקיקה אזרחית.

ינון מגל: בוא נתחיל משבוע אחד בלי פיגועים.

עיסאווי פריג': חקיקה אזרחית.

עיסאווי פריג': תן לי להתרכז במה שאני רוצה להגיד, אל תסיט אותי.

יואל חסון: התפקיד שלו שלא תתרכז.

יואל חסון: בבקשה, לך על זה.

עיסאווי פריג': אל תסיט אותי.

עיסאווי פריג': עכשיו, התחלנו.

עיסאווי פריג': אבל מה?

עיסאווי פריג': עם האוכל בא התיאבון.

עיסאווי פריג': היום לשם שינוי יש שני חוקים: היה לנו חוק האבנים – שהאבן גורמת לסיוט, ועכשיו באים לסעיף של הוראות מיוחדות.

עיסאווי פריג': סעיף הוראות מיוחדות.

עיסאווי פריג': כשאני רואה את המשפט "הוראות מיוחדות" – זה לשחות באוקיינוס.

עיסאווי פריג': לשחות באוקיינוס.

עיסאווי פריג': לפני כמה חודשים פניתי למשטרת ישראל לקבל נתונים לגבי עצורים.

עיסאווי פריג': מה ענתה לי משטרת ישראל?

עיסאווי פריג': היה במהלך – חברים, תקשיבו.

עיסאווי פריג': בסופו של דבר ידוע שתלחצו על הכפתור בעד, אבל שיהיה לפרוטוקול.

עיסאווי פריג': תראה מה משטרת ישראל עונה לי: במהלך 2014 היו כ-1,650 עצורים.

עיסאווי פריג': עצורים.

עיסאווי פריג': על רקע פוליטי, 1,650.

עיסאווי פריג': מה קורה?

עיסאווי פריג': על התקהלות או התאגדות אסורה – 1,478 עצורים ערבים ו-202 יהודים; בגין הנפת דגל פלסטין – 32 עצורים; מרד והסתה למרד – 176 יהודים, 112 ערבים; בגין הסתה – 25 יהודים, 110 ערבים.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני בא להצעת החוק, וכבוד השר בנט שהיה כאן ניסה להגדיר מה זה עבירה ביטחונית, מה זו מהות ביטחונית.

עיסאווי פריג': כאן יש כל הסמכות לשר להגדיר מה זה עבירה ביטחונית.

עיסאווי פריג': אישה ערבייה עם מטפחת על הראש – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

עיסאווי פריג': אתה התליין.

עיסאווי פריג': אתה מפחיד אותי.

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך.

יואל חסון: טוב, נא לסיים, זמנך תם.

עיסאווי פריג': אתה מפחיד אותי.

יואל חסון: חבר הכנסת פריג', זמנך תם, נא לסיים.

עיסאווי פריג': תליין, מפחיד אותי.

עיסאווי פריג': לקחת לי דקה.

יואל חסון: הוספתי לך, לא שמת לב.

עיסאווי פריג': לא שמתי לב.

עיסאווי פריג': אישה ערבייה עם מטפחת על הראש נוסעת בכביש, עושה תאונה, פוגעת, נכנסת לפניקה, פוגעת במישהו.

עיסאווי פריג': כבוד שר הפנים, על-פי החוק וחוק הוראות מיוחדות, אמור להחליט – עבירה ביטחונית – – –

יואל חסון: זה לא נכון, זו לא עבירה ביטחונית.

יואל חסון: זה לא נכון.

עיסאווי פריג': אני אומר לך מקרים שהיו.

יואל חסון: זה לא נכון.

איציק שמולי: זה לא נכון.

יואל חסון: זו לא עבירה ביטחונית.

עיסאווי פריג': לא, אתה לא קובע, יש הסמכה לשר הפנים לקבוע.

יואל חסון: טוב, נא לסיים.

עיסאווי פריג': הרי בחוק – אני מסיים.

עיסאווי פריג': אתה רוצה ללכת הביתה?

יואל חסון: אתה כבר עשר דקות קיבלת.

עיסאווי פריג': עכשיו אני מסיים.

עיסאווי פריג': הרי יש בחוק הוראות מה זה עבירה ביטחונית ואסירים – הכול בחוק.

עיסאווי פריג': זה לא מספיק, צריך עוד הוראות מיוחדות.

עיסאווי פריג': הדבר הנוסף, חברים, והסכנה הגדולה זה שאני בא, משווה אסיר לעצור – זה דבר מסוכן מסוכן, ואין גבולות – – –

יואל חסון: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אתה משתיק אותי בכל זאת?

יואל חסון: אתה לא יכול, אתה מדבר בלי הגבלה.

עיסאווי פריג': נתת לי בהתחלה חופשי.

עיסאווי פריג': אתה חוזר בך?

יואל חסון: אדוני, נתתי לך.

יואל חסון: כמה?

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: יש הסכמה שנתתי לו מספיק זמן?

יואל חסון: יש הסכמה.

יואל חסון: אחרון הדוברים, חבר הכנסת כבל, בבקשה.

יואל חסון: מוותר.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, יש רשימה.

יואל חסון: סליחה, בסדר.

יואל חסון: אתה לא מופיע ברשימה, חבר הכנסת גטאס?

יואל חסון: לא ראיתי אותו.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת גטאס.

יואל חסון: היה מחוק לי.

יואל חסון: מישהו ביקש למחוק אותך.

יואל חסון: טוב, בבקשה.

יואל חסון: אמרו לנו למחוק.

יואל חסון: מי אמר למחוק?

יואל חסון: אני מקצה לך שלוש דקות, ואנחנו נעמוד על הזמנים, אדוני.

יואל חסון: אנחנו נעמוד על הזמנים, שלוש דקות בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, נשארנו בשביל החוק הזה, וגם לא נדבר?

באסל גטאס: זכות הדיבור לפחות זה מה שיש לנו כאן.

מכלוף מיקי זוהר: גם הזכות לבחור למדינה – – –

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, אני מבקש.

באסל גטאס: עוד לא אמרתי כלום, על מה אתה צועק?

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, תן לו להתחיל, אולי הוא יגיד לך משהו שתסכים עליו.

באסל גטאס: עוד לא התחלתי לדבר, על מה אתה צועק?

קריאה: – – – על ספינת האהבה.

באסל גטאס: הצעקות על חשבון.

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, בבקשה, זמנך עובר.

באסל גטאס: אני חושב שהחוק הזה מיותר.

באסל גטאס: ברור שהכוונה היא לתת סמכויות נרחבות להגדיר מה זה עצור עם עבירה ביטחונית.

באסל גטאס: כפי שאמר חבר הכנסת עיסאווי, אולי הלך על משהו כמו תאונת דרכים, אבל אנחנו זוכרים שהרבה עבירות פליליות במהותן, המשטרה ישר אמרה שהיא בודקת כיוון פלילי וגם כיוונים אחרים, והתחילו שמועות, ואחר כך כל ההתנהלות של המשטרה הייתה כאילו העבירה הזו הייתה על רקע לאומני.

באסל גטאס: אפילו עניינים של שוד שנעשה, או בכל דבר יכולים – אם זה ערבי מול יהודי – יכולים להקנות לו אופי לאומני או אופי ביטחוני.

באסל גטאס: אלה הן סנקציות שמרחיבות מאוד, לא זקוקים לזה.

באסל גטאס: יש לכם בסל החוקים כל כך הרבה חוקים דרקוניים שיכולים להספיק לעוד 100 שנה של סכסוך.

ענת ברקו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, חבר הכנסת זוהר, אני קורא אתכם לסדר פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: – – – איך אתה מטפל במצב הכלכלי.

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

באסל גטאס: אני מציע לך, חבר הכנסת זוהר, תלך לגוגל.

מכלוף מיקי זוהר: תספר לנו מה אתה עושה למען ערביי ישראל.

באסל גטאס: תלך לגוגל ותראה מה עשיתי למען העם שלי.

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה עושה למען ערביי ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא עושה למענם כלום.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רק פוגע בהם.

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, אני מוסיף לו דקה נוספת.

באסל גטאס: זה בא משני הצדדים, הטפת המוסר לנו, לחברי הכנסת הערבים.

באסל גטאס: מישהו הציע לי כאן לקחת מונית לטייבה – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, קראתי אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: אתה רוצה שלישית?

יואל חסון: אתה צריך אותה?

באסל גטאס: ואתם מהצד השני.

איציק שמולי: נכון, ואני עדיין עומד על זה.

באסל גטאס: אני אומר לכם, זו התנשאות גזענית.

איציק שמולי: זו לא התנשאות.

באסל גטאס: אתם לא תגידו לנו מה לעשות.

באסל גטאס: אם תבדקו מה שאני עשיתי, גם בתוך הכנסת וגם לפני הכנסת, למען העם שלי, תדעו שאנחנו מייצגים נאמנה את העם שלנו.

באסל גטאס: הרשימה המשותפת קיבלה 95% מקולות הבוחרים שלנו.

יואב קיש: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת בוקר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם – – –

איציק שמולי: על מי אתה מגן בחוק הזה?

באסל גטאס: העם שלנו נמצא בעזה ונמצא בגליל ונמצא בנצרת ונמצא ברמאללה, ואנחנו נמשיך לעשות למענו.

מכלוף מיקי זוהר: מה עם ערביי ישראל?

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת גטאס.

מכלוף מיקי זוהר: – – – מה עם ערביי ישראל, באסל?

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא עושה כלום למענם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא עושה כלום למענם.

מכלוף מיקי זוהר: מה עם ערביי ישראל?

באסל גטאס: מה זה ערביי ישראל?

באסל גטאס: מי אתה שתגיד לנו מה זה ערביי ישראל?

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר אני קורא אותך פעם שלישית לסדר.

יואל חסון: תצא להירגע.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יואל חסון: (חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר יוצא מאולם המליאה.

יואל חסון: )

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: את רוצה גם, חברת הכנסת בן ארי?

מירב בן ארי: אני לא עשיתי כלום.

יואל חסון: אני יודע.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמחה שמצאנו דרך להעיר את הכנסת המנומנמת.

עאידה תומא סלימאן: כנראה כל פעם שנרצה להכניס קצת חיים לדיונים שלנו נעלה את באסל.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: תודה על ההערה, אדוני.

עאידה תומא סלימאן: בעצם שוב אנחנו צריכים לדון בהצעות חוק שנותנות באופן לא ברור, באופן לא מוסבר, הרחבת סמכויות, הכללת סמכויות, קביעות שלא ברור לנו בעצם על מה הן מסתמכות ואיך יוחלט עליהן.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כאשר נותנים ומוצע להרחיב את ההגדרה "חשוד בעבירות ביטחון" – באמת, אני לא ממש הבנתי איך יקבעו ומי יהיה מוסמך להחליט שזו כן עבירה או חשד לעבירה ביטחונית.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אנחנו רואים כל הזמן מקרים של הכנסתם תחת הקטגוריה של עבירה ביטחונית, שנהוג אפילו בבית הזה לכנות הבעת דעות לפעמים, וויכוח וייצוג של דעות שהן שונות מהקונסנזוס הקיים, מכנים אותם לפעמים עבירה על הביטחון, ומכנים אותם רצון לפגוע בביטחון המדינה.

עאידה תומא סלימאן: רק לפני שבוע, דיון שמתקיים על איחוד משפחות, דיון שהתקיים על עניין האזרחות, הפך פתאום, השיח סביבו, להאשמות והטחת האשמות בחברי כנסת שנבחרו ושיש להם את מלוא הזכות לייצג את הבוחרים שבחרו בהם ואת מגוון הדעות שנבחרו כדי לייצג, כפוגעים בביטחון וכמעודדים טרור.

מכלוף מיקי זוהר: נבחרתם לייצג את ערביי ישראל, לא לייצג את פלסטין.

מכלוף מיקי זוהר: נבחרתם לייצג את ערביי ישראל, תייצגו אותם.

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: שוב, שימוש במונחים – – –

באסל גטאס: מי אתה – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס.

עאידה תומא סלימאן: שוב שימוש במונחים שקובעים אותם ונדבקים אליהם, ואפילו לא מנסים לברר מי זו החיה הזו שנקראת "ערביי ישראל".

עאידה תומא סלימאן: כשתמצא אותם אנחנו נשב ונדבר.

עאידה תומא סלימאן: אין "ערביי ישראל", יש ערבים שקיימים בזכות עצמם.

עאידה תומא סלימאן: יש ערבים שהם גם פלסטינים אזרחי מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן – חלק מלכבד אותנו זה לכבד את איך שאנחנו מגדירים את עצמנו, זה לכבד את איך שאנחנו תופסים את עצמנו, ולא לתת לנו כינויים – פעם "ערביי ישראל", פעם "עוכרי ישראל", פעם "טרוריסטים", פעם אני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: סוף-סוף הגיע הזמן – –

יואל חסון: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – שתתייחסו ברצינות – –

יואל חסון: תודה רבה לך.

עאידה תומא סלימאן: – – ושלא ישתמשו במונחים שאף אחד לא מנסה להסביר אף פעם.

יואל חסון: תודה, חברת הכנסת תומא סלימאן.

יואל חסון: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, כמה טוב לראות כל כך הרבה אנשים בשעה זו של הלילה.

ענת ברקו: אני רוצה להתייחס לדברים שחברתי חברת הכנסת תומא סלימאן דיברה עליהם, ואולי אני אתחיל במה שנאמר לפני זמן קצר בריאיון שאת נתת, במסגרת הוועדה, בהיותך יושבת-ראש הוועדה לקידום נשים, הוועדה למעמד האישה, שעוסקת בקידום נשים.

ענת ברקו: אחת ההצהרות שיצאה שם: מי אמר שאני מייצגת את כל הנשים במדינת ישראל?

ענת ברקו: אם אני הייתי יושבת-ראש הוועדה והייתי אומרת אמירה מסוג זה, אני מניחה שהיית דנה בה במסגרת השדולה שהקמת בנושא הגזענות, נכון?

ענת ברקו: זה היה עולה שם.

עאידה תומא סלימאן: לא.

ענת ברקו: כי אם יש לנו מקום – הלוא אם דנים כאן בענייני הוצאה לפועל, אז לא אומרים: זה של ערבים וזה של יהודים.

ענת ברקו: יש כאן איזו אמירה, שלגבי אוכלוסיות מסוימות, כמו אוכלוסייה של חיילות צה"ל – הן מפציצות.

ענת ברקו: הן משרתות בצבא, בהן אני לא אדון, אני אדון בהן רק בהקשר של הטרדה מינית.

ענת ברקו: זאת אומרת שהחיילת כקורבן זה מצוין – –

עאידה תומא סלימאן: עוד לא התייבש הדיו על – – –

ענת ברקו: – – זה מתאים שאת תדוני בחיילת כקורבן.

ענת ברקו: אבל – – –

עאידה תומא סלימאן: עוד לא התייבש הדיו – – –

ענת ברקו: אני לא הפרעתי לך.

ענת ברקו: אני לא הפרעתי לך.

עאידה תומא סלימאן: אבל את מסלפת.

ענת ברקו: אבל – – –

עאידה תומא סלימאן: את מסלפת.

ענת ברקו: – – – אבל כשמדובר על קידום נשים, וזה לא משנה לאיזו קטגוריה – כאזרחית המדינה, כשאת נושאת תפקיד כל כך מרכזי, כל כך חשוב, לנשים וגברים כאחד, את בעצם מצביעה על אוכלוסיות מסוימות שאת הולכת להדיר אותן ואת הטיפול בהן.

ענת ברקו: עכשיו אולי נדבר קצת על אסירים ביטחוניים.

ענת ברקו: תשמעו, אתם עושים כאן נזק לאסירים הביטחוניים.

ענת ברקו: להיות אסיר ביטחוני זה סטטוס, פשוט סטטוס, בכלא הישראלי.

ענת ברקו: הלוא מי שאין לו ברזומה שלו "הייתי אסיר ביטחוני", לא יכול אחר כך להתקדם ברשות הפלסטינית.

ענת ברקו: זה בכלל מסלול קידום ישיר לדוקטורט.

ענת ברקו: מקבלים שפה – – –

קריאות: – – –

באסל גטאס: – – –

ענת ברקו: חזרתם מהקרוז?

ענת ברקו: זה בסדר, אתה יכול להתייחס, אני מבינה שחזרת עם כוחות מחודשים מהקרוז.

איתן כבל: תראי איך הוא נראה, שזוף.

ענת ברקו: אגב, פגשתי את דרור פיילר בווינה, ראיתי איזו אווירה הייתה בקרוז, הוא חזר עם בת-זוג, היא כמעט הייתה שם עם ביקיני.

ענת ברקו: הכול בסדר, ממש נהדר.

ענת ברקו: הייתה אווירה טובה, זה בטוח.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מאשר מה שהיא אומרת, הייתי יחד אתה.

ענת ברקו: ראית?

יואל חסון: ראיתי את זה בעיניים.

ענת ברקו: ראינו זוגיות נפלאה של שני אנשים שחזרו מקרוז.

יואל חסון: מה זה, האידיאולוגיה פרצה שם, ממש.

ענת ברקו: היה על הגב שלו: "חזרתי מעזה".

ענת ברקו: בעזה הוא לא היה, והאישה שאתו, אם היא הייתה נכנסת לעזה, ישר היו שמים עליה שק על הראש, מכסים אותה עם חיג'אב, עם ג'ילבאב, או פשוט עורפים את ראשה, או הורגים אותה, כי בטח אישה לא הייתה מסתובבת – – –

עאידה תומא סלימאן: זה היה מגיע לשדולה מחר.

ענת ברקו: ואז – – –

עאידה תומא סלימאן: הדיבורים האלה כן היו מגיעים לשדולה מחר.

ענת ברקו: תתחילו שדולה, מה שאת רוצה, אני מספקת לך חומר – –

יואל חסון: נא לסיים.

ענת ברקו: – – שלא ישעמם לך.

יואל חסון: נא לסיים, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: בכל אופן, אני רוצה לומר לכם: אסירים ביטחוניים – – –

באסל גטאס: – – –

ענת ברקו: – – – אסירים ביטחוניים – – –

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, אני מבקש ממך, עוד דקה.

מכלוף מיקי זוהר: תוסיף לה עוד דקה, מגיע לה.

ענת ברקו: אם אני משווה מאסר של טרוריסטים ותנאי הכליאה שלהם במדינת ישראל לעומת הדמוקרטיה הגדולה בעולם, שאפילו מתקני הכליאה שלהם הם לא בתוך המדינה, הם בטח לא רוכשים מקצוע – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, תם זמנך.

ענת ברקו: – – – שפה, ואפילו יוצאים כגיבורים.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

ענת ברקו: אז אפשר אפילו להגיד תודה.

ענת ברקו: אין כמונו.

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, תם זמנך, תודה רבה.

ענת ברקו: אגב, אני רק רוצה להגיד משפט אחד, ברשותך.

איתן כבל: היא לא עוצרת באדום.

קריאות: – – –

ענת ברקו: אני מציעה לכל אחד מאתנו לעשות סיור בשק"ם, בקנטינה.

ענת ברקו: יש לי בת חיילת, אני אומרת לכם, החלום שלי שתהיה לה קנטינה כמו שיש בכלא.

ענת ברקו: תודה.

ענת ברקו: לאסירים ביטחוניים, אגב.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת ברקו.

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: לא מוחאים כפיים.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: חברת הכנסת בוקר, באמת.

צחי הנגבי: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת צחי הנגבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: חלמתי לעשות את זה פעם, ואני אעשה את זה.

יואל חסון: הנה, אתה רואה?

יואל חסון: זה קרה.

קריאות: – – –

יואל חסון: מעולה.

יואל חסון: אל תמתח את החבל, חבר הכנסת הנגבי.

יואל חסון: לא למתוח את החבל.

יואל חסון: חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.

איתן כבל: אתה חייב להדליק לה וינקר.

קריאות: – – –

איתן כבל: ברקו, ברקו, הנאום שלך הולך להיות פאסה.

יואל חסון: חבר הכנסת כבל.

קריאות: – – –

איתן כבל: ברקו, הנאום שלך – – –

יואל חסון: חברי הכנסת, אני מבקש שקט, אנחנו ממשיכים את הדיון.

יואל חסון: חבר הכנסת שרון גל.

מיקי לוי: נאום חוצב להבות.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת שרון גל, שלוש דקות במדויק.

יואל חסון: תודה רבה.

שרון גל: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: את יכולה גם, רוצה?

קריאה: לא.

יואל חסון: לא נרשמת במקור.

שרון גל: מה, מה מפריע לך?

יואל חסון: יש כאלה שנרשמו לדיון במקור, את לא רשומה במקור, חברתי חברת הכנסת.

באסל גטאס: ועכשיו פותחים את זה מחדש.

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, כנראה גרמת לאנשים – – –

איתן כבל: צחי, אפשר להכריז על הדיון – נכנסנו לאזור הדמדומים.

יואל חסון: חבר הכנסת כבל, תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת שרון גל.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: חבר הכנסת – – – ואז תסכם.

יואב קיש: תבקש עוד דקה, שרון, זה לא בסדר.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, 40 שניות של קריאות ביניים, עוד לא אמרתי מילה.

שרון גל: אדוני, אפשר לאפס את השעון?

יואל חסון: מכיוון שהייתה כאן איזו תקלה של אנשים שביקשו ממני – חשבתי שהם היו רשומים, והם לא היו רשומים, אבל כבר הסכמתי שהם ידברו.

יואל חסון: מי שמעוניין, אף שהוא לא היה רשום, לדבר, אני פותח את הרשימה לדקה הקרובה.

יואל חסון: מי שירצה לדבר, יקבל בדקה הקרובה.

יואל חסון: בבקשה, שרון גל, אני מוסיף לך עוד.

יואל חסון: בבקשה.

שרון גל: יופי, יופי.

שרון גל: ככה זה טוב.

יואל חסון: יאללה.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

קריאות: – – –

יואל חסון: מה?

שרון גל: – – אני רוצה לנצל את ההזדמנות שרוב חברי הקואליציה נמצאים כאן.

שרון גל: חברי, למדתי ביומיים האחרונים מה הם שטיקים פוליטיים מהדרג העליון, באמת, שאי-אפשר לתאר.

שרון גל: בשבת, ב-23:00, היה רוב בוועדת השרים לענייני חקיקה להעביר את חוק עונש מוות למחבלים – –

עיסאווי פריג': מתי?

שרון גל: – – כי אנשים הסתכלו פנימה אל המצפון שלהם ואמרו: לא נעשה שיקולי קואליציה–אופוזיציה, כי יש כאן אופוזיציה בתוך הדבר הזה שהיא אופוזיציה אידיאולוגית ימנית אמיתית, שתמכה בכם, לא פעם ולא פעמיים.

יואב קיש: אל תשנה נושא.

שרון גל: חבר הכנסת צחי הנגבי, אני מזכיר לך את היום שבו השמאל רצה להקים ועדת חקירה מזויפת פרלמנטרית לעניין יוצאי אתיופיה, והייתה אצלנו הסכמה שנצביע עם הדבר הזה.

שרון גל: ואני מזכיר לכם, כדי שהשמאל לא יעשה עליכם סיבוב, לא נתתי את היד לדבר הזה.

שרון גל: עכשיו אני רק מכין אתכם, זה הפרומו, אנחנו ניפגש כאן בעזרת השם ביום רביעי.

יעקב מרגי: בשביעיות.

שרון גל: אני אומר לכם, הציבור אומנם לא רואה מה קורה בוועדת השרים לענייני חקיקה – אין שם פרוטוקולים, לא קוראים חוות דעת של אנשים שמאיימים להתפטר אם יעבור חוק – אבל כאן, תראו כמה מצלמות מסביב.

שרון גל: תראו, ערוץ הכנסת – אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, למעלה אולי גם.

שרון גל: זה מולטי-קמרה, ינון.

שרון גל: אין דבר שלא רואים.

חנין זועבי: כל העולם – – –

שרון גל: אין דבר שלא רואים פה.

חנין זועבי: כל העולם.

חנין זועבי: טוב שיש מצלמות.

חנין זועבי: טוב שיש – – –

שרון גל: אין דבר שלא רואים באולם הזה, חברים.

חנין זועבי: טוב שהעולם מסתכל – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זועבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

חנין זועבי: טוב שהעולם מסתכל.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שרון גל: רואים הכול.

שרון גל: ואני אומר לכם – זה לא קריאת ביניים, זה נאום – 87% בציבור – – –

חנין זועבי: – – – בכם – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זועבי, אני מבקש.

חנין זועבי: – – –

ינון מגל: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת מגל, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שרון גל: 87% בציבור בעד חוק עונש מוות למחבלים, לרוצחים השפלים האלה, שנכנסים באישון ליל לבית של משפחת פוגל באיתמר ושוחטים ילדים – –

עיסאווי פריג': לא נכון.

קריאה: אה, לא נכון?

עיסאווי פריג': 87% – לא נכון.

קריאות: – – –

שרון גל: – – שלוקחים חיילי מילואים ברמאללה ומבצעים בהם לינץ'.

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, לשבת.

שרון גל: על מי אתם מגינים?

שרון גל: על מי אתם מגינים, עיסאווי?

זהבה גלאון: אנחנו מגינים – – – כמוך.

שרון גל: חברת הכנסת גלאון, קצת נימוסים, קצת תרבות, קצת דרך ארץ.

קריאות: – – –

שרון גל: מה את קופצת?

שרון גל: מה קרה?

שרון גל: מה את נסערת?

זהבה גלאון: אנחנו – – – איזה נימוסים, אתה יש לך נימוסים – – – בן-אדם כמוך?

יואל חסון: נא לשבת, חברת הכנסת גלאון.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון.

שרון גל: אתמול נתת מחמאות לנתניהו בפייסבוק – התביישתי בשבילו שאת מחמיאה לו.

שרון גל: נתת לראש הממשלה מחמאות – המבוגר האחראי.

זהבה גלאון: לא – – – את הפייסבוק.

שרון גל: אוי ואבוי, לאן הגענו שאת מחמיאה לראש הממשלה.

זהבה גלאון: – – –

יואל חסון: נא לסיים.

שרון גל: אני אומר לכם, חברי – יש לי עוד 22 שניות, אדוני, בלי תוספת זמן, בלי הארכה על קריאות ביניים.

יואל חסון: אין הארכה יותר.

שרון גל: חברי בקואליציה, אני באמת אומר לכם, אסור – – –

באסל גטאס: – – –

שרון גל: הם חברי, כן.

שרון גל: מי, אתה חברי?

שרון גל: תומך טרור שעולה על משטים?

שרון גל: אתה חבר?

באסל גטאס: – – –

שרון גל: אתה חבר, צבוע שכמוך?

שרון גל: היום עלית לכאן, לא גינית את מי שתקף את החייל הנוצרי.

עיסאווי פריג': לא היה ולא נברא.

קריאות: – – –

יואל חסון: טוב, חבר הכנסת גל, משפט אחרון.

שרון גל: זה קריאות ביניים.

יואל חסון: משפט אחרון.

יואל חסון: אתה לא צריך להגיב אליהם, אתה מגיב אליהם.

שרון גל: לא, אני לא מגיב.

יואל חסון: אתה מגיב אליהם.

יואל חסון: אל תגיב, תמשיך בנאומך ביעף.

שרון גל: חברי, העם מצפה מכם להצביע לפי צו מצפונכם.

שרון גל: זה בהישג יד, ואני קורא לכם להתחיל לחשוב על זה מעכשיו, איך מעבירים רק את התיקון, שאומר שגם רוב רגיל – אנחנו לא ממציאים את חוק עונש מוות מחדש.

שרון גל: אל תתבלבלו, יש את זה היום.

שרון גל: אם היועץ המשפטי כל כך נזעק, הוא היה צריך לבקש לבטל את זה.

יואל חסון: תודה רבה.

שרון גל: ולכן, אני אומר לכם, תתחילו לחשוב על זה מהיום, כי הציבור ישפוט כל אחד ואחד בבית הזה שילך נגד הדבר הזה.

שרון גל: מילה אחרונה, אדוני: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שהשר נפתלי בנט נמצא כאן.

שרון גל: אחי – –

עיסאווי פריג': אחי.

שרון גל: – – אני סומך עליך שאתה לא תוותר על העקרונות, ואתה לא תיתן יד לקומבינה הפוליטית הזאת.

יעקב מרגי: – – –

שרון גל: מילא ויתרתם היום על כך שראש הממשלה הודיע שהוא לא בונה יותר בגושי התיישבות.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: שרון גל, אני מודה לך.

יואל חסון: תודה רבה.

שרון גל: למה?

שרון גל: זה עשר שניות – – –

יואל חסון: די, תם זמנך.

שרון גל: תרשה לי להגיד תודה.

יואל חסון: לא, מספיק, די.

יואל חסון: אני אגיד בשמך.

יואל חסון: הוא אומר תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

עיסאווי פריג': – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

איתן כבל: גילית את האח האובד שלך.

עיסאווי פריג': – – – את נתניהו, במקום להגיד אחי, אחי – – –

קריאה: הרשימה סגורה?

יואל חסון: הרשימה נסגרה.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, ינון מגל, נפתלי בנט, תקשיבו לי היטב.

זהבה גלאון: גם החברים שלכם לפעמים עצורים בעבירות ביטחון.

זהבה גלאון: לפעמים.

זהבה גלאון: מה אתם עושים עכשיו בהצעת החוק הזאת?

זהבה גלאון: זכויות אזרח בסיסיות, מינימליות – מה אתם אומרים, שעצורים צריכים לזכות ליחס של אסירים?

זהבה גלאון: מחר משחררים אותם.

זהבה גלאון: כל החברים שלכם מההתנתקות – מחר משחררים אותם.

זהבה גלאון: מה אתם מציעים פה?

זהבה גלאון: אין לכם מושג אפילו מה אתם מציעים, כי הגלגל מסתובב, אבל מה אתם?

זהבה גלאון: מתיישרים לימין.

זהבה גלאון: יש שרון גל, אתם כולכם צריכים להתיישר לשרון גל.

זהבה גלאון: עומד חבר כנסת, הבריון התורן – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – – הבריון התורן, מציע הצעת חוק עונש מוות, ואתם מתיישרים.

זהבה גלאון: מה, אתם נורמלים?

קריאות: – – –

זהבה גלאון: כל דפוק מביא הצעה ואתם מתיישרים?

זהבה גלאון: זה מה שאתם עושים.

קריאות: – – –

ינון מגל: רגע, זה לא מקובל.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני חושב שאת צריכה לחזור בך מהביטוי.

יואל חסון: את לא יכולה לקרוא לחבר כנסת "דפוק".

יואל חסון: גברתי, את צריכה – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: שנייה, אני יודע ואני מבין, ואני לא צריך את עזרתכם, לא צריך את עזרתכם.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, נא לחזור בך מדברייך.

קריאות: – – –

יואל חסון: די, מספיק.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מעריכה – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אני לא שומעת את עצמי.

יואל חסון: עכשיו הוא יבקש לדבר, כי את התייחסת אליו אישית.

זהבה גלאון: אני – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מבין, תודה רבה.

יואל חסון: אני מבין.

קריאות: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת מזוז, אני מבין.

יואל חסון: תנו לה – אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יואל חסון: הבנתי.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, בואי תחזרי בך מדברייך.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני רואה שציפור נפשו העדינה של סגן השר ירון מזוז נפגעה.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אתה, שאמרת להם, אתה?

זהבה גלאון: אתה יש לך מה להגיד?

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון – – –

זהבה גלאון: אוי, אוי, אוי, מה אמרנו לו?

זהבה גלאון: מה אמרנו לו – שהוא דפוק?

זהבה גלאון: מה אמרנו לו – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אה, חשבתי ש"תחזיר את תעודת הזהות" זה יותר גרוע.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני מבקש שתחזרי בך מדברייך, אני מבקש שתחזרי בך.

קריאות: – – – שתחזור בה – – –

זהבה גלאון: אדוני, שמעתי אותך בפעם הראשונה.

יואל חסון: אני מבקש.

זהבה גלאון: אדוני, שמעתי אותך גם בפעם השנייה – – –

יואל חסון: כן, ואת בוחרת לא לעשות את זה.

זהבה גלאון: וגם שמעתי אותך בפעם השלישית.

זהבה גלאון: עכשיו אני ברשות דיבור, ומבקשת – – –

יואל חסון: אז תם זמנך.

יואל חסון: אני מבקש שתרדי מהדוכן.

זהבה גלאון: לא תם זמני – – –

יואל חסון: אני מבקש שתרדי מהדוכן.

זהבה גלאון: לא, ממש לא.

יואל חסון: נא להוריד את חברת הכנסת זהבה גלאון מהדוכן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתה לא צנזור.

יואל חסון: נא להוריד את חברת הכנסת זהבה גלאון מהדוכן.

זהבה גלאון: לא, אתה לא צנזור, אתה לא יכול לעשות את זה.

זהבה גלאון: לא.

יואל חסון: נא להוריד.

יואל חסון: את לא תדברי בצורה כזאת.

זהבה גלאון: אתה לא צנזור, אתה לא תגיד לי מה להגיד.

זהבה גלאון: לא.

יואל חסון: את לא תדברי בצורה כזאת, את לא יכולה – – –

ירון מזוז: – – –

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: נא להוציא את חבר הכנסת מזוז מהאולם.

זהבה גלאון: לא, לא, אתה לא יכול – – –

יואל חסון: את לא תכני בשמות חברי כנסת.

יואל חסון: (חברת הכנסת זהבה גלאון יוצאת מאולם המליאה.) אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: נא להוציא אותו מהאולם.

יואל חסון: נא להוציא את חבר הכנסת מזוז מהאולם.

יואל חסון: (חבר הכנסת ירון מזוז יוצא מאולם המליאה.

יואל חסון: ) הדיון הזה יחזור להיות מסודר.

יואל חסון: הדיון הזה יחזור להיות מסודר.

יואל חסון: לא יכנו חברי כנסת בכינויים כאלה.

יואל חסון: זה לא מכובד לבית הזה.

יואל חסון: זה לא מכובד, וזה גם לא מכובד ליושבת-ראש מרצ.

יואל חסון: זה לא מכובד ליושבת-ראש מרצ, שאני מכבד אותה מאוד.

יואל חסון: תודה רבה.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מבקש לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: אני קורא אותך, חברת הכנסת רוזין, לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: פעם שנייה.

קריאות: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: נא להוציא אותו.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תתבייש לך.

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין, אני מבקש לשבת.

קריאות: לא עושים דבר כזה.

יואל חסון: נא להוציא את חבר הכנסת פריג' מהאולם.

עיסאווי פריג': תתבייש לך.

עיסאווי פריג': תתבייש לך.

קריאות: – – – (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא מאולם המליאה.

קריאות: )

יואל חסון: אתם מוכנים שיכנו חברי כנסת בשמות?

יואל חסון: אתם מוכנים?

יואל חסון: אני לא מוכן.

יואל חסון: אצלי בישיבה זה לא יהיה.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: נא להוציא את חברת הכנסת רוזין.

יואל חסון: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת מאולם המליאה.

יואל חסון: )

תמר זנדברג: – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

תמר זנדברג: – – – התפקיד שלך זה לשפוט – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

תמר זנדברג: – – –

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: נא להוציא את חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: (חברת הכנסת תמר זנדברג יוצאת מאולם המליאה.) תודה רבה.

יואל חסון: אני מזמין את חבר הכנסת מגל, בבקשה – תוך כדי שעושה צילומים.

יואל חסון: נא לא להפריע לדיון.

קריאות: – – –

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, זה מה שקורה כאשר מימין ומשמאל לא – – – שום דבר.

קריאות: – – –

יואל חסון: זה מה שקורה כשעוברים את גבול השיח.

קריאות: – – –

יואל חסון: לא מתאים שיושבת-ראש מפלגת מרצ מתבטאת בצורה כזאת; לא נכון ולא מקובל.

יואל חסון: לא משנה כמה זה יריב פוליטי.

יואל חסון: לא משנה כמה הוא יריב פוליטי.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת מגל.

חיים ילין: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, אני מבקש ממך לשבת.

ינון מגל: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי לכנסת, א.

ינון מגל: מצער שמשתמשים בשפה כזאת כאן במליאה.

ינון מגל: אני חושב שזה לא ראוי.

ינון מגל: אני מחבב ומכבד את חברת הכנסת זהבה גלאון.

ינון מגל: זה לא ראוי ולא מכובד, וטוב עשית שהורדת אותה מהדוכן, זה לא צריך להיאמר פה, הדברים האלה – גם אם היא לא מסכימה.

מיכל בירן: גם אם ירון מזוז – – –

ינון מגל: קצת מפליא אותי השיעור שאנחנו מקבלים כל פעם מחברי הכנסת הערבים על גזענות, על צדק חברתי וכדומה; בייחוד, אגב, מחברי כנסת ששייכים לעדה הנוצרית, ואנחנו יודעים איך המוסלמים מתייחסים לנוצרים בעולם הערבי.

ינון מגל: אני חושב שהמקום המכובד ביותר שנוצרים חיים בו במזרח – – –

באסל גטאס: – – –

ינון מגל: אתה יכול לצחוק.

ינון מגל: אתה יכול לצחוק, אבל מה לעשות, יש לך מקום במזרח התיכון שמתייחסים בו לנוצרים טוב יותר מאשר במדינת ישראל?

ינון מגל: אז השקר הזה וההתחנפות הזאת, כשאני יותר לאומן מהמוסלמים ואני משתתף בקרוז לעזה, זה מגוחך.

ינון מגל: ראינו מה "דאעש" עושים לנוצרים, כמו שהם עשו ליזידים.

ינון מגל: הדבר הכי מדהים – – –

באסל גטאס: זאת גזענות.

ינון מגל: זאת גזענות?

ינון מגל: משהו לא נכון במה שאני אומר?

ינון מגל: רוצחים פה עמים שלמים.

ינון מגל: את הנוצרים רוצחים, את היזידים רוצחים.

ינון מגל: רואים תמונות של יזידיות שמוכרים אותן בשוק לשפחות מין.

ינון מגל: זה תמונות שאנחנו רואים באינטרנט.

ינון מגל: זה דבר מדהים.

ינון מגל: זה לא ייאמן, לא יעלה על הדעת – והעולם שותק, העולם שותק.

ינון מגל: אתה שותק.

ינון מגל: אתה לא אומר על זה שום דבר.

ינון מגל: לעזה אתה נוסע לקרוז – – –

באסל גטאס: העולם שלך, הוא שותק.

ינון מגל: לעזה אתה נוסע לקרוז כאילו אתה גיבור גדול, ויזידיות נמכרות לשפחות מין.

ינון מגל: זה לא ייאמן.

ינון מגל: כל העולם הנאור, כל העולם הנאור, שמטיף לנו מוסר יומם וליל, כולל הצבועים שיושבים פה – –

באסל גטאס: – – –

ינון מגל: – – ומחנכים אותנו מה זאת גזענות.

ינון מגל: ואומרת חברת הכנסת חנין זועבי: טוב שיש פה מצלמות שיראו מה קורה כאן, בפרלמנט הישראלי.

ינון מגל: תגידו, אנחנו חיים בתוכנית "ארץ נהדרת"?

ינון מגל: עוד פרלמנט אחד כזה חשוף?

ינון מגל: עוד מדינה כל כך שקופה, שמתייחסת לאזרחים שלה, שאומרת להם: בואו נחיה בכבוד?

ינון מגל: זה פשוט לא ייאמן, השקר העולמי הזה.

ינון מגל: אני אומר לכם, זה טירוף, זה טירוף.

ינון מגל: והוא עוד בא בטענות.

ינון מגל: זה פשוט לא ייאמן, הוא עוד בא בטענות.

ינון מגל: תגיד, אם הפלסטינים כל כך רוצים, יש להם זהות כל כך גדולה – יש פה הצעה של חבר כנסת לעשות חילופי שטחים.

ינון מגל: תהיו במדינה פלסטינית.

ינון מגל: אתם לא רוצים, אתם לא רוצים.

ינון מגל: אתם רוצים להיות במדינת ישראל, אבל להשמיץ אותה יומם ולילה.

ינון מגל: זה הזיוף.

באסל גטאס: זאת המולדת שלי.

ינון מגל: עכשיו, אני רוצה להגיד שתי הצעות.

ינון מגל: קודם כול, יש שני אזרחים ישראלים שנמצאים ברצועת-עזה.

ינון מגל: אני מציע שעד ששני האזרחים האלה לא חוזרים, מפסיקים את הטיפולים הרפואיים לתושבי רצועת-עזה במדינת ישראל: לא קרובת משפחה של אסמאעיל הנייה, לא קרובי משפחה של אחרים.

ינון מגל: אין טיפולים אזרחיים במדינת ישראל עד שהאזרחים הישראלים שלנו – – –

נחמן שי: לא עושים עונש קולקטיבי.

חיים ילין: זה לא אנחנו, זה לא אנחנו.

ינון מגל: זה לא אנחנו?

ינון מגל: אולי אצלך זה לא אנחנו.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

ינון מגל: אולי אצלך לא אנחנו, אצלי כן.

ינון מגל: זה כמו המח"ט שחיסל את המחבל – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תם זמנך.

ינון מגל: – – שניסה לחסל אותו ועכשיו חוקרים אותו באזהרה.

ינון מגל: אם כולם היו חותרים למגע, ולא בורחים מהתקשורת, ומבית-המשפט, ומפחדים מהצל של עצמם, וחותרים למגע ומחסלים את מי שזורק עליהם אבן מטווח אפס, שיכולה לחסל אותם, אז היו מפסיקים לזרוק פה אבנים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תם זמנך, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה.

ינון מגל: תודה, תודה.

יואל חסון: זה חבר כנסת מחונך.

יואל חסון: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואל חסון: אני מבקש מהסדרנים – אפשר להכניס את חברי הכנסת שקראנו אותם לסדר.

חיים ילין: על תנאי, על תנאי.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: קודם כול, יש לי בשורה משמחת: אני אחרון הדוברים ואי-אפשר להירשם יותר, אז בעניין הזה זה – – – כבוד היושב-ראש, שלום, חברי וחברות הכנסת, אני שמח – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, פעלת בחוסר סמכות.

זהבה גלאון: אתה לא הצנזור.

זהבה גלאון: אתה לא הצנזור.

יואב קיש: אני שמח, זהבה, שהצטרפת אלינו.

יואב קיש: אני חושב שחובה עלייך להתנצל.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון – תן לי רגע לומר משהו – אני רוצה לומר לך, אני מאוד מצטער שנאלצתי לעשות את זה.

זהבה גלאון: פעלת בחוסר סמכות.

זהבה גלאון: מי שם אותך לצנזר – – –

יואל חסון: גברתי, אני יושב-ראש הישיבה.

זהבה גלאון: הוא יכול להתלונן עלי בוועדת האתיקה.

יואב קיש: הדברים שאמרת, אסור היה שייאמרו.

יואב קיש: אסור היה לך לומר את שאמרת.

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון, אני מבקש ממך שנייה להקשיב.

יואל חסון: אני מאוד מצטער שזה נעשה.

יואל חסון: לא היה לי רצון ולא כוונה להוריד אותך מהדוכן.

יואל חסון: אני מכבד אותך, אני מכבד את מעמדך, אני רק חושב שלא ניתן לכנות את חברי הכנסת בכינויים מהסוג שאת כינית, גברתי.

זהבה גלאון: – – – אתה לא שמעת מה שאמרו כאן – – –

יואל חסון: גברתי, מעל הדוכן זה לא נעשה.

יואב קיש: מתי בפעם האחרונה מישהו השתמש בשפה הזאת מעל הדוכן?

יואל חסון: זה לא ראוי שייעשה.

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: המילה הזאת הייתה צריכה להיאמר?

יואב קיש: מה היה לך קשה להתנצל?

יואב קיש: אם אמרת, אז תגידי: סליחה טעיתי.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, מתחיל לך הזמן.

יואל חסון: שלוש דקות מעכשיו, בבקשה.

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: אני דווקא רוצה להתייחס לחברת הכנסת תומא סלימאן.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס למשפט אחד פשוט שאמרת.

יואב קיש: אני חושב שזה מאפיין את כל הבעיה של הרשימה המאוחדת פה.

יואב קיש: בקרב ערביי ישראל, ואני אומר ערביי ישראל, יש שתי מגמות שונות:

יואב קיש: מגמה אחת – של ערבים שרואים את עצמם אזרחים של המדינה הזאת, רוצים זכויות שוות, רואים את עצמם אזרחים שווים במדינה יהודית.

יואב קיש: לצערי, אתם משמיעים קולות אחרים.

יואב קיש: איך אמרת?

יואב קיש: אני פלסטינית ואזרחית ישראלית.

קריאות: – – –

יואב קיש: אתם לא מייצגים את הפלסטינים.

יואב קיש: אתם צריכים לייצג את ערביי ישראל שרוצים לחיות פה בשוויון ובזכות, ואתם לוקחים את זה להסתה ולשנאה ופשוט מנצלים את זה.

חנין זועבי: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זועבי, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

באסל גטאס: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס.

יואל חסון: חברת הכנסת זועבי, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יואל חסון: נא להוציא את חברת הכנסת זועבי.

יואל חסון: (חברת הכנסת חנין זועבי יוצאת מאולם המליאה.

יואל חסון: )

יואב קיש: שני חברי המשט.

יואב קיש: אתם צריכים להבין באיזו מדינה אתם נמצאים.

יואב קיש: אתם נמצאים במדינת ישראל שהיא מדינה יהודית דמוקרטית, וביום שתבינו את זה אפשר יהיה לדבר אתכם.

יואב קיש: כל עוד אתם נציגי העם הפלסטיני, מקומכם לא בכנסת ישראל.

יואב קיש: לאותו ציבור ערבי שכן רוצה לחיות פה כאזרחים שווים אנחנו נושיט את היד, אנחנו נדאג לזכויות שלהם.

יואב קיש: הממשלה הזאת מתחייבת גם להשקיע כספים רבים לתמוך בהם, ולמקום הזה יהיה שיתוף.

יואב קיש: המקום של משט הראווה המיותר הזה, גטאס, הוא לא במדינת ישראל.

יואב קיש: מי שמנסה לעבור על החוקים של מדינת ישראל ולפרוץ מצור מוצדק בעזה, מקומו איננו במקום הזה.

יואב קיש: אתה, יש לך זכות גדולה שאתה יושב פה.

יואב קיש: לצערי – הקולות שבחרו בך לא התכוונו שתעשה את מה שאתה עושה.

מיכל רוזין: מה זאת זכות גדולה?

מיכל רוזין: זאת זכות כמו שלך.

יואב קיש: תחשוב טוב על הדברים האלה.

יואב קיש: אתה ערבי במדינת ישראל – – –

באסל גטאס: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס.

יואב קיש: עיסאווי, אתה באותו מחנה שבצדק אני אלחם על הזכות שלו, גם לדבר – – –

עיסאווי פריג': תן שוויון.

יואב קיש: – – – גם לדבר וגם לשוויון, ואני אלך אתך יד ביד למקומות האלה.

יואב קיש: אבל אני מצפה מאותם קיצונים, שאותם לא נראה פה, בבית-הבחירה הזה של מדינת ישראל.

יואב קיש: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, לאור התקרית שהייתה קודם עם חברת הכנסת זהבה גלאון, אני מבקש להקריא את סעיף 41(ד) בתקנון, שאומר בצורה ברורה: "חבר הכנסת ידבר במליאת הכנסת בצורה הולמת, בלשון מקובלת ובאופן השומר על כבוד הכנסת, ולא יעשה במליאה מעשה שיש בו פגיעה בכבוד הכנסת, בכבוד אחד מחבריה או בסדר דיוניה".

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון.

יואל חסון: אני מצטער לומר שאת עברת על הסעיף הזה בתקנון הכנסת.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני עובר להצבעה.

זהבה גלאון: אתה פעלת באופן סלקטיבי.

זהבה גלאון: אתה לא החלת את זה על כולם.

יואל חסון: גברתי, את מכירה את התקנון היטב.

יואל חסון: את חברת כנסת ותיקה, ואת יושבת-ראש מפלגה, ואני מכבד אותך מאוד.

זהבה גלאון: לא ראיתי שאמרת להם.

יואל חסון: את נהגת בצורה שלא היית צריכה לנהוג.

זהבה גלאון: לא ראיתי שהערת להם על כל האמירות שלהם.

יואל חסון: הם לא אמרו את זה מהדוכן, והערתי לכל מי ששמעתי, גברתי.

יואל חסון: מי ששמעתי.

יואל חסון: אותך לא היה אפשר שלא לשמוע, שכינית חבר כנסת בכינוי לא ראוי.

יואל חסון: זה הכול.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 13), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יואל חסון: 39 בעד, שמונה נגד.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 13), התשע"ה–2015, אושרה על-ידי מליאת הכנסת ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יואל חסון: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הפגנות סוערות נגד תעריפי תאגיד המים אל-עין, של חברי הכנסת איציק שמולי, חמד עמאר, אורי מקלב ועבדאללה אבו מערוף.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת קליפורניה, ארצות-הברית של אמריקה, ובין ממשלת מדינת ישראל בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יואל חסון: על-פי התקנון, אני צריך לתת לחבר הכנסת שרון גל להגיב על דבריה של חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: לא.

יואל חסון: הוא פעל על-פי התקנון, ואני מחויב על-פי התקנון, גברתי.

זהבה גלאון: אתה פעלת בניגוד לתקנון.

יואל חסון: חבר הכנסת שרון גל, שלוש דקות, בבקשה.

שרון גל: אני לא צריך את השלוש.

שרון גל: תודה, אדוני היושב-ראש.

שרון גל: אני רוצה לומר לכם שאותי לימדו, כשהייתי ילד, שיש לכל אדם את הזכות לבחור ממי להיעלב, ובמקרה הזה אני לא נעלב.

שרון גל: תוגש תלונה לוועדת האתיקה, אבל אני לא נעלב ממי שעורכת פה טקס מביש שבו מקריאים עדויות של ארגון קיצוני וקיקיוני כמו "שוברים שתיקה"; ממי שקוראת לסמן – בחוק – מוצרים של יהודים רק בגלל היותם יהודים מתיישבים חלוציים ביהודה ושומרון; ממי שרוצה להציע הצעה הזויה לבטל את חוק עונש מוות במתכונתו הנוכחית, שהוא חסר שיניים.

שרון גל: אבל אתם יודעים, לאחרונה אמרה חברת הכנסת זהבה גלאון – היא אמרה לחבריה: אנחנו לא צריכים לקחת אחריות על כל אמירה של כל איש שמאל, למשל גרבוז או למשל קוטלר.

זהבה גלאון: לא זכור לי שתקפתי – – – אל תצטט אותי.

שרון גל: איומים ונוראים.

שרון גל: ומה שראיתם כאן היום זה השמאל הנאור.

שרון גל: זה השמאל הליברלי.

זהבה גלאון: שרון גל הדפוק.

שרון גל: עוד פעם?

שרון גל: עוד פעם?

שרון גל: תגידי את זה עוד פעם.

זהבה גלאון: זה מה שאני חושבת עליך.

זהבה גלאון: וזאת מחמאה, מה שאני חושבת עליך.

שרון גל: את מתנהגת כמו תינוקת.

שרון גל: מה עובר עלייך, חברת הכנסת גלאון?

זהבה גלאון: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

קריאות: – – –

שרון גל: מה זה?

שרון גל: איפה התרבות?

שרון גל: באמת, תרבות הדיון, תרבות השיח.

שרון גל: אפשר להחזיק בדעות שונות.

שרון גל: אני יכול לחשוב שחוק עונש מוות למחבלים, רוצחים שפלים ונתעבים, זה הדבר החשוב, המוסרי, ההכרחי, הצודק ביותר, ואת יכולה לחשוב שצריך לבטל את החוק במתכונתו הנוכחית, אבל לקרוא בשמות כאלה?

זהבה גלאון: זאת לא הבעיה היחידה שלך.

שרון גל: מה זה הסגנון הזה?

יואל חסון: חברת הכנסת גלאון.

שרון גל: אמרת שאת השמאל הנאור, שאת השמאל המתורבת.

שרון גל: תתנהגי בצורה ראויה.

שרון גל: מה עובר עלייך?

שרון גל: מה קורה לך?

שרון גל: באמת, לא מתאים לך.

שרון גל: או שכן מתאים לך.

מיכל רוזין: יאללה, מספיק לנסות לחנך את כולם כל היום.

מיכל רוזין: צועק דברי נבלה, ועכשיו אתה – – –

שרון גל: דברי נבלה?

שרון גל: מה זה דברי נבלה?

שרון גל: מה עובר עליכם היום?

שרון גל: מה זה הדבר הזה?

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין, נא לשבת במקומך.

יואל חסון: מה זה?

שרון גל: מה קורה פה?

מיכל רוזין: הוא מסית.

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין, תודה רבה.

שרון גל: אתם לא מסוגלים לשמוע את האמת.

מיכל רוזין: לא, אתה לא יכול לשמוע את האמת.

שרון גל: אתם לא מסוגלים לשמוע.

שרון גל: אין בכם הסובלנות.

מיכל רוזין: – – –

שרון גל: ובנאום – את צריכה לסבול אותי עוד שתי דקות.

שרון גל: משפט סיום.

קריאות: – – –

שרון גל: בנאום אחד היום כל המסכה הוסרה מפניכם וכל הזיוף.

שרון גל: זה מביך.

שרון גל: אני קורא לך שוב להתנצל על האמירה הזאת, שמביישת אותך ואת הבית הזה.

מיכל רוזין: אתה מבזה את הבית זה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/933); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה) (הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה.

יואל חסון: אני בטוח שזה יהיה דיון סוער יותר מהדיון האחרון.

יואל חסון: יציג את החוק השר בנט, בבקשה.

יואל חסון: אני מבקש את אותן אנרגיות גם בחוק הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לשבח אותך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אל תשבח אותי.

יואל חסון: תעשה טובה, אל תשבח אותי.

קריאות: – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, אני מבקש.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

קריאות: – – –

יואל חסון: גם אתה חבר שלי, תאמין לי.

יואל חסון: השר נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במעבר חד אנחנו עוברים לנושא הרבה יותר קונסנזואלי, לחוק – אתה יודע מה?

נפתלי בנט: זה מזכיר לי, כשלמדתי על מרד גטו ורשה – כולנו יודעים על מרדכי אנילביץ', אבל מה שפחות מלמדים בספרי הלימוד, שהיו שתי קבוצות שנלחמו: הקבוצה לטובת העניין של הימין והקבוצה של השמאל.

נפתלי בנט: מה שמדהים – עד הסוף המר הם לא דיברו ביניהם.

נפתלי בנט: נלחמו נגד גרמניה הנאצית שתי קבוצות, ולא הצליחו לדבר ביניהם.

נפתלי בנט: אני מקווה שאנחנו נשכיל לדבר בינינו בשפה קצת יותר נכבדה מששמענו כרגע.

נפתלי בנט: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה) (הפטר לחייב מוגבל באמצעים) – חוק מדהים, חוק חברתי, כן, גם חברת הכנסת מיכאלי – היא הצעת חוק ממשלתית שמבקשת להעניק סמכות לרשמי ההוצאה לפועל לתת הפטר לחייבים מוגבלים באמצעים העומדים בתנאים מסוימים הקבועים בהצעת החוק.

נפתלי בנט: מטרת הצעת החוק היא לסייע לעשרות-אלפי חייבים מוגבלים באמצעים אשר אין באפשרותם לשלם את חובותיהם, ואשר נמצאים תחת משטר של הגבלות במשך חמש שנים לפחות, לקבל הפטר מכלל חובותיהם ולפתוח דף חדש בחיים.

נפתלי בנט: מדובר בחייבים אשר המקום המתאים לניהול חובותיהם היה במערכת פשיטת הרגל, אך בשל חסמים רבים הם נותרו במערכת ההוצאה לפועל בלי יכולת להיחלץ ממנה.

נפתלי בנט: אנשים שבעצם אין להם חיים.

נפתלי בנט: הצעת החוק קובעת תנאי סף לצורך הגשת בקשה למתן הפטר, שמטרתם לוודא כי מדובר בחובות נמוכים ופשוטים יחסית, וכי לחייב אין נכסים הניתנים לעיקול, למעט משכורת או הכנסה אחרת.

נפתלי בנט: כמו כן, תנאי הסף מבקשים להבטיח כי יוכל להגיש את הבקשה מי שעומד בצו התשלומים, ולא מתנהלים בעניינו הליכי פשיטת רגל.

נפתלי בנט: עוד מוצע, כי כאשר מתקיימות נסיבות המסייגות מתן הפטר, לא יינתן צו הפטר לחייב.

נפתלי בנט: בין היתר, נבחנים גם תום הלב של החייב וההשלכות הכלכליות על הנושה.

נפתלי בנט: הלוא אם ניתן הפטרים בקלות, אנשים יכניסו את עצמם לחובות מתוך ידיעה שהמדינה תחלץ אותם.

נפתלי בנט: פעולת ההפטר תהיה זהה לפעולת ההפטר מכוח פקודת פשיטת הרגל, כלומר מתן פטור לחייב מכל החובות שחב בהם מיום הגשת הבקשה, כולל אלה שטרם הגיעו להוצאה לפועל, מלבד חובות שמוחרגים מההפטר לפי פקודת פשיטת הרגל.

נפתלי בנט: ההוראה תיקבע למשך שלוש שנים, וזאת מתוך כוונה להביא עד אז חקיקה חדשה בתחום פשיטת הרגל וחדלות הפירעון, אשר תספק ראייה כוללת וחדשנית ותגייס את כל גורמי המערכת הנוגעים לדבר לטובת ייעול ההליכים ולטובת החייבים, הנושים והמשק.

נפתלי בנט: זה אקט חברתי, זה אקט מוסרי, זה אקט יהודי – ואני חושב שכולם מכירים את המקורות.

נפתלי בנט: בתורה, בספר דברים נאמר: "וזה דבר השמִטה שמוט כל בעל מַשֵה ידו אשר יַשֵה ברעהו – – – על כן אנֹכי מצוְך לאמֹר פתֹח תפתח את ידך לאחִיך לעניֶך ולאביֹנך בארצך".

נפתלי בנט: בהשראה ממצוות השמיטה אני סבור שהמתווה המוצע הוא מתווה נכון, מאוזן וחברתי מהמעלה הראשונה.

נפתלי בנט: הוא יעניק לעשרות-אלפי אזרחים שגורלם לא שפר עליהם את האפשרות לצאת ממעגל העוני ולהתפרנס בכבוד.

נפתלי בנט: זו הצעת חוק ממשלתית שידידתי השרה איילת שקד מביאה.

נפתלי בנט: אני גאה במהלך הזה.

נפתלי בנט: אני גאה שנפל בחלקי להגיש את זה.

נפתלי בנט: הממשלה מבקשת את תמיכת הכנסת.

יואל חסון: תודה רבה לשר בנט.

יואל חסון: יש פה דוברים שרשומים לדיון.

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי – מסיר.

יואל חסון: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

קריאה: – – –

יואל חסון: חמישה בערך.

קריאות: – – –

יואל חסון: אתם הולכים לבד?

יואל חסון: אתם הולכים לבד?

יואל חסון: בבקשה, חברת הכנסת מיכאלי.

מרב מיכאלי: אני מחכה שתסיימו לשוחח פה.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה להפריע להווי, ההווי הלילי פה בין – מה?

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: אני רוצה לברך.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת, שאם אכן תתמכו בה עכשיו בקריאה ראשונה, היא תידון מחר בבוקר בוועדת החוקה, יחד עם הצעת החוק הפרטית שלי להפטר, שזכתה, לשמחתי, לתמיכת הממשלה.

מרב מיכאלי: אכן, אדוני השר, מהלך של שמיטה, שהתחלנו לדון בו כבר עם הממשלה הקודמת, עם משרד המשפטים, עם השרה ציפי לבני.

מרב מיכאלי: זה בדיוק היה הרעיון – להביא בשנת השמיטה את השמיטה הכל-כך מתבקשת הזאת למאות אלפים; לא פחות מזה, חברותי וחברי – מאות אלפים שזקוקים להפטר הזה ממש כאוויר לנשימה.

מרב מיכאלי: הרחבתי כאן מוקדם יותר הערב ארוכות על ההוצאה לפועל, שהיא החצר האחורית של מדינת ישראל, שנמצאות ונמצאים בה מאות אלפים מהציבור המוחלש והמוחלשת ביותר בישראל, שאין להם אפילו יכולת לקבל ייצוג, להשיג לעצמם ייצוג.

מרב מיכאלי: ההוצאה לפועל היום היא מקום שברגע שנכנסתְ או נכנסתָ אליו זה ללא יציאה.

מרב מיכאלי: אין דרך לצאת מההוצאה לפועל: הריביות הן לא מפוקחות, הן מופרעות, הן לא נורמליות, והחובות גדלים בצורה בלתי מתקבלת על הדעת, ככה שבקלות כל אחד ואחת מגיעות למצב שהם לעולם לא יוכלו לשלם את החוב.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת, עיקרה וכוונתה מצוינות.

מרב מיכאלי: יש דברים שנצטרך לתקן בה.

מרב מיכאלי: למשל, לא הגיוני לחייב בה – ברגע שהיא הוראת שעה לשלוש שנים, לא הגיוני שחייב יצטרך להיות מוגבל באמצעים חמש שנים, שכן זה אומר שכל מי שלא מוגבל כבר היום שנתיים, לא יוכל ליהנות מהחוק; למשל, אנחנו צריכות וצריכים להוציא מהחוק הזה את רשות המסים, שהכניסה את ידה הארוכה ועשתה מעצמה בעל-הבית בתוך ההפטר של ההוצאה לפועל – דבר לא מתקבל על הדעת בשום קנה מידה.

מרב מיכאלי: אבל על כל הדברים האלה אני בטוחה שנעבוד בוועדה, בוועדת החוקה, שאליה, אני מקווה, יעבור החוק.

מרב מיכאלי: אז כאמור, אני רוצה לברך ולשמוח שאנחנו סוף-סוף בדרך לעשות את הדבר הכל-כך נכון לכל כך הרבה חייבות וחייבים שמגיעים להם חיים חדשים וראויים.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת מיכאלי.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר.

עיסאווי פריג': רוצה לדבר, אבל אין לי כוח.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני לא מאמין שתש כוחך.

יואל חסון: לא מאמין.

יואל חסון: לא מאמין.

יואל חסון: אתה רוצה לבחון את זה בכל זאת?

עיסאווי פריג': לא.

יואל חסון: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא פה.

יואל חסון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא פה.

יואל חסון: באסל גטאס – לא נמצא פה.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: נמצא גם נמצא.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לברך על החוק הזה.

נחמן שי: אני חושב שהוא חוק בעל ערך חברתי של ממשלה אנטי-חברתית.

נחמן שי: טוב שמדי פעם היא מתעוררת ומגלה שיש אנשים שצריך להתייחס אליהם טיפה אחרת, ועל כך אני מברך ומצדיק.

נחמן שי: אבל אני רוצה לומר משהו על מה שהתרחש פה בכנסת בשעה האחרונה.

יואל חסון: ששש, חברים.

יואל חסון: חברים, מה קרה?

יואל חסון: נחמן שי עורר את כולם?

נחמן שי: תראו, החיזיון הזה הוא חיזיון שמבייש את הבית הזה, את כולנו, לכל אורך הדרך, מהדברים של שרון גל, דרך הדברים גם של זהבה גלאון.

נחמן שי: שניהם.

נחמן שי: אבל אני רוצה לומר משהו לחברים פה משמאל, שבמקרה הם משמאל.

נחמן שי: תקשיבו לי.

שרון גל: מה שרון גל אמר?

שרון גל: מה אמרתי?

נחמן שי: עזוב, עזוב, אני לא אענה לך.

נחמן שי: אני רוצה לומר דבר אחד: יש פה כל הזמן ניסיונות להתגרות בחברי הכנסת הערבים.

נחמן שי: כל הזמן.

נחמן שי: אני עוקב מתחילת הישיבות היום.

נחמן שי: אנחנו יושבים פה, ברוך השם – – –

רוברט אילטוב: הם בכלל לא מתגרים בנו.

נחמן שי: להתגרות זה כל הזמן להוציא אותם מדעתם, כל הזמן.

רוברט אילטוב: והם לא – – –

נחמן שי: תקשיב לי.

נחמן שי: זה נכון, אחד מהם השתתף בקרוז, או איך שקוראים לזה – דבר חמור ממדרגה ראשונה; כמו בגידה, בעיני.

נחמן שי: כמו בגידה.

נחמן שי: ואחרים צועקים פה.

נחמן שי: אבל יחד עם זאת, בואו נזכור דבר אחד כולנו: אנחנו חיים בחברה אחת, ואנחנו צריכים לכבד את המיעוט שחי בתוכנו, לכבד אותו.

רוברט אילטוב: לכבד את הרוב.

נחמן שי: וזה קשה להיות מיעוט.

יואל חסון: חבר הכנסת אילטוב.

נחמן שי: וזה קשה להיות מיעוט.

נחמן שי: זה קשה.

נחמן שי: יש להם לאום משלהם, שהם לא שייכים לו, והתנאים שלהם יותר קשים משלנו.

נחמן שי: בואו לא נחשוב איך זה להיות מיעוט במדינת ישראל.

נחמן שי: והמחויבות שלכם, שאתם היום הרוב בבית הזה, אתם היום הרוב בבית הזה, זה לכבד את המיעוט.

נחמן שי: על זה קמה ונופלת דמוקרטיה.

נחמן שי: זה סוד קיומה של הדמוקרטיה.

נחמן שי: ולכן, אני ממליץ לכל הדוברים – – –

יואב קיש: אבל גם למיעוט יש חובות.

יואב קיש: גם למיעוט יש חובות, נחמן.

נחמן שי: אני מכבד כל אחד.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש, אתה דיברת.

יואל חסון: מספיק.

נחמן שי: אני לא מסכים למה שאמרה חברתי זהבה גלאון.

נחמן שי: אני לא מסכים אתה, והיא הייתה צריכה להתנצל, בעיני.

נחמן שי: אבל יחד עם זאת, אני אומר לכם, הטון הזה, שכל הזמן מחפשים איך להדליק את הקבוצה הזאת של חברי הכנסת הערבים ולקבל קצת חשיפה – – –

יואב קיש: אבל הם לא שומרים על החובה שלהם למדינה.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

נחמן שי: – – – ולקבל קצת חשיפה.

נחמן שי: למיעוט יש זכויות – –

יואב קיש: למיעוט יש חובות.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

נחמן שי: – – ודמוקרטיה נבחנת ביכולת שלה להגן על המיעוטים שחיים בתוכה.

נחמן שי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה; מוותר.

קריאה: תמיד אנחנו אשמים.

יואל חסון: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להודות שאני אצביע בעד החוק, אבל בדרך כלל כשאני מצביע בעד אני לא בא לדבר, אז למה עליתי בכל אופן?

חיים ילין: השר בנט לא נמצא פה, אבל מרדכי אנילביץ' – על שמו נקרא קיבוץ יד-מרדכי.

חיים ילין: קיבוץ יד-מרדכי, מי שיודע או לא, נמצא על גבול רצועת-עזה.

חיים ילין: מי שיודע או לא, רובם, מה שנקרא שמאלנים מצביעי מרצ.

חיים ילין: אחוז האנשים שעושים צבא ביחידות הקרביות ביותר – ינון, כולל ביחידה שלך – הוא בין הגבוהים במדינת ישראל.

ינון מגל: אחרי ההתנתקות.

חיים ילין: רגע, שנייה.

חיים ילין: תמיד יהיה לך מה להגיד, ינון.

חיים ילין: תמיד.

ינון מגל: ההוצאה לפועל – – –

יואל חסון: חבר הכנסת מגל.

חיים ילין: באמת, ינון, זה לא מכובד.

חיים ילין: אם כבר בן-אדם אחרון – תקשיב.

חיים ילין: אני לא נשארתי סתם עד השעה הזאת בשביל לתת חינוך, לחנך, אני רק בא להסביר מה אני הרגשתי כשישבתי שם על הכיסא.

קריאה: אגב, אתה – – –

חיים ילין: לא.

חיים ילין: וכשאומרים "עוכרי ישראל" קופצים הפיוזים, כי טובי הבנים – כולל חברת הכנסת, שגם הולכת לשלוח את הבן שלה לצבא – מה לעשות, הם לא עוכרי ישראל.

דוד ביטן: – – –

חיים ילין: תקשיבו, אי-אפשר כל הזמן – באמת, אני אומר לכם את זה עכשיו, לאנשי הליכוד שצריכים פריימריז וחייבים בלהיטות את השנאה הזאת כלפי הערבים.

קריאה: מה זה קשור?

קריאה: מה זה קשור?

חיים ילין: אי-אפשר.

מכלוף מיקי זוהר: מה עדיף, היפי-נפש שלכם ביש עתיד?

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי זוהר, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: אתה עולה לדבר עוד מעט.

דוד ביטן: – – –

חיים ילין: איך?

דוד ביטן: גם אתם משמיעים דברים שקשים לשמוע.

חיים ילין: אני לא שומע את מה שאתה אומר.

יואב קיש: הוא אומר: בוא נראה אותך מצביע נגד לפיד.

חיים ילין: מה זאת אומרת, אני אצביע נגד?

חיים ילין: מה הקשר?

יואב קיש: מה הקשר לפריימריז שלנו?

חיים ילין: מה הקשר?

יואב קיש: מה הקשר לפריימריז?

חיים ילין: מה הקשר בין זה שרוב האנשים שנמצאים פה סולדים מהמלחמה הפנימית בכנסת הזאת, שמחלחלת לעם ישראל?

חיים ילין: מה הקשר?

חיים ילין: תסביר לי.

חיים ילין: מעבר למפלגה, יש אחריות פה לכל אחד.

חיים ילין: הוא מייצג.

חיים ילין: זה מה שהוא מייצג?

חיים ילין: את ההתלהמות הזאת?

חיים ילין: השנאה הזאת?

חיים ילין: אתה יודע, אני אגיד לך משהו: איפה שיש שנאה לא צומח כלום.

חיים ילין: שום כלום.

חיים ילין: וזה לא משנה מה הדעות שלך.

דוד ביטן: – – –

חיים ילין: לא משנה כהוא זה, כהוא זה.

חיים ילין: ותרשו לי להגיד דבר אחד.

חיים ילין: כבוד השר יריב, באמת אני אומר לך את זה: בסוף, כל תמצית ההוויה של כנסת ישראל נמצאת במשפט אחד – אם בסוף אתה כן מוכן לתת 4 מיליון תעודות זהות לפלסטינים, שהם יהיו חלק מהכנסת, כן או לא.

חיים ילין: אם תמצה את הדיון – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אז מה תעשה אתם?

חיים ילין: אמרו לי פעם: כשצועקים משמאל ומימין, זה סימן שכנראה אני צודק.

קריאה: שנתיים עומדים ושואלים אותם את הדבר הזה, והם מתחמקים.

קריאה: שפעם אחת יענו מה הם רוצים.

קריאה: פעם אחת תענו מה תעשו – – –

קריאות: מה פתאום?

קריאות: מה פתאום?

קריאות: לא ניתן.

קריאות: לא ניתן.

קריאות: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חיליק בר, חבר הכנסת בר, חבר הכנסת בר.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: שלישית.

יואב קיש: – – –

יואל חסון: לא, זה היה שלישית.

יואל חסון: שלישית.

יואל חסון: נא להוציא את חבר הכנסת קיש.

יחיאל חיליק בר: – – – (חבר הכנסת יואב קיש יוצא מאולם המליאה.

יחיאל חיליק בר: )

יואל חסון: חבר הכנסת בר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

חיים ילין: אני רוצה משפט סיום.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: חבר הכנסת בר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: חיליק, די.

יחיאל חיליק בר: אתם הפכתם מהמחנה הלאומי למחנה הדו-לאומי.

דוד ביטן: – – –

מיכל רוזין: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת בר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: די, חבר הכנסת בר.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: מספיק ודי.

יואל חסון: אתה צריך לסכם.

חיים ילין: משפט סיום.

חיים ילין: אני רוצה משפט סיום.

יואל חסון: משפט סיום.

מירב בן ארי: – – –

חיים ילין: חצי מהדברים – בכלל לא הצלחתי להגיד כלום.

חיים ילין: מה אתה רוצה?

מיכל רוזין: – – –

יואל חסון: לא, מיכל, אני לא עושה איפה ואיפה.

יואל חסון: אני לא עושה.

חיים ילין: אני אשם בזה?

חיים ילין: על השעה אני אשם?

יואל חסון: אם אתה תגיב אני לא אתן לך לסיים את דבריך.

יואל חסון: אז תסיים, משפט אחרון.

חיים ילין: כבוד השר, הבנת?

יואל חסון: תודה רבה.

חיים ילין: לא, תן לי להגיד משפט סיום.

יואל חסון: אז תגיד.

חיים ילין: יש לנו טריליון שקל בגז.

חיים ילין: יש לנו את המוחות הכי טובים בעולם להמציא כמעט כל פטנט.

חיים ילין: יש לנו את הכול.

חיים ילין: רק תחשוב עכשיו לאן אפשר להגיע עם המדינה הזאת, אם באמת בסופו של דבר יהיה שקט לטווח ארוך.

יואל חסון: תודה רבה.

חיים ילין: רק על זה תחשוב.

יואל חסון: תודה, חבר הכנסת ילין.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

יואל חסון: מכלוף מיקי זוהר – אחרון הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אנחנו שומעים פה דברי ביקורת מחברי האופוזיציה על התנהלות הליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם, מה מנסה לומר הליכוד?

מכלוף מיקי זוהר: בוא ננסה להבין יחד.

יואל חסון: בוא ננסה להבין באמת.

מכלוף מיקי זוהר: באמת.

מיכל בירן: אנחנו שוברים את הראש.

מיכל בירן: תסביר.

מכלוף מיקי זוהר: הוא אומר דבר אחד: לא נמאס לכם להיות שאננים?

מכלוף מיקי זוהר: לא נמאס לכם לטמון את הראש בחול ולחשוב שבצד השני יש היום מישהו שאתה יכול לנהל אתו משא-ומתן?

קריאה: אם בגין היה תבוסתן כמוך עדיין היה לנו – – – עם המצרים.

קריאה: מזל שמחוללי הליכוד לא היו תבוסתנים כמוכם.

יחיאל חיליק בר: לא נמאס לכם להיות פופוליסטים ולדבר לציבורים מסוימים שנוח לכם להשמיע להם את הדברים האלה?

יחיאל חיליק בר: לא נמאס לכם לדבר דברים?

יואל חסון: חיליק, קריאת ביניים.

יואל חסון: מספיק.

יחיאל חיליק בר: מזל שמחוללי הליכוד לא היו תבוסתנים כמוכם.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו, הדבר הכי גדול – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חיליק בר, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: פעם שלישית.

יואל חסון: נא לצאת להירגע.

יחיאל חיליק בר: לא, פעם שנייה.

יואל חסון: לא, זה היה שלישית, אבל לא שמת לב.

מכלוף מיקי זוהר: חיליק, גם אותי הוציאו קודם, זה בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: לא רק אותך.

יחיאל חיליק בר: שנייה.

יחיאל חיליק בר: יואל, יואל.

יואל חסון: אני לא יכול לעשות איפה ואיפה.

יואל חסון: אין מה לעשות.

יואל חסון: מיכל רוזין עוקבת.

יואל חסון: היא סופרת.

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין עושה לי יומן.

יחיאל חיליק בר: מזל שמחוללי הימין לא היו תבוסתנים כמוכם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה שאנן ואתה מסוכן למדינה הזאת.

יחיאל חיליק בר: אתם פחדנים, תבוסתנים – – – (חבר הכנסת יחיאל חיליק בר יוצא מאולם המליאה.

יחיאל חיליק בר: )

מכלוף מיקי זוהר: השאננות שלך מסוכנת לביטחון מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: השאננות הזאת בדיוק היא מה שמסכן את עתידו של עם ישראל, של העם היהודי בארצו.

מכלוף מיקי זוהר: אותה שאננות בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: אותה שאננות.

מיכל רוזין: – – –

מיכל בירן: – – – שאתה תביא אותנו למדינה דו-לאומית.

מיכל רוזין: אתה תביא אותנו – – –

מכלוף מיקי זוהר: את הרמת לי להנחתה, חברת הכנסת היקרה.

יואל חסון: רוזין.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת רוזין, הרמת לי להנחתה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם לא שאננים – אתם מסוכנים.

מכלוף מיקי זוהר: אתם מסוכנים.

מיכל רוזין: בינתיים מי שמביא אותנו לבידוד בין-לאומי זה אתם.

מכלוף מיקי זוהר: אתם חושבים שהעמדות שלכם ריאליות, בזמן שהעמדות שלכם נועדו לדבר אחד ברור: לחיזוק ארגונים שפועלים נגד ביטחונה של מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תתעסקו במה שאתם טובים בו.

מיכל רוזין: 20 שנה אתם בשלטון.

מיכל רוזין: מה עשיתם?

מיכל רוזין: אתם עדיין מאשימים את השמאל.

מכלוף מיקי זוהר: תפסיקו להתעסק בצה"ל.

מכלוף מיקי זוהר: תפסיקו להתעסק בנושאים הללו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לסיכום, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: לסיכום – –

יואל חסון: יש לך דקה ועשר שניות.

מכלוף מיקי זוהר: – – מדברים אתי על הביקורת שאני מפנה לחברי הכנסת הערבים.

מיכל רוזין: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת רוזין, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי מה אני מבקש מחברי הכנסת הערבים?

מכלוף מיקי זוהר: דבר פשוט: תתעסקו בערביי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: לא נמאס לכם להתעסק בפלסטין?

מיכל רוזין: מי אתה שתגיד – – –

מכלוף מיקי זוהר: תהיה מדינה, לא תהיה מדינה.

מכלוף מיקי זוהר: איך היא תוקם?

מכלוף מיקי זוהר: יש צרכים לערבים הישראלים: אין להם ביוב בשכונות, אין להם חינוך לילדים – –

נחמן שי: על זה דיברתי.

מכלוף מיקי זוהר: – – אין להם סדר.

נחמן שי: אבל על זה דיברתי.

מכלוף מיקי זוהר: אז שיתעסקו בזה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הם לא מתעסקים בזה.

מיכל בירן: תתעסקו אתם בזה.

מיכל בירן: אתם בממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: הם מתעסקים רק בפלסטין, רק בצרכים של ה"חמאס" ובצרכים של ה"פתח".

מכלוף מיקי זוהר: הם לא מתעסקים בצרכים של אזרחי ישראל.

מיכל בירן: גם ביבי נתניהו – – –

מכלוף מיקי זוהר: וברגע שהם לא מתעסקים בצרכים של אזרחי ישראל, אתם לא רוצים לצפות מאתנו, חברי הליכוד, להתבונן מהצד ולראות אותם פועלים נגד המדינה שלנו, בכנסת שלנו, ולשתוק.

מכלוף מיקי זוהר: אם הם היו פועלים למען ערביי ישראל, הם היו מקבלים רוח גבית מאתנו.

מיכל רוזין: תפעל למען כל אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הם פועלים אך ורק למטרות מלחמה – לחרחר מלחמה; לעורר מאבקים שאין בהם שום דבר שמסייע ומשרת את מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני אומר לכם, חברים, הביקורת שאתם משמיעים כלפינו, הליכוד, היא שאננות.

מכלוף מיקי זוהר: היא מסוכנות לעתידו של העם היהודי בארצו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נלך בדרך הזאת, גם חברי הכנסת החדשים, גם השרים שמובילים.

יואל חסון: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נלך בדרך אחת פשוטה – –

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, תודה, אבל תם זמנך.

מכלוף מיקי זוהר: – – דרך לאומית נכונה לעם ישראל, לארץ-ישראל ולתורת ישראל.

יואל חסון: שים נקודה.

יואל חסון: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לכם.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה) (הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ה–2015, בקריאה ראשונה.

יואל חסון: בבקשה, הצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה) (הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יואל חסון: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה) (הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ה–2015, אושרה על-ידי מליאת הכנסת בקריאה ראשונה ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יואל חסון: תם סדר-היום.

יואל חסון: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ז בתמוז התשע"ה, 14 ביולי 2015, בשעה 16:00.

יואל חסון: ישיבה זו נעולה.