ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 33, 2015-07-08 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"א בתמוז תשע"ה, 8 ביולי 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת רחל עזריה וקארין אלהרר בנושא: אי-כיבוד הוראות בנק ישראל בנוגע לבעלי חשבונות מוגבלים ובעלי חוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, נפתח עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 47 מאת חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: חשש להפסקת פעילות חינוכית וחברתית משולבת של כיתות רגילות וחינוך מיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת יעל גרמן תיגש למיקרופון באולם ותקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: אני רק רוצה להעיר שאין שר באולם.

יולי יואל אדלשטיין: את צודקת, וכבר הערתי על כך, ומזכירת הכנסת כרגע עם כל המרץ הידוע שלה מחפשת לנו שר תורן.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שני סגני שרים הם עדיין לא כמו שר.

יעל גרמן: עד שיהיו שרים, בעזרת השם.

מאיר פרוש: אם יותר לי להתערב, אני יודע שסגן שר האוצר לשעבר מיקי לוי, שהוא מאותה סיעה של חברת הכנסת גרמן, ענה על הרבה מאוד שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, לא מדובר במשיב.

יעל גרמן: כבוד סגן השר, לא על כך הטענה.

יולי יואל אדלשטיין: השר הגיע.

יעל גרמן: הטענה הייתה שלא היה שר ליד שולחן הממשלה כפי שהנוהג מקובל ומחייב בדיוני הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: צודקת לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, אף אחד לא התכוון לכך שסגן שר החינוך משיב על שאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: זכותו המלאה וזכות המשרד.

יעל גרמן: בכבוד רב.

יולי יואל אדלשטיין: תם הפרק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, כבוד סגני השרים שנמצאים עמנו כאן באולם, אני רוצה להתריע על מגמה – –

יולי יואל אדלשטיין: לקרוא.

יעל גרמן: – – שעלולה להיות מאוד מסוכנת ושלילית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, צריך לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שדורש מאתנו התקנון.

יעל גרמן: אני אקרא את נוסח השאילתה.

יעל גרמן: בעקבות צמצום כיתות בשכבה ב' בבית-הספר יצחק שדה ובעוד מקומות בארץ, תתבטל פעולת השילוב עם החינוך המיוחד.

יעל גרמן: אני מבקשת לשאול: מדוע לא ישאירו את מבנה הכיתות בכל המקומות בארץ שבהם יש פעילות משולבת עם כיתות קטנות כדי למנוע פגיעה בפעילות המשולבת של הילדים בעלי הצרכים המיוחדים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר, בבקשה.

מאיר פרוש: ברשותך, היושב-ראש, אני אנצל את ההזדמנות שאני נמצא כאן מעל הדוכן ואתייחס למקרה המצער שקרה אמש, כאשר נלקח בפתאומיות כבוד קדושת מרן האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, זכר צדיק וקדוש לברכה.

מאיר פרוש: כבוד קדושת האדמו"ר היה בנו של כבוד קדושת מרן רבי ברוך, זכר צדיק וקדוש לברכה, שיסד והקים את השכונה המפוארת ברמת-ויז'ניץ בחיפה.

מאיר פרוש: האדמו"ר זצוק"ל, שהיה בשנתו ה-91, עלה ארצה לאחר השואה יחד עם כבוד קדושת אביו האדמו"ר זצוק"ל, ולמרות החורבן והמשבר שעבר על יהדות אירופה בשנים ההן, הם הצליחו לקומם הריסות ולהקים מחדש את מוסדות התורה בנוסח ויז'ניץ בערים חיפה, בני-ברק, ירושלים, ביתר, אלעד ועוד.

מאיר פרוש: אישיותו הקרינה המון אהבת ישראל וטוב לב ורק עשיית טוב.

מאיר פרוש: אבדתו מורגשת בחיסרון הגדול שנוצר בהסתלקותו.

מאיר פרוש: יהי זכרו ברוך.

מאיר פרוש: תשובה על השאילתה של חברת הכנסת גרמן: בשנת הלימודים תשע"ה למדו בשכבה זו שאת הזכרת שלוש כיתות רגילות וכיתה אחת של החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: לא חל כל שינוי במדיניות השילוב לגבי תלמידי החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: כיתת החינוך המיוחד תמשיך להיות משולבת בחינוך הרגיל.

מאיר פרוש: לגבי תלמידי החינוך הרגיל, העניין עדיין נמצא בבדיקה.

מאיר פרוש: יובהר כי ללא קשר לתוצאות הבדיקה ילדי החינוך המיוחד ישולבו בקבוצות קטנות בהתאם לצורכיהם.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברי הכנסת עטר ושמולי גם כן ביקשו להפנות לסגן השר שאלה נוספת.

יעל גרמן: אני רוצה לחדד ולהבהיר לכבוד סגן השר, שברגע שצומצמו הכיתות, ומשלוש, כפי שאמרת, יש רק שתיים – – –

מאיר פרוש: אני לא אמרתי משפט כזה.

יעל גרמן: אתה אמרת שצומצמו.

מאיר פרוש: אני אמרתי שבשנת הלימודים תשע"ה למדו בשכבה זו שלוש כיתות רגילות וכיתה אחת של החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: לא חל כל שינוי במדיניות השילוב לגבי תלמידי החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: כיתת החינוך המיוחד תמשיך להיות משולבת בחינוך הרגיל.

מאיר פרוש: לגבי תלמידי החינוך הרגיל העניין עדיין נמצא בבדיקה.

מאיר פרוש: כך אני אמרתי.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: אז קודם כול אני שמחה לשמוע.

יעל גרמן: אם העניין נמצא עדיין בבדיקה, זאת אומרת שיש עדיין תקווה שבאמת הן לא תצומצמנה.

מאיר פרוש: כך אמרתי.

יעל גרמן: אם כך, השאלה שאני רוצה לשאול, והיא גם נשאלה בשאלה הראשונה – מה קורה לגבי מקרים אחרים בארץ שבהם כיתות תצומצמנה, יהיו בהן כ-40 תלמידים – וגם אם יהיו 38 או 37 – הרי שהן לא תוכלנה לבצע פעילות משותפת עם כיתה קטנה שהיא בת 20 תלמידים, כי אז יימצא מצב שבכיתה אחת יהיו 60 תלמידים.

יעל גרמן: לכן השאלה שלי הייתה מכוונת אומנם באופן ספציפי לבית-הספר המיוחד הזה בכפר-סבא – ואני שמחה שעדיין לא נקבעה שם קביעה ברורה – אבל אני מתכוונת לכל הארץ.

יעל גרמן: בכל מקרה בארץ שבגלל צמצום כיתות לא ניתן יהיה לשלב את תלמידי החינוך המיוחד מפני שלא ניתן ללמד בכיתה של 45 או 50 או 60, אני מבקשת שמשרד החינוך ייתן את הדעת, ובאותן שכבות שבהן מתקיים החינוך המיוחד בכיתות קטנות לא יצומצמו גם הכיתות הרגילות כדי שתוכלנה לקיים פעילות משולבת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל עטר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני רצה לשאול שאלה נוספת.

דניאל עטר: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת שמולי.

דניאל עטר: אדוני סגן השר, רציתי, ברשותך, לשאול בהקשר של האיסור או ביטול היכולת לשלב תלמידים עם צרכים מיוחדים בכיתת חינוך רגיל.

דניאל עטר: כמי שהיה ראש רשות – אתה יודע שהייתי ראש רשות שנים רבות – ובית-הספר "עמק המעיינות" לידנו הוא אחד מבתי-הספר שיצא שמם למרחוק.

דניאל עטר: זה בית-ספר ששילב ילדים עם צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל, וההצלחות שלו היו מרובות.

דניאל עטר: אני אפתיע אותך אם אני אומר – גם בהיבטים דמוגרפיים.

דניאל עטר: כלומר, גם אנשים ללא ילדים עם צרכים מיוחדים העתיקו את מקום מגוריהם לפריפריה כי הם כל כך אהבו את הרעיון שיש לצדו גם הצלחה יוצאת מן הכלל.

דניאל עטר: מעבר לעניינים החינוכיים ששילוב כזה מאפשר לילדים עם צרכים מיוחדים להתפתח בצורה כמעט רגילה לחלוטין, בעזרת ילדים – לא עם מורים, לא עם סייעות, לא רק עם פעילות שצמודה לצרכים שלהם, אלא השתלבות רגילה בכיתה רגילה – לכן אני ממש הופתעתי לשמוע – – –

מאיר פרוש: מה השאלה שמופנית אלי?

דניאל עטר: הופתעתי לשמוע שאתם שיניתם את זה, ואתם לא מאפשרים לבית-ספר כזה שילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים עם ילדים רגילים יחד.

דניאל עטר: על זה רציתי לשאול: מדוע?

דניאל עטר: האם לא ראוי שתשאירו את המצב כמו שהיה ותעודדו את המשך ההתפתחות שלו?

דניאל עטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דניאל עטר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, שאלה נוספת, ולאחר מכן סגן השר ישיב לכולם.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, לפני כשבועיים העליתי כאן במליאה שאילתה על מקרה שבו באחד מבתי-הספר בסביבת ירושלים – אני חושב שזה היה בביתר-עילית או במודיעין-עילית, אני כבר לא זוכר – על כל פנים, הוצאו ילדים בחינוך המיוחד ממתחם בית-הספר, ובבית-הספר, באותו בית-ספר, עד כדי כך הפריז המנהל ובעצם השכיר חלק מהמתחם של בית-הספר לבתי-עסק.

איציק שמולי: אתם הבטחתם להתערב, במענה על השאילתה שלי מלפני כשבועיים.

איציק שמולי: אני מבקש לשאול: מה נעשה מאז?

איציק שמולי: ובנקודה נוספת, אתמול פורסם בערוץ 10, אדוני סגן השר, על קייטנה ברחובות, בקריית-משה, שבה יש באותו מתחם שתי כיתות:

איציק שמולי: כיתה אחת לעם ישראל וכיתה שנייה – אני אומר את זה כמובן במירכאות כפולות – אך ורק לאתיופים.

איציק שמולי: השאלה: האם שמעתם על זה?

איציק שמולי: מה אתם מתכוונים לעשות בעניין?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: חברת הכנסת גרמן בדבריה ביקשה גם שאני אתייחס למקרים אחרים.

מאיר פרוש: אני לא יכול לומר לך כאשר את לא מצביעה על נקודה מסוימת – –

יעל גרמן: לא, לא – – –

מאיר פרוש: – – וגם אם את תשאלי על נקודה מסוימת, אני לא מכיר אותה כדי לענות תשובה.

מאיר פרוש: אבל מתוך התשובה שאני עניתי לגבי המקרה בכפר-סבא אפשר להבין שהמשרד מאוד מאוד רגיש בכל מה שקשור לשאלה הזו של ילדי החינוך המיוחד והשילוב שלהם בכיתות הרגילות, כי אני אמרתי, וצריך לדעת את המקרה בכפר-סבא.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים הקודמת היו יותר מ-80 תלמידים – –

יעל גרמן: – – –

מאיר פרוש: – – ואז זה הצדיק – לפי ההתנהלות זה הצדיק שיהיו שלוש כיתות.

מאיר פרוש: כרגע, כשמדובר על פחות מ-80 – – –

יעל גרמן: 79.

מאיר פרוש: אני יודע על 77.

מאיר פרוש: אז יכול להיות שיש בעיה בהתנהלות הזו, אבל יחד עם זאת, בדברי לא אמרתי שיש כבר החלטה; לא אמרתי שיש החלטה.

מאיר פרוש: הנושא בבדיקה מהרבה היבטים, אבל ודאי גם מההיבט הזה של הרצון לתת את התשובות המתאימות וההולמות לילדי החינוך המיוחד, כך שאני בטוח שבסופו של דבר, במסגרת האפשרויות, ייעשו המיטב והמרב כדי שהילדים לא ייפגעו.

מאיר פרוש: כנ"ל, אני חוזר גם לחבר הכנסת דניאל עטר, דיברת והזכרת בית-ספר ספציפי אחד שאני לא יודע ללמוד ממנו, או גם אתה לא נתת נתונים מה בדיוק קורה עם בית-הספר הזה, שהוא לא יוכל לפעול הלאה כפי שהוא פעל בעבר.

מאיר פרוש: אבל אם אני אקבל יותר נתונים, אני אשמח, כמו תמיד, לבדוק את זה ולהביא לך תשובות שבסופו של דבר הן יהיו לתועלת הילדים ובית-הספר, והמועצה שבה כיהנת בגאון ובכבוד הרבה שנים.

דניאל עטר: לידו יש בית-ספר שקוראים לו "גאון", "גאון הירדן".

מאיר פרוש: אתה היית גאון, זה מה שאני יכול לומר לך.

דניאל עטר: אז זה קרוב, זה בסדר.

מאיר פרוש: חבר הכנסת שמולי, אתה שאלת לפני שלושה שבועות, אם אני לא טועה, זה היה על ביתר-עילית, ואני לא יודע לומר שמנהל בית-הספר השכיר.

מאיר פרוש: כי הרי במוכר שאינו רשמי או בפטור, כאשר יש כיתות של משרד החינוך ובונים, מנהל בית-הספר שהעירייה מינתה או שמונה על-ידי משרד החינוך, הוא מפעיל את זה.

מאיר פרוש: בפועל, אותו עסק – לא שזה בסדר ולא שהעירייה שם לא פועלת כדי להוציא את בית-העסק הזה – אבל המקום שבו בית-העסק קיים הוא לא נבנה בכספי משרד החינוך אלא מחלל שנוצר שם, ולא שהייתה כיתה ובמקום של הכיתה הזו עשו את בית-העסק.

מאיר פרוש: זה לא אתי שהדבר הזה יקרה, והעירייה פועלת בעניין הזה.

מאיר פרוש: כל מי שצריך להיות בחינוך מיוחד, מטופל.

מאיר פרוש: באופן כללי אני יכול לומר לך, גם שם וגם בכל מקום אחר, לא באותה מידה שאנחנו רוצים שזה יהיה.

מאיר פרוש: אני יכול לומר לך, למשל, שלילדים של פטור – אם אתה יודע מה המושג של "פטור", זה בחרדים, בעשרות אלפים – אין הסייעות לחינוך מיוחד, אבל את זה אנחנו צריכים לעשות ומנסים לתקן את זה במסגרת הקואליציה הנוכחית, כך שהדבר בביתר-עילית מטופל.

מאיר פרוש: משרד החינוך חייב לעירייה כ-10 מיליון שקלים, בינתיים עיכבו כ-3 מיליון שקלים עד שיתוקנו הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין – – –

יעל גרמן: יש עוד שאלה.

מאיר פרוש: רגע.

מאיר פרוש: סליחה, סליחה, סליחה.

יעל גרמן: לגבי האפליה בין אתיופים – – –

מאיר פרוש: סליחה.

מאיר פרוש: את צודקת.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי?

מאיר פרוש: הקייטנה ברחובות.

יולי יואל אדלשטיין: אה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, נכון, נכון.

מאיר פרוש: כל מי שראה את זה בעם ישראל וגם במשרד הזדעזע מהנושא הזה, ואני יודע שהוא מטופל.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לומר בדיוק מה הדברים שנעשו, האופרטיביים, אבל הוא מטופל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה עוד הפעם לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 48 מאת חברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: תחקיר "זוגלובק": התעללות בבעלי-חיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע ששתי השאלות הנוספות כבר תפוסות, כי חברי הכנסת תמר זנדברג ואיציק שמולי הגישו שאילתות בנושא זהה או דומה, ולכן אנחנו נאפשר להם להפנות שאלות נוספות לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורי אריאל: האם לשמולי יש הוראת קבע על שאילתות?

יולי יואל אדלשטיין: בנושא החשוב הזה אני חתמתי לו על הוראת קבע, כמו לעוד כמה חברי כנסת, ואני לא אובייקטיבי.

דניאל עטר: איך שאתה לא עושה, אדוני השר, אתה גורם לסכסוך בתוך האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

נורית קורן: ב-2013 נחשפה ב"כלבוטק" התעללות בבעלי-חיים במשחטת "זוגלובק".

נורית קורן: לפרקליטות הועברו צילומים, ובהם ראיות לעבירות על חוק צער בעלי-חיים ותקנות הובלת עופות.

נורית קורן: תחקיר ערוץ 10 חשף שאין שינוי.

נורית קורן: רצוני לשאול: 1.

נורית קורן: היכן עומדת החקירה?

נורית קורן: 2.

נורית קורן: מדוע טרם הוגשו כתבי אישום?

נורית קורן: תודה.

אורי אריאל: אפשר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים והשואלת הנכבדה, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, ואני בראשו, פועלים במלוא המרץ לשיפור רווחתם של בעלי-החיים בישראל.

אורי אריאל: מאז נכנסתי נעשו דברים רבים, ואפרט אותם.

אורי אריאל: לפי דעתי, כל מי שישווה את זה לשנים קודמות יוכל להיווכח די בקלות שיש פה שינוי מגמה, ואני אפעל באפס סובלנות כלפי הנושא של צער בעלי-חיים וכלפי מי שעושים מעשים שלא ייעשו, לא מבחינה יהודית ולא מבחינת חוקי מדינת ישראל.

אורי אריאל: מאז נכנסתי, זה אחד הנושאים החשובים שמקבלים עדיפות וקדימות בטיפול.

אורי אריאל: ב"קיצור שולחן ערוך" נכתב כך, ואני מצטט: "אסור מן התורה לצער כל בעל-חי, ואדרבה, חייב להציל כל בעל-חי מצער, אפילו של הפקר" – זאת אומרת, שאין לו בעלים.

אורי אריאל: יש פה הלכה ברורה, פסוקה מהתורה, לא רק שאסור לגרום צער בעלי-חיים; גם אם אתה רואה שיש בעל-חיים בבעיה ואין לו בעלים, אין לך עם מי לדבר, אתה מחויב לטפל בו ביוזמתך ולא להתעלם ממנו.

אורי אריאל: ואנחנו רואים בזה ערך כללי, כמובן אוניברסלי גם, ולכן הנחיתי את השירותים הווטרינריים ואת עובדי לשכתי והמשרד לטפל בכל בעיה שמתעוררת במהירות, בעדיפות וגם בנחישות.

אורי אריאל: אי-אפשר לעבור לסדר-היום על התמונות המזעזעות שהובאו בפנינו כפי שצולמו גם בבית-המטבחיים "דבאח" וגם כפי שצולמו במשחטת "זוגלובק".

אורי אריאל: חשוב להדגיש כי השירותים הווטרינריים פועלים בכל עת באופן רצוף לחקור ולבקר בבתי-מטבחיים ומשחטות על מנת לאתר הפרות בתחום צער בעלי-חיים ובריאות הציבור.

אורי אריאל: אני נותן לכם דוגמה על בית-המטבחיים העירוני בבאר-שבע.

אורי אריאל: הוא סגור כבר כחודש ימים – כחודש ימים – לאחר שנמצאו שם ליקויים, ואנחנו דרשנו לתקן את זה.

אורי אריאל: אני אומר פה, ואני מודה לך על העלאת הנושא הזה, חברת הכנסת קורן, לא נאפשר לשום גורם לעבוד בצורה לא תקינה.

אורי אריאל: אנחנו לא מענישים מישהו, זה לא בסמכותי.

אורי אריאל: קבעתי את המדיניות.

אורי אריאל: אחראים לזה השירותים הווטרינריים אצלנו במשרד.

אורי אריאל: הם אלה שמבחינה מקצועית בודקים את התלונות, ואם נמצאו תלונות, קודם כול הם דורשים לתקן.

אורי אריאל: מי שיתקן, המפעל יקבל אישור מחדש לעבוד.

אורי אריאל: אנחנו לא מענישים, לא את הפועלים, לא את בעלי המפעל.

אורי אריאל: יחד עם זאת, בצורה הכי ברורה והכי פשוטה, מי שיעבור עבירות על החוק נפעל להעמידו לדין.

אורי אריאל: בעקבות התחקיר לגבי "זוגלובק" מתקיים בשעות אלה – ממש עכשיו, עוד אני מדבר פה, יש צוות שנמצא במפעל, אחרי שסגרנו את המפעל כי הוא לא עמד בתנאים שהצבנו לו.

אורי אריאל: נבחן אם תוקנו הליקויים.

אורי אריאל: אם הליקויים תוקנו, הוא אכן ייפתח.

אורי אריאל: עוד הפעם, זה לא מסיר את האחריות לגבי אותם פועלים או מנהלים שיש להם אחריות.

אורי אריאל: לכאורה – אני מדגיש, לכאורה – יש חשד שהם עברו על החוק.

אורי אריאל: החקירה החלה ביום ראשון בשעות הערב.

אורי אריאל: אני מציין לטובה את יחידת הפיצו"ח אצלנו, שאחראית לתחום הזה, שהגיעה ב-21:00 לנהריה והחלה בעבודתה.

אורי אריאל: המשחטה נדרשה להוסיף באופן מיידי כוח-אדם אשר יפקח ברצף על תהליך השחיטה ברמפת השחיטה, וזאת לצד תוספת פקחים וטרינריים מטעם השירותים הווטרינריים שיפקחו על השחיטה עצמה.

אורי אריאל: אני מדגיש, למען הסר ספק, אין לזה קשר למשגיחי הכשרות, שהם דבר בפני עצמו והם לא באחריותי.

אורי אריאל: עם זאת, במהלך היום הובהר כי כדי לאפשר למפקחים פיקוח מיטבי על הפריקה והשחיטה ברמפה יש להתאים תשתיות שאינן מצויות.

אורי אריאל: לאור זאת הוחלט על-ידי השירותים הווטרינריים להפסיק באופן מיידי את פעילות המשחטה על כל אגפיה, עד להסדרת התשתיות הנדרשות שיאפשרו את יישום הפיקוח.

אורי אריאל: יש לציין כי הכלובים והקנקנים נבדקו ונמצאו תקינים.

אורי אריאל: לא הכול לא בסדר, צריך להיות זהירים ולא להכליל ולא לפגוע במפעלים ובעובדים שעושים עבודתם כשורה.

אורי אריאל: תיקי החקירה של יחידת הפיצו"ח – ראשי התיבות, דרך אגב, של פיצו"ח הם: פיקוח צמחים וחי – ומחלקת התביעות – אלה סמכויות מקבילות לסמכויות המשטרה והפרקליטות בנושא צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: יש לנו סמכויות מסוימות שמסורות ליחידה הזאת.

אורי אריאל: המקרה הספציפי של משחטת "זוגלובק" משנת 2013, לפני שנתיים, נחקר על-ידי המשטרה, כאשר יחידת הפיצו"ח סייעה למשטרה, והמשך הטיפול עבר לפרקליטות מחוז חיפה, לאגף הפלילי.

אורי אריאל: למשרד החקלאות לא הייתה מעורבות בחקירת התיק ובטיפול בו מאז.

אורי אריאל: לצערי, עד כה לא הוגש כתב-אישום, דבר שהוא לא תקין.

אורי אריאל: הוא עלה אתמול גם בישיבת ועדת החינוך בראשות חבר הכנסת מרגי, לאור דיון שהיה פה במליאה והעברנו אותו לוועדה, ויש כשל, כך נראה לכאורה, במספר הגשות התביעות בעניינים שנוגעים לצער בעלי-חיים.

אורי אריאל: אני יכול לעדכן שבדקנו עם משטרת ישראל, והם מבקשים שהתביעה תיערך על-ידי התביעה שלנו במשרד החקלאות.

אורי אריאל: הבקשה הזאת הגיעה ממש עכשיו, ואנחנו בוחנים את זה.

אורי אריאל: המגמה היא חיובית, אבל תשובה סופית – רק לאחר בדיקה, שתיקח מן הסתם כמה ימים כדי ללמוד את התיק.

אורי אריאל: אנחנו עושים את הדברים הבאים בנושא צער בעלי-חיים – אני, ברשותך, היושב-ראש, קצת מרחיב; הנושא הזה בהחלט ראוי והוא מעסיק פה רבים וטובים וגם בציבוריות הישראלית: העברנו לוועדת שרים תיקון לחוק צער בעלי-חיים, הכולל כמה תיקונים מהותיים שיובילו לשיפור בכל הנוגע ליישום החוק ואכיפתו.

אורי אריאל: כך, למשל – תיקון כולל להוראות בדבר אחריות נושא משרה בתאגיד והחמרת הענישה על מקרים של גרימת סבל חמור בכוונה.

אורי אריאל: הטיפול לא יסתיים ולא ימוצה עם הש"ג.

אורי אריאל: יש העובד עצמו; לכל עובד יש מנהלים, והם צריכים להיות אחראים למה שקורה במפעל שלהם.

אורי אריאל: וזה לא "זה הוא" – הוא, הפועל הזה, תטפלו בו והכול בסדר.

אורי אריאל: זה לא יהיה ככה.

אורי אריאל: הנחיתי את גורמי המקצוע במשרד לחייב התקנת מצלמות בכל בתי-המטבחיים והמשחטות ברחבי הארץ כדי להגביר את הפיקוח והאכיפה.

אורי אריאל: העבודה מתבצעת בימים אלה.

אורי אריאל: אני מתנגד התנגדות נחרצת שהאתר הזה יהיה פתוח לציבור – הייתה הצעה כזאת.

אורי אריאל: אני לא מתכוון שנכדי או ילדיכם יצפו בשעות הפנאי בחופש הגדול איך שוחטים 1,000 ראשים ביום, בסדר?

אורי אריאל: זה לא יהיה שם, זה יהיה אצלנו, כך שנוכל לראות את זה.

אורי אריאל: שומרים על הסרטים, כך שאפשר לעשות פיקוח לאחור, גם כשאנחנו לא מסתכלים כל הזמן.

נורית קורן: יהיה מישהו שיצפה בזה?

אורי אריאל: ביום עבודתי – סליחה, קיימתי ביקור מייד לאחר העברת החוק בעמותת "תנו לחיות לחיות" – אנחנו בקשר אתם – וארגונים אחרים.

אורי אריאל: וצריך לומר שיש להם חלק חשוב בהבאת הבעיות האלה למודעות ציבורית.

אורי אריאל: ואני פונה לציבור ופונה לחברי הכנסת: תעבירו את התלונות, תעבירו הערות.

אורי אריאל: אני מתחייב לטפל בהן בזמן אמת ובאפס סובלנות, כפי שאמרתי.

אורי אריאל: הציבור, יש לו מה לעשות בתחום הזה, אנחנו לא נמצאים בכל מקום בכל רגע.

אורי אריאל: מי שרואה – היום אין בעיה לצלם עם הנייד – להעביר את זה אלינו למשרד, נבדוק את הדברים ונטפל בהם.

אורי אריאל: אני פועל מול ראשי הרשויות בארץ, גם ראשי הרשויות הערבים, גם הדרוזים בגולן, גם הבדואים בדרום, וכמובן כל שאר הרשויות בארץ, להקים כלביות מסודרות לפי התקן, שיטפלו בכלבים שבעליהם נטשו אותם או כלבים שאין להם בעלים וכדומה.

אורי אריאל: הנחיתי במשרדי שהעובדים הבכירים, כולל אותי, יעשו ביקורות פתע בבתי-המטבחיים והמשחטות, קרי, סיורים שבאים למקום בלי להודיע, נכנסים, רואים, מתרשמים ועושים את מה שצריך.

אורי אריאל: אני חושב שלציבור הרחב יכולה להיות השפעה מאוד משמעותית, במובן הזה שהוא יחליט, כל אחד לעצמו או קהלים שונים, שהם נותנים עדיפות לרכישת מוצרים ממפעלים שמקפידים יותר בנושא צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: אני חושב שזה אולי הדבר, אם אתם שואלים אותי, הכי אפקטיבי.

אורי אריאל: והוא לא נועד להוריד אחריות ממני כשר החקלאות, שיהיה ברור.

אורי אריאל: אמרתי מה אנחנו עושים, ונגביר ונעשה יותר.

יעל גרמן: אתה צריך לפרסם.

אורי אריאל: אבל אני חושב שהציבור הרחב שאכפת לו יכול מאוד להשפיע.

אורי אריאל: ואני קורא לכם אכן לעשות את זה, ולעזור במאבק הזה שבהחלט נושא פרי, אנחנו מתקדמים, אם כי רבה עוד העבודה.

אורי אריאל: תודה רבה, חברת הכנסת קורן.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחברת הכנסת קורן?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן חברי הכנסת זנדברג ושמולי עם שאלה נוספת.

נורית קורן: אני קודם כול רוצה להודות לשר שבאמת נתן תשובה מלאה, לא התחמק משום דבר, ובדק את העניין עד תומו.

נורית קורן: אני רק מקווה שכדי שתהיה הרתעה אכן יוגש כתב-אישום במקרה של 2013, זה מאוד חשוב.

נורית קורן: כי ברגע שתהיה הרתעה של פעם אחת ולנושא משרה, זה לא יקרה שוב.

נורית קורן: כי אנחנו רואים, אם אתה גם מדבר על באר-שבע, שסגור שם חודש שלם, והציבור לא יודע מזה וזה ממשיך להתקיים, זה אומר שזה קיים וכל הזמן זה יעלה לסדר-היום עוד פעם ועוד פעם.

נורית קורן: אם תהיה הרתעה פעם אחת, אני מאמינה שנעלה על דרך המלך.

נורית קורן: ודברי השר פה, ממש אני שמחה לשמוע אותם, שהוא לא מעלים עין משום דבר והוא יעשה את זה.

נורית קורן: אני רק רוצה להציע הצעה נוספת, שאולי צריך לשקול שהעופות יגיעו למשחטה באותו היום ולא ימתינו כל כך הרבה זמן בכלובים, עד כדי מצב שהתרנגולות מתות בתוך הכלוב עצמו; ראינו שיש תרנגולות מתות.

נורית קורן: יכול להיות שצריך לשקול גם כלוב יותר נאה, שיהיה להן יותר מקום, וגם שמספר התרנגולות יהיה מועט יותר כדי להקל על החיות ולשמור עליהן.

נורית קורן: ושוב אני מתחברת לנושא המוסרי פה, שאנחנו חייבים, גם מהתורה, בשמירה על צער בעלי-חיים, ואני מאוד מודה לך על שיתוף הפעולה.

נורית קורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, אני רוצה להצטרף לברכות, גם על התשובה המפורטת וגם על שינוי הגישה שהצהרת עליה בתחילת הדברים.

אורי אריאל: את יכולה להרחיב בזה דקה?

אורי אריאל: דקה אחת עלי, ברשות היושב-ראש.

אורי אריאל: כן, בבקשה.

תמר זנדברג: יש לנו ניסיון כמה שנים, זה לא התחקיר הראשון, למעשה אפילו התחקיר הזה הוא תחקיר המשך בחברה הספציפית הזאת.

תמר זנדברג: מהדברים האלה עולה איזו תמונה שלא מדובר בטעות, מדובר בשיטה.

תמר זנדברג: כלומר, בכל פעם שמכניסים מצלמה למשחטה, זה מה שמוצאים.

תמר זנדברג: זה לא איזה כשל נקודתי, ככה עובדת מערכת המשחטות, וצריך להפנים את המסר הזה כשבאים לתקן.

תמר זנדברג: אחד התיקונים שהועלו על-ידי ארגוני זכויות בעלי-חיים, שציינת אותם, בצדק, לטובה, זה הנושא של המצלמות.

תמר זנדברג: שמעתי את דבריך.

תמר זנדברג: אומנם הצהרת על שינוי גישה, אבל באותו זמן גם אמרת שזה לא יהיה פתוח לציבור, שילדים לא יוכלו לצפות.

תמר זנדברג: זה באמת מחזה זוועה איום ונורא, אבל מה לעשות, הוא מתרחש, הוא חלק מהמציאות.

תמר זנדברג: אבל נשאלת השאלה לגבי צפייה בתמונות, לא רק של פקחי המשחטות, אלא א.

תמר זנדברג: של השירותים הווטרינריים, וב.

תמר זנדברג: של נציגי ציבור, למשל נציגי העמותות שציינת, לפחות צפייה מדגמית, על מנת שיוכלו – והזמנת את הציבור לעזור לנו בפיקוח – להשתמש בכלי הזה.

תמר זנדברג: זה מעביר אותי לשאלה נוספת, גם בנושא הזה: הנושא של סמכויות חוק צער בעלי-חיים כל פעם חוזר ועולה, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות שבאמת התחלף שר ולשאול על עמדתך לגבי הנושא של העברת סמכויות חוק צער בעלי-חיים למשרד להגנת הסביבה.

תמר זנדברג: לעמדת רבים מאתנו זה המקום הראוי לו.

תמר זנדברג: ראש הממשלה גם הקים בעבר ועדה שתבחן את הנושא הזה.

תמר זנדברג: זו המציאות במדינות רבות בעולם, ואולי באמת אי-אפשר לתת לחתול לשמור על השמנת, ורציתי לשאול על עמדתך בנושא.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי – בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אפרופו מחירי החלב – החתול והשמנת.

אורי אריאל: אז החתול הוריד את מחירי השמנת.

אורי אריאל: תרשמי בפנייך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, גם אני מצטרף לברכות, גם על פעילותך ועל נחישותך בעניין וגם על התשובה המפורטת.

איציק שמולי: אני חושב, אדוני השר, שהמקרים האחרונים פשוט חצו את הגבול של הרוע והסדיסטיות.

איציק שמולי: פעם מגיע "דבאח", פעם הכלבייה בצפת ועכשיו "זוגלובק", ואתה הולך ומגלה שאם מגיעים לכזאת רמת רוע, שמישהו צריך לחשמל עגל 15 פעם לפני שמובילים אותו לשחיטה, או איזה עובד שמתחיל לשחק משחק הטבעות בכדורסל עם תרנגולת או כדורעף או כדורגל או אלוהים יודע מה, אז זה באמת לא כשל נקודתי, כפי שאמרה חברתי תמר זנדברג, זה עניין של תרבות.

איציק שמולי: לכן אני חושב שהאמירה הראשונה שלך היא מאוד מאוד חשובה.

איציק שמולי: אנחנו לא ניתן – וזה מה שמנסה לעשות "זוגלובק" בימים האלה – לגלגל את האחריות רק על הש"ג הדפוק.

איציק שמולי: אנחנו לא נסתפק בזה, כי ב"דבאח" מישהו דחף את השוקרים לעובדים, וב"זוגלובק", אם עובדים מגיעים למצב שבו הם משחקים כדורעף עם תרנגולת, אז או שהמנהל יודע מזה ולא עושה כלום כי לא אכפת לו, או שבאמת לא אכפת לו מה קורה על פס הייצור שלו.

איציק שמולי: לכן, אני חושב שהאמירה שלך מאוד מאוד חשובה.

איציק שמולי: אני אגיד את האמירה השנייה שלי בצורה יותר נחרצת כדי שהציבור יבין למה אנחנו מתכוונים.

איציק שמולי: אנחנו אומרים בצורה חד-משמעית: חברות שמתנהגות ככה, אסור לקנות את המוצרים שלהן.

איציק שמולי: אסור לקנות את המוצרים לא של "דבאח" ולא של "זוגלובק".

איציק שמולי: אדוני, נקודה אחרונה.

איציק שמולי: אני רוצה להפנות עוד שאלה: בעקבות תחקיר של חדשות ערוץ 2 מ-2 ביולי, שחשף מקרה התעללות קשה בכלבייה בצפת, סמנכ"ל העירייה שם הורה על המתה המונית ושיטתית של הכלבים בכלבייה על מנת לפנות את השטח לאיזה עסק של מתנפחים של עסקן מקומי.

איציק שמולי: בנוסף, התגלתה התעללות מחרידה, הזנחה והרעבה של הכלבים, עד כדי כך שאחד הכלבים אכל את חברו, את הכלב השני בתא.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך, אדוני, על הפיקוח במשרד החקלאות.

איציק שמולי: איכשהו גם אתמול בדיון, וגם ממה שעולה מכל רצף המקרים האלה – מצד אחד יש העמדה המאוד-נחושה והחד-משמעית שלך, ואני לא אומר את זה בציניות, אני אומר את זה במלוא הכנות וההערכה – – –

אורי אריאל: אם אתם יכולים להגביר את קולכם, אז אני גם אשמע אתכם, בסדר?

אורי אריאל: כן, בבקשה.

איציק שמולי: אני מסיים.

איציק שמולי: הגישה הרופסת והמג'עג'עת משהו של הפיקוח לא מסתדרת עם הנחישות והנחרצות שאתה מפגין מרגע כניסתך לתפקיד, הגישה המאוד-לוחמנית, שאני מברך עליה.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך: מה ייעשה גם ברמת הפיקוח, וכיצד נמנע את המקרים האלו בעתיד?

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, אתה יכול להשיב על כל השאלות.

אורי אריאל: תודה, היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני אשתדל מאוד לקצר.

אורי אריאל: אני עומד לרשות

אורי אריאל: כם כידוע, ונפגשתי עם חברת הכנסת קורן, ואני אומר לכל חבר מהבית: אשמח לשבת אתכם לישיבה יותר ארוכה, עם יותר פרטים, כדי לקדם את זה בכוחות משותפים.

אורי אריאל: זה חוצה את הבית הזה, זו הסכמה מקיר לקיר.

אורי אריאל: ממש לא מזהה פה – יש דברים שאומרים "רוב הבית", בעניין הזה זה כל הבית.

אורי אריאל: האחריות היא עלי, זה ההבדל, ואני מתכוון לממש אותה בצורה הכי ברורה.

אורי אריאל: אני רוצה להתחיל, ברשותכם – באמת באמת, התשובה המשמעותית ארוכת הטווח היא חינוך.

אורי אריאל: בסוף אנחנו מבינים שיש לנו כנראה יצרים שונים, ואנחנו מחנכים את ילדינו, נכדינו, את הדורות הבאים, להרבה מאוד דברים, והנושא הזה, לפי בדיקתי הראשונה, לא נמצא מספיק במערכת החינוך.

אורי אריאל: אני מתכוון לשבת עם השר בנט, ואחרי זה כמובן עם גורמי המקצוע, כדי לכלול אותו מגיל הגן: מה זה אהבת בעלי-חיים, מה זה צער בעלי-חיים – לא בגדר ענישה.

אורי אריאל: ילדים, לא צריך לחנך אותם דרך הנבוט, אלא דרך הלב, דרך הרגש.

אורי אריאל: ואנחנו כהורים – אני לא מטיל את הכול על מערכת החינוך, אבל בהחלט מערכת החינוך היא כלי מרכזי.

אורי אריאל: אני אומר לחברת הכנסת קורן שהעמדה לדין – התבטאתי בעניין, אני מודה על הזירוז, ובגדר אין מזרזים אלא למזורזים.

אורי אריאל: זה עבר אלינו עכשיו, אני לא יכול להגיד פה, אני לא עושה דבר – איך נקרא לו – פופוליסטי, ולהגיד: הם יעמדו לדין.

אורי אריאל: יש אנשים, זה מקצועם, יש עורכי-דין, אנחנו לא רוצים ללכלך אנשים, חברות שהן לא בעניין.

אורי אריאל: אז התיק ייבדק.

אורי אריאל: אני מצטער שזה שכב שנתיים – לא אצלנו, במקומות אחרים – אבל אנחנו ננסה עכשיו לתת לזה את הדחיפה הראויה.

אורי אריאל: יודעים אצלי את העניין ובודקים את זה במהירות.

אורי אריאל: המתנה בכלובים – אנחנו צריכים לבדוק.

אורי אריאל: עוד דבר מאוד בסיסי וכללי: תראו, יש לנו הצעה לרפורמה בלול, בענף הלול, שקשורה במידה רבה לעניין של צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: זה לא רק זה; גם עניין של מחירים לצרכן, להוריד את המחירים, ואפשר להוריד; זה נוגע לצער בעלי-חיים, בהחלט, ונוגע לדברים נוספים.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים במגעים עם האוצר.

אורי אריאל: אני מאוד מקווה שמשרד האוצר ילך אתנו יד ביד.

אורי אריאל: אפשר לעשות את הרפורמה; אני אומר את זה כקביעה.

אורי אריאל: למדתי את הנושא לפרטיו, כולל אתמול בישיבה.

אורי אריאל: אם נצליח לעשות שם את הדברים – חברי לא הזכירו, אני מזכיר – יש בעיה של צער בעלי-חיים בכלובים האלה, לא בתקן הזה.

אורי אריאל: אפשר להמשיך, רק השעה קצרה, יש פה עוד שאלות.

אורי אריאל: יש פה דברים – הרפורמה הזאת למשל היא שינוי באמת דרמטי.

אורי אריאל: זה לא עוד קצת מאותו הדבר, נסדר, נפקח, אלא זה שינוי.

אורי אריאל: אבל לשינוי הזה צריך שיהיו עוד שותפים, אנחנו לא יכולים להטיל את זה רק על המגדלים, שעשרות שנים אנחנו מאפשרים להם לגדל כך, ופתאום להגיד להם: אין, נגמר.

אורי אריאל: זה לא יכול להיות.

אורי אריאל: לחברת הכנסת תמר זנדברג – אני אהיה מאוד זהיר בדברי, אני אומר את זה גם לחבר הכנסת שמולי, אחרי זה אתייחס לדבריך – אני אהיה פה על הבמה מאוד זהיר.

אורי אריאל: אני לא מתכוון לפגוע במפעלים מבלי שהדברים נבדקו עד תום.

אורי אריאל: אני אמרתי את זה בצורה הכי כללית.

אורי אריאל: אני אומר עוד הפעם בצורה הכי כללית, בלי שמות.

אורי אריאל: אני מציע לצרכנים לקנות לפי הטיב, המחיר, הכול, וכן, גם ההתנהלות בנושא צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: בלי שמות.

אורי אריאל: בואו, נהיה זהירים.

אורי אריאל: אני מציע לעצמנו, כי לפעמים פוגעים במישהו, ואחרי זה אין דרך לתקן; אי-אפשר אחרי זה להגיד: לא, לא, זו הייתה טעות.

אורי אריאל: אמרנו, לא התכוונו, אני לא יודע מה.

אורי אריאל: הדברים האלה, המפעלים האלה ואחרים, הם בגדר מעשיך יקרבוך, מעשיך ירחקוך, כמו שאומרים חכמים.

אורי אריאל: ואנחנו בודקים: אתה מתקן באמת?

תמר זנדברג: – – –

אורי אריאל: אוקיי, אנחנו ניתן למפעל לעבוד.

אורי אריאל: עוד הפעם אני מדגיש: זה לא משחרר אנשים מאחריות פלילית או אחרת.

אורי אריאל: ואני מדגיש: אנחנו לא נגמור – – –

תמר זנדברג: – – –

אורי אריאל: אני אענה לך.

אורי אריאל: – – – אנחנו לא – – –

תמר זנדברג: – – –

אורי אריאל: – – – אנחנו לא נסיים את הבדיקות ואת התיקון בש"ג.

אורי אריאל: נגמר העידן הזה.

אורי אריאל: יש אחריות לכל מנהל מפעל לכל הדברים שקורים לו, ובוודאי לעניין צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: לגבי המצלמות, אנחנו נעשה תקן יותר מחמיר.

אורי אריאל: גם נוסיף כל מיני מפעלים שאין בהם, אבל גם נעשה תקן שצריך לשמור את הסרטים להרבה זמן, כדי שנוכל להיכנס גם אחורה.

אורי אריאל: האם נאפשר גם לגורמים שהם חוץ-ממשלתיים להיות חלק מהפיקוח?

אורי אריאל: שמעתי את ההצעה עכשיו.

אורי אריאל: אני אבדוק אותה.

אורי אריאל: אני לא – – –

תמר זנדברג: – – –

אורי אריאל: מעבר לשירותים הווטרינריים את הצעת שיהיו עמותות או – לא ילדים וכדומה, אבל – אני שומע את ההצעה עכשיו.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: ייבדק.

אורי אריאל: תקבלי תשובה ממני באופן ישיר.

תמר זנדברג: מתי יותקנו המצלמות איפה שאין?

אורי אריאל: גם על זה אני אתן לך תשובה, כי עכשיו עושים הערכת עלויות.

אורי אריאל: זה ארצי, הרי, זה דבר גדול.

אורי אריאל: עושים הערכת עלויות ומה התקן בדיוק.

אורי אריאל: פה צריך לדייק.

אורי אריאל: ברגע שאתה מטיל חובה אתה צריך לתת דברים מאוד ברורים, אחרת כל אחד יעשה מה שמתחשק לו – לא הבאנו בשורה.

אורי אריאל: אז עובדים על זה.

אורי אריאל: זה לא ייקח הרבה זמן.

אורי אריאל: תנו לנו ואנחנו – אבל בסדר גמור, תלחצו, תשאלו, ואני אעדכן אותך.

אורי אריאל: העברת סמכויות: אני אומר לך, חברת הכנסת זנדברג, אני חושב שזה לא בגדר החתול שומר על השמנת, אלא יש פה – אני אומר מאז שאני נכנסתי, אני לא רוצה להתייחס לאחרים.

אורי אריאל: אין לי מספיק מידע.

אורי אריאל: אני מכבד את כולם.

אורי אריאל: כל אחד עשה מה שהיה יכול.

אורי אריאל: אין, לעניות דעתי – והנחתום עכשיו מעיד על עיסתו – אין מישהו שיכול לומר לי שלא הקשבתי לו, שלא פעלנו בזריזות, בנחרצות, בהקפדה על החוק.

אורי אריאל: להפך, אנחנו מחמירים עכשיו בחקיקה.

אורי אריאל: לכן, אני לא רואה סיבה.

אורי אריאל: תראו, כל העברה כזאת אומרת שזה שנה-שנתיים של שיתוק; אני אומר לכם מניסיון בדברים אחרים.

אורי אריאל: אתה מעביר, אתה צריך להסביר, השר רוצה ללמוד – בצדק, הוא מקבל משהו חדש, הוא צריך להיכנס לעניין, הוא זה, הוא יחשוב.

אורי אריאל: לא יהיה בזה יתרון.

אורי אריאל: אני חושב שוודאי בהתנהלות של המשרד בחודשיים האחרונים – וזו ממש רק ההתחלה.

אורי אריאל: אנחנו לא נפסיק, אנחנו נגביר את הדברים.

אורי אריאל: אין צורך להעביר, ולא רק שאין צורך, זה יגרום נזק.

אורי אריאל: ההעברה עצמה, הטכנית הזאת, כאילו אומרים: נעביר, כאילו זו החלטה פה במליאה וזה נגמר.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אז זה רק מתחיל, ולוקח שנה-שנתיים כדי שזה יעבוד באמת.

אורי אריאל: לכן אני חושב שלא צריך.

אורי אריאל: אני מסיים עם חבר הכנסת שמולי.

אורי אריאל: כשאומרים שאי-אפשר לרדת יותר נמוך, אז אני רוצה לצטט, ברשות היושב-ראש, את הסופר ש"י עגנון, שמספר על הבחור שהולך לחברתו, והוא ניגש לפתוח את הדלת, באיזו חצי קומת קרקע, והוא מקבל מכה מהתקרה מעליו.

אורי אריאל: כותב עגנון – את זה שמעתי, אני אצטט את בני בגין, שפעם אמר לי את זה כשאני אמרתי משהו כמוך – אז כותב עגנון ככה, כדאי לזכור: "ללמדך שאין מדרגה שאין נמוכה הימנה".

אורי אריאל: בסדר?

אורי אריאל: מסתבר, ככה, אנחנו רואים שאתה חושב שהגעת לתחתית ועכשיו רק נעלה, נכון?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: לצערנו הרב – – –

דניאל עטר: הוא יותר התכוון לזה שאתה תמנע אופציה – – –

אורי אריאל: רגע.

אורי אריאל: הרי זאת אחריותנו – –

דניאל עטר: אני מניח.

אורי אריאל: – – וזאת אחריותנו המשותפת, אבל בעיקר שלי.

אורי אריאל: עוד הפעם, אני לא מגלגל לאף אחד את האחריות, שיהיה ברור.

אורי אריאל: אני רוצה שיתוף פעולה, ויש.

אורי אריאל: אני מציין את זה לטובה.

אורי אריאל: זאת אחריותנו, כן, שזה רק יעלה עכשיו.

אורי אריאל: אמרת, אני חוזר עוד הפעם: נגמר עידן הש"ג, בסדר?

אורי אריאל: בוא, נשים שני סימני קריאה.

אורי אריאל: לא שהש"ג אין להם אחריות, אבל הם לא האחראים הבלעדיים, ולא בהכרח הראשיים.

אורי אריאל: ואני מסיים עם צפת: אנחנו שם, כולל כרגע, ברגע זה ממש, בשעה 11:44 – האנשים שלנו שם.

אורי אריאל: אנחנו ערים לזה.

אורי אריאל: עוד הפעם, זה הגיע אלינו באמת מדיווח חיצוני, ואני מודה למי שמדווח.

אורי אריאל: אני מזמין דיווחים כאלה כי אנחנו מטפלים בהם בזמן אמת.

אורי אריאל: היו כבר שם, אבל עכשיו יש ירידה לפרטים עם כל המעורבים כדי לראות מה עושים שם.

אורי אריאל: ואנחנו גם שם, כמו במקרים האחרים, לא מתכוונים לוותר ולא לסלוח.

אורי אריאל: לא אזכיר שום שם.

אורי אריאל: העניין בבדיקה.

אורי אריאל: ברגע שנקבל עובדות, הדברים יטופלו על-ידי השירותים הווטרינריים ויחידת הפיצו"ח – וזו הזדמנות טובה להודות להם על כל הפעולות שהם עושים, ואני אחזק אותם.

אורי אריאל: ואני אומר לכם שיש עדיפות לטיפול בעניין הזה, וכבר ניתנה ההוראה לפיצו"ח.

אורי אריאל: בסדר?

אורי אריאל: בסוף, בכוח-האדם שיש.

אורי אריאל: אי-אפשר להגיד כל הזמן: עוד כוח-אדם ועוד כסף.

אורי אריאל: ככל שיהיה זה טוב, אבל גם הדגשים בתוך המשרד – גם לשירותים הווטרינריים, גם ליחידת הפיצו"ח – הם ברורים.

אורי אריאל: הנושא של צער בעלי-חיים הוא בעדיפות, והלוואי, בעזרת השם, שנדע להשתפר, ומהר.

אורי אריאל: תודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל על התשובה המפורטת בנושא החשוב והכואב הזה, תרתי משמע.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לך, אדוני השר, גם אני מברך ודאי על הגישה שלך באופן אישי כחבר כנסת, וגם אלשין לך על השר לביטחון פנים שיושב כאן, חבר הכנסת גלעד ארדן, שתמיד גם הוביל וגם תמך בחקיקה בתחום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי יחד אתו תגיעו אפילו למקומות כמו קרבות כלבים ודברים כאלה, שהם אולי בחזקת אותה מדרגה שהיא עוד יותר נמוכה מכל הדברים שהוזכרו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אז אולי יבוא לציון גואל מן העניין הזה.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב על שאילתה דחופה מס' 45 מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: קמפיין בריאות הנפש בשפה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: קמפיין משרד הבריאות בנושא הרפורמה בבריאות הנפש בערבית, שאמור כמובן להנגיש את הרפורמה לאוכלוסייה הערבית, מפורסם באתרים שונים כקישור המפנה לדף הסבר בשפה העברית.

עאידה תומא סלימאן: רצוני לשאול: 1.

עאידה תומא סלימאן: האם ידוע הדבר לכבוד סגן השר?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: אם כן – האם יש דף הסבר בערבית?

עאידה תומא סלימאן: 3.

עאידה תומא סלימאן: אם כן – למה אין הוא מפורסם?

עאידה תומא סלימאן: 4.

עאידה תומא סלימאן: אם לא – למה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן שר הבריאות, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, כל קמפיין, כל פעילות הסברתית מטעם משרד הבריאות מתורגמת לשפות נוספות, ובראשן השפה הערבית.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות מקפיד מאוד על עיקרון זה, כדי שמסריו והנחיותיו יגיעו לכל אזרחי המדינה.

יעקב ליצמן: הלוואי שזה היה גם אצל החרדים, שהיו מפרסמים בעיתונות החרדית לכולם, אבל זה, לצערי, במקרה לא נכון.

יעקב ליצמן: בשבועות האחרונים עלה לאוויר קמפיין בנושא הרפורמה בבריאות הנפש שנכנסה השבוע לתוקף.

יעקב ליצמן: כמו בכל הקמפיינים האחרים, גם קמפיין זה תורגם לערבית ושודר בערוצים בשפה הערבית.

יעקב ליצמן: הקמפיין כלל לא רק את התשדיר, אלא נעשה גם שימוש באתר אינטרנט של משרד הבריאות בשפה הערבית.

יעקב ליצמן: כתוספת לקמפיין ולחיזוקו מופיעה גם הפניה לאתר האינטרנט של משרד הבריאות, שגם שם רוב החומרים מתורגמים לערבית.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עושה כל מאמץ שמסריו והנחיותיו יגיעו לכל אזרח, בכל השפות ובכל הערוצים.

יעקב ליצמן: כפי שציינתי, הלוואי שזה היה גם לגבי העיתונות החרדית.

עאידה תומא סלימאן: אפשר שאלה?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, שאלה נוספת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: האמת, יהיו כמה שאלות, אבל כולן בכיוון אחד: את האמת, אני מודה על התשובה, אף שבשטח לא רואים את זה, כי בעצם הפרסום שמתקיים באתרי האינטרנט – זה רק אומר שזה פרסום לרפורמה.

עאידה תומא סלימאן: אתה נכנס לזה – זה מעביר אותך ישר לשפה העברית, להסברים בשפה העברית.

יעקב ליצמן: ששם גם – –

עאידה תומא סלימאן: זה לא – – –

יעקב ליצמן: – – יש ערבית.

יעקב ליצמן: שם גם יש ערבית.

עאידה תומא סלימאן: יש ערבית באופן כללי באתר, אבל בדיוק – –

יעקב ליצמן: לכל, לכל – – –

עאידה תומא סלימאן: – – החומר שמסביר על הרפורמה לא קיים – –

יעקב ליצמן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: – – באופן ברור.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש לי גם שאלה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השר הבטיח להתערב בענייני פיטורי עובדים – אנחנו מדברים במיוחד על מרכזי הטיפול של "לטיף" בשפרעם ובאום-אלפחם – בינתיים מכתבי הפיטורים עדיין קיימים, והעובדים עדיין מחכים לדעת מה יהיה אתם.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה מטופלים שמדווחים שאין ממש מענה בקו החם שהמשרד פתח בעניין הרפורמה.

עאידה תומא סלימאן: ורציתי לשאול: האם זה נכון שהציבור החרדי מוחרג בנושא הסודיות במרפאות של "בית חם"?

יעקב ליצמן: זהו?

טלי פלוסקוב: יש עוד שני שואלים נוספים.

טלי פלוסקוב: הרשימה כבר סגורה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני סגן השר.

טלי פלוסקוב: אה, קודם השואלים, בבקשה.

טלי פלוסקוב: באסל גטאס הראשון, בבקשה, שאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: אחר כך ניתן לך אפשרות להגיב.

טלי פלוסקוב: ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: דב חנין, לצערי הרב אני לא יכולה, כי שניכם מאותה סיעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גטאס.

באסל גטאס: כבוד סגן השר, היושבת-ראש, חברי הכנסת, עניין השפה, במיוחד במשרד הבריאות, הוא עניין רגיש.

באסל גטאס: ניסיתי גם בכנסת הקודמת לקדם חוק בעניין התרגום במוסדות הרפואיים, כי החולים מגיעים ונחשפים – בעצם, כל מי שבפרוזדור מוזמן לתרגם להם, כי חלק גדול מהחולים לא יודעים עברית.

באסל גטאס: לצערי הרב, הממשלה התנגדה, נתקלנו בהתנגדות ועדת השרים דאז.

באסל גטאס: ובכל המרפאות, מרפאות מרכזיות של קופות-החולים וגם במרכזים רפואיים של המדינה יש בעיה שיישום שתי השפות לא קיים.

באסל גטאס: אם אתה רוצה, אתה נכנס, אין מספיק הנחיות בערבית, או מה שכתוב על הדלתות, ואני חושב שצריך אסטרטגית שכבוד סגן השר ינחה ויעקוב אחרי העניין הזה של השפה הערבית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: שואל נוסף, חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני כבוד סגן השר, אני רוצה להוסיף עוד שלוש שאלות: 1.

מאיר כהן: משיחות שלי עם אנשי הקופות, קופות-החולים, הם טוענים שעדיין – התחילו ברפורמה, אבל עדיין לא סגרו את התעריפים.

מאיר כהן: וכל שאלת הקפיטציה, התעריפים עדיין לא סגורים והם לא יודעים מה התעריפים.

מאיר כהן: שאלה אחת.

מאיר כהן: התוספת, האם אתה יכול להתחייב ששום מרפאה, כמו שהובטח, לא תיסגר ושום עובד לא יפוטר?

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני סגן השר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: לחברת הכנסת סלימאן אני רוצה להגיד, קודם כול, אין חריגה לאף אחד, מה שיש יש לכולם.

יעקב ליצמן: אנחנו שוקלים, כדי שלא יתפרסמו, יודלפו, הנתונים של אלו שיש להם בעיות בריאות הנפש, לחזור למה שהיה קודם עם מספרי זהות – זה יהיה לכולם – שלא ידלוף.

יעקב ליצמן: אז יש לנו את מה שהיה עד היום דרך מספרי זהות, אני לא רוצה לפרט ברבים, ויש דרך שעושים את זה כך שאף אחד לא יודע.

יעקב ליצמן: מה שיקרה, שיהיה קשה להיכנס לזה, וזה יהיה לכולם, לא יהיה רק לחרדים או לערבים, לכולם יהיה אותו דבר.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: בקשר למכתבים על בריאות הנפש, בריאות הציבור בעצם, מה שהיה, מה שהבאתם לי בשבוע שעבר, בדקתי את זה אישית.

יעקב ליצמן: ברור שבאגודה לבריאות הציבור מחפשים את משרד הבריאות, כי אנחנו עזבנו אותם, פיטרנו אותם בנושא של האחיות וכל מיני דברים, אז ברור שהם מחפשים כל עילה.

יעקב ליצמן: את כל המכתבים שהם שלחו וטיפלו אנחנו העברנו, אף אחד לא נשאר בחוץ.

יעקב ליצמן: העברנו לדרך אחרת, למישהו אחר, ולכן אין שום פיטורים שם.

יעקב ליצמן: אני רוצה לענות לחבר הכנסת מאיר כהן בהזדמנות הזאת: לא יהיו פיטורים, חד-משמעית.

יעקב ליצמן: לא רק שלא יהיו פיטורים, אני צריך עוד עובדים, חסרים לי.

יעקב ליצמן: ולא רק שמרפאות לא ייסגרו, הוספנו 61 מרפאות בינתיים, ואנחנו מצפים שיוסיפו עוד מרפאות.

יעקב ליצמן: ולכן – – –

עאידה תומא סלימאן: לא יהיו פיטורים?

יעקב ליצמן: אני מוכן לענות על עוד שאלה אם את רוצה עוד שאלה, אבל קודם כול אני אסיים את התשובה.

יעקב ליצמן: ולכן, כל הדברים האלו – זה לא נכון.

יעקב ליצמן: אם אני עונה לך כבר אז אענה לך גם לגבי קופות-חולים.

יעקב ליצמן: סגרנו עם רובם, יש עוד פה ושם שצריך לסגור, אף שכולם עובדים כבר, אבל לא סגרנו את התמחיר.

יעקב ליצמן: נדמה לי שרק עם אחד, אם אני לא טועה.

יעקב ליצמן: הגדולים, עם כולם סגרנו.

יעקב ליצמן: ואני מצפה שזה יסתיים ממש בימים הקרובים.

יעקב ליצמן: כללית, אני רוצה גם לענות לחבר הכנסת באסל, לכל מי שדיבר כאן – מה שנמסר לי במשרד, וגם עקבתי קצת אחריו ביום-יומיים האחרונים, יש מספיק מענה בשפה הערבית.

יעקב ליצמן: אבל לאור זה שאתם מעירים עוד הפעם, אני מוכן לבדוק את זה עוד הפעם, ואם נצטרך אני לא אהסס לתגבר.

יעקב ליצמן: מה שמופיע שם, שיש פרסום, ועל חלק מהדברים הם אומרים שתבואו לאינטרנט למתווה של משרד הבריאות, ושם זה גם בערבית וגם בעברית, ולכן אפשר לקבל את הכול.

יעקב ליצמן: אם אני ארגיש – ואמרתי, אני אבדוק את זה – שחסר, אני לא אהסס ואני אתגבר את זה.

טלי פלוסקוב: יופי.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הפיטורים, כנראה זה לא מחלחל לשטח.

יעקב ליצמן: אז אני אמרתי – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יעקב ליצמן: אז אמרתי את מה שבדקתי אישית.

יעקב ליצמן: לא יודע איך עוזרים – מה שבדקתי אישית.

יעקב ליצמן: לא יהיו פיטורים, אין פיטורים.

יעקב ליצמן: כל אלו שהיו שם – העבירו את זה למקום אחר.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם כולם רצו, זה עוד סיפור, רגע אחד.

יעקב ליצמן: אבל, שוב הפעם, אם ההנחיה לא ירדה לשטח, אני אבדוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר לביטחון הפנים גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: שאילתה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים, הוצאו כספי ציבור בסכום אדיר של 370,000 שקלים על אירוע סגור, אירוע פרטי, אירוע פרידה מהמפכ"ל דנינו.

קסניה סבטלובה: האירוע הזה כלל סטנד-אפיסט, זמרת ואפילו ספר ילדים שהוצא ב-250 עותקים.

קסניה סבטלובה: שאלות מרכזיות: 1.

קסניה סבטלובה: האם יש אי-אלו נהלים באשר לאירועים כאלה?

קסניה סבטלובה: 2.

קסניה סבטלובה: באישור מי הופק האירוע בסכום הדמיוני?

קסניה סבטלובה: 3.

קסניה סבטלובה: מדוע האירוע היה סגור לתקשורת והתקשורת גורשה משם בבושת פנים?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בפתח תשובתי אני מבקש קודם כול להדגיש ולהבהיר שההחלטה על אופי אירוע הפרידה ממפכ"ל המשטרה יוחנן דנינו התקבלה, למעשה, עוד לפני שאני נכנסתי לתפקיד שלי.

גלעד ארדן: לכן ההתייחסות שתובא בפניכם היום מבוססת על נתונים שקיבלתי ממשטרת ישראל, אם כי יש לי איזו הערה בסוף התשובה.

גלעד ארדן: בתאריך 30 ביוני 2015 נערך אירוע פרידה של משטרת ישראל מהמפכ"ל היוצא רב-ניצב יוחנן דנינו.

גלעד ארדן: האירוע נערך במכללה הלאומית לשוטרים בהשתתפות ראש הממשלה, נשיא המדינה, נשיאת בית-המשפט העליון, שרים, סגל א' ומוזמנים נוספים – אזרחים ושוטרים.

גלעד ארדן: העלות הכוללת של האירוע, לפי המידע שנמסר לי, היא כ-410,000 שקלים.

גלעד ארדן: לגבי הטענה על העלות, תכף אתייחס, אבל היו גם כל מיני טענות על נושא הכנת ספר ילדים.

גלעד ארדן: בקשר לזה, לפי מה שנמסר לי ממשטרת ישראל, הספר הוכן ביוזמת קצינת החינוך ויחידת המורשת של משטרת ישראל, שהכינה את הספר הזה כמזכרת למפכ"ל על מנת שיחלק אותו לסגל לשכתו.

גלעד ארדן: על-פי המשטרה, לא תוכננה חלוקת הספרים או יתרת העותקים ביום האירוע, והם נמצאים בבית המורשת של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: לעניין מתווה האירוע, המפכ"ל היוצא הטיל את האחריות הכוללת לניהול האירוע על לשכתו, והיא הפיצה פקודת התרעה על היערכות לאירוע לכלל הגורמים הרלוונטיים.

גלעד ארדן: ועכשיו לשאלתך על הנוהל – במשטרת ישראל קיים נוהל שעוסק בעריכת אירועים משטרתיים, והוא קובע כל מיני תנאים כדי לערוך את האירוע ולהזמין אליו אורחים.

גלעד ארדן: אני יכול להקריא את עיקרי הנוהל: 1.

גלעד ארדן: האירוע ייערך במקום ובאופן שלא יפגעו באינטרסים של המשטרה ובתדמיתה ויהלמו את המעמד; 2.

גלעד ארדן: אין במקום עריכת האירוע ובאופן עריכתו משום הזדהות עם גוף פוליטי; 3.

גלעד ארדן: האירוע ייערך במקום מורשה על-פי חוק רישוי עסקים; 4, התשלומים הכרוכים בעריכת האירוע יבוצעו בהתאם לנוהלי החשבות; 5.

גלעד ארדן: לפני כל אירוע משטרתי תוגש תוכנית מפורטת; 6.

גלעד ארדן: לא ייאמרו באירוע משטרתי שנוכחים בו גורמי חוץ דברים שיש בהם מידע מסווג הנוגע לפעילות המשטרה.

גלעד ארדן: בהתאם להודעת המשטרה – אני חוזר, הודעת המשטרה – הנהלים קוימו באירוע הפרידה.

גלעד ארדן: עכשיו להערות, או לתוספת, שלי – כיוון ששוב, אני מדגיש, אופי האירוע הזה, הוחלט עליו עוד לפני כניסתי לתפקיד, אבל אני לא יכול להתחמק מלענות על שתי השאלות שלך.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שהאירוע הזה לא פגע בתדמית של המשטרה ובאינטרסים שלה, וזה בעצם הסעיף הראשון של התנאים לעריכת אירוע משטרתי.

גלעד ארדן: ולכן בהקשר הזה אני מתכוון לבקש מהמפכ"ל החדש, לאחר שהוא ימונה על-ידי הממשלה, לבחון בעצם את הנוהל לעריכת אירועים משטרתיים ולהביא בפני המלצות.

גלעד ארדן: אותו דבר בדיוק אני יכול לומר לגבי ההחלטה לסגור את האירוע בפני עיתונאים.

גלעד ארדן: ברור שזו סוגיה לא פשוטה, שיש בה, מצד אחד, את זכות הציבור לדעת.

גלעד ארדן: לא בדיוק ברורה ההגדרה של האירוע, אם זה אירוע פרטי, ציבורי, ודאי שברגע שהוא ממומן – – –

קסניה סבטלובה: – – –

גלעד ארדן: – – – ודאי כשהוא ממומן בכספי ציבור, ואני מסכים, אני מסכים, אני לא מתווכח.

גלעד ארדן: אני חושב שהמשטרה תצטרך – תראו, יש פה תמיד מין דילמה בין העצמאות של המשטרה לנהל את ענייניה ועד איפה שר ממונה אמור להתערב.

גלעד ארדן: בהקשר הזה נתקבלו החלטות טרם כניסתי שעל-פי הודעת המשטרה הן על-פי הנוהל שלהם לעריכת אירועים.

גלעד ארדן: לגבי גובה הסכום שהוקצה, איך זה משליך על הסתכלות הציבור והתדמית של המשטרה – כפי שאמרתי, אינני בטוח שלא הייתה כאן פגיעה באינטרסים ובתדמית של המשטרה.

גלעד ארדן: לכן מפכ"ל חדש מבחינתי צריך לבחון את נוהל עריכת האירועים, כולל הסוגיה של פתיחות אל מול התקשורת והציבור – בסופו של דבר לא מדובר פה בחקירה או בפעילות משטרתית מובהקת – והוא יביא בפני המלצות לנוהל חדש בנושא הזה, ולאחר שאאשר או לא אאשר תוכלי להתייחס ולומר את דברייך בהקשר הזה.

גלעד ארדן: בכל אופן, אין ספק שראוי להעלות את הנושא על סדר-היום.

טלי פלוסקוב: שאלה מהצד, בבקשה, שאלה נוספת של חברת הכנסת סבטלובה

קסניה סבטלובה: האם תשקול להכניס את עניין התקרה של גובה הסכומים שמוצאים על אירועים מסוג זה?

קסניה סבטלובה: כי הרי אין סוף אף פעם לבזבוזים ולהוצאות, ובמצב שהמשטרה נמצאת היום הרי זה לא סביר שכמעט חצי מיליון שקלים – כי היו עוד אירועים נוספים בגובה של 170,000 שקלים, שנודע לנו עליהם, אירועים פרטיים בתחנות ובמרכזים כאלה ואחרים, ואז זה מצטבר אפילו ליותר מחצי מיליון שקלים.

קסניה סבטלובה: אז האם תשקלו להנהיג איזו תקרה לאירועים כאלה?

גלעד ארדן: התשובה היא כן.

גלעד ארדן: אני חושב שראוי להגביל בסכום, ודאי.

גלעד ארדן: תמיד כשמדובר בכספי ציבור זה לא הכסף שלנו, וצריך להגביל.

גלעד ארדן: אני רק לא הייתי מציע לשים את כל הפוקוס – אף שהעיתונות שמה אותו – דווקא במשטרת ישראל.

גלעד ארדן: היה אירוע, ראוי גם לכבד מפכ"ל יוצא אחרי עשרות שנים של שירות באירוע מכובד.

גלעד ארדן: אני מציע גם לא תמיד ללכת אחרי כל כותרת וכל דבר.

גלעד ארדן: תאמיני לי, ואני בטוח שעוד תגלי את זה, יש מקומות שמקבלים הרבה פחות פוקוס והבזבוזים בהם הם פי-מאה.

קסניה סבטלובה: נגיע גם אליהם.

גלעד ארדן: כן, נגיע גם אליהם, אני בטוח, ועדיין זה לא פוטר אותי מהאחריות שלי כשר לבחון איפה אפשר להתייעל, איפה אפשר לחסוך, ואני מתכוון לעשות את זה בקדנציה הזו.

גלעד ארדן: תודה רבה לך על השאילתה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, עוד דקה, יש שאלה נוספת של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, לצערי כל יום, כל בוקר, אנחנו קמים למעשה רצח ביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: רק סקירה מהירה: אתמול נרצחה אישה בערערת-אלנגב, לפניה – צעיר בג'לג'וליה; לפניו בטתרה, בעראבה, במכר – על משפחה, בטייבה; כל זה בשבוע או עשרה ימים.

מסעוד גנאים: אני חושב, על הנושא דיברנו הרבה, ונוסיף לדבר, ואנחנו נתמיד להתריע על הנושא החשוב והחמור הזה, שהפך כמעט לסכנה קיומית על החברה הערבית.

מסעוד גנאים: לכן, כבוד השר, אני חושב, תפיסת הפושעים, איסוף הנשק, מבול הנשק – על המשטרה לעשות את זה ובמהירות.

מסעוד גנאים: אני חושב שצריך תוכנית חירום כדי להחזיר את הביטחון והבטיחות, שאיבדנו אותם בכל יישוב ערבי.

מסעוד גנאים: בקשר לשיתוף פעולה, שתמיד שואלים אותנו – אנחנו מוכנים לשיתוף פעולה בנושא הזה, בתחום הזה, עד הסוף.

מסעוד גנאים: אבל, בעיקר – אני יודע שנעשים דברים, אני לא מאלה שאומרים: המשטרה לא עושה שום דבר.

מסעוד גנאים: לא, נעשים דברים, אבל זה לא מספיק, צריך יותר.

מסעוד גנאים: שאלתי: האם באמת, לאור כל מה שסקרתי ולאור ההידרדרות, יש תוכנית חירום באמת, שנדע איך לעמוד בפני הקטסטרופה הזו?

מסעוד גנאים: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני כבוד השר.

גלעד ארדן: תודה על שאלת ההמשך.

גלעד ארדן: אני, מיומי הראשון בתפקיד, אומר בכל מקום שיש לי כוונה להרחיב באופן משמעותי את שירותי השיטור שצריכים להינתן למגזר הלא-יהודי, וכפי שציינת, מי שסובל קודם כול מהמחסור הזה אלה באמת אזרחי ישראל במגזר הערבי.

גלעד ארדן: כשאתה מסתכל על אחוז ההיפגעות שם מעבירות של אלימות קשה עד כדי רצח, אתה רואה כמה נפגעים יש בתאונות דרכים, כמה יש משימוש בנשק בלתי חוקי, והמספרים הם בין פי-שניים לפי-שלושה בחלק היחסי של אזרחי ישראל הערבים, לפי חלקם באוכלוסייה.

גלעד ארדן: ולכן בהקשר הזה אמרתי שאני איאבק גם בתקציב המדינה הקרוב.

גלעד ארדן: גם בסיכומים שהיו לי עם ראש הממשלה על הצטרפותי לממשלה הצבתי את זה כאחד משני הנושאים המרכזיים שאני אתן בהם דגש.

גלעד ארדן: כפי שציינת, אני מבקש ומצפה ומקווה שאני אקבל את שיתוף הפעולה בהרחבה הזאת של שירותי השיטור במגזר הערבי מכם, מחברי הכנסת שהציבור בחר כדי לייצג את המגזר, מראשי הרשויות.

גלעד ארדן: ואני הייתי מבקש, כי שמתי לב לאיזה ניואנס בדבריך, שלא ייאמר שמשטרה זה לגיטימי רק לגבי עבירות או תחומים שבהם אתם מוצאים לנכון לשתף אתם פעולה או להדגיש.

גלעד ארדן: כי אמרת: בנושא הזה של איסוף הנשק הבלתי-חוקי אנחנו כמובן נעשה את זה יחד בשיתוף פעולה.

גלעד ארדן: אני חושב שאכיפת חוקים – – –

מסעוד גנאים: – – –

גלעד ארדן: בסדר, גם בעבירות בדרכים, שגורמות לתאונות דרכים, גם של נהיגה בלי רישיון, גם של עבירות תכנון ובנייה – בכל עבירה על החוק שמשטרה צריכה לאכוף בה, והיא צריכה לאכוף באופן שוויוני על כל אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני חושב שהמנהיגות של כל חלקי החברה הישראלית צריכה לדרוש את זה ממני ומהמשטרה – שיינתנו גם שירותי שיטור באופן שוויוני.

גלעד ארדן: ואני מאוד מצפה לשיתוף הפעולה הזה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: לפני שאנחנו עוברים להצעות חוק – הודעה של מזכירות הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ב–2015, והצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 24 – הוראת שעה), התשע"ה–2015 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 47 – הוראת שעה), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [הצעת חוק פ/1569/20; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, אנחנו עוברים להצעות החוק.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הראשונה שאנחנו דנים עליה היא לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: ההצעה הזאת קיבלה פטור מחובת הנחה והיא בתמיכת הממשלה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברות הכנסת, זו הצעת חוק ראשונה שלי, אז זה נורא מפריע לי – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מבקשת.

מירב בן ארי: – – כי זה מרגש, וזה חוק ראשון, וזה חוק חשוב – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בהלול, חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: מי ששומע אותי, בבקשה לשבת במקומכם ולתת לחברת הכנסת להציג את החוק הראשון שלה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לאדוני שר התחבורה והבטיחות בדרכים על התמיכה בהצעת החוק, ולשר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן.

מירב בן ארי: תראו, בעיית האופניים החשמליים במדינת ישראל כיום היא מכת מדינה.

מירב בן ארי: יש היום יותר מ-120,000 אופניים חשמליים וקורקינטים חשמליים שנעים בכבישים ועל המדרכות.

מירב בן ארי: רבים מהרוכבים הם נערים ונערות מתחת לגיל המותר בחוק.

מירב בן ארי: הם מעורבים בתאונות דרכים, ודווקא נתון מעניין הוא שרוב הנפגעים הם הרוכבים עצמם.

מירב בן ארי: המטרה של החוק החשוב הזה היא להגן על הרוכבים אך גם על הולכי הרגל.

מירב בן ארי: חלק מהשינויים שיהיו בחוק ישתנו כנראה בוועדת הכלכלה, אבל נושא אחד הוא ברור, והוא – לתת את הסמכויות לפקחים ברשויות המקומיות.

מירב בן ארי: אי-אפשר להמשיך במצב היום, שרק שוטרים יכולים לתת קנסות או אפילו לא קנסות – העונש המגוחך שיש היום בחוק, אתם יודעים מהו?

מירב בן ארי: אני אגיד לכם: – להוציא את האוויר מהצמיגים של האופניים.

מירב בן ארי: זה העונש.

מירב בן ארי: בן-אדם בן 85 נהרג לפני חצי שנה בתל-אביב מפגיעה של אופניים חשמליים, וזה העונש שאנחנו נותנים היום.

מירב בן ארי: האחריות שלנו כמחוקקים היא ליצור איזה מנגנון הרתעה, שבו רוכבי האופניים יחשבו פעמיים לפני שהם יגדילו את נפח המנוע ואת המהירות מ-25 ל-50-40 קמ"ש.

מירב בן ארי: כשאימא או אבא יחליטו לקנות מתנה לבר-מצווה או לבת-מצווה אופניים חשמליים הם יחשבו ויבינו כי היום, לפי החוק, מותר לרכוב רק מגיל 14 – – –

שלי יחימוביץ': למה זה גם אופניים רגילים?

מירב בן ארי: האופניים הרגילים, אני אדבר על זה, זה לעניין הסמ"סים והדיבור בטלפון בזמן הרכיבה.

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה להבהיר משהו גם לך, כתל-אביבית לתל-אביבית – גם אני רוכבת על אופניים.

מירב בן ארי: מהרגע שאני – – –

שלי יחימוביץ': למה למרר את החיים לבני-אדם?

מירב בן ארי: לא, כי זה לא העניין של למרר.

מירב בן ארי: זה עניין פשוט מאוד, שבו צריך לתת חוקים כלשהם.

מירב בן ארי: תראו, מה שקורה כאן בשנתיים האחרונות בכל מה שקשור באופניים לא היה.

מירב בן ארי: לא היה מצב כזה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: לא היה מצב שרק בחודשים ינואר-פברואר 2015 יש קרוב ל-70 נפגעים.

מירב בן ארי: בואי אתן לך את הנתונים, שתדעי, לפני שאת הולכת:

מירב בן ארי: 40% מהמאושפזים הם גילאי 10–14.

מירב בן ארי: כלומר, מראש הם רוכבים בניגוד לחוק.

מירב בן ארי: סיפרתם על אנטוניו רעיה שנהרג באופניים חשמליים.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר: עד היום לא היה הרוג מאופניים בכלל.

מירב בן ארי: בשנה האחרונה, בחודשים הראשונים של השנה, יש עלייה של 237%.

מירב בן ארי: 10% מהפצועים הם פצועים פציעות אנושות, פציעות קשות, אחד מהם נפטר במהלך האשפוז; 8% אושפזו בטיפול נמרץ; 14 מהם הולכי רגל.

מירב בן ארי: כלומר, רוב הפגיעות הן בכלל ברוכבים עצמם.

מירב בן ארי: מכון גרטנר מוצא שאם אנחנו נמשיך בכיוון הזה ללא אכיפה, אנחנו נגיע עד סוף 2015 לקרוב ל-600 נפגעים מאופניים.

מירב בן ארי: יש עלייה גבוהה, ואנחנו צריכים להתייחס לכך.

מירב בן ארי: תראו, הרכיבה על אופניים היא חיובית גם מבחינה אקולוגית וגם מבחינה כלכלית.

מירב בן ארי: אני בעד אופניים, אני רוכבת על אופניים בעצמי.

מירב בן ארי: כל סופי השבוע בתל-אביב – זו הדרך הכי נוחה להתנייד.

מירב בן ארי: אבל כרוכבת אופניים אני מרגישה את הסכנה כל הזמן.

מירב בן ארי: וזה ילדים קטנים, וזה אנשים מבוגרים.

מירב בן ארי: אימהות מפחדות להשאיר את הילדים בגינה הציבורית כי הן חוששות שהם יידרסו.

מירב בן ארי: נערים ונערות צעירים שקונים אופניים ומרחיבים את נפח המנוע; מ-25 קמ"ש, שמותר לפי החוק, ל-50-40.

מירב בן ארי: אופניים שנוסעים עם נפח מנוע שמאפשר 50-40 קמ"ש על מדרכות תל-אביב זה כמו אופנוע לכל דבר, ולכן הסמכויות חייבות להינתן לפקחים ברשות.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לחדד ולומר שהסכום שייאסף מהפיקוח יהיה לטובת הקמת שבילי אופניים ברשות המקומית, וזה דבר מאוד חשוב בעיני.

מירב בן ארי: אין לי שום מטרה לפגוע ברוכבי האופניים, אין לי גם מטרה לפגוע בחנויות שמוכרות את האופניים, אבל לא יכול להיות שכשאתה בא לקנות אופניים, אתה לא יודע את פקודת התעבורה.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שהורים מגיעים לחנות – ואני לא אומרת שזה בכל החנויות, אבל בחלק מהחנויות מציעים להם שדרוגים.

מירב בן ארי: אותה מצערת, שאמורה לאפשר 6 קילומטר ולהיעצר שם, אפשר להרחיב אותה, וזה יוצר את אותן פגיעות.

מירב בן ארי: תראו, היו אופניים; תמיד היו אופניים במדינת ישראל, אבל מה שיש בשנתיים האחרונות במדינת ישראל, כמות הפגיעות בהולכי הרגל, לא הייתה אף פעם, וכאן אנחנו צריכים להתמקד.

מירב בן ארי: חשוב לי גם לחדד נקודה מסוימת: אני לא שיניתי את פקודת התעבורה, אני לא מתיימרת לשנות את פקודת התעבורה, אבל אני בהחלט באתי ואמרתי שהגיע הזמן להוסיף ביחד עם המשטרה גם לפקחים את הסמכות, וזה הדבר הכי חשוב בעיני.

מירב בן ארי: היום, כשאני מדברת עם רוכבי אופניים חשמליים – אני מספרת על זה תמיד, שלפני שהגעתי לכנסת זו הייתה העבודה שלי.

מירב בן ארי: אומרים לי הנערים שלי, בני 14-13: מירב, אנחנו לא סופרים את המשטרה כי גם ככה אנחנו לא מעניינים אותה.

מירב בן ארי: ואתה רואה ילד בן 14, אחד הנערים שלי שנפצע רק לפני שנה, מחזיק את הטלפון, רוכב על אופניים עם יד אחת, מרכיב את אחותו בת ה-12, שגם זה אסור, ונוסע על 40 קמ"ש.

מירב בן ארי: תגידו לי אם אנחנו לא מחכים שיהיו עוד נפגעים או הרוג נוסף כדי לאסור את התופעה הזאת בחוק?

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם ולומר: אני בעד אופניים; אופניים הם כלי חשוב גם מבחינה אקולוגית, גם מבחינה חברתית, גם מבחינה כלכלית זה חיסכון, אבל בפיקוח ובזהירות.

מירב בן ארי: לדעת שאתה לא לבד, לא על הכביש ולא על המדרכה.

מירב בן ארי: ואגב, אם החלטת כרוכב אופניים לרדת לכביש – כל הכללים והתמרורים מחייבים אותך.

מירב בן ארי: אתה לא יכול להסתובב כאילו אתה נמצא לבד.

מירב בן ארי: ויש לנו כללים, ויש לנו אחריות, ואני בטוחה שכשהנושא יגיע לוועדת הכלכלה אנחנו נדבר על הרחבה של הנושא ואולי שינויים בחוק.

מירב בן ארי: אבל הנושא המרכזי, שעליו אנחנו מצביעים, הוא לתת סמכויות לפקחים ברשות.

מירב בן ארי: רק הפקחים ברשות, שזמינים ונמצאים, יכולים לאכוף ולשים קץ להפקרות שקורית ברחובות ארצנו ובכבישים בנושא של אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם במילה אחת להורים – בטח מי שהורה כאן וגם הורים ששומעים את הדברים שלי: אתם אחראים.

מירב בן ארי: אתם לא יכולים לקנות יותר מתנה לבר-מצווה או מתנה לבת-מצווה.

מירב בן ארי: זו מתנה לא חוקית – לקנות אופניים חשמליים לילדים מתחת לגיל 14.

מירב בן ארי: אני קוראת להורים ללמוד את פקודת התעבורה, להבין את האחריות שלכם; לחנך את הילדים שלכם לנסוע באחריות, אבל בעיקר להבין שהאחריות היא שלכם, בטח כשהילדים הם קטינים.

מירב בן ארי: ולאותם ילדים או בני-נוער או מבוגרים שנוסעים על אופניים חשמליים – אנא מכם, כל המטרה של החוק הזה היא בסך הכול לחדד את הזהירות ואת הבטיחות בדרכים, אבל להבין שההפקרות הזאת חייבת להסתיים.

מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שתצביעו בעד, מתוך האחריות שלנו כמחוקק ומתוך ההבנה שמה שקורה בשנתיים האחרונות עם רוכבי האופניים החשמליים בארץ זה לא קרה וזה לא היה בכל השנים, משנות ה-50 בערך, כשנכנסו הנושאים של האופניים למדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני מקווה שתצביעו בעד.

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: ישיב שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, עניינה של הצעת החוק שהגישה חברת הכנסת מירב בן ארי הוא הסדרת הרכיבה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר חשמלי, על-ידי קביעת איסורים שבצדם סנקציה, שיחולו הן על העוסק בממכר אופניים והן על רוכבי האופניים, וכן הרחבת סמכויותיהם של הפקחים העירוניים לשם ייעול האכיפה בנושא.

ישראל כץ: בין האיסורים שנקבעו בהצעת החוק ובגינם יוטל קנס של 300 שקלים: חובת החזקת כידון בשתי ידיים, איסור אחיזת טלפון נייד ושליחה או קריאה של מסרון, איסור רכיבה על מדרכה, איסור שימוש באופניים עם מנוע עזר מתחת לגיל 14 שנים ואיסור הרכבת אדם אחר בטרם מלאו למרכיב 14 שנים.

ישראל כץ: כמו כן, מוצע להטיל חובה על בעל עסק לממכר אופניים עם מנוע עזר לספק לצרכן מסמך המפרט את כל האיסורים החלים עליו כרוכב.

ישראל כץ: עוד מוצע בהצעת החוק להרחיב את סמכויותיהם של פקחי הרשויות המקומיות, על מנת שיוכלו לאכוף את החוק בנוגע לעבירות על האיסורים שנקבעו ברכיבה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר.

ישראל כץ: יצוין כי מרבית העבירות הנכללות בהצעת החוק מעוגנות כבר כיום בתקנות התעבורה, ומשרד התחבורה מכיר בחשיבות הסדרת הרכיבה לשם שמירה על ביטחונם ובטיחותם של רוכבי האופניים והמשתמשים הנוספים בדרך, וביניהם הולכי הרגל.

ישראל כץ: בדיון שנערך בוועדת השרים לחקיקה החליטה הממשלה לתמוך בהצעה ולהעבירה לקריאה טרומית, בכפוף לתיאום עם משרדי התחבורה, המשפטים וביטחון הפנים, במקביל לקידומה של הצעת חוק ממשלתית המקודמת על-ידי המשרדים האמורים, שעיקרה קביעת סמכות לרשויות המקומיות למינוי פקחים לאכיפה בנוגע לעבירות אשר ייקבעו בתוספות.

ישראל כץ: אשר על כן, אנחנו תומכים בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: הגיעה אלינו בקשה להתנגדות מחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: את יכולה – בבקשה – להגיע לכאן.

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות להסביר את ההתנגדות, ואז, מירב בן ארי, תהיה לך אפשרות להגיב.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת בן ארי, אני בטוחה שכוונתך לטובה, אין לי ספק, וגם אין בכלל מחלוקת בדבר הצורך בהסדרה של האופניים החשמליים, שהם סוג של כלי רכב שנוסף לחיינו במפתיע, והמחוקק לא נערך לו מעולם, כיוון שהמחוקק מכיר אומנם רכב דו-גלגלי עם מנוע עזר, אבל בשבתו כאופנוע ולא בשבתו כאופניים.

שלי יחימוביץ': ולכן נוצר כאן יצור כלאיים, שמי כמונו שגר במטרופולינים מכיר גם את נזקו, גם את האופן שבו לעתים כלי רכב כזה מפחיד אנשים מבוגרים, גורם נזקים וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': הדבר שמטריד אותי, ולכן לא אוכל להצביע בעד הצעת החוק שלך – ושוב, אני משוכנעת במניעיה הטובים – הוא העובדה שהחקיקה חלה לאורך כל מסלול החקיקה גם על אופניים רגילים ולא רק על אופניים עם מנוע עזר.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר משהו בהקשר הזה.

שלי יחימוביץ': מדי פעם, פעם בשנה, שנתיים, שלוש, באים מחוקקים שמבקשים להגן על הציבור מפני עצמו ומחוקקים חוקים שנוגעים לרוכבי אופניים רגילים, לכאורה כדי להיטיב אתם, לגונן על חייהם וכן הלאה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': אין כלי מועיל לחברה יותר מאופניים.

שלי יחימוביץ': רכיבה על אופניים מורידה באופן משמעותי, ככל שהתכיפות בה גדלה, את זיהום האוויר.

שלי יחימוביץ': אדם שרוכב על אופניים במקום לנסוע ברכב ממונע מסכן פחות חיי אדם, ומסכן גם פחות את עצמו, באופן אבסורדי, בוודאי כשהוא נוסע בתוך מטרופולין.

שלי יחימוביץ': אני לא מדברת על רוכבים מקצועיים שהם רוכבי כביש, והם מחויבים למשל בחובת חבישת קסדה; לא כמו רוכבים רגילים בתוך הערים שפטורים מחבישת קסדה בגלל חוק, אגב, שאני חוקקתי בשעתו עם חברי כנסת נוספים.

שלי יחימוביץ': לעתים המגבלות הרבות שמעתירים על רוכבי אופניים גורמות לכך שפשוט יהיו פחות רוכבי אופניים.

שלי יחימוביץ': זאת התוצאה המיידית.

שלי יחימוביץ': יותר זיהום אוויר, פחות מקומות חניה, יותר עומס בכבישים, יותר מפלצות ברזל שמאיימות על חייהם של אחרים.

שלי יחימוביץ': ויש איזו ראיית מקרו, שצריך להיות מצוידים בה, וראיית המקרו הזאת מחייבת הקלה על חייהם של מי שמשתמשים ברכב דו-גלגלי, שהוא תמיד תמיד תמיד פחות מסוכן לאחרים מאשר רכב ממונע.

שלי יחימוביץ': זה ודאי.

שלי יחימוביץ': אם אכן יובהר שהחקיקה הזאת נוגעת אך ורק לאופניים חשמליים ולא לאופניים רגילים – ואני מודה שגם אני משתמשת יומיומית באופניים רגילים, וכמוני יותר ויותר אנשים שגרים בוודאי בערים הגדולות, אבל גם ביישובים כפריים ובפריפריות – אם החוק הזה אכן יחול רק על אופניים עם מנוע עזר, ודאי שאשמח לתמוך בו.

שלי יחימוביץ': כמוני גם חברי, אין לי ספק.

שלי יחימוביץ': אבל כיוון שכרגע הוא חל על אופניים רגילים, שזה בלתי מידתי לחלוטין – העובדה שיהיה אפשר להעניש אדם שלא מניח את ידו על הכידון, זה גובל הרי באבסורד.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שגם את לא מתכוונת לכך.

שלי יחימוביץ': ובהמשך החקיקה נשמח כמובן לתמוך בחוק הזה ככל שהוא ישופר.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שמירב רוצה לענות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת בן ארי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

מירב בן ארי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: אני רוצה רק להתייחס לדברים שאמרת.

מירב בן ארי: גם אני רוכבת על אופניים, וגם אני גרה – אנחנו גרות באותה עיר.

מירב בן ארי: אבל נוסף על העניין של אופניים חשמליים, כן, אין ספק שגם אופניים רגילים שנוסעים עליהם בפארק או ברחובות ארצנו, ולעתים, את יודעת, גם בירידות או מקומות מגיעים כמעט ל-40-30 קמ"ש – גם הם מסוכנים להולכי הרגל, אין מה לעשות.

מירב בן ארי: ובעיני, אם אתה רוכב על אופניים, כן, צריך ששתי הידיים שלך יהיו על הכידון.

מירב בן ארי: אתה לא יכול לסמס תוך כדי, אתה לא יכול לסמס ולרכוב על אופניים, אתה לא יכול לדבר.

מירב בן ארי: כרגע בחוק, את יודעת, אין בעיה בשימוש באוזניות.

מירב בן ארי: אבל בסוף כן צריך שתי ידיים על הכידון, כן צריך להסתכל על הולכי הרגל, צריך להסתכל על אנשים זקנים, על ילדים שחוצים.

מירב בן ארי: בעיני, כשאתה רוכב על אופניים, תרכב על אופניים.

מירב בן ארי: אל תסמס, אל תתקשר.

מירב בן ארי: אני לא יודעת, הרי למה מאוד קל ברכבים להגיד לאותו אדם שנוהג: תנהג עם שתי ידיים על ההגה?

מירב בן ארי: מבחינתי זה אותו דבר.

מירב בן ארי: ואני אגיד עוד משהו בעניין הזה.

מירב בן ארי: כמה שאני אבוא ואגיד שאני בעד אופניים – אני בעד אופניים.

מירב בן ארי: זה אקולוגי, זה ירוק, זה מונע ממני לחפש חניה ביום שישי – אבל הנה אני אומרת: מהרגע שעלית על אופניים, אתה חייב להבין שכל הכללים, כל התמרורים – הכול חל גם עליך.

סתיו שפיר: – – –

מירב בן ארי: נכון, נכון, נכון.

מירב בן ארי: אז תגידי לי, חברת הכנסת שפיר, האם את חושבת שעונש כמו להוריד אוויר מהצמיגים הוא עונש לגיטימי?

מירב בן ארי: זה העונש שהיום מגדירה הפקודה.

מירב בן ארי: אני באה ואומרת: קחו את החוק – – –

סתיו שפיר: זה לא נכון.

סתיו שפיר: היום אין שום פקודה שאומרת שאסור לנסוע על אופניים ביד אחת – – –

מירב בן ארי: אני אתייחס, כי חשוב לי להבהיר את הנקודה.

סתיו שפיר: בניגוד לנסיעה במכוניות, אנחנו בעד נסיעה באופניים.

סתיו שפיר: אנחנו רוצים – – –

איתן כבל: מירב, הערבוב שעשית בין אופניים חשמליים לבין אופניים רגילים לא היה במקומו.

איתן כבל: זה שני סוגים, זה מין בשאינו מינו.

מירב בן ארי: בגלל זה חלק גם מגיע לוועדת הכלכלה, ואנחנו נדון בזה בוועדה, ברשותך, אבל – כן, מה שיש היום, והעניין הזה שאין סמכויות לפקחים ברשות, זו בעיה, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: נכון, אני אתך בזה.

מירב בן ארי: והעונש הוא שערורייה – לבוא ולהוריד את האוויר, זה מה שהפקודה מדברת עליו.

איתן כבל: בשונה מהן, אני מסכים; אני רק אומר שהחיבור בין אופניים חשמליים לאופניים רגילים – ההפך, אנחנו רוצים לעודד רכיבה על אופניים רגילים.

מירב בן ארי: גם אני רוצה לעודד רכיבה על אופניים.

מירב בן ארי: לכן אני מציעה שבדיון בוועדת הכלכלה אנחנו נתייחס לעניין של האופניים הרגילים.

טלי פלוסקוב: תודה.

מירב בן ארי: אבל כרגע, בסמכות שיש היום, זה פשוט לא הגיוני להשאיר את זה רק אצל המשטרה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו כרגע נעבור להצבעה, לכן אני מבקשת מחברי הכנסת לשבת.

טלי פלוסקוב: אני אסביר, ההצבעה היא על אישור ההצעה בקריאה טרומית והעברתה לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), התשע"ה–2015 – רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע – מי בעד החוק?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה, הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברי הכנסת, ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 3 נמנעים – 9 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 62, נגד – 3, נמנעים – 9.

טלי פלוסקוב: ההצעה עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: ברכות לחברת הכנסת מירב בן ארי.

שלי יחימוביץ': אני לא לחצתי, תוסיפי אותי בבקשה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, מה רצית להצביע?

שלי יחימוביץ': אני מתנגדת לחוק הזה.

טלי פלוסקוב: את נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה להוסיף את הקול של שלי יחימוביץ, כי היא מתנגדת לחוק, והיא נימקה את ההתנגדות שלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/456/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה, הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לחוטף על רקע לאומני), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוטי יוגב יציג לנו את החוק, לאחר מכן שרת המשפטים תשיב, ואני הבנתי שיש לנו מתנגדים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מוטי יוגב, עשר דקות לרשותך.

מרדכי יוגב: כבוד היושבת-ראש, חברתי חברת הכנסת טלי, כבוד השרים, כבוד חברי הכנסת, היועץ המשפטי לכנסת עורך-דין איל ינון, אורחים, לפני כשנה וחודש חווינו חוויה מטלטלת בחברה הישראלית, חטיפתם של שלושת הנערים: איל יפרח, גיל-עד שער ונפתלי פרנקל, השם ייקום דמם; חטיפה מתוך מניע לאומני של רוצחים, שמייד רצחו את הנערים.

מרדכי יוגב: אבל חווינו גם חטיפות נוספות, חטיפות למטרות מיקוח וחטיפות לאומניות נוספות.

מרדכי יוגב: אם גילינו את חטיפתם של שלושת הנערים הללו, הרי שדווחנו על כך שרק בתקופות האחרונות שירות הביטחון הכללי מנע עשרות חטיפות, ואינני רוצה למנות במדויק – אצלי רשומים 30 – שנמנעו על-ידי שירות הביטחון הכללי; חטיפות שתוכננו להתבצע על-ידי ארגוני הטרור, ארגוני המחבלים השונים.

מרדכי יוגב: בתקופה הזאת, שהאירוע הזה של חטיפה הפך לדבר קל, הפך לדבר שאדם לוקח נשק, לוקח סכין ומנסה לחטוף – ראוי היה שנחזק את יכולות ההרתעה וגם את הגמול, את העונש, על מנת שפעולות שכאלה לא ישתלמו, ומי שירצה לבצע אותן – מכוח זה שיורתע על-ידי ענישת קודמו, ישקול פעמיים ואולי יימנע מלבצען.

מרדכי יוגב: מוצע לקבוע בנוסח החוק, כי אדם אשר מבצע חטיפה מתוך מניע לאומני, אם להעמיד אדם אחר בסכנת רצח או בסכנת חיים או למטרות ניהול משא-ומתן ומיקוח – ואנחנו יודעים עד כמה הדבר הזה מטלטל מדינה ומביא אותה למקומות שהיא לא הייתה רוצה להיות בהם – יישפט למאסר עולם כעונש מינימום, ועונש זה בלבד.

מרדכי יוגב: הצעת חוק זהה הונחה על-ידי גם בכנסת הקודמת, ועל-ידי קבוצת חברי כנסת נוספת, ולא הגיעה לסיומה עקב פיזורה של הכנסת.

מרדכי יוגב: אני מבקש את תמיכתם בחוק הזה, שבבסיסו הוא חוק מוסרי.

מרדכי יוגב: הוא חלק מארגז הכלים שנועד לסייע למלחמה בטרור ונועד להציל את החיים של כולנו – שלנו, של בנינו, כי החטופים היו מבוגרים, היו צעירים, או מחשבות החטיפה לא הבחינו בין אדם לאדם.

מרדכי יוגב: החוק בא להרתיע ולצמצם, ואני מקווה שגם ימנע מחשבות וניסיונות לבצע פיגועי חטיפה כאלה בעתיד, אם להרג ואם למיקוח.

מרדכי יוגב: כאמור, אני מבקש את תמיכתכם בחוק.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

טלי פלוסקוב: עכשיו תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה, הצעת החוק של חברי חבר הכנסת מוטי יוגב מבקשת לתקן את חוק העונשין ולקבוע עבירת חטיפה חדשה, שעונשה יהיה מאסר עולם חובה, כאשר חטיפה מבוצעת מתוך מניע לאומני, כדי להעמיד את הנחטף בסכנת רצח או בסכנת חיים או למטרות מיקוח או משא-ומתן.

איילת שקד: העיקרון העומד מאחורי ההצעה, שעל-פיו יש להחמיר בעונש של עבירה המהווה מעשה טרור, מקובל לחלוטין על הממשלה ועולה בקנה אחד עם הצעת חוק המאבק בטרור שבכוונתי להביא בקרוב לאישורה של הממשלה.

איילת שקד: ההצעה הגדולה והחשובה הזאת תיתן כלים נוספים לכוחות הביטחון להילחם בטרור, שגבה מאתנו רק לאחרונה מחיר כל כך יקר.

איילת שקד: בהצעת החוק הממשלתית למאבק בטרור מוצע לקבוע נסיבה מחמירה כאשר עבירה כלשהי מהווה מעשה טרור.

איילת שקד: העונש המוחמר במקרה זה יהיה כפל העונש, אך לא יותר מ-30 שנה.

איילת שקד: נסיבה מחמירה זו תחול באופן רוחבי על כל העבירות, ועל כן גם על עבירת החטיפה, ותחמיר את העונש בצדה מ-20 שנה ל-30 שנה.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית בלבד, והמציע מתחייב להמתין עם הצעת החוק הפרטית להצעת חוק המאבק בטרור ולהשתלב בה בכל הנוגע להחמרת ענישה על עבירות של מעשי טרור.

איילת שקד: לכן אבקש לתמוך בחוק.

איילת שקד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: ביקשו שלושה מתנגדים להציג את עמדתם.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלוש דקות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים – חבר הכנסת יוגב, למה אתה מתעקש להיות לא מוסרי?

עיסאווי פריג': בכל הזדמנות והזדמנות שניתנת לך אתה מביא לנו חקיקה שמחזירה אותנו לימי החושך.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם, חברים, כשאני קורא את החוק הזה, אני אכנס לנעליים של יהודי – אילו הייתי יהודי, הייתי מתבייש בזה; וכאדם מתבייש עוד ועוד ועוד בזה.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: חומרת הענישה לחוטף על רקע לאומני – לא נמאס לכם?

עיסאווי פריג': ערבי, נגד ערבי ועוד שוב נגד ערבי ושוב נגד ערבי?

עיסאווי פריג': זכור לך דבר שנקרא חוק דרומי?

עיסאווי פריג': מה זה חוק דרומי?

עיסאווי פריג': ויש כאן אנשים, אני מתאר, במליאה – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': יש אנשים במליאה – אני מציע לכם, אני מציע לכם – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה – – –

עיסאווי פריג': אני מציע לכם לחזור להיות בני-אדם.

בצלאל סמוטריץ': – – –

עיסאווי פריג': חוק דרומי, חברים – ויש קציני משטרה – – –

מרדכי יוגב: עיסאווי, על ראש הגנב בוער הכובע.

עיסאווי פריג': בלי ידיים, בלי ידיים, אתה לא צריך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוגב, אני אתן לך זמן להגיב.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני מסתכל על זה, טיפה ועוד טיפה ועוד טיפה.

עיסאווי פריג': מה, רוצים להגיע לעונש תלייה?

עיסאווי פריג': אז בוא, מעכשיו תגיד תלייה.

שרון גל: עיסאווי, זה החוק הבא.

עיסאווי פריג': כן, כן, אני רואה את זה.

עיסאווי פריג': אין לכם – – –

שרון גל: ביום ראשון – – –

עיסאווי פריג': אני באחת ההזדמנויות – – –

שרון גל: – – –

עיסאווי פריג': שרון, שרון, באחת ההזדמנויות אמרתי: מהרסייך ומחריבייך ממך יבואו.

עיסאווי פריג': אז אתה וחבר הכנסת יוגב, עם כל ההיסטוריה של חוק דרומי ושות', לאן אתם רוצים להגיע?

עיסאווי פריג': חלקת האדם שנמצאת בתוכנו, אתם רוצים לקחת אותה.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אני רוצה לחזור להיסטוריה, חברים.

עיסאווי פריג': אתם כחברי כנסת יהודים, אתם כחברי כנסת יהודים, ברגע שאתם מזכירים את הרקע הלאומני, וכל חקיקה על רקע לאומני – אפרטהייד זוחל.

עיסאווי פריג': אם אני לוקח מספר חוקים – אלו חוקים לערבים ואלו חוקים ליהודים.

עיסאווי פריג': ואתם פוחדים מאפרטהייד זוחל – הוא נמצא בטיפשות שלכם, בהצעות החוק המטופשות שאתם מביאים לנו.

עיסאווי פריג': אתם רוצים להחזיר אותנו לימי החושך, ימי חוסר האנושיות.

עיסאווי פריג': די כבר, די.

עיסאווי פריג': ולחברי הקואליציה – אתם יודעים על איזה חוק אתם הולכים להצביע?

עיסאווי פריג': חוק שבו אתם מבדילים בין בני-אדם.

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': זה חוק של אפרטהייד זוחל.

עיסאווי פריג': תקראו לזה איך שאתם רוצים, אבל זאת הכותרת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוגב, אתה רוצה להגיב?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושבת-ראש, חברי הכנסת, שרים – ואני אומר פה גם ברוכים הבאים לחברי סמינריון תנועת "בני עקיבא", שממלאים את המליאה.

מרדכי יוגב: ה' עמכם.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר בצורה פשוטה: חברי חבר הכנסת עיסאווי, אני פונה אליך – בסיס החוק הוא מוסרי.

מרדכי יוגב: אם יהיה גם חוטף הפוך על רקע לאומני, דינו יהיה אותו דבר.

עיסאווי פריג': אתה עושה צחוק?

מרדכי יוגב: בסיס החוק הוא מוסרי: מי שחוטף אדם על מנת לרצוח אותו או על מנת לבצע בו פיגוע מיקוח, ודאי שצריך למנוע את הדבר ולמנוע חטיפות שכאלו, ולכן חשש שכזה יכול לעלות רק כשעל ראש הגנב בוער הכובע.

מרדכי יוגב: אבל אני משוכנע שאתה לא כזה, ולכן אני מבקש את תמיכתכם בחוק, שבסיסו מוסרי, ועיקרו – כמו שאמרה שרת המשפטים, ואני מודה לה – להוות חלק מארגז הכלים של מדינת ישראל, להתגונן ולהציל יותר טוב את חיי כולנו.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת יוגב.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה, לכן אני מבקשת לחזור למקומות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת שרון גל.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד ומי נגד?

טלי פלוסקוב: עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 18 נמנעים – 5 ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לחוטף על רקע לאומני), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: התוצאות הן: בעד – 46, נגד – 18, נמנעים – 5.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לחוטף על רקע לאומני), התשע"ה–2015, עברה בקריאה הטרומית, ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/99/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק פדיון הטבת חניה לעובד לשם צמצום שימוש ברכב פרטי, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת תמר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, יש לך עשר דקות להציג לנו את החוק.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, הצעת החוק הזו היא במסגרת המאבק, שנדמה שהיה שמשותף לכל הבית הזה, והולך וגובר בשנים האחרונות, לפחות באופן המוצהר שלו, לעידוד התחבורה הציבורית ועידוד השימוש בתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: אני בכוונה מבחינה בין עידוד התחבורה הציבורית לעידוד השימוש בתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: נדמה לי שמוסכם על כולנו שתחבורה ציבורית היא כלי שמשמש קודם כול את חסרי וחסרות הרכב, ועליהם ועליהן לקבל תחבורה טובה, איכותית, יעילה כמה שניתן, כי מדובר באנשים שאין להם האמצעים לרכוש רכב פרטי.

תמר זנדברג: אבל בשנים האחרונות הולך ומתקבל קונסנזוס – או נופל האסימון – על התפיסה שעידוד התחבורה הציבורית חייב לקבל קדימות על מנת שהתחבורה הציבורית תהווה תחליף לרכב הפרטי.

תמר זנדברג: אנחנו לא נוכל לקיים לא ערים, לא מרחבים מטרופוליניים ולא מרחבים מתוכננים בישראל בכלל, אם לא נעבור לשימוש בלעדי שמבוסס על תחבורה ציבורית, וזה גם אומר לאט-לאט להיפטר מההתמכרות לרכב הפרטי.

תמר זנדברג: היום הרכב הפרטי, אפשר להמשיל אותו – וכמובן כל זה למי שיכול להרשות את זה לעצמו – לאיבר נוסף מהגוף.

תמר זנדברג: אנחנו חושבים עליו כעל איזו הרחבה של העצמי שלנו.

תמר זנדברג: עד כדי כך קשה לנו להבין שהרכב הפרטי הוא לא חלק הכרחי מאתנו; ההתבססות שלנו עליו באופן בלעדי, לא רק ככלי תחבורה אלא גם כמשהו שתפיסת המגורים שלנו מבוססת עליו, היא כל כך משמעותית.

תמר זנדברג: לכן המעבר להישענות יותר משמעותית על התחבורה הציבורית הוא לא רק ערך חברתי והוא לא רק ערך סביבתי, בגלל עלויות זיהום האוויר והעלויות לבריאות שקיימות בגלל השימוש ברכב פרטי, אלא הוא גם מפתח לפתרון משבר הדיור, חברות וחברים.

תמר זנדברג: בשנים האחרונות הבית הזה, וגם הממשלה הזאת ביתר שאת, עוסקים במשבר הדיור באופן אינטנסיבי; וחסרה לנו כאן הפנמה של התפיסה שאם אנחנו לא נתכנן מרחבי מגורים שמבוססים על תחבורה ציבורית וניפטר מהתלות הכמעט מוחלטת במכוניות – וזה כולל עלויות של חניה שחייבות לבוא בחשבון בתכנון דירות המגורים, וזה כולל עלויות של כבישים ומחלפים שחייבים לבוא בחשבון כדי להוביל לאותן שכונות מגורים חדשות – אז לא נצליח באופן אמיתי, לא להוזיל את יוקר המחיה ולא להוזיל את יוקר הדיור.

תמר זנדברג: והשאלה היא איך עושים את זה, איך מעודדים מעבר משמעותי מתלות כמעט מוחלטת היום ברכב הפרטי, לשימוש תדיר יותר, טוב יותר, משמעותי יותר בתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: ומקומות העבודה והתעסוקה הם אחד מאלה.

תמר זנדברג: היום מבנה ההעסקה ומבנה השכר ומבנה העלויות שיש לעובד כמעט כופים על אדם לא רק לנסוע ברכב הפרטי שלו, אלא בכלל להחזיק רכב פרטי.

תמר זנדברג: אני רוצה להביא בפניכם נתון שאספה חברתי סגנית ראש עיריית תל-אביב-יפו מיטל להבי, והוא שעיריית תל-אביב-יפו, אחת העיריות הגדולות והעשירות בישראל, מוציאה מדי שנה – אדוני שר הפנים, שר התחבורה, כדאי שתשמעו את זה – עיריית תל-אביב-יפו מוציאה כל שנה למעלה מ-110 מיליון שקלים על הוצאות אחזקת רכב לעובדים שלה, כמעסיק.

תמר זנדברג: אני לא מדברת עכשיו על העירייה כמתכננת תחבורה – כמעסיק.

תמר זנדברג: ונוסף על כך, עוד 7 מיליון שקלים בשנה מוציאה עיריית תל-אביב על שכירות שטחי חניה לעובדים שלה.

תמר זנדברג: כלומר, היום עובד, על מנת לקבל את התוספת לשכר – וזו תוספת שיכולה להיות משמעותית, של 1,000, 1,500 שקלים ואולי אף למעלה מכך – הוא חייב להחזיק רכב.

תמר זנדברג: יש לו סעיף כזה בתלוש השכר שלו שנקרא "אחזקת רכב", ואם הוא לא מחזיק רכב הוא מפסיד חלק מהשכר שלו.

תמר זנדברג: זה הרי אבסורד שקשה מאוד לדמיין אותו.

תמר זנדברג: נוסף על זה, יש לנו עוד גורם, והוא שכירת חניה.

תמר זנדברג: היום מקום עבודה שמכבד את עצמו ורוצה להעניק תנאים טובים לעובדיו שוכר עבורם חניה, אם בבניין המשרדים שבו נמצא מקום העבודה ואם במגרש סמוך.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת באה עוד לפני הדיבור הגדול שדיברנו כאן כרגע גם על עידוד התחבורה הציבורית והצורך לתכנן מרחבי מגורים שיותר מעודדים תחבורה ציבורית וכו' וכו'.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת באה לעשות דבר מאוד מאוד חשוב.

תמר זנדברג: אדוני שר התחבורה ישראל כץ, שר התחבורה, אדוני שר התחבורה, אני רוצה התייחסותך לזה.

תמר זנדברג: יש שר אחר שאמור לענות לי על ההצעה הזאת, אבל ההצעה הזאת חשובה גם לך – לעידוד התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: יש פה הצעת חוק – – –

ישראל כץ: – – –

תמר זנדברג: כן, כן.

תמר זנדברג: אני יודעת.

תמר זנדברג: תכף נשמע את התשובה.

תמר זנדברג: אבל הצעת החוק הזאת באה לעשות דבר פשוט – לאפשר לעובד לבחור בהגעה בתחבורה ציבורית לעבודה תמורת תמריץ שלא רק שלא ימנע ממנו את ההטבה שניתנת לו בחניה, אלא גם יתמרץ אותו.

תמר זנדברג: הצעת החוק אומרת – והצעת החוק לקוחה מעולם התוכן היהודי, שאומר:

תמר זנדברג: זה נהנה וזה אינו חסר – היום מקום עבודה ששוכר מקום חניה עבור העובד שלו יוכל – אם העובד מודיע שהוא מוותר על מקום החניה מכיוון שהוא נוסע לעבודה בתחבורה ציבורית – לקחת את אותו שווה-ערך שהוא משלם היום לבעל החניון או לבעל מגרש החניה או לבעלי מגדל המשרדים שבו נמצאת החניה, ויעביר את שווה הערך הזה למשכורתו של העובד.

תמר זנדברג: אין פה כפייה.

תמר זנדברג: לא הגענו פה לדברים מאוד מאוד גדולים של מדיניות, אלא פשוט להצעה קטנה ופשוטה, שבאה לאפשר בחירה ופתיחת עוד אפשרויות של הגעה לעבודה מלבד הרכב הפרטי.

תמר זנדברג: כלומר, עובד יוכל לומר: יש תחבורה ציבורית, מערכת הסעת המונים.

תמר זנדברג: מקום העבודה שלי נמצא ליד תחנות אוטובוס.

תמר זנדברג: אני בוחר להגיע לעבודה בתחבורה ציבורית, באופניים, ברגל, ואני ארוויח מזה משהו, מפני שאת הסכום שהיה הולך על מקום החניה אני אקבל ישירות למשכורתי.

תמר זנדברג: זו יכולה להיות תוספת של כמה מאות שקלים בחודש, דבר שהוא לא מבוטל, וככה כולנו נרוויח: העובד יקבל תוספת למשכורת שלו, יקבל הגעה לעבודה באמצעים שהם יותר בריאים, יותר אנרגטיים, יותר ספורטיביים, יותר מוסיפים בריאות לעצמו.

תמר זנדברג: אנחנו נחסוך פקקים, נחסוך זיהום אוויר, נחסוך תחלואה שנובעת מזיהום אוויר שיש עליה עלויות בהוצאות בריאות שאנחנו לא רואים אותן בטווח הקצר בתקציב המדינה, ואנחנו לא נפגע כהוא-זה לא בכיסו של העובד ולא בכיסו של המעביד.

תמר זנדברג: נדמה לי שזו הצעה כל כך פשוטה וכל כך מתבקשת שאין שום סיבה שלא לקבל אותה.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם שר הכלכלה השר דוד אזולאי.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, הצעת החוק פדיון הטבת חניה לעובד לשם צמצום שימוש ברכב פרטי, התשע"ה–2005.

דוד אזולאי: עיקר ההצעה: מעסיק אשר מעניק לעובדיו הטבה לצורך חניה, יאפשר לעובד לוותר על הטבה זו ולקבל במקום זה תשלום פדיון הטבת חניה.

דוד אזולאי: במסגרת הטבה זו לא יבוא העובד עם רכבו למקום עבודתו, וכך יופחת גם זיהום אוויר ניכר, והטבת החניה תיחשב כשכר עבודה.

דוד אזולאי: נציג משרד התחבורה טוען בדיון בוועדת השרים לחקיקה כי מטרת החוק לא מגשימה את עצמה.

דוד אזולאי: ייתכן שהעובד יקבל את הטבת החניה ובכל זאת יגיע עם רכבו למקום העבודה ויחנה במקום אחר, ומטרת החוק – צמצום זיהום האוויר – לא תתגשם.

דוד אזולאי: יתרה מכך, גורמים מקצועיים טוענים כי הטבת חניה מגדילה עלויות של מעסיקים, שכן על אותו רכיב יצטרך המעסיק להפריש תנאים סוציאליים.

דוד אזולאי: הטבה זו עלולה ליצור חיכוכים בין מעסיקים לעובדים בעקבות אי-הסכמות על סכומי החניה באזור מקום העבודה, כאשר כל צד יטען לסכומים אחרים עקב עלויות שונות בחניונים.

דוד אזולאי: לכן, בשם שר הכלכלה הרב אריה מכלוף דרעי, אני מבקש להתנגד להצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר דוד אזולאי.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, אני רוצה, ברשותכם, לנצל את הבמה הזאת ולדבר על נושא שהיה אתמול בתקשורת.

דוד אזולאי: אתמול התראיינתי, דיברתי רבות על שיפור שירותי הדת והנגשתם, על שירותי הדת, וגם על הרפורמים.

דוד אזולאי: לכן, אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו אתמול, ולצערי הרב נוצלו על-ידי גורמים אינטרסנטיים ללבות את הקרע בעם ולהגביר את השיסוי.

דוד אזולאי: חבל שדברי הוצאו מהקשרם.

דוד אזולאי: התיקון נעשה, ואני מפנה את כולם לתמליל.

דוד אזולאי: התיקון נעשה תוך כדי ריאיון, אך מזה משום מה החליטו להתעלם.

דוד אזולאי: ברור לכול, כפי שקבעו חז"ל: יהודים, אף-על-פי שחוטאים, הם יהודים.

דוד אזולאי: לאף אחד אין מונופול לקבוע מיהו יהודי טוב יותר.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, אנחנו רואים בכאב גדול את הנזק של הרפורמה ביהדות, שהביאה את הסכנה הגדולה ביותר לעם היהודי – זו ההתבוללות.

תמר זנדברג: תסתפק בהתנצלות – – –

דוד אזולאי: אנחנו מתפללים מדי יום ביומו: "יתמו חטאים מן הארץ", ולא חוטאים.

דוד אזולאי: נמשיך להתפלל לחזרתם בתשובה של כל עם ישראל, ואנחנו מצדנו נעשה הכול להיות מגדל של אור וערכים לכולם.

דוד אזולאי: לסיכום, לעם ישראל יש היסטוריה ארוכת שנים של שמירת היהדות גם בתקופות קשות.

דוד אזולאי: עלינו להמשיך ולשמור על המורשת היהודית.

דוד אזולאי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר דוד אזולאי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: את רוצה להגיב?

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלוש דקות יש לך כדי להגיב.

תמר זנדברג: אדוני שר הדתות, כמה רצינו להגיד: מודה ועוזב ירוחם.

תמר זנדברג: כמה רצינו לעלות לפה, להסתפק בחלק הראשון של הדברים שלך, לקבל את ההתנצלות שלך, לשים נקודה אחרי האמירה: לאף אחד אין מונופול לקבוע מיהו יהודי, ולהסכים על משהו בבית הזה.

תמר זנדברג: אבל היית חייב להמשיך.

תמר זנדברג: למדת כנראה משיטתו של ראש הממשלה, שעולה כדי להגיד דבר אחד ואומר דבר אחר, והיית חייב להמשיך על הסכנה שטמונה ברפורמה.

תמר זנדברג: אז אני אומרת לך בצורה ברורה: היהדות הרפורמית היא הזרם הגדול ביותר ביהדות בעולם, ביחד עם הזרם הקונסרבטיבי וביחד עם החילונים, וביחד עם יהודים ויהודיות שכל אחד ואחד מהם בוחרים את דרכם להיות יהודים.

משה גפני: – – –

תמר זנדברג: העובדה שהמונופול על ההגדרה מיהו יהודי, על הכניסה והיציאה מהעם היהודי ועל שורה ארוכה של שירותים כמו נישואין, גירושין וכו' ניתן לכם – שאתם מייצגים זרם צר ומסוים וספציפי שרחוק מאוד מלייצג את כל היהדות, לא בישראל ולא בעולם – היא תקלה.

תמר זנדברג: היא תקלה שתתוקן.

תמר זנדברג: והניסיונות שלכם להחזיק ולהדק את אחיזת

תמר זנדברג: כם רק מראים שהמונופול הזה עומד להישבר, וזה עומד לקרות בקרוב.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: שרים, בבקשה, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אני ממתינה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, רבותי, לשבת.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 52 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק פדיון הטבת חניה לעובד לשם צמצום שימוש ברכב פרטי, התשע"ה–2015, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 39, נגד – 52.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק פדיון הטבת חניה לעובד לשם צמצום שימוש ברכב פרטי, התשע"ה–2015, לא עברה.

טלי פלוסקוב: יש לנו הודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן – בבקשה, אדוני.

): הודעה ראשונה – גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות: מטעם סיעת המחנה הציוני – בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, במקום חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין יכהן חבר הכנסת נחמן שי; בוועדת הכנסת, במקום חבר הכנסת יחיאל חיליק בר תכהן חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

): כמו כן, במקום הפנוי לסיעת המחנה הציוני בוועדה המיוחדת לזכויות הילד, תכהן חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

): השתלטת על הסיעה.

): עכשיו הודעה שהיא גם להצבעה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום י"ד בתמוז התשע"ה, 1 ביולי 2015, להעביר את הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה–2015, לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש ועדת הכלכלה ביקש להעביר את ההצעה לדיון בוועדת הכלכלה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת, בהתאם לסעיף 83(ג)(4) לתקנון, לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת הכלכלה.

): אני רוצה להדגיש שזה היה בתיאום עם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): על זה צריך להצביע.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מבקשת לשבת, כי אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 47 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה–2015, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 47, נגד – 1.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: אושר.

טלי פלוסקוב: ההודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת התקבלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/11/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: עשר דקות, אדוני.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר שלוש דקות על שחיתות באופן כללי, ואחר כך באופן קונקרטי על החוק הזה.

מיקי רוזנטל: תראו, יש הרבה אמירות שמדינת ישראל היא מדינה מושחתת מאוד.

מיקי רוזנטל: ובכן, לטעמי, מדינת ישראל היא לא מדינה מושחתת.

מיקי רוזנטל: יש לה בעיה ספציפית קונקרטית של שחיתות שלטונית, חמורה מאוד.

מיקי רוזנטל: מדינות מושחתות הן מדינות שבהן כל מגע של האזרח עם השלטון כרוך בשלמונים.

מיקי רוזנטל: מדינות בדרום-אמריקה, למשל, כשאתה נוסע לשם, עוצר אותך שוטר – אתה צריך לתת לו משהו; אתה רוצה לשבת במסעדה – אתה לא יכול לעשות את זה בלי לתת משהו; אתה רוצה להוציא רישיון לכיבוי אש – משהו; בעירייה – משהו.

מיקי רוזנטל: שיטת הבקשיש.

מיקי רוזנטל: אלה מדינות מושחתות מהיסוד.

מיקי רוזנטל: במדינת ישראל התופעה הזאת קיימת בשוליים, ולכן מדינת ישראל כמדינה איננה מושחתת.

מיקי רוזנטל: יש בלבול מושגים מוחלט בין שחיתות לבין דברים שהם לא בסדר.

מיקי רוזנטל: הישראלים נוטים להגדיר כל דבר שהוא לא בסדר בעיניהם כשחיתות.

מיקי רוזנטל: שחיתות זה עניין מאוד אמורפי לעתים, אבל השחיתות השלטונית במדינת ישראל היא בעיה לאומית ממדרגה ראשונה, והיא גורמת לכם – קודם כול לנו, ליושבים בבית הזה – להתרחק מהציבור.

מיקי רוזנטל: יש ניתוק מוחלט כמעט בין הציבור לבין נבחריו, והאמון של הציבור במוסדות השלטון ובמוסדות הלאומיים הולך ונפגע, הולך ונשחק.

מיקי רוזנטל: לדבר הזה יש מחיר נוראי של פגיעה בדמוקרטיה, של פגיעה של הציבור במוסדות שלו, ובעיקר מסתכל הציבור על נבחריו, ואומר: אם הם כאלה, גם אנחנו נתחיל לעגל פינות, וגם אנחנו נתחיל לגנוב ברמזורים, וגם אנחנו נגנוב קצת ממס הכנסה, כי כולם גנבים.

מיקי רוזנטל: וזה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות למדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: המאבק בשחיתות, יש לו כמה וכמה נדבכים.

מיקי רוזנטל: הראשון הוא, כמובן, חינוך, כי אנשים שמלמדים אותם את המשמעות של שחיתות ואת הפגע הרע שבה נוטים להיות אנשים מוסריים יותר.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מטפלים בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אין לנו תוכניות חינוך ראויות למאבק בשחיתות, וראוי לאמץ אותן, אבל גם כשיהיו לנו, התוצאות יהיו בעוד הרבה מאוד שנים.

מיקי רוזנטל: האפשרות האחרת להיאבק בשחיתות היא כמובן הרתעה, והרתעה זה לא בעונש שנותנים, אלא בעיסוק של מוסדות האכיפה בסוגיות של השחיתות.

מיקי רוזנטל: אם מדינת ישראל הייתה חוקרת כל בניין מוזר שקם בגובה ולא תואם את תוכנית המתאר, או הייתה בודקת איך יכול להיות שפלוני או אלמוני קיבל מכרז, אז אנשים לא היו עוברים על החוק, והיו נותנים פחות שוחד.

מיקי רוזנטל: ואנשים נוטים לגנוב בשעה שהם מעריכים שלא יתפסו אותם, והמשמעות שלא יתפסו אותם זה שהמשטרה ורשויות החוק לא עוסקות מספיק בנושא השחיתות.

מיקי רוזנטל: אבל כאן אני מגיע לדבר שבגינו הצעת החוק הזאת עומדת בפניכם היום, והוא – מכיוון שהבהרתי שהשחיתות השלטונית היא הבעיה המרכזית בשחיתות במדינת ישראל, ומדינת ישראל דווקא אינה מושחתת, יש דרך להיאבק בדבר הזה, והיא באמצעות שקיפות.

מיקי רוזנטל: שקיפות היא דבר שמונע שחיתות.

מיקי רוזנטל: זה ברור, זה מובהק, זה ידוע, זה מוכח – גם מחקרית וגם אמפירית, גם מעשית.

מיקי רוזנטל: וזה גם עונה על הציפיות הציבוריות.

מיקי רוזנטל: הנושא הזה, של מהו הגבול של נבחר ציבור, היכן עובר הגבול, והאם הוא זכאי לפרטיות, והיכן עובר הגבול, באמת חוצה מדינות וערים.

מיקי רוזנטל: יש נטייה יותר ויותר לחשוף נתונים לגבי נבחרי ציבור.

מיקי רוזנטל: אני חושב שחלק ניכר מהבדיקה הזאת הוא רכילות.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שהציבור צריך לדעת כמה כסף יש לי בבנק, ודאי אם הרווחתי אותו בטרם הגעתי להיות חבר כנסת.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שהציבור צריך לדעת כמה שווה הדירה שלי – זה לא עניינו – או כמה חסכתי בקרן הפנסיה שלי.

מיקי רוזנטל: אז מה כן הציבור צריך לדעת?

מיקי רוזנטל: לטעמי, זה במקומות שבהם חלילה אנחנו יכולים ליפול לשחיתות.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק שבפניכם היא מידתית, כי היא אומרת שנבחר ציבור לא צריך לחשוף את גודל חשבונות הבנק שלו, או כמה דירות יש לו, או מה הוא צבר במהלך חייו – ודאי לא מה משפחתו צברה במהלך חייה.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה מושם בכספת, ורק אם יש חלילה איזו בעיה, אז פותחים את הדוח שאנחנו מוסרים לכנסת, שהוא נמצא בכספת.

מיקי רוזנטל: אז מה הציבור צריך כן לדעת?

מיקי רוזנטל: הציבור צריך לדעת את מפת האינטרסים המדויקת של נבחר הציבור, וזה הוכח דווקא בכנסת הזאת, ממש בימים האלה.

מיקי רוזנטל: בחרנו שר אוצר שהוא מוכשר מאוד, ואני מעריך אותו מאוד.

מיקי רוזנטל: לפני הבחירות הוא הבטיח שהוא יטפל בסוגיית הגז.

מיקי רוזנטל: אחרי הבחירות, כשהגיעה סוגיית הגז לשולחן הממשלה, הוא הודיע שהוא לא יכול לעסוק בכך.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: כי יש לו חבר.

מיקי רוזנטל: ויש שר נוסף – וזה לא חשוב – העניין הוא לא אישי פה – שר נוסף שלא יכול לעסוק בסוגיה הזאת ולא יכול להצביע מפני שהוא מחזיק מניות של גז, ושר אחר שיש לו ככה וככה, וזו בכלל לא הסוגיה.

מיקי רוזנטל: מה אומרת ההצעה הזאת, שהיא באמת מידתית?

מיקי רוזנטל: אומרת שאנשים, אנחנו, נבחרי הציבור, כשניבחר לכנסת, נפרוס בפני הציבור את מפת האינטרסים שלנו, ומפת האינטרסים היא לא כל מי שאנחנו אוהבים או כל מי שאנחנו לא אוהבים, אלא מעל סכומים מסוימים, מעל אחזקות מסוימות – דברים שעלולים להוביל אותנו לניגודי עניינים – עליהם נכריז מראש.

מיקי רוזנטל: זאת כל הדרישה.

מיקי רוזנטל: זאת כל הדרישה, שאם אדם, נבחר ציבור, מחזיק מניות בחברה ציבורית שנסחרת בבורסה מעל סכום מסוים, הוא חייב להגיד.

מיקי רוזנטל: הוא לא חייב להגיד את הסכום, או מעל אחוז מסוים.

מיקי רוזנטל: אם אדם מחזיק בקרקע חקלאית, ויש דיון בכנסת או בממשלה שמיועד להפוך את הקרקע הזאת לקרקע לבנייה, ובגין ההחלטה הזאת הוא יכול להרוויח מיליונים או עשרות מיליונים – הוא חייב להגיד – לא בסכומים, שוב – יש לי אינטרס בקרקע באזור רעננה.

מיקי רוזנטל: זה כל מה שאנחנו מבקשים בהצעת החוק הזו.

מיקי רוזנטל: ולחלופין, אם קרוב משפחה שלך מדרגה ראשונה עובד בחברה מסוימת שענייניה נדונים בכנסת, אז אתה צריך להצהיר על זה.

מיקי רוזנטל: מה קרה?

מיקי רוזנטל: זה רק יעזור לאנשים להיות יותר הגונים, יותר ישרים, האינטרסים שלהם יהיו שקופים לציבור.

מיקי רוזנטל: וגם, הם לא ייפלו לתוך המלכודות האלה שחלילה אחר כך יכולות להביא אותם לידי חקירה, חלילה, או לידי צרות אחרות.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הזאת היא באמת מידתית, והיא מאזנת בין שמירת הפרטיות – וגם לנבחר ציבור מגיע שתהיה לו פרטיות – לבין האינטרס הציבורי לשקף את האינטרסים של חברי הכנסת ונבחרי הציבור האחרים, כדי שהציבור יוכל לשקול כיצד הם מצביעים בעניינים שנוגעים גם להם.

מיקי רוזנטל: והדבר הזה הוא ממש הכרחי, הוא ממש הכרחי.

מיקי רוזנטל: אגב, הוא מתבקש בכל מקרה כתוצאה מכללי האתיקה של חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: באתיקה של חברי הכנסת, הרי חבר כנסת שמצביע בעניין שבו הוא עשוי להיקלע לניגוד עניינים, חייב להודיע על זה מראש בכל מקרה.

מיקי רוזנטל: אז למה לא להגיד את זה מראש ודי?

מיקי רוזנטל: מה יש להסתיר פה?

מיקי רוזנטל: אני חושב שהממשלה הזאת דוחה פעם אחר פעם כל הצעה טובה, נכונה, לשקיפות ציבורית.

מיקי רוזנטל: ושקיפות, חברים, היא זו שמונעת שחיתות, או לפחות מצמצמת אותה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש את תמיכתכם בהצעת החוק הנכונה והנבונה הזאת.

מיקי רוזנטל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי השרה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה, היום יש הסדר, שהוא פחות או יותר הגיוני ומאוזן, בין הצורך בשקיפות ופריסת כל האינטרסים של נבחר ציבור לבין צנעת הפרט.

איילת שקד: כל חבר כנסת מגיש הצהרת הון מסודרת, שנפתחת במידת הצורך, וכל שר מגיש הצהרת הון והסדר ניגוד עניינים.

איילת שקד: כמו כן, חברי כנסת ושרים באמת צריכים להיות ערניים, ובהצבעות שונות – ואנחנו רואים את זה – מצהירים על ניגוד עניינים ונמנעים מהצבעה.

איילת שקד: אני חושבת שאפשר לסמוך גם על נבחרי הציבור שידעו לנהל את זה כמו שצריך.

איילת שקד: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת, בשעה שהקואליציה והאופוזיציה מנסות לגייס את חברי הכנסת והשרים, כדי להתייחס בכמה מילים למותו המצער של תת-ניצב אפי ברכה, זיכרונו לברכה.

איילת שקד: אנחנו עדים לתופעה די מעוותת, שבעוד רדיפה פיזית אחרי בן-אדם – וראינו את זה במקרה של שירה מרגלית ודודו טופז – כששוכרים בריונים על מנת לפוצץ במכות אדם מסוים ולרדת לחייו, אותם בריונים נתפסים, נענשים ונכלאים.

איילת שקד: והבן-אדם הנפגע, גם אם הוא נפגע קשה, הוא פצוע, מאושפז בבית-חולים, וברוב המקרים חוזר אחר כך לחייו.

איילת שקד: אדם שמשתמשים נגדו בבריונות ברשת, בבריונות מילולית, בהשמצות, בהכפשות, בירידה לחייו ולחיי ילדיו, השיימינג הזה רודף אותו לאורך כל חייו.

איילת שקד: וברוב המקרים, ברשתות החברתיות אותם אנשים לא נתפסים ולא נענשים.

איילת שקד: יש כאן עיוות מסוים, ואני מתכוונת להקים ועדה ציבורית שתדון בעיוות הזה, תיתן את דעתה לעניין הזה ותציע כלים להתמודד עם התופעה הנוראית הזאת.

איילת שקד: כי אנחנו עדים לכך שמעת לעת אנשים שמים קץ לחייהם, אם בגלל שיימינג בפייסבוק ואם בגלל רדיפה כזו או אחרת בתקשורת ובאתרי אינטרנט.

איילת שקד: אני גם נחשפתי לתופעה ששופטי משפחה מרגישים רדופים, גם אחריהם, גם אחרי חיי ילדיהם, ואני חושבת שצריך לטפל בתופעה הזאת ולשים לזה סוף.

איילת שקד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השרה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להגיב.

טלי פלוסקוב: אתה רוצה להגיב?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: זכותך, שלוש דקות.

מיקי רוזנטל: גברתי שרת המשפטים – אני לא רואה אותה משום מה.

טלי פלוסקוב: היא במָקום.

מיקי רוזנטל: תראי, מכיוון שאני מעריך ומוקיר – יש לנו חילוקי דעות בכל מיני סוגיות; בסוגיה הזאת של הבעיה – גם, אגב, הרישה של הדברים, איך מתמודדים אל מול השיימינג הזה, וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: אני לא רואה בזה עניין מידתי, כי המצב הנוכחי מאפשר לשרים – ממלאים הצהרה שהולכת למבקר המדינה, ויש בה ניגוד העניינים.

מיקי רוזנטל: אבל כשאנחנו מדברים על שקיפות, הרעיון של שקיפות זה לא שהמבקר יודע מזה או שחלילה כשחבר כנסת מסתבך, פותחים את הכספת ורואים איזו הצהרת הון הוא מילא, אם בכלל; אולי הוא סתם שׂם שׁם דפים ריקים.

מיקי רוזנטל: הרעיון של שקיפות הוא שברגע שהציבור יודע את זה, אתה לא מעז לעשות דבר.

מיקי רוזנטל: אני אתן לך דוגמה למה שקיפות חשובה, ויסלח לי ראש הממשלה, לא כוונתי לפגוע בו.

מיקי רוזנטל: במשך שנים ניסו להשיג את ההוצאות של משרד ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: משרד ראש הממשלה התנגד מכל מיני טעמים – למה צריך?

מיקי רוזנטל: אחר כך הגישו עתירה ופרסמו את הנתונים.

מיקי רוזנטל: אני לא אומר שעשו שם חס וחלילה דבר לא בסדר.

מיקי רוזנטל: הכול בסדר.

מיקי רוזנטל: מהיום שפרסמו את הנתונים, שנה אחרי זה, ההוצאות במעונות ראש הממשלה הצטמצמו בשליש רק מפני שפרסמו אותן ותו לא.

מיקי רוזנטל: זאת המשמעות של לפרסם לציבור.

מיקי רוזנטל: ברגע שזה מתפרסם לציבור, את יודעת היטב שהדברים נמדדים ונשקלים באופן שונה מאשר אם זה מצוי באיזו כספת או סגור, נעול, אצל מי שיודע את ההסדר.

מיקי רוזנטל: למה הסדרי ניגוד העניינים של השרים שלא אמורים לפרט, לא את הסכומים שיש להם בבית, לא את הסכום שיש להם בבנק, לא את ערך הדירה שלהם, לא כמה הם חסכו לפנסיה, אלא בסך הכול עובדות מאוד בסיסיות – אני, יש לי אחזקות מעל אחוז מסוים בחברה מסוימת; אני בענייניה לא דן.

מיקי רוזנטל: לא אגלה סכומים.

מיקי רוזנטל: זה מידתי מאוד.

מיקי רוזנטל: או לחלופין, אני מחזיק קרקע, אני לא אגיד כמה קרקע, אני לא אגיד את שווייה.

מיקי רוזנטל: אני מחזיק קרקע באזור רעננה, אז הציבור ידע שכשידונו בקרקע באזור רעננה, להפוך אותה מקרקע חקלאית לקרקע פרטית, אני לא אוכל להשתתף בזה.

מיקי רוזנטל: מה שאחר כך קורה בדיעבד פה, ראינו, בענייני הגז.

מיקי רוזנטל: למה צריך לדעת את זה בדיעבד?

מיקי רוזנטל: למה לא להניח את זה על השולחן ולפתור את הבעיות האלה?

מיקי רוזנטל: כי בסופו של דבר, אמון הציבור במוסד הזה נפגע ונפגם כל הזמן בגלל התקלות האלה שלנו.

מיקי רוזנטל: בואו נפרוס את מה שראוי, ואת מה שראוי לא נגלה.

מיקי רוזנטל: אבל זה נקרא בעיני מידתי וראוי.

מיקי רוזנטל: ולא זה שאת אומרת שזה מידתי – היום זה לא מידתי, אם את בוחנת את מה שקורה בעולם בתחום הזה.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שצריך ללכת כל כך רחוק, כשמבקשים מאנשים לפרסם את לוחות הזמנים שלהם ואיפה הם היו ועם מי הם נפגשו וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: אבל גם אי-אפשר להישאר אדיש לדרישה הציבורית המוצדקת שאנחנו נהיה יותר גלויים וחשופים לציבור, ואני מציע לך לשקול את זה באופן עקרוני שוב.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 36 בעד, 48 נגד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, לא עברה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/674/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – סמכות מקומית), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת קארין.

טלי פלוסקוב: גם כאן תשיב לנו שרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עשר דקות שלך.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, שרים נכבדים, חברי וחברותי חברי הכנסת, כל יום ראשון עולות לדיון בוועדת שרים הצעות חוק, והשרים בעצם גוזרים את דינן של ההצעות הללו, אם הן יעברו או לא יעברו.

קארין אלהרר: אני רוצה היום לדבר על הצעת חוק שלא עברה בוועדת השרים, ולהסביר לכם על מה מדברת הצעת החוק הזאת.

קארין אלהרר: כדי שתקבלו תמונה מלאה על מה מדברת הצעת החוק.

קארין אלהרר: אני אדבר על מקרה שטיפלתי בו כשהייתי עוד עורכת-דין פעילה.

קארין אלהרר: אני אשתמש בשם בדוי, משה.

קארין אלהרר: הוא גר בירושלים והוא אב לחמישה.

קארין אלהרר: כמה שנים לפני שהוא פנה אלי הוא פוטר מעבודתו, ולקח הלוואות על מנת לפרנס את משפחתו וילדיו.

קארין אלהרר: משלא הצליח לעמוד בתשלום ההלוואות, פסק בית-המשפט כנגדו שהוא כמובן צריך להחזיר את סכום החוב.

קארין אלהרר: משם הדרך ללשכת ההוצאה לפועל הייתה קצרה מאוד, כפי שנהוג במחוזותינו.

קארין אלהרר: ביתו ורכושו הגיעו לעיקול, וגם הרכב שלו עוקל, והוא מצא את עצמו במצב שבו הוא צריך להתנהל בלשכת הוצאה לפועל שנמצאת בחדרה.

קארין אלהרר: עכשיו נשאלת השאלה: למה הוא צריך להתנהל בלשכת הוצאה לפועל שכל כך מרוחקת ממקום מגוריו?

קארין אלהרר: הוא גר בירושלים, ולשכת ההוצאה לפועל שמנהלת את ענייניו היא בחדרה.

קארין אלהרר: אין שום היגיון בדבר הזה.

קארין אלהרר: הצעת החוק, למעשה, באה ומבקשת שתיקי ההוצאה לפועל שייפתחו יהיו בלשכה שקרובה לאזור מגוריו של החייב.

קארין אלהרר: זה נשמע כמו איזה – גברתי, אם אפשר לעזור לי.

קארין אלהרר: עם כל הכבוד.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת מצד הקואליציה, יש פה הרבה רעש.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אתה הצטרפת זמנית.

קארין אלהרר: אני מבינה שהצעת החוק מאוד מרגשת את חברי הקואליציה.

קארין אלהרר: היא כל כך מרגשת שהם התנגדו לה.

קארין אלהרר: אני חייבת לומר שהצעת החוק הזאת, מעבר לפן המוסרי שנראה שצריך לבוא לקראת החייב, יש לה גם פן משפטי.

קארין אלהרר: תקנות סדר הדין האזרחי קובעות בצורה מפורשת שתביעה לא תוגש אלא לבית-המשפט המוסמך על-פי כללי הסמכות המקומית, וה"מוסמך" הזה הוא תמיד באזור מגוריו או באזור שיש לו זיקה עסקית או אישית למקום מגוריו של החייב או הנתבע.

קארין אלהרר: לכן אני באמת לא רואה סיבה מדוע ממשלת ישראל, שחברים בה אנשים שרוצים לראות את השקופים, שרוצים לראות את החלשים, את העניים – הנה, יש לכם הזדמנות.

קארין אלהרר: אלה השקופים, אלה האנשים שלא מיוצגים, שהרבה פעמים הרכב שלהם עוקל והם לא יכולים לנסוע ללשכה הרחוקה על מנת לטפל בעניינים שלהם.

קארין אלהרר: אז אני מציעה לכם הזדמנות: תאמצו את הצעת החוק הזאת, תאשרו אותה, כי בסופו של דבר היא אמורה לתת מענה לפחות למה שהצהרתם עליו בקמפיין הבחירות.

קארין אלהרר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים איילת שקד – אני לא רואה את השרה – בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, הצעת חוק ההוצאה לפועל של חברת הכנסת קארין אלהרר מבקשת לתקן את חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, להחיל את כללי הסמכות המקומית הנהוגים בסדר האזרחי על חוק ההוצאה לפועל, שכן אין כיום כללי סמכות מקומית בהוצאה לפועל.

איילת שקד: בחוק ההוצאה לפועל נקבע כי הזוכה רשאי להגיש לכל לשכת הוצאה לפועל בקשה לביצוע פסק-דין, משכון, משכנתה, שטר או תביעה על סכום.

איילת שקד: אומנם יש הטוענים כי כלל זה עלול להיות מנוצל לרעה על-ידי הזוכים, אולם שינוי כללי הסמכות המקומית ואימוץ הכללים הנהוגים בתקנות סדר הדין האזרחי אינם רעיון חדש.

איילת שקד: מדובר בסוגיה שכבר נמצאת בתוכנית העבודה העתידית של רשות האכיפה והגבייה, ונערכת בעניין זה בדיקה מקיפה עם חברה כלכלית המנתחת את הפרמטרים החיוניים להמשך קידום המהלך.

איילת שקד: אנו סבורים כי להצעת החוק יש השלכות רחבות, והיא מצריכה היערכות מקיפה מצד רשות האכיפה והגבייה.

איילת שקד: יש לבצע הערכה מחודשת של פריסת לשכות ההוצאה לפועל וויסות היקפי כוח-האדם על מנת שלא ייפגע השירות לחייב או לזוכה.

איילת שקד: מדובר בשינוי רחב היקף המצריך זמן, וייתכן שאף משאבים נוספים, ולכן נכון הדבר שהצעה זו תיבחן ברצינות, ובמידת הצורך תקודם בהצעת חוק ממשלתית.

איילת שקד: יצוין כי כבר היום נעשים מאמצים כבירים לשיפור השירות.

איילת שקד: במקרים רבים חייבים יכולים להגיע לכל לשכת הוצאה לפועל שהם בוחרים.

איילת שקד: כך, למשל, חייב רשאי להגיש התנגדות לביצוע תביעה על סכום קצוב בלשכת ההוצאה לפועל שליד בית-המשפט שאליו היה ניתן להגיש את הבקשה לביצוע התביעה אלמלא הוגשה ישירות לביצועו בהוצאה לפועל; חייב רשאי להתייצב בלשכה הסמוכה למקום מגורי החייב לפני הטלת הגבלות או אם הוזמן – להתייצב לחקירת יכולת.

איילת שקד: כמו כן, בלשכות מרוחקות ניתנים לפונים כל השירותים המבוקשים על-ידם.

איילת שקד: עוד יצוין כי הודות להעלאתה של מערכת "כלים שלובים", הונחה תשתית טכנולוגית המאפשרת לחייב לקבל מידע באמצעות אתר האינטרנט ביחס להחלטות והליכים שננקטו בתיק.

איילת שקד: בנוסף, במקרים רבים מקבל החייב מענה שלם ומלא באמצעות המוקד הטלפוני.

איילת שקד: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולדבר כמה מילים על דוד מדיוני, שהוא היום ראש ההוצאה לפועל.

איילת שקד: הוא לקח את הארגון הזה והקים אותו, כמעט מחדש, לבקשתו של שר המשפטים לשעבר פרידמן.

ציפי לבני: אני מצטרפת לכל מילה טובה שאפשר להגיד עליו.

איילת שקד: הנה, שרת המשפטים לשעבר ציפי לבני מצטרפת למילים הטובות שאני אומרת כאן על מדיוני.

איילת שקד: הוא באמת הוביל את ההוצאה לפועל לשנות ה-2000, 2015.

איילת שקד: הוא מתייחס בהמון כבוד גם לחייבים וגם לזוכים.

איילת שקד: אני יודעת שחברי כנסת רבים עבדו אתו כאן וזכו לשיתוף פעולה.

איילת שקד: הוא עוזב את תפקידו, ואני רוצה להודות לו מקרב לב על השירות הנאמן שהוא נתן לציבור.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרת המשפטים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אלהרר, האם את רוצה עוד להוסיף משהו?

קארין אלהרר: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אם לא, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – סמכות מקומית), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 46, נגד – 45.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – סמכות מקומית), התשע"ה–2015, עברה בקריאה טרומית, והיא עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר שבאולם הזה אין מחיאות כפיים.

טלי פלוסקוב: אני מבינה את הרגשות, אבל – בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1105/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק חינוך ממלכתי (מטרות החינוך הערבי), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: אדוני, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עשר דקות שלך.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, נא להירגע.

טלי פלוסקוב: לשבת או לצאת, ואני מבקשת רק שקט באולם.

קריאה: – – –

איתן כבל: אז אפשר עכשיו להפסיד את כל – – –

קריאה: – – – נתניהו.

טלי פלוסקוב: נראה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

טלי פלוסקוב: טוב, אדוני, זה על חשבון זמנך.

יוסף ג'בארין: לא, הנה, את רואה את הרעש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רזבוזוב, חגיגות בחוץ, בבקשה.

יוסף ג'בארין: טוב, חברי חברי הכנסת, ראשית כול, ברכות לחברי לספסלי האופוזיציה על ההצלחה ההיסטורית בהצבעה היום.

יוסף ג'בארין: אני רק יכול לקוות שזאת הפתיחה של היום ושחברי במפלגות האופוזיציה ימשיכו לתמוך בהצעות שמוגשות על-ידי מפלגות האופוזיציה, לרבות ההצעה שאני מעלה כרגע.

יוסף ג'בארין: כשהעליתי את ההצעה תהיתי – חברים בקואליציה, אנחנו רק בתחילת היום – – –

קריאה: – – –

קריאות: היא צודקת.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני מבקשת לתת לי הזדמנות להמשיך לנהל את הישיבה.

טלי פלוסקוב: לא נעים לי לפנות לראש הממשלה, אבל – רבותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת צחי הנגבי; הוא לא שומע אותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת צחי הנגבי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, תמשיך.

יוסף ג'בארין: כשהגשתי את ההצעה תהיתי מי יענה מטעם הממשלה; האם זה יהיה שר החינוך, השר בנט, או שזה יהיה סגן שר החינוך, הרב מאיר פרוש.

יוסף ג'בארין: ולמה תהיתי מי יהיה?

יוסף ג'בארין: כי כל אחד מהם הוא נציג של זרם חינוך במערכת החינוך בישראל.

יוסף ג'בארין: השר בנט הוא נציג החינוך הממלכתי-דתי, וסגן השר מאיר פרוש, שבסוף הוא יגיב, כנראה, הוא נציג אחד מזרמי החינוך החרדי.

טלי פלוסקוב: אני אבקש מהסדרנים לבקש מכל מי שמדבר – להוציא אותם מהאולם.

יוסף ג'בארין: הניצחון הזה היה כל כך מרגש, כפי שאנחנו רואים.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, נא להמשיך.

יוסף ג'בארין: אז השר בנט עצמו הוא בעצם הנציג של הזרם הממלכתי-דתי, וזהו זרם ייחודי בתוך מערכת החינוך הממלכתית שנהנה בעצם מאוטונומיה מלאה, לרבות על-ידי מועצת חינוך ממלכתית-דתית שמנהלת את מערכת החינוך של התלמידים בחינוך הממלכתי-דתי.

יוסף ג'בארין: אבל גם סגן השר מאיר פרוש הוא נציג של אחד מזרמי החינוך החרדי בישראל, ואנחנו רואים שהתלמידים החרדים גם נהנים מאוטונומיה כמעט מוחלטת בתחום החינוך.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו נמצאים במצב שחוקי החינוך בישראל מכירים בייחודיות בתוך קבוצת הרוב היהודית – הן בייחודיות של הממלכתי-דתי והן בייחודיות של החרדי.

יוסף ג'בארין: אבל מעניין לראות שדווקא הקבוצה הכי ייחודית במערכת החינוך ברמה התרבותית, ברמה הלשונית וברמה הלאומית, קבוצת התלמידים הערבים – דווקא הם לא זוכים להכרה בחוק בייחודיות שלהם.

יוסף ג'בארין: לכן, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שמי שקורא את חוק החינוך הממלכתי בישראל לא ימצא שום התייחסות לחינוך הערבי; כאילו החינוך הזה לא קיים.

יוסף ג'בארין: עוד ב-1953, כשנחקק החוק, ההוראה היחידה שהתייחסה לחינוך הערבי הייתה סעיף 4 בחוק, שקבע שבבתי-הספר הלא-יהודיים – "לא יהודיים" זאת מילה מעניינת כאן – השר יתאים את תוכניות הלימודים.

יוסף ג'בארין: זהו ותו לא.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אין שום התייחסות בחוק לקיומה של מערכת חינוך שלומדים בה כחמישית מהתלמידים בישראל.

יוסף ג'בארין: אל מול המצב הזה הציבור הערבי מאז ומתמיד העלה דרישה להשוות את מעמדו של החינוך הערבי לזה שקיים לפחות בממלכתי-דתי או בחרדי.

יוסף ג'בארין: לכן היו גם כמה הצעות חוק במשך השנים האחרונות שבעצם לקחו את אותו הסדר שקיים בממלכתי-דתי ורצו להעתיק אותו לחינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: הסדר שמקים מועצה פדגוגית ערבית, שמאפשר למועצה הזאת לנהל את ענייני החינוך הערבי, להשפיע על תוכני החינוך, להשפיע על מינויי מורים, על מינויים של מנהלים בבתי-הספר.

יוסף ג'בארין: אבל, לצערי, תמיד זאת הייתה קואליציה שדחתה את ההצעות שלנו, ולכן אנחנו ממשיכים במציאות שלפיה החינוך הערבי בעצם נשלט על-ידי משרד החינוך, על-ידי אנשי חינוך שברובם הם אנשי חינוך יהודים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שיש כאן הפרה בוטה של זכויותיהם של התלמידים הערבים להכרה בייחוד התרבותי, בייחוד הלאומי, בייחוד הלשוני שלהם; ושההכרה הזאת תקבל גם עיגון בחוק חינוך ממלכתי.

יוסף ג'בארין: בהיעדר הכרה כזאת, הייתה יוזמה פנימית בתוך החברה הערבית: ב-2011, ביוזמת ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי, הוקם גוף וולונטרי של אנשי חינוך, של אנשי אקדמיה, של מורים, של מנהלים, של פעילי ציבור.

יוסף ג'בארין: הגוף הזה מנה כ-30 אנשים וקראנו לו "המועצה הפדגוגית הערבית".

יוסף ג'בארין: הרעיון היה שאנחנו אומרים, כקבוצת מיעוט לאומית-תרבותית, שאנחנו רוצים שהמועצה הפדגוגית הערבית היא זאת שתתווה את מדיניות החינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: כמובן, משרד החינוך לא שיתף פעולה עם היוזמה הזאת, לא הכיר בזכות הזאת של אנשי החינוך הערבים להתוות את מערכת החינוך שלהם, אבל המועצה הפדגוגית הערבית המשיכה לפעול, והתוצר הראשון שלה היה מסמך שנקרא "מטרות החינוך וההוראה בבתי-הספר הערביים".

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אם הייתה נתונה לנו ההחלטה מהן מטרות החינוך בקרב הילדים שלנו, אלה המטרות שהיינו קובעים.

יוסף ג'בארין: לכן, הצעת החוק שאני מציג היום מאמצת מילה במילה את מטרות החינוך הערבי כפי שגובשו על-ידי כ-30 אקדמאים ואנשי חינוך ערבים.

יוסף ג'בארין: הציפייה שלנו היא שקבוצת הרוב, שלענייננו מיוצגת על-ידי משרד החינוך, תכבד את רצונו של המיעוט הערבי להתוות את יעדי החינוך שלו.

יוסף ג'בארין: סגן השר מאיר פרוש, יחד עם הקהילה החרדית, אתם נהנים מזכות אוטונומית כמעט בתחום החינוך.

יוסף ג'בארין: אתם קובעים את התכנים, קובעים מינויים של מנהלים, מינויים של מורים בבתי-הספר.

יוסף ג'בארין: ההצעה הזאת אומרת: תנו לציבור הערבי את מה שהציבור החרדי נהנה ממנו או מה שהציבור בממלכתי-דתי נהנה ממנו.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאולי יסקרן אתכם לשמוע שלושה או ארבעה סעיפים בהצעה הזאת.

יוסף ג'בארין: לדוגמה, סעיף מתוך עשרת הסעיפים הוא המטרה להנחיל ערכים הומניים ואזרחיים, מוסריים ופרוגרסיביים ולפתח את מודעותו של התלמיד הערבי-פלסטיני לזכויותיו ולתחומי אחריותו הפרטיים והקיבוציים שבכוחם לכונן חיי חברה המבוססים על חירות, צדק, פלורליזם, נתינה, יוזמה ומתן דין-וחשבון.

יוסף ג'בארין: לעניין השפה הערבית, יש מטרה להעצים את מעמד השפה הערבית בקרב התלמידים ולספק להם סביבה לשונית עשירה ותומכת שבכוחה לשפר את מיומנויות הקריאה, הכתיבה והדיבור בשפה הערבית על כל רבדיה, כלשון שמבטאת זהות ושייכות וכאמצעי לתקשורת יומיומית, ליצירתיות תרבותית ולמחקר – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: חייבים לי שתי דקות מהרעש שהיה.

יוסף ג'בארין: תכף.

יוסף ג'בארין: שתי מטרות נוספות, מטרה נוספת: להעמיק את הזהות הערבית-פלסטינית כזהות לאומית הגאה בהישגיה התרבותיים ומקיימת קשר מתמיד ואפקטיבי עם העומק הערבי והאסלאמי שלה; זהות זו תהא מושתתת על לכידות בין בני העם הפלסטיני, על חיזוק הזיכרון והנרטיב הפלסטיניים, על היאחזות בזכויות ההיסטוריות והפוליטיות של העם הפלסטיני ועל פלורליזם תרבותי, דתי וחברתי.

יוסף ג'בארין: מטרה נוספת – להנחיל לתלמידים את ערכי הדיאלוג עם האחר היהודי-הישראלי ואת החיפוש אחר אופק של חיים משותפים במולדת אחת, ללא שליטה או עליונות של אף צד; זהו חינוך לשאיפה מתמדת לחיים בביטחון, חיים של שיתוף פעולה ושוויון, המבקשים לייסד חברה אזרחית המשקפת את הכבוד ההדדי בין שני עמי הארץ ולכונן אזרחות מכבדת, מכילה ושוויונית.

יוסף ג'בארין: ולבסוף, להקנות לתלמידים ידע על ההיסטוריה והמורשת של עמים אחרים ודתות שונות, ולחשוף אותם להישגים בתחום המדע, התרבות, הרוח, האמנות והאסתטיקה תוך הדגשת תרומתם לכלל החברה האנושית.

יוסף ג'בארין: אז אלה חלק מהמטרות שהציבור הערבי מאוד חפץ לעגן בחוק חינוך ממלכתי, ואני פונה לחברי חברי הכנסת לתמוך בהצעה הזו ולכבד את רצונו של מיעוט לאומי להתוות את יעדי החינוך שלו כפי שמובטח לו באמנות בין-לאומיות.

יוסף ג'בארין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המציע חבר הכנסת ג'בארין, ראשית כול, מאחר שאתה גם בראשית דבריך ולקראת סוף דבריך דיברת על כך שלחינוך החרדי יש עצמאות, ומתוקף העצמאות הזו אתה סבור שאולי התשובה תהיה יותר לכיוון בקשת הקבלה של הצעת החוק שלכם, אני רוצה לומר דברים די ברורים.

מאיר פרוש: אם אתה חושב לרגע שמה שקיים היום במשרד החינוך מספק את הציבור החרדי, ממש לא, ודאי שלא בכל מה שקשור לשאלת עצמאות החינוך, וכאשר יתקיים דיון בנושא הזה אני אפרט מה כוונתי.

מאיר פרוש: אבל על כל פנים, מאחר שהצעת החוק שמוגשת כאן על-ידי כמה חברי כנסת ערבים מתבססת על הדרישה לתקן את החוק "לאחר סעיף 2", אז אני רוצה לומר כך: בעצם, המטרות המנויות במסגרת סעיף 2 בחוק – הצעת החוק – הן כלליות מאוד, ובהצעת החוק מפורטים עקרונות וערכים שמשותפים לכלל אזרחי מדינת ישראל, באותו סעיף 2 לחוק.

מאיר פרוש: ערכים אלה משקפים את מטרות החינוך הממלכתי הכללי, שהחינוך הממלכתי הערבי הוא חלק ממנו, ואני מבקש לומר שגם לחינוך הממלכתי-דתי, שהוקם כזרם חינוך במסגרת דיני החינוך, אין מטרות ייחודיות ואין גם מקום לעורר בדלנות.

מאיר פרוש: וכאשר אני מבקש לבחון את המטרות שמפורטות בהצעת החוק, בעצם עולה כי מרביתן כלליות ומבטאות ערכים ועקרונות שנכללים כבר היום במסגרת סעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, בסעיף המטרות, למעט אולי כמה מטרות הקבועות בהצעת החוק אשר נועדו לפתח את הזהות הערבית-פלסטינית ואת ייחודה.

מאיר פרוש: אני מבקש להקריא את סעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, שבעקבותיו אתה מבקש בשם החברים להציע חוק נוסף.

מאיר פרוש: ומה כתוב בסעיף 2?

מאיר פרוש: מטרות החינוך הממלכתי הן: (1) לחנך אדם להיות אוהב אדם, אוהב עמו ואוהב ארצו, אזרח נאמן למדינת ישראל, המכבד את הוריו ואת משפחתו, את מורשתו, את זהותו התרבותית ואת לשונו.

מאיר פרוש: סעיף (2) אומר, במסגרת מטרות החינוך הממלכתי: להנחיל את העקרונות שבהכרזה על הקמת מדינת ישראל ואת ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ולפתח יחס של כבוד לזכויות האדם, לחירויות היסוד, לערכים דמוקרטיים, לשמירת החוק, לתרבותו ולהשקפותיו של הזולת, וכן לחנך לחתירה לשלום ולסובלנות ביחסים בין בני-אדם ובין עמים.

מאיר פרוש: בסעיף (3) במטרות החינוך כתוב: ללמד את תולדות ארץ-ישראל ומדינת ישראל.

מאיר פרוש: סעיף (4) במטרות החינוך הוא "ללמד את תורת ישראל, תולדות העם היהודי, מורשת ישראל והמסורת היהודית, להנחיל את תודעת זכר השואה והגבורה, ולחנך לכבדם".

מאיר פרוש: סעיף (5) – ואני בכוונה מקריא את המטרות האלה – סעיף (5), כתוב בו: לפתח את אישיות הילד והילדה, את יצירתיותם ואת כישרונותיהם השונים, להרחיב את אופקיהם התרבותיים ולחושפם לחוויות אמנותיות, והכול למיצוי מלוא יכולתם כבני-אדם החיים חיים של איכות ושל משמעות.

מאיר פרוש: סעיף (6) באותן מטרות, כתוב בו: לבסס את ידיעותיהם של הילד והילדה בתחומי הדעת והמדע השונים, ביצירה האנושית לסוגיה ולדורותיה, ובמיומנויות היסוד שיידרשו להם בחייהם כבני-אדם בוגרים בחברה חופשית, ולעודד פעילות גופנית ותרבות פנאי.

מאיר פרוש: בסעיף (7) במטרות, כתוב: לחזק את כוח השיפוט והביקורת, לטפח סקרנות, מחשבה עצמאית ויוזמה, ולפתח מודעות וערנות לתמורות ולחידושים.

מאיר פרוש: סעיף (8) במטרות, נאמר בו: להעניק שוויון הזדמנויות לכל ילד וילדה, לאפשר להם להתפתח על-פי דרכם וליצור אווירה המעודדת את השונה והתומכת בו.

מאיר פרוש: סעיף (9) במטרות, נאמר בו: לטפח מעורבות בחיי החברה הישראלית, נכונות לקבל – לא הפעלת שעון?

טלי פלוסקוב: אתה ללא הגבלה.

מאיר פרוש: – – – נכונות לקבל תפקידים ולמלאם מתוך מסירות ואחריות, רצון לעזרה הדדית, תרומה לקהילה, התנדבות וחתירה לצדק חברתי במדינת ישראל.

מאיר פרוש: סעיף (10) באותן מטרות, נאמר בו: לפתח יחס של כבוד ואחריות לסביבה הטבעית וזיקה לארץ, לנופיה, לחי ולצומח.

מאיר פרוש: סעיף (11) באותן מטרות, נאמר בו: להכיר את השפה, התרבות, ההיסטוריה, המורשת והמסורת הייחודית של האוכלוסייה הערבית ושל קבוצות אוכלוסייה אחרות במדינת ישראל, ולהכיר בזכויות השוות של כל אזרחי ישראל.

מאיר פרוש: סעיף (12) באותן מטרות, נאמר בו: לחנך להכרה בקדושת החיים ולהנחיל תודעת בטיחות וזהירות, לרבות בטיחות בדרכים.

מאיר פרוש: וכשאני לוקח את הצעת החוק שאתה, חבר הכנסת ג'בארין, ביקשת מהכנסת כאן שתאשר אותה כהצעת חוק טרומית, ואני קורא את סעיף 1 במה שאתם מבקשים להכניס "אחרי סעיף 2", בחוק הנוכחי אתם מבקשים: "2א.

מאיר פרוש: מטרות החינוך של המיעוט הערבי-פלסטיני הן: (1) לספק סביבה חינוכית-לימודית בטוחה ומהנה שתוכל לסייע לפרט לגלות ולפתח את יכולותיו, כישוריו, העדפותיו ותחומי העניין שלו במטרה להכין אותו להיות אדם חופשי, משכיל, יצירתי, ביקורתי, יוצר ומעורב".

מאיר פרוש: כאשר אני רואה את סעיף (1) במטרות החינוך הערבי בהצעת החוק, אני חושב לעצמי, וזה מה שאני אענה לחברי הכנסת, ניקח את סעיף (5) במטרות החינוך הממלכתי, מה כתוב שם?

מאיר פרוש: "לפתח את אישיות הילד והילדה, את יצירתיותם ואת כישרונותיהם השונים, להרחיב את אופקיהם התרבותיים ולחושפם לחוויות אמנותיות, והכול למיצוי מלוא יכולתם כבני-אדם החיים חיים של איכות ושל משמעות".

מאיר פרוש: תסביר לי אתה, חבר הכנסת ג'בארין, אחרי שכיום בחוק נאמרו הדברים האלה, מה הצורך ומדוע אתם מבקשים להוסיף את אותו סעיף (1) במטרות החינוך של המיעוט הערבי הפלסטיני?

מאיר פרוש: אם אני לוקח את סעיף (2) בהצעת החוק שלכם, שאתם מבקשים להוסיף לחוק חינוך ממלכתי – בסעיף (2) אתם מבקשים להוסיף כך: להגביר את המוביליות החברתית-כלכלית של התלמידים למען קידומם ורווחתם, ובכלל זה לעודדם להשתלב בעמדות מפתח שתורמות לחברה שלהם ומפרות אותה ולעודד את הצטרפותם לשוק העבודה באופן שהולם את שאיפותיהם כאנשי מקצוע מצטיינים ובעלי יושרה.

מאיר פרוש: את זה אתם מבקשים כסעיף (2) במטרות החינוך הערבי-פלסטיני, להוסיף כ-2א אחרי סעיף 2 בחוק חינוך ממלכתי.

מאיר פרוש: וכשאני מסתכל במטרות החינוך הממלכתי, סעיף (6), מה נאמר שם?

מאיר פרוש: – לבסס את ידיעותיהם של הילד והילדה בתחומי הדעת והמדע השונים, ביצירה האנושית לסוגיה ולדורותיה ובמיומנויות היסוד שיידרשו להם בחייהם כבני-אדם בוגרים בחברה חופשית, ולעודד פעילות גופנית ותרבות פנאי.

מאיר פרוש: כאשר אני רואה וקורא את המטרה הזו בחוק חינוך ממלכתי, בתוך מטרות החינוך הממלכתי, את סעיף (6), מה אתם מבקשים להוסיף בסעיף (2) בזה שאתם מבקשים להגביר את המוביליות החברתית-כלכלית של התלמידים למען קידומם ורווחתם, ובכלל זה לעודדם להשתלב בעמדות מפתח התורמות לחברה שלהם ומפרות אותה?

מאיר פרוש: מה זה הוסיף?

מאיר פרוש: ואמשיך הלאה.

מאיר פרוש: סעיף (3) שאתם מבקשים לחינוך הערבי הפלסטיני.

מאיר פרוש: בסעיף (3) כתוב: להנחיל ערכים הומניים ואזרחיים, מוסריים ופרוגרסיביים, ולפתח את מודעותו של התלמיד הערבי-פלסטיני לזכויותיו ולתחומי אחריותו הפרטיים והקיבוציים, שבכוחם לכונן חיי חברה שמבוססים על חירות, צדק, פלורליזם, נתינה, יוזמה ומתן דין-וחשבון.

מאיר פרוש: כשאני קורא את סעיף (1) במטרות החינוך הממלכתי, כתוב שם: לחנך אדם להיות אוהב אדם, אוהב עמו ואוהב ארצו, אזרח נאמן למדינת ישראל, שמכבד את ההורים ואת המשפחה, את המורשת, את הזהות התרבותית ואת הלשון.

מאיר פרוש: וכך, כשאני עובר סעיף-סעיף-סעיף, כל מה שאתם מבקשים להוסיף פשוט מיותר, כי הכול כבר נמצא פחות או יותר בסעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, כאשר הוא מפרט 12 סעיפים, מהן מטרות החינוך הממלכתי.

מאיר פרוש: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהצעת החוק הזו היא מיותרת.

מאיר פרוש: ומילה אחת לאופוזיציה: כששמעתי קודם את מחיאות הכפיים על ההצלחה בהעברת חוק אחד, הבנתי יותר טוב את המושג ההלכתי התלמודי "בטל ברוב".

מאיר פרוש: אנחנו כבר – הקואליציה העבירה 74 הצבעות, ותמיד היה לה רוב ולאופוזיציה היה מיעוט.

מאיר פרוש: ההצבעה הזו שהאופוזיציה קודם הצליחה בה ממש בטלה ברוב.

מאיר פרוש: אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעת החוק.

חיים ילין: אנחנו צריכים רק הצבעה אחת לנצח.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: האם חבר הכנסת ג'בארין מעוניין להשיב?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלוש הדקות שלך.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חברי הנכבדים, אתחיל אולי מסוף הדברים של הרב פרוש.

יוסף ג'בארין: מחיאות הכפיים באופוזיציה, אני חושב שמקורן בתחושה שאולי מתחילים לספור לאחור את ימי הממשלה הנוכחית.

יוסף ג'בארין: וזו הסיבה העיקרית לשמחה ששמעת ולמחיאות הכפיים.

חיים כץ: תרשום: גם תרנגול עיוור מוצא פעם גרגר.

חיים כץ: תרשום, תרשום את זה.

יוסף ג'בארין: טוב.

יוסף ג'בארין: אנחנו עוד נראה.

יוסף ג'בארין: יש לנו זמן גם במושב הזה וגם אולי במושב הבא, אם נגיע אליו.

יוסף ג'בארין: אני גם שמח שבינתיים שר החינוך בנט הצטרף.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה להגיד לך, כבודו, כי עוד לא יצא לנו להיפגש כדי לשוחח על ענייני החינוך הערבי, אבל פתחתי ואמרתי: מה שהצעת החוק הזו מבקשת לחינוך הערבי זה בדיוק מה שקיים כיום לחינוך הממלכתי-דתי, שאני מודע לכך שאתה גם שייך לזרם הזה, ובדיוק מה שהאוכלוסייה החרדית מקבלת, הן ב"מעיין החינוך התורני" והן בחינוך העצמאי.

יוסף ג'בארין: ולכן אני פשוט מצביע בהצעת החוק הזו על האירוניה שקיימת בחקיקת החינוך בישראל, שחקיקת החינוך מכירה בייחודיות שקיימת דווקא בצד היהודי.

יוסף ג'בארין: בקרב היהודים אפשר זרם ממלכתי יהודי, אפשר זרם ממלכתי-דתי, אפשר "מעיין החינוך התורני", אפשר חינוך עצמאי.

איציק שמולי: צריך לבטל גם את זה.

יוסף ג'בארין: אבל כשזה מגיע לתלמידים הערבים, שהם חמישית מהתלמידים בישראל, לא צריך לעשות כלום, צריך רק למנות אנשי חינוך יהודים והם ינהלו עבורם את המערכת.

איציק שמולי: צריך רק חינוך ממלכתי.

איציק שמולי: זה הכול.

איציק שמולי: לבטל את הכול.

יוסף ג'בארין: לא צריך שאנשים כמוני, כמו חברי, אם מרצים באוניברסיטה, אם מחנכים, הורים בקיאים בילדים שלהם – אנחנו לא שותפים לניהול המערכת שלנו.

יוסף ג'בארין: ולכן הבקשה ביסודה זו דרישה פשוט להשוות את מעמדו של החינוך הערבי למעמדו של החינוך הממלכתי-דתי או למעמדו של החינוך החרדי, ופשוט להכיר שיש כאן חמישית מהתלמידים בישראל, שיש להם ייחוד לשוני ויש להם ייחוד לאומי ויש להם ייחוד תרבותי.

יוסף ג'בארין: והייחוד הזה צריך להתבטא בחוק, כי אחרת נמשכת השליטה וההגמוניה של קבוצת הרוב על המערכת של קבוצת המיעוט.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אני מרצה באוניברסיטה, וכשאני מעביר קורס יש לי אולי 200 סטודנטים, ואף אחד לא שואל אותי מה אתה מלמד, כי זה החופש האקדמי.

יוסף ג'בארין: ולכן אני משפיע על דור העתיד, על המשפטנים, על המחנכים של דור העתיד.

יוסף ג'בארין: אבל כאקדמאי ערבי אין לי שום יכולת להשפיע על החינוך של הילדים שלי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יוסף ג'בארין: ולכן אני חושב שאני מציג כאן עמדה מאוד הוגנת, מאוד מתבקשת.

יוסף ג'בארין: והעמדה הזו נתמכת כיום גם בהגנות בין-לאומיות, הן בהצהרה על זכויות מיעוטים והן בהצהרה על זכויות עמים ילידים.

טלי פלוסקוב: תודה.

יוסף ג'בארין: אני קורא לחברי באופוזיציה להפגין גם כאן נחישות של אחוות האופוזיציה ולתמוך בהצעת החוק, כמו גם לחברי בקואליציה.

יוסף ג'בארין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'בארין.

טלי פלוסקוב: שר החינוך רוצה להתייחס, הבנתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שר החינוך בנט.

טלי פלוסקוב: לא? מוותר?

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: רבותי, ביקשו הצבעה שמית, האם זה עדיין – מוותרים על שמית?

טלי פלוסקוב: מוותרים על שמית.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 53 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך הערבי), התשע"ה–2015, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 20 בעד, 53 נגד, נמנעים – 1.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך הערבי), התשע"ה–2015, לא עברה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/257/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ה–2015 – –

צחי הנגבי: זה תחילת הסוף של האופוזיציה.

טלי פלוסקוב: – – של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא, עשר דקות – להציג לנו.

טלי פלוסקוב: תשיב לנו, שוב, שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: עשר דקות, גברתי.

עליזה לביא: תודה רבה, גברתי, חברותי, חברי חברי הכנסת, ביום ראשון האחרון עלתה לוועדת השרים לענייני חקיקה הצעת החוק ברית הזוגיות האזרחית של מפלגת יש עתיד.

עליזה לביא: הצעת החוק מבטאת את ה"אני מאמין" של יש עתיד.

עליזה לביא: לפי ההצעה, לכל שני בני-אדם עומדת הזכות להחליט כיצד למסד את הקשר הזוגי שלהם ולממש את אהבתם, גם לאנשים שאינם שומרי תורה ומצוות, לפסולי חיתון, לגרים שלא הוכרה יהדותם, לזוגות בני אותו מין ולחסרי דת.

עליזה לביא: אין זה מקרה שההצעה הזאת עלתה ביום ראשון, יום שחור, יום שבו נשבר אמון בין ממשלה לציבור; שימוש ציני ומנוכר בביורוקרטיה דתית והפיכתה לאתנן פוליטי, מכירת חיסול שפוגעת בחיי רבים.

עליזה לביא: זוגות רבים מעדיפים שלא לעבור דרך הרבנות.

עליזה לביא: מזוגות רבים נמנעת היכולת להתחתן ברבנות.

עליזה לביא: זוהי חלופה אזרחית נדרשת.

עליזה לביא: הצעת החוק, שעליה עמלו כל חברי הסיעה, ובמיוחד חברת הכנסת לשעבר רות קלדרון וחברת הכנסת גרמן, עם אנשי מחקר ואנשי רוח, יש בה כדי לתת מענה בישראל 2015.

עליזה לביא: המסלול של ברית הזוגיות גם יעשה צדק אזרחי וגם יביא לכך שיותר אנשים יבחרו במערכת הדתית מכיוון שהיא זו שתהיה חייבת לייעל את עצמה ותתנהל כפי שהייתה צריכה להיות.

עליזה לביא: הימים שלנו הם ימים של בין המצרים, ימים שבהם אנחנו מתאבלים בעיקר על כך שלא נהגנו בכבוד האחד בשני והאחד בשנייה.

עליזה לביא: אנחנו לא באנו לפגוע.

עליזה לביא: מדובר בפתרון משפטי אזרחי מלומד ומוקפד, רגיש ואחראי, אשר מכיל בתוכו את כלל הציבורים שאינם מקבלים מענה בתוך המסגרת הדתית הקיימת או בוחרים במתווה אזרחי על-פני ההסדר הדתי.

עליזה לביא: החוק שלנו מאפשר לכל אדם חופש בחירה בין מסלול אזרחי חילוני למסלול דתי לקיום במסגרת הזוגית-משפחתית-אזרחית ויוצר שוויון זכויות מלא בין זוגות שנישאו בנישואים דתיים לבין אלו שיבואו בברית הזוגיות האזרחית.

עליזה לביא: ברית הזוגיות האזרחית היא הסכם אזרחי לחיים משותפים של שני בני-אדם.

עליזה לביא: אין בה התרסה נגד או מאבק בנישואים ההלכתיים.

עליזה לביא: היא אינה באה לפגוע במסורת היהודית או בסמכות הרבנית, אלא מבקשת להציע חלופה לזוגות המנועים מנישואים באמצעות הרבנות או לזוגות אשר אינם מעוניינים בכך.

עליזה לביא: החוק יאפשר לכל אדם חופש בחירה בין מסלול אזרחי לבין המסלול הדתי ויאפשר שוויון זכויות מלא בין זוגות שבחרו בברית הזוגיות האזרחית לבין אלו שבחרו במסלול הדתי.

עליזה לביא: חברים, אני מבקשת לדייק כי פה שורש הדיון – לא נכנסנו לזירת המאבק בין מדינה יהודית למדינה דמוקרטית, בואו נדייק את שפת המאבק.

עליזה לביא: רבים מאזרחי המדינה הדתיים, דווקא אלו הדתיים, שמבקשים לשמור על יהדותה של המדינה, אינם יכולים – ורובם גם אינם רוצים – להשלים עם מציאות שבה אוכלוסייה שלמה נתונה למציאות שאינה מאפשרת לה לממש את זכותה ולהקים בית בישראל.

עליזה לביא: השיטה הנוהגת, המתעלמת מפגיעה באזרחי המדינה, כבר גבתה, וגובה, מחיר כבד של שנאה לדת ולמוסדות הדת.

עליזה לביא: אין ספק שצריך ליצור מערכת חדשה של חיים שמשחררת את סיר הלחץ הזה ומאפשרת חיים סבירים והוגנים גם לדתיים וגם לאלו שאינם שומרי תורה ומצוות.

עליזה לביא: ברית הזוגיות מותירה את מושג הנישואים על-פי פרשנותו ההלכתית כדת משה וישראל, ומשחררת את מי שאינו חפץ או יכול להינשא כך לקיים מסגרת חיים משותפת המוכרת על-ידי המדינה.

עליזה לביא: להערכתנו, רוב רובו של הציבור ימשיך להינשא במסגרת המסורתית, כי החברה בישראל היא מסורתית.

עליזה לביא: אלה שמנועים על-פי ההלכה ומתנגדים לה באופן קיצוני יבחרו בנתיב של ברית הזוגיות, ותאמינו לי, השנאה, המפלס שלה, ירד למצולות.

עליזה לביא: ומה אם לא לדבר על זה בימים האלה של ימי בין המצרים?

עליזה לביא: בשנת 2011 יצאו לחו"ל כדי להינשא בנישואים אזרחיים 8,995 זוגות, כ-11% מכלל הזוגות שנישאו באותה שנה, ולהם יש להוסיף את המספר העצום של זוגות שבוחרים שלא להינשא כלל וחיים כידועים בציבור.

עליזה לביא: מספר האנשים שיינשאו ברבנות רק כי אין להם אופציה אחרת בגבולות המדינה הולך וקטן ומתקרב לאפס, והמרוויחים היחידים מכל העניין הזה הם רק סוכני הנסיעות.

עליזה לביא: וחברים, ההבנה הזאת, חברים חברי בממשלת ישראל, ההבנה הזאת קיימת גם אצלכם, שרי הליכוד.

עליזה לביא: שר הביטחון משה יעלון הצהיר לפני שבועיים כי הוא מקווה שישראל תלך בעקבות החלטת העליון בארצות-הברית לאפשר לזוגות חד-מיניים להינשא; שרת התרבות והספורט מירי רגב והשר אופיר אקוניס השתתפו במצעד הגאווה שנערך לאחרונה והביעו את תמיכתם בקהילה; חברי מפלגת כולנו הבטיחו לנו עתיד ורוד יותר, יוזמות ליברליות ורפורמות יקדמו שוויון בין אזרחים.

עליזה לביא: ובכל זאת, החלטה על הצעת החוק נדחתה.

עליזה לביא: אחרי כל הדיבורים וההבטחות, חברים, הגיע הזמן למעשים.

עליזה לביא: ההתנגדות לברית הזוגיות אינה רק מופרכת מבחינה הלכתית ומעשית, היא גם נגועה בצביעות.

עליזה לביא: כבר היום מנהלים חרדים פנקסי נישואים נפרדים מאלה של הרבנות הראשית, ובפועל לעולם אינם נכנסים בקשרי נישואים עם בנים ועם בנות למשפחות שאינן שומרות מצוות.

עליזה לביא: כלומר, חברים, בואו נודה, בואו נהיה כנים, בואו נהיה ישרים, הפיצול בעם היהודי כבר כאן ומזמן.

עליזה לביא: והצביעות ניכרת גם בעובדה שדווקא המפלגות המגזריות, השבטיות, אותן מפלגות שדואגות רק לציבור של הבוחרים שלהן, מעזות לדבר בשם הממלכתיות והאחדות כאשר הדבר נוח להן.

עליזה לביא: חברים, אני אחזור פעם שלישית, הימים הם ימי בין המצרים, בואו נראה איך אחרי יום ראשון האחרון אנחנו באים ולוקחים אחריות ונותנים מענה לאזרחי המדינה, שאנחנו במו-ידינו חיבלנו ביכולת שלהם לבוא ולהיכנס אל תוך העם היהודי ולהיעזר בשירותי הדת של מדינת ישראל.

עליזה לביא: אז לכאורה, בבקשה, אין סיבה שהצעת החוק של יש עתיד על ברית הזוגיות לא תתקבל.

עליזה לביא: ישראל היא הדמוקרטיה היחידה שאינה מאפשרת לערוך בתחומה נישואים אזרחיים, וכמעט הכול, כולל דתיים רבים, מבינים כי זה מצב בלתי נסבל, זה מצב לא אחראי, זה מצב לא דמוקרטי.

עליזה לביא: מאות-אלפי אנשים ממזרים, פסולי חיתון, חד-מיניים, וגם כאלה שהתאהבו באנשים המשתייכים לדת אחרת, אינם יכולים להינשא בגבולות המדינה.

עליזה לביא: זוהי שלילה של חירות בסיסית ופגיעה חמורה בעקרון השוויון.

עליזה לביא: נסיבות פוליטיות, לצערי, בלתי ענייניות מאז קום המדינה הן שהעניקו למיעוט את היכולת לכפות את רצונו על הרוב ולפגוע בזכויות אדם, אלא שנסיבות הן רק נסיבות, גם אם הן שוררות כבר עשרות שנים, וברגע, חברים, שהנסיבות יחלפו, יחלוף מן הארץ גם העוול הזה.

עליזה לביא: אנחנו רוצים להיות מדינה יהודית ומדינה דמוקרטית, ואנחנו נפעל ונהיה מדינה יהודית ודמוקרטית, והצעת החוק יש בה כדי לחזק גם את היהודית וגם את הדמוקרטית.

עליזה לביא: חברי, אני קוראת לכם לחשוב, לצאת מהקונבנציות המקובלות של נגד או בעד.

עליזה לביא: המציאות בישראל היא מציאות מאוד מאוד מורכבת; אנחנו חייבים לגלות אחריות.

עליזה לביא: ואני מבטיחה לכם שקבלה של ברית הזוגיות תחזק גם את המנגנון הדתי-רבני, כי הוא יהיה חייב להשתנות, הוא יהיה חייב להתאים את עצמו, לפתוח את שעריו, להבין את החירות ואת הפסיפס המיוחד שממנו מורכבת מדינת ישראל, להבין את המשמעות של מה זה באמת להיות דור של קיבוץ גלויות.

עליזה לביא: אני קוראת לכם, חברי הכנסת, להצביע על-פי צו מצפונכם, ולא במשמעת קואליציונית כזאת או אחרת.

עליזה לביא: יש לנו הזדמנות.

עליזה לביא: לא במקרה אנחנו מצביעים על החוק הזה היום, בימים הללו של לפני ט' באב.

עליזה לביא: על החורבן כבר דיברנו ועוד נדבר.

עליזה לביא: ובעיקר, על-פי ההבטחות שלכם, שנתתם – ונתתם לפני הבחירות, חברי בקואליציה – לא ייתכן שאתם, חברי הקואליציה, שהתבטאתם בפאנלים, בדיונים, בבתי-הספר, בנושא הזה והבטחתם הבטחות לתיקון העוול הזה, תמנעו מאתנו להגיע להסדר, לפתרון שוויוני לזוגות שבוחרים בברית הזוגיות האזרחית.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

שי פירון: אני מזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להשיב בשם הממשלה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית של חברת הכנסת עליזה לביא באה לדיון לפני ועדת השרים לחקיקה ביום ראשון האחרון.

איילת שקד: בשל העובדה שקיימות כמה הצעות בנושא, ביקשו מאתנו גם סיעות אחרות, גם בקואליציה וגם באופוזיציה, ומתוך רצונן של סיעות הקואליציה ללמוד את הסוגיה לעומק ולגבש החלטה ודעה סיעתית של כל אחת מהסיעות ביחס לכלל ההצעות האלה, קבעה הוועדה כי הנושא יידחה ויידון מחדש בתוך ארבעים-וחמש יום.

שי פירון: ארבעים-וחמישה.

איילת שקד: ארבעים-וחמישה, סליחה.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל ובשל העובדה שההצעה עולה להצבעה כעת ובניגוד להחלטת הוועדה, מתנגדת הממשלה להצעת החוק.

איילת שקד: וכעת, כלקח ממה שהיה קודם, אני צריכה למשוך זמן עד שהקואליציה תצליח לגייס רוב.

שי פירון: בפעם הקודמת הסביר שר הכלכלה על השם מכלוף.

שי פירון: את יכולה להסביר על השם איילת, אם את רוצה.

נחמן שי: תספרי על התוכניות שלך במשרד.

איילת שקד: אז אני אחסוך מכם את הדיון על השם איילת ואני אדבר על העברת בתי-הדין הרבניים ממשרד המשפטים למשרד הדתות.

איילת שקד: כידוע, בתי-הדין הרבניים היו תחת משרד המשפטים ב-12 השנים האחרונות, משהו כזה.

איילת שקד: אני חושבת שאביו של חבר הכנסת יאיר לפיד, אם אני לא טועה, בתקופתו זה עבר, נכון?

איילת שקד: אני רוצה לציין, וזה לא חדש – – –

שי פירון: חבר הכנסת לפיד, השרה שקד מחמיאה לך ואתה לא מקשיב.

חיים ילין: לאבא שלו.

איילת שקד: אני רוצה לציין, וזה לא סוד, שאנחנו התנגדנו להעברה הזאת, אבל יחד עם זאת צריך לדעת ולומר את האמת, שבשלוש השנים האחרונות לא מונו דיינים לבתי-הדין הרבניים.

איילת שקד: בתי-הדין הרבניים סובלים היום מתת-תפקוד משווע, ממחסור גדול בכוח-אדם.

איילת שקד: אני מקבלת אלי פניות קורעות לב על עוול גדול שנעשה לציבור.

איילת שקד: ב-15 ביולי יהיו בחירות בכנסת לנציגי הוועדה לבחירת דיינים.

איילת שקד: ייבחרו שני נציגים, חבר כנסת וחברת כנסת.

יצחק הרצוג: ב-22.

איילת שקד: מה, דחינו את זה?

יצחק הרצוג: עוד שבוע.

איילת שקד: עוד שבוע?

איילת שקד: טוב, כרגע עדכן אותי חבר הכנסת הרצוג שהבחירות נדחו מ-15 ביולי ל-22 ביולי.

איילת שקד: צר לי שעוד שבוע בוזבז, אבל אני קוראת מכאן לשר שטייניץ, שיעמוד בראש הוועדה, לכנס את הוועדה כמה שיותר מהר.

איילת שקד: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: בשם המציעים – שמורה לכם ההזדמנות להגיב, נוסף על דבריה של השרה.

שי פירון: חבר הכנסת רזבוזוב, אתה רוצה להגיב?

שי פירון: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

שי פירון: בבקשה.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמענו כאן את התשובה של שרת המשפטים איילת שקד ושמענו שלא היה מספיק זמן לבחון את הצעת החוק.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאין אדם אחד, אין חבר כנסת אחד במליאה, שלא מכיר את הצעת החוק.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים עליה כבר מהקדנציה הקודמת, כולם יודעים למה אנחנו מתכוונים ועל מה אנחנו מדברים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שמה שאנחנו עושים כאן ומה שהקואליציה רוצה לעשות, זה פשוט שלילת זכות בסיסית דמוקרטית להתחתן במדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהחוק הזה ייטיב עם אוכלוסייה שאין לה ברירה.

שי פירון: חבר הכנסת רזבוזוב, תמתין שנייה, אני אתן לך את הזמן.

שי פירון: חברים, יש פה יותר מדי רעש.

שי פירון: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת צחי הנגבי, או שתחבוש כובע או שתשב, אבל אתה עושה רעש; שטריימל.

שי פירון: חבר הכנסת יוגב, שב בבקשה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אדוני השר אריאל.

אורי אריאל: יושבים לי במקום.

שי פירון: יושבים לך במקום?

שי פירון: אקוניס, אתה עושה את כל הבלגן פה.

שי פירון: חברים, יואל רזבוזוב מדבר, מה קורה אתכם?

שי פירון: בבקשה, אדוני.

יואל רזבוזוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק הזאת פשוט תעזור לאוכלוסייה של מאות-אלפי יהודים כאן במדינת ישראל לממש את הזכות הדמוקרטית שלהם, זכות בסיסית להתחתן.

יואל רזבוזוב: יש כאלה שאין להם ברירה, הם נוסעים לחו"ל, וכמו שחברת הכנסת עליזה לביא אמרה, מי שמרוויחים מזה אלה סוכני הנסיעות.

יואל רזבוזוב: אני עצמי התחתנתי בחו"ל וזה עלה לי 10,000 שקל, יום אחד.

יואל רזבוזוב: יום אחד – 10,000 שקל.

יואל רזבוזוב: אתם יודעים לכמה זוגות אין כסף?

יואל רזבוזוב: אין להם את 10,000 השקל, והם נוסעים להתחתן בחו"ל.

יואל רזבוזוב: למה?

יואל רזבוזוב: כי לא כולם רוצים לקשור את עצמם לממסד הרבני.

אראל מרגלית: אולם בנס-ציונה זה 1.2 מיליון.

יואל רזבוזוב: אולם בנס-ציונה – 1.2 מיליון, מתקנים אותי.

יואל רזבוזוב: חברים, אין לכולם כסף.

יואל רזבוזוב: זאת זכות.

יואל רזבוזוב: והאבסורד הכי גדול, שנוסעים עד לשם, משלמים כל כך הרבה כסף, ובסופו של דבר כשמגיעים לכאן, אפשר להתגרש בחתימה אחת.

יואל רזבוזוב: אז אם אפשר להתגרש כאן, למה אי-אפשר גם להתחתן כאן?

יואל רזבוזוב: למה אי-אפשר לרשום, רישום של ברית הזוגיות במשרד הפנים?

יואל רזבוזוב: תהליך דמוקרטי בסיסי, שיעזור להרבה הרבה זוגות שחייבים את זה.

יואל רזבוזוב: אתם לא מבינים, אתם פועלים פה נגד ציבור, ציבור שמשלם מסים, ציבור ששופך את דמו למען מדינת ישראל, ואתם שוללים ממנו את הזכות הזאת.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, ואני מקווה שתצביעו נכון ולא לפי משמעת קואליציונית.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה, ברשותכם.

שי פירון: על-פי הבקשה, אנחנו ניגש להצבעה שמית.

שי פירון: לא? רגיל?

שי פירון: אתם רוצים שמית?

שי פירון: האופוזיציה רוצה שמית, אז אנחנו ניגש להצבעה שמית.

שי פירון: חלק רוצים שמית וחלק אנטי-שמית, נלך להצבעה שמית.

שי פירון: גברתי המזכירה, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

שי פירון: גברתי המזכירה, אני מבקש ממך לקרוא שנית.

שי פירון: אם יש מישהו כאן שנוכח ולא קראת בשמו, אז בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח

שי פירון: גברתי המזכירה, כדי למנוע גם לזות שפתיים, אני מבקש ממך לקרוא שוב בשמו של חבר הכנסת חיים ילין, כי שמעתי שמישהו טוען שזה לא הוא שענה.

שי פירון: אז רק תקראי עוד הפעם כדי שלא יהיו השגות אחר כך.

קריאה: – – –

שי פירון: שמעתי את חבר הכנסת חזן אומר: זה לא הוא ענה.

שי פירון: אז כדי שלחבר הכנסת חזן לא יהיה פתח לטעון אחר כך – –

קריאה: – – –

שי פירון: – – שמישהו אחר הצביע, אז נקרא בשם עוד פעם והאייטם יתבטל.

שי פירון: כן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אצלי מסומן שחיים ילין הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני לא – – – משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת

שי פירון: יש מישהו שלא קראו בשמו, בבקשה?

שי פירון: חברי, בואו.

שי פירון: תמה ההצבעה.

שי פירון: תספרו בבקשה את – – –

מיכל בירן: – – –

שי פירון: כן, מה קרה?

שי פירון: כן, כן, הייתה הצבעה, הייתה הצבעה פעמיים.

שי פירון: זה בסדר.

חיים ילין: עכשיו שלא יגידו שהצבעתי פעמיים – – –

באסל גטאס: – – –

שי פירון: תמה ההצבעה.

באסל גטאס: אני הייתי פה – – – אני נכנסתי כשהתחלתם לקרוא – – –

שי פירון: קראו פעמיים, אדוני, קראו פעמיים.

קריאה: – – –

שי פירון: את כל השמות – פעמיים.

באסל גטאס: אני נכנסתי – – –

אורן אסף חזן: מאז המשט הוא שומע רק את הים באוזניים – – –

שי פירון: חברים יקרים, תוצאות ההצבעה: 50 קולות הצביעו נגד ההצעה, 39 הצביעו בעדה.

שי פירון: אני קובע שההצעה לא עוברת.

שי פירון: אנחנו נעבור – – –

קריאה: – – –

מאיר פרוש: האופוזיציה – –

שי פירון: – – לסעיף – – –

מאיר פרוש: – – הקימה ממשלה לישראל.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: – – –

מאיר פרוש: [הצעת חוק פ/501/20; נספחות.

מאיר פרוש: ]

שי פירון: חברים, הנושא הבא – –

קריאה: – – –

שי פירון: – – הצעת חוק נישואין – – –

קריאה: – – – אז אני רוצה – – –

מאיר פרוש: – – – האופוזיציה הקימה ממשלה בישראל.

קריאה: – – –

שי פירון: חבר הכנסת – – –

מיכל רוזין: פרוש, אתה מצטרף?

יעקב מרגי: חיים, אני – – –

חיים ילין: מרגי, אני לא חבר שלך.

יעקב מרגי: – – –

שי פירון: חבר הכנסת מרגי וחבר הכנסת פרוש, בבקשה.

שי פירון: אנא, בטובכם.

מאיר פרוש: האופוזיציה הקימה ממשלה בישראל.

שי פירון: אוקיי.

מיכל רוזין: נו, ואתה מצטרף?

שי פירון: הצעת חוק נישואין וגירושין, התשע"ה–2015 – –

קריאה: – – –

שי פירון: – – של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת.

שי פירון: תציג את ההצעה – עשר דקות.

שי פירון: ואחריה תגיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

שי פירון: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני עומדת לנמק את הצעת החוק של סיעת מרצ על נישואים אזרחיים, אבל אני לא יכולה שלא להתייחס לבריחה המחפירה של ישראל ביתנו מהצעת החוק של יש עתיד לברית הזוגיות.

זהבה גלאון: אני, זה לא סוד, תומכת – – –

מאיר פרוש: יש להם רמדאן.

זהבה גלאון: – – – תומכת בהצעה – –

מאיר פרוש: יש להם רמדאן.

זהבה גלאון: – – המורחבת יותר.

זהבה גלאון: ואני – – –

מאיר פרוש: יש להם רמדאן.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: יש להם רמדאן.

זהבה גלאון: נכון.

מאיר פרוש: – – –

זהבה גלאון: זה הרמדאן של ישראל ביתנו.

זהבה גלאון: בושה וחרפה.

זהבה גלאון: יושב-ראש ישראל ביתנו אביגדור ליברמן, מי שדיבר בשם מנועי החיתון, עשה משברים קואליציוניים על מנועי חיתון, בורח מהמליאה בהצבעה של יש עתיד.

זהבה גלאון: ואין ספק שהוא יברח גם בהצבעה על הצעת החוק של סיעת מרצ לנישואים אזרחיים.

זהבה גלאון: איזו בושה.

זהבה גלאון: אני תוהה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להפריח באוויר השערה למה ישראל ביתנו לא היו בהצבעה הקודמת ולמה הם לא יהיו עכשיו.

זהבה גלאון: יכול להיות שזה קשור, חברתי חברת הכנסת גרמן, לעסקה סיבובית שקשורה לבחירות לוועדה לבחירת שופטים?

זהבה גלאון: יכול להיות שיש בזה משהו, שביקשו מהם לא להצביע בעד ההצעה הזאת שלכם תמורת אולי תמיכה בנציג מהאופוזיציה, דהיינו מישהו מישראל ביתנו, בוועדה לבחירת שופטים?

זהבה גלאון: הייתכן שיש רגליים לסברה הזאת?

זהבה גלאון: לא יכול להיות, נכון?

קריאות: – – –

זהבה גלאון: לא יעלה על הדעת, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: לא ייאמן.

זהבה גלאון: את צודקת, זה נכון.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, לפני כמה ימים, או לפני שבועיים, בערך, בית-המשפט העליון בארצות-הברית פסק פסיקה היסטורית, הכיר בנישואים חד-מיניים.

זהבה גלאון: בפסיקתו ציין העליון האמריקני שהחוקה האמריקנית מבטיחה לאזרחים שלה הגנה שוויונית תחת החוק, ומונעת ממדינות לאסור נישואים בין בני-זוג מאותו המין.

זהבה גלאון: בעקבות ההחלטה החשובה הזאת של בית-המשפט העליון האמריקני, נישואים גאים יהפכו לחוקיים בכל 50 המדינות בארצות-הברית.

זהבה גלאון: ואני נדרשת לזה כי בעקבות ההחלטה הזאת נשיא ארצות-הברית ברק אובמה בירך בטוויטר את בית-המשפט העליון על הפסיקה ואמר שמדובר בצעד גדול בדרך לשוויון זכויות.

זהבה גלאון: ואצלנו, חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל מתגאה בכך, ויש פה אנשים שרוממו את הדבר הזה בגרונם, שהיא יהודית ודמוקרטית.

זהבה גלאון: אבל שימו לב מה קורה פה: בשנים האחרונות היא הופכת להיות הרבה יותר אורתודוקסית והרבה פחות דמוקרטית.

זהבה גלאון: וכל הדבר הזה נובע מהחטא הקדמון שכנסת ישראל חוקקה בשנת 1953, או אימצה לתוך החוק שלה את החוק הדתי שנחקק – אגיד את זה כך – לפני 3,000 שנה, חוק שמתבסס על תפיסות גזעניות, על כפייה דתית, על קיפוח נשים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בואו נקרא לילד בשמו: על-פי הדין הדתי הנשים הופכות להיות קניין, לרכוש בעליהן.

זהבה גלאון: הרי זה לא מתקבל על הדעת שכנסת ישראל – –

מאיר פרוש: ומעמד הר-סיני לא שוויוני?

זהבה גלאון: – – מחוקקת חוקים שוויוניים, מתנגדת לאפליה מגדרית, מדברת על שוויון מגדרי, ובה בעת מותירה בספר החוקים שלה חוק שבעצם מפלה בין נשים וגברים, חוק גזעני, מסוכן, אנטי-דמוקרטי, שמקפח את הזכויות הבסיסיות של אזרחים בגלל המוצא האתני שלהם, בגלל המגדר שלהם ובגלל הנטייה המינית שלהם.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה לומר לך, ידידי חבר הכנסת פרוש, שים לב טוב: אני לא מתנגדת לנישואים אורתודוקסיים; אני מכבדת את העובדה שבמדינה מתוקנת יש קהל שזקוק לנישואים האורתודוקסיים.

זהבה גלאון: אני רק לא מקבלת את זה שאין בחירה בנישואים ושיש מונופול של הרבנות על הנישואים בישראל, ושאין אפשרות במדינת ישראל לבחור בחלופות לנישואים – נישואים רפורמיים, נישואים קונסרבטיביים ונישואים אזרחיים, שיאפשרו לכל איש ואיש, לכל אישה ואישה ולכל איש ואישה להינשא למי שהם בוחרים ולקבל לזה גושפנקה רשמית של המדינה.

זהבה גלאון: ומכיוון שהדבר הזה לא נעשה כאן במדינת ישראל, אף שבית-המשפט העליון כבר אמר שהזכות הזאת להינשא ולהתגרש צריכה להיות חלק מסל השירותים הבסיסיים שניתנים לכל אדם, למרות הדבר הזה, עדיין במדינת ישראל, במדינה שבה שני-שלישים מהציבור הישראלי, בכל סקר שתעשו, שני-שלישים מהציבור הישראלי תומכים במתן אפשרות לנישואים אזרחיים, זה לא קורה.

זהבה גלאון: ולמה זה לא קורה?

זהבה גלאון: איך אתם מסבירים את זה שישראל נמצאת באותה קבוצה של מדינות כמו לבנון או סעודיה וסוריה, שמכירות רק במונופול של הנישואים הדתיים השמרניים?

זהבה גלאון: למה מדינת ישראל, אני שואלת אתכם, שוללת מישראלים להינשא על-פי צו מצפונם – מחסרי דת, מזוגות בני אותו מין, מזוגות שהממסד הרבני לא מכיר בהם, מה שאנחנו קוראים "מנועי חיתון", מזוגות מעורבי דת, מרפורמים, מקונסרבטיבים, או סתם, סתם יהודים שלא רוצים לעבור דרך השירותים של הרבנות?

זהבה גלאון: למה המדינה שולחת אלפי זוגות ישראלים למדינות אחרות רק כדי לממש את הזכות שלהם להינשא שלא על-ידי רב אורתודוקסי?

זהבה גלאון: שלא לדבר על הזכות להינשא מבלי לעבור בחינת יהדות משפילה.

זהבה גלאון: אתם יודעים מה קורה לזוגות שהרבנות חושבת שהם ספק-יהודים, איזה בדיקות משפילות הם נאלצים לעבור על-ידי רבנים בבתי-הדין הרבניים?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אנחנו במרצ מעלים בכל מושב את החוק לנישואים אזרחיים.

זהבה גלאון: לצערי, כל פעם מחדש החוק הזה נופל.

זהבה גלאון: אנחנו מעלים אותו שוב הפעם, כי אנחנו מאמינים במאבק רחב, רחב יותר על חופש הדת והמצפון, מאבק על הפרדת הדת מהמדינה.

זהבה גלאון: אנחנו לא מסתפקים רק בברית זוגיות אזרחית.

זהבה גלאון: אנחנו חושבים שרק הפרדה מוחלטת של הדת מהמדינה וביטול המונופול של הרבנות הראשית על נישואים וגירושים יאפשרו למדינת ישראל להתקיים כדמוקרטיה לאורך זמן, יבטיחו שוויון אמיתי בין נשים לגברים, ללהט"בים, ללא-יהודים בישראל.

זהבה גלאון: ולכן אנחנו לא יכולים להשלים עם זה שיש כאן שליטה, שיש כאן מונופול של הרבנות הראשית על הנישואים.

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת, אני תומכת בהישארותו של הממסד הדתי האורתודוקסי כדי לתת שירותים לאנשים שנזקקים לו.

זהבה גלאון: אני נגד כל ההצעות לבטל את זה.

זהבה גלאון: אני מכבדת אנשים שנזקקים לממסד הדתי האורתודוקסי, לרבנות, לצורך העניין.

זהבה גלאון: אני לא רוצה שיתערבו לנו בחופה, אני לא רוצה שיגידו לנו איך להינשא ואיך להתגרש, ואני לא רוצה שכנסת ישראל, בגלל דילים פוליטיים כאלה או אחרים, בעצם תפיל הצעה שהיא הצעה נכונה, שהיא הצעה מכבדת שתשמור על כבוד האדם.

זהבה גלאון: וכיוון שאני לא רואה בספסלי האופוזיציה של ישראל ביתנו את חברי הכנסת, את ששת חברי הכנסת של ישראל ביתנו, שרוממות מנועי החיתון בגרונם, שעשו על זה משבר קואליציוני – ומכיוון שהם לא היו בהצבעה על ההצעה של יש עתיד על ברית הזוגיות, סביר להניח שהם לא יהיו כאן – השאלה, חברי חברי הכנסת, באיזה מחיר, ומה המחיר שנתנו לישראל ביתנו.

זהבה גלאון: או אני אנסח את זה ככה: מה שילמו לישראל ביתנו כדי שהיא לא תהיה בהצבעות אזרחיות על חוקים או על מאבק שהם מנהלים?

זהבה גלאון: מה קרה כאן, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: למי הפתרון?

זהבה גלאון: מי יכול להעלות על הדעת איך ישראל ביתנו לא הופיעה?

מיקי לוי: יש – – –

זהבה גלאון: מה?

זהבה גלאון: מה אתה חושב, חבר הכנסת מיקי לוי?

מיקי לוי: – – – משהו.

זהבה גלאון: אתה מאמין לי?

זהבה גלאון: אני מפריחה השערה באוויר.

זהבה גלאון: איך זה ייתכן שליברמן פוצץ ממשלות כמעט – מנועי חיתון, גיור, נישואים.

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות?

זהבה גלאון: מה אתה חושב?

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות שהוא לא באולם?

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: חבר הכנסת לוי, אתה אדם בקי, ישבת בממשלה בפעם הקודמת עם ליברמן, ראיתם מה הוא עשה לכם בממשלה כשלא טיפלו במנועי החיתון.

זהבה גלאון: ליברמן ברח.

זהבה גלאון: מה זה אומר שליברמן ברח?

זהבה גלאון: אולי זה קשור – אני מעלה שוב את ההשערה הזאת, ובזה אני מסיימת – – –

אילן גילאון: אולי, חברת הכנסת גלאון, אולי – – –

קריאה: יש לך עוד דקה להעלות את זה.

זהבה גלאון: אולי מה?

אילן גילאון: פוטין – – –

זהבה גלאון: אולי פוטין.

זהבה גלאון: אה, ואני חשבתי שזה קשור לוועדה לבחירת שופטים.

זהבה גלאון: יש מצב שיש דיל?

זהבה גלאון: לא להצביע לנישואים אזרחיים ולברית הזוגיות תמורת הוועדה לבחירת שופטים?

זהבה גלאון: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

שי פירון: על-פי בקשת הקואליציה, ההצבעה תהיה שמית.

שי פירון: לא, סליחה, קודם כול אזמין את שרת המשפטים להשיב, סליחה.

שי פירון: גברתי השרה, את מוזמנת להשיב על הצעתה של חברת הכנסת גלאון.

שי פירון: בבקשה.

זהבה גלאון: אני הפרחתי השערה.

חיים ילין: – – – מה שאת אומרת, זה מה – – –

קריאה: – – –

איילת שקד: רגע, זה שמית?

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק נישואין וגירושין, של חברת הכנסת זהבה גלאון, שעלתה גם בכנסת הקודמת, מבקשת לשנות את המצב החוקי הקיים לעניין נישואים וגירושים במדינת ישראל.

איילת שקד: על-פי הדין הקיים כיום, הדרך היחידה להינשא היא בהתאם לדין האישי, שהוא בהתאמה לדתם של בני-הזוג המבקשים להינשא, וזאת במצב שבו שני בני-הזוג הם מאותה דת.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת לכונן מוסד של נישואים וגירושים אזרחיים בישראל אשר סמכות השיפוט הייחודית לדון בו תהיה מסורה לבית-המשפט לענייני משפחה.

איילת שקד: התוצאה תהיה שלבני-זוג תינתן אפשרות לבחור להינשא במסגרת דתית או במסגרת אזרחית, ומסלול הגירושים ייקבע על-פי הדרך שבה בחרו בני-הזוג להינשא.

איילת שקד: בנוסף, אם בני-הזוג בחרו להינשא בנישואים דתיים, הם יהיו רשאים לבחור להתיר נישואיהם באופן אזרחי בהסכמת שניהם בכתב.

איילת שקד: הממשלה סבורה כי יש קשיים משפטיים מהותיים בהצעה, בהיותה פוגעת בסמכות השיפוט הדתי בגירושים, אף ביחס למי שנישא על-פי הדין הדתי, שיוכל, ברצותו, להתגרש במסלול אזרחי.

איילת שקד: מתן אפשרות בחירה שכזו לבני-הזוג עשויה ליצור חוסר בהירות באשר למצב האישי ואף להשפיע על הדין האישי של ילדים, לרבות קביעה כי מדובר בפסולי חיתון.

איילת שקד: כך, לפי ההלכה היהודית, אישה שנישאה דתית והתגרשה אזרחית בלבד, או שלא התגרשה באמצעות גט כשר הלכתית, תמשיך להיחשב אשת איש, וילדים עתידיים שלה מאדם אחר ייחשבו ממזרים, על כל המשתמע מכך.

איילת שקד: מובן שלא נוכל להרשות פגיעה זו בילדים.

איילת שקד: בן-גוריון החכם, ואחריו רבים וטובים ממנהיגיה של מדינת ישראל לאורך 67 שנותיה, קבעו הסדרים.

איילת שקד: ההסדרים האלה נעשו מתוך הסכמה רחבה, ולא נכון לשנות אותם אלא בהסכמה רחבה.

איילת שקד: זה סוד כוחנו וזו תמציתנו – קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

איילת שקד: ואני אצטט את בן-גוריון בהסכם עם הסתדרות אגודת ישראל ב-1947, הסכם הסטטוס-קוו: "ממשלת ישראל תעשה כל שביכולתה למנוע פילוג בית ישראל לשניים".

איילת שקד: ועכשיו, מבן-גוריון אני אעבור ליגאל ידין.

איילת שקד: שר החינוך נפתלי בנט שאל קודם את חבר הכנסת אלאלוף: מה למדת מיגאל ידין?

איילת שקד: חבר הכנסת אלאלוף אמר לשר החינוך: אני למדתי ששר צריך להסתכל 100 שנים קדימה.

איילת שקד: זאת אומרת, לא רק לעבוד לפי מה שנראה לנו נכון לרגע זה אלא להסתכל 100 שנים קדימה – –

שי פירון: זה כנראה קורה גם למי שמתעסק בארכיאולוגיה ומסתכל 100 שנים אחורה.

שי פירון: רק מי שמסתכל 100 שנים אחורה הוא זה שמסתכל 100 שנים קדימה.

שי פירון: גם אני הייתי שר חינוך – – –

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: – – ואם אני לומדת ממה שאמר יגאל ידין, וחושבת על הוויכוח הגדול שיש בכנסת בעניין סוגיית הגז – אני רוצה דקה לעבור לגז – אז ממשלת ישראל, בהחלטה שהיא מובילה, מסתכלת 100 שנים קדימה.

איילת שקד: הגז במאגר "לווייתן" התגלה ב-2010, וכבר חמש שנים הגז הזה תקוע בקרקעית הים, יותר נכון בבטן האדמה מתחת קרקעית הים, ואף אחד לא עושה עם זה כלום – – –

עפר שלח: איילת – – –

איילת שקד: לא, לא.

איילת שקד: סוגיית הגז היא סוגיה חשובה.

איילת שקד: באמת, אני רואה כאן שכבר יש רוב לקואליציה, אין צורך למשוך זמן.

איילת שקד: אני רק אסיים ואומר שאני חושבת שממשלת ישראל וראש הממשלה והשר שטייניץ, בהחלטה כן להגיע למתווה הזה אף שזה לא פופולרי ולא פופוליסטי, ואף שזה לא קל, מאמצת כאן את מה שאמר יגאל ידין ומסתכלת 100 שנה קדימה.

איילת שקד: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: חברת הכנסת גלאון, האם את רוצה להתייחס?

שי פירון: לא.

שי פירון: אנחנו נעבור להצבעה.

שי פירון: על-פי הבקשה, הצבעה שמית, נכון?

שי פירון: חבר הכנסת הנגבי, איפה אתה?

שי פירון: חבר הכנסת הנגבי, הצבעה שמית?

שי פירון: אוקיי, אנחנו נעבור להצבעה שמית.

שי פירון: גברתי המזכירה, בבקשה, תחלו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו משתתף בהצבעה טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

שי פירון: גברתי המזכירה, אנא קראי שוב.

שי פירון: אנחנו קוראים עכשיו שוב, בבקשה.

שי פירון: קוראים שוב.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

שי פירון: ואנא עכשיו שימו לב, מי שלא קוראים בשמו.

שי פירון: חבר הכנסת גטאס, אתה שומע?

שי פירון: הנה, עכשיו קוראים שוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת באסל גטאס – בעד שרון גל – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת

עיסאווי פריג': ירדנה, בשתיהן שמי לא הוזכר.

שי פירון: הוא אומר שלא קראת את שמו פעמיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: למה?

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא הצביע.

עיסאווי פריג': לא הוזכר, גם בראשונה וגם בשנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אצלי רשום שהצבעת בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: רגע, אני אגיד לך.

ירדנה מלר-הורוביץ: למה?

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה הצבעת בעד.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: האם יש מישהו שלא הצביע או שלא קראו בשמו?

שי פירון: תמה ההצבעה.

שי פירון: על-פי בקשת סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, אני רוצה לברך את מנהיגי הקהילות היהודיות בדרום-אפריקה, שמתארחים כאן עכשיו, וחבר הכנסת בר מארח אותם כאן.

שי פירון: באמת, תודה רבה על פעילותכם הברוכה.

שי פירון: (מחיאות כפיים) תודה רבה, גברתי.

שי פירון: בעד הצעת החוק הצביעו 39 חברים, נגדה הצביעו 50.

שי פירון: הצעת החוק לא עוברת, לא התקבלה.

סתיו שפיר: לא ברור.

שי פירון: אמרתי נכון.

שי פירון: אמרתי, בעד החוק הצביעו 39, נגדה 50.

שי פירון: הצעת החוק נדחתה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/662/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: חברים, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק הגבלת אשראי – אדוני סגן שר החינוך, אנא בטובך.

מאיר פרוש: פעם שנייה היום.

שי פירון: הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה–2015.

שי פירון: יציג את ההצעה חבר הכנסת רועי פולקמן.

שי פירון: ישיב על ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

שי פירון: בבקשה, חבר הכנסת פולקמן.

שי פירון: עשר דקות עומדות לרשותך.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני סגן השר, אני לא אאריך יותר מדי בעניינים.

רועי פולקמן: אני גם – – –

שי פירון: אל תתחייב.

שי פירון: רבים וטובים קדמו לך – – –

רועי פולקמן: הבנתי.

רועי פולקמן: גם אחרי כמה הצבעות סוערות יחסית, אני חושב שיש לנו נושא שאני מקווה שתהיה עליו הסכמה בין האופוזיציה לקואליציה.

רועי פולקמן: אז אני אציג את חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה.

רועי פולקמן: אין ספק, אני חושב, רבים דיברו אתי על העניין הזה, מוסר התשלומים במדינת ישראל הוא בעיה מוכרת ומעיקה במשק הישראלי, והגיע הזמן שאנחנו נקדם – – –

שי פירון: חבר הכנסת דני עטר, אתה היום – – –

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש.

שי פירון: בתור מורה – – –

רועי פולקמן: אני כן מחויב, ואני רוצה להודות לכמה אנשים שהיו מעורבים בחוק הזה.

רועי פולקמן: אז כמובן לשר האוצר, שתמך בהצעת החוק; וכמובן לשר הכלכלה, שנושא העסקים הקטנים נמצא באחריותו, והוא פועל רבות ומדבר לא מעט לאחרונה על מחויבותו לתחום, ואני יודע שנוכל לעשות דברים חשובים בעניין הזה.

רועי פולקמן: וכמובן, לשותפי להצעת החוק, חבר הכנסת אלי כהן.

רועי פולקמן: אני גם רוצה להודות לשר יריב לוין וגם לחבר הכנסת לשעבר אמנון כהן, שהניחו בפעם הראשונה את הצעת החוק הזאת לפני כמה שנים, וגם הצעות שקודמו בכנסת הקודמת, על-ידי חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת רוברט אילטוב, עסקו בנושא הזה גם כן.

רועי פולקמן: כמו שאמרתי קודם, הנושא של עסקים קטנים ובינוניים הוא חשוב מאין כמותו.

רועי פולקמן: מדובר על שכבה גדולה מאוד במשק הישראלי.

שי פירון: חבר הכנסת שלח, אני מבקש ממך.

שי פירון: חבר הכנסת שלח, מדברים על עסקים קטנים.

עפר שלח: אמרתי שתי מילים, היושב-ראש.

רועי פולקמן: הכול בסדר, אנחנו – – –

שי פירון: עסקים קטנים.

רועי פולקמן: וגם שר האוצר לשעבר יושב, והוא מכיר את הנושא הזה היטב.

רועי פולקמן: ויותר מזה אני אגיד, מדובר במנוע כלכלי בעת הזאת במשק הישראלי.

רועי פולקמן: בימים שהתעשייה נתקלת בלא מעט קשיים, העסקים הקטנים היום הם קטר חשוב ביותר – יותר מאי-פעם.

רועי פולקמן: הנושא הזה חשוב כיוון שמוסדות המדינה, קופות-חולים, מערכת הביטחון, האוניברסיטאות, חברות ממשלתיות, מועצות דתיות ושורה מאוד ארוכה של גופים נותנים פרנסה להרבה מאוד עסקים קטנים, אבל גם מושכים את התשלומים להם באופן דרמטי.

רועי פולקמן: אני אגיד רק כמה נתונים: 67% מהעסקים הקטנים שמספקים שירותים למדינה מקבלים את התמורה באיחור שמגיע לעתים לחודשיים ויותר.

רועי פולקמן: ב-2003–2009 עלה מספר ימי האשראי ל-78 ימים.

רועי פולקמן: ב-2009 – ל-82 ימים, רמה שנותרה יציבה, וב-2012 הייתה קפיצה כבר כמעט ל-100 יום.

רועי פולקמן: 100 יום של עיכוב בהסכמה.

רועי פולקמן: אבל לא רק זה.

רועי פולקמן: נוסף על כך, גם מספר הימים שאינם בהסכמה של מי שממתין לתשלום קפץ בקרוב ל-600% מ-2010 – עד לכ-25 ימי פיגור ב-2013.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים על 125 ימים, שבהם עסק קטן שעשה עבודה והגיש חשבונית לא מקבל את התשלום; ארבעה חודשים בממוצע מרגע מתן השירות והמוצר ועד קבלת התשלום בעבורו.

רועי פולקמן: הדבר הנוסף בהקשר הזה שצריך לומר, זה שהאשראי שעסקים קטנים ובינוניים מקבלים במשק הישראלי עולה כמעט כפול מהאשראי של הגופים הציבוריים.

רועי פולקמן: ובמובן הזה העסקים הקטנים מממנים את הגופים הציבוריים.

רועי פולקמן: הם מממנים את הגופים הציבוריים, כיוון שהמדינה מקבלת אשראי ב-3%–4%, והעסקים הקטנים ב-7% או 8%, והמדינה, במקום לשלם בזמן, גורמת לעסקים הקטנים לקחת הלוואות גישור כדי שהם יוכלו לשלם לעובדים, כדי שהם יוכלו לשלם לספקי משנה.

רועי פולקמן: הדבר הזה כמובן בלתי אפשרי וגורם לקריסה של עסקים.

רועי פולקמן: פנו אלי – מאז החלה הצעת החוק הזאת להתגבש ישבנו עם שורה ארוכה של גופים, ביניהם ארגון "להב", שמייצג את העסקים הקטנים, וכמובן השלטון המקומי, שהיה לו מה להגיד, ועוד גופים שמייצגים את העסקים הקטנים במדינת ישראל.

רועי פולקמן: וגם פנו אלי לא מעט עסקים קטנים ובינוניים, ושמעתי לא מעט סיפורים, ביניהם הסיפור שאני מניח שרבים פה שמעו, על הנפילה של אותו עסק משפחתי עתיק שעבד לא מעט שנים בתחום הבנייה ופעל בבניית כביש 1 החדש – משפחת בנימין, אם אינני טועה, מעמק בית-שאן, שזכתה במכרז לעבודת הפיתוח של כביש 1, ובין השאר בגלל העיכובים האלה פשטה את הרגל ולא הצליחה, והעבודות בכביש 1 נתקעו כמה חודשים בגלל העניין הזה.

רועי פולקמן: זה מראה עד כמה גם עסקים מבוססים וותיקים, שיש להם מעגל רחב של התחייבויות, לא מצליחים לעמוד בדבר הזה.

רועי פולקמן: אבל לא רק זאת.

רועי פולקמן: עוד עסקים, גם יותר קטנים, של ירושלמים שפנו אלי לאחרונה וסיפרו לי עד כמה קשה לעבוד עם המדינה ועם גופים ציבוריים, ועד כמה זה מקשה עליהם להתנהל.

רועי פולקמן: מוסר תשלומים תקין יתרום לשיפור התחרותיות במשק, לגידול בהשקעות, יעלה את רמת הניהול והאתיקה העסקית, ויתרום בסוף גם לצמיחה הכלכלית של המשק הישראלי.

רועי פולקמן: התקדמות החוק היא אמירה חשובה למשק ולעסקים הקטנים, ובכך תינתן הוודאות הנחוצה.

רועי פולקמן: אני יודע שיש עוד כמה סעיפים בנושא הזה שלא סגורים עד הסוף, ואנחנו נצטרך לטפל בהם.

רועי פולקמן: האם להחריג חלק – אני יודע שהשלטון המקומי דיבר על זה לא מעט, ויש כאן דיונים עם משרד הכלכלה.

רועי פולקמן: אני פונה לסגן השר, וכמובן גם לשר הכלכלה.

רועי פולקמן: אני יודע שיש כמה דברים שצריך עוד לתפור, אבל אני מפציר בכם – אנחנו כמובן התחייבנו לעבודה משותפת בעניין – שהנושא יסתיים בתוך חודשים ספורים, כדי שהנושא הזה, שהוא באמת משמעותי לכל נושא האשראי בשוק, יגיע ויושלם בחודשים הקרובים ממש, ובא לציון גואל בעניין הזה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן יגיב על הדברים.

רועי פולקמן: אתה רואה שקיצרתי?

שי פירון: לא, לא קיצרת, התחלתי לספור לך אחרי חמש דקות בגלל קיצור האשראי.

יצחק כהן: אני אאריך במקומו.

יצחק כהן: חבר הכנסת יוסי יונה, אני חייב לומר שבדו-שיח המתקיים בינך לבין חבר הכנסת עטר, אני יודע מתי אתה מדבר והוא מקשיב, ומתי הוא מדבר ואתה מקשיב.

יצחק כהן: כשאתה מדבר אני לא שומע, וכשהוא מדבר אני שומע את כל השיחה.

דניאל עטר: כל חיי שיתפתי את כולם במה שאני עושה – –

שי פירון: אתה עושה את זה – – –

דניאל עטר: – – באהבה וביראה.

דניאל עטר: ואני שותק, לכבוד סגן השר אני שותק.

יצחק כהן: הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, של חבר הכנסת רועי פולקמן ואחרים – ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית ובכפוף לתיאום עם משרדי הממשלה הרלוונטיים ולהצמדתה להצעת חוק ממשלתית בנושא.

יצחק כהן: אני מבין שאתה, זה מקובל עליך, רועי.

רועי פולקמן: כן.

יצחק כהן: אוקיי, אז אפשר להצביע בעד.

יצחק כהן: תודה.

שי פירון: תודה רבה, אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: חברים, על-פי דרישה – סתם, סתם, לא שמית, הפעם לא, באופן חד-פעמי.

שי פירון: צחי רצה שמית, וברגע האחרון הוא התחרט.

שי פירון: חברים, אני מתחיל בהצבעה, בבקשה.

שי פירון: אנחנו מצביעים על ההצעה של חבר הכנסת פולקמן, בבקשה.

שי פירון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

שי פירון: בעד הצעת החוק – 27 חברי כנסת, נגדה – אין, אין נמנעים.

שי פירון: אני קובע שהצעת החוק עברה, והיא תועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/460/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – השעיית מירוץ תקופת ההתיישנות), של חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג.

שי פירון: כיוון שזה בתמיכה – מן המקום תציג חברת הכנסת מיכל רוזין.

שי פירון: בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, הצעת החוק הזאת באמת הוגשה על-ידִי ועל-ידי חברותי חברת הכנסת זהבה גלאון וחברת הכנסת תמר זנדברג.

מיכל רוזין: התיקון החדש לחוק ההתיישנות, שנוסח ביחד עם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, מאפשר למערכת המשפט שלא להכליל בתקופת ההתיישנות כל פרק זמן שבו התקיימה התנהלות פסולה של הנתבע, כגון ניצול יחסי כוח, יחסי תלות או יחסי מרות, תרמית, הונאה, סחיטה ואיומים וכדומה.

מיכל רוזין: הנחת היסוד היא שבגלל סיבות אלה התובע היה מנוע מהגשת התלונה ולא הייתה לו אפשרות למצות את זכותו ולהגיש תלונה בפרק הזמן שבו האמצעים הפסולים הופעלו עליו.

מיכל רוזין: אחד הטעמים המרכזיים, יש לומר, להתיישנות תביעה אזרחית היא הזנחת זכותו של התובע במשך תקופה ארוכה, בלי שנקט פעולה למימושה, ולכן הצעת החוק הזאת נותנת מענה לאותם מקרים שציינתי.

מיכל רוזין: יחסי עובד ומעסיק הם דוגמה בולטת למצב שבו נפגע יימנע ברוב המקרים מהגשת תביעה עקב החשש לאובדן מקום עבודתו, או אובדן זכויות המגיעות לו במקום העבודה.

מיכל רוזין: במקרים אלה ובמקרים דומים עלול הנפגע לאבד את זכות התביעה עקב חלוף תקופת ההתיישנות, וכתוצאה מכך הפוגע יחמוק מהליכים משפטיים נגדו ולא יישא באחריות לפגיעה.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד תודה, קודם כול, לעורכת-הדין ליאת קליין מאיגוד מרכזי הסיוע.

מיכל רוזין: אני מברכת את השרה שקד ואת חברי ועדת השרים לחקיקה שאישרו את התיקון החשוב הזה לחוק ההתיישנות.

מיכל רוזין: אין לי ספק שזה יקנה למערכת המשפט את הכלים להארכת תקופת ההתיישנות במקרים ספציפיים שבהם הנתבע היה בעמדת כוח על התובע ולא אפשר לו או לה להגיש תלונה לאורך זמן.

מיכל רוזין: וכך אני מקווה יזכו נפגעים ונפגעות רבים לצדק ויוכלו להגיש תלונה על העוול שנגרם להם.

מיכל רוזין: אני רוצה, בבקשה, גם להודות ליועצות הפוליטיות שלי שקד מורג ושירה מייקין.

מיכל רוזין: תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: תשיב על ההצעה שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חוק ההתיישנות הקיים קובע כי מירוץ תקופת ההתיישנות יושעה בגלל התנהגות פסולה של הנתבע, וזאת רק בשני מקרים: תרמית או הונאה.

איילת שקד: במצבים אלה, שבהם יש לתובע עילת תביעה נגד נתבע בשל תרמית או הונאה מצד הנתבע, מירוץ ההתיישנות יחל רק מהיום שבו נודע לתובע על התרמית או ההונאה.

איילת שקד: ההצעה של חברתי חברת הכנסת מיכל רוזין מבקשת להרחיב את המקרים שבהם יושעה מירוץ ההתיישנות בשל התנהגות פסולה של הנתבע או מי מטעמו.

איילת שקד: ההצעה מבקשת להשעות את מירוץ ההתיישנות אם הנתבע הטעה את התובע, הפעיל נגדו כוח, הפעיל עליו לחצים או ניצל את מצוקתו.

איילת שקד: הצעה זו תביא לכך שבכל אותם מצבים שבהם העיכוב בהגשת התביעה נגרם מהתנהגות פסולה של הנתבע, לא תימנה תקופה זו בחישוב תקופת ההתיישנות.

איילת שקד: מדובר בהצעת חוק השואבת את תוכנה מתוך הצעת החוק הממשלתית, הצעת חוק דיני ממונות, אשר פורסמה במהלך הכנסת השמונה-עשרה; ולצערי, הצעת חוק דיני ממונות לא מצליחה אף פעם להגיע לסיומה, באף כנסת, בגלל עומס בוועדת החוקה, וגם מכיוון שהכנסות קצרות מדי.

איילת שקד: להצעת החוק תרומה חשובה, שכן היא תסייע לכל מי שנפגעו לממש את זכותם לפיצוי מאת הנתבעים במקרים שבהם נמנעה מהם האפשרות להגיש תביעה בשל התנהגות הנתבע.

איילת שקד: בשל כך, הממשלה תומכת בהצעת חוק זו.

איילת שקד: אני רוצה לברך את מיכל רוזין.

איילת שקד: בכלל, אם תיקחו את חוק דיני ממונות, תתחילו לחתוך אותו ולהביא אותו בחלקים, אז אולי נצליח.

איילת שקד: תודה.

שי פירון: תודה רבה לשרת המשפטים.

זהבה גלאון: ועדת מעמד האישה.

איילת שקד: אני ממליצה להעביר את החוק לוועדה למעמד האישה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: חברים, בבקשה, מי בעד?

שי פירון: מי נגד?

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: חברת הכנסת לביא, אם לא תגיעי למקומך בזמן – יפה, זה בזכות נבחרת הכדורגל.

שי פירון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – השעיית מירוץ תקופת ההתיישנות), התשע"ה–2015, לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

שי פירון: אם כן, בעד ההצעה – 37 חברים, נגדה – אין, נמנעים – אין.

שי פירון: אני קובע שהצעת החוק של חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג בעניין חוק התיישנות (תיקון – השעיית מירוץ תקופת התיישנות), התשע"ה–2015, עברה ותועבר לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

שי פירון: [הצעת חוק פ/281/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: חברים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק אמות המידה לזכאות לסיוע מאגפי השיקום והמשפחות במשרד הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015.

שי פירון: יציג את החוק חבר הכנסת עפר שלח.

שי פירון: זאת הצעת חוק של חברי הכנסת עפר שלח, עמר בר-לב ומיקי רוזנטל.

שי פירון: ישיב על ההצעה סגן שר הביטחון חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

שי פירון: בבקשה, חבר הכנסת שלח, עשר דקות לרשותך.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, הצעת החוק הזו היא הצעת חוק שימיה הגיעו כבר מזמן.

עפר שלח: אתמול קיימנו פה בכנסת בוועדת העבודה והרווחה, ביוזמתי, במסגרת – – –

שי פירון: אדוני, סליחה שאני עוצר אותך.

שי פירון: יש שר באולם?

עפר שלח: אני חושב שעל-פי בית-המשפט העליון, סגן השר בן-דהן נחשב כשר או משהו כזה.

שי פירון: זה תלוי אם הוא מצטלם בתמונה.

שי פירון: יש שר באולם?

דב חנין: יש שר בעולם?

שי פירון: יש שר בעולם, כן.

שי פירון: חבר הכנסת הרצוג, אתה רוצה – – –

עפר שלח: אולי חבר הכנסת הרצוג הצטרף לממשלה כשלא היינו?

קריאה: יש הרבה שרים בפוטנציה.

מיקי רוזנטל: יש ממשלה בישראל?

מיקי רוזנטל: תשאל את זה יותר טוב.

שי פירון: עד שיגיע שר, אתה לא מוגבל בזמן.

שי פירון: אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה עד שיגיע השר, וכשיגיע השר אני אמדוד עשר דקות.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש, אני לא אזדקק גם לעשר דקות.

עפר שלח: אתמול בוועדת העבודה והרווחה התקיים – – –

סופה לנדבר: הוא כנראה הלך לישון, שעת הצהריים.

עפר שלח: – – – התקיים דיון, ביוזמתי, במסגרת היום שבו הכנסת ציינה שנה למבצע "צוק איתן", עם פצועי צה"ל שנפצעו ב"צוק איתן" וגוללו את המסכת הקשה שהם עוברים, כולל בממשק שלהם מול אגף השיקום במשרד הביטחון.

עפר שלח: אגף השיקום במשרד הביטחון מאוכלס באנשים מצוינים, ובראשו עומד אדם מצוין, תת-אלוף בדימוס משה צין, שעושה את מרב המאמצים.

עפר שלח: אבל הוא קורס תחת העומס, והעומס הזה הוא תוצאה ישירה של מה שהצעת החוק הזאת עוסקת בו.

עפר שלח: לאורך השנים, בתהליך דיפוזי, בתהליך של שחיקה, הערך המקודש הזה של נכי וחללי צה"ל, הערך הזה שבגללו חוקק חוק מיוחד של הכנסת והוקנה מעמד מיוחד ומוקנות זכויות מיוחדות למי שבסופו של דבר סיכנו את עצמם ונפגעו בגופם בשירותם בצה"ל למען הגנת המדינה – לאנשים האלה, שאליהם התכוון החוק המקורי, נוספו עוד הרבה מאוד אנשים שלא אליהם התכוון החוק.

עפר שלח: והפגיעה מהדבר הזה היא משולשת.

עפר שלח: בראש ובראשונה היא ערכית.

עפר שלח: מפני שהמדינה, האומה, חוקקה את החוק המקורי כדי להביע את הוקרתה לנסיבות שבהן נפגעו האנשים שנפגעו, לנסיבות שבהן אנחנו באמת חייבים את התודה הגבוהה ביותר לאנשים שהקריבו את הקורבן הגדול ביותר עבור הגנת המדינה.

עפר שלח: זו הפגיעה הראשונה.

עפר שלח: אם הערך הזה נשחק, אם נוספים לשם אנשים מכל מיני סיבות ובכל מיני מעמדות שלא אליהם התכוונו, אז הערך נשחק.

עפר שלח: הדבר השני שנשחק הוא בדיוק מה שדיברתי עליו בהתחלה, והוא תפקודו של אגף השיקום.

עפר שלח: כשאגף השיקום מטפל באנשים – על-פי הדוח של ועדת גורן, שיצא בדצמבר 2010, עשרות אחוזים מהאנשים שמוגדרים כנכי צה"ל הם אנשים שנפגעו בנסיבות כמו תאונות דרכים של נהגים שיצאו הביתה, השתכרו, נהגו בצורה לא ראויה ונפגעו, או אנשים שנפגעו ממחלות שאין להן דבר עם נסיבות שירותם.

עפר שלח: כשאנחנו רואים מצב שבו עשרות – זה אולי בזמן שהם היו בשירות, אבל לא עקב השירות.

עפר שלח: הדבר הזה סותם את עורקיו של אגף השיקום, מביא לעומס עצום על המערכות שלו, ולפגיעה מהותית, ששמענו על חלק ממנה אתמול בבית הזה, באנשים שמגיע להם יותר מהכול שיטפלו בהם, שייתנו להם את זכויותיהם, שהזכויות האלה יבואו לידי מימוש מלא.

עפר שלח: הפגיעה האחרונה היא כספית, היא בתקציב אגף השיקום, בעול שלו על תקציב משרד הביטחון.

עפר שלח: אבל אני חוזר ואומר: הנימוק של החוק הזה הוא ערכי והוא מהותי, אל מול הטיפול שניתן לנפגעים.

עפר שלח: לא תקציבי.

עפר שלח: המטרה פה איננה לחסוך בתקציב הביטחון, המטרה היא שהערך הזה יחזור להיות מה שהוא היה.

עפר שלח: החוק הזה מתמהמה.

עפר שלח: בדצמבר 2010 ועדת גורן, שדנה בנושא, סיימה את דיוניה והוציאה את הדוח שלה.

עפר שלח: הדוח הזה אומץ על-ידי הממשלה, וכדרכן של ממשלות בישראל, לצערי, מהרגע שהוא אומץ לא נעשה בעניינו דבר וחצי דבר; חלק אולי מפחדים פוליטיים, חלק מסיבות אחרות, אני לא יודע.

עפר שלח: בכנסת הקודמת ניסינו לקדם אותו.

עפר שלח: אני עושה את זה בשיתוף פעולה גם עם משרד הביטחון וגם עם משרדים אחרים שיושפעו מחקיקת החוק הזה.

עפר שלח: ניסינו לקדם אותו, וזה נעצר בגלל התפזרותה של הכנסת הקודמת.

עפר שלח: אני חוזר ומעלה אותו עכשיו כי הנושא הזה הוא בנפשנו.

עפר שלח: הנושא הזה נוגע בערכים החשובים ביותר שאנחנו מציגים גם בבית הזה.

עפר שלח: לכן החוק הזה זכה בוועדת השרים ביום ראשון לתמיכת הממשלה, בהתניות מסוימות.

עפר שלח: הוא יהיה בתיאום ובהסכמה עם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

עפר שלח: ברור לי שככה צריך להיות, וככה יהיה.

עפר שלח: דיברתי על זה גם עם השרים הנוגעים בדבר: גם עם שר הביטחון, גם עם השר לביטחון פנים, גם עם שר הרווחה.

עפר שלח: יש פה השלכה רוחבית על הרבה מאוד משרדים.

עפר שלח: אם אנחנו נתחיל את המסע הזה עכשיו, אולי בימי חייה של הכנסת הזאת נסיים אותו ונביא את העוול הזה לתיקונו.

עפר שלח: אני רוצה מאוד להודות לחברתי שרת המשפטים, שעזרה שהחוק הזה יעבור.

עפר שלח: זה לא פשוט, חוק כזה להעביר – כשחבר אופוזיציה מעלה אותו – בוועדת שרים לחקיקה.

עפר שלח: אני רוצה להודות למשרדים הנוגעים בדבר, גם למשרד הביטחון, לנציגו סגן שר הביטחון, שנמצא כאן, ואני כמובן קורא לכם לתמוך בו.

עפר שלח: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

עפר שלח: אני מבקש שהחוק יהיה בוועדת העבודה והרווחה.

מיכל בירן: עפר, יש לך מזל שלא נוהגים בכם כפי שאתם נהגתם באחרים כשהייתם בקואליציה.

עפר שלח: אוקיי, עברנו את ההערה הזאת גם.

יצחק הרצוג: זאת הערה נכונה.

יצחק הרצוג: אתם צריכים לעשות תיאום עם – – –

עפר שלח: ועדת העבודה והרווחה.

עפר שלח: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח על דבריו החשובים.

שי פירון: אדוני המזכיר, אני מבקש לדעת היכן נמצא נציג הממשלה.

שי פירון: לא ראוי ולא מכבד את הכנסת.

שי פירון: אני חושב שזה לא ראוי, פשוט לא ראוי.

שי פירון: אפשר למנות את חבר הכנסת בגין בינתיים לשר שוב.

שי פירון: אפשר למנות אותך לשר שוב.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, זו כבר פעם שלישית.

שי פירון: אני מזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן, להשיב.

שי פירון: בבקשה.

מיקי לוי: פזר את המליאה, אדוני.

מיקי לוי: זה יותר ראוי.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק של חבר הכנסת שלח.

אלי בן-דהן: כידוע, ממשלת ישראל הקימה ועדה ציבורית לבחינת אמות המידה לזכאות לסיוע מאגף שיקום נכים ואגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: הוועדה, בראשות השופט אורי גורן, נתנה את המלצותיה, והממשלה אישרה אותן.

אלי בן-דהן: לאחר מכן, בעקבות התייחסויות שהתקבלו מגורמים שונים, הוביל משרד הביטחון עבודת מטה בין-משרדית שבחנה פעם נוספת את המלצות ועדת גורן ואת השלכותיהן.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר הונחה על שולחן הממשלה הצעה כוללת, הצעה לתיקון חוק, וכן רכיבים נוספים.

אלי בן-דהן: בהצעה הממשלתית יש שינויים לעומת המתווה שהציעה ועדת גורן, וההצעה הזאת טרם נדונה בממשלה.

אלי בן-דהן: במקביל, עוד בכנסת הקודמת, הגיש חבר הכנסת שלח, יחד עם חברי כנסת אחרים, הצעת חוק פרטית ליישום המלצות ועדת גורן.

אלי בן-דהן: התקיים שיח רציני ומעמיק בין נציגי משרד הביטחון לבין חבר הכנסת שלח, ובמסגרתו הושגה הסכמה על המתווה הנכון ליישום המלצות הוועדה.

אלי בן-דהן: זה המתווה המפורט בהצעה שמונחת על שולחן הממשלה.

אלי בן-דהן: גם עתה, חבר הכנסת שלח התחייב כי לאחר אישור ההצעה בקריאה טרומית יתואם המשך קידום ההצעה עם משרד הביטחון, ובהתאם לנוסח הצעת החוק הממשלתית.

אלי בן-דהן: לאור האמור, אנו מבקשים לאשר את הצעת החוק בקריאה טרומית, ולאחר מכן יבוצע התיאום הנדרש בין ההצעה של חבר הכנסת שלח להצעת החוק הממשלתית.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: חבר הכנסת שלח, האם אתה מקבל את ההתניות שסגן השר העלה?

עפר שלח: בהחלט.

שי פירון: אתה רוצה להתייחס?

עפר שלח: לא.

שי פירון: אז אנחנו ניגש להצבעה, בבקשה.

שי פירון: חברים, מי בעד?

שי פירון: מי נגד?

שי פירון: אפשר להצביע.

שי פירון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אמות המידה לזכאות לסיוע מאגפי השיקום והמשפחות במשרד הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שי פירון: חברים, אני קובע שהצעת חוק אמות המידה לזכאות לסיוע מאגפי השיקום במשרד הביטחון, התשע"ה–2015, עברה ברוב של 28 חברים ובלי מתנגדים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אולי תנעל את הישיבה.

שי פירון: רציתי לנעול את הישיבה, אבל השר אקוניס נכנס בדיוק.

אופיר אקוניס: שאלת איפה נציג הממשלה.

שי פירון: נכון.

אופיר אקוניס: היה סגן שר.

שי פירון: אדוני, זה לא בסדר, ואני נוזף בממשלה.

אופיר אקוניס: איך אני אמשיך את היום?

שי פירון: אמרו לי שיגיע מישהו בנעלי-בית, שהוציאו אותו מהשינה.

שי פירון: ככה אמרו לי.

שי פירון: ואיך שנכנסת אמרתי: אם אלה נעלי-הבית של השר במשרד התקשורת, מי יודע מה הנעליים האמיתיות שלו.

שי פירון: 28 חברים הצביעו בעד, אין נגד ואין נמנעים.

שי פירון: זה יעבור לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

שי פירון: ואנחנו עוברים להמשך הדיון, הצעות לסדר – – –

חיים ילין: כבוד היושב-ראש.

שי פירון: כן, אדוני?

חיים ילין: אולי הם צריכים עוד שרים, כי אין מספיק.

שי פירון: חבר הכנסת ילין, אתה מנסה כל הזמן לחפור לי מנהרות מתחת לדיון.

שי פירון: הסדרת מסגרת זוגיות אזרחית בישראל

שי פירון: הסדרת מסגרת זוגיות אזרחית בישראל, הצעות לסדר-היום מס' 719 ו-789, של חברת הכנסת קסניה סבטלובה וחברת הכנסת יעל גרמן.

שי פירון: תציג חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

שי פירון: תשיב על ההצעה שרת המשפטים, שאינני רואה אותה כאן.

שרון גל: – – – עדכוני הצבעה?

שרון גל: פספסתי אותה.

שי פירון: אי-אפשר.

שי פירון: אפשר עוד?

שי פירון: אדוני, אולי בכל זאת אנחנו יכולים לעשות לשרון גל – מה שנהוג.

שי פירון: ניסיתי, חבר הכנסת גל.

שי פירון: עברנו לסעיף אחר.

שי פירון: חברת הכנסת סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברי חברי הכנסת, השבוע נתנה ממשלת ישראל שתי סטירות לציבור הישראלי.

קסניה סבטלובה: הסטירה הראשונה כמובן בביטול של חוק הגיור, שהיה חוק מאוד משמעותי למאות-אלפי ישראלים שחיים כאן, נלחמים בצה"ל, משלמים מסים, ועדיין אינם זכאים לעבור את תהליך הגיור בצורה שתהיה יותר קלה מבדרך כלל, שתאפשר להם להצטרף אל העם היהודי בלי ייסורים ובלי מכאובים ובלי מכשולים שמעמידים בפניהם כעת.

קסניה סבטלובה: מדובר בציבור של כ-300,000 ישראלים.

קסניה סבטלובה: חלקם עולים מחבר המדינות, לא כולם.

קסניה סבטלובה: ובכל אופן, הביטול הזה והחזרה למה שהיה קודם וביטול של כל מה שנעשה, כל הרפורמה, כל תיקון של מה שעשתה הממשלה הקודמת, אני חושבת שזו בושה וזו תעודת עניות לממשלה הנוכחית.

קסניה סבטלובה: הסטירה השנייה זו סטירה שבעצם קיבלו כל הנשים במדינת ישראל, כל הנשים שעתידות להתחתן ברבנות, רוצות להתחתן ברבנות, וגם אולי גם להתגרש ברבנות.

קסניה סבטלובה: ההעברה של הסמכויות של בתי-הדין הרבניים ממשרד המשפטים למשרד הדתות היא בעצם אחד מהצעדים שנוקטת ממשלת ישראל בכיוון של להפוך את ישראל למדינת הלכה, למדינה דתית.

קסניה סבטלובה: הייסורים שעוברות נשים, שאינן נחשבות לשוות במערכת הזו – מערכת משפטית, אני חייבת להגיד לכם, מדובר בבתי-דין רבניים שהם חלק ממערכת המשפט.

קסניה סבטלובה: ועדיין אישה אזרחית ישראלית שבאה למסגרת הזו נתקלת ביחס מפלה, מיזוגיני, ביחס שבעצם אינו מעמיד בפניה שום אפשרות להתגונן ולתבוע את הזכויות שלה.

קסניה סבטלובה: וכל זה מתרחש על רקע של מציאות שבה אנחנו כולנו חיים, שבה הדרך היחידה למסד את הקשר הזוגי בין שני אנשים בישראל היא דרך הרבנות או דרך כל מסגרת דתית אחרת.

קסניה סבטלובה: יש 11 מסגרות, כולן דתיות.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על בתי-הדין השרעיים, אנחנו מדברים כמובן על הרבנות, על הכנסיות, והישראלים שאינם יכולים להתחתן זו עם זו, זה עם זו, זה עם זה, או זו עם זה – – –

אופיר אקוניס: – – – כמו שאומרים.

קסניה סבטלובה: כן, ובכל צורה שהיא, כל שני בוגרים, בעצם אנחנו נמצאים היום במציאות שבה כל שני בוגרים שרוצים למסד את הקשר אינם יכולים לעשות זאת במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: עליהם לנדוד לפראג, עליהם לנדוד לקפריסין, עליהם לנדוד לכל מדינה אחרת, ושם לתבוע את הזכות הבסיסית הזאת למסד קשר נישואים.

קסניה סבטלובה: מה בעצם קורה פה, רבותי?

קסניה סבטלובה: אנחנו מסתכלים על מדינות האזור, שאינן מדינות דמוקרטיות, ואנחנו רואים שאפילו במדינה כמו לבנון כבר יש אפשרות למסד את הקשר הזוגי בהסדר של נישואים אזרחיים – ולא במדינת ישראל, שמתגאה ומתפארת בכך שהיא מדינה מתקדמת, מדינה דמוקרטית, מדינה יהודית ודמוקרטית.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו נמצאים במציאות שבה כמיליון ישראלים, כמיליון אזרחים ישראלים שרוצים להינשא האחד לשני, לא יכולים לעשות זאת והם מנועים מהאפשרות הזאת.

קסניה סבטלובה: יש גם אלה שהם פסולי החיתון; יש גם ישראלים רבים שפשוט אינם מעוניינים ללכת בדרך הזו של הרבנות שמעמידה קשיים רבים בפני הזוג, לא רוצים לעבור את מסכת הייסורים של הרבנות, לא רוצים גם להתגרש ברבנות.

קסניה סבטלובה: אז האנשים האלה, אין להם track II, אין להם אפשרות למסד את הקשר שלהם כפי שהם רוצים.

קסניה סבטלובה: זו מציאות שהיא לא דמוקרטית.

קסניה סבטלובה: היא באה בניגוד לחירויות הבסיסיות שעליהן אנחנו מדברים מדי יום.

קסניה סבטלובה: היא באה בניגוד לכל החוקים שמעגנים את החופשים ואת החירויות של בן-אדם, אזרח ישראלי שנמצא במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אז מובן שראוי שכאן בכנסת ישראל – על-פי כל הסקרים האחרונים, רוב-רובם של חברי הכנסת כן תומכים בנישואים אזרחיים; 76 חברי כנסת, על-פי הסקרים האחרונים, תומכים בהכרה בנישואים אזרחיים; 53 חברי כנסת תומכים בנישואים חד-מיניים.

קסניה סבטלובה: רבותי, אז יש לנו רוב ברור.

קסניה סבטלובה: אם יש לנו רוב ברור, בואו נצביע כבר היום ונאפשר לכמיליון ישראלים – – –

שי פירון: גברתי, אני מצטער.

שי פירון: למרות הדברים המרתקים שלך אנחנו הגענו לתום הזמן.

שי פירון: אז תשתדלי.

קסניה סבטלובה: אני מסיימת, אני מסיימת.

קסניה סבטלובה: קודם כול, אני קוראת לכנסת להתגייס למען מטרה נעלה זו ולאפשר לכולם, לכולם – כי מדובר בחיים עצמם, שכן החיים הזוגיים הם חלק מהחיים שלנו – לקדם את העניין הזה לטובת כלל אזרחי ישראל, ובכך לקדם את הדמוקרטיה הישראלית.

קסניה סבטלובה: אני מקווה שזה יטופל במסגרת של הוועדה המתאימה.

קסניה סבטלובה: והדבר האחרון שאני רוצה לומר, עכשיו כשכולנו הצבענו על חוק הנישואים האזרחיים, חבל שמפלגות רבות שדווקא מעמידות על הנס את העניין הזה של החופש להתחתן אינן נמצאות כאן במליאה ולא משתתפות בהצבעה.

קסניה סבטלובה: תודה.

אופיר אקוניס: איזה מפלגות?

קסניה סבטלובה: ישראל ביתנו, לצערי הרב, לא היו אתנו.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת יעל גרמן לשאת דברים.

שי פירון: חברת הכנסת גרמן, גם לך מוקצות שלוש דקות תמימות.

יעל גרמן: "חבר", אמרת?

שי פירון: חברת הכנסת.

יעל גרמן: חברה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי – – –

שי פירון: אני למדתי מחברת הכנסת מיכאלי להגיד: חבר וחברה, חברי וחברותי.

יעל גרמן: טוב, אני שמחה.

יעל גרמן: אף איחוד אינו משמעותי יותר מזה של נישואים, שכן הוא משלב את האידיאלים הנשגבים של אהבה, נאמנות, מסירות, הקרבה ומשפחה – כך אמר שופט בית-המשפט העליון בארצות-הברית, השופט קנדי, כשהוא בא ופסק.

יעל גרמן: למעשה לא רק הוא, אלא כל בית-המשפט העליון בארצות-הברית בא ופסק שיש חובה חוקתית על המדינות החברות בארצות-הברית להכיר ולאפשר נישואים של בני-זוג מאותו מין.

יעל גרמן: אבל תתפלאו, לא רק בארצות-הברית חושבים שצריך להכיר בנישואים של בני אותו מין.

יעל גרמן: רק אתמול התפרסם סקר על הנושא, ששאל כמה מהציבור שלנו הם בעד נישואים של בני אותו מין.

יעל גרמן: ולא תאמינו, אף שיש לנו אוכלוסייה דתית ואוכלוסייה חרדית, עדיין למעלה מ-50%, למעשה 51.31%, הם בעד נישואים של בני אותו מין.

יעל גרמן: רק 25% הם נגד, ו-23.66% אין להם דעה, זאת אומרת שניתן לומר שאם הם היו מצביעים אז היו לנו 70% מול 25%.

יעל גרמן: רוצה לומר, הציבור במדינת ישראל בעד נישואים אזרחיים.

יעל גרמן: הציבור במדינת ישראל בוודאי בעד ברית הזוגיות, שבאה ואומרת שטקס הנישואים לא יהיה דתי.

יעל גרמן: יהיה טקס דתי אורתודוקסי ויהיה טקס חילוני כזה או אחר שאנחנו קוראים לו ברית הזוגיות, ובכך אנחנו אפילו לא פוגעים בקדושת הנישואים האורתודוקסיים.

יעל גרמן: אני חושבת שאני לא מחדשת לאף אחד שישנו פה באולם וגם לאלה שמחוץ לאולם, שלמעשה ישראל היא המדינה הדמוקרטית המערבית היחידה שלא מאפשרת לזוגות שלה להתחתן, אלא רק בטקס אורתודוקסי.

יעל גרמן: כשאנחנו באים ואומרים שמן הראוי להעביר את חוק ברית הזוגיות, אנחנו באים ואומרים שמן הראוי לאפשר לכל זוג לממש את אהבתו בדרך שהוא בוחר, אם בדרך הרפורמית, אם בדרך האורתודוקסית, הקונסרבטיבית, סתם על-ידי העברת שבועה, אם גבר וגבר, אישה ואישה או גבר ואישה.

יעל גרמן: זה חופש בחירה, זו מהות הדמוקרטיה.

יעל גרמן: זה הבסיס של כל מה שאנחנו מדברים עבורו כשאנחנו מדברים על מדינה דמוקרטית שמקדשת את חופש הבחירה.

יעל גרמן: לא יכול להיות שבשנת 2015, כאשר מרבית הציבור בעד ברית הזוגיות, כאשר מרבית הציבור מבקש להתחתן בכל סגנון, כאשר מרבית חברי הכנסת בבית הזה הם בעד, לא יכול להיות שמיעוט ימנע על-ידי וטו ועל-ידי איום בהגשת ערר את העברת החוקים האלו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

יעל גרמן: ולכן, אני עומדת כאן אחרי שפעמיים העברנו היום, ניסינו להעביר, גם את ברית הזוגיות וגם את הנישואים האזרחיים, וכמו שאמרתי, היה לזה רוב.

יעל גרמן: ולא סתם חלק מחברי הבית לא היו כאן.

יעל גרמן: הם לא היו כאן כי הם התביישו להצביע נגד, ואחרים שלא היו כאן – שיתביישו שלא היו כאן.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

יעל גרמן: אחרי שהבית הזה לא הצליח להעביר, אני עדיין קוראת לעשות חזרה במחשבה, לבוא ולומר: אנחנו כאן כדי לשרת את הציבור.

יעל גרמן: והציבור בעד ברית הזוגיות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: ישיב השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: אמרנו שהממשלה לא משיבה על ההצעה הזאת, משום שמליאת הכנסת קיימה היום דיון ארוך בנושא דומה.

אופיר אקוניס: לכן אין תשובת ממשלה.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו מוכנים כמובן להצעת המציעים – להעביר לכל ועדה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, איזו ועדה אתם מציעים?

רויטל סויד: חוקה, חוק ומשפט.

אופיר אקוניס: אין בעיה.

טלי פלוסקוב: נעלה את זה להצבעה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: מי בעד להעביר את הנושא?

טלי פלוסקוב: בעד או נגד – נא להצביע.

טלי פלוסקוב: יעל גרמן, אנחנו בהצבעה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעל גרמן: את יכולה להוסיף אותי.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הדיון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן מבקשת לצרף אותה כמצביעה – כמובן, בעד, אני מבינה, נכון?

יעל גרמן: כן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: יחסה של מערכת המשפט לנפגעות תקיפה מינית

טלי פלוסקוב: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: יחסה של מערכת המשפט לנפגעות תקיפה מינית, מס' 744 ו-809, של חברת הכנסת קארין אלהרר וחברת הכנסת רויטל סויד.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי וחברות הכנסת, אני רוצה לפתוח בציטוטים: "הרושם שאת עושה עלי הוא לא של עובדת שהוטרדה, אלא של עובדת שעושה שימוש מסוים במיניות שלה כדי להשיג כל מיני דברים.

קארין אלהרר: הייתה הטרדה, אבל היא ברף הכי נמוך שניתן להעלות על הדעת.

קארין אלהרר: יותר טמטום מאשר הטרדה.

קארין אלהרר: ככה זה נראה.

קארין אלהרר: היא קצת שיחקה, והיה לה נוח.

קארין אלהרר: לא ככה מתנהלת עובדת שרוצה להדוף חיזור.

קארין אלהרר: זה היה לה נוח.

קארין אלהרר: שמרה אותו על אש קטנה.

קארין אלהרר: ככה.

קארין אלהרר: 'כשנוח וצריך, זה יכול לעזור לי'.

קארין אלהרר: " חברותי וחברי חברי הכנסת, את המילים הללו אמרה שופטת בבית-הדין לעבודה כלפי מתלוננת שטוענת להטרדה מינית מצד המנהל שלה.

קארין אלהרר: היא עשתה באמת דבר מאוד חמור, במיוחד לאחר שחברת החשמל, החברה שבה עבדה המתלוננת – שם נמצא כי העובדת אכן הוטרדה מינית על-ידי המנהל שלה.

קארין אלהרר: אבל את שופטת בית-הדין לעבודה זה לא ממש סיפק.

קארין אלהרר: היא החליטה להטיל ספק בטענות ולטעון שהעובדת ניצלה את המיניות שלה כדי להשיג משהו.

קארין אלהרר: לא ברור מאליו שאישה שעברה הטרדה מינית בלתי פוסקת בנסיבות האלה, מצד המעסיק שלה, או מצד גורמים אחרים, תלך ותתלונן.

קארין אלהרר: דרוש המון אומץ כדי לעשות את זה.

קארין אלהרר: הרבה פעמים זה כנגד האנשים הכי קרובים אליה.

קארין אלהרר: ובכל זאת, היא עשתה את המעשה.

קארין אלהרר: היא הגיעה.

קארין אלהרר: האמירות האלה, לא רק שהן מבזות את מערכת בית-המשפט – שאמורה לשמור על הצדק, על הדין, וברור שהדין מחייב שלא יהיו מעשים שכאלה – הן מבזות גם את היחס בין בני-אדם, במיוחד בין נשים לגברים.

קארין אלהרר: הזלזול העמוק שניכר מהאמירות שלה מוכיח כמה בקלות החברה שלנו שופטת נשים; כמה בקלות הן נשפטות על מראה חיצוני, על לבוש, על מיניות; כמה בקלות אומרים להן: אל תיראו יותר מדי טוב – בזמן שגבר לעולם לא יישפט בראש ובראשונה על המראה החיצוני שלו.

קארין אלהרר: בעיני, לבית הזה יש השפעה חשובה על היכולת לשנות את העיוות החברתי הזה.

קארין אלהרר: איך אפשר שאישה תהיה מושפלת דווקא במקום שהיא הכי חלשה בו, הכי רגיש?

קארין אלהרר: איך ייתכן שנאמרות לה אמירות כל כך קשות, ותגובות כנגד לא מספקות?

קארין אלהרר: האם לגבר היו אומרים שהוא משתמש במיניות שלו כדי להשיג דברים?

קארין אלהרר: לא נראה לי.

קארין אלהרר: בחיים לא.

קארין אלהרר: אף שופטת או גורם ממונה לא היה אומר דבר כזה בשום צורה ואופן.

קארין אלהרר: אירועים כאלה רק מחזקים את הקושי של נשים שמסתובבות כרגע ברחבי הארץ ויש להן סוד.

קארין אלהרר: הן רוצות להוציא את הסוד הזה, אבל הן לא יעשו את זה.

קארין אלהרר: אני קוראת למשרד המשפטים, ולשרת המשפטים, לגנות את האמירות האלה, לעשות בדק-בית ולראות שמקרים מהסוג הזה לא יישנו.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, מכיוון שמדובר בתופעה רחבה – הפעם מצאנו אותה בעיתון, אבל אני יכולה לחשוב, בטח, על מקרים שקורים והם לא נמצאים בעיתון – אבקש מחברי לבית הזה לדון לעומק בעניין ולראות איפה הבעיה ואיך אנחנו ממגרים אותה אחת ולתמיד.

קארין אלהרר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: השתתפה בהגשת ההצעה גם חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק שמדובר באמירה אומללה ומיותרת של שופטת בבית-הדין לעבודה.

רויטל סויד: אין ספק שמרבית השופטים במדינת ישראל לא היו משתמשים בשפה הזאת, באמירה הזאת ובאופן ההתבטאות הזה.

רויטל סויד: יחד עם זאת, כשאני קראתי את הכתבה בעיתון, וגם כששמעתי את דבריה של חברת הכנסת אלהרר, עלתה בי תחושה לא נוחה, והתחושה הלא-נוחה שעלתה בה הייתה מכיוון שיש או עלול בטעות לסבור הציבור שמערכת המשפט והשופטים במדינת ישראל מדברים באופן בוטה, למתלוננים בכלל ולמתלוננות על עבירות של תקיפה מינית בפרט, או שבאיזו דרך מערכת המשפט איננה מחבקת ומקבלת את המתלוננים.

רויטל סויד: ולצורך העניין ולדיון הזה היום אנחנו מדברים על המתלוננות בבתי-המשפט על עבירות מין.

רויטל סויד: הדבר הזה אינו כך כלל וכלל.

רויטל סויד: במערכת המשפט, השופטים עוברים זה כמה שנים, שנים ספורות, בהחלטה, השתלמות שבה הם נדרשים לשבת שלושה ימים ולקבל הדרכה בכל הנוגע לעבירות מין.

רויטל סויד: האוריינטציה בהשתלמות הזאת היא מאוד מחויבת למתלוננות, בעד המתלוננות בעבירת מין, לא במובן של לקבל בהכרח את עמדתן – כי בסופו של דבר שופטים אמורים לעשות משפט – אלא במובן של לתת להן את יומן, את מקומן, לתמוך, לסייע, ובוודאי להאזין ולהקשיב.

רויטל סויד: ואם אנחנו נסתכל – אמרה פה חברתי שמדובר בתופעה רווחת.

רויטל סויד: לא, התופעה איננה רווחת.

רויטל סויד: היא קיבלה מקום בעמוד הראשון בעיתון יומי מסיבה אחת: כי היא כל כך חריגה ואיננה נפוצה, ושופטים אינם מתבטאים כך כלל וכלל.

רויטל סויד: יתרה מזאת, גם שופטים ששנים ארוכות יושבים כשופטים בהרכבים – או בתיקי רצח או בתיקי אונס – והם מנוסים מאוד בשפיטה בתיקים מהסוג הזה, גם הם עוברים את ההשתלמות, שמא חס וחלילה תצא תקלה מתחת ידם.

רויטל סויד: כל פעם 40 שופטים.

רויטל סויד: אך בכך לא די, ואף מעבר לכך.

רויטל סויד: ביררתי את העניין הזה.

רויטל סויד: בדקתי אותו.

רויטל סויד: גם לי הוא חרה.

רויטל סויד: גם לי היה קשה לשמוע את האמירה הזאת, ובאיזה מקום אמרתי לעצמי: וואי, למה?

רויטל סויד: הרי זו מערכת שכל כך מגינה על המתלוננים שבה, נותנת כל כך מקום לנפגעי עבירה, ובוודאי כשמדובר בנפגעות תקיפה מינית.

רויטל סויד: איך קרה הדבר הזה?

רויטל סויד: והבנתי.

רויטל סויד: את התיק הזה, את התביעה הזו, הגישה שדולת הנשים בשם התובעת.

רויטל סויד: באמצע ניהול התיק שדולת הנשים עזבה והפסיקה את הייצוג.

רויטל סויד: שני עורכי-דין התחלפו אחר כך בייצוג התובעת.

רויטל סויד: לאחר מכן נשמע התיק כולו וניתן למתלוננת יומה בבית-המשפט.

רויטל סויד: מדובר היה בהליך – ואגב, אין בדברים שלי כדי להצדיק באיזה אופן את האמירה הזו.

רויטל סויד: אבל יש בהם כדי שלא להכתים מערכת שלמה.

רויטל סויד: ולאחר מכן, במסגרת של הליך גישור, באופן לא פורמלי, כדי לנסות לגשר בין הצדדים, נאמרה אמירה שמן הראוי היה שלא הייתה נאמרת.

רויטל סויד: ועל כך אין מחלוקת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

רויטל סויד: אני מסיימת.

רויטל סויד: ולכן, נכון הוא שתצא בת קול מהבית הזה שתקרא למערכת המשפט, לשופטים, לשוטרים, לחוקרים, לתובעים, לסנגורים – לכולם – להיזהר בכבודן של מתלוננות.

רויטל סויד: ויותר מזה, לא להטיל, בשום דרך וצורה שהיא, על מתלוננת את הטענה שהיא הותקפה בגלל התנהלות שלה.

רויטל סויד: זה המסר.

רויטל סויד: זה נכון, אבל באותה מידה, ידע הבית הזה וידע הציבור כולו שמדובר בתופעה חריגה, שאיננה מאפיינת את מערכת המשפט כלל וכלל.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: יש לנו תגובת הממשלה?

טלי פלוסקוב: גברתי, שרת המשפטים?

טלי פלוסקוב: בבקשה, תשיב שרת המשפטים איילת שקד.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, מערכת המשפט מכירה במורכבותן של הפגיעות המיניות, ויחסה אליהן, ככלל, מבטא הבנה מהותית של מורכבות זאת.

איילת שקד: רק לפני שבוע העברתי בוועדת השרים לחקיקה הצעת חוק שיזמנו במשרד המשפטים לתיקון חוק הסיוע המשפטי.

איילת שקד: במסגרת ההצעה קבענו כי נפגעי עבירות מין שהפוגע בהן הורשע ועומד להשתחרר מהכלא, יוכלו לקבל ייצוג מהאגף לסיוע משפטי בהליך האזרחי שמטרתו לדאוג להרחיק את התוקף מקורבן נפגע העבירה.

איילת שקד: הייצוג יינתן בחינם וללא הבדיקה הרגילה של זכאות כלכלית.

איילת שקד: התיקון הזה הוא חלק מתפיסת עולם שלמה הרואה בנפגעי תקיפה מינית כאלה הממשיכים לחוות את הפגיעה בהם כאירוע שגבולותיו רחבים יותר וארוכים יותר מאותו אירוע נקודתי וקשה שלכאורה הסתיים ועבר מן העולם.

איילת שקד: מכיוון שמדובר בתפיסת עולם שלמה, אנחנו לא מסתפקים רק בעזרה לנפגעים.

איילת שקד: אנחנו עוסקים גם בלימוד והטמעה של ידע וכללי התייחסות שכל כך נדרשים במערכת המשפטית.

איילת שקד: משרד המשפטים קידם ומקדם השתלמויות חובה לשופטים פליליים בנושא עבירות מין ופגיעה מינית.

איילת שקד: את ההשתלמויות, הנערכות בשיתוף עם מומחים מקצועיים בתחום, דוגמת אנשי איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, עוברים בשנים האחרונות השופטים אשר דנים בתיקי עבירות המין.

איילת שקד: המקרה הזה, ככל שהעובדות שתוארו בפרסומים יתבררו כמדויקות, מחייב שקילה של הרחבת ההשתלמויות לשופטים גם ביחס לאלה היושבים בבתי-הדין לעבודה ולשופטים אזרחיים אשר דנים בהיבטים האחרים של פגיעות מיניות.

איילת שקד: משרד המשפטים מקיים שיתוף פעולה הדוק עם גופים מקצועיים דוגמת איגוד מרכזי הסיוע בכל הקשור למתן מענה לנפגעי תקיפה מינית, ומקיים כל העת חשיבה בתחום על מנת לפתח דרכים לקידום עניינם של נפגעי עבירות מין.

איילת שקד: לפני שלושה חודשים קיים פורום נפגעי עבירה, המנוהל על-ידי משרד המשפטים, מפגש עם נפגעות תקיפה מינית.

איילת שקד: למפגש הוזמנו אנשי מקצוע וגופי ממשלה העוסקים בהיבטים שונים – ובהליכים שונים – של פגיעה מינית, ומטרתו הייתה לשמוע את הצעותיהם של הנפגעים שהגיעו למפגש לשיפור האופן שבו חווים הנפגעים את ההליך הפלילי.

איילת שקד: זאת, על סמך חווייתם של הנפגעים בתהליך.

איילת שקד: כך הדבר גם ביחס לפרקליטים – העוברים השתלמויות והכשרות בנושא עבירות מין.

איילת שקד: לדוגמה, לפני כחודש התקיימה השתלמות לפרקליטים ויועצים משפטיים בנושא עבירות מין בשיתוף עם המכון להשתלמות פרקליטים ויועצים משפטיים.

איילת שקד: פניתי אתמול לשופט בדימוס פרופסור אליעזר ריבלין, נציב תלונות הציבור על שופטים, בבקשה לברר את פרטי המקרה שהתפרסם לפני כמה ימים ושבגינו הועלתה ההצעה לסדר-היום.

איילת שקד: עם זאת, נדמה לי שהבעיה האמיתית לא מתחילה בין כותלי בתי-המשפט ולא תיפתר באמצעות השתלמויות השופטים.

איילת שקד: דומני שהבעיה שורשית ועמוקה מזו.

איילת שקד: הבעיה מתחילה אצל אנשים שמביטים באישה ולא מצליחים לראות בה יותר מאשר אובייקט מיני, חפץ.

איילת שקד: קו מאוד ברור עובר לטעמי בין מי שאומר לאישה שנפגעה מינית ש"צריך שניים לטנגו", ושכנראה היא משתמשת במיניות שלה כדי "להשיג מטרות", לפוליטיקאי לשעבר שמתייחס לקולגה ושולח אותה להצטלם כדי שתמונתה תיתלה על קירות מוסכים.

יעל גרמן: יפה.

איילת שקד: זה שיח דומה, שיושב על אותה מערכת של ערכים, שלא מצליחה לראות את האישה כשווה לגבר.

איילת שקד: זה שיח שלא מצליח לתפוס את השניוּת שיש בנו, בני-האדם, שנבראנו בצלם אבל איננו מסתירים את היותנו בעלי גוף בשר ודם.

איילת שקד: גברים ונשים.

איילת שקד: זה שיח שפעם משדר לאישה "תהיי יפה ותשתקי", ופעם משדר לה "תהיי יפה ואל תתקדמי", ופעם משדר לה "איך את בכלל מרשה לעצמך להיות יפה?

איילת שקד: " כל זמן שלא נצליח לשרש את השיח הזה עצמו, לא נצליח כחברה להתגבר על הבעיה.

איילת שקד: אנחנו נתעסק בפתרונות לסיטואציה כזו ואחר כך לסיטואציה אחרת, ואז לעוד אחת ועוד אחת, אבל את הבעיה האמיתית לא נפתור, כי הפתרון נעוץ קודם כול בשינוי כולל של היחס לנשים.

איילת שקד: ככל שהדבר נוגע למשרד המשפטים ולמערכת המשפט, אדאג בתחום הזה לשינוי השיח, ואני מאמינה ששיתוף פעולה של שרים נוספים ושל כל יושבי הבית ושל חברות הכנסת הנפלאות, ומכיוון שאנחנו יותר חברות כנסת מבכנסות הקודמות, הנושא הזה עולה יותר לסדר-היום, וזה מאוד חשוב, וגם כל חברות הכנסת כאן משתפות פעולה בנושא הזה, וזה מאוד חשוב.

איילת שקד: הלוואי שנצליח ביחד לשנות למובן מאליו.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: תודה רבה שהעליתם את הנושא.

טלי פלוסקוב: גברתי השרה, רק רציתי לשאול מה את מציעה לנו, כעיקרון.

קריאות: הוועדה למעמד האישה.

קריאות: אנחנו רוצים להעביר את זה לוועדה למעמד האישה.

טלי פלוסקוב: כולם מסכימים שזה יעלה לוועדת – אז אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – עשרה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה, יחסה של מערכת המשפט לנפגעות תקיפה מינית, עוברת לוועדה למעמד האישה.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירות הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 13), התשע"ה–2015; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 47 והוראת שעה) (הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ה–2015.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: הפגיעה בקשישים מביטול תוכנית "והדרת"

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: הפגיעה בקשישים מביטול תוכנית "והדרת", מס' 768 ו-784, של חבר הכנסת מנואל טרכטנברג וחבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

טלי פלוסקוב: תשיב לנו השרה גילה גמליאל, אף שאני עדיין לא רואה אותה באולם.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

מנואל טרכטנברג: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מעת לעת גם קורים דברים טובים אצלנו, והנה יש כבר שלוש שנים תוכנית שנקראת "והדרת", מלשון "והדרת פני זקן", במסגרת המשרד לאזרחים ותיקים.

מנואל טרכטנברג: ובמסגרת התוכנית הזאת, כ-80 צעירים שמשרתים בשירות הלאומי-אזרחי באים בקשר יומיומי עם קשישים בודדים ומסייעים להם להתנהל, ונותנים להם גם ליווי וקשר חברתי, וזה מפעל נהדר.

מנואל טרכטנברג: אלא מה, בעקבות זאת שלא הועבר תקציב 2015, התוכנית הזאת כמעט בוודאות לא תתקיים בשנה הקרובה, כי, להזכיר לכם, התקציב אמור לעבור רק בסוף נובמבר.

מנואל טרכטנברג: וזה דבר שהדעת לא סובלת, שתוכנית כל כך יפה, שמשרתת את האוכלוסייה הכי חלשה במדינת ישראל ועושה זאת תוך כדי כך שצעירים משרתים במסגרת השירות הלאומי – הדעת לא סובלת שהתוכנית הזאת לא תתקיים.

מנואל טרכטנברג: הנה, גם השרה במשרד לאזרחים ותיקים מגיעה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להציע, גברתי השרה, אם מותר, לגבי תוכנית "והדרת" – תוכנית במשרד שלך שכנראה לא תתקיים בשל העובדה שתקציב 2015 – – –

גילה גמליאל: עוד מעט אני אשיב.

מנואל טרכטנברג: אוקיי.

מנואל טרכטנברג: המינימום שאפשר לעשות נקודתית זה לפנות לחשבת הכללית כדי שתביא את זה בפני ועדת החריגים, ונקווה שהתוכנית תוכל להתקיים.

מנואל טרכטנברג: אבל מעבר לכך, מה שקורה לתוכנית הזאת קורה גם למאות תוכניות אחרות שלא מתקיימות, מצטמצמות או נדחות בגלל אי-העברת התקציב ל-2015.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין שאלה מחירים מאוד כבדים.

מנואל טרכטנברג: זה לא עניין פוליטי.

מנואל טרכטנברג: זה לא עניין של ימין–שמאל, למעלה או למטה, זה עניין שהממשלה לא עובדת.

מנואל טרכטנברג: בכל השנה הזאת עד סוף נובמבר, בעצם, יהיה קיפאון בכל המערכת המסועפת הזאת של השירות הציבורי.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם, ואולי אתם לא מכירים את הנתון הזה: במהלך שש השנים, מ-2009 עד 2015 כולל, הממשלה מתנהלת ללא תקציב ותתנהל ללא תקציב שנתיים רצופות.

מנואל טרכטנברג: שליש מהזמן המדינה בעצם מתנהלת ללא תקציב.

מנואל טרכטנברג: לזה צריך לשים סוף, לא יכול להיות שזה יתקבע אצלנו כנורמה.

מנואל טרכטנברג: זה לא עניין של תקציב דו-שנתי.

מנואל טרכטנברג: מילא אם זה היה קדימה.

מנואל טרכטנברג: זה עניין של תקציב דו-שנתי בדיעבד, לאמור, אחרי שחלף חלק ניכר מהשנה אתם בעצם מחליטים על תקציב.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה, 1.

מנואל טרכטנברג: שנוכל למצוא פתרון נקודתי לתוכנית הזאת; 2.

מנואל טרכטנברג: שהתוכנית הזאת, או בעצם מה שקורה לה יחזיר למודעות שלנו את הבעייתיות הקשה של היעדר תקציב מדינה על-פני תקופות כל כך ארוכות.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, להזכיר לחברי: לא מזמן ציינו כאן בכנסת והתייחדנו עם זכרו של השר אורי אורבך, זיכרונו לברכה, והעלינו על נס את יוזמותיו ותרומתו למשרד לאזרחים ותיקים, ועל הדרך הזכרנו גם את פרויקט "והדרת", ששמו שאול מהפסוק "והדרת פני זקן", כפי שהזכרת, חבר הכנסת טרכטנברג.

יעקב מרגי: האזרחים הוותיקים שזכו להשתלב בפרויקט הזה, מעדות אישית ששמעתי, זה הפיח בהם תקווה, זה הפיח בהם חיות וזה החזיר להם את תחושת השייכות ואפילו הקיימות, אם אפשר לומר את זה.

יעקב מרגי: במקביל, שולבו בפרויקט הזה בין 70 ל-80 מתנדבות של השירות הלאומי, ואני ראיתי בזה ערך חשוב.

יעקב מרגי: יש בזה ערך מוסרי וחברתי, שילוב בין דורות.

יעקב מרגי: גברתי השרה, אם את זוכרת – ואני כיוונתי לדעת גדולים, אני תמיד אמרתי שהמשרד לאזרחים ותיקים חסר, כי בסוף בסוף כולנו נגיע לתחנה הזאת.

יעקב מרגי: גם הינוקא והילד הקטן שאנחנו משקיעים בו עכשיו בגיל הרך בסוף מגיע לתחנה.

יעקב מרגי: אני חושב שהמשרד הזה נכון, והיה ראוי שיהיה בו מהתחלת החיים ועד הזיקנה, והנה זה קורה.

יעקב מרגי: פרויקט "והדרת" גילם את זה.

יעקב מרגי: זה השילוב בין הדורות האלה – חבר'ה צעירים, מתנדבות צעירות ומתנדבים צעירים ביחד עם הדורות שסחבו על גבם את הקמת המדינה הזאת.

יעקב מרגי: אבל זה כמו בפרויקטים אחרים, שיש לנו אמנות שאם מצליח משהו, איזה פרויקט טוב, אז אנחנו אלופים בלגעת בו ולקלקל פה.

יעקב מרגי: פה, בגלל הנסיבות שנוצרו כנראה – גם בחירות, היעדר תקציב, וכפי שהזכרת יש מסלולים, ואני מאמין שהשרה תתייחס לכך.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לעשות הכול.

יעקב מרגי: אני סומך עלייך ומכיר את הגישה שלך גם – אני יודע באיזה רחוב בגדרה – ואני יודע מה הייתה תרומתך וגישתך לאותם אנשים.

יעקב מרגי: לי אין ספק שזה עומד לנגד עינייך.

יעקב מרגי: אסור שהפרויקט הזה – גם אם הוא ייפסק מבחינה ביורוקרטית ויתחיל מחדש, לא צריך לעשות את זה.

יעקב מרגי: לי אין ספק, אבל היינו חייבים שאת תיתני את התשובה ותרגיעי אותנו.

יעקב מרגי: ראיתי צורך להגיש הצעה לסדר-היום בנושא הזה, כי בדברים האלה נמדדת חברה בריאה.

יעקב מרגי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: תשיב, בבקשה, השרה גילה גמליאל.

גילה גמליאל: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני בהחלט רוצה להודות לחברי הכנסת, גם פרופסור מנואל טרכטנברג וגם יעקב מרגי.

גילה גמליאל: אני חושבת שהנושא שהעליתם כאן, יש מקום בהחלט לדון בו במליאת הכנסת, זאת לאור העובדה שבעיני, האוכלוסייה הוותיקה בישראל, כולנו צריכים לדאוג לה, ואני שמחה שזה בא מסיעות שונות בבית הזה, זה מאוד חשוב.

גילה גמליאל: לגבי הפרויקט הספציפי שדובר בו כאן, המשרד לאזרחים ותיקים מממן 14.5 מיליון שקלים של הפרויקט.

גילה גמליאל: הפרויקט לא נסגר.

גילה גמליאל: נאלצנו, לאור הנסיבות שנטענו כאן – אני נכנסתי למשרד, שלעת הזאת, לצערנו, יש בו בנושא האזרחים הוותיקים סכום של 49 מיליון שקלים בלבד בבסיס התקציב.

גילה גמליאל: כלומר, פרויקט "והדרת", מתוך אותם 49 מיליון שקל, ההוצאות שלו נאמדות ב-14.5 מיליון שקל מטעם המשרד בלבד.

גילה גמליאל: נוצר מצב שהייתה דרישה בהסכמים לתוספות.

גילה גמליאל: אבל התקציב לא עובר, ואנחנו יודעים שהוא נדחק לסוף נובמבר, והאוצר כרגע מתנהל על בסיס 1 חלקי 12.

גילה גמליאל: הדברים האלה יוצרים מצב – לצערנו, לא רק בתחום של משרדי, אלא אני רואה את זה בכל ישיבת ממשלה, בדרישות חד-משמעיות שעולות.

גילה גמליאל: אנחנו כבר הצלחנו לגייס עוד משאבים כלכליים מהאוצר על מנת שנוכל לצמצם את הפגיעה בפרויקט במהלך התקופה הזו.

גילה גמליאל: אני יכולה לומר לך שבין הדברים שאני מתכוונת, כמובן, לעשות זה להגדיל, אם לא להכפיל, את תקציב המשרד על בסיס התקציב על מנת שיהיה ניתן לתעל פרויקטים גדולים ונכונים נוסף על הפרויקט המדובר.

גילה גמליאל: מבחינתי, אני רוצה לומר, יש פה שתי אפשרויות: יש כאן אפשרות אחת שהנושא יעלה לדיון במליאה; אני חושבת שאפשר להסתפק בדברי, או אם אתם רוצים – לדון על זה בוועדה, אבל אותם דברים ייאמרו גם שם.

מנואל טרכטנברג: מותר לי להגיד – –

גילה גמליאל: זה – היושבת-ראש.

מנואל טרכטנברג: – – רק הערה לשרה – ניתן לפנות.

מנואל טרכטנברג: את יכולה לפנות – –

גילה גמליאל: אני יודעת.

גילה גמליאל: פנינו.

מנואל טרכטנברג: – – לוועדת החריגים.

גילה גמליאל: קיבלנו תוספת, אבל היא לא מספקת.

גילה גמליאל: תחשוב ש-3.5 מיליון שקלים הם אלה שנגרעו מהתוכנית.

מנואל טרכטנברג: מאה אחוז.

מנואל טרכטנברג: אז בעקבות – – –

גילה גמליאל: אז גם מה שאנחנו מקבלים זה לא מצב שייתן את התפוקה המלאה לעת הזאת.

מנואל טרכטנברג: מאה אחוז.

גילה גמליאל: לאחר קבלת התקציב תהיה בטוח שהתקציב יגדל ויוכפל ופרויקטים נוספים ייכנסו בפתחנו.

מנואל טרכטנברג: תקשיבי שנייה, אני כן רוצה להעביר את זה לוועדת הכספים.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: החשבת הכללית הייתה בוועדת הכספים לפני כחודש, והעלינו בדיוק מקרים כאלה והיא אמרה: אין דבר כזה; אני מבטיחה לכם שיביאו את זה לפני הוועדה.

גילה גמליאל: אוקיי.

גילה גמליאל: אז העלית את ההצעה – – –

מנואל טרכטנברג: לכן אנחנו רוצים להעביר את זה לוועדת הכספים ולקרוא לחשבת להתעמת עם זה.

גילה גמליאל: מבחינתי, אני תומכת.

גילה גמליאל: מבחינתי, ברגע שיש כאן דרישה להעלות את הנושא לוועדת הכספים, אני תומכת בזה באהבה יתרה.

גילה גמליאל: בשמחה.

גילה גמליאל: מבחינתי, זה דבר שרק יכול לסייע אולי בדאגה לכך שזה גם יהיה בשלב מוקדם יותר.

יואב בן צור: שיש כסף – – –

גילה גמליאל: שוב, אני רוצה להודות גם לחברי יעקב מרגי וגם לחברי פרופסור טרכטנברג.

גילה גמליאל: יישר כוח, ואני אפעיל אתכם גם בהמשך.

יעקב מרגי: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה גילה גמליאל.

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשה לדעה נוספת.

טלי פלוסקוב: איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: גברתי השרה, תודה על התשובה המפורטת והמעודדת.

איציק שמולי: השבוע גם התקיימה בכנסת שדולת הגמלאים, והשרה כיבדה אותנו בנוכחותה, ובין השאר עלו הרבה מאוד בעיות של ציבור הגמלאים לקראת התקציב הקרוב.

איציק שמולי: אני חושב שההודעה של השרה והנכונות שלה להיאבק על המשך הפרויקט הזה הן בהחלט במקומן, לאור הנתונים המדאיגים הבאים: 21% מהקשישים מדווחים שהם לא רואים אפילו פעם אחת בשבוע מישהו מבני משפחתם.

איציק שמולי: לכן, אנחנו לא מתפלאים ש-40% מהקשישים מדווחים על בדידות, תחושה של בדידות, וכאשר מדובר בקשישים בגיל מתקדם יותר, 75 פלוס, אנחנו כבר קופצים ל-45%.

איציק שמולי: והגרוע מכול – כמעט 20% מהקשישים מדווחים בשנת 2012, במחקר שנעשה ב-2012, שבשעת מצוקה אין להם למי להרים טלפון ואין להם למי לפנות.

איציק שמולי: אני חושב שעצם הימצאותם של האנשים הצעירים בבתים של אותם קשישים בהחלט מפחית את התחושות השליליות האלה.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: יש כאן הצעה להעביר את ההצעה לדיון בוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: כולם מסכימים?

טלי פלוסקוב: ועדת הכספים?

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אז אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

רויטל סויד: רגע, רגע, רגע.

טלי פלוסקוב: ממתינה לכם.

רויטל סויד: היושבת-ראש החביבה עלינו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 12 חברי כנסת בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: ההצעה לסדר-היום, הפגיעה בקשישים מביטול תוכנית "והדרת", עוברת לדיון בוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: שירות לאומי בארגונים הפועלים נגד מדינת ישראל

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: שירות לאומי בארגונים הפועלים נגד מדינת ישראל, מס' 736 ו-742, של חבר הכנסת דוד ביטן וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

דוד ביטן: אני אתייחס בעיקר ל"בצלם".

דוד ביטן: נער או נערה שמסיימים את חוק לימודיהם ומדינת ישראל מגייסת אותם, חדורי מוטיבציה ותחושת שליחות לצה"ל, עוברים את ההכשרה ומוצבים כלוחמים באחת החטיבות.

דוד ביטן: באותו יום מצרפת אותה המדינה לשירות לאומי נער או נערה ישראלים בני אותו הגיל אשר עוברים הכשרה שונה: הם לומדים כיצד לזנב, לרגל, לתעד ולהכשיל את הבנים והבנות שמדינת ישראל שולחת להגן על כולנו, בשליחות של ארגון המכנה את עצמו "ארגון זכויות אדם", כדי להעמידם לדין או סתם לבייש את מדינת ישראל.

דוד ביטן: זה נשמע לכם סביר או נורמלי?

דוד ביטן: מדינת ישראל היא אכן מדינה דמוקרטית, אבל היא לא חייבת להוסיף כוח-אדם לארגון או ארגונים שמקבלים תקציבים ממדינות אחרות על מנת לפעול נגד מדינת ישראל במישור הבין-לאומי.

דוד ביטן: הם נסמכים על חוות דעת של המשנה ליועץ המשפטי.

דוד ביטן: בסופו של דבר היא אומנם מגדירה את הארגון "בצלם" כארגון לרווחה חברתית – דבר שנשמע תלוש מהמציאות – אבל יחד עם זה היא גם אומרת שצריך להחליט ולצמצם את ההגדרה של מה אפשר, זאת אומרת, איזה תחומים ואיזה ארגונים אפשר לשלוח אליהם את הנוער הזה.

דוד ביטן: ובסופו של דבר, אם נעשה את זה, אם הממשלה תעשה את זה, אז בעצם לא נעמוד במצב הזה כפי שאנחנו עומדים היום.

דוד ביטן: הכול נתון בידינו, בידי הממשלה, להגדיר מה נכנס בתוך ההגדרה של בני שירות לאומי ולאן לשלוח, ואנחנו לא עושים את זה.

דוד ביטן: אנחנו עושים פרשנות מרחיבה.

דוד ביטן: לא ייתכן שמדינת ישראל תשלח לארגונים אנטי-לאומיים בני שירות לאומי.

דוד ביטן: עד מתי נמשיך להסב לעצמנו נזק?

דוד ביטן: עד מתי נמשיך לאפשר לארגונים האלה ולסייע בידם לעשות את העבודה הזאת, כי גם כך העולם נגדנו ובעצם זו תוספת שמן למדורה?

דוד ביטן: אסור לנו להמשיך ולאפשר את זה, ואני מבקש מהממשלה לעשות את מה שמוטל עליה, לבוא ולהגדיר, לתת פרשנות מצמצמת להגדרות שמאפשרות את שליחת בני השירות לארגונים האלה על מנת שזה לא יהיה.

דוד ביטן: גם היועצת המשפטית אומרת שזה אפשרי.

דוד ביטן: היא אומרת כך: מדיניות ההכרה המרחיבה בגופים מפעילים שנוקטת הרשות אינה המדיניות היחידה האפשרית או המדיניות ההכרחית.

דוד ביטן: ניתן ללכת על פרשנות מצמצמת, ואז לא נצטרך לשלוח לשם.

דוד ביטן: ולכן, צריך בעצם להתבסס על אותה חוות דעת, ולא כל הזמן כשאנחנו רוצים לשנות משהו, בעצם אומרים לנו: יש חוות דעת משפטית.

דוד ביטן: חוות הדעת המשפטית אומרת דברים גם הפוכים ואחרים, רק צריך לקחת מהם את מה שאנחנו צריכים ולעשות את העבודה.

דוד ביטן: לכן אני מציע, אם אפשר להעביר את זה לוועדה על מנת שיהיה דיון – – –

מיקי לוי: תבקש החלטת ממשלה – – –

דוד ביטן: אני אבקש גם את זה, אבל אני לא מחכה להם.

דוד ביטן: אני רוצה שיהיה דיון בוועדה על מנת – –

אופיר אקוניס: – – –

דוד ביטן: – – שהעסק הזה ירוץ הרבה יותר מהר.

דוד ביטן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לפתוח בכמה מילים על האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, הרב אליעזר הגר, זכר צדיק לברכה, שהלך אתמול לעולמו בחיפה.

בצלאל סמוטריץ': כדי להבין ולו במקצת מי היה הרעבע מסערט ויז'ניץ צריך להתחיל באביו, הרב ברוכ'ל, ה"מקור ברוך", שהיה מקושר בכל נימי נפשו למהלך של שיבת ציון.

בצלאל סמוטריץ': ה"מקור ברוך" עלה ארצה מרומניה ובחר לא בכדִי להתיישב דווקא בחיפה, עיר שלא הצטיינה באותם הימים בחיים דתיים, בלשון המעטה.

בצלאל סמוטריץ': הוא הקים שם את רמת-ויז'ניץ, וביתו הפך לאבן שואבת לרבים רבים מן החלוצים הדתיים שהגיעו מרומניה והתיישבו באזור הצפון, ובהם סבי, זיכרונו לברכה.

בצלאל סמוטריץ': ר' ברוכ'ל קיבל אותם במאור פנים והפך אותם לבני בית בחצר החסידית.

בצלאל סמוטריץ': ברוח זו של אהבת ישראל המשיך גם בנו, ר' אליעזר, להנהיג את החצר ב-50 השנים האחרונות – רוח של קירוב, של מאור פנים, של אצילות; רוח של ענווה ושל עין טובה שרואה בכל יהודי ויהודי את הטוב שבו ובפועלו.

בצלאל סמוטריץ': מן המפורסמות שרבים רבים שאינם חסידים מובהקים היו פוקדים את ביתו ואת החצר החסידית המפוארת שהקים, בטישים ובאירועים נוספים, ביניהם גם משפחתי ואני, משחר ילדותי ועד השנים האחרונות.

בצלאל סמוטריץ': החיבה, הרוך, החיוך העמוק, המבט החודר שהיה מקרין כל כך הרבה אהבה ויראת שמים, המגע המחשמל של היד העדינה שהייתה עוטפת את ידי בחום – כל אלו היו ממלאים את המצברים ומעניקים כוח להמשך.

בצלאל סמוטריץ': חבל על דאבדין ולא משתכחין.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש למסור מכאן תנחומים לחסידיו הרבים בקהילת סערט ויז'ניץ, שאהבו את רבם אהבה אין-קץ, ומן הסתם מתאבלים עכשיו ובוכים מאוד.

בצלאל סמוטריץ': במעט הזמן שנשאר – על ההצעה לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': קראתי ממש עכשיו באתר האינטרנט של העיתון לאנשים חושבים על זה שארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" השיק עכשיו כלי מחקרי חדש למיפוי ההתקפות הישראליות בעזה במבצע "צוק איתן".

בצלאל סמוטריץ': זו מעין מפה אינטראקטיבית שאפשר לסמן בה כל נפילה, כל התקפה – כמובן צה"ל מתקיף, תוקף – איפה זה היה, לסווג את התקיפה, כמה נפגעים.

בצלאל סמוטריץ': הארגון הזה, למיטב ידיעתי, מקבל היום שישה תקנים, אדוני השר, של שירות לאומי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, אתה ואני, מכספי משלם המסים – אנחנו משלמים, כידוע, לא מעט, ברוך השם – מממנים שישה תקנים לארגון הזה שפועל היום בכל העולם באמצעות מפה אינטראקטיבית כדי – – –

אופיר אקוניס: איך הוא מוגדר, מה שמו?

בצלאל סמוטריץ': "אמנסטי אינטרנשיונל ישראל".

בצלאל סמוטריץ': זה ארגון בין-לאומי ויש לו שלוחה ישראלית.

בצלאל סמוטריץ': השלוחה הישראלית מקבלת היום שישה תקנים.

בצלאל סמוטריץ': אני כאדם דתי – וגברתי תיתן לי עוד חצי דקה ממש בגלל הפתיחה שנתתי – מכיר את המונח, כבוד השר, דינא דמלכותא דינא; לא מכיר אותו כמכוון לגברת דינה זילבר.

בצלאל סמוטריץ': ועם כל הכבוד לקריטריונים ולנהלים, ואגב, זאת סוגיה כמובן הרבה הרבה יותר רחבה, יש דבר אחד שהקריטריונים הם עיוורים לו, וזה ערכים.

בצלאל סמוטריץ': ואני טוען, עם כל הכבוד, שלמערכת הפוליטית, לשר הממונה, מותר להכריע בין ערכים.

בצלאל סמוטריץ': ולכן יכולים בהחלט להיות שני גופים שקיימים אותו מספר שנים ויש להם אותו היקף תקציבי, ופחות או יותר הפעילות שלהם נראית אותו דבר ובקריטריונים העיוורים הם ייראו בדיוק אותו דבר, אבל אחד מהם פועל נגד מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ואז, עם כל הכבוד למשפטנים, יבוא השר הממונה ויגיד: חברי, אני, ערכית – כן, זאת הכרעה ערכית; ערכים לא מכניסים לתוך פרמטרים וקריטריונים.

בצלאל סמוטריץ': וחבר הכנסת ביטן, אני ממש לא מקבל את הטענה של עורכת-הדין זילבר שאנחנו צריכים לשנות – כן, אני בעד מדיניות מרחיבה, מאוד, לשירות לאומי, ואני בעד סרטוט גבולות ערכיים.

בצלאל סמוטריץ': ולנו כמערכת פוליטית – ואנחנו לא צריכים להתבייש בזה, הפוליטיקה מנהלת את המדינה במשטר דמוקרטי והפוליטיקה בנויה על מאבקים בין ערכים.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו היום, כמי ששולטים במערכת הפוליטית, צריכים להשליט את עולם הערכים שלנו ולקבוע שעמותות כאלה שפועלות נגד מדינת ישראל לא יקבלו מאתנו את המימון, לא בצורה של תמיכה ולא פחות מזה – לא בצורה של שירות לאומי.

דוד ביטן: – – – שזה בלתי אפשרי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מה פירוש?

דוד ביטן: בשיטה שלך לא נצליח.

דוד ביטן: בשיטה שלי מחר בבוקר כבר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן, אני לא עובד אצל היועץ המשפטי לממשלה; הוא עובד אצלי, זה בדיוק ההבדל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבחרי הציבור – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו פה לא מנהלים דיון בין שני המגישים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבחרי הציבור ואנחנו אלה שצריכים לקבל את ההחלטות.

בצלאל סמוטריץ': ואם אנחנו חושבים שארגונים כמו "בצלם", שאתה כמובן דיברת עליו נכון מאוד, וארגונים אחרים שפועלים נגד מדינת ישראל לא צריכים לקבל, אז הם לא צריכים לקבל והם לא יקבלו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ.

מיקי לוי: בשביל זה אתה צריך חוק.

מיקי לוי: בלי חוק – – –

טלי פלוסקוב: ישיב השר אקוניס.

טלי פלוסקוב: אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לשבח את חברי הכנסת דוד ביטן ובצלאל סמוטריץ.

אופיר אקוניס: אני חושב שהנושא הזה הוא חשוב ביותר, אנחנו צריכים להידרש לו בכל רמה: ברמה הממשלתית, כפי שציין חבר הכנסת ביטן, ברמה הפרלמנטרית, ובראש ובראשונה, גברתי היושבת-ראש, ברמה הערכית וברמה המוסרית.

אופיר אקוניס: אנחנו ביום ראשון הקרוב, חבר הכנסת סמוטריץ, בהחלטת ממשלה שנובעת מן ההסכמים הקואליציוניים, נעביר את רשות השירות האזרחי הלאומי מסמכות המשרד לאזרחים ותיקים, שעליו היה מופקד חברנו, החסר לנו, השר אורי אורבך, עליו השלום, לסמכותו של השר אורי אריאל בתפקידו כשר החקלאות.

אופיר אקוניס: בשנת 2010 מינתה רשות השירות הלאומי-אזרחי ועדה לאישור גופים מפעילים חדשים, שתפקידה לבחון פניית כל גוף חדש המבקש תקני שירות לאומי אזרחי בשורותיו, ונוסחו כללים, שנקבעו, כפי שנאמר כאן, בתקנות ובנהלים.

אופיר אקוניס: בימים אלה בוחנים במינהלת את מדיניות אישור הגופים המפעילים ושוקלים לשנות את הקריטריונים שלפיהם אושרו או סורבו עד כה הגופים הפונים.

אופיר אקוניס: כאשר המינהלת, גברתי היושבת-ראש, תגיע למסקנות, הן יובאו להחלטתו של השר אורי אריאל, שכאמור ימונה על המינהלת החל מראשית השבוע הבא.

אופיר אקוניס: ואני מעריך שאם יימצאו ארגונים, חבר הכנסת סמוטריץ, שלא יעמדו בקריטריונים החדשים, התקנים הללו, כפי שציינת על אחד הארגונים, יישללו.

אופיר אקוניס: אתם ציינתם כאן את "אמנסטי אינטרנשיונל ישראל" ואת "בצלם".

אופיר אקוניס: אני חושב, מבלי להיכנס כרגע לפעילות כזאת או אחרת שהיא חלק מהפעילות למשל של "בצלם" – "בצלם", אנחנו כבר יודעים מניסיון העבר שהארגון הזה איננו בדיוק, בלשון המעטה, גברתי היושבת-ראש, עומד לימינם של חיילי צה"ל, שעושים לילות כימים כדי להבטיח את ביטחונם של אזרחי ישראל, אלא עושה על-פי רוב את הפעולות ההפוכות בדיוק, כלומר הודף את חיילי צה"ל.

אופיר אקוניס: מי הם חיילי צה"ל?

אופיר אקוניס: ילדינו, בנינו, אחינו ואחיותינו.

אופיר אקוניס: ולכן הרעיון העיקרי של מי שחושב שהוא רוצה עדיין, כפי שאמרת, להשתמש ולהיות חלק מן השירות הלאומי – אני חושב שפגיעה בחיילי צה"ל, גברתי היושבת-ראש, לא רק שזה לא שירות לאומי; פגיעה ורדיפה אחרי חיילי צה"ל זה לא שירות לאומי, זה שירות אנטי-לאומי.

אופיר אקוניס: ושירות אזרחי, כאשר משמעותו היא פגיעה בחיילי צה"ל או במרביתם המוחצת של אזרחי ישראל – מרביתם המוחצת; אני חושב שאין פה אפילו הבחנות פוליטיות.

אופיר אקוניס: מרביתם המוחצת של אזרחי ישראל תומכים תמיכה – קודם כול, זה אנחנו כולנו, זה כולנו – תומכים תמיכה אדירה ובלתי מסויגת בפעילותם של חיילי וחיילות צה"ל וכוחות הביטחון.

אופיר אקוניס: ולכן איך זה יכול להיות שירות לאומי או שירות אזרחי אם הפעילות מכוונת נגד רוב-רובם של אזרחי ישראל?

אופיר אקוניס: אני חושב שבאמת הגיע זמננו, גברתי היושבת-ראש, גם בעניין זה, וכפי שציינו המציעים, חבר הכנסת ביטן וחבר הכנסת סמוטריץ, פשוט לשים גבולות.

אופיר אקוניס: הרי הדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת, הוא לא הגיוני, הוא לא מוסרי והוא לא ערכי.

אופיר אקוניס: פועלים נגד – אתם יודעים, אני לפעמים נדהם מפעילותם של חלק מן הארגונים הללו, המכנים את עצמם ה-NGOs המפורסמים.

אופיר אקוניס: למשל, המאבק המשותף שלנו בבעיה אסטרטגית, חבר הכנסת ביטן, שמתרחשת בישראל, והיא ההסתננות הבלתי-חוקית מאפריקה – הסתננות בלתי חוקית.

אופיר אקוניס: אלה ארגונים שתמיד שמים, קושרים לעצמם כתרים של מגיני שלטון החוק, אבל כאשר החוק נרמס ברגל גסה – ואת באה מעיר שמכירה מקרוב את בעיית ההסתננות הבלתי-חוקית מאפריקה, מעוד מדינות אבל בעיקר מאפריקה, בערד, ובתל-אביב הדבר דומה.

אופיר אקוניס: הארגונים הללו, תמיד, כמעט באופן אוטומטי, פבלובי כמעט, מתייצבים נגד מדיניות הממשלה או נגד הממשלות; אפילו לא ממשלה על בסיס פוליטי כזה או אחר.

אופיר אקוניס: וכמובן, ההתגייסות האדירה, לצערי, נגד צבא ההגנה לישראל, חייליו וחיילותיו.

אופיר אקוניס: אני מאמין שקודם כול אנחנו, כמובן, אם ירצו המציעים בכך, נעביר את ההצעה החשובה הזאת לדיון באחת מוועדות הכנסת שיבחרו המציעים, תכף נשמע.

אופיר אקוניס: וכמובן, לאחר שיתוקנו הקריטריונים, אני מאמין, חברי הכנסת – – –

דוד ביטן: מציעים את ועדת הפנים.

אופיר אקוניס: אתם מציעים את ועדת הפנים.

אופיר אקוניס: אין לנו התנגדות, ונשמח לקיים את הדיון החשוב הזה בוועדת הפנים.

אופיר אקוניס: אני מציע אולי לקיים אותו כמובן מתי שתרצו, במהירות האפשרית, אבל יהיה נכון יותר כאשר יוגשו המסקנות והשר אריאל – אני לא יודע מה הוא יעשה; אני מעריך שהוא יאמץ את המסקנות של השירות האזרחי הלאומי.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אני חושב שההצעה היא חשובה ביותר, אפילו מודה לכם בשמם של חיילות וחיילי צה"ל שהעליתם אותה על סדר-יומה של מליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אופיר אקוניס.

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשה לדעה נוספת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, יש לך דקה, בבקשה לגשת למיקרופון.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להגיד תודה לחברי חברי הכנסת סמוטריץ וביטן על הנושא.

אורן אסף חזן: אני מנסה להבין מה קורה, יש לי קונפליקט.

אורן אסף חזן: אני קורא באותה שורה: שירות לאומי ונגד המדינה.

אורן אסף חזן: לא מזמן התבשרנו כולנו שמאחורי הדוח של האו"ם עומדים ארגונים כמו "בצלם" ו"שוברים שתיקה".

אורן אסף חזן: הם אלה שדחפו את האו"ם לגנות את ישראל, לקבוע שנעשו פה פשעי מלחמה.

אורן אסף חזן: כשיורדים לפרטים אני מצליח גם להבין שמי שדחפו את האו"ם לגנות את מדינת ישראל, את חיילי וחיילות צה"ל, גיבורי העם – אנחנו בכלל מימנו אותם.

אורן אסף חזן: הקצינו תקנים לאנשים שישבו וכתבו, על חשבון המדינה, בשירות לאומי, דוח שפוגע במדינה.

עיסאווי פריג': תגיד משהו יותר מעניין.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד דבר אחד: ידידי חבר הכנסת סמוטריץ, היועץ המשפטי, כבודו במקומו מונח.

אורן אסף חזן: אני מזמין אותך ביחד אתי, ביחד עם ביטן: בוא ניקח את החוק לידיים, נחוקק בחקיקה שגופים שפועלים נגד מדינת ישראל לא יוכלו לקבל עזרה, לא רק בתקצוב מקומות לשירות לאומי – לא יוכלו לקבל עזרה בכלל.

אורן אסף חזן: התופעה המכוערת הזאת פשוט צריכה להיעצר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורן אסף חזן: במקביל לדיון בוועדת הפנים, בוא נשב ביחד, נכתוב את הדבר הזה, ונעצור – אני אומר לך, נשים את זה בראש מעיינינו – ונעצור את הדבר המבחיל הזה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבינה שיש פה בקשה להעביר את ההצעה לדיון בוועדת הפנים.

טלי פלוסקוב: כולם מסכימים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מעלים את זה להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – עשרה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה בנושא: שירות לאומי בארגונים הפועלים נגד מדינת ישראל עוברת לדיון בוועדת הפנים.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירות הכנסת – בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום – של חברי הכנסת דב חנין, נחמן שי, מיקי לוי, יואב בן צור, זהבה גלאון, ענת ברקו ומירב בן ארי בנושא: ציון מאה שנים לרצח העם הארמני; של חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יפעת שאשא ביטון ומיקי רוזנטל בנושא:

נאזם בדר: דוח הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: שכר המורים בישראל נמוך ב-37% משכר עמיתיהם ב-OECD; של חברי הכנסת רועי פולקמן ויוסי יונה בנושא: אי-יישום תוכנית להקמת מעונות סטודנטים; של חברי הכנסת יואל רזבוזוב, מכלוף מיקי זוהר, דניאל עטר וינון מגל בנושא: קיום תחרויות ספורט בשבת.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעותיהם של חברי הכנסת עליזה לביא ויואל חסון בנושא: בחינה מגדרית של תקציב המדינה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תוכנית סל המזון היומי – תקציב קטן ועניים פי-שלושה

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: תוכנית סל המזון היומי – תקציב קטן ועניים פי-שלושה, מס' 535, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: המועצה הלאומית לביטחון תזונתי מגבשת בשבועות האחרונים סל מזון בסיסי המיועד לכ-110,000 משפחות המתקשות לרכוש אותו.

עאידה תומא סלימאן: בביטוח הלאומי מעריכים כי מספר העניים גדול פי-שלושה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מגבשים סל מזון שיכסה, או יינתן, רק לשליש מהאנשים העניים במדינה והצריכים את סל המזון הזה כדי להתקיים לאורך החודש.

עאידה תומא סלימאן: אם מביאים בחשבון שאפילו דוח הביטוח הלאומי על העוני, שמדבר על מספר הרבה יותר גדול, לא כולל את הערבים בנגב, כי זה היה מקפיץ את מספר העניים, אנחנו מדברים אפילו על מספר יותר גדול של עניים שצריכים את סל המזון הזה.

עאידה תומא סלימאן: לעומת זאת, מבחן הזכאות לסל המזון הזה נקבע על בסיס הכנסות המשפחות הנמצאות בקרבת קו העוני.

עאידה תומא סלימאן: מן הראוי לציין שרוב העניים במדינה הם בעיקר ערבים, והעוני בקרב האוכלוסייה הערבית הוא הרבה יותר עמוק מאשר בקרב היהודים, כך שאפילו כשמעלים את הקצבאות מצליחים לחלץ יותר עניים יהודים מהעוני מאשר עניים ערבים, כי שם העוני הוא יותר עמוק.

עאידה תומא סלימאן: במסיבת עיתונאים חגיגית בתחילת 2014 הכריזו שרי יש עתיד בממשלה הקודמת על העברת 230 מיליון שקלים לטובת התוכנית לביטחון תזונתי – סכום שהיה מספיק אולי לחצי שנה או למחצית מהמשפחות, כי התקציב הנאמד לשנה אחת הוא 500,000 מיליון שקלים – אבל מתברר כי גם מתוך סכום זה, כ-170 מיליון שקלים זלגו לתוכניות קיימות, כמו מימון ההזנה בבתי-הספר או אספקת אוכל במועדוניות לקשישים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אפילו הכסף המתוכנן, שהוא ממילא לא מספיק לכלל העניים במדינה, אפילו כל הכסף הזה לא מגיע בסופו של דבר לסל המזון.

עאידה תומא סלימאן: למרות האמונה שלי שמאבק בעוני נעשה על-ידי שינוי חלוקת המשאבים בכלכלה ובין האזרחים ובאספקת מקומות עבודה ותנאי תעסוקה ושכר הוגנים ולא בעבודה פילנתרופית ממסדית, עד שזה יקרה, לפחות יישום החלטות ממשלות והקצאת תקציבים לאלה שהמדיניות גרמה להם להיות עניים ורעבים – שיתבצעו כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

נורית קורן: תודה גם לך.

נורית קורן: משיב השר אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, תודה, וברכות, אני לא הספקתי עוד לברך אותך.

נורית קורן: תודה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת סלימאן, אני כמובן משיב בשמו של שר הרווחה חיים כץ.

אופיר אקוניס: הטיפול בנושא הביטחון התזונתי הוא אחד הצעדים המשמעותיים שננקטים כדי להרחיב את הסיוע לנזקקים ולצמצם את תופעת העוני והפערים החברתיים.

אופיר אקוניס: במהלך תקופת הכנסת הקודמת נעשו כמה צעדים בנושא, חלקם הגדול ברוח המלצות דוח מבקר המדינה.

אופיר אקוניס: הושקה התוכנית להגברת הביטחון התזונתי, הוקצו עבורה לראשונה תקציבים ממשלתיים שנועדו, בין היתר, לסייע במפעל הזנה לאספקת ארוחות לאוכלוסיות נזקקות.

אופיר אקוניס: 70,000 ילדים – חברת הכנסת סלימאן, 70,000 ילדים – נוספו למפעל ההזנה, מפעל שמלווה אותנו כבר כמה שנים, כידוע לכם.

אופיר אקוניס: אלפי עובדים עניים עם צרכים מיוחדים וקשישים במועדוניות מועשרות מקבלים בכל יום ארוחה.

אופיר אקוניס: המועצה הארצית לביטחון תזונתי, שתפקידה ייעוץ בנושא תכנון מדיניות בתחום הביטחון התזונתי, מונתה על-ידי הממשלה בשנת 2011.

אופיר אקוניס: מטרת הדוח הכללי שהוגש על-ידי המועצה הייתה ליצור מתווה עבור הממשלה שיוכל לסייע למשפחות שעומדות במבחן הזכאות, והוא מתייחס, גברתי, לכמה היבטים, ובהם סוגיית התקציב, אמות מידה למימוש, דרכי ביצוע ועוד.

אופיר אקוניס: הדוח טרם אושר בשל התפרקות הממשלה הקודמת סמוך למועד ההגשה, ומשרד הרווחה, גברתי, תומך בהצגת הדוח לממשלה.

אופיר אקוניס: סל המזון הבסיסי המתגבש בימים אלה במועצה לביטחון תזונתי ביוזמת משרד הרווחה מורכב יותר וכולל בהגדרתו סל שהוא גם חברתי.

אופיר אקוניס: כלומר, נעשים מאמצים להגדיר סל שהוא הכרחי מבחינה תזונתית אבל גם עומד בסטנדרטים חברתיים.

אופיר אקוניס: המועצה לביטחון תזונתי בוחנת דרכים לסייע למשפחות נזקקות ולגבש המלצה מיטבית לממשלה, בין היתר על-ידי בחינת עלויות של סלי מזון, הורדת מע"מ – אני מוכרח להגיד בעניין זה, חבר הכנסת לוי, אפילו לא חשבתי להיות שר בממשלה אז, אבל ביוני 2011, זמן קצר לפני שחברת הכנסת שפיר וחבריה נטו את אוהליהם בשדרות-רוטשילד בתל-אביב, הגשתי הצעת חוק כחבר כנסת, נדמה לי שהייתי סגן יושב-ראש הבית בזמן הזה, שמדברת על הורדת מע"מ על מוצרי יסוד.

אוסאמה סעדי: מתי מביאים את זה?

אופיר אקוניס: אני בא מגישה של הכלכלה החופשית המכונה קפיטליסטית או ניאו-קפיטליסטית.

אופיר אקוניס: בעניין זה אני חושב שבכלל לא צריך להיות שום הבדל בין הזרמים השונים הכלכליים או האנשים המאמינים בהשקפות כלכליות שונות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, הדבר הזה, שיכול להיות משותף לכל חברי הבית – כמובן ההתנגדות האוטומטית היא במשרד האוצר, תמיד יש התירוץ של "בלתי אפשרי ליישום" – אפשרי ליישום, וחֵצִי אפשרי ליישום.

אופיר אקוניס: הרי מע"מ דיפרנציאלי קיים – – –

אוסאמה סעדי: אבל זה חלק מההסכם הקואליציוני – – –

אופיר אקוניס: בסדר, בוא נראה.

אופיר אקוניס: הבט, אני לא צריך את ההסכם הקואליציוני כדי לתמוך בדבר הזה, כיוון שהייתי ראשון חברי הכנסת שהגיש את ההצעה הזאת ביוני 2011.

אופיר אקוניס: אני חושב שזו הצעה נכונה, זו הצעה נבונה והיא גם מעשית, משום שאם קיים מע"מ דיפרנציאלי במרבית מדינות אירופה – – –

מיקי לוי: – – –

אופיר אקוניס: לא, סליחה.

אופיר אקוניס: סלח לי, חבר הכנסת לוי, אתה לא חייב לאמץ את עמדת האוצר, אתה כבר לא סגן שר האוצר.

אופיר אקוניס: אתה יכול להסכים אתם.

עיסאווי פריג': המידע השתנה?

אופיר אקוניס: לא, אצלי לא, אני מאוד עקבי, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': אז סגן שר האוצר לשעבר – – –

איציק שמולי: אופיר, אפילו בארצות-הברית, ברוב המדינות.

מיקי לוי: אני אומר לך, מע"מ דיפרנציאלי – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שמולי מוסיף – וצודק – שבמדינות רבות, ב-States בארצות-הברית, ששם מע"מ נקבע על-ידי ה-States ולא על-ידי השלטון הפדרלי, המע"מ הוא דיפרנציאלי, וזה נכון.

אופיר אקוניס: למשל בבריטניה, בגדי ילדים עד גיל מסוים, שאינני זוכר אותו כרגע, גברתי, פטורים ממע"מ.

אופיר אקוניס: זה רעיון נבון; הוא מתייחס בעיקר לזוגות הצעירים.

אופיר אקוניס: אחר כך כשהמשפחה גדלה וגם הילדים גדלים וגם התעסוקה של ההורים הולכת ומשתפרת, כי גם הם עולים בשכר, זה דבר שאפשר שלא לקיים אותו.

אופיר אקוניס: אבל אני כמובן חוזר להמלצות, חברת הכנסת, של המועצה לביטחון תזונתי.

אופיר אקוניס: אז באמת הורדת מע"מ, הורדת מסים נוסיף על זה, פיקוח על מחירים – זה ויכוח אחר כבר – אבל הסיוע הכספי שדיברנו עליו קודם, וכדומה.

אופיר אקוניס: בעניין התקציב – הממשלה הקודמת הקצתה כ-230 מיליון שקל לנושא הביטחון התזונתי, מתוכם 170 מיליון שקל הוקצו לתוכניות הזנה שונות ופעילויות עבור תלמידים – – –

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הקודמת?

אופיר אקוניס: הממשלה הקודמת, כן.

אופיר אקוניס: וגם אזרחים ותיקים – 60 מיליון הוקצו לסיוע ישיר למשפחות נזקקות באמצעות עמותות המזון.

אופיר אקוניס: נכון לרגע זה, צריך גם למסור למליאת הכנסת, זה לא הגיע לידי יישום בשל בעיות משפטיות שהיו קשורות להתקשרות עם העמותות על-פי מכרזים.

אופיר אקוניס: לגבי תקציב המועצה לביטחון תזונתי – בשנת 2014 הוגשה בקשה לתקצוב פעילות המועצה בסך מיליון ו-427,000 שקלים.

אופיר אקוניס: הבקשה עדיין לא אושרה, בעיקר לאור החלק של תקורות כוח-האדם, ואושרו 541,000 שקלים.

אופיר אקוניס: כידוע לך, גברתי, אנחנו, בעזרת השם, בחודש נובמבר 2015, כך אני מקווה – –

נורית קורן: נאשר – – –

אופיר אקוניס: – – נכריע פה בבית בעניין אישור תקציב המדינה לשנת 2015 רטרואקטיבית ו-2016 למפרע, ואז אני מקווה שגם העניין החשוב הזה שהעלית יוסדר.

אופיר אקוניס: תודה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, 500 המיליון זה לסל המזון או לביטחון תזונתי באופן כללי, שזה כולל – – –

אופיר אקוניס: לא, את מדברת על 230 מיליון לנושא הביטחון התזונתי?

אופיר אקוניס: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: מה שקבעתם עכשיו, 500.

אופיר אקוניס: אה, זה לא.

אופיר אקוניס: זה 541,000 תקציב המועצה לביטחון תזונתי.

אופיר אקוניס: אני חושב – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: אגיד לך את האמת מה השקפתי.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, גם בנושאי חינוך, גם בנושאי המועצה לביטחון תזונתי ומועצות אחרות, אם יורשה לי, עדיף שהכסף על הוצאות תפעוליות ופקידותיות יצומצם וילך ישירות לנזקק – –

נורית קורן: נכון.

אופיר אקוניס: – – או למי שבאמת צריך את הכסף בכל מיני תחומים של חיינו.

אופיר אקוניס: תודה.

נורית קורן: רגע, אדוני השר, לאן אתה מציע?

אופיר אקוניס: את מציעה להעביר לוועדת הרווחה?

נורית קורן: רווחה?

אופיר אקוניס: אנחנו מסכימים.

נורית קורן: הבעת דעה נוספת – חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

נורית קורן: דקה אחת לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה לך, גברתי, אני לא חוזר בי, אני נגד מע"מ דיפרנציאלי.

מיקי לוי: הוא בוטל ברוב מדינות אירופה, ברוב מדינות אירופה.

מיקי לוי: צריך למצוא דרך כדי לתת לאותם נזקקים בתמורה, או דרך הביטוח הלאומי או בנקודות מס הכנסה.

מיקי לוי: יושבי הבית הזה לא צריכים פטור ממע"מ על מוצרי יסוד, לא צריכים, ואלה שפורסמו היום: מר אלי יונס, מנכ"ל בנק המזרחי, שמקבל 1,159 שקל משנת 1990 – טלפון על חשבון המדינה; ומר גביש, נציב מס הכנסה, שסיים את תפקידו ב-1993, מקבל 1,254; ודוד ברודט, יושב-ראש בנק לאומי, שהיה ממונה על התקציבים ב-1997, מקבל 1,540, וכן הלאה וכן הלאה.

מיקי לוי: אנחנו האנשים שלא צריכים לקבל פטור ממע"מ.

מיקי לוי: צריך לתת את הפטור ממע"מ לנצרכים, כן, או בצורת נקודות, או בצורת סיוע מביטוח לאומי, או דרך משרד הרווחה באופן ישיר, אבל לא אנחנו ולא אלה שנמצאים – –

נורית קורן: תודה רבה.

מיקי לוי: – – בחוץ והשכר שלהם גבוה, לא צריכים את זה.

מיקי לוי: זה יפגע בשרשרת המס ויביא לרמאויות.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אנחנו נצביע עכשיו.

נורית קורן: בעד – להעביר לוועדה, ונגד – להסיר מסדר-היום.

נורית קורן: רק שנייה, השעונים עוד לא עברו.

קריאה: לאיזו ועדה?

נורית קורן: לוועדת הרווחה.

אוסאמה סעדי: זה לא עובד.

נורית קורן: כן, אני רואה.

נורית קורן: היום לחצו יותר מדי על זה.

נורית קורן: זה לא עובר.

אוסאמה סעדי: אולי יש מכסה, גברתי.

מיקי לוי: – – – זאת מנת פלאפל.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 12, נמנע אחד.

נורית קורן: ההצעה לסדר-היום – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: ששש.

נורית קורן: ההצעה לסדר-היום בדבר תוכנית סל המזון היומי – תקציב קטן ועניים פי-שלושה, תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורן אסף חזן: יש פה בעיה, רגע.

נורית קורן: מה?

נורית קורן: מה קרה?

אורן אסף חזן: הוא הצביע – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: רגע, סבלנות, אני לא מבינה, כולכם מדברים ביחד.

אורן אסף חזן: אתה רואה את הבעיה שלכם?

יפעת שאשא ביטון: פשוט לא ציפית שזה יהיה עניים.

נורית קורן: מה קרה?

אורן אסף חזן: אתה רואה את הבעיה של הרשימה המשותפת?

איימן עודה: אני מצביע בעד.

זוהיר בהלול: ערבים גם מאחרים ביחד וגם מדברים ביחד.

אורן אסף חזן: אתה מבין?

אורן אסף חזן: הוא לא, הוא עושה טעות – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: סליחה, אתה יכול לבוא לכאן?

נורית קורן: אני לא שומעת.

נורית קורן: סליחה.

אורן אסף חזן: – – –

נורית קורן: סליחה, חבר הכנסת חזן, אתה מפריע לי.

אורן אסף חזן: – – – ככה זה גם אותו סיפור עם המדינה.

אורן אסף חזן: קודם כול המדינה אשמה.

אורן אסף חזן: בסדר, אתם עשיתם את כל הבלגן – – –

נורית קורן: חברים, ההצבעה היא: 12 בעד, ולפרוטוקול אני מוסיפה שחבר הכנסת איימן עודה גם הצביע בעד.

נורית קורן: בסדר?

קריאה: הוא היה מבולבל, זה הכול.

נורית קורן: לא קרה שום דבר.

נורית קורן: העיקר שהנושא עבר לוועדת הרווחה.

נורית קורן: סכנת סגירה של מפעלי שיקום לעיוורים וללקויי ראייה

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: סכנת סגירה של מפעלי שיקום לעיוורים וללקויי ראייה, מס' 749, 782, 788, 800, 801, 808 ו-820.

נורית קורן: לצערי, שר הרווחה והשירותים החברתיים איננו כאן; יושב-ראש הכנסת מבקש שזה יהיה ללא תשובה, כי הוא לא מתיר שהשר אקוניס יענה.

נורית קורן: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, רק לפני שאתחיל את הדיון בהצעה, יש לי הערה גם על דבריו של חבר הכנסת לוי חברי.

איציק שמולי: גם אם מקבלים את הגישה שלך, והיא בהחלט לגיטימית, אז אי-אפשר לאחוז את המקל בשני הקצוות – כי בקדנציה הקודמת ביטלתם את קצבאות הילדים.

נורית קורן: סליחה, חבר הכנסת שמולי, לא ספרתי את הזמן שלך, זה יהיה על חשבון הזמן שלך.

אופיר אקוניס: לא, עוד דבר, חבר הכנסת שמולי, ברשותך, בסדר?

איציק שמולי: בסדר, כן.

מיקי לוי: איציק, זה לא קשור.

אופיר אקוניס: לא, לא, סליחה, לא.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: זאת סובסידיה לנצרך.

מיקי לוי: לא, כי זה נעשה – אותו דבר, גם קצבאות ילדים, לא אתה ולא אני צריכים, המטרה הייתה – לצאת לעבודה.

מיקי לוי: זה לא קשור.

אופיר אקוניס: כן.

מיקי לוי: אני – מחר בבוקר לתת 600 שקל למשפחה ענייה, אין לי בעיה, אבל אם אתה נותן – – –

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, זה על חשבון הזמן של חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: מיקי – – –

מיקי לוי: אם אתה נותן את הפטור ממע"מ, זה בסך הכול מנה וחצי פלאפל.

נורית קורן: מיקי – – –

מיקי לוי: מנה וחצי פלאפל, תקשיבו.

איציק שמולי: אוקיי, בואו נדבר על אלה שבעוד כמה ימים לא יוכלו לקנות את אותה מנת פלאפל אפילו.

איציק שמולי: אני קודם כול רוצה להודות לחברים רבים בבית הזה שהצטרפו להצעה הזאת, ובראשם חבר הכנסת וקנין, חבר הכנסת לוי חברי, חברת הכנסת פלוסקוב, אליעזר מוזס, אסף חזן וחבר הכנסת זחאלקה.

אורן אסף חזן: – – – אסף?

איציק שמולי: חבר הכנסת אסף חזן.

אורן אסף חזן: – – –

איציק שמולי: אה, אורן חזן, סליחה.

נורית קורן: אורן.

נורית קורן: האיש החדש.

איציק שמולי: עכשיו זה יופיע ב"ואלה שמות" בערוץ הכנסת.

נורית קורן: כן, ynet.

איציק שמולי: אללה יסתור.

איציק שמולי: תראו, בנימה יותר רצינית, כפי שאתם מכירים, יש המפעלים המוגנים, מפעלי השיקום, מה שנקרא, שגם אם אנחנו באים מתוך גישה בחברה הישראלית שמבקשת לשלב כמה שיותר את האנשים עם המוגבלות בתוך החברה הישראלית, בתוך שוק התעסוקה "הרגיל", הרי שיש תמיד בכל חברה אנשים שאותם לא נוכל לשלב מפאת מוגבלותם הקשה יותר, וזה קיים גם במקרה של עיוורים.

איציק שמולי: יש עיוורים שבהחלט משולבים בתעסוקה רגילה, יש כאלו שלא, והם הולכים למפעלים המוגנים.

איציק שמולי: בעצם, יש כמה וכמה מפעלים כאלו בארץ, עשרה או 12, ובימים האחרונים קיבלנו ידיעות ברורות על כך שלפחות בחלקם – אני יודע באופן אישי על חמישה מפעלים, וברשותכם לא אנקוב בשמותיהם כדי שלא יתנקמו באף אחד – שבעצם מאז 30 באפריל 2015 משרד הרווחה לא מעביר את הכספים המגיעים למפעלים האלה.

איציק שמולי: ולמען האמת, למעשה מ-1 במאי שנה זו ועד היום הזה כל העלויות, לרבות השכר, לרבות עלויות התפעול, כל אחד ואחד מהמפעלים האלה שלא העבירו להם את הכסף פשוט נושא את העלויות האלה על גבו.

אוסאמה סעדי: – – –

איציק שמולי: הדעות חלוקות.

איציק שמולי: אתמול היו גם גרסאות מתוך משרד הרווחה שהיתממו ואמרו: העברנו את הכסף.

איציק שמולי: לא העבירו את הכסף.

איציק שמולי: אני לא יודע אם זה כי אין תקציב או כי אין הסכם בתוקף.

איציק שמולי: בפועל, מאז 30 באפריל הכסף לא עבר.

איציק שמולי: מאז 30 באפריל המפעלים האלה עובדים כשאין הסכם חתום ואין שום דבר.

איציק שמולי: ובפועל, אני אומר לכם, ובזה אני אסיים, גברתי היושבת-ראש, יש כרגע סכנה ברורה ומיידית שבמפעלים האלה, או לכל הפחות בחלקם, עשרות עיוורים ולקויי ראייה פשוט ייזרקו לרחוב, או במקרה היותר גרוע, ייזרקו לפינה החשוכה ביותר בביתם ויימקו בבית.

איציק שמולי: אני חושב שטוב יהיה שהכנסת תמנע את הדבר הזה.

איציק שמולי: אני יודע כמה חמלה יש בשר הרווחה הנוכחי, חבל לי מאוד שהוא לא כאן.

איציק שמולי: אני מבקש, גברתי, להעביר את הנושא לדיון בוועדת הרווחה.

נורית קורן: יישר כוח על הנושא, חבר הכנסת שמולי.

נורית קורן: חבר הכנסת יצחק וקנין – בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שמדובר פה בנושא מאוד מאוד כאוב.

יצחק וקנין: אני אתחיל מהמשפט האחרון שאמר חבר הכנסת איציק שמולי, שאני מעריך את הרגישות שלו ואת הלחימה המתמדת שלו בנושאים החברתיים, בחירוף נפש הייתי אומר.

יצחק וקנין: קשה לנו להבין מה זה אדם שיושב בין ארבעה קירות.

יצחק וקנין: חז"ל הגדירו את העיוור, העני: נחשב כמת.

יצחק וקנין: עיוור נחשב כמת.

יצחק וקנין: עני נחשב כמת.

יצחק וקנין: לפני כשבועיים וחצי התקיים דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת – במקרה אני ניהלתי את הדיון הזה – בנושא ההנחה הניתנת לעיוורים בחברת החשמל.

יצחק וקנין: מתוך 24,000 הזכאים – דרך אגב, יש להם 100% נכות, הם מוכרים במשרד הרווחה, והם לא מקבלים את ההנחה מפני שהביטוח הלאומי לא מכיר בהם כזכאים לקבל.

יצחק וקנין: זאת אומרת, נכים בדרגה אחרת, ב-100% נכות, מקבלים את ההנחה, אבל העיוורים לא מקבלים.

יצחק וקנין: ראו איזה פלא, בתוך הדיון הזה ישבו נציגי חברת החשמל – –

נורית קורן: השר אקוניס, בבקשה.

יצחק וקנין: – – בתוך מספר דקות, כאשר הצפנו את זה במלוא החומרה, חברת החשמל אמרה שאין לה בעיה לתת את ההנחה עד למכסה מסוימת, מכיוון שיש לה קיבולת מסוימת של הנחות שהיא יכולה לתת, על-פי אגף התקציבים של האוצר.

יצחק וקנין: לא משנה, פתרנו את הבעיה לכל הנכים העיוורים עם 100% נכות.

יצחק וקנין: פתרנו את זה בתוך הישיבה.

יצחק וקנין: שאלתי את הביטוח הלאומי, למה היינו צריכים לעשות את הישיבה הזאת פה היום כדי להביא לפתרון.

יצחק וקנין: הנושא שאני מדבר עליו, רבותי, הוא אולי אחד הנושאים הקשים ביותר של המדינה.

יצחק וקנין: דווקא אותן אוכלוסיות של אוטיסטים, של עיוורים, של ילדים בפיגור שכלי, שנמצאים במוסדות, בכל מיני מפעלי שיקום למיניהם, לצערנו הרב, אנחנו פשוט לא מבינים את גודל הכאב של אותן משפחות שמגדלות ילד כזה, או שההורה עיוור.

יצחק וקנין: אדם שיושב מול ארבעה קירות, חשך עליו עולמו.

יצחק וקנין: מחר סוגרים לו את המפעל השיקומי, שמחיה לו את הנפש; יש נפש לאנשים האלה.

יצחק וקנין: אני מקווה, כמו שאמר חבר הכנסת שמולי, ששר הרווחה ייקח את הדבר הזה וירים אותו.

יצחק וקנין: אם צריך עזרה של חברי ועדת הכספים, אנחנו נילחם על זה בכל כוחנו, כדי שהמפעלים האלה לא ייסגרו, בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: לא מדובר על מיליונים, בטח לא על מיליארדים.

יצחק וקנין: מדובר בסכומי כסף קטנים, שצריך לתת אותם למשרד הרווחה כדי שהדבר יבוא על פתרונו.

יצחק וקנין: תודה.

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק וקנין.

נורית קורן: אמרי שפר ללא ספק.

נורית קורן: אנחנו נהיה האור בקצה המנהרה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי, חברי חברי הכנסת, קודם כול, כבוד גם לחבר הכנסת איציק שמולי, שבעקב בצד אגודל לא מפספס שום נושא חברתי.

מיקי לוי: שאפו גדול על כל העשייה החברתית.

מיקי לוי: וגם לידידי שהצטרף, חבר הכנסת וקנין.

מיקי לוי: אין שליחות גדולה מאשר לטפל בנושא העיוורים.

מיקי לוי: זו קבוצה מאוד מאוד מוחלשת, שזקוקה לסיוע חברתי, כלכלי, כל יום, שעה-שעה.

מיקי לוי: ההוצאות שלהם הן אדירות.

מיקי לוי: זה קהל ששבוי בתוך חשכה מוחלטת כל החיים.

מיקי לוי: יצא לי להיפגש גם עם כאלה שראו טרם הפיכתם לעיוורים.

מיקי לוי: אלה שהם עיוורים, זה המצב שקיבלו.

מיקי לוי: אבל מי שהפכו מרואים לעיוורים, עולמם חשך עליהם.

מיקי לוי: רק כשאתה מדבר אתם אתה מסוגל להבין באיזה עולם חשוך ובלתי נראה הקבוצה הזאת נמצאת.

מיקי לוי: חובה עלינו, על הבית הזה, על החברה במדינת ישראל, להגיש סיוע.

מיקי לוי: יצא לי, נקרתה בדרכי בקדנציה הקודמת הזכות להעביר תקציב די גדול לעיוורים, תקציב הדרכה.

מיקי לוי: אז כל זמן שבאים הביתה, באים מהביטוח הלאומי ובודקים: איפה הברז, איפה הכפתורים של החולצה, איפה השולחן – כולם יודעים, כי הם חיים שם את מרבית זמנם.

מיקי לוי: אבל כשהם יוצאים החוצה ובא לו ללכת לקניון או בא לו ללכת סתם ברחוב או לעלות לאוטובוס, הבעיות מתחילות.

מיקי לוי: איך מסתדרים עם מדרכות, איך עולים, איך לא נתקלים בגדרות, וכו' וכו'.

מיקי לוי: ומדינת ישראל לא נתנה תקציב הדרכה לעיוורים לתקופה של היציאה מהבית, או כשהם שינו מקום מגורים.

מיקי לוי: עשינו מאמצים אדירים והעברנו את התקציב הזה, והיום יש תקציב הדרכה לעיוורים.

מיקי לוי: מה שמבוקש כאן זה להמשיך לתת פתרון לאותם מפעלים שהם אור בקצה המנהרה עבור העיוורים האלה.

מיקי לוי: אני השתתפתי, אני לא זוכר אם אתה השתתפת אתי, בוועדת הכספים – הגיעה החשבת הכללית באוצר והתחייבה: אף שיש חוסר תקציב ואף שיש תקציב של 1 חלקי 12, הנושאים האלה לא ייפגעו.

מיקי לוי: ברשותך – שמך מתנוסס בראש הבקשה הזאת של ההצעה לסדר-היום; אני, ברשותך, מחר ארים טלפון לחשבת הכללית – תרצה, תעשה את זה אתה, יש לך זכות יוצרים – ואני אשאל את מיכל עבאדי, שאני מאוד מאוד מעריך את יושרה ומומחיותה: מדוע לא מועבר כסף עבור המפעלים האלה?

מיקי לוי: זו חובה שלנו לדאוג להם.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי, תודה רבה לכם.

נורית קורן: תודה רבה גם לך.

נורית קורן: אחריו יעלה חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן אסף חזן – בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אין ספק שעד היום, או יותר נכון לומר, גם היום, בחברה הישראלית, שלא לומר בעולם כולו, יש פחד שנובע בעיקר מחוסר הכרה וחוסר ודאות כלפי אנשים עם מוגבלויות בכלל ועיוורים בפרט.

אורן אסף חזן: לעתים זה מרגיש כאילו יש כאלה שזה נוח להם להתרחק, לזוז הצדה.

אורן אסף חזן: צריך לומר את הדברים בצורה ברורה: בעלי מוגבלויות ועיוורים הם אזרחים שווים לכל דבר, ולעתים, יש לומר, אפילו מגיע להם מעבר.

אורן אסף חזן: לא ייתכן שרק מכיוון שהנושא הזה הוא לא נושא שהוא ב"מיינסטרים", הוא לא נושא שהוא צבעוני, יהיו כאלה שיהיה להם נוח לטאטא את זה מתחת לשולחן, ובסוף נפגעים אלה שצריכים אותנו יותר מכול.

אורן אסף חזן: ייתכן שהגענו למצב שאנחנו מתנהגים בעיוורון דווקא כלפי אלה שאנחנו צריכים להראות להם את האור?

אורן אסף חזן: השיח פה הוא בכלל לא בנושא תקציבי, בנושא העובדים עצמם, בנושא המפעלים.

אורן אסף חזן: זה נכון, אנחנו צריכים לקדם; אנחנו חברה ששמה על דגלה גם נושאים חברתיים, גם נושאים כלכליים; אנחנו מתפארים שנים בכך שאנחנו הצלחנו לייצב את הכלכלה, אנחנו מצליחים להרים אותה למעלה, הצלחנו לעבור משברים.

אורן אסף חזן: אבל בסוף, בעצם הסגירה התקציבית למקומות האלה – יש פה פגיעה כפולה: פגיעה באזרחים, באותם אלה שזקוקים לנו יותר מכול.

אורן אסף חזן: הם דואגים לעצמם, הם עושים הכול כדי לדאוג לעצמם, אבל הם צריכים גם את העזרה שלנו, ואנחנו לא נושיט להם פה יד.

אורן אסף חזן: וגם פגיעה, בעצם סוג של צביעות כלפי הכלכלה.

אורן אסף חזן: כי אם בסוף גם מפעלים ייכנסו לפשיטת רגל, מה, מה נגיד אז?

אורן אסף חזן: אם כן, הפגיעה כאן היא כפולה.

אורן אסף חזן: אני לא אכנס פה לעניינים טכניים, בטח שלא לעניינים של נתונים, אבל האמירה צריכה להיאמר.

אורן אסף חזן: אנחנו לא ניתן כאן בבית הזה – וחברי חבר הכנסת איציק שמולי, שפעם אחרי פעם מרים פה את הדגל של הנושאים החברתיים, את הנושאים של האנשים האלה שאין מי שישמיע את הקול שלהם – ראשית, אני רוצה להגיד לך תודה.

איציק שמולי: – – –

אורן אסף חזן: אני לומד ממך יום-יום.

אורן אסף חזן: אני מקווה, מאחל לעצמי ולרבים פה בבית הזה להמשיך להסתכל עליך וללמוד.

אורן אסף חזן: הדבר השני שאני רוצה להגיד: אנחנו באמת צריכים – – –

חיים כץ: – – –

אורן אסף חזן: מה זה?

חיים כץ: מה, אנחנו לא מעלים את – – –?

אורן אסף חזן: כבוד השר ימתין ויראה – –

איציק שמולי: חיים – –

אורן אסף חזן: – – שאני אחמיא לו לפחות – – –

איציק שמולי: – – אני אמרתי שלמדתי ממך.

אורן אסף חזן: כבוד השר, הסבלנות משתלמת.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: – – –

אורן אסף חזן: אני מכיר את חברי – – –

נורית קורן: – – – עוד לפני.

אורן אסף חזן: אני מכיר את – –

נורית קורן: רגע, יש עוד זמן.

אורן אסף חזן: – – חברי, שלימים גם כיניתי אותו כמו אבא בשבילי, שאני ממנו למדתי על הסבלנות.

אורן אסף חזן: הסתכלתי על השעון, ראיתי שהיו לי עוד 40 שניות, אמרתי: חצי דקה, דקה, לפחות, אני אקדיש – –

חיים כץ: – – –

אורן אסף חזן: – – אליך.

אורן אסף חזן: סבלנות.

חיים כץ: – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: אם כן, צריך לגעת פה נקודתית בנושא, לא להתבייש ולמצוא, גם אם צריך מתחת לאדמה או במקומות הכי חשוכים, למשוך מהם את התקציב כדי שהמפעלים האלה לא ייסגרו.

אורן אסף חזן: והאנשים האלה, שגם ככה קשה להם, אנחנו נעשה את המעט כדי שיהיה להם קל יותר.

אורן אסף חזן: ובמילה נוספת: ראשית, כבוד השר, עוד לא הספקתי לאחל לך כאן מעל הדוכן מזל טוב.

אורן אסף חזן: אם יש משהו שאני שמח על כך – שדווקא בתיק הזה אתה יושב.

אורן אסף חזן: כולנו רואים ויודעים למה אתה מסוגל.

אורן אסף חזן: כולנו רואים ויודעים את הנחישות שלך ואת העובדה שאין לך פחד להזיז דברים.

אורן אסף חזן: אני בטוח, סמוך ובטוח, שגם בנושא הזה, כמו בכל הנושאים החברתיים, למען העובדים, למען המוגבלים, למען החלשים, למען הנזקקים, למען נשים מוכות – בכלל בכל הנושא הזה, אתה תעשה גם כאן, כמו תמיד.

אורן אסף חזן: וגם לך אני רוצה להגיד תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: וכולם יודעים בדיוק על מה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אני רק מבקשת להבהיר קצת איזו נקודה: אנחנו מדברים על אנשים עם מוגבלות, לא בעלי מוגבלות ואנשים בעלי מוגבלויות.

נורית קורן: בסדר?

נורית קורן: זה מאוד חשוב בסמנטיקה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

אורן אסף חזן: אני אמרתי את זה כי ככה זה נתפס בחברה.

נורית קורן: לא.

נורית קורן: זה עם.

נורית קורן: עם.

אורן אסף חזן: אני אמרתי את זה כדי שאנשים ששומעים יבינו על מה אני מדבר.

נורית קורן: אבל עם, עם.

קריאה: – – –

נורית קורן: עם מוגבלות.

עיסאווי פריג': תמיד אתה אומר דברים מעניינים, חזן.

אורן אסף חזן: אתה לומד ממני הרבה.

אורן אסף חזן: זה בסדר.

עיסאווי פריג': עכשיו קיבלתי שיעור – – –

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש – –

אורן אסף חזן: כן?

עיסאווי פריג': קיבלתי שיעור – – –

נורית קורן: בבקשה, לא להפריע לחבר הכנסת זחאלקה.

עיסאווי פריג': – – –

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי.

ג'מאל זחאלקה: – – רבותי חברי הכנסת, עמיתי בכנסת שדיברו לפני, תיארו את המצב שהממשלה לא מעבירה כסף למפעלים מוגנים שבהם עובדים עיוורים.

ג'מאל זחאלקה: זו אמת.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אני בדקתי את הנושא הזה וזה נכון.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אין על כך עוררין.

ג'מאל זחאלקה: לפני שנדע מה הסיבה ואיך זה קרה – זה דבר שהוא לא צודק, לא הוגן, כי הנפגעים העיקריים ממנו אלה העיוורים עצמם.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מכיר את המפעלים, לא מכיר את ההיסטוריה שלהם, אם אלה מפעלי צדקה או מפעלים למטרות רווח, מה האיכות של העבודה שם.

ג'מאל זחאלקה: סוגרים מפעל, לא נותנים לו כסף, אז הנפגע הוא העיוור.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, אמרתי לעצמי: לא יכול להיות שהמשרד, רוצים לעשות את זה ככה.

ג'מאל זחאלקה: פתאום התעוררו בבוקר, המפעלים האלה שממומנים עשרות שנים, פתאום אין להם כסף.

ג'מאל זחאלקה: אז מישהו לחש באוזני היום שרוצים לשנות.

ג'מאל זחאלקה: המפעלים האלה קיימים כבר 50 שנה ו-40 שנה ורוצים לעשות רפורמה, ולכן מייבשים את המפעלים האלה.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, ככה לא עושים רפורמה.

ג'מאל זחאלקה: השקיפות מחייבת והממשל התקין מחייב והצדק מחייב שצריך לדאוג לעיוורים בלי להיכנס בכלל אם זה נכון, לא נכון, הרפורמה במצב, בתקופת המעבר.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות, לתת להם ליפול בין הכיסאות.

ג'מאל זחאלקה: אתה מכין לו כיסא חדש – הכיסא הישן, אל תיתן לו ליפול.

ג'מאל זחאלקה: לא עוזבים את הישן שבו עובדים אנשים עד שייבנה החדש.

ג'מאל זחאלקה: ומה יעשו בינתיים?

ג'מאל זחאלקה: הרי האנשים האלה סובלים ממילא.

ג'מאל זחאלקה: למה להתעמר בהם?

ג'מאל זחאלקה: למה האטימות הזאת?

ג'מאל זחאלקה: למה חוסר ההגינות הזה, חוסר האכפתיות?

ג'מאל זחאלקה: לכן, הדעת נותנת שממשיכים עם הישן עד שבונים את החדש.

ג'מאל זחאלקה: לא משאירים תקופה לא מובנת באמצע.

ג'מאל זחאלקה: זו הבעיה, ועל כך, כבוד השר, אנחנו מדברים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו – – –

נורית קורן: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שההצעה שלך יותר טובה מהמצב הקיים, אבל בינתיים, בחודשים האלה, אתה מפקיר את העיוורים, ואסור שזה ייעשה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

נורית קורן: תודה גם לך.

נורית קורן: חבר הכנסת שר הרווחה חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בישראל יש כ-25,000 עיוורים ולקויי ראייה.

חיים כץ: משרד הרווחה והשירותים החברתיים חותר לעזור לאוכלוסיית העיוורים ולקויי הראייה בכל תחומי החיים, ובייחוד לנסות ולשפר את איכות החיים שלהם.

חיים כץ: באמצעות השירות לעיוור במשרד הרווחה מוצע מגוון רחב של שירותי שיקום בכל רצף הגילים ובכל תחומי החיים: האישי, התעסוקתי, החברתי – כדי שאוכלוסייה ייחודית זאת תוכל לממש את זכויותיה הבסיסיות ולהגיע לתפקוד מרבי ויעיל בחברה.

חיים כץ: מבחינה תעסוקתית, משרד הרווחה, באמצעות השירות לעיוור, התקשר עם כמה זכיינים שזכו במכרז להפעלת 11 מפעלים מוגנים לאנשים עיוורים ולקויי ראייה אשר אינם מסוגלים להשתלב בשוק העבודה החופשי.

חיים כץ: מפעלים אלה פרוסים בכל רחבי הארץ ונותנים מענה תעסוקתי לכ-850 איש.

חיים כץ: העיוורים עובדים עבודה יצרנית ברמות תפעול שונות בהתאם ליכולותיהם התעסוקתיות השונות, וזוכים לשכר, לתנאים סוציאליים: דמי ביטוח לאומי, גמלת דמי ליווי לעיוור, ימי חופשה ותנאי רווחה נוספים.

חיים כץ: אני יודע שזה לא מספיק.

חיים כץ: אני רואה שגם עובדי משרד הרווחה לא מרוויחים מספיק, ו-60% מהם מקבלים תוספת השלמת הכנסה, לצערי.

חיים כץ: והעובדים הסוציאליים לא מרוויחים.

חיים כץ: ההתקשרות המכרזית הסתיימה והמשרד יצא למכרז חדש – חבר הכנסת זחאלקה.

חיים כץ: חבר הכנסת זחאלקה.

נורית קורן: חבר הכנסת זחאלקה, השר רוצה – –

חיים כץ: ואללה – –

נורית קורן: – – שתשמע את תשובתו.

חיים כץ: – – דיברת וביקשת שאני אענה לך.

חיים כץ: אני אענה לך.

ג'מאל זחאלקה: כן, כן.

ג'מאל זחאלקה: סליחה.

חיים כץ: זה לא בתשובה מוכנה.

חיים כץ: לצערי, הרגולציה במדינת ישראל, בכל התחומים – לצערי, אני אומר לך – לא שאני מסכים לזה, אבל אלה כללי ההתנהלות במדינה – – –

ג'מאל זחאלקה: הכללים הלא-נכונים.

חיים כץ: אז אתה חבר כנסת.

חיים כץ: תגיש הצעת חוק, תשנה אותם.

ג'מאל זחאלקה: טוב.

חיים כץ: זו, אתה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – תתמוך בי.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא – – –

חיים כץ: תקשיב.

ג'מאל זחאלקה: אני כבר – – –

נורית קורן: תגיש.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – מציע, ככה – – –

נורית קורן: תגיש, תגיש.

חיים כץ: תקשיב – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: אני לא זוכר שאתה הבאת הצעת חוק חברתית.

חיים כץ: אז תבוא.

חיים כץ: תקשיב, הרגולציה, ברגע שמישהו גמר את המכרז שלו, את החוזה שלו, לצערי – ואני אומר לך, לצערי – הכול נקטע.

חיים כץ: ואנשים נפגעים, ואין גמישות בעניין הזה ואין יתר מחשבה.

חיים כץ: אין יתר מחשבה.

חיים כץ: צריך להגיד, גם צריך להתכונן למכרז נגיד חצי שנה לפני, אבל יחד עם זה – וכשיוצא מכרז ולא עומדים בתנאי המכרז ורוצים תנאים ומצב יותר משופר, אז המדינה צריכה להגיד: רק רגע.

חיים כץ: יש לנו "גרייס" של x חודשים, חצי שנה, שנה, לצאת למכרז נוסף, ולא לסגור מפעלים ולפגוע באוכלוסיות האלה.

חיים כץ: אלה האוכלוסיות הכי מוחלשות, והם צריכים לקבל לפי סדר העדיפויות.

חיים כץ: והרגולציה היא קטלנית פה, בעניין הזה, וזה לא בסדר.

איציק שמולי: קל וחומר שחלק מההסכמים הם לשנה.

חיים כץ: זה לא בסדר.

חיים כץ: לא שאני מסכים, תאמין לי, אבל אני לא לבד במגרש.

חיים כץ: אני, כמוך, נמצא במגרש שיש בו כללים נוקשים.

חיים כץ: אם היו נותנים לי להגמיש אותם, אז תאמין לי – היו לך הערות אחרות וגם לי היו הערות, ולא היינו מגיעים למושלמות, אבל אני חושב שהמצב היה יותר טוב.

חיים כץ: אבל מה לעשות, אנחנו נמצאים במדינה רגולטורית בכל הנושאים, ואתה המחוקק.

חיים כץ: אני מצפה שתגיש הצעת חוק כמחוקק.

חיים כץ: לא לעמוד על הדוכן ולצעוק עלי כשאני מסכים אתך.

חיים כץ: תגיש הצעת חוק, שפר את המצב.

חיים כץ: יש איציק שמולי, מגיש הרבה הצעות חוק חברתיות.

חיים כץ: קארין אלהרר מגישה הצעות חוק חברתיות.

קריאה: – – –

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: אני לא יודע לענות לך.

חיים כץ: אם הייתי יודע לענות לך, הייתי עונה לך.

חיים כץ: ההתקשרות המכרזית הסתיימה והמשרד יצא במכרז חדש.

חיים כץ: הוא יצא.

חיים כץ: למכרז ניגשו תשעה מציעים שונים אשר הגישו הצעות ל-11 מפעלים, מתוכם זכו ארבעה מציעים שונים להפעלת חמישה מפעלים.

חיים כץ: חמישה מציעים נדחו, ולא נמצא זכיין להפעלת שישה מפעלים.

חיים כץ: זאת הבעיה, שאמרתי לך שצריך לתת אישור.

חיים כץ: הסיבות לפסילת ההצעות היו בעיקר סביב עמידה בדרישות הסף.

חיים כץ: אלה שהציעו את המכרז, כנראה גם המספרים והרווחיות מאוד נמוכה, אז הם לא עמדו בדרישות הסף למבנה הולם, למקום עבודה הולם לעיוורים, כאשר המבנה המוצע אינו מספק הגנה ובטיחות לעובדים העיוורים.

חיים כץ: גם זה אנחנו לא רוצים שיקרה.

חיים כץ: אנחנו רוצים שמי שיוצא למכרז – שאנשים יקבלו, אף שהם לא רואים שהם נמצאים במבנה לא הולם, שהם יהיו במבנה הולם.

חיים כץ: מציע אחד נפסל מסיבה של אי-עמידה בדרישות הסף לכישורי מנהל המפעל.

חיים כץ: המשרד נערך לפתרון מיידי של הבעיה, הן לטווח הארוך והן לטווח הקצר.

חיים כץ: בטווח הארוך, המשרד יצא בקרוב במכרז משלים לאיתור זכיינים מתאימים העומדים בדרישות.

חיים כץ: בטווח המיידי המשרד שילם בחודש יוני מקדמה על חשבון תשלום חודש מאי, ובימים אלה הוא שילם מקדמה על חשבון תשלום חודש יוני.

חיים כץ: במקביל, הוסדרה ההתקשרות עד סוף השנה, עד איתור זכיינים במכרז המשלים.

חיים כץ: זאת אומרת – זחאלקה, שמעת מה המשרד עשה?

חיים כץ: המשרד עשה בערך את מה שאמרתי לך.

חיים כץ: בצורה זו המפעלים ממשיכים לספק את השירות, ותעסוקת האנשים העיוורים לא נפגעה אף ליום אחד, אף שאנחנו יודעים שיש עכשיו מפעל בקריית-גת שנקלע למצוקה, ונצטרך לגעת ספציפית במפעל הזה ולראות איפה אנחנו עומדים.

חיים כץ: אני מקווה שאתם תסתפקו בתשובת השר והמשרד, ונוריד את המשך הדיון.

חיים כץ: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: המציעים, אתם מסתפקים בתשובת השר, או שאתם רוצים להעביר לדיון בוועדה?

איציק שמולי: – – –

חיים כץ: – – – לא מפריע לי, אבל בשביל מה, סתם אתה מתיש את הוועדה.

חיים כץ: תן לה לעשות משהו פרודוקטיבי, שתוכל לקדם עניינים – – –

איציק שמולי: אני מוכן לוותר, אני סומך על המחוקק.

אורן אסף חזן: – – –

נורית קורן: אתה מסכים להסתפק בדיון במליאה?

נורית קורן: זחאלקה, מספקת אותך תשובת השר ולא להעביר?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים דיון כאן – – – בואו לא נהיה טכניים.

ג'מאל זחאלקה: דבריך אומרים שצריך – – –

נורית קורן: כן או לא?

נורית קורן: חבר הכנסת זחאלקה, ועדה או תשובת השר?

ג'מאל זחאלקה: ועדה.

ג'מאל זחאלקה: אורן.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: לא שמעת מה הוא הסביר?

נורית קורן: אז אנחנו מצביעים.

נורית קורן: אנחנו מצביעים קודם כול אם להעביר את זה לוועדה.

נורית קורן: מי שרוצה להעביר לוועדה זה בעד, מי שלא מעביר לוועדה זה נגד.

נורית קורן: אחר כך, נמשיך.

נורית קורן: אורן, אתה רוצה להצביע?

נורית קורן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 9 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 8, נגד – 9.

נורית קורן: הנושא הוסר מסדר-היום, ואנחנו עוברים להצעה הבאה.

נורית קורן: היפגעות ילדים ובני-נוער בחופש הגדול 2015

נורית קורן: ההצעה הבאה היא: היפגעות ילדים ובני-נוער בחופש הגדול 2015, מס' 738, 740, 752, 783 ו-824.

נורית קורן: ישיב על זה סגן שר החינוך מאיר פרוש.

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

נורית קורן: אחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, נושא תאונות הדרכים בקרב ילדים ובני-נוער הוא כאוב מאוד והוא מאוד קרוב ללבי.

מירב בן ארי: רק הבוקר עסקנו בהצעת החוק בנושא האופניים החשמליים, שעברה את הקריאה הטרומית.

מירב בן ארי: אנחנו נמצאים בחודשי הקיץ, ובחודשים אלה כל החיים של הילדים משתנים.

מירב בן ארי: אין להם מסגרת קבועה, הם מסתובבים הרבה, משוטטים הרבה בחוץ, ולכן בחודשים יולי-אוגוסט כמות הנפגעים בתאונות דרכים בקרב בני-נוער וילדים גבוהה יותר מהממוצע השנתי.

מירב בן ארי: לדוגמה, באוגוסט 2013 – 278 נפגעים מתאונות דרכים אל מול 240 בממוצע שנתי.

מירב בן ארי: נלך לאוגוסט 2014 – 254 נפגעים אל מול 232 בממוצע שנתי.

מירב בן ארי: בשנת 2014 נפגעו 1,400 ילדים ובני-נוער, ו-94 מתוכם נפצעו קשה.

מירב בן ארי: אנחנו יכולים לראות שבכל שנה נהרגים בתאונות דרכים בקיץ – אני מקווה שאתה שומע אותי, סגן השר, זה חשוב, נתונים מעניינים, אגב – – –

מאיר פרוש: אני נשאר פה אף שיש הלוויה בחיפה של אחד מהאדמו"רים הגדולים.

מירב בן ארי: תודה רבה, סגן השר.

מירב בן ארי: 20 ילדים נהרגו רק בקיץ האחרון בתאונות דרכים.

מירב בן ארי: בשנים 2011–2013 פונו 50,000 בני-נוער וילדים לבתי-חולים בעקבות מעורבות בתאונות דרכים.

מירב בן ארי: מדינת ישראל "שמרה" על המקום הראשון באחוז הילדים מכלל ההרוגים בתאונות דרכים בין מדינות העולם, כאשר הפגיעים ביותר הם הולכי הרגל.

מירב בן ארי: שליש מההרוגים בתאונות דרכים במדינת ישראל בעשור האחרון הם הולכי רגל, וזה שיעור גבוה יחסית לכל המדינות במערב-אירופה.

מירב בן ארי: תראו, אלו הנתונים הבסיסיים, כדי להבין כמה התופעה הזאת בעייתית וכמה היא קשה, אבל אנחנו צריכים להבין שבסופו של דבר, מה שבדרך כלל גורם להרג או לפציעות, בדרך כלל, זה התנהגות הולכי הרגל.

מירב בן ארי: חוסר תשומת לב, התפרצות לכביש, חציה לא במעבר חציה, חציה באור אדום, כמו שאנחנו רואים תמיד, וכמובן, מה שקורה בשנים האחרונות באמת, הסחת הדעת עקב השימוש בטלפון נייד.

מירב בן ארי: אבל, וזה חשוב, בואו לא נטעה: האחריות לתאונות הקטלניות ביותר היא דווקא של הנהגים.

מירב בן ארי: אני יכולה לציין עבירות כמו אי-מתן זכות קדימה להולכי רגל ברמזור, אפילו, ברמזור ירוק; אי-מתן זכות קדימה במעבר חציה; נסיעה לאחור הרבה פעמים – –

נורית קורן: נא לסיים.

מירב בן ארי: – – ומהירות מופרזת.

מירב בן ארי: רגע, זה נושא חשוב, אז, גברתי היושבת-ראש – –

נורית קורן: היו לך שלוש דקות, מה לעשות.

מירב בן ארי: – – עוד דקה אני אבהיר גם את הנקודה החשובה.

נורית קורן: צריך לעמוד בזמנים.

מירב בן ארי: חוץ מזה שחמד עמאר לא נמצא, אז – – –

אחמד טיבי: לא להסתבך עם מירב.

נורית קורן: אם אתה אומר, אז אני צריכה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד, חוץ מזה שדיברתי על הנתונים, ודיברתי באמת על הפגיעות גם של הולכי הרגל וגם של הנהגים, אין ספק שהתופעה התרחבה עקב הנושא שעליו דנו בבוקר, שזה האופניים החשמליים, ואמרתי שיש עלייה חדה של 237% בנפגעים עקב אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: אני רוצה רק להגיע לסיכום.

מירב בן ארי: אני עבדתי בעשר השנים האחרונות עם בני-נוער, ועבדתי בחינוך הבלתי-פורמלי.

מירב בן ארי: בסופו של דבר זה הכול חינוך, וזה ידוע.

מירב בן ארי: אני מבקשת להבהיר את הנושא.

מירב בן ארי: כמובן נשמע את תשובת השר, אבל המטרה בעצם של השיח הזה היום בלהעלות את זה לסדר-היום היא להביא את הנושא של תאונות דרכים בקרב בני-נוער וילדים לוועדת החינוך, מתוך מקום של הבנה.

מירב בן ארי: לא ללמד אותם תיאוריה – כי זה גם משרד התחבורה לא מסכים, אני יודעת – אלא לתת להם חינוך תעבורתי: מה הם אותם שלטים, מה הם אותם תמרורים, איך להתנהג בצורה אחראית, גם כשחוצים במעבר חציה, אבל גם בכלל התנהגות בכביש ועל המדרכות.

מירב בן ארי: חינוך והסברה תעבורתיים – – –

נורית קורן: תודה רבה, חברת הכנסת – – –

מירב בן ארי: דקה.

נורית קורן: מירב, אני כבר נתתי לך מעבר לזמן.

מירב בן ארי: אני יודעת, אבל מה אם חמד עמאר שהציע את ההצעה ונתן לי את – – –

נורית קורן: זה לא שייך.

מירב בן ארי: לא שייך?

נורית קורן: לא שייך, ממש.

מירב בן ארי: טוב, בסדר, אז אני אסכם במשפט אחרון, שאנחנו – – –

נורית קורן: כבר עברנו יותר מדי.

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: אוקיי.

נורית קורן: חברת הכנסת, המסר הובן, תודה רבה.

מירב בן ארי: המסר הובן?

נורית קורן: המסר הובן.

מירב בן ארי: אני מודה.

מירב בן ארי: מודה לכם על ההקשבה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אני מבקשת מסגן השר – – –

מירב בן ארי: רציתי להגיד גם שהמסר חשוב, נכון?

נורית קורן: סגן שר החינוך מאיר פרוש.

נורית קורן: המסר הובן, הנושא חשוב.

נורית קורן: סגן שר החינוך מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אבל יש עוד דוברים.

נורית קורן: אה, סליחה, סליחה.

נורית קורן: אני רוצה ללכת הביתה.

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

נורית קורן: ואחריה – – –

מאיר פרוש: את כל כך בטוחה בתשובה שלי – – –

נורית קורן: ואחריה – חבר הכנסת יואב בן צור.

נורית קורן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, את האמת, אני חושבת שזה לא מקרה שכמה מחברי הכנסת הגישו את הבקשה הזו.

עאידה תומא סלימאן: נוסף על הממצאים והעובדות שנתנה חברת הכנסת מירב, והבנתי שבשבוע שעבר התקיים איזה דיון בנושא הזה בוועדה לזכויות הילד, בכל זאת, מפני שזה נושא חשוב ומפני שזה נושא שבעיני – ואני אביא את העובדות עכשיו – כרוך באמת בחיים ומוות של הצעירים שלנו, של הילדים, אני חושבת שכדאי מאוד שוב להעלות את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: מדי שנה כ-190,000 ילדים ובני-נוער מגיעים לחדרי מיון בגין היפגעות וכ-23,500 מהם מתאשפזים.

עאידה תומא סלימאן: קרוב ל-200 מהם נפגעים אנושות, וכ-120 מקרים מסתיימים במוות.

עאידה תומא סלימאן: בשנים 2011–2015 רוב מקרי המוות עקב היפגעות בלתי מכוונת בחופשות הקיץ התרחשו בתאונות דרכים: 36 הרוגים, 34% מכלל מקרי המוות בשנים אלו.

עאידה תומא סלימאן: רוב תאונות הדרכים הקטלניות בחופשות הקיץ בשנים אלה התרחשו כאשר הילד הנפגע היה הולך רגל – 36% מהן.

עאידה תומא סלימאן: בשנים אלו, 30% ממקרי המוות בהיפגעות בלתי מכוונת התרחשו בגין טביעה.

עאידה תומא סלימאן: על-פי משרד הבריאות, בשנת 2013 פנו לחדר מיון עקב תאונות עבודה 118 בני-נוער בחודש יולי.

מירב בן ארי: לא תאונות עבודה, תאונות דרכים.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: היו גם תאונות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מוסיפה עוד דרך היפגעות.

עאידה תומא סלימאן: 118 בני-נוער בחודש יולי ו-111 בני-נוער בחודש אוגוסט, מספר פניות גבוה ב-62% ממספר הפניות הממוצע של בני-נוער בחודש בגין תאונות עבודה באותה שנה.

עאידה תומא סלימאן: מספר הילדים ובני-הנוער שנהרגו בחופשות הקיץ בשנים 2011–2014 במגזר היהודי ובמגזר הערבי היה שווה: 52 הרוגים בכל אחד משני הצדדים.

עאידה תומא סלימאן: היות ששיעור הילדים הערבים באוכלוסייה בישראל בשנים הללו היה 26.4%, שיעור היפגעותם של ילדים ערבים בחופשות הקיץ היה גבוה כמעט פי-שלושה משיעור היפגעותם של ילדים יהודים.

עאידה תומא סלימאן: ילדים ובני-נוער ערבים הם כ-28% מכלל אוכלוסיית הילדים ובני-הנוער בישראל, אך כ-53% ממקרי המוות בהיפגעות של ילדים ובני-נוער הם בקרבם.

נורית קורן: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: אני אנסה.

עאידה תומא סלימאן: במצב שבו האוכלוסייה הערבית באופן כללי יותר ענייה, כ-60% מהילדים הערבים חיים מתחת לקו העוני, אין מקומות בילוי מפוקחים או מבוקרים; המשפחות, אין להן היכולת הכספית לממן תוכניות לקיץ.

עאידה תומא סלימאן: משמעו של דבר, הילדים מסתובבים יותר ברחובות, הילדים משוטטים, אין להם מסגרות בקיץ, והם עלולים להיפגע יותר.

נורית קורן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבמציאות כזו מוטלת אחריות על משרד החינוך לקחת אחריות לילדים האלה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

מירב בן ארי: את רואה שזו תופעה חוצת מגזרים.

נורית קורן: ברור.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, מכובדי סגן השר, חברי חברי הכנסת, החופש הגדול רק התחיל, אולם, לצערנו הרב, בני-נוער רבים כבר פורקים כל עול ומסכנים את בריאותם.

יואב בן צור: דווח השבוע בתקשורת כי ארבעה נערים נפגעו השבוע משתיית אלכוהול וטופלו במרכז שניידר לרפואת ילדים כשהם במצב של עילפון ומחוסרי הכרה עקב שתיית יתר.

יואב בן צור: מדובר בשתי נערות בנות 15 ו-16 שנפגעו משתיית אלכוהול בזמן שהיו במסיבה עירונית בפתח-תקווה ובנער ונערה בני 17 שהגיעו לבית-החולים לאחר ששתו במסיבה פרטית.

יואב בן צור: אימה של אחת הנערות שנפגעו תיארה כי אחת משתי התאומות בנות ה-15 שלה זיהתה שאחותה נמצאת תחת השפעה של אלכוהול והתקשרה לאחיה, שהוא חובש צבאי.

יואב בן צור: הוא הגיע למקום, נתן לה לאכול ולשתות, ובהמשך הכניס לה עירוי.

יואב בן צור: היא הייתה מטושטשת כשהגעתי למיון, כך מספרת אימה, אבל גם נבוכה ומבוישת.

יואב בן צור: האם הוסיפה: אנחנו מדברים בבית, ואני מראה להם כתבות ונרקומנים ברחוב, כדי שידעו לא לגעת בסמים ובאלכוהול.

יואב בן צור: הורים צריכים להכין את הילדים ולדבר אתם על הסכנות, אבל כשהם יוצאים לשתות אין שליטה על מה שקורה.

יואב בן צור: כעסתי וצעקתי באוטו כל הדרך לבית-החולים, אבל אני לא כועסת עליה, אני מקווה שהיא למדה את הלקח שלה דרך ההתנסות הזאת.

יואב בן צור: פרופסור יחזקאל ויסמן, מנהל המחלקה לרפואה דחופה במרכז שניידר לרפואת ילדים, אמר: הנערים שפונו אלינו שלשום הגיעו שיכורים לחלוטין ובהכרה מעורפלת.

יואב בן צור: לא נשקפה להם סכנת חיים, אבל לא היה אפשר ליצור אתם קשר והם שכבו מעורפלים.

יואב בן צור: נתנו להם טיפול תומך ועירוי נוזלים, ולאחר 12 שעות הם שוחררו לביתם.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, תופעת שתיית אלכוהול בקרב בני-הנוער, ובפרט בחופש הגדול, מטרידה ומסוכנת.

יואב בן צור: כמו כן, גם גיל הנערים המשתכרים הולך ויורד, וכבר ראינו תופעות שכאלו גם אצל בני 13 ו-14.

יואב בן צור: עם תחילתו של החופש הגדול נדרשת הגברת האכיפה בתקופה זו למניעת מכירת אלכוהול לקטינים בניגוד לחוק, וכמו כן, בוודאי מעורבות של החינוך הבלתי-פורמלי ככל הניתן, כדי למנוע הישנות של מקרים קשים אלה.

יואב בן צור: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: סגן שר החינוך מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, משרד החינוך קבע מדיניות ומפעיל תוכניות ופעולות מניעה בנושאי זהירות בדרכים ואורח חיים בטוח ומניעת התנהגויות סיכון במהלך כל השנה, ובוודאי בימי חופשת הקיץ.

מאיר פרוש: המשרד מפעיל תוכניות ייעודיות לגני-הילדים בבטיחות וזהירות בדרכים ובבטיחות כללית.

מאיר פרוש: המשרד מפרסם גם באתר ובאמצעים אחרים הנחיות לתלמידים, לסגלים החינוכיים ולהורים בנושאי הבטיחות והזהירות בדרכים, כחלק מהחינוך להתנהגות בטוחה במרחבי ההימצאות של ילדים בשנת הלימודים ובחודשי הקיץ.

מאיר פרוש: בבתי-הספר פועלים גם רכזי בטיחות בדרכים שמפעילים תוכנית לימודים בית-ספרית בבטיחות בדרכים כחלק אינטגרלי של החינוך למניעה ולהתנהגות נכונה ובטוחה.

מאיר פרוש: בשנתיים האחרונות בלבד מפעיל אגף זהירות בדרכים תוכנית הנקראת "מעטפת הבטיחות", אשר מטרתה להסדיר באופן בטוח את הגעתם ויציאתם של התלמידים לבית-הספר וממנו, כך שאופני ההגעה לבית-הספר יהיו מאורגנים ובטוחים למשתמשי הדרך השונים – –

נורית קורן: חבר הכנסת טיבי, אתה מפריע.

מאיר פרוש: – – אלה הבאים ברגל, בהסעות הורים ובהסעות מאורגנות, ואת משמרות הזה"ב שמסייעות לתלמידים צעירים בכיתות היסוד לחצות את המעברים ליד בית-הספר בבטחה.

מאיר פרוש: לגילאי בית-הספר היסודי מפעיל אגף זהירות בדרכים תוכניות ופעולות המלמדות ומחנכות להשתלבות בטוחה במרחבים הציבוריים שבהם נמצאים התלמידים, לפי גיל: כללי חציה נכונה ובטוחה, רכיבה נכונה ובטוחה על אופניים, הכרת שכונת המגורים שלי וסביבת בית-הספר, קביעת המסלול הבטוח לבית-הספר וממנו, הכרת סוגי הדרך ומשתמשי הדרך ועוד.

מאיר פרוש: בבתי-הספר העל-יסודיים גם מוקנה חינוך לבטיחות בדרכים, והוא עוסק בהטמעת עקרונות הבטיחות כאורח חיים בהיבטים של כלל משתמשי הדרך: כהולכי רגל, כרוכבי אופניים וכנוסעים ברכב.

מאיר פרוש: בכיתות י'-י"א ההתמקדות היא בהכנה ובחינוך של התלמידים לקראת עולם הנהיגה מנקודת עולם של הנהג או הנהגת ועייפות בנהיגה, היסח הדעת, לחץ חברתי, ציות לחוק ועוד.

מאיר פרוש: ודבר נוסף, משרד החינוך מפעיל זו כבר השנה השנייה בקיץ את "בתי-הספר של החופש הגדול", שבה תלמידי כיתות א' וב' ברחבי הארץ מקיימים עם הצוותים החינוכיים של בתי-הספר פעילות מגוונת במהלך חודש יולי, אשר במהלכה התלמידים נמצאים בבית-הספר ופחות נתונים לסכנות אשר מציב החופש הגדול לאותם ילדים.

מאיר פרוש: באתר "בתי-הספר של החופש הגדול" יש הצעה לפעילות גדולה ומגוונת גם בזהירות בדרכים.

מאיר פרוש: "קיץ אחר לילדים ולנוער" – זה עוד פרויקט: חופשת הקיץ מהווה אתגר חינוכי משמעותי לטיפוח תרבות פנאי ערכית ומשמעותית, לצד חיזוק המוגנות ומניעת התנהגויות סיכון.

מאיר פרוש: תוכנית קיץ נוספת מיועדת לילדים ולבני-נוער משלב קדם-יסודי ועד לבוגרי כיתות י"ב ובעבור תלמידים עם צרכים מיוחדים.

מאיר פרוש: התוכניות האלה נבנו בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי, איגוד מנהלי אגפי החינוך, ארגון ההורים ומועצות התלמידים, כמענה לצורכי הילדים והנוער.

מאיר פרוש: מטרת הפעילות בגנים ובבתי-הספר היא להכין את התלמידים לחופשת קיץ משמעותית ולסייע להם להתמודד עם אתגרי הקיץ, ליצירת פנאי משמעותי ערכי ולהדרכה למניעת התנהגויות סיכון.

מאיר פרוש: הפעילות כוללת הכנת התלמידים, ההורים והצוותים החינוכיים לקראת חופשות הקיץ בימי שיא, במפגשים משותפים שנערכים ובמערכי שיעור חינוכיים לחיזוק הלמידה, המיומנויות וכישורי החיים של התלמידים בחופשת הקיץ.

מאיר פרוש: כל אלה כונסו למודל הפעלה, ויש דגשים פדגוגיים ותכנים מוצעים להפעלה.

מאיר פרוש: המידע שמפרט את התוכניות, התכנים, הפעילויות, מסגרות הפעילות ומודל ההפעלה מפורסם גם באתר האינטרנט "מחנכים מסביב לשעון" באתר משרד החינוך.

מאיר פרוש: נוסף על כך, המשרד מפרסם הנחיות גם בחוזרי מנכ"ל ובחוזרי מטה משרד החינוך בקטלוג החינוכי בנושאי בטיחות, זהירות בדרכים והימנעות ממצבי סיכון.

מאיר פרוש: אני רוצה לציין דבר נוסף בתחום הזה.

מאיר פרוש: בסקר של ראמ"ה – זה הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך – יש נתונים מאוד מעניינים, אומנם בהקשר אחר, אבל חשוב שזה ייאמר גם בהקשר של הדיון הזה.

מאיר פרוש: שם מדובר על ירידה – כל מקרה אלימות הוא מקרה מצער מאוד, אבל אפשר לראות ירידה במדדי אלימות רבים בבתי-הספר היסודיים, ששם בדרך כלל יש ירידה, אבל אני מדבר על השנים תשס"ט–תשע"א, שבהן נרשמת ירידה ניכרת בשיעורי התלמידים שמדווחים על אלימות מסוגים שונים.

מאיר פרוש: אני מביא את זה מכיוון שגם הפעולה הזו של הפחתת אלימות בבתי-הספר באה אחרי הרבה הרבה מאמצים, מסוג המאמצים שנעשים בהקשר של תאונות הדרכים שיש, ואומנם מצער כל מקרה – ושמעתי כאן את הנתונים, שהם מאוד מדאיגים – אבל זה בהחלט היה יכול להיות, חלילה, הרבה יותר גרוע אם לא היינו משקיעים מאמצים רבים.

מאיר פרוש: בכמה משפטים אני רוצה להתייחס גם להצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יואב בן צור ולומר כך: משרד החינוך מפתח ומפעיל תוכניות התערבות בנושא סמים, אלכוהול וטבק במהלך כל שנת הלימודים, ובמיוחד לקראת היציאה לחופשת הקיץ.

מאיר פרוש: תוכניות ייחודיות אלה הן חלק בלתי נפרד מתוכנית "כישורי חיים", שפועלת בבתי-הספר וחלק מהתוכניות לקידום נוער ובחינוך הבלתי-פורמלי – תנועות הנוער ומועצות הנוער.

מאיר פרוש: מטרת התוכניות היא לחזק את יכולות ההתמודדות של צעירים ומתבגרים עם מצבים מסכנים ולעודד קבלת החלטות המקדמות בריאות ומצמצמות התנהגויות סיכון.

מאיר פרוש: התוכניות כוללות שיח עם מתבגרים במטרה להגביר את המודעות ולעודד הפחתת שיעורי השימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים.

מאיר פרוש: התוכניות הייחודיות מדגישות את חשיבותו של השיח הרציף בכל מסגרות החינוך – הבית-ספרי ומחוצה לו – תוך העברת מסרים אחידים ויצירת דיאלוג המשתף הורים וקהילה.

מאיר פרוש: המשרד מאמין גם ששיח חינוכי כזה יכול להשפיע על עמדות כנגד שימוש בסמים ואלכוהול ועל פיתוח מיומנויות התמודדות עם מצבי חיים ומצבי סיכון בחינוך והסברה, כאשר כל הדברים האלה בהחלט מפחיתים את ההתנהגויות המסוכנות האלה.

מאיר פרוש: תוכניות ההתערבות משולבות גם בתוכנית הבית-ספרית לטיפוח האקלים הבית-ספרי, תוך שיתוף גורמים שונים בבית-הספר ובקהילה, ומותאמות לרצף ההתפתחותי של התלמיד.

מאיר פרוש: התוכניות מותאמות ומתעדכנות בהתאם לנתונים – בית-ספריים וכלל-ארציים.

מאיר פרוש: בארבע השנים האחרונות, במסגרת התוכנית הלאומית להפחתת שתייה בעייתית של אלכוהול, הושם דגש על הפעלת תוכניות התערבות החל בגיל בית-הספר, והמסר המרכזי שמודגש בתוכניות אלה למניעת שתיית אלכוהול, בהתאם למסר הלאומי, הוא ששתיית אלכוהול מתחת לגיל 18 היא מסוכנת ואינה מומלצת.

עיסאווי פריג': – – –

מאיר פרוש: אם אתם לא רוצים לשמוע, אני יכול להסתפק גם בדברים האלה – –

נורית קורן: לא, לא, לא.

מאיר פרוש: – – אבל יש הרבה דברים מעניינים שהמשרד עושה, ואני חושב שטוב עשו חברי הכנסת שהעלו את הנושא, והמשרד מצדו מבקש גם למסור בכנסת, אם זה לא דוח שנתי, לפחות את מה שנעשה לקראת תקופת החופש.

מאיר פרוש: משרד החינוך עובד בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול ועם משרדי ממשלה נוספים, כמו הרווחה, הבריאות, ביטחון פנים והעלייה והקליטה.

מאיר פרוש: ביחידה למניעת סמים, אלכוהול וטבק פועלים מדריכים ממגזרים שונים – ממלכתי, ממלכתי-דתי, ערבי, חרדי – והם המדריכים שמנחים את היועצים והמב"סים בעבודה בבתי-הספר.

מאיר פרוש: המדריכים עובדים בשיתוף פעולה עם גורמים בקהילה, כמו שהזכרתי – הרשות למלחמה בסמים, משטרה, רווחה ועוד.

מאיר פרוש: בבתי-הספר העל-יסודיים ממונה מב"ס שתפקידו להטמיע ולהוביל תוכניות בנושא, והשנה מונו 972 מב"סים.

מירב בן ארי: בכל סוגי בתי-הספר?

מאיר פרוש: אמרתי, זה כולל את כל המגזרים: ממלכתי, ממלכתי-דתי, ערבי וחרדי.

מאיר פרוש: הפעילות בקרב הורים – מחקרים מלמדים כי להורים תפקיד משמעותי בגיבוש עמדות בנוגע לשתיית אלכוהול ולדפוסי התנהגות הקשורים באלכוהול.

מאיר פרוש: לפיכך, ההתניות של המשרד מדגישות את החשיבות של מעורבות הורים, ובתוכניות מוצעות גם פעילויות משתפות הורים, כגון הרצאות, שולחנות עגולים ועוד.

מאיר פרוש: לקראת היציאה לחופשה, כחלק מההכנה לחופשה בטוחה, בתי-הספר הונחו לשוחח עם התלמידים על ניהול זמן מיטבי ועל התמודדות עם מצבי סיכון, כולל השפעות האלכוהול.

מאיר פרוש: באתר משרד החינוך התפרסמה גם איגרת להורים בנושא.

מאיר פרוש: התקיימו גם שיעורים לתלמידים בחטיבות ביניים וביסודי בנושא חופשה בטוחה, שכללו התייחסות לסכנות האלכוהול.

מאיר פרוש: יש תוכנית "מתחברים לנוער בחופים", כמו בשנים הקודמות, שם יפעלו מתחמים המיועדים לבני-נוער הנמצאים בחופשה.

מאיר פרוש: המתחמים יופעלו בחופי אילת, טבריה והגולן, ומתחמים עירוניים בתל-אביב וירושלים.

מאיר פרוש: תוכנית זו היא תוכנית ארצית המופעלת על-ידי משרדי ממשלה שונים שמקדמים שפה אחידה להתמודדות עם התנהגויות סיכון.

מאיר פרוש: הפעילות הבין-משרדית מתקיימת במסגרת התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון – –

איתן כבל: אדוני סגן השר – – –

מאיר פרוש: – – ומובילים אותה משרדי החינוך והרווחה, יחד עם השותפים האחרים כמו ביטחון פנים, משטרה – –

גלעד ארדן: את כל זה עשיתם בחודש?

מאיר פרוש: – – הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול – ואני הזכרתי קודם את – – –

איתן כבל: – – –

מאיר פרוש: הזכרתי את משרד המשטרה, אבל התכוונתי למשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: – – –

עיסאווי פריג': אני מתקזז.

עיסאווי פריג': יוצא שיהיה רוב – – –

מאיר פרוש: ולכן, מי שמעלה הצעה לסדר-היום, שיבין – חבר הכנסת כבל – –

גלעד ארדן: הם השתכנעו.

איתן כבל: – – –

מאיר פרוש: – – מי שמעלה הצעה לסדר-היום, שידע שהוא יקבל תשובה דבר דבור על אופניו.

מאיר פרוש: ולכן אני מציע להסתפק בתשובתי, וָלא – תשמעו כהנה וכהנה בוועדת החינוך.

מאיר פרוש: תודה.

נורית קורן: מירב בן ארי, אפשר להסתפק בתשובה?

מירב בן ארי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

נורית קורן: בסדר.

נורית קורן: דעה נוספת – – –

מירב בן ארי: רגע, אני חייבת שזה יעבור.

נורית קורן: רק רגע, רק רגע.

נורית קורן: חברת הכנסת שאשא ביטון, רק רגע.

נורית קורן: חברת הכנסת שאשא ביטון, רק רגע, רק רגע.

נורית קורן: אני צריכה קודם כול לשאול: אתם מסתפקים בתשובת השר?

גלעד ארדן: – – – יש דעה אחרת.

נורית קורן: דעה נוספת?

נורית קורן: אם מסתפקים בתשובת השר אז אין גם דעה נוספת.

נורית קורן: אם לא מסתפקים, אז יש דעה נוספת.

מירב בן ארי: אני מסתפקת, כי גם ככה זה בוועדת החינוך וצריכים לעשות – – –

יפעת שאשא ביטון: אפשרי להסתפק וגם שאני אדבר?

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: בסדר, זה לא משנה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה, ההצעה מוסרת מסדר-היום.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים להצעה – – –

מאיר פרוש: רגע, גברתי היושבת-ראש, היא רוצה – – –

נורית קורן: טוב, חברת הכנסת שאשא ביטון, בבקשה.

נורית קורן: דקה אחת יש לך, וזה לפנים משורת הדין – שאחר כך לא יהיה לי עוד פעם ככה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חברים יקרים, אני אומר גם למה חשוב לי לציין את זה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא הזה הוא באמת מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הנושא הזה הועלה בשבוע שעבר לסדר-היום בוועדה לזכויות הילד, שבכלל הקדישה את המפגשים הראשונים שלה לפתחו של החופש הגדול.

יפעת שאשא ביטון: ועסקנו בנושא של בטיחות ילדים בקיץ; בטיחות באינטרנט – כי אנחנו יודעים שהחופש מזמן הרבה שעות מול המחשב; ונושא של מניעת שוטטות ואלימות בקרב בני-נוער בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: היו כל הגורמים הרלוונטיים, ולכן אני בהחלט חושבת שאנחנו יכולים להסתפק בדיונים שהיו ולעקוב אחרי הנעשה בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: יצירת מסגרת חוקית עבור התאגדות שוטרים

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 570 – ישיב השר לביטחון פנים גלעד ארדן – יצירת מסגרת חוקית עבור התאגדות שוטרים.

נורית קורן: בבקשה, חברת הכנסת נאוה בוקר.

נורית קורן: אני רק מבקשת, אם אפשר, המליאה ריקה, שומעים כל דיבור, אז בבקשה.

נאוה בוקר: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר – –

מאיר פרוש: – – –

נורית קורן: לא להפריע בבקשה.

נאוה בוקר: – – חברי הכנסת, אני רוצה להקריא לכם מקבץ קטן של טוקבקים, או בעברית תקנית תגוביות, שמצאתי בשיטוט קליל של פחות מדקה באינטרנט, כשהתכוננתי למעמד החשוב הזה של העלאת נושאים משטרתיים לסדר-יומה של מליאת הכנסת: "משטרה של בריונים ואלימים"; "בבונים שעובדים עבור המשטר"; "מקור הרע – המשטרה"; "אלימות או למות"; "המשטרה מלאה ריקבון".

נאוה בוקר: כמה ארס, אילו מילים קשות נגד השוטרים ונגד המשטרה.

נאוה בוקר: וזהו רק חלק קטן מסל ההשמצות שמשמיעים גורמים שונים על משטרת ישראל בפרט ועל גופי ביטחון הפנים בכלל.

נאוה בוקר: רק לאחרונה היינו עדים למחיר הכאוב שהאווירה הזאת גבתה.

נאוה בוקר: ובהזדמנות זאת ברצוני לשלוח תנחומים למשפחתו של תת-ניצב אפרים ברכה.

נאוה בוקר: תחושות שליליות לגבי המשטרה התגברו לאחרונה בשיח הציבורי בעקבות הפגנות הקהילה האתיופית, וטענות דומות נשמעות לעתים גם ממפוני גוש-קטיף, מפגינים חרדים, בני מיעוטים, ולמעשה, כל מפגין ומפגינה ישראלים מרגישים לפעמים שהמשטרה מפלה לרעה רק אותם.

נאוה בוקר: בתחושות הללו, מסתבר, אנחנו מדינה שוויונית להפליא.

נאוה בוקר: ומה הפלא?

נאוה בוקר: שוטר עם אַלה לעולם לא יצטייר יותר טוב ממפגין, הגם שהשוטר מבצע את תפקידו נאמנה.

נאוה בוקר: יש נתונים סותרים לגבי אמון הציבור במשטרה.

נאוה בוקר: כל גוף שחוקר את הנושא מביט בתמונת המשטרה, ובעיניו נשקפת מציאות שונה משל חברו.

נאוה בוקר: למשל, מחקר של חוקר מאוניברסיטת חיפה מצא שרק 21% מהציבור מביעים אמון במשטרה.

נאוה בוקר: לעומתו, המכון הישראלי לדמוקרטיה מצא שלמעלה מ-60% מהציבור היהודי נותן אמון במשטרת ישראל.

נאוה בוקר: אני מכירה היטב את המשטרה ואת השוטרים.

נאוה בוקר: האמינו לי, מדובר בנשים וגברים מסורים לעבודתם, נאמנים להגנה על הסדר הציבורי, משקיעים לילות כימים, לעתים תוך הקרבה של החיים הפרטיים, וכמובן תוך סיכון עצמי גדול, למתן השירות הטוב ביותר לכל אזרח במדינה.

נאוה בוקר: אנחנו כישראלים, אנחנו תמיד מתגאים בהתגייסות הטוטלית, ללא סייג, של חיילי מילואים שנקראים לדגל בשעת חירום.

נאוה בוקר: ובכן, השוטרים והשוטרות נקראים לדגל יום-יום, שעה-שעה, וממלאים את שליחותם באותה נחישות ומסירות נפש.

נאוה בוקר: לכן, גם אם יש פה ושם מקרים שאינם מעידים על הכלל, מקרים בודדים של כאלה שסרחו, אני נושאת בלבי בכל רגע נתון את הערכתי העמוקה ביותר לכל העוסקים בשמירת ביטחוננו, ואני בטוחה שאתי כל עם ישראל.

נאוה בוקר: הרשו לי להפנות את תשומת לבכם לנתונים המעניינים הבאים: בסקר שערכה משטרת ישראל לפני כשנתיים נמצאה עלייה ניכרת ועקבית בציונים שמעניקים האזרחים למשטרה על תפקודה, זאת למרות התדמית השלילית שיש לחלקם עליה.

נאוה בוקר: הציון הממוצע להתנהגות השוטרים עלה; הציון לזמן התגובה וטיפול בפניות עלה; שיעור הפשיעה המדווחת ירד; מספר עבירות הרכוש ירד; ירידה של כשני-שלישים בפשיעה העבריינית; וכך הלאה גם בגנבות רכבים, בפריצות לבתים, באלימות חמורה.

נאוה בוקר: כמעט בכל תחומי הפשיעה משתלמת העבודה המסורה של שוטרי ישראל.

נאוה בוקר: והביטחון האישי, גם אם לעתים הכותרות בעיתונים זועקות אחרת, משתפר והולך.

נאוה בוקר: ולכן חשוב שהאמת תיאמר, במיוחד מעל בימה זו.

נאוה בוקר: הפשיעה יורדת גם כשמפלס הכותרות השליליות בעיתונים עולה.

נאוה בוקר: המנהיג הגדול של תנועתי, מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שעסק בביצור שלטון החוק של מדינת היהודים לצד שמירה על ערכי הדמוקרטיה, התייחס באחד מנאומיו לחשיבות של שלטון החוק, עוד בהיותו מנהיג האופוזיציה, ואמר: "אנו, שהפרנו חוקים של שלטון נוכרי מדכא, אומרים בפני עם ועדה כי יש לכבד חוקים של שלטון עברי, אפילו של שלטון עברי רע שאנו רוצים ברדתו.

נאוה בוקר: אנו רוצים שכל אזרח יכבד את החוקים אפילו אם הם אינם מוצאים חן בעיניו, אם הם נתקבלו על-ידי בית-המחוקקים ומבוצעים על-ידי ממשלה חוקית".

נאוה בוקר: הקיום שלנו כמדינה בשכונה הקשוחה הזו, עם אתגרים חיצוניים ופנימיים גדולים, אינו מובן מאליו, ומשטרת ישראל היא מגן אנושי ראשון במעלה לשמירה על שלטון החוק וקיומנו כמדינת חוק.

נאוה בוקר: לכן אני קוראת לחברי הבית מכל הסיעות, אופוזיציה כקואליציה, וכן לחברי הממשלה, ובפרט לשרים הרלוונטיים, לפעול יחד אתי בקדנציה הזו על מנת לסרטט חזון רחב.

נאוה בוקר: בממד האמון הציבורי יש למשטרה משימה ראשונה במעלה לחזק את תדמיתה, תוך קשב רב לרחשי הלב בציבור ותיקון ליקויים העולים מביקורות עליה; בממד המבצעי, שבו מציגה המשטרה נתונים חיוביים במיוחד, חשוב שנמשיך את תנופת העשייה יחד עם קהילת השוטרים שהיא לנו משאב ייחודי.

נאוה בוקר: הצעת החוק הראשונה שהנחתי על שולחן הכנסת עוסקת באיחוד מוקדי החירום וההצלה למוקד מקצועי אחיד שיחסוך ויציל חיי אדם הנמצאים בסיכון.

נאוה בוקר: אשמח על תמיכת חברי הממשלה ובית-הנבחרים כולו בהצעה זו.

נאוה בוקר: בנוסף, אני מגבשת בימים אלה הצעת חוק שתאפשר התאגדות שוטרים תוך כדי שמירה על איזונים נדרשים שימנעו פגיעה בסדר הציבורי.

נאוה בוקר: חשוב לי להביא לידיעת

נאוה בוקר: כם, שעל אף העבודה הקשה והמסורה של השוטרים, הם אינם זוכים לתגמול הולם, ואחת הבעיות העיקריות הפוגעות באיכות העבודה היא שחיקה גבוהה של השוטרים.

נאוה בוקר: מחקר קיים של מרכז המחקר והמידע של הכנסת מצביע הן על השחיקה, הן על שעות עבודה רבות והן על שכר נמוך ביחס לשוטרים במדינות אחרות.

נאוה בוקר: למרות נתוני הרווחה הבעייתיים של השוטרים, לצערי, אין להם כל יכולת להשפיע על תנאי השירות שלהם, מכיוון שבמדינת ישראל, בניגוד לרוב מדינות ה-OECD, אסורה בחוק התאגדות של שוטרים.

נאוה בוקר: כידוע, הזכות להתאגד במדינה דמוקרטית היא זכות יסוד, כפי שמשתקף באמנות בין-לאומיות שעליהן חתומה מדינת ישראל.

נאוה בוקר: איגודי שוטרים קיימים במדינות רבות, ובהן גרמניה, ארצות-הברית, דרום-אפריקה, רוסיה, גרמניה וצרפת.

נאוה בוקר: לשוטר ישראלי שנגרם לו עוול בידי המערכת אין כיום זכות לבוא בערכאה שיפוטית שתבחן לעומק את עניינו, וכמובן אין לו כלים להתאגד עם חבריו למקצוע ולקחת חלק בעיצוב תנאי העסקתו.

נאוה בוקר: מובן שאנו מעוניינים שהביטחון האישי שהמשטרה מספקת לנו לא ייפגע, והוא ערך ראשון במעלה.

נאוה בוקר: לכן, בניגוד להצעות קודמות שעלו ולא צלחו את תהליך החקיקה, אני מתכוונת להביא בפני הכנסת חוק מאוזן והוליסטי שבו יינתנו לשוטרים כלים להתאגד, אך תוך שמירה על האינטרס הציבורי.

נאוה בוקר: המשטרה בנויה על-פי מתכונת צבאית: יש בה מפקדים ופקודים לדרגותיהם; המשמעת מחייבת בה ממש כמו בצבא.

נאוה בוקר: אבל כל איש יודע כי משמעת אמיתית בארגון מסוג זה אינה בת-השגה אך ורק בזכות נהלים ופקודות ואופי המבנה הארגוני.

נאוה בוקר: השוטרים הם אנחנו.

נאוה בוקר: הם כיפת הברזל של חיי היום-יום שלנו.

נאוה בוקר: הם חברינו וקרובי משפחתנו.

נאוה בוקר: כפי שכבר פירטתי, הם עושים את מלאכתם נאמנה, ולכן חובה שגם אנחנו המחוקקים נעשה את מלאכתנו נאמנה ונמצא עבור השוטרות והשוטרים ועבור כלל אזרחי ישראל את הנוסחה הנכונה לרווחת כולם.

נאוה בוקר: אני מבטיחה להיות מחויבת למטרה זו, ואני מאמינה שגם עמיתי היקר השר גלעד ארדן וחברי וחברותי למשכן יפעלו יחד אתי על מנת לייצר פתרון הולם שיעניק צדק ומזור לצורכי השוטרים.

נאוה בוקר: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

נורית קורן: תשובת השר, השר לביטחון פנים גלעד ארדן – בבקשה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני, קודם כול, רוצה להודות לחברת הכנסת נאוה בוקר על הפעילות שלה, באמת, האינטנסיבית, מתוך היכרות אישית שאין למעלה ממנה של פעילות המשטרה וחשיבותה וחשיבות שלטון החוק בכלל וחיזוקו.

גלעד ארדן: אני מודה לך על שהעלית את ההצעה לסדר-היום ועל כל הפעילות שאת מקיימת בנושא, שאני בהחלט רואה אותה בברכה.

גלעד ארדן: אני מסכים כמעט עם כל מה שאת אמרת כאן, וככה, לטובת מי שמקשיב ולצופים, צריך באמת להבין שכשאנחנו מדברים על הפופולריות של המשטרה, מראש המושג הוא בעייתי, וגם ההשוואה לצבא היא השוואה מאוד מאוד בעייתית, וזה מבלי שאני מדבר עוד על תקציבים או מסלולי קידום.

גלעד ארדן: צבא ההגנה לישראל הוא הצבא של כולנו.

גלעד ארדן: כמעט לכל משפחה יש בן או בת או אח או אחות שמשרתים בצבא ההגנה לישראל, ובוודאי שהרבה יותר קשה לכעוס או למתוח ביקורת על גוף שאחד מבני משפחתך הוא חלק ממנו.

גלעד ארדן: המשטרה היא גוף הרבה יותר קטן ומצומצם, וכשאנחנו משווים את הפעילות היומיומית שלה לצבא – והצבא נלחם בשם כולנו באויבים של מדינת ישראל שרוצים לפגוע בנו – המשטרה, וזה תפקידה, ולשם כך אזרחי המדינה שלחו אותה, היא זאת שצריכה להשליט את החוק ואת הסדר הציבורי.

גלעד ארדן: והיא צריכה לפעמים, כדי להגן על אדם אחד מפני אדם אחר, גם להפעיל כוח ולפגוע בזכויות.

גלעד ארדן: ואין ספק שהפעילות הזו של אכיפת חוק על מי שלעתים מפר אותו היא לא פעילות שאמורה לזכות בקונסנזוס או בפופולריות.

גלעד ארדן: ואם הדילמה של השוטר היא בין להיראות נחמד וטוב לבין לאכוף את החוק, אני תמיד אצפה ממנו שיאכוף את החוק.

גלעד ארדן: כי כשאנחנו מוותרים על זה אז בסוף אלה שייפגעו מכך שבמדינה הזו לא ישרור שלטון החוק – ייפגעו מכך קודם כול החלשים ביותר.

גלעד ארדן: ולכן, אני שוב מודה לך, חברת הכנסת בוקר, שהעלית את הסוגיה הזו.

גלעד ארדן: ההצעה שלך לסדר-היום התמקדה בעיקר בנושא חופש ההתאגדות, וללא ספק למשטרה יש, מצד אחד, תפקיד חשוב גם של אכיפת חוק, גם של שמירה על הסדר וביטחון הציבור.

גלעד ארדן: הרי ראינו בשבועות האחרונים את השוטרים שמותקפים פעם אחר פעם בפעולות טרור.

גלעד ארדן: ראינו את אותו לוחם מג"ב.

גלעד ארדן: לצערנו, גם לפני כשנה נהרג שוטר דרוזי שניסה להגן על המתפללים בבית-הכנסת בהר-נוף בירושלים.

גלעד ארדן: קשה לראות ארגון כמו המשטרה מגיע חס וחלילה למצב של שביתה, כי הוא לא יכול להרשות לעצמו את הפעולה הזו; כי המאבק בפשיעה או בהגנה על הציבור בנושאים של תאונות דרכים או הביטחון האישי של כל אחת ואחד, אלו לא דברים שהשוטרים מרשים לעצמם.

גלעד ארדן: במסגרת המחויבות שלהם והמסירות והאתיקה הם לא ירשו לעצמם לשבות.

גלעד ארדן: מצד שני, אנחנו ככנסת וכממשלה צריכים לוודא שהעובדה שאין להם היום בחוק יכולת להתאגד ולייצג את האינטרס של עוצמתה של המשטרה, של חיזוקה, של המקצועיות שלה, של הבאת אנשים איכותיים לתוכה – אנחנו צריכים לוודא שהאיסור להתאגד שחל עליהם לא פוגע בעצם בתוצאה שאנחנו צריכים לרצות בה.

גלעד ארדן: כי אנחנו צריכים לרצות ששוטרים ישתכרו שכר ראוי והוגן על שעות הפעילות המרובות שהם מבצעים, ועל כך שהם מסכנים את חייהם, ועל כך שהם נאלצים לבוא לעתים בעימות עם אזרחי המדינה שלא בטובתם, כי זה התפקיד שלהם וזו השליחות שלהם.

גלעד ארדן: ואני אומר בצער שחברתי חברת הכנסת בוקר צודקת.

גלעד ארדן: אני לא בטוח ששוטרות ושוטרי משטרת ישראל – כמובן, אני כולל בתוכם את לוחמי מג"ב – אינני בטוח שהעובדה שאין להם יכולת להתאגד לא פוגעת בהם אל מול ארגונים אחרים, שגם הם ארגונים חשובים מאוד.

גלעד ארדן: די אם נשווה ונסתכל מה השכר של כבאי מתחיל ברשות הכבאות – וגם זה גוף ששייך למשרדי, וגוף חשוב מאין כמותו; חבל שהאסימון ירד לאחר אסון הכרמל, אבל אני חושב שהיום אין אזרח שלא מבין את החשיבות, וטוב שכך הם מרוויחים, והלוואי שיוכלו גם להשתכר שכר גבוה יותר.

גלעד ארדן: אבל לי אין היום תשובה למה כבאי מתחיל מרוויח 9,000 שקלים ברוטו, ולעומת זאת שוטר מתחיל, שוטר סיור, שבהקבלה, הוא שעושה את העבודה הקשה בשטח – לוחמי השטח של המשטרה, הם משתכרים בסך הכול 7,000 שקלים, ולמי שלא יודע, אין שעות נוספות, אין הבדל בין ימים ולילות, אין שבתות או לא שבתות.

גלעד ארדן: זה שכר כולל על כל מה שהשוטר חווה במהלך החודש, וכמה שעות עבודה שהוא נותן על חשבון הזמן שלו עם משפחתו ועל חשבון סיכון החיים שלו והמאמצים שהוא משקיע.

גלעד ארדן: ולכן, אף שלכאורה – ואני כן מאמין בכלכלה חופשית; מצד שני, כשאנחנו מסתכלים על התפקיד ועל המטרה של המשטרה, ועל הרגישות החברתית שחייבת לקנן בתוך כל אחת ואחד מתוכנו, אני מקבל לגמרי את האמירה של חברתי שצריך לבחון את הסוגיה הזאת.

גלעד ארדן: אני לא אומר כבר כתשובה אוטומטית, שבוודאות צריך לאפשר התאגדות עובדים או ועד עובדים למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: מצד שני, אני לא בטוח שהעובדה שאין להם האפשרות הזאת, והחוק אוסר עליהם זאת – איני בטוח שבסופו של דבר זה לא פועל נגד היכולת שלנו למקצע עוד יותר את המשטרה, כי היא עוברת תהליך של התמקצעות, ואנחנו לא פוגעים אולי בכך באפשרות של אזרחי המדינה לקבל שירות טוב יותר ואיכותי יותר ממשטרת ישראל.

גלעד ארדן: כי כמו שכולנו יודעים, אי-אפשר מצד אחד לצפות שהתנאים יהיו תנאים רעים, ומצד שני לצפות לתוצאות הטובות ביותר שיכולות להיות.

גלעד ארדן: איך אומרים – אין ארוחות חינם ואין נסים, והדברים האלה צריכים לעמוד באיזו הלימה.

גלעד ארדן: לכן, ברגע שיתמנה מפכ"ל קבוע – ואשמח לעשות זאת כמובן בשיתוף פעולה – אני אבחן את הסוגיה הזאת.

גלעד ארדן: אני מקווה שגם משרד האוצר יביא בחשבון את הסוגיה הזאת, ובדיונים על תקציב המדינה ותקציב המשטרה ל-2015 ו-2016 הם יביאו בחשבון את כל השיקולים שאת ציינת ושאני ציינתי.

גלעד ארדן: אני אשמח אם הנושא יעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, כדי שהדיון בנושא הזה יימשך ולא ייפסק, ויישאר על סדר-היום הציבורי.

גלעד ארדן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת בוקר, את רוצה שזה יעבור לוועדת הפנים?

נאוה בוקר: כן.

נורית קורן: אז אנחנו נצביע.

גלעד ארדן: מי השר?

נורית קורן: אורי אריאל.

נורית קורן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: אם כך, ההצעה: יצירת מסגרת חוקית עבור התאגדות השוטרים, תעבור לוועדת הפנים.

נורית קורן: הגברת האכיפה בתחום עבירות רכוש ורחוב

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה, מס' 817: הגברת האכיפה בתחום עבירות רכוש ורחוב.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: ההצעה לסדר-היום מתייחסת לצורך בהגברת האכיפה והטיפול בעבירות רכוש ובעבירות רחוב.

דוד ביטן: משטרת ישראל, לצערי הרב, הרימה ידיים בכל הקשור לעניין הזה, ובעצם הביטחון האישי של האזרח נפגע.

דוד ביטן: יש לזה כמה סיבות: א.

דוד ביטן: למשטרת ישראל אין כוח-אדם ואין מכוניות כדי לבצע את העבודה שלה כמו שצריך.

דוד ביטן: כבר ב-2000 השר לביטחון פנים אהרונוביץ אמר בכנס של דוברי רשויות מקומיות, שהמשטרה קטנה מדי למדינה, ובשלוש השנים האחרונות הוספנו 1,300 תקנים לשטח, אך אני מדבר על שינוי דרמטי של עוד 10,000 שוטרים.

דוד ביטן: ברור לי שזה כמעט בלתי אפשרי, אך זה לא אומר שאני לא נלחם על כך בכל הזדמנות.

דוד ביטן: המשטרה, לצערי הרב, בעצם היא עושה עבודות רישום, לא עבודות של טיפול בבעיה ופתרון הבעיה של הביטחון האישי.

דוד ביטן: למשל, כשפורצים לדירה, היא נותנת אישור לביטוח, היא מסתפקת בזה, או כשגונבים מכונית.

דוד ביטן: אבל היא לא יוצרת מצב שלא יפרצו ולא יגנבו, וגם שתוכל למצוא את מי שגנב או את מי שפרץ.

דוד ביטן: דבר נוסף, אתן לכם דוגמה שבתל-אביב, שזה מחוז של כמעט חצי מיליון תושבים, במשמרת לילה יש 39 ניידות סיור.

דוד ביטן: זה דבר שהוא לא סביר.

דוד ביטן: יש ציטוט של איש משטרה משנת 2012, שאומר שהבעיה מחמירה במשמרת הלילה, שאז שכיחות מעשי הפשע עולה ומספר השוטרים יורד; ובמשמרת לילה אנחנו עושים סדר עדיפויות: אם יש עומס, יש מצב שאתה מגיע רק אחרי שלוש שעות כדי לעשות "וי" – העיקר שלא יהיה אסון.

דוד ביטן: זה דבר שלא יכול להימשך.

דוד ביטן: דבר שני, כפי שידוע, משטרת ישראל לא עובדת בגזרה אחת, זאת אומרת, יש מקומות שבהם היא חולשת על כמה ערים או יישובים, והיא צריכה לתת מענה לכמה מקומות בד בבד, ערים ומועצות שלא נמצאות באותו תחום אחריות.

דוד ביטן: יש תחום אחריות של תחנה לכמה ערים, כמה מועצות, וודאי שהיא לא יכולה לעשות את העבודה.

דוד ביטן: דבר נוסף הוא שראש העירייה לא מוסמך לתת הנחיות, הוראות למשטרה.

דוד ביטן: הוא מטפל בעיר, התושבים מצפים ממנו שהוא ייתן מענה, ומצד שני הוא לא יכול בעצם לתת שום הנחיה למשטרה לבצע פעולות כלשהן.

דוד ביטן: אף שבזמן האחרון יש שיתוף פעולה בין המשטרה לראש העיר, עדיין ההחלטה בידי המשטרה ולא בידיו.

דוד ביטן: ברור שבמצב הזה לא ניתן להמשיך ולטפל בבעיות שנמצאות בתחומי הערים.

דוד ביטן: למשל, בראשון-לציון יש שניים או שלושה חוקרי נוער.

דוד ביטן: הם לא מסוגלים להיות בשטח.

דוד ביטן: הם לא מסוגלים לטפל בכנופיות הרחוב ולתת הגנה לבני-הנוער שמוטרדים.

דוד ביטן: הדבר היחיד שהם עושים פה ושם, הפקחים צריכים להביא אליהם את האנשים לתחנה, כדי שיפתחו תיק וכו'.

דוד ביטן: זה לא רציני.

דוד ביטן: זה לא מצב שאנחנו יכולים להרשות אותו לעצמנו.

דוד ביטן: יש הרבה מאוד פעולות שצריך לעשות, ואחרי לחצים שראשי הרשויות הפעילו על המשטרה, המשטרה בעצם הגיעה לסיכום, וזו בדיוק הצעת החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים, שעכשיו הארכנו, אבל זה בעצם לעג לרש, ואני מאוד התפלאתי שראשי הרשויות בכלל הסכימו להשתתף בפיילוט הזה.

דוד ביטן: אני אסביר: מי שלא מסכים בשום פנים ואופן להעביר סמכויות שיטור אמיתיות לפקחי העירייה ולהקים משטרה עירונית, כמו בחוץ-לארץ, בארצות-הברית למשל, שראש העיר הוא בעצם זה שמטפל בשיטור העירוני והמדינה מטפלת בבעיות יותר רחבות, מה שה-FBI ורשויות אחרות מטפלות – זה דבר שיכול להיות בארץ.

דוד ביטן: מה הם עשו, על מנת למנוע מראשי הערים להמשיך ולבקש את העברת השיטור אליהם – הם הגיעו לאיזה סיכום של שיתוף פעולה, אני קורא לזה, ששוטר חייב להיות בניידת כדי שיהיה טיפול מסוים.

דוד ביטן: כך הם אומרים בהצעת החוק שעכשיו אישרנו לקריאה ראשונה.

דוד ביטן: זה יישום החלטות הממשלה, וכדי לייעל את יכולת הפיקוח והאכיפה של הרשויות המקומיות בעבירות שבתחום אחריותן ולאפשר להן לסייע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות בשטחן, נחקק החוק הזה שאני מדבר עליו, בתנאים הקבועים בחוק, אשר הוסמכו לפי הוראותיו סמכויות מסוימות לשם פיקוח על ביצוע חוקי עזר.

דוד ביטן: וכמו כן, לתת לפקחי רשויות מקומיות אשר הוסמכו כפקחים מסייעים, בהתאם להוראות החוק, והוקנו להם סמכויות למניעת אלימות וכיוצא בזה.

דוד ביטן: זה פשוט ניסיון, ואני מתפלא על ראשי הערים שבכלל הסכימו.

דוד ביטן: לדעתי, הם מועלים בתושבים שלהם, כיוון שהתושבים שלהם רוצים ביטחון אישי, רוצים הרתעה, רוצים טיפול בבעיות האמיתיות, ולא לתת איזה ליטוף – יש לי עשר דקות, בסדר?

דוד ביטן: לא שלוש – ולאפשר את הדבר הזה.

דוד ביטן: ולכן החוק הזה, אף שהצבעתי בשבילו בגלל הקואליציה, אני טוען שהוא לא נותן שום דבר.

דוד ביטן: ומה שאנחנו צריכים לעשות – לטפל בדברים שנמצאים מתחת האף.

דוד ביטן: יש אלפים של פקחים עירוניים בכל העיריות.

דוד ביטן: אפשר להסמיך אותם, ללמד אותם.

דוד ביטן: ניקח לדוגמה את ראשון-לציון: מאות פקחים, מאות שוטרים – אני צריך לקרוא להם – שמסתובבים בשטח עם עשרות כלי רכב, והם יכולים בשלב ראשון לסייע למשטרה, ובשלב שני, אחרי שיהיה פיילוט אמיתי, בעצם להיות משטרה עירונית בראשות ראש העיר תוך התייעצות ופיקוח של משטרת ישראל.

דוד ביטן: וזה מה שצריך לעשות והם לא עושים.

דוד ביטן: נושא נוסף שאני רוצה לומר – אני מבקש מהשר לביטחון פנים, ואני יודע שהוא לא קשור לבעיה מכיוון שהוא רק התחיל את התפקיד, לטפל בעניין ולעשות רפורמה אמיתית.

דוד ביטן: ולא ליטופים וכל מיני דברים כאלה שלא נותנים שום דבר.

דוד ביטן: וצריך שמשטרת ישראל תבין שגם לוותר על סמכויות זה משהו.

דוד ביטן: לא צריך כל הזמן רק לקחת סמכויות, סמכויות, ובסוף אין כלום ואי-אפשר לבצע כלום כי אין כוח-אדם ואין ציוד שיכול לבצע את המשימה הזאת.

דוד ביטן: צריך לדעת לוותר, אין מה לעשות.

דוד ביטן: וזו לא בושה, ובסך הכול אנחנו נקבל יותר כוח-אדם מקצועי שיוכל לטפל, גם ראש עיר שמכיר את הבעיות האמיתיות של השטח, והאנשים יוכלו לחיות בצורה טובה יותר.

דוד ביטן: יש נושא נוסף שאני רוצה להפנות את הכנסת אליו, שיש בעיה בכל הרשויות, שבחופי ישראל אין שיטור.

דוד ביטן: למשטרת ישראל זה שטח מפורז.

דוד ביטן: לא שולחים שוטרים אלא בשכר.

דוד ביטן: אני לא מדבר כשיש בעיה, יש קטטה או משהו בדומה לזה, אבל באופן כללי לחופי ישראל שוטרים לא מגיעים, רק אם העיריות לוקחות אותם בשכר.

דוד ביטן: זה דבר שלא יכול להיות, לא יכול להימשך.

דוד ביטן: שטחי החוף הם שטח שצריך גם כן לקבל שיטור נכון וראוי, ללא שכר.

דוד ביטן: יש החלטה של המשטרה שזה מחוץ לתחום וצריך לשלם כסף על מנת שיבוא לשם שיטור.

דוד ביטן: לכן אני מבקש – וסיכמתי עם השר שזה יעבור לדיון בוועדת הפנים.

דוד ביטן: אני לא אאריך יותר מדי.

דוד ביטן: צריך בשלב הראשון שהמשטרה תוותר על סמכויות, בשלב השני שיעשו פיילוט של שנתיים-שלוש, שיראו אם כוח-האדם העירוני יכול בעצם להיות כוח שיטור עירוני; ולאחר הפיילוט, לשנות את החוקים ולהקים בעצם משטרה מקומית, והמשטרה תטפל בדברים אחרים שהם חשובים לא פחות, אבל אז יהיה לה כוח-אדם לטפל בזה.

דוד ביטן: לכן אני מבקש שהכנסת תאשר את זה – להעביר לוועדת הפנים.

דוד ביטן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, הוא לא יושב-ראש ועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': התבלבלת.

דוד ביטן: אבל חבר שלי יושב-ראש, אז זה בסדר.

דוד ביטן: .

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו דעה נוספת – חברת הכנסת נאוה בוקר?

נאוה בוקר: אני אשמח אם זה יעבור לדיון בוועדת הפנים.

דוד ביטן: זה אני אמרתי: ועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה מה שמתבקש.

נאוה בוקר: לא, הוא ביקש דעה נוספת כדי – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא צריך.

בצלאל סמוטריץ': אז מבקשים להעביר את זה לדיון בוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע על זה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: חמישה בעד, אין נגד, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה עוברת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': שנה לשרפת הנער מוחמד אבו ח'דיר

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתקדמים בסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הצעה לסדר-היום: שנה לשרפת הנער מוחמד אבו ח'דיר, מס' 812 ו-815, של חברי הכנסת אחמד טיבי ועיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להודות לוועדת הכנסת, ליושב-ראש ועדת הכנסת, שקיבלו את ההערה שלנו על ההצעה שנדחתה בנשיאות, הצעה שמדברת על אחד הפשעים הנוראיים ביותר שהיו כאן לאחרונה: שרפתו של הנער מוחמד אבו ח'דיר חי, כשהוא עוד היה בחיים.

אחמד טיבי: התמונה הזאת שעולה במוחי, במוחה, במחשבה של כולנו על אדם, נער, ששלושה אנשים באו והציתו אותו בעודו בחיים, היא הדבר הנורא ביותר.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם איזו תמונה עולה בזיכרון היומיומי של אם ראאד, של האימא של מוחמד אבו ח'דיר, או של אבו ראאד, איזה כאב הם עוברים כל יום.

אחמד טיבי: זה הכאב האישי של המשפחה הזאת, שהוא כאב של כל העיר, של כל בני עמו, גם של רבים כאן בארץ שהוקיעו את הפשע הנורא, אחד הפשעים הנוראיים ביותר, שהביא לזעם רב.

אחמד טיבי: והשאלה היא אם מישהו יכול להבטיח שפשע כזה לא יישנה.

אחמד טיבי: אני לא יכול להבטיח.

אחמד טיבי: אני לא חושב שעם המצב הקיים כיום הפשע הזה לא יישנה.

אחמד טיבי: אני, אדוני היושב-ראש, רוצה לפנות למשפחתו, לפנות לאבו ראאד חוסיין אבו ח'דיר.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אביו של השהיד מוחמד אבו ח'דיר, שהיד תפילת השחר, שהיד ירושלים, לאמו, למשפחתו, לתושבי שועפאט, יקירינו הירושלמים, שהיו נסערים בעקבות הפשע הזה וסערת רגשותיהם הגיעה אל כל העולם.

אחמד טיבי: היינו אתכם אז, ונישאר אתכם.

אחמד טיבי: הכאבים שלכם והתקוות שלנו כרוכים אלה באלה.

אחמד טיבי: מי ייתן ואלוהים ירחם על השהיד הזה, על הילד הזה, על הנער שופע העלומים, אשר כל יום פוקדים את אמו כעס וכאב יוקדים.

אחמד טיבי: אני נושא ברכה לכל בני עמנו ובייחוד לאלה שבירושלים: מי ייתן ולא תבוא עליכם רעה.

אחמד טיבי: אנו ביד אלוהים ואליו סופנו לשוב.

אחמד טיבי: המעשה הפחדני הזה והפשע הזה לא ירפו את ידינו מלומר בקול רם ובגאווה: אנו בעלי המקום.

אחמד טיבי: )

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פָרִיג'.

עיסאווי פריג': פְרֵיג'.

בצלאל סמוטריץ': פריג'.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': פריג', קבל את התנצלותי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים שנותרים אתנו, למען האמת, לא חשבתי שאצטרך להגיע למצב שהדיון שלנו בסוגיה הזו יעבור בוועדת הערעורים של ועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': לא חשבתי, לתומי, שהנשיאות תדחה לנו את הנושא הזה, ואנחנו צריכים להגיע לוועדת הערעורים.

אורן אסף חזן: תגיד תודה שחבר הכנסת ביטן – – –

עיסאווי פריג': ואני חייב להגיד מילה טובה ותודה אישית: בזכות חבר הכנסת דוד ביטן הנושא הזה עלה כאן.

עיסאווי פריג': לך ממני, תודה.

עיסאווי פריג': עשית מעשה נכון שהנושא הזה, הכאוב, בא ומציינים את זה כאן.

עיסאווי פריג': אני מבין שיש דברים שהציבוריות הישראליות רוצה לשכוח, וזה מובן.

עיסאווי פריג': הציבוריות הישראלית בשיח – במגבלות השיח שנוצרו אסור לדבר על הנושא.

עיסאווי פריג': אני אגיד לכם למה, מכובדי השר.

עיסאווי פריג': הרי יש בעולם רעים וטובים, וזה טבעי – אצל היהודים, אצל המוסלמים, אצל הנוצרים, אצל הערבים ובכל עמי העולם.

עיסאווי פריג': יש טובים ויש רעים.

עיסאווי פריג': אני את הנושא הזה רוצה לשכוח.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי זה מעמיד אותי ומראה את הרע שבי כיהודי, ואני לא רוצה שידעו את זה.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה.

עיסאווי פריג': אז מאוד קל לשכוח את הנושא הזה.

עיסאווי פריג': אני רוצה שיזכרו את הפנים הטובות שלי כיהודי; את הרע שבחלק בעמי אני רוצה לשכוח.

עיסאווי פריג': אז בגלל זה הנושא הזה לא חשוב, לא מדברים עליו.

עיסאווי פריג': אני רוצה להזכיר לכם את הילד מוחמד אבו ח'דיר שנרצח בצורה מאוד מזוויעה; את הילד התמים שמנוולים רצחו אותו, ששפכו עליו נפט כשהוא חי והציתו אותו.

עיסאווי פריג': אני רוצה יחד אתכם שכולנו נזכור את המקרה הזה ונפנים את עוצמתו, ונפנים שהרוע שבתוכנו ובתוך כל אחד ואחד – הרוע הזה הוא גם אצל היהודים – צריך להפנים, ושזה יהווה דרך קדימה.

עיסאווי פריג': למה אני אומר את זה?

עיסאווי פריג': איך זה נוצר?

עיסאווי פריג': אתם זוכרים את אווירת הגזענות שהייתה וממשיכה להיות עד היום?

עיסאווי פריג': אווירת הגזענות שהביאה למצב שאתה מאבד את הצלם האנושי שבך והביאה למצב שילדים שהתחנכו במערכת החינוך הישראלית מתגאים בהוספת "מוות לערבים" כשם משפחתם.

עיסאווי פריג': מתגאים בפייסבוק.

עיסאווי פריג': אנחנו רואים את זה.

עיסאווי פריג': "מוות לערבים" הפך להיות בברנז'ה אצל הרבה צעירים, בני-נוער יהודים, בני-נוער שהתחנכו במערכת החינוך הממלכתית.

עיסאווי פריג': דבר כזה ואווירת גזענות ושנאה שהביאה למה שהביאה חייבים לזכור – לזכור את הרע לפני הטוב, ושנפנים, כדי שנוכל למנוע מקרים כאלו בעתיד.

עיסאווי פריג': אני חייב להזכיר גם בנימה טובה: יש מושב בית-זית.

עיסאווי פריג': למושב בית-זית היה ניסיון להזכיר את הנושא, והוא הקים איזו אנדרטה קטנה בכניסה למושב.

עיסאווי פריג': בניגוד לרוב שרוצה להשכיח ולשכוח, החבר'ה ממושב בית-זית הקימו אנדרטה קטנה.

עיסאווי פריג': אבל דאגו באותו יום, בכל ערב, אחרים, שצר לי מאוד, המנוולים, הרעים, את האנדרטה הזו להרוס.

עיסאווי פריג': מי שרוצה להשכיח דאג להרוס.

עיסאווי פריג': זו מילה טובה לחבר'ה מבית-זית, כי האדם, כשהוא במרכז, ולא משנה מי הוא, הוא שקובע.

עיסאווי פריג': מדינת ישראל מאוד רגישה לשכול, לשכול שלה, וזה דבר טבעי.

עיסאווי פריג': מאוד רוצים שיכבדו את השכול, וזה נכון, ואני מכבד.

עיסאווי פריג': אני מכבד את צפירת יום העצמאות, ואני מכבד כל שכול.

עיסאווי פריג': אבל מי שמבין את עוצמת הכאב והשכול צריך גם לכבד את השכול של האחר ולהבין שגם האחר הוא בן-אדם ויש צלם אנוש.

עיסאווי פריג': חברים, הגיע הזמן לגדולת הנפש – לדעת לכבד את השכול של האחר, לדעת להרכין ראש אל מול זוועות, גם זוועות של יהודים; להרכין ראש ולזכור שרוע יכול להיות אצל כל עם, גם אצל העם הנבחר.

עיסאווי פריג': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': שר החקלאות ביקש להשיב בשם הממשלה.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני נמצא פה כשר תורן ולא הייתי אמור להשיב, אבל שמעתי את הדוברים ואני מבקש להתייחס.

אורי אריאל: ראשית, להודות לחבר הכנסת ביטן על תמיכתו בהעלאת הנושא לסדר-היום.

אורי אריאל: ודאי שבמבחן התוצאה זה פה על סדר-יומנו, וחבר הכנסת טיבי וגם אתה, חבר הכנסת פריג', דיברתם on camera – בסדר?

אורי אריאל: – כל מי שרוצה, במדינת ישראל ובכל העולם, רואה את זה בשידור ישיר והוא יכול לראות את זה מתי שירצה.

אורי אריאל: אני מבקש לומר, בצורה הכי ברורה וחדה: רצח הוא רצח הוא רצח.

אורי אריאל: לומר שמדינת ישראל מנסה לשכוח ולהשכיח – אגיד את זה בצורה הכי עדינה שאני יודע, בגלל רגישות ונפיצות הנושא: זה לא מדויק.

אורי אריאל: איך אני יודע?

אורי אריאל: אומר לך, מכובדי.

אורי אריאל: מדינת ישראל החליטה לשים את שמו באנדרטה של נפגעי הטרור, והיא גם עשתה את זה.

אורי אריאל: היא לא רק חשבה על זה; היא עשתה את זה.

אורי אריאל: לבקשת המשפחה – ואני לא מתווכח עם המשפחה, ואין לי שום ביקורת, אבל אלה העובדות, והן ידועות לך, לי ולציבור – המשפחה ביקשה להוריד את שמו ממקום הזיכרון של מדינת ישראל.

אורי אריאל: זה לא מעשה פרטי של בית-זית, שזה בסדר גמור.

אורי אריאל: היו גינויים מקצה לקצה בציבור היהודי וגם האחר ולא רק היהודי, אבל אני אתייחס לדבריכם.

אורי אריאל: היו גינויים הכי חריפים שבעולם.

אורי אריאל: בצדק.

אורי אריאל: זה לא שעשינו פה איזה מעשה יוצא דופן.

אורי אריאל: כך צריך להיות, כך למדנו, כך התחנכנו מתורת הקדוש-ברוך-הוא – על הדיבר "לא תרצח".

אורי אריאל: כך אנחנו מתחנכים כולנו.

אורי אריאל: דרך אגב, אני חושב שכל העמים, אבל עכשיו אני מתייחס לדבריכם על היהודים.

אורי אריאל: מה, זה התחיל באיזה חוק של הכנסת לפני 60 שנה שאסור לרצוח?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: הנביאים ומשה רבנו גדול הנביאים מתייחסים לזה פעם אחר פעם אחר פעם.

אורי אריאל: ואנחנו תלמידיהם, ואנחנו לא שוכחים ולא משכיחים.

אורי אריאל: אנחנו זוכרים וגם נזכיר, כי הדבר שקרה, הרצח הנורא הזה, הוא נורא.

אורי אריאל: הוא לא מתאים לאף אחד בכל העולם, והוא בטח לא מתאים לנו כיהודים שנמצאים תחת הדיבר "לא תרצח".

אורי אריאל: בסדר?

אורי אריאל: זה ציווי אלוקי.

אורי אריאל: לכן אני לא רוצה להאריך יותר.

אורי אריאל: יכול להיות שזו הזדמנות גם למסור מפה, בחלוף השנה, את תנחומינו למשפחה, לקהילה, לכל מי שקשור לעניין, הם רבים מאוד וזה עניין כללי, וזה ברור, ולא עניין פרטי.

אורי אריאל: זה לא אבל פרטי.

אורי אריאל: לכן אני שולח את תנחומי למשפחה פעם נוספת, ומגנה את הרצח, אם זו מילה מתאימה.

אורי אריאל: הלוואי שנדע לגנות את כל הרציחות.

אורי אריאל: לא עלינו, בשבועות האחרונים – אזכיר, ולא בשביל להתחשבן, ואני מדגיש: אני לא מתחשבן עם אף אחד, אני אומר את זה לעצמי, אבל אני אומר את זה גם לכם ולאחרים: דוד בר קפרא מרחובות, זיכרונו לברכה; דני גונן, זיכרונו לברכה; מלאכי רוזנפלד, זיכרונו לברכה.

אורי אריאל: לצערי, הרשימה ארוכה.

אורי אריאל: כן, יש לכאורה – אני לא אומר את זה בציניות – רצח חמור, ואומרים יש רצח נתעב.

אורי אריאל: בסדר, אין מילים לתאר את הזוועה, את הרוע, את החייתיות ברצח של הנער.

אורי אריאל: אני לא מנסה להגן על זה, שלא תהיה אי-הבנה, אפילו במילימטר אחד.

אורי אריאל: ואנחנו לא משכיחים, ונזכור – כן, כדי לדעת שמקרים כאלה אסור שיקרו עוד פעם.

אורי אריאל: כן, וצריך לחנך שהמקרה הזה הוא אסון, לא פחות מזה, קודם כול, ברמה האנושית, גם ברמה הקהילתית, ואני מתפלל, אני בטוח בשם כולנו, שמקרים כאלה לא יקרו משום צד לאף אחד, בעזרת השם, אמן כן יהי רצון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר החקלאות.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אתם מסתפקים בתשובה של שר החקלאות?

אורי אריאל: כן, תסתפקו.

אורי אריאל: אני חושב שזה היה חד, לא?

עיסאווי פריג': תראה, אתה ענית תשובה מאוד – אני הרגשתי בנוח לשמוע, וזה לזכותך, אבל בכל זאת, אירוע כזה מחייב דיון גם בוועדת הפנים – – –

אורן אסף חזן: תראה שאתה סומך על השר, באמת – –

עיסאווי פריג': השר, אין מילים.

אורן אסף חזן: – – הוא אמר פה דברים שלא בהכרח, אתה יודע, כל אחד היה אומר – – –

סתיו שפיר: מעבר למילים – – – מעשים – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': המציעים מבקשים להעביר לדיון בוועדת הפנים, אז יש לנו עמדה נוספת.

אחמד טיבי: – – – גם השר לא יתנגד שאנחנו נעביר את זה לוועדת הפנים – – –

בצלאל סמוטריץ': השר לא מתנגד.

עיסאווי פריג': – – –

אורי אריאל: אני אמנע כי אני חושב שזה נאמר אבל אנשים רוצים – – –

אורן אסף חזן: תשמע את דברי.

אורן אסף חזן: אם תסכימו אתי, אז אני אסכים אתכם – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן, עמדה נוספת.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת לרשות אדוני.

עיסאווי פריג': צריך ללכת – – – חזן.

אורן אסף חזן: מכובדי היושב-ראש, חברי וחברתי חברת הכנסת – חברותי, סליחה ומחילה – ראשית אני אומר את זה בצורה ברורה: אני, כנציג הימין בליכוד, כנציג ההתיישבות בליכוד, כאיש ארץ-ישראל, מגנה, רואה את זה בחריפות, מתנגד לכל פעולה אלימה, כועס עד לרגע זה על הרצח הנתעב הזה.

אורן אסף חזן: להגיד "זה לא בסדר" זה באמת להקל בנושא.

אורן אסף חזן: יחד עם זאת, אני מבקש מכם, כשם שאני מבקש להצטרף להצעה לסדר-היום, כי הנושא הזה הוא חשוב ואי-אפשר להתעלם ממנו, אני קורא לכם להצטרף אלי באותו מועד שאנחנו דנים ומציעים לסדר-היום – בין שמעבירים לוועדה ובין שעושים את זה במליאה – בעניינו של אבו ח'דיר, לדבר על אותם 17 יהודים שנרצחו פה במהלך השנה שחלפה.

אורן אסף חזן: אזרח הוא אזרח הוא אזרח, כשם שאמר השר, רצח הוא רצח הוא רצח.

יעל גרמן: – – –

אורן אסף חזן: אם תסכימו, אני אסכים להצביע אתכם להעביר את זה לוועדה או לדון במליאה.

אורן אסף חזן: הנושא הוא חמור.

אורן אסף חזן: תראו, כשנרצח אבו ח'דיר – – –

יעל גרמן: תעלה כהצעה נפרדת – – –

אורן אסף חזן: ברשותכם, במילה אחת אני מסיים.

אורן אסף חזן: במילה אחת אני מסיים.

יעל גרמן: למה לערבב – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון.

אורן אסף חזן: כשנרצח אבו ח'דיר, דיברו על זה בלי הפסקה מסביב לשעון, כולם גינו – שופטים, רבנים, חברי כנסת, כל אחד מיהר לקום, בעולם דיברו על זה מסביב לשעון.

אורן אסף חזן: פה נרצחים גם אזרחים יהודים מסביב לשעון, שלא לומר כמעט חדשות לבקרים, ולפעמים מסתפקים ב-seen קטן בתקשורת.

אורן אסף חזן: ולכן החשיבות של להעלות את כל הנושא של רצח יהודים, אזרחים וערבים חפים מפשע לסדר-יומה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סתיו שפיר, עמדה נוספת.

עיסאווי פריג': – – – צריך להעביר לוועדת הפנים – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: לא, אבל אתה תסכים עם מה שאני – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – – בנושא כזה – – –

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: תגנה בדיוק כמו שאני מגנה – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, בואו ניתן לחברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: אני רוצה להוסיף את הערכתי לדברים החשובים שאמר השר וכמובן לדברים החשובים שאמרו מגישי ההצעה, וגם, פשוט צר לי שאין פה יותר אנשים במליאה בדיון כזה.

סתיו שפיר: לא צריך להוסיף על זה במילים.

סתיו שפיר: לצערי הגדול, אנחנו רואים בשנה האחרונה – – –

אורן אסף חזן: – – –

סתיו שפיר: אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: גם לדברים שלי את לא מצטרפת?

סתיו שפיר: בשנה האחרונה אנחנו רואים – – –

אורן אסף חזן: לדברים שאני אמרתי – – –

סתיו שפיר: אתה מוכן לשמוע את מה שאני אומרת או שבא לך רק לדבר?

עיסאווי פריג': אורן, אורן – – –

סתיו שפיר: ועוד בנושא כזה, אורן.

עיסאווי פריג': אסמע, אסמע.

עיסאווי פריג': (תשמע, תשמע.

עיסאווי פריג': )

סתיו שפיר: קצת כבוד.

אורן אסף חזן: יש לי הרבה כבוד, לכן עליתי – – –

סתיו שפיר: לצערי, אנחנו רואים בשנה האחרונה ובפרט בחודשים האחרונים עלייה בכמות הרציחות החמורות, הטרוריסטיות, של אזרחים בישראל.

סתיו שפיר: ואנחנו לא צריכים לבוא ולהתנות פה באמירות של מי אומר ומי גינה ומי עשה.

סתיו שפיר: אין לדבר הזה מקום.

סתיו שפיר: לנו יש אחריות.

סתיו שפיר: האחריות שלנו היא לדאוג שבמערכת החינוך שלנו מחנכים לערכים של סובלנות, של הקשבה, של אי-אלימות, של כבוד לאדם וכבוד לאחר.

סתיו שפיר: ואת ההשלכות שצריך לקחת מתוך המקרה של רצח אבו ח'דיר לפני שנה, צריך גם ליישם.

סתיו שפיר: מילים הן חשובות ומילים גם יכולות להרוג, אבל גם מילים הן לא הכול.

סתיו שפיר: מאחורי מילים חייבים לעמוד גם מעשים.

סתיו שפיר: מי שטען קודם – אורן וחברים, אני אשמח להקשבת

סתיו שפיר: כם כי באמת יש פה דיון חשוב.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שפיר, הזמן תם, אז משפט אחרון.

סתיו שפיר: מאחורי מילים יש גם מעשים, וזה אומר שאנחנו צריכים ליישם את המעשים האלה במערכת החינוך שלנו באמצעות, אם אתם רוצים, ועדת החינוך או ועדת הפנים, מה שחושבים המציעים שצריך לעשות, אבל ראוי מאוד לגבש בעקבות הדיון הזה גם מסקנות אופרטיביות וליישם אותן במדיניות הממשלה.

סתיו שפיר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן, עמדה נוספת.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: כנראה גם לך כואב יותר שערבים נרצחים מאשר יהודים.

סתיו שפיר: – – – אז היית גם שומע.

אורן אסף חזן: חבל שהייתי צריך להגיד את זה דווקא – – –

יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – מדם יהודי, חבל מאוד.

יעל גרמן: – – חברי הכנסת – –

עיסאווי פריג': – – – בנושא כזה, זה לא מתאים לך.

יעל גרמן: אורן.

יעל גרמן: אורן, זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, ניתנה לך הזדמנות, אנחנו עכשיו עם חברת הכנסת גרמן.

אורי אריאל: אנחנו – – –

קריאות: – – –

יעל גרמן: – – אני חשבתי בהחלט שדבריו של השר ברורים, חדים ומספיקים, אבל בעקבות הדו-שיח שהיה פה אני ביקשתי את רשות הדיבור.

יעל גרמן: אתה יודע, אורן, שצער על רצח ועל אובדן של חיים בכלל, וחיים צעירים בפרט, לא חותך את הימין ואת השמאל.

יעל גרמן: זה ממש לא עניין לוויכוח בין ימין ושמאל.

יעל גרמן: הלב מדמם כשאנחנו שומעים על נערים שנרצחים בצד שלנו, וקשה לנו, קשה לנו להתגבר.

יעל גרמן: עברה שנה רק עכשיו ועדיין הטראומה ממש צרובה בלבנו, צרובה, עשתה לנו סריטה; אני מדברת על שלושת הנערים.

יעל גרמן: אבל באותה מידה, אני רוצה לומר לך שגם הרצח של אבו ח'דיר עשה סריטה עמוקה בלבנו – –

אורן אסף חזן: אמרתי אחרת?

יעל גרמן: – – בדיוק באותה מידה.

אורן אסף חזן: אמרתי אחרת?

אורן אסף חזן: – – –

יעל גרמן: אורן, אני לא הפרעתי לך, אנא תקשיב לי.

אורן אסף חזן: – – –

יעל גרמן: ולכן, אסור לערבב את שני הדברים.

יעל גרמן: היום העלו לסדר-היום את הרצח הנתעב והנורא והנפשע של הנער, של אבו ח'דיר, והיום אנחנו מדברים על זה.

יעל גרמן: אתה רשאי בכל עת להעלות, ויהיה לך רוב גדול וגם הקול שלי, ובכלל יהיה לך רוב, להעלות את הנושא של רצח יהודים בכל ועדה, ואנחנו נצטרף.

יעל גרמן: אבל, לא נאה ולא נכון להתנות את זה היום.

אורן אסף חזן: אני לא התניתי.

אורן אסף חזן: אני רק אומר שכשם – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת גרמן.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': די, נו, חזן – – –

אחמד טיבי: ועדת החינוך – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אנחנו נתנו לך לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצביע על בקשתם של המציעים להעביר את הדיון לוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

קריאה: איזה ועדה?

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': ועדת החינוך של הכנסת.

אחמד טיבי: אנחנו נמנעים.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: שישה בעד, נגד – אין, שלושה נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תעבור לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים, ברצות השם, ביום שני, כ"ו בתמוז תשע"ה, 13 ביולי 2015, בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.