ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 28, 2015-06-29 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום שני, י"ב בתמוז התשע"ה, 29 ביוני 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סליקה אלקטרונית של שיקים, התשע"ה–2015; הצעת חוק מס ערך מוסף (הוראת שעה), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1545/20 וכלה בהצעת חוק פ/1608/20 – הצעת חוק שיקום שכונות דרום תל-אביב ותמריצים לפיזור גיאוגרפי של מסתננים (הוראת שעה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, איל בן ראובן, איתן כבל, סתיו שפיר, מיכל בירן, זוהיר בהלול, איתן ברושי, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, מנואל טרכטנברג, יצחק הרצוג, עמיר פרץ, מיקי רוזנטל, ציפי לבני, נחמן שי, עמר בר-לב ויואל חסון; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול גיל פרישת חובה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דוד ביטן, קארין אלהרר, נחמן שי, דב חנין ויואל חסון; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת כהונת דירקטור לשלוש חברות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, מיקי רוזנטל, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש, עפר שלח ומירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, דב חנין, עיסאווי פריג', אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הירושה (תיקון – פסלות לרשת ומניעת פעולות בנכסי העיזבון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק החברות (תיקון – פרסום דוחות כספיים של מונופול), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אראל מרגלית, משה גפני, מיקי רוזנטל, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבית-ספר יסודי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יוסי יונה; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (זנים תעשייתיים של קנבוס), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג ודניאל עטר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת פרסום טפסים מקוונים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, רחל עזריה ומירב בן ארי; הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יצחק וקנין, חיים ילין, איתן ברושי, עמר בר-לב ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (החרגת הוצאות השגחת כשרות מערך עסקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הגדרת זכאות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – שיתוף העמיתים בניהול הקרן והגבלת גובה דמי הניהול), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – חישוב הכנסה לנכה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, מיקי לוי, איתן ברושי, חיים ילין, מרדכי יוגב, אורן אסף חזן ודוד ביטן; הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חיים ילין, רועי פולקמן, מכלוף מיקי זוהר, דב חנין ועליזה לביא; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות בדירקטוריונים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, שלי יחימוביץ, מיקי לוי, חיים ילין ומאיר כהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה להשתמטות נגד מי שמתנדב לשירות בכוח מזוין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש, דוד ביטן, שי פירון, איילת נחמיאס ורבין, ענת ברקו, אורלי לוי אבקסיס, בצלאל סמוטריץ ושרון גל; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הקצאת מקומות חניה נגישים במקום ציבורי לאזרח ותיק שמלאו לו 75 שנים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, אילן גילאון, מיכל בירן, קסניה סבטלובה, איתן כבל, אראל מרגלית, סתיו שפיר, שלי יחימוביץ ודניאל עטר; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – הזכות להישכח), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח, אורי מקלב, משה גפני ומיקי רוזנטל; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – הארכת מועד התחילה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר ואיתן כבל;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – עמלת קסטודיאן), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – חובת ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, יואב קיש, מכלוף מיקי זוהר וקסניה סבטלובה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, אורן אסף חזן, יעקב מרגי, רועי פולקמן, יואב בן צור, מסעוד גנאים, אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, קארין אלהרר, עיסאווי פריג', איילת נחמיאס ורבין, מיכאל אורן, נורית קורן, משה גפני, מנחם אליעזר מוזס, עאידה תומא סלימאן, טלי פלוסקוב, ענת ברקו, איל בן ראובן, יצחק וקנין, רחל עזריה, שרון גל, אברהם נגוסה, איציק שמולי, יעקב פרי, עליזה לביא, נחמן שי, יפעת שאשא ביטון ורוברט אילטוב; הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון – כיתוב על מצבה צבאית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח, נאוה בוקר, אלי אלאלוף, חיים ילין, יעקב פרי, מאיר כהן, איתן כבל, מיכל רוזין ורוברט אילטוב; הצעת חוק גמול לחיילים בשירות סדיר, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, איילת נחמיאס ורבין, איל בן ראובן, עמר בר-לב ויואל חסון; הצעת חוק האזרחות (תיקון – ביטול סמכות בית-משפט שהרשיע אדם לבטל אזרחות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, איימן עודה, חנין זועבי, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן, באסל גטאס, אחמד טיבי, טלב אבו עראר, דב חנין, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, מסעוד גנאים ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון – התפטרות במהלך חוזה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת קצבת ילדים להורים שילדם משרת בשירות צבאי, אזרחי או לאומי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ענת ברקו, אלי אלאלוף, יעקב מרגי, ינון מגל, חמד עמאר, שרון גל, אברהם נגוסה, איציק שמולי, איתן כבל,

ירדנה מלר-הורוביץ: חיים ילין, יואב קיש, רויטל סויד, איל בן ראובן, נורית קורן, יפעת שאשא ביטון, יואל רזבוזוב, איתן ברושי, אורן אסף חזן, מכלוף מיקי זוהר, איילת נחמיאס ורבין, סופה לנדבר ואבי דיכטר; הצעת חוק שירות אזרחי-ביטחוני (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח ואיתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת דיווח של הוועדה לענייני ביקורת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק האזרחות (תיקון – התאזרחות דוברי השפה הערבית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, איימן עודה, חנין זועבי, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן, באסל גטאס, אחמד טיבי, טלב אבו עראר, דב חנין, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, מסעוד גנאים ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק ביטול המוסדות הלאומיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי ואיימן עודה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוכניות לשירותי בריאות נוספים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין ויואל רזבוזוב; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור מלכודות דבק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, עליזה לביא, יחיאל חיליק בר ואיציק שמולי; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון – גביית תשלומים ישירות מקופת-החולים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, קארין אלהרר, יואב בן צור, דניאל עטר, סתיו שפיר, איציק שמולי, נחמן שי, ישראל אייכלר, מנואל טרכטנברג, יואל חסון ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון וקבלה לעבודה) (תיקון – מניעת הטרדה מינית),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק המים (תיקון – מתן הנחות בתעריפי מים לאוכלוסיות נזקקות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, חמד עמאר, אורלי לוי אבקסיס, אלי אלאלוף, שרון גל, יעקב מרגי, יחיאל חיליק בר, מיקי לוי ורוברט אילטוב; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – כספים משוריינים), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ וקארין אלהרר; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות לביטוח חיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הוראת שריון), מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק-יסוד: מדינת ישראל, מאת חבר הכנסת זאב בנימין בגין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת נורית קורן; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות לביטוח חיים ולביטוח סיעודי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – הארכת תקופת הצינון במקרה של מעבר למונופולין, לקבוצות ריכוז ולתאגידים גדולים במשק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, מיקי רוזנטל, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק-יסוד: המיעוט הערבי כמיעוט לאומי, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי ואיימן עודה; הצעת חוק הרחבת הייצוג ההולם בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי ואיימן עודה; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – הצהרה על חשבונות בנק בחוץ-לארץ), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – ביטול הוראת השעה המאפשרת חקירת חשוד בעבירת ביטחון ללא תיעוד חזותי או קולי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת באסל גטאס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מימון סייעת לילדים שאינם יכולים לשהות במעון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, ישראל אייכלר, נחמן שי, קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, איתן כבל, זהבה גלאון ואיציק שמולי; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – הצגת יעדים ומסגרת תקציב), מאת חברי הכנסת איציק שמולי, דב חנין, עמר בר-לב, אילן גילאון, יחיאל חיליק בר, מיקי רוזנטל, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, מיקי לוי, עבדאללה אבו מערוף, אורלי לוי אבקסיס ויואל חסון; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת זהות מגדרית כנסיבה מחמירה בעבירות שנאה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש, מיכל רוזין, מרב מיכאלי, יעל גרמן, נאוה בוקר, אלי כהן, מכלוף מיקי זוהר, ינון מגל ומירב בן ארי; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת זהות מגדרית כנסיבה מחמירה בעבירות שנאה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק הנוטריונים (תיקון – ביטול תעריף מינימום לשירות נוטריוני), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ואלי אלאלוף; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בהוצאות שכירות או בניית בית מכספי הפיקדון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס ושרון גל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול מבחן ההכנסה לצורך קבלת גמלת סיעוד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, חמד עמאר, אורלי לוי אבקסיס, אלי אלאלוף, שרון גל, יעקב מרגי, יחיאל חיליק בר, מיקי לוי ורוברט אילטוב; הצעת חוק העסקת עובדי הוראה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, דוד ביטן, ענת ברקו, מירב בן ארי, איל בן ראובן, אורלי לוי אבקסיס, איציק שמולי, איילת נחמיאס ורבין ואיתן כבל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – בחירה מבין נותני שירותים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – מחיקת רישום פלילי בהיעדר ראיות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – תבחינים למתן הנחות במחיר הקרקע), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – מס רכישה לתושב חוץ), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, נחמן שי, איתן כבל וזהבה גלאון; הצעת חוק לאיחוד קווי החירום הטלפוניים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי על-פי סעיף 96(ה)(1) לתקנון הכנסת, עם מינוים של חברי הכנסת ירון מזוז וז'קי לוי לסגני שרים ביום כ"ח בסיוון התשע"ה, 15 ביוני 2015, נמחק שמם מהצעות החוק שהם היו שותפים להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הצעות חוק שמספרן פ/363/20 ופ/1200/20 שהוגשו מטעמו של חבר הכנסת ירון מזוז כמציע יחיד הורדו מסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כן הונחו מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעותיהם של חברי הכנסת עיסאווי פריג' ואיימן עודה בנושאים: דוח משרד התרבות – אין אף מוזיאון, סינמטק או בית-ספר לאמנות ביישוב ערבי; רק 3% מתקציב משרד התרבות מיועדים לחברה הערבית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: הונאת הביטוח הסיעודי הקבוצתי;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת נתניהו איבדה את הלגיטימיות הציבורית שלה בנותנה יד לשחיתות ציבורית וממשל לא תקין

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרה של הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן: הונאת הביטוח הסיעודי הקבוצתי – המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לו סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אנחנו מגיעים היום ליום דרמטי בכנסת.

איציק שמולי: לפני שאני אנמק את נושא האי-אמון, אי-אפשר שלא להתייחס לשני נושאים רלוונטיים: הראשון, אנחנו מציינים שנה למבצע "צוק איתן"; ודווקא היום הגיע לשיאו מה שניסו לייצר, אותה הדרמה עם המשט.

איציק שמולי: ואני שמח, גם מברך אותך, שר הביטחון, על הטיפול היעיל והשקט בעניין הזה.

איציק שמולי: יש מצב של קונפליקט בדרום, והאזרחים בשני הצדדים זכאים לחיים של שלום, של שקט, של שלווה.

איציק שמולי: אבל כדי שזה יקרה, האלימות חייבת להיפסק.

איציק שמולי: אנחנו, בוודאי מאז מבצע "צוק איתן", מדגישים מעל כל במה את הנוסחה שאנחנו רוצים לקדם, שאומרת: שיקום הרצועה בתמורה לפירוזה.

איציק שמולי: כלומר, בוודאי ובוודאי לקיים יוזמות שיוכלו להגדיל את הרווחה של תושבי הרצועה, אבל אין שום כוונה להקים נמל שדרכו יעברו אמל"ח וכל מיני דברים שיכולים לפגוע בתושבי הדרום.

איציק שמולי: באותה נשימה כמובן נציין את החיילים ואת הפצועים שנפגעו במהלך המערכה הזאת.

איציק שמולי: אני מקווה מאוד שהמערכה הבאה, שנראית כבר באופק – מדברים על סבבים אחת לשנתיים, שנוכל להרחיק אותה מאתנו.

איציק שמולי: ואי-אפשר שלא להתייחס, כמובן, למה שבסוף מביא, לדעתי – חלק מהעניין, מה שקורה, סבבי האלימות האלו, הבלתי-נגמרים, בסוף אי-אפשר להתעלם מהעובדה שיש פה ואקום מדיני.

איציק שמולי: המשט הוא מעשה מגונה.

איציק שמולי: העובדה שיש בו חבר כנסת ישראלי – זה עוד יותר מגונה.

איציק שמולי: אבל בסוף אנחנו גם צריכים לשאול את עצמנו למה קורים כל הדברים האלה.

איציק שמולי: זה לא רק בגלל צביעותו של העולם; זה גם בגלל חוסר היוזמה וחוסר הרצון, ואפילו הזיגזוג המתמשך של נתניהו בכל מה שקשור לצד המדיני.

איציק שמולי: מובן שהדבר השני הדרמטי שמתרחש היום – ושמחתי לשמוע את הודעתו של חבר הכנסת ליברמן לפני כמה דקות, שאף שהוא מביע איזו תמיכה עקרונית במתווה, הוא מתכוון להתנגד בהצבעה אם הוא יבוא היום למליאת הכנסת.

איציק שמולי: לנו יש שתי בעיות עקרוניות בנושא הגז.

איציק שמולי: הראשונה, זו הפרוצדורה.

איציק שמולי: זו הפעם הראשונה שמשתמשים בדרך הזאת, הפתלתלה והעקלקלה, של עקיפת הממונה, אותו סעיף 52 המפורסם שכל כך מדובר כאן בשבועות האחרונים, בהחלטה כלכלית-חברתית חסרת תקדים בחשיבותה.

איציק שמולי: מוצאים כל מיני אמתלות להביא אותו ולדון באותה החלטה כבדת-משקל תחת המעטה המדיני-ביטחוני.

איציק שמולי: יכול להיות שיש היבטים מדיניים וביטחוניים; זה בוודאי לא העיקר.

איציק שמולי: והבעיה השנייה שיש לנו עם המתווה: בסופו של דבר, אין מחלוקת שיש כאן מונופול.

איציק שמולי: ועם מונופול אפשר להתמודד באחת משתי הדרכים: או הדרך של התחרות; לתפיסתנו, את הדרך הזאת הממשלה הורידה מהשולחן.

איציק שמולי: להגיד שתהיה תחרות בעוד שש שנים, כשימכרו את השדות הקטנים ביותר, זה לעג לרש.

איציק שמולי: והאופן השני שבו אפשר להתמודד עם העניין זה כמובן פיקוח אפקטיבי על המחיר.

איציק שמולי: תראו לאיזה מחוזות של אבסורד הגענו, שאם יחידת אנרגיה עולה חצי דולר, ואנחנו מתווכחים פה כבר שבוע אם ימכרו אותה ב-5.4, או ב-5.8 – שמחת זקנתי – כך או אחרת, עם ישראל יפסיד.

איציק שמולי: לכן אני רוצה לברך את החברים באופוזיציה, ואני חושב שזה מאבק ראוי שעושה האופוזיציה, ואותך, שלי, שאת מובילה את המאבק הזה כבר זמן רב.

איציק שמולי: ואני מאוד מאוד מקווה שבסופו של היום הזה יתברר שלכל הפחות הצלחנו לדחות את הקץ, והמאבק הזה ילווה אותנו עוד זמן רב.

איציק שמולי: אבל אם יש משהו אחד שאפשר ללמוד מהמהלך הזה של הגז – תראו כמה דברים יכולים לזוז מהר במדינה כאשר ראש הממשלה פשוט רוצה.

איציק שמולי: אני יכולתי רק להתפלל, אדוני סגן השר, שייקח ראש הממשלה הזה, בקדנציה הקודמת עוד, את בעיית הדיור, שהוא התחייב לסופר-טנקר, ולהוריד את המחירים, וכל ההוצאות האלה והססמאות האלו.

איציק שמולי: ובחמש השנים האחרונות מחירי הדיור עלו ב-90%.

איציק שמולי: אני גם מתפלל ומקווה שתיקח הממשלה הזאת את בעיית הביטוח הסיעודי הקולקטיבי – בעיה קטנה, פגעה בסך הכול במיליון ישראלים, ואנחנו עומדים וצועקים על הבעיה הזאת עוד מהכנסת הקודמת – ותפעל באותה הנחישות ובאותה הנמרצות גם בנושאים האלו.

איציק שמולי: בסוף, אתם יודעים, מדינת ישראל זו מדינה שתמיד עולים על סדר-יומה נושאים גדולים וחשובים ודחופים.

איציק שמולי: אבל היום התכנסה הוועידה השנתית של הסתדרות הגמלאים, וזה המקום לברך גם את היושב-ראש הנבחר שמוליק מזרחי, שהחליף את חבר הכנסת לשעבר גדעון בן-ישראל, שהלך לעולמו לפני חודשים מספר.

איציק שמולי: והבעיה האקוטית ביותר שעלתה שם על השולחן היא הביטוח הסיעודי הקולקטיבי.

איציק שמולי: זה אולי נשמע לכם משעמם, אבל במכה הזאת נפלו קורבן למעלה ממיליון ישראלים.

איציק שמולי: מיליון ישראלים היו בטוחים שמה שחברות הביטוח מוכרות להם זה ביטוח סיעודי.

איציק שמולי: אבל, אדוני היושב-ראש, מה שהתברר להם אחרי 25 או 30 שנה שהם שילמו, שבוע אחרי שבוע, חודש אחרי חודש, שבעצם באותיות הקטנות של הפוליסות היה רשום סעיף קטן אחד וקטלני: שלחברת הביטוח מותר כל שלוש או חמש שנים לשנות את תנאי הפוליסה.

איציק שמולי: ובזמן שאנשים שילמו במשך 20 ו-30 שנה לחברת הביטוח, הפלא ופלא, כשהם הגיעו לגיל המכריע, לגיל 60, 70, והם פתאום הזדקקו לאותו כיסוי ביטוחי, מה קרה?

איציק שמולי: נעלמה חברת הביטוח.

איציק שמולי: היא פשוט אמרה להם שהיא לא מעוניינת להמשיך את הפוליסות.

איציק שמולי: עכשיו, מה עניין חברות הביטוח וכנסת ישראל?

איציק שמולי: כי בסוף זה קל מדי להאשים רק את חברת הביטוח.

איציק שמולי: חברות הביטוח, אם ייתנו להן לחמוד, הן יחמדו.

איציק שמולי: השאלה היא איפה היה הרגולטור.

איציק שמולי: השאלה איפה הרגולטור בשנים האחרונות.

איציק שמולי: כי כל פעם שאנחנו עושים מאמץ בכנסת להעלות את הנושא הזה בוועדות ובמליאה וב-40 חתימות ובמה שאתם רוצים, יש פה מאמץ עילאי להוריד את הנושא הזה מסדר-היום.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי אין פה סיפור רק על חברות הביטוח שלקחו את מה שנתנו להן לקחת; יש פה גם סיפור על רגולטור שהיה צריך לשמור על הציבור אבל עניינו אותו יותר חברות הביטוח.

איציק שמולי: ועכשיו, אדוני סגן השר, הנושא הזה מצוי לפתחכם, ואני לא מתכוון להניח לכם בעניין הזה.

איציק שמולי: יש מיליון אנשים במדינת ישראל שהיו בתוך ההסדרים האלה, ובהם 200,000 גמלאים שיום-יום נכנסים למצבים סיעודיים.

איציק שמולי: אחרי שהם שילמו 30 שנה אין להם כיסוי.

איציק שמולי: איך מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה את הדבר הזה?

איציק שמולי: איך דווקא הממשלה החברתית של כחלון מצד אחד ודרעי מצד שני, נציג השקופים, יכולה להרשות לעצמה להשלים עם המצב שיום אחרי יום פוגעים בחוליה שהיא באמת הכי חלשה בשרשרת כאן, הזקנים הסיעודיים?

איציק שמולי: זה מצב שאסור להשלים אתו.

איציק שמולי: אתם הנחתם, אדוני היושב-ראש, משרד האוצר הניח מתווה להסדרת העניין.

איציק שמולי: המתווה הזה אומר דבר מאוד מאוד פשוט – אותם קשישים שהיו בסדר ושילמו 30 שנה, ישלמו יותר ממני וממך; הם יקבלו פחות זכויות ממה שהיו להם.

איציק שמולי: רק כדי לסבר את האוזן, חודש במוסד סיעודי עולה 15,000 שקל בממוצע – זה המפקחת על הביטוח אמרה בוועדת העבודה והרווחה.

איציק שמולי: במתווה המוצע על-ידיכם, על-ידי משרד האוצר, מה שאתם מוכנים לתת זה 4,500 שקל, וכדי להוסיף חטא על פשע עוד אומרים לאנשים: לא מספיק שהכיסוי החודשי שאתם תקבלו הוא בערך שליש או רבע ממה שאתם צריכים, אתם גם תוענשו בתקופת אכשרה של תשעה חודשים.

איציק שמולי: אם חשבנו שהכיסוי הנמוך יהרוג את הקשישים, אז בא הסעיף של תקופת האכשרה ווידא את ההריגה.

איציק שמולי: אז אנחנו, אדוני היושב-ראש, מביעים היום אי-אמון בממשלה משלושה טעמים: חוסר התוחלת בצד המדיני, הדרך הפתלתלה והעקומה בכל סוגיית הגז, וגם בנושאים החברתיים – מצב הדיור וודאי וודאי הביטוח הסיעודי, שלא מקבל את אותה תשומת לב של הממשלה כאשר לא מדובר בטייקונים ובחברות ענק.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב על הצעת האי-אמון מטעם סיעת המחנה הציוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, אני קודם כול רוצה להודות לחבר הכנסת איציק שמולי ולחבר הכנסת אילן גילאון, שלא נמצא פה כרגע, שיחד אתי מטפלים בנושא הזה.

יצחק כהן: ואנחנו לא נשקוט ולא נירגע ולא ננוח עד שהוא יבוא לפתרונו.

יצחק כהן: קצת רקע היסטורי לסיפור העגום הזה.

יצחק כהן: אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון זיהה כשלים בביטוח הסיעודי הקבוצתי, ומצא כי במסגרת הביטוח הסיעודי הקבוצתי במתכונת הקיימת יש חשש כי הביטוח הסיעודי לא יעמוד לרשות המבוטחים בעת הצורך, ובעיקר בגיל זיקנה.

יצחק כהן: בכך הביטוח הסיעודי הקבוצתי אינו משרת את מטרתו.

יצחק כהן: הביטוח הסיעודי הקבוצתי נעשה לתקופות קצובות – יש פה כשל שוק מתמשך – בהתאם להסכם בין נציג המבוטחים, למשל המעסיק, לבין חברת הביטוח.

יצחק כהן: בתום תקופת הביטוח הקצובה, חברת הביטוח רשאית שלא להמשיך את הביטוח.

יצחק כהן: כך זה היה מובנה.

יצחק כהן: במקרים שבהם הקבוצה המבוטחת מתבגרת והסיכון שלה גדל, כפי שציינת בדיוק, הפרמיה עלולה להתייקר באופן משמעותי, וחברת הביטוח אף רשאית שלא לחדש את הביטוח.

יצחק כהן: אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון פעל כבר מראשית שנות האלפיים להסדיר את הביטוחים הללו באופן שניתן יהיה להבטיח כי הביטוח יעמוד לרשות המבוטחים למשך כל החיים בפרמיות הוגנות וזמינות, בעיקר בעת זיקנה.

יצחק כהן: תחילה פעל האגף להסדיר את הביטוחים הקבוצתיים של קופות-החולים, שבהם מבוטחים, אגב, כ-4 מיליון איש, ולאחר מכן את יתר הביטוחים הסיעודיים הקבוצתיים.

יצחק כהן: לאור מימוש אופציה זו על-ידי חברות הביטוח והפסקתם של הביטוחים הקולקטיביים שבהם גיל המבוטחים גבוה, הורה המפקח על הביטוח בשנת 2011 לחברות להפסיק לשווק פוליסות במתכונת הקיימת.

יצחק כהן: עם זאת, המפקח התיר לקבוצות הקיימות להמשיך את הביטוחים, וזאת עד למציאת פתרון.

יצחק כהן: למבוטחי קולקטיבים שצעירים מגיל 60 – אלטרנטיבות מתאימות לביטוח סיעודי לכל החיים, שאינו מותנה, במחירים סבירים.

יצחק כהן: המפקחת על שוק ההון וצוותה, במסגרת הסדרה כוללת של הביטוח הסיעודי הקבוצתי, מציעה פתרון לאוכלוסיית מבוטחים; לא הפתרון שדיברת עליו, פתרון אחר לגמרי.

יצחק כהן: היא מציעה פתרון לאוכלוסיית מבוטחים, גילאי 60 ומעלה, שלהם פוליסות סיעוד קבוצתיות, לרבות אלה שלא חודש הביטוח הקולקטיבי שלהם בחמש השנים האחרונות, החל בשנת 2011.

יצחק כהן: מבוטחים אלה, שאין להם ביטוח סיעודי בקופת-החולים, יוכלו להצטרף לביטוח הקבוצתי לחברי קופות-החולים ללא חיתום רפואי ובתנאים שנקבעו בתקנות.

יצחק כהן: צעד זה יבטיח למבוטחים בגילים אלה כיסוי הולם לכל החיים במחירים סבירים ונמוכים משמעותית מפוליסות הפרט המשווקות היום, ומהווה פתרון ראוי לאוכלוסיית המבוטחים מבלי להטיל עומס משמעותי על המבוטחים הקיימים בקופות-החולים.

יצחק כהן: אנחנו, כמובן, גם אתה וגם אילן – שלא נמצא פה – וגם אני נמשיך לעקוב אחרי זה.

יצחק כהן: אנחנו לא ננוח עד שהסוגיה הזאת תגיע לפתרון, פתרון שיניח את דעתנו.

איציק שמולי: רק הערה אחת: כשאתה אומר שהקפיאו את המצב, אני רוצה להסב את תשומת לבך שזה חזיון תעתועים.

יצחק כהן: לא אמרתי שהקפיאו את המצב.

איציק שמולי: כי בינתיים, במצב עניינים רגיל, לחברות הביטוח מותר פשוט לא לחדש את הפוליסות.

איציק שמולי: זה ביטול דה-פקטו.

יצחק כהן: זה מה שאנחנו רוצים לתקן.

יצחק כהן: זה התיקון.

איציק שמולי: הנתונים שאני מסרתי על 4,500 שקל בחודש – –

יצחק כהן: תשכח מזה.

איציק שמולי: – – לעומת עלות של 15,000 שקל, זה בדיוק המתווה שאתה מדבר עליו.

יצחק כהן: תשכח מזה.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: לא המתווה שאני מדבר עליו.

יצחק כהן: המתווה שאני מדבר עליו הוא בגיבוש סופי.

יצחק כהן: אנחנו נביא.

יצחק כהן: אנחנו נשב ביחד לפני שנציג אותו בכנסת.

יצחק כהן: אמרתי לך, גם אתה וגם אילן, שהוא לא פה אבל כבודו פה, וגם אנוכי נמשיך לטפל בעניין הזה עד שתנוח דעתנו שהקבוצה הזו כבר תהיה מסודרת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק לוי על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם – – –

יצחק כהן: החלפת לי שם, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: הורדתי אותך בדרגה.

יולי יואל אדלשטיין: משהו משהו.

יולי יואל אדלשטיין: איך אתה אומר – הוא לא פה אבל כבודו פה.

יולי יואל אדלשטיין: תג מחיר של הממשלה ותג מחיר של ארגוני הימין – הרשימה המשותפת: חד"ש, רע"ם, בל"ד, תע"ל.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לו הוא השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, רבותי חברי הכנסת (אומר בשפה הערבית: עמיתי חברי הכנסת), רמדאן כרים.

יריב לוין: – – –

אחמד טיבי: רבותי השרים, אמרתי.

אחמד טיבי: או מכובדי השרים, אמרתי.

יריב לוין: אני שואל – – – אותנו אתה מקפח.

יריב לוין: לא בסדר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, נושא הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת היום הוא תג המחיר של אנשי "תג מחיר" כלפי הכנסייה, כנסיית טבחה בכינרת, פגיעה בסמלי דת, בכנסיות ובמסגדים מול ומקביל ל"תג מחיר" שהממשלה נוקטת, במדיניות של "תג מחיר" כלפי הציבור הערבי וכלפי העם הפלסטיני בכלל, כך שמעשי אנשי "תג מחיר" לא מנותקים מהמציאות.

אחמד טיבי: לא מדובר בעשב שוטה או בעשבים שוטים, המשפט שאומרים כדי לצאת ידי חובה; מדובר בהתנכלות מתמשכת, סיסטמטית, אידיאולוגית, לכנסיות, לאנשי הכמורה, למסגדים.

אחמד טיבי: מאז 2009 נפגעו ונשרפו 43 מסגדים וכנסיות.

אחמד טיבי: מאז 2011 היו 17 מקרים כאלה.

אחמד טיבי: כמה מקרים פוענחו?

אחמד טיבי: כמה אנשים נעצרו?

אחמד טיבי: אפס.

אחמד טיבי: אני ראיתי לפני כמה חודשים ריאיון עם בכיר שב"כ לשעבר, בערוץ 1, נדמה לי.

אחמד טיבי: הוא אמר: אין כזה דבר "לא יכולים למצוא", יש דבר שנקרא "לא רוצים למצוא".

אחמד טיבי: הוא אמר.

אחמד טיבי: זה הרושם שמתקבל.

אחמד טיבי: כאשר פעם אחר פעם פוגעים בכנסיות ומסגדים – לא פעם, לא פעמיים, לא שבוע, לא חודש, לא במסגרת של חצי שנה או שנה.

אחמד טיבי: מאז 2009, שנה אחרי שקם "תג מחיר" – ואף אחד לא נעצר?

אחמד טיבי: אומר דורשני, מעלה סימני שאלה.

אחמד טיבי: זה גם יימשך.

אחמד טיבי: אני בטוח שכנסיית טבחה לא תהיה הכנסייה האחרונה.

אחמד טיבי: יהיו גם מסגדים וכנסיות שייפגעו, כי המסר שהשלטון שולח הוא מסר של אי-ענישה ואי-הרתעה במקרים כאלה.

אחמד טיבי: כאשר אנשי כמורה נפגעים, מותקפים, יורקים עליהם בסמטאות העיר העתיקה – עשרות פעמים, לא פעם אחת – עכשיו אומרים: "עשבים שוטים".

אחמד טיבי: מצד שני, באה הממשלה, שאומרת: אם לא תעשו כך, נעשה כך.

אחמד טיבי: מה זה אם לא תג מחיר?

אחמד טיבי: מה זה אם לא תג מחיר?

אחמד טיבי: למשל, כאשר הפלסטינים פונים לאו"ם – מעשה דיפלומטי – ובתמורה עוצרים להם את כספי המסים שלהם; זה תג מחיר או לא תג מחיר?

אחמד טיבי: זה תג מחיר.

אחמד טיבי: לכן, יש לאנשים האלה מודל לחיקוי, לאנשי "תג מחיר", לאנשים האלה, שנוח ליושבי הסלונים ולשרים לומר עליהם – לגנות אותם, לומר שהם עשבים שוטים.

אחמד טיבי: הם לא עשבים שוטים.

אחמד טיבי: אנחנו נמצאים בשבוע שהביטוי "אפליה וגזענות" התבלט בו.

אחמד טיבי: גם שרפת כנסייה וגם נאום תמוה, מקומם, של סגן שר הפנים של מדינת ישראל, ממשלת ישראל, העונה לשם ירון מזוז, חבר הכנסת ירון מזוז.

זוהיר בהלול: אתה מאוד עדין היום.

אחמד טיבי: אני ברמדאן, ואני צם.

אחמד טיבי: לכן אני שומר על רמה מקסימלית של איפוק.

אחמד טיבי: אני לא מבטיח שהאיפוק הזה יימשך עד סוף הנאום.

אחמד טיבי: אני אומר לכם, עומד כאן סגן שר פנים, בשם הממשלה – הוא אמר:

אחמד טיבי: בשם הממשלה – נואם בסגנון גזעני, מתלהם, אדנותי.

אחמד טיבי: האיש הזה דיבר עם בוז לחברי הכנסת הערבים, שהממוצע הנמוך של כל אחד מהם הוא פי-עשרה ממנו, פי-עשרה.

אחמד טיבי: ביום לא טוב הם עולים עליו פי-עשרה.

אחמד טיבי: כל אחד מאתנו.

אחמד טיבי: ואני צנוע.

מרב מיכאלי: כי אתה צם.

אחמד טיבי: ולכן – עומד כאן סגן שר הפנים ואומר לחברי הכנסת הערבים – אוסאמה – ואומר לחברי הכנסת הערבים: אנחנו עושים לכם טובה שאתם פה.

אחמד טיבי: אהלן וסהלן.

אחמד טיבי: ואחר כך הוא מוסיף: תחזירו את תעודת הזהות שלכם.

אחמד טיבי: עכשיו אני רוצה להסביר את מה שהסברתי גם בכנסת הקודמת.

אחמד טיבי: האזרחות היא תעודה של האזרח, תעודה טכנית, משהו פיזיקלי, המבטא שהנ"ל, נושא התעודה, הוא אזרח.

אחמד טיבי: המילה אזרחות בעברית מסמלת אזרח, והקשר – או: האמנה הקיימת בין המדינה ובין האזרח.

אחמד טיבי: בערבית, אזרח זה "מוואטן".

אחמד טיבי: "מוואטן", השורש שלה זה "ווטן".

אחמד טיבי: (אומר את הדברים בשפה הערבית).

אחמד טיבי: רק בערבית.

אחמד טיבי: רק בערבית.

אחמד טיבי: אתה יודע ערבית.

יריב לוין: עכשיו תסביר את – – – תסביר את המונח – – – כדי שהתמונה תהיה מלאה, כי זה באמת – – –

אחמד טיבי: אני מוכן להעביר שיעורים פרטיים בזמני החופשי, גם לקבוצות וגם לבודדים – אחרי הנאום.

אחמד טיבי: אחרי הנאום.

זוהיר בהלול: כולל שרים?

אחמד טיבי: לרבות שרים.

אחמד טיבי: לפחות הוא יודע ערבית.

אחמד טיבי: אבא שלו יודע ערבית.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: הוא, יש לו הרבה תכונות שליליות, מבחינת ימין קיצוני.

אחמד טיבי: יש רק תכונה אחת חיובית – אתה מבין אותה: הוא אוהד "הפועל תל-אביב".

אחמד טיבי: איך זה קרה?

אחמד טיבי: אף אחד לא יודע.

אחמד טיבי: אנדרוגינוס משונה כזה.

זוהיר בהלול: הוא גם אוהב שיתופי פעולה – – –

אחמד טיבי: לכן – בא מזוז ומדבר – (אומר בשפה הערבית: תחזירו את תעודת הזהות) – תחזירו את תעודת הזהות.

שלי יחימוביץ': הוא לא רק אוהד, הוא חבר עמותה.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: (אומר בשפה הערבית: תחזירו את תעודת הזהות.

אחמד טיבי: ) עכשיו אני רוצה לומר לכם מה מרגיש צעיר, אדם, ערבי באום-אלפחם, בטייבה, בנצרת, בקלנסואה, בכל מקום.

אחמד טיבי: הוא נולד כאן, הרבה לפני שירון מזוז הגיע לארץ הזאת.

אחמד טיבי: גם הוא, גם האבא שלו, גם הסבא שלו.

אחמד טיבי: גם – קצת צניעות.

אחמד טיבי: הרי יש ויכוחים בין הנרטיבים, בין הנרטיב של הערבים-פלסטינים במדינת ישראל לבין הנרטיב הציוני.

אחמד טיבי: אני מכבד דעתו של כל אחד.

אחמד טיבי: אני לא מסכים אתה, אבל אני מסכים שהוא יאמר אותה.

אחמד טיבי: אני לא קורא לטרנספר אנשים מתוך הארץ.

אחמד טיבי: אני לא משתלט על הבית של מישהו אחר.

אחמד טיבי: אני לא הרגתי אנשים במו-ידי.

אחמד טיבי: ידי לא מגואלות בדם, אלא דם של ילדים שיילדתי.

אחמד טיבי: אני לא – לעולם – לא אגיד למישהו: אני משתלט לך על הבית ואני עושה לך טובה שאתה משחק בכדור בחצר.

אחמד טיבי: בערבית – יש פתגם בערבית שאומר (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: גם קבצן וגם מתנה תנאים).

אחמד טיבי: במקרה הזה מדובר בגנב שמתנה תנאים.

אחמד טיבי: תעודת הזהות חשובה (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: תעודת הזהות חשובה אבל הזהות חשובה יותר.

אחמד טיבי: אני, שמי אחמד טיבי ערבי פלסטיני ומספר תעודת הזהות שלי 554675).

אחמד טיבי: אני גאה שאני בן המקום – –

יריב לוין: אחמד, תתרגם – – –

אחמד טיבי: – – אבל המספר הזה לא ניתן לי, והתעודה, כפרס, כי היגרתי או ביקשתי אישור או רישיון שהייה ממשרד הפנים.

אחמד טיבי: היינו פה, אנחנו רוצים להישאר פה, והצענו לכם פעם אחר פעם – ואני חוזר על זה בשם הציבור שלי – ידנו מושטת לפעולה משותפת, לחיים משותפים.

אחמד טיבי: יש להם תנאי, לחיים המשותפים – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אחמד טיבי: – – לדו-קיום יש תנאי – שהוא קיום.

אחמד טיבי: מישהו מאיים על הקיום של הערבים במדינת ישראל.

אחמד טיבי: התנאי הזה הוא כבוד לאומי – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: – – ואם התנאי הזה לא מתקיים, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמשיך להיות מאוימים.

אחמד טיבי: אתם יודעים מה זה להיות מאוימים, הייתם כאלה לפני 80 שנה.

אחמד טיבי: איך זה שישבו – אני מודה, אני זה שקראתי לראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני, אדוני, אדוני, אל תפתח נושא חדש.

אחמד טיבי: לא, זה אותו נושא.

אחמד טיבי: זה מתייחס אולי אליך, אתה מרשה לי?

יולי יואל אדלשטיין: אתה כבר מדבר 11 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט מרחם על הקול שלך, אתה בצום ואני לא רוצה שתאבד את הקול.

אחמד טיבי: לא, אני שומר על קור רוח.

יולי יואל אדלשטיין: אז כדאי לסיים.

אחמד טיבי: כן, אני אסיים.

אחמד טיבי: אני פניתי לראש הממשלה, אמרתי לו: תעלה להתנער מהדברים של סגן שר הפנים של מדינת ישראל חבר הכנסת ירון מזוז.

אחמד טיבי: והוא עלה וקרץ בעין.

אחמד טיבי: ישבנו אני, ג'מאל, מסעוד ואיימן, אני חשבתי שהוא עולה להתנער, ואז הוא חזר ואמר לי: אל תהיה שמח שאני עולה.

אחמד טיבי: עלה ראש הממשלה, וחבל שעלה.

אחמד טיבי: מבחינת מעמדו – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: מילא, אפשר להסתפק בדברים של ירון מזוז, אבל נתניהו – זה היה המשך של "הערבים נוהרים לקלפיות".

אחמד טיבי: נמשיך לנהור לכל מקום.

אחמד טיבי: (אומר בערבית, ובעברית:) אנחנו בעלי המקום.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: מי שמוצא חן בעיניו מוצא חן בעיניו ומי שלא מוצא חן בעיניו אלוהים יגרום לכך שזה ימצא חן בעיניו).

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין לעלות לדוכן ולהסביר לכולנו איך קרה שאתה אוהד "הפועל תל-אביב".

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להשיב בכל זאת לנואם על השאלה הכי מהותית שהוא שאל.

יריב לוין: קודם כול, תודה, אדוני כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח לומר, חבר הכנסת טיבי, שכבר כמעט השתכנעתי, עד שהתחלת לצעוק בסוף.

יריב לוין: וכשה

יריב לוין: תחלת לצעוק בסוף, הגעתי למסקנה שאתה לא ממש מאמין במה שאתה אומר, כי אחרת כנראה היית אומר את זה בשקט ובנועם הליכות ולא בצעקות.

אחמד טיבי: למה למשל?

יריב לוין: כשצעקת: אני אזרח המדינה הזאת ומי שזה טוב לו – טוב לו, ומי שלא מוצא חן בעיניו זה גם בסדר, אז לא יודע, לא נשמעת כל כך משכנע, אם היית אומר את זה בשקט ובעברית אולי זה היה משכנע יותר.

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: אבל, אתה יודע, לנו יש פריימריז, לך יש משהו אחר, עשית את חלקך, זה בסדר גמור.

יריב לוין: לגוף העניין, אדוני היושב-ראש, ואני, אגב, אשמור את התשובה בנושא "הפועל תל-אביב" אולי לזמן – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול להגיש בכתב.

יריב לוין: לא, לזמן שאני אצטרך למשוך לפני ההצבעה; לא נכלה את כל התחמושת בשלב הזה.

יריב לוין: אבל אני בכל זאת אתייחס להצעת האי-אמון, שעניינה לפחות הוא באמת עניין רציני.

יריב לוין: קודם כול, אני מבקש לומר את הברור מאליו, אבל ראוי שבכל זאת ייאמר, שאירוע ההצתה בכנסיית הלחם והדגים בטבחה – כמו גם אירועים נוספים של פגיעה במוסדות או במקומות שיש להם זיקה דתית – לדת זו או אחרת – הוא אירוע חמור ביותר.

יריב לוין: הוא קיבל כמובן גינוי מקיר לקיר, גם מהשר גלעד ארדן, השר לביטחון פנים, שאני מביא את התשובה בשמו.

יריב לוין: הוא נתן מענה בנושא הזה גם מעל הדוכן ואמר בצורה ברורה שאנחנו לא ניתן לאיש לערער את הדו-קיום בין הדתות והעדות בישראל.

יריב לוין: אני יכול להוסיף מהזווית של משרדי, שבבוקר האירוע, מעבר להודעת גינוי פומבי חדה וברורה שפרסמתי, גם ביקשתי מנציגות של המשרד שלי, שאכן הגיעה לשם כדי לסייע בכל מה שצריך.

יריב לוין: לאחר מכן גם התקיים ביקור של מנכ"ל המשרד במקום עם הצוות הרלוונטי, ואנחנו נמצאים כל הזמן בקשר עם אנשי הכנסייה ונכונים לסייע להם כמובן בכל דבר.

יריב לוין: נדמה לי – שוב, אולי מיותר לומר אבל בכל זאת אומר – שפגיעה בעקרונות הסובלנות הבין-דתית היא פגיעה בערכים חיוניים, בסיסיים, של מדינת ישראל, והממשלה מפגינה ותמשיך להפגין אפס סובלנות למעשים כאלה.

יריב לוין: השר ארדן אף הביא לידיעתי וביקש להביא גם בפני הכנסת כי הוא שוחח באופן אישי עם מפקד המחוז הצפוני של המשטרה, הנחה אותו לתת עדיפות עליונה לחקירת האירוע כדי להגיע למבצעי הפשע במהירות.

יריב לוין: החקירה קיבלה תעדוף גבוה, היא הוטלה על מפלג הפשיעה הלאומנית בימ"ר מחוז ש"י בשיתוף שירות הביטחון הכללי.

יריב לוין: החקירה בעיצומה, ונעשית פעילות ענפה ואינטנסיבית ומושקעים בה מלוא המשאבים על מנת להעמיד לדין את האחראים.

יריב לוין: צריך גם לומר שעל-פי נתוני המשטרה, בשנת 2015 נפתחו שני תיקי חקירה עם מניע של הפרות סדר ופשיעה לאומנית יהודית כנגד מוסדות דת; בשנת 2014 נפתחו תשעה תיקים בנושא, ובשני מקרים גם הוגשו כתבי אישום, כך שלומר שאף פעם לא תופסים אף אחד ולא מטפלים – נדמה לי שזה פשוט לא נכון.

יריב לוין: אני יכול רק לומר, וגם את זה צריך להגיד בכנות, שלצערי הרב פשעים מסוג זה הם לא נחלתם של בני דת כזו או אחרת, ואנחנו עדים להרבה מאוד, לצערי יותר מדי, גם פשיעה לאומנית אחרת, הפוכה, של מוסלמים כלפי יהודים, כלפי מקומות קדושים ליהודים.

יריב לוין: נזכיר את בית-הקברות בהר-הזיתים כדוגמה בולטת לעניין הזה.

יריב לוין: אני חושב שאם נשכיל כולנו גם להילחם בתופעות האלה בחומרה, וגם – וזה בעיני הכי חשוב – לחנך את הדור הצעיר שלא זו הדרך וכך לא נוהגים, בניגוד, לצערי, לחינוך שבחלק מהמקומות נותנים, אז יכול להיות שנצליח לצמצם את התופעות האלה באופן משמעותי.

יריב לוין: אני רוצה להוסיף ולומר שככלל משטרת ישראל מפעילה את כל האמצעים העומדים לרשותה, גלויים וסמויים, על מנת לסכל את כל העבירות, לרבות אלה שמתבצעות על רקע פוליטי, אידיאולוגי או דתי.

יריב לוין: כל מידע נבדק והתלונות באמת מטופלות באופן רציני.

יריב לוין: באגף לחקירות מודיעין מונו צוותי חקירה וכוחות משימה מיוחדים לטפל באירועים מסוג זה.

יריב לוין: כפי שציינתי קודם, נעשה כך גם בעניין ההצתה הפושעת בטבחה, וזאת מתוך הכרה בחשיבות הנושא ובמטרה להביא למיצוי החקירה בזמן קצר, ואנחנו מקווים שכך יהיה.

יריב לוין: בין היתר, חבר הכנסת טיבי, אני רוצה למנות כמה פעולות שבכל אופן המשטרה עשתה ועושה: הוקם מפלג פשיעה לאומנית בימ"ר ש"י שמרכז את הטיפול במרב האירועים, וחקירת האירועים נעשית בשיתוף פעולה עם גורמי צה"ל ושב"כ בהתאם לצורך; היא מתועדפת בתעדוף ארגוני גבוה, לרבות לעניין בדיקות מעבדה, הקצאת אמצעים טכנולוגיים, כוחות וכדומה; מבוצעות הרבה מאוד פעולות, גלויות וסמויות, בדגש על מוקדי חיכוך ונקודות תפר; מופעלים מערכי מודיעין, מוקמים צוותי חקירה מיוחדים במקרים המתאימים; יש הנחיות מבצעיות סדורות ורציפות לכלל הדרגים באשר להקפדה על שמירה על המקומות הקדושים לכל הדתות, בוודאי גם ליהדות, גם לאסלאם וגם לנצרות, גם לבני העדה הדרוזית, הצ'רקסית וכל מקום קדוש אחר.

יריב לוין: אנחנו ממשיכים, המשטרה ממשיכה, לבצע הערכות מצב בהתאם לצורך, לרבות אחרי כל אירוע מן הסוג הזה.

יריב לוין: ואני באמת מקווה, חבר הכנסת טיבי, שחודש הרמדאן יהיה חודש של סובלנות ושל אחווה בין-דתית, ושל שיתוף פעולה בין כלל אזרחי ישראל, ולא נראה תופעות מן הסוג הזה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד: ממשלת נתניה איבדה את הלגיטימיות הציבורית שלה בנותנה יד לשחיתות ציבורית וממשל לא תקין.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת מיקי לוי; תשיב לו שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזו נושאת עמה אות קלון מוסרי מרגע שהתנגדה לחוק הקלון שהגישה סיעת יש עתיד, ואנחנו מציעים להביע אי-אמון בממשלה תומכת השחיתות הזו.

מיקי לוי: צר לי, אבל אין לי מילים אחרות להגיד את זה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מי שהורשע בעבירה שיש עמה קלון – הרי מה ביקשנו?

מיקי לוי: הוא הורשע מעתה ואילך, לא רטרואקטיבית ולא שום דבר – לא יוכל לחזור למקום הפשע ולהיות איש ציבור.

מיקי לוי: כל כך ברור, כל כך מוסרי, כל כך עם יושרה; פשוט לא יוכל.

מיקי לוי: הוא לא יכול להיות חבר כנסת, הוא לא יכול להיות ראש רשות, דהיינו, ראש עיר, ובטח ובטח שלא שר או ראש ממשלה.

מיקי לוי: זה אמור להיות דבר ברור מאליו.

מיקי לוי: אבל מה שנשמע ברור מאליו, צודק, הגיוני וראוי לכל אזרח, לא ברור כנראה לחברי הממשלה הזאת.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת לא הייתה פרסונלית ולא כוונה נגד איש.

מיקי לוי: אמרנו כבר כי אין משנים את הכללים בדיעבד, וטוב שכך, לא מחוקקים חוקים רטרואקטיבית, וכך נהגנו גם הפעם.

מיקי לוי: ולמרות זאת, לא הרגיש לחברי הממשלה הזאת נכון להציב קו אדום וברור בחוק ולומר בצורה ברורה: מי ששלח ידו לקופה הציבורית ומעל באמון הציבור, או עבר עבירה שיש עמה קלון, ידע שהוא מסכן את הקריירה הציבורית שלו לתמיד; מקומו לא יהיה אתנו והוא יאבד את הזכות הבסיסית והמוסרית לייצג את הציבור.

מיקי לוי: ובוועדת שרים לחקיקה לא נמצא אפילו שר אחד לרפואה, צדיק אחד בסדום, שירים ידו בעד החוק הזה, חוק הקלון, דהיינו, הרחקה מן הכנסת לצמיתות לאותם אישי ציבור שהזכרתי, שעברו עבירה שיש עמה קלון.

שלי יחימוביץ': מיקי, תגיד, למה לא אישרתם את החוק כשהייתם בממשלה?

מיקי לוי: היינו והגשנו אותו גם – – –

שלי יחימוביץ': תאמין לי – – –

מיקי לוי: עם כל הכבוד לך, אני לא רוצה לנהל אתך ויכוח, שלי.

מיקי לוי: תמכנו במזרחי, זה עבר אפילו בקריאה שלישית.

מיקי לוי: הייתה – אני מרענן את זיכרונך, את פשוט לא זוכרת, זה עבר – –

שלי יחימוביץ': פה במליאה?

מיקי לוי: כן, תקשיבי.

מיקי לוי: – – הוא נפל מסיבה טכנית, כי הוא צריך רוב של 61.

מיקי לוי: אז בואי תעשי שיעורי-בית לפני שאת אומרת.

שלי יחימוביץ': לא היה ולא נברא מעולם.

מיקי לוי: לכי תבדקי.

מיקי לוי: נא לצלצל למזרחי.

מיקי לוי: אם לא היה – – –

שלי יחימוביץ': פשוט לא הבאתם את החוק.

מיקי לוי: את פשוט טועה.

שלי יחימוביץ': ישבתם שנתיים בממשלה.

מיקי לוי: את פשוט טועה, ואת סתם אומרת דברים לא נכונים, עם כל הכבוד לך.

מיקי לוי: צלצלי ברגע זה לחבר הכנסת לשעבר משה מזרחי ותשאלי אותו.

מיקי לוי: כי אני, יחד אתו, יזמתי את החוק, ורק אחר כך עברתי לממשלה.

מיקי לוי: נא תתקשרי אליו.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מבין את חוסר הנעימות שאפף את חברי הממשלה כשהם נדרשו לחוק, אבל דווקא ברגעים כאלה נבחנים אישי ציבור – וכשתבררי אתו, תתנצלי – וכן, אדוני היושב-ראש, הממשלה והקואליציה הזאת נכשלו, ובגדול.

מיקי לוי: הם לא עצרו לרגע לחשוב איך מסתכל עלינו הציבור, מה חושב לו האזרח הקטן כשחברי ממשלה מסכימים שפושע שהורשע בפלילים או בעבירה שיש עמה קלון יזכה לשבת שוב במליאה המכובדת הזאת, שאמורה לייצג את העם; מה חושב לו האזרח כשהוא רואה אדם שמעל בכספי ציבור שב ומחזיק בידיו את המפתח לקופה הציבורית.

מיקי לוי: ובכלל, איך יכול להיות שאדם שהורשע בפלילים לא יוכל להיות נהג של שר, אבל יכול להיות שר, שר מכהן אפילו?

מיקי לוי: זה נשמע למישהו סביר?

מיקי לוי: זה נשמע נורמלי?

מיקי לוי: חברי בספסלי הקואליציה, זה לא סוד, וגם אתם יודעים, שהמערכת השלטונית במדינת ישראל סובלת ממעמד ציבורי רעוע ומחוסר אמון מופגן מצד הציבור.

מיקי לוי: לאן שלא הולכים, שומעים פעם אחר פעם את האמירה הקשה הזאת: שם בירושלים יושבים 120 מושחתים, שרק דואגים לכיסא של עצמם.

מיקי לוי: וכדאי שנתחיל להבין ולהפנים את זה: חוסר האמון הציבורי הזה מערער את יסודות הדמוקרטיה.

מיקי לוי: ואתם, במקום לחזק את האמון הציבורי ואת מעמדה של הכנסת והממשלה בעיני הציבור, פוגעים בהם פגיעה קשה.

מיקי לוי: חברי הבית הזה וחברי השלטון המקומי מסומנים בגללכם – מראש – כמושחתים, כגנבים, כעבריינים, כלוקחי שוחד, כמי שהגיעו לשירות הציבורי לא בשביל לשרת את הציבור אלא בשביל ליהנות ממנו.

מיקי לוי: זה מצב בלתי נסבל ובלתי נסלח, ואינכם ראויים לאמון הבית הזה.

מיקי לוי: וכאילו שלא די בכך, אתמול הפילה ועדת שרים לחקיקה חוק נוסף שבא להילחם בשחיתות: חוק שקיפות בקרן קיימת לישראל, שיעלה ביום רביעי להצבעה במליאה.

מיקי לוי: נשאלת השאלה, גברתי שרת המשפטים, ממה אתם מפחדים?

מיקי לוי: מה הבעיה להביא את קרן קיימת לשקיפות ואת הדוחות הכספיים שלה לידיעת הציבור?

מיקי לוי: מה בסך הכול ביקשנו – שיוחל על קרן קיימת חוק חופש המידע ונוכל לראות סוף-סוף מה קורה בתוך הארגון המסואב הזה, שמתנהל כמו קופסה שחורה?

מיקי לוי: ארגון שמגלגל מיליארדי שקלים, לא משלם מסים על ההכנסות ממכירת קרקעות, מחזיק כחמישית מקרקעות המדינה, ולמרות כל זאת זוכה לפטור גורף מבקרה ופיקוח כלשהם במדינת ישראל.

מיקי לוי: אבל – קרן קיימת סידרה ג'ובים, שימנה את המערכת בכספים מפלגתיים, ושוב חמקה מביקורת ושקיפות, וגם בשל כך, הממשלה והקואליציה, התומכות בכך, לא ראויות לאמון הכנסת.

מיקי לוי: אם אין מה להסתיר, אולי אין ממה לפחד?

מיקי לוי: מכיוון שהחוק נפל, סביר להניח שיש ממה לפחד וכן יש צורך להסתיר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אנחנו חרתנו על דגלנו את המאבק בשחיתות.

מיקי לוי: גם כשהיינו באוצר וקידמנו את נבחרת הדירקטורים, החלת הפיקוח והביקורת על קרן קיימת, היינו המפלגה היחידה שסירבה לקבל כספים מפלגתיים מקרן קיימת.

מיקי לוי: גם כשהיינו בקואליציה תמכנו בחוק הקלון.

מיקי לוי: תמכנו בחוק שהביא חבר הכנסת מזרחי, ואתו הייתי בנושא הזה טרם כניסתי ומינויי למשרד האוצר, והייתי שותף אתו באותה שדולה, ולכן, לא שינינו את עמדתנו כשעברנו לאופוזיציה.

מיקי לוי: נמשיך להביא להצבעה שורה ארוכה של הצעות חוק שינקו את המערכת השלטונית משחיתות ומאינטרסים זרים.

מיקי לוי: יש עתיד תמשיך לפעול להחזיר את אמון הציבור בנבחריו ולהביא לשלטון נקי כפיים, שהציבור יכול לסמוך עליו שיפעל למענו ולטובתו, ביושרה.

מיקי לוי: אני קורא לחברי הכנסת להביע אי-אמון בממשלה הרעה הזאת.

מיקי לוי: ממש רעה.

מיקי לוי: חבל שחברת הכנסת שלי יחימוביץ – אה, הנה, חזרת.

מיקי לוי: אני מקווה שבדקת עם חבר הכנסת לשעבר מזרחי, ידידי הטוב, נקי כפיים, והתברר לך שזה עבר בהצבעה בפעם השלישית – אולי אדוני היושב-ראש זוכר – אבל נפל בגלל בעיה טכנית.

שלי יחימוביץ': יש לי תיקון.

שלי יחימוביץ': רגע, יש לי הבהרה.

שלי יחימוביץ': תמכתם בהרחקה מהממשלה, אבל לא במניעה והתמודדות לכנסת.

שלי יחימוביץ': אלה העובדות – ביקשת ממני לבדוק.

מיקי לוי: תראי, קודם פרצת לתוך הנאום שלי והפרעת – – –

שלי יחימוביץ': אבל, מיקי, ביקשת לברר.

מיקי לוי: – – – איפה הייתם בממשלה הקודמת?

מיקי לוי: אז, בממשלה הקודמת, החוק הזה הונח על-ידי מזרחי בצורה אחת, רכה יותר.

מיקי לוי: שרי יש עתיד – שרי יש עתיד תמכו בו בוועדת שרים לחקיקה, וכל חברי הכנסת של יש עתיד תמכו בו במליאה הזאת.

מיקי לוי: תודה רבה על בקשת הסליחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

שלי יחימוביץ': אבל ביקשת ממני לבדוק.

שלי יחימוביץ': התנגדתם להחלת החוק על חברי כנסת.

מיקי לוי: תפסיקי, נו, באמת.

שלי יחימוביץ': לא מנעתם מחברי כנסת שהורשעו בעבירה – – –

מיקי לוי: לא כל פעם שאת פותחת את הפה את צודקת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת איילת שקד להשיב על ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה, הממשלה התנגדה להצעת החוק למאבק בשחיתות, לא חלילה משום שהעקרונות שביסודה אינם נכונים, אלא בשל הקשיים שהיא עוררה במתכונת שבה הוגשה.

איילת שקד: מצד אחד, היא יצרה מניעה גורפת להתמודדותם של אנשים מסוימים – וגם משרד המשפטים, הדרג המקצועי, התנגד באופן נחרץ להצעת החוק הזאת, כי גם אם חלפו עשרות שנים מאז ביצוע העבירות שבגינן הורשע, אותו אדם לא היה יכול לקבל זכות לעולם להתמודד.

איילת שקד: מצד שני, ההצעה הזאת הקלה בצורה בלתי מובנת ביחס לאנשים שהורשעו בדין שלא בזמן היותם שרים ושאין על עבירתם קלון, ושכיום, לפי הדין, אינם יכולים להתמודד.

מיקי לוי: אדרבה – – –

איילת שקד: לו – – –

מיקי לוי: אני מקבל את זה.

איילת שקד: לו תמכה הממשלה בהצעת החוק היה נפתח פתח מסוכן להשתתפותם של גורמים עברייניים רבים, שעד היום היו חסומים, בשדה הציבורי.

איילת שקד: ההסדרים המוצעים במסגרת הצעת החוק אינם מאוזנים ואינם מתמודדים אפוא כראוי עם מורכבות הנושא, ונותנים תחושה לא נעימה של חקיקה לא מקצועית, וזאת בשונה מהצעות קודמות, שבהן הוצע, בתנאים מוגדרים, להכפיל משבע שנים ל-14 שנים את תקופת ההמתנה ביחס למי שהורשעו בגין עבירות שעברו כנבחרי ציבור.

איילת שקד: עוד מילה בנושא שעל הפרק היום, בנושא הגז.

איילת שקד: חבר הכנסת מיקי לוי, חיים ילין, כל מי שנמצא כאן מסיעת יש עתיד: אנחנו היינו שותפים לקואליציה הקודמת ואנחנו חלקנו את אותה אידיאולוגיה ליברלית כלכלית.

איילת שקד: אני חושבת שטוב תעשו אם היום בהצבעה תחשבו מה הדבר הנכון למדינה.

איילת שקד: אם אתם חושבים שהדבר הנכון למדינה, כמו חברת הכנסת שלי יחימוביץ, זה להפיל את המתווה הזה, אז תתנגדו.

איילת שקד: אבל אם אתם חושבים שזה מתווה נכון בקונסטלציה הגיאו-פוליטית והכלכלית שנוצרה, תצביעו בעד.

איילת שקד: כי מצרים וארגנטינה עד היום בוכות על זה שהן הסתבכו – –

שלי יחימוביץ': זה פשוט – – –

איילת שקד: – – ברגולציה ובפיקוח מחירים – –

שלי יחימוביץ': פשוט לא נכון.

איילת שקד: – – והגז נמצא שם בקרקעית הים.

קריאות: – – –

שלי יחימוביץ': איך אידיאולוגיה – –

איילת שקד: אז אני מבקשת – –

שלי יחימוביץ': – – עולה – –

איילת שקד: – – שתעשו – – –

שלי יחימוביץ': – – בקנה אחד עם מונופולים?

איילת שקד: אני מבקשת – –

קריאה: – – –

איילת שקד: – – שתעשו את השיקול האידיאולוגי והאמיתי שלכם.

איילת שקד: תודה.

ינון מגל: – – –

חיים ילין: – – –

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת שקד.

קריאה: אפשר להסוות – – –

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: הוא – – –

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא שמעתי שהושמצת בצורה כלשהי, חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: לא אמרתי שהושמצתי.

יולי יואל אדלשטיין: השם שלך הוזכר – –

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – כנציג סיעת יש עתיד, ואני לא חושב שיש כזה ביזיון, חס ושלום, להיות שייך לסיעה מסוימת בכנסת.

חיים ילין: לא דיברתי על זה.

יולי יואל אדלשטיין: זה הקונטקסט היחידי.

חיים ילין: מה שנאמר – – – לא נכון.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – לדיון בהצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ברור שהדיון הוא דיון משולב.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לכל נציג סיעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין ראשון את חבר הכנסת טלב אבו עראר בשם הרשימה המשותפת, ואחריו – נציגה מטעם יש עתיד, חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הארץ הזאת משופעת בדברי גזענות לאורך כל ההיסטוריה.

טלב אבו עראר: תופעה זו קיבלה טיפול רופף שהביא להתגברות ההסתה נגד האזרחים הערבים הפלסטינים בארץ הזו.

טלב אבו עראר: תופעה זו הלכה והתגברה עד שהתבשרנו בחבורת טרוריסטים של "תג מחיר".

טלב אבו עראר: מדובר כאן בארגון טרור לכל דבר ועניין, אבל, לצערי, ארגון טרור בחסות הממשלה.

טלב אבו עראר: זה לא רק היום, התחיל לפני שנים.

טלב אבו עראר: אני זוכר ומזכיר לך, מכובדי היושב-ראש, כשקם יהודי ומבצע טרור, הורג ערבי, רוצח אותו בדם קר – במקום להעמיד את האדם הזה ולהעניש אותו על תקן רוצח, מה עושים?

טלב אבו עראר: באים לכנסת – – –

אחמד טיבי: – – –

טלב אבו עראר: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני לא מבין את חברי הכנסת הערבים שעוקבים.

טלב אבו עראר: קהל נכבד, אחמד טיבי, בחייך דוקטור קדימה.

טלב אבו עראר: )

אחמד טיבי: (אומר בשפה הערבית: בבקשה, אחי.

אחמד טיבי: )

טלב אבו עראר: (אומר בשפה הערבית: כולם שותקים.

טלב אבו עראר: אתם מפטפטים.

טלב אבו עראר: )

קריאה: (אומר בשפה הערבית: מה קרה?

קריאה: )

אחמד טיבי: רמדאן כרים.

טלב אבו עראר: אני אומר שכשיש רוצח יהודי, במקום להעניש אותו, להעמיד אותו לדין, באים, רצים לכנסת, מחוקקים חוק שיגן עליו, ולא רק זה, אלא – להעניק לו שי בסופו של יום, וזה חוק דרומי.

טלב אבו עראר: דרומי הרג, רצח בדואי ערבי, בדואי מהדרום.

טלב אבו עראר: כולנו חשבנו, ציפינו, באמת, לפחות לחקור את האדם, את הרוצח, הפושע הזה – –

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: – – הטרוריסט הזה.

קריאה: – – –

ינון מגל: מה הוא עשה שם?

טלב אבו עראר: הרוצח – כל מי שמגן עליו הוא רוצח כמוהו.

טלב אבו עראר: הוא טרוריסט.

ינון מגל: מה עשה אצלו – – –

קריאה: – – –

טלב אבו עראר: בא החוק, וחוקקו חוק-דרומי, שכל מי שמתקרב לבית של אזרח ישראלי, מותר לבעל הבית הזה לירות עליו ולהרוג אותו.

ינון מגל: מה הוא עשה שם?

טלב אבו עראר: כך החוק אומר.

טלב אבו עראר: ואז, אחרי חודש ימים – –

קריאה: – – –

טלב אבו עראר: – – או חודשיים – –

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: – – או חודשיים – –

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: – – באו קבוצת מתנחלים – –

אחמד טיבי: – – –

מסעוד גנאים: – – –

קריאה: – – –

טלב אבו עראר: – – באו קבוצת מתנחלים – – –

ענת ברקו: – – – באו לרצוח או באו לגנוב?

קריאות: – – –

ינון מגל: – – –

טלב אבו עראר: זה מפריע.

ענת ברקו: איך אתה יודע אם הוא בא לגנוב או בא לרצוח?

טלב אבו עראר: אני לא יכול – – –

קריאה: – – – דרומי.

ענת ברקו: אתה יודע אם הוא בא לגנוב או בא לרצוח?

ענת ברקו: מה זה, זה משהו – – –

אחמד טיבי: ירו בו בגב.

טלב אבו עראר: אפשר לדבר, בבקשה?

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: בגב ירו בו.

קריאה: בגב ירו.

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: בגב.

ענת ברקו: בגב – – –

אחמד טיבי: מי יורה בגב?

אחמד טיבי: פחדן ורוצח – זה מי שיורה בגב.

ענת ברקו: מי נכנס לבית – – –?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוסיף לך דקה.

טלב אבו עראר: כן.

ענת ברקו: זה יכול היה להיגמר אחרת, ברצח גם.

טלב אבו עראר: וככה אומרים במציאות, כשאזרח יהודי נפגע, נפצע, באה המשטרה, בא הצבא, עוצרים חצי יישוב אם לא יותר.

טלב אבו עראר: חצי יישוב, אם בנגב או במשולש או בגליל או בשטחים.

טלב אבו עראר: על פצע – ואני נגד פגיעה בכל אזרח חף מפשע, אם יהודי או ערבי.

טלב אבו עראר: אבל מה?

טלב אבו עראר: איך המדינה, איך הממשלה, איך היא מתנהגת?

טלב אבו עראר: איך היא מתנהגת בדרך של איפה ואיפה כלפי האזרחים?

טלב אבו עראר: לכן, אם לעומת זאת, כאשר נפגע אזרח ערבי פלסטיני, אפילו מעצר של חשודים בארגון טרור לא בא בחשבון.

טלב אבו עראר: לא בא בחשבון.

טלב אבו עראר: מה עוד שהמשטרה בעצמה הורגת צעירים ערבים.

טלב אבו עראר: הרגה ערבים.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

טלב אבו עראר: מה נעשה למשטרה עד היום?

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

טלב אבו עראר: כלום.

טלב אבו עראר: רוב התיקים במח"ש נסגרים.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: כי רוב התביעות שם, רוב התלונות שם הן של ערבים – של בדואים, של פלסטינים, של ערבים בעיקר, ולכן סוגרים את התיקים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: עד מתי, לאן, מכובדי היושב-ראש, המדינה הזו מובילה?

טלב אבו עראר: עד איפה?

טלב אבו עראר: לאן?

טלב אבו עראר: אני לא רוצה, אני לא מוכן, לא יכול להפנים את המציאות הקשה, הכל-כך קשה, כלפי האוכלוסייה הערבית בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס מסיעת יהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, שר הביטחון, ידידי מר משה יעלון, אני רוצה דווקא להתייחס בימים אלה למחאת הסרדינים, שבוודאי, אני חושב שהיא צודקת.

מנחם אליעזר מוזס: אף שאני נגד שביתות פתע, ייתכן שהיא צודקת.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה שמפריע לי: כל פעם שיש איזה עניין, כנראה בלי להוסיף איזה גוון אנטי-דתי, אנטי-חרדי, זה לא הולך.

מנחם אליעזר מוזס: כשאני פותח בתקשורת ואני רואה: הסרדינים במספרים, מחאת הסרדינים, על כמה תלמידים בבתי-הספר, צפיפות בכיתות – רווחה במגזר החרדי.

מנחם אליעזר מוזס: אתם שומעים?

מנחם אליעזר מוזס: רווחה במגזר החרדי.

מנחם אליעזר מוזס: אני הייתי מציע לחברי לצאת – כאן, לא רחוק, לבית-ספר "בית יעקב ויזניץ'", ברחוב פנים מאירות, ולראות שלומדות יותר מ-800 בנות ב-16 כיתות תקניות בלי שום חדרי ספח.

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, 50 תלמידות בכיתה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מציע גם לבוא לאשדוד ולראות את עיר הקרוונים במתחם החרגול.

מנחם אליעזר מוזס: היום לפני שנה, במבצע "צוק איתן", היו צריכים להשבית את כל הלימודים, כי לא היה שם טיפ-טיפה של מיגון, כי כולם בקרוונים יבילים – עיר הקרוונים קוראים לזה, מתחם החרגול באשדוד.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול הייתי בקריית-גת, ראיתי את אותו הדבר: המגזר החרדי ביבילים.

מנחם אליעזר מוזס: ואין מה לדבר על הצפיפות בבני-ברק, במודיעין-עילית.

מנחם אליעזר מוזס: לבוא ולהגיד – רווחה במגזר החרדי, הצפיפות היא רק בציבורי, ובגלל זה לא משביתים את הלימודים החרדיים; בגלל זה.

מנחם אליעזר מוזס: לך תספר שהחרדים מקפידים באמת לא לשבות, כי – איך אמרו חכמינו בפסוק: מפי עוללים ויונקים ייסדת עוז להשבית אויב ומתנקם – אומרים חז"ל: אין העולם מתקיים אלא בשביל הבל פיהם של תינוקות של בית-רבן שעוסקים בתורה.

מנחם אליעזר מוזס: אצלנו זה עיקרון, לא משביתים לימודים בכל מצב שהוא, ואפילו בלחץ, בתוך הדחק, ואין התורה מתקיימת אלא מתוך הדחק.

מנחם אליעזר מוזס: ואנחנו רואים, ברוך השם, איזה חינוך משובח יוצא מכתלינו.

מנחם אליעזר מוזס: כאשר היה סקר – כמה מורים ומורות הוכו בידי תלמידיהם בתיכוניים, אז הייתה רובריקה שכתוב בה: "חרדי", ברוך השם, "אפס".

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו גאים בחינוך שלנו, ואנחנו גם גאים בזה שאנחנו לא משביתים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מכאן ועד לבוא ולומר שיש אצלנו רווחה – רחוק מאוד מהמציאות.

מנחם אליעזר מוזס: אני מאוד מצטער על כך שבכל פעם שיש משהו צריכים להוסיף איזה גוון אנטי-דתי.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שהדברים האלה – סוף-סוף יבואו עובדות ויוכיחו על פניהן שהמצב הוא לא כך.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: עמדתי בזמן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת מוזס.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלי כהן מסיעת כולנו.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוּטריץ.

בצלאל סמוטריץ': סמוֹטריץ.

יחיאל חיליק בר: סמוֹטריץ.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב – אנחנו נמצאים בסך הכול שלושה חודשים לאחר הבחירות וקצת יותר מחודש מאז כינון הממשלה.

אלי כהן: הנושאים שנמצאים על סדר-היום של הממשלה הנוכחית בתחום החברתי ובתחום הכלכלי, שחשובים לכל שכבות האוכלוסייה, על כל הגוונים שלה, בעיקרם הנושא של הדיור, הנושא של יוקר המחיה, הנושא של הפערים החברתיים, נדרש זמן על מנת לטפל בהם.

אלי כהן: הממשלה הנוכחית הספיקה בפרק זמן קצר מאוד להניח שורה ארוכה של צעדים, והיא נמצאת בתפקידה חמישה-שישה שבועות בלבד.

אלי כהן: שר האוצר הניח מגוון תוכניות בתחום הדיור, לרבות הנושא של מחיר למשתכן, שאמור לסייע לכל אותם מחוסרי דיור לקנות דירה במחיר שפוי ומשמעותי; בשבוע האחרון עבר בממשלה הנושא של התחדשות עירונית, שהמטרה שלו לקחת את אותן שכונות שנמצאות בפרברי ערים בהזנחה גדולה מאוד, ולחדש אותן, מכיוון שזה צו השעה.

אלי כהן: בעת הזאת כולנו צריכים לראות את הנושאים הממלכתיים שעומדים לנגד עינינו, מכיוון שהדברים דורשים זמן.

אלי כהן: הדבר האחרון שהציבור היה רוצה לראות לנגד עיניו זה מערכת בחירות נוספת, מיותרת, שתעלה לא מעט כסף, ושלא בטוח שתביא לתוצאה שונה – אם לא לתוצאה אפילו גרועה – לדעת חברי האופוזיציה – מזאת הקיימת כיום.

אלי כהן: ולכן, בעת הזאת אני חושב שגם חלק נכבד מהחברים באופוזיציה צריכים לראות לנגד עיניהם את האחריות הציבורית, שאני חושב שחצתה מפלגות, לטפל באותם נושאים חברתיים וכלכליים בוערים, שעל הפרק, שאני חושב שעמדו במרכז סדר-היום, ואני שמח שהממשלה הנוכחית מקדמת אותם ביתר שאת.

אלי כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יחיאל חיליק בר: קארין, זה היה לפני, לא היית, אז אתן לך אחרי סמוטריץ; בסדר?

קארין אלהרר: בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, מבקש, לנצל את ההזדמנות ששר הביטחון יושב כאן אתנו כנציג הממשלה – אדוני בוודאי מכיר את פסק-הדין של בג"ץ בעניינם של שני הבניינים בבית-אל; אדוני גם בוודאי יודע שהעניין חונה כרגע לפתחו, ואך ורק לפתחו.

בצלאל סמוטריץ': היכולת לתת הנחיה חד-משמעית לרשויות התכנון ביהודה ושומרון לגמור את התוכנית שם ולהנפיק היתרי בנייה בתוך ימים או שבועות ולא למרוח את העסק היא בידיו של אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני סמוך ובטוח שאדוני ייתן את ההנחיה הנכונה, ונמנע את ההרס החמור והמיותר הזה.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי פה קודם את חבר הכנסת טיבי זועק על אירועי "תג מחיר" שמבוצעים על-ידי יהודים נגד ערבים ואין אף אחד שנעצר.

בצלאל סמוטריץ': אז א.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לספר לכולכם שיש עשרות רבות של עצורים בפרשיות האלה, גם את זה שר הביטחון מכיר היטב; יש צוות מיוחד לאכיפת החוק על ישראלים בשטחים, יש כוחות אדירים שמוקצים לטובת המשימה הזאת גם בצה"ל, גם במשטרת ישראל וגם בשירות הביטחון הכללי.

בצלאל סמוטריץ': מעלים מזל"טים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כדי להתחקות אחר המעשים הללו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה היא עושה במעצרים?

בצלאל סמוטריץ': ואני, אבל, ברשותכם – אני, אבל, ברשותכם – אני יודע – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה היא עושה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, ואני אומר רק משפט אחד של הקדמה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כדי שחלילה לא יתפסו אותי כאן על איזה משל לא יפה, אז אני – חלילה, חלילה – המשל שאני נותן עכשיו הוא לא, כמובן – אין לו נמשל, אבל – כשכלב נושך אדם אז זה דבר שהוא בסדר, כשאדם נושך כלב פתאום זה מקבל כותרות.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מבקש לתת עכשיו כמה דוגמאות הפוכות, ואני אומר לכם שיש פי-עשרה דוגמאות של אירועי "תג מחיר" – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה – – –?

בצלאל סמוטריץ': – – של ערבים ובדואים נגד יהודים ומתיישבים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה – – –?

בצלאל סמוטריץ': – – בכל רחבי הארץ – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אתה לא – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואני לא שומע אתכם אומרים מילה אחת על הדבר הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה תומך?

בצלאל סמוטריץ': ב-12 במרס 2015, כ"א אדר תשע"ה, יום חמישי בלילה, מגיעים כמה רעולי פנים תושבי הכפר ביר-הדאג' שבנגב, לאחר שכל מה שקרה שם, בכפר, זה שמשרד הפנים – –

טלב אבו עראר: אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – הסתובב והדביק על המבנים – מבנים לא חוקיים, שצריך להרוס אותם – –

טלב אבו עראר: אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – הדביק עליהם צווי הריסה.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה עושים תושבי הכפר הזה לתושבי ביר-הדאג' היהודית?

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': מחוררים את מכל הדשן של חקלאי תושב היישוב – –

טלב אבו עראר: שאלה, מי קבע – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אך ורק כדי לבצע נזק.

בצלאל סמוטריץ': לא גונבים כלום.

טלב אבו עראר: אתה בא להגן על הטרור?

בצלאל סמוטריץ': ב-2 באפריל 2015, י"ג בניסן, ערב חג הפסח – – –

ינון מגל: בצלאל, בצלאל, רוצחים פה יהודים, אתה מדבר על – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר על "תג מחיר".

ינון מגל: רוצחים פה יהודים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מגל – –

ינון מגל: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אני, אני – – –

ינון מגל: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להאמין שכשרוצחים יהודים – –

טלב אבו עראר: יש פה טרור יחד.

טלב אבו עראר: יש פה טרור.

בצלאל סמוטריץ': – – אז גם יש כאן קונסנזוס מוחלט שמגנה את זה, וגם מערכת הביטחון – ושר הביטחון כנראה מצא את הדיון הנכון לשבת פה – עושה את הכול – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגנה את "תג מחיר"?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – יש דברים שאתה יודע, אני יודע, לא בטוח מה מותר לומר פה על הבמה – –

טלב אבו עראר: אתה מגנה את "תג מחיר"?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגנה את "תג מחיר", או שאתה תומך בו?

בצלאל סמוטריץ': – – יש חקירות ונתפסים חשודים, אבל באירועי "תג מחיר" שמבצעים החברים שלכם – כן, חבר הכנסת אבו עראר, השכנים שלך בדרום, שמתעללים – –

טלב אבו עראר: אתה תומך ב"תג מחיר"?

בצלאל סמוטריץ': – – בתושבי ביר-הדאג' כבר תקופה ארוכה מאוד – –

טלב אבו עראר: אתה תומך ב"תג מחיר"?

טלב אבו עראר: תענה לי, תענה לי.

בצלאל סמוטריץ': – – ולא אתה ולא החברים שלך מגנים – –

טלב אבו עראר: אתה תומך ב"תג מחיר"?

בצלאל סמוטריץ': – – ואחד לא נעצר שם.

בצלאל סמוטריץ': אני ממשיך ברשימה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: הזמן הסתיים, אז – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגנה את "תג מחיר"?

בצלאל סמוטריץ': אני, תן לי שלוש שורות רק – – –

יחיאל חיליק בר: ממש שלוש שורות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': לא, צעקו לי באמצע, אני רק ממשיך טיפה ברשימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגנה את "תג מחיר"?

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אבו עראר, תודה.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': 2 באפריל 2015, ערב חג הפסח – –

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: אז תעודד אותו לסיים, תעודד אותו לסיים.

בצלאל סמוטריץ': – – שוב מגיעים כמה רעולי פנים – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – מחוררים את מכל הדשן – –

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – הוא מתרוקן והם יוצאים מהיישוב.

יחיאל חיליק בר: תודה, טלב.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': ב-28 במאי 2015, משפחה חוזרת הביתה במוצאי-שבת, לרתמים, ועוד פעם – כמה קטינים עומדים בנחל סמוך לכביש הגישה לרתמים ומשליכים בקבוקי זכוכית על אותה משפחה, מנפצים את מכוניתה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: הזמן הסתיים.

טלב אבו עראר: תדבר על – – –

בצלאל סמוטריץ': הלאה.

בצלאל סמוטריץ': ב-17 ביוני 2015 – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – טרקטורון דורס שתילים – –

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': – – גם, רק נזק.

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, הנקודה הובנה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, עשרות רבות של מקרים, אין עצור אחד, ואני לא שומע את החברים האלה – –

טלב אבו עראר: דבר על – – –

בצלאל סמוטריץ': – – מגישים הצעת אי-אמון נגד הממשלה על התהליכים האלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

טלב אבו עראר: – – – נציג הדרוזים אתה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת מרגי, אם יהיה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאתה צריך להתנצל, לא – – –

יחיאל חיליק בר: ואם לא – חבר הכנסת חמד עמאר.

יחיאל חיליק בר: נמצא?

יחיאל חיליק בר: כן.

ינון מגל: – – – תגנה.

ינון מגל: תגנה.

ינון מגל: תגנה, תגיד שלא בסדר.

טלב אבו עראר: הוא – – – הוא מגן על הדרוזים, הוא – – –

ינון מגל: אתה מסכים לפגיעה?

ינון מגל: אתה מסכים לפגיעה ברכוש יהודי?

טלב אבו עראר: אתה – – – לתמוך ב"תג מחיר" – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אבו עראר, אפשר לבקש ממך רק לשבת.

יחיאל חיליק בר: תודה.

ינון מגל: אתה מגנה פגיעה ברכוש יהודים?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגנה "תג מחיר"?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, תודה.

יחיאל חיליק בר: הדיון הזה נגמר, עברנו לחברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

קארין אלהרר: כנסת ישראל, חיים ילין, ממתי מקשיבים פה?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו היום באי-אמון על נושא של שחיתות שלטונית.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, אפשר להגיד הרבה, אפשר לדבר על החוק שלא עבר בוועדת שרים, ואני מבינה שחברי חבר הכנסת מיקי לוי דיבר באריכות על כך שזה לא הגיוני שמקום שרוצה להיות נקי או רוצה להצטייר כנקי ולקבל את אמונו של העם לא מאפשר חקיקה כזאת שאומרת את הדבר אולי אפילו המתבקש ביותר, שלא נאפשר לאנשים עם קלון להגיע בשערי הבניין הזה ולא נאפשר להם להיות חלק ממקבלי החלטות שנוגעות לכל אדם ואדם במדינת ישראל.

קארין אלהרר: נראה לי שזה דבר ברור מאליו ולא היה צריך חקיקה, ועדיין מצאנו שיש לנו ראש ממשלה כמעט בכלא, נשיא בכלא, ואנחנו עוד לא יודעים לאן הדברים יובילו בעתיד.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, זה הרבה מעבר לזה, בסדר, זה המקרה הקיצוני.

קארין אלהרר: מה נגיד כשזה במקרים הפחות-קיצוניים, אבל עדיין יש טעם לפגם חמור מאוד בהתנהלות של הממשלה?

קארין אלהרר: אני רוצה לדבר על הנושא של השידור הציבורי.

קארין אלהרר: תראו, הייתה בממשלה הקודמת החלטה של ממשלת ישראל, שהוצבעה בממשלה והוצבעה בשלוש קריאות בכנסת – להקים שידור ציבורי חדש ולסגור את הישן.

קארין אלהרר: הדבר החשוב ביותר בעיני שנקבע בחקיקה הוא – לנתק ניתוק מוחלט את הפוליטיקה מהשידור הציבורי, כי השידור הציבורי לא צריך להיות השופר של אף אחד, ולא משנה בכלל מיהו ראש הממשלה המכהן.

קארין אלהרר: צריך שזה יהיה מנותק, וטוב שכך עבר החוק.

קארין אלהרר: באופן מפתיע, או אולי לא, ראש הממשלה לקח לעצמו את כל סמכויות התקשורת, ואף יותר מכך, השתיק את כל השותפים והשותפות הקואליציוניים שלו מענייני התקשורת.

קארין אלהרר: יש סעיף בכל הסכם קואליציוני שתראו, שאומר: ענייני תקשורת – אך ורק ראש הממשלה.

קארין אלהרר: זה לא היה מטריד אותי אלמלא אנחנו רואים היום לנגד עינינו את הסיטואציה המביכה שראש הממשלה לא מקדם חקיקה שעברה בקדנציה הקודמת תחת שלטונו, כשהצעת החוק הייתה של שר מסיעתו.

קארין אלהרר: ואיך אני יודעת שהוא לא רוצה לקדם אותה, אף שהיום התבקשה הארכה נוספת בוועדת הכלכלה?

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

קארין אלהרר: משפט סיכום – אני יודעת שהוא לא רצה, לא רוצה, לקדם את הרפורמה כי הוא לא עשה את הצעד המתבקש הראשון שעושים כשרוצים לקדם את הרפורמה הזאת, וזה למנות את הדירקטורים, את חברי המועצה, שכבר אותרו בוועדת איתור נקייה משיקולים פוליטיים.

קארין אלהרר: אני רוצה לפנות שוב לראש הממשלה, שלא נמצא באולם ואני מקווה שאיכשהו הוא ישמע, להמשיך וליישם את חוק השידור הציבורי החדש, כי אין דרך אחרת.

קארין אלהרר: כבר לקחנו יותר מדי צעדים קדימה, ואי-אפשר להחזיר את הגלגל לאחור.

קארין אלהרר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת אלהרר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חמד עמאר, בשם סיעת ישראל ביתנו, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יחיאל חיליק בר: אחרונת הדוברים תהיה חברת הכנסת רוזין ממרצ, ואחריה תסכם השרה איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האחרונים אנו מרגישים שיש התקפה חייתית, זדונית וחסרת רסן על הדרוזים ככלל.

חמד עמאר: עיתונאי אחד או יותר משתלח בנו כאילו אנחנו מהלכים אימים על המדינה והמדינה מפחדת מאתנו.

חמד עמאר: המשפט הזה נאמר כבר בעבר, וגם אז המטרה הייתה ליצור דעת קהל נגד הדרוזים.

חמד עמאר: אני אגיד כמה אמירות שנאמרו בעיתונים רק בשבוע האחרון: "דרוזים רצחו פצוע סורי"; "אני מבקש מאחינו הדרוזים: כבדו את החוק"; וכמובן, ליצן אחד שכתב: "באופן יחסי לחייתיות ולאכזריות ולברבריות, אפשר לקבוע שהדרוזים צלחו".

חמד עמאר: חורה לי מאוד שההשתלחות היא קולקטיבית ומכלילה את כל העדה.

חמד עמאר: הכותרות מדברות על הדרוזים כאילו הם מקשה אחת.

חמד עמאר: אותם בעלי דעה וכביכול בעלי דעת אינם מדברים על חלקים או על קומץ, אלא על קולקטיב.

חמד עמאר: פתאום – ואת זה רק שמענו השבוע בחדשות – המשטרה רוצה לפתוח את החקירה של אירועי פקיעין מלפני שמונה שנים.

חמד עמאר: מעניין מי מהלך אימים על מי.

חמד עמאר: יש גורמים שכנראה רוצים להלך אימים על הדרוזים כקולקטיב ולמנוע מהם להביע את זעקתם בנושא אחיהם בסוריה.

חמד עמאר: הגיע הזמן שההכללות תיפסקנה; הכללות שמבחינתי הן בגדר הסתה כנגד העדה כקולקטיב.

חמד עמאר: לעיתונאים שתקפו את העדה הדרוזית אין גבול לחוסר הבושה ולכוונות הזדוניות.

חמד עמאר: אני כמובן לא עושה הכללה ותוקף את כל התקשורת, אני רק מציין את אותם עיתונאים שחוטאים לתפקידם כאשר הם מדברים בהכללה.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד שאנחנו כעדה גינינו בחריפות.

חמד עמאר: ההנהגה וגם פשוטי העם – אין אחד בעדה שלא גינה את המקרה.

חמד עמאר: אבל לבוא ולהדביק את המקרה הזה לכל העדה, זה החטא הגדול.

חמד עמאר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מרגי – לא פה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת רוזין, אחרונת הדוברים.

קסניה סבטלובה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים, קודם כול ברצוני להודות לחברי איציק שמולי שפירט בנושא החשוב כל כך של הביטוח הסיעודי הקבוצתי, וברצוני להזכיר עוד הפעם שמדובר במיליון ישראלים שנפלו להונאה בחסות משרד האוצר ואשר לא יכולים לדעת אם, כיצד ואיך ישלמו על הביטוח הסיעודי שלהם.

קסניה סבטלובה: מדובר בנושא הקלאסי של "אל תשליכני לעת זקנה", תהילים, פרק ע"א.

קסניה סבטלובה: אבל השליכו אותם לעת זיקנה, ועכשיו אנחנו מדברים על מיליון אנשים שפגעו בזכותם להיות מבוטחים ולקוות לכך שהם יעבירו את השנים הכל-כך קריטיות בחייהם בצורה מכובדת ובטיפול מסור.

קסניה סבטלובה: אבל, באתי לדבר היום גם על עוד מיליון ישראלים; מיליון ישראלים שזכותם להינשא בארץ-ישראל, במדינת ישראל, נפגעת בצורה חמורה ביותר.

קסניה סבטלובה: מדובר במיליון איש; מיליון איש שמשלמים פה מסים, משרתים בצבא, משרתים את ארצם ואת מדינתם נאמנה, אבל הם חסרים את הזכות הבסיסית לכרות ברית זוגיות האחד עם השני או האחת עם השנייה או זה עם זה.

קסניה סבטלובה: מדובר במיליון איש שמדי יום שואלים את עצמם מדוע בעצם נשללת מהם הזכות הבסיסית הזאת; מדוע הם לא יכולים להינשא כאחד האדם, ולא לנדוד לקפריסין, לא לנדוד לפראג, לא לנדוד לאחת ממדינות העולם על מנת לבצע את הזכות הזאת.

קסניה סבטלובה: ובעת שארצות-הברית מחוקקת חוק כל כך חשוב ובעצם מצטרפת לקבוצה של מדינות מתקדמות ומתירה את הנישואים החד-מיניים, אנחנו נשארים במצב שאין לנו נישואים אזרחיים, הם לא מותרים, ואנחנו מאלצים אלפים של ישראלים לנדוד מדי יום ביומו למדינות אחרות שבהן מרימים גבה ושואלים: הכיצד זה ייתכן שבמדינה דמוקרטית אתם לא יכולים להתחתן?

קסניה סבטלובה: אני קוראת לחברי חברי הכנסת, אני קוראת לממשלת ישראל, לתקן את העוולה הזאת במהרה ולחוקק את חוק ברית הזוגיות, שהוגש כבר לא פעם על-ידי חברי לסיעה וגם על-ידי סיעות אחרות, על מנת לתקן את המעוות ובעצם לקדם את עצמנו גם כמדינה וכחברה ששומרת חוק, מדינה דמוקרטית שמאפשרת את הזכויות הבסיסיות לתושביה.

קסניה סבטלובה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מיכל רוזין, נציגת סיעת מרצ, ואחריה – תשובת השרה איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, תארו לעצמכם שהכנסת צפויה לאשר היום הסכם שלום היסטורי עם מדינות ערב, וזאת מבלי שאף אחד מחברי הכנסת קרא את המתווה החסוי; זאת לאחר שאושר אתמול בישיבת הממשלה המתווה, לאחר דיון מקיף ומעמיק בן שלוש דקות בדיוק.

מיכל רוזין: השטחים שיוחזרו, עלויות הפינוי – זה ייחשף רק בשנים, בעשורים הבאים, אולם מקורבים לראש הממשלה מוסרים שאסור להשאיר את השטחים באדמה, ואיראן, איראן, איראן.

מיכל רוזין: מי היה מעלה על הדעת מתווה חסוי אם היה מדובר בהסכם שלום ולא בהסכם, נגיד, בשווי טריליון שקלים?

מיכל רוזין: אז זהו, שההסכם הזה משמעותי לגורל אזרחי מדינת ישראל ועתיד הדורות הבאים.

מיכל רוזין: ומעבר לעניין השקיפות, איך אפשר בכלל להצביע עכשיו על מתווה שמעולם לא ראינו, כאשר אנחנו יודעים שיש ניגודי עניינים וטענות לשוחד שמפורסמים בשבועות האחרונים בתדירות מדאיגה ולא נבדקו ולא נחקרו?

מיכל רוזין: המכתב מעורר החשד של שלדון אדלסון לנתניהו; הלחצים שמופעלים בידי בכירים בממשל האמריקני; הקשר בין כחלון לקובי מימון, שהוא עצמו – כחלון הודיע שהוא מעביר את כל הסמכויות בנושא לראש הממשלה – בין דרעי וקובי מימון והמימון של ביטאון ש"ס, הלוביסט של "דלק קידוחים" שהיה מעורב בפרשת ישראל ביתנו; העדויות של חברת הכנסת יחימוביץ וחברי הכנסת מיהדות התורה על כך שתשובה מציע להם שוחד פוליטי – למה היועץ המשפטי לממשלה לא בודק את ניגודי העניינים האלה?

מיכל רוזין: איך אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להצביע על מתווה כל כך גורלי בלי שהטענות האלה אפילו נחקרות?

מיכל רוזין: חברות וחברי הכנסת, אתם לא חותמת גומי.

מיכל רוזין: אל תיתנו להם לזלזל בנו ככה.

מיכל רוזין: ההצבעה שלנו היום יכולה להכריע את עתיד החברה והכלכלה בישראל לעשרות השנים הבאות ולדורות הבאים.

מיכל רוזין: עכשיו רגע האמת, לא תהיה עוד הזדמנות להכריע בנושא הזה.

מיכל רוזין: ההכרעה הזאת שתשפיע על החברה, על יוקר המחיה, על התעסוקה, על הביטחון של המדינה, היא חשובה והיא לא מצדיקה שנהיה בובות וחותמת גומי.

מיכל רוזין: עכשיו, אתם זוכרים שחוקקנו את חוק המשילות?

מיכל רוזין: זוכרות שהעלינו את אחוז החסימה?

מיכל רוזין: אז חוקקנו.

מיכל רוזין: הלכנו לבחירות וקיבלנו ממשלה צרה, שברגעים אלה פועלת לשחד מפלגה שלמה כדי להעביר את מתווה הגז, כי חברי הקואליציה – חלקם מסרבים להצביע.

מיכל רוזין: אם לביבי ותשובה יהיה רוב – נצביע; אם לא יהיה להם רוב – לא תתקיים הצבעה.

מיכל רוזין: איזה ביזיון.

מיכל רוזין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יחיאל חיליק בר: השרה איילת שקד תשיב בשם הממשלה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חברות כנסת, הכנסת תצביע היום על כמה וכמה חוקים חשובים בקריאה ראשונה ובקריאה שנייה ושלישית.

איילת שקד: סוף-סוף חזרנו לעבוד, אחרי הרבה זמן שהוועדות היו מושבתות, לא הייתה כמעט חקיקה בכלל, לא הייתה חקיקה פרטית, וגם כמעט לא הייתה חקיקה ממשלתית בוועדות; ואני מאוד שמחה שהיום סוף-סוף נישאר כאן עד אמצע הלילה ונצביע על חוקים, כי הרבה זמן זה לא קרה.

תמר זנדברג: אנחנו – – –

איילת שקד: אני עוד יותר אשמח אם אתם תואילו בטובכם לקצר את הזמנים ונוכל ללכת לישון לפני 04:00.

תמר זנדברג: את יודעת – – – אומר:

תמר זנדברג: כולם רוצים להגיע לפה; מגיעים, רוצים ללכת, מה זה?

איילת שקד: תמר, אנחנו מאוד נהנים להיות אתך כאן, אבל עד 04:00 זה מוגזם.

איילת שקד: אבל אני באמת שמחה שסוף-סוף הכנסת עובדת ושהשבוע הוועדות סוף-סוף יתחילו להעביר חוקים ולחוקק.

איילת שקד: אחרי הצבעת האי-אמון אנחנו נצביע הצבעה שהיא כביכול פרוצדורלית, אבל היא נהפכה לאיזה "או-אה", על מתווה הגז, ובניגוד לקואליציה הקודמת ולאופוזיציה הקודמת, שפחות או יותר החלוקה הכלכלית שם הייתה ברורה, הייתה קואליציה ליברלית כלכלית ואופוזיציה סוציאל-דמוקרטית, בוא נקרא לזה – יש נגיעות קומוניסטיות, אבל סך הכול סוציאל-דמוקרטית; הקואליציה והאופוזיציה הפעם, באידיאולוגיה הכלכלית שלהן, לא לגמרי הומוגניות, בעיקר האופוזיציה.

איילת שקד: ובאופוזיציה יושבות סיעות סוציאל-דמוקרטיות עם סיעות, הייתי אומרת ליברליות, עם סיעות אולטרה-ליברליות, ועם, כמו שאמרתי, נגיעות קומוניסטיות.

איילת שקד: ואני מצפה מחברי האופוזיציה שכן שייכים למחנה הליברלי הכלכלי לפחות להצביע בעד או להימנע.

איילת שקד: יוסי, אתה, ממך אני לא מצפה – לא, עד כאן, אבל – – –

יוסי יונה: תחת איזה הגדרה – – –

יולי יואל אדלשטיין: יוסי, קיבלת מחמאה, מה אכפת לך, נו?

איילת שקד: אתה, אני עוד לא החלטתי אם זה הסוציאל-דמוקרט או הקומוניסט.

חיים ילין: מה הקשר?

חיים ילין: מה הקשר שהשרים רוצים להיות שרים ולא לוקחים אחריות?

איילת שקד: חבר הכנסת חיים ילין, אני מסכימה אתך ששרים צריכים לקחת אחריות, אבל אתה גם צריך להסכים אתי – והתפיסה של המפלגה שלך, שבמקרה הזה התפיסה שלי ושל המפלגה שלך בתחום הכלכלי די דומה, השקפת עולם די דומה.

איילת שקד: אתה צריך להסכים אתי – – –

חיים ילין: זה לא שייך.

יוסי יונה: אבל אני – – –

איילת שקד: יוסי, אתך אני לא מתווכחת בכלל, אפילו אין לנו על מה להתווכח.

איילת שקד: הפערים כל כך גדולים, על שום דבר לא נסכים.

יוסי יונה: רק להבהיר נקודה אחת מאוד פשוטה: אין כאן ויכוח בין קומוניזם לסוציאל-דמוקרטיה, יש ויכוח בין סוציאל-דמוקרטים לליברלים צרופים.

איילת שקד: אוקיי, זה מקובל עלי, זה מקובל עלי.

איילת שקד: הנה, כבר הסכמנו על משהו.

איילת שקד: אבל מכיוון – – –

חיים ילין: – – –

איילת שקד: – – – מכיוון שהאופוזיציה היא מאוד מאוד מחולקת אידיאולוגית – עכשיו אני מדברת רק על כלכלית, רק אידיאולוגיה כלכלית – בגסות בין סוציאל-דמוקרטים לליברלים, אני מצפה מהסיעה, מהסיעות הליברליות, מיש עתיד ומישראל ביתנו, כן להצביע או להימנע, מכיוון שאתם יודעים שהמתווה הזה, גם אם הוא לא מושלם – ואני למדתי בחיים שאין הרבה דברים מושלמים, צריך לדעת להתפשר – אז גם אם הוא לא מושלם, האויב של הטוב-מאוד הוא המצוין; וצריך לדעת במציאות הכלכלית שאנחנו נמצאים בה ובמציאות הגיאו-פוליטית שאנחנו נמצאים בה, צריך לדעת לקבל החלטות.

איילת שקד: ופה אני מסכימה אתך, חיים, ששרים צריכים לקחת אחריות ולדעת לקבל החלטות, וגם אם הן לא נעימות לנו, גם אם ההחלטות לא נעימות לנו, לדעת לקבל אותן מתוקף תפקידנו, וגם – – –

חיים ילין: – – – נסעו לבית-חולים לקבל תפקיד, עכשיו נוסעים לבית-חולים בשביל לא להצביע.

חיים ילין: זאת האחריות – – –

איילת שקד: אני חושבת שמי שמתחמק מההצבעה – זה לא מנהיגותי.

איילת שקד: ואני עומדת כאן, אף שאני לא הבאתי את המתווה הזה, ואני עוזרת לשר שטייניץ לנסות ולהעביר את זה, כי אני חושבת שברגע הזה זה הדבר הנכון למדינת ישראל.

איילת שקד: ואני מצפה גם מחברי האופוזיציה שתומכים במתווה – גם מהם אני מצפה לדעת לשים את האינטרס של מדינת ישראל מול עיניהם ולא את האינטרס הצר והפוליטי – – –

עפר שלח: – – –

חיים ילין: – – –

איילת שקד: אני יודעת בקווים כלליים מה המתווה; בוא אני אספר לך, בגדול, בסדר?

איילת שקד: בוא אני אספר לך.

איילת שקד: בגדול, לפני שנתיים – – –

עפר שלח: – – – טריליון שקל – – –

חיים ילין: – – – טריליון שקל – – –

איילת שקד: תקשיבו, אתם יודעים שההסדר הזה יגיע לוועדת הכלכלה, ושם חבר הכנסת איתן כבל יוציא לכולם את המיץ ויעשה את תפקידו, ויש שימוע לציבור, ולפני שהממשלה תקבל את המתווה כל המתווה יהיה פרוס בפני הכנסת.

איילת שקד: אני מסכימה שצריך לדון על המתווה הזה בכנסת, וטוב יעשה חבר הכנסת איתן כבל אם הוא יקבע שורה של דיונים בוועדת הכלכלה בעניין המתווה.

איילת שקד: אבל כולנו יודעים שלפני שנתיים הממונה על ההגבלים העסקיים הסכים למתווה שכלל רק את המכירה של "כריש" ו"תנין", זה הכול.

איילת שקד: והיום המתווה הרבה יותר אגרסיבי מזה, ואני חושבת, אם אנחנו מסתכלים על שכנינו בירדן ושכנינו במצרים, אם אנחנו מסתכלים על האינטרסים של מדינת ישראל בכל המזרח התיכון, אז צריך, גם אם זה לא מושלם, לדעת לתמוך במתווה שהביא השר שטייניץ; כי הוא עשה עבודה יסודית, הוא עשה עבודה טובה, וכולכם בוועדת הכלכלה, כשנצלול לפרטים של המתווה, נסכים שזו הייתה עבודה טובה וראויה.

איילת שקד: אני רוצה לפנות כאן עכשיו לחברי הקואליציה, גם לחברי הקואליציה.

איילת שקד: מה לעשות, כשאתה נבחר למנהיגות, לפעמים צריך לקבל החלטות שהן לא פופולריות או לא נוחות, או החלטות שאנחנו לא שלמים אתן במאה אחוז.

איילת שקד: אבל אם אתה נבחר להנהגה, אתה צריך לדעת לקבל החלטות לא פופולריות אבל נכונות בעיניך, ולדעת שאתה גם לא מצליח להשיג הכול ולפעמים בחיים צריך להתפשר.

איילת שקד: ובניגוד למה שהאופוזיציה חושבת, שקואליציה עם 61 לא תחזיק מעמד, הריני לבשר לכם שהקואליציה הזאת חזקה, חזקה הרבה יותר מהאופוזיציה.

איילת שקד: קואליציה יחסית – יחסית – שחולקת את אותה אידיאולוגיה כלכלית ומדינית – – –

יואל חסון: זאת המדיניות שלכם?

יואל חסון: זאת המטרה?

יואל חסון: להיות קואליציה חזקה?

איילת שקד: לא, המטרה שלנו היא לשרת את מדינת ישראל ואת אזרחי מדינת ישראל.

איילת שקד: ויואל, גם אתה יודע שאם המתווה הזה לא יעבור, האלטרנטיבה היא הרבה יותר גרועה.

איילת שקד: וגם סיעת יש עתיד יודעת את זה, וגם סיעת ישראל ביתנו יודעת את זה – שאם המתווה הזה לא יעבור – – –

יוסי יונה: – – –

איילת שקד: יוסי, אתה לא יודע, ממך אני לא מצפה, כבר סיכמנו על זה.

איילת שקד: יש לנו יריבים אידיאולוגים; אתך אני לא מתווכחת.

איילת שקד: אבל אני כן פונה ליש עתיד וכן פונה לישראל ביתנו, וחושבת שהן צריכות לקבל אחריות על מדינת ישראל.

איילת שקד: לא הכול כאן זה חשבונות פוליטיים.

איילת שקד: במסגרת האחריות הזאת צריך לעשות מעשה ולתמוך במתווה הזה.

איילת שקד: כולנו יודעים שההצבעה הזאת, כעיקרון, היא פרוצדורלית, אבל ההצבעה הזאת בעצם תאפשר את הבאת המתווה לחבר הכנסת איתן כבל.

איילת שקד: וחבר הכנסת איתן כבל, כאן בכנסת, ידון במתווה הזה, ויוכל להעביר את כל הביקורת הנדרשת, ובכוונה עושים את זה לפני האישור בממשלה, כי אני, דרך אגב, מאוד מכבדת את הכנסת, וחושבת שראוי וחייבים על המתווה הזה לדון גם בכנסת.

איילת שקד: ואני חושבת שבוועדת הכלכלה אתה צריך לעשות דיונים ארוכים ויסודיים, וזו חובתך.

איילת שקד: זו חובתך כיושב-ראש ועדת הכלכלה להפוך כל אבן במתווה הזה.

איילת שקד: ואני אומרת לך שאם אחר כך, בעקבות דיונים בוועדת הכלכלה, הממשלה תשתכנע שצריך לעשות שינויים, ואם בעקבות השימוע הציבורי הממשלה תשתכנע שצריך לעשות שינויים, אז יעשו שינויים.

איילת שקד: זה לא תורה מסיני כרגע, זה מתווה מוצע, ואם בעקבות הדיון בוועדת הכלכלה ובעקבות השימוע הציבורי יצטרכו לעשות שינויים, אז יעשו שינויים.

איילת שקד: דרך אגב, אני מזכירה לכם שוועדת ששינסקי עשתה שינוים בהסכמים.

איילת שקד: עשו שינויים.

איילת שקד: זה לא תורה מסיני.

איילת שקד: לכן אני מצפה מחברי הכנסת מהקואליציה לבוא ולתמוך בהצעה של ראש הממשלה, גם אם זה קצת לא נעים, גם אם זה קצת לא נוח מול האלקטורט שלנו וגם אם יש לנו קצת השגות.

איילת שקד: סך הכול, שר האנרגיה עשה את תפקידו.

איילת שקד: אם כל אחד ואחד מכם היה מקבל את תפקיד שר האנרגיה, אני מקווה שהוא היה לוקח את זה ברצינות ועושה את זה בכזאת צורה רצינית ויסודית, ואני מצפה מהקואליציה לתמוך במתווה שהוביל שר האנרגיה ושהוביל ראש הממשלה, גם אם זה לא כל כך נוח וגם אם זה לא כל כך נעים, וגם אם יש עיתונאים שמתנפלים עלינו – – –

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: ממך, חברת הכנסת גרמן, שאנחנו – – –

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: – – – שאנחנו חולקות פחות או יותר את אותה אידיאולוגיה כלכלית, ממך ומחברייך לסיעה, אני מצפה – – –

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: המתווה אומנם לא על סדר-היום, אבל אתם יודעים יפה מאוד מה עקרונותיו.

איילת שקד: ואם אתם תגידו לי שמה שיעזור לכם להצביע בעד יהיה ששר האנרגיה יעלה ויפרט בקווים כלליים את המתווה, אז אפשר לעשות את זה.

יעל גרמן: לא, רוצים לראות – – –

איילת שקד: אתם תראו את המתווה כשהוא יגיע לוועדת הכלכלה, ואני בטוחה שכולכם תהיו בוועדת הכלכלה ותביעו את דעתכם.

איילת שקד: וכמו שאמרתי, אם בוועדת הכלכלה יהיו שינויים שהם נכונים והגיוניים, ואם בעקבות השימוע יהיו שינויים שהם נכונים וענייניים, אז השינויים האלה יוכנסו למתווה; זה לא סוף פסוק, הנושא עדיין לא סגור.

איילת שקד: אנחנו נמצאים כרגע בהצבעה פרוצדורלית: שר הכלכלה, שהנושא היה באחריותו, ביקש להעביר את הסמכות לממשלה כולה, ולפי החוק, העברת הסמכות צריכה להיות מוצבעת בממשלה, ואת זה כבר עשינו, ועכשיו היא צריכה להיות מוצבעת בכנסת.

איילת שקד: אני רוצה להסביר פה לחברי הכנסת, אנחנו נמצאים עכשיו בתקופה של עשר שנים להתנתקות, ומישהו העיר את תשומת לבי היום שאני לובשת כתום, הוא שאל אותי אם זה בגלל זה.

איילת שקד: אמרתי לו שזה לא בגלל זה, אבל טוב שהזכרתם לי.

איילת שקד: אני קראתי עד לא מזמן את הספר של ד"ר ענת רוט, "לא בכל מחיר", על תקופת ההתנתקות.

איילת שקד: וכשקוראים את הספר הזה מבינים את כובד האחריות שיש לנבחרי הציבור על הכתפיים.

איילת שקד: כי את ההתנתקות, מי שיכול היה למנוע זה אנחנו; מי שישב כאן יכול היה למנוע את ההתנתקות, אף אחד אחר לא יכול היה, רק מי שישב כאן.

איילת שקד: ואחרי שעברו עשר שנים, כשאנחנו מסתכלים בפרספקטיבה – אני לא מזמן, דרך אגב, שמתי בדף הפייסבוק שלי את הדברים שאמר השר אורי אריאל באותה תקופה ואת הדברים שאמר השר אלי ישי באותה תקופה; פוליטיקאים מהימין שחשבו אז שהם הזויים, ורואים איך מה שהם אמרו קרה מילה במילה.

איילת שקד: מילה במילה.

איתן כבל: גברתי, מצאו גז במים הרדודים.

איילת שקד: וכל אותם פוליטיקאים משמאל, כל מה שהם אמרו, לא קרה, וקרה ההפך.

איילת שקד: ולמה אני מספרת לכם את זה?

איילת שקד: כי אני רוצה להסביר לכם מה כובד האחריות שיש על הכתפיים שלכם.

איילת שקד: אני מבקשת שאף אחד היום לא ישתפן, בשום צורה שהיא, לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה.

איילת שקד: תיקחו אחריות למה שאתם מאמינים בו, לדברים שאתם מאמינים בהם, ותצביעו לפי מה שאתם חושבים שטוב למדינה.

נחמן שי: למה לאופוזיציה אסור?

יוסי יונה: – – –

איילת שקד: יוסי, אתה תצביע נגד, אני לא מתווכחת עם בולשביקים כמוך.

איילת שקד: אתה תצביע נגד.

איילת שקד: אותך אני מכבדת, זו עמדתך ואני יודעת את זה.

איילת שקד: אבל אני פונה לכל מי שמחזיק כאן בתפיסות כלכליות ליברליות: אל תיתנו למדינת ישראל להפוך למצרים ולא לארגנטינה – – –

יואל חסון: על מה להצביע?

יואל חסון: תסבירי מה המתווה.

איילת שקד: תכף אני אסביר.

איילת שקד: יש לי זמן, אני תכף אסביר.

איילת שקד: במצרים יש מתקן הנזלה שעלה 15 מיליארד דולר לספרדים, והוא עומד ריק, כי במצרים היום לא מוציאים גז, כי הם הסתבכו עם פיקוח ועם רגולציה ועם עוד כל מיני חסמים.

איילת שקד: והיום העם המצרי – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

איילת שקד: נכון, ואיילת, את, אני כבר יודעת מה את רוצה להגיד – שאת בתור תעשיינית רוצה שהגז יגיע למפעלים – –

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת שקד: – – והחובה של המדינה זה לפרוס צינורות גז למפעלים.

איילת שקד: אבל כדי שנוכל לפרוס צינורות גז למפעלים צריך גז, צריך להוציא קודם כול את הגז מהאדמה.

איילת שקד: אז אני מבקשת מכם, תהיו אחראיים.

איילת שקד: תודה.

נחמן שי: כל הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע על שלוש הצעות האי-אמון בממשלה; הצעת סיעת המחנה הציוני: הונאת הביטוח הסיעודי הקבוצתי.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה שמית ביקשו?

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא להתחיל לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד שי פירון – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש מישהו או מישהי שלא קראו בשמם במהלך ההצבעה והם מעוניינים להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 56, נגד – 60.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, הצבעה אלקטרונית?

צחי הנגבי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע הצבעה אלקטרונית על הצעת הרשימה המשותפת: תג מחיר של הממשלה ותג מחיר של ארגוני הימין.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 51 נגד – 65 נמנעים – אין הצעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 51, נגד – 65, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון בממשלה מטעם הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת נתניהו איבדה את הלגיטימיות הציבורית שלה בנותנה יד לשחיתות ציבורית וממשל לא תקין, מטעם סיעת יש עתיד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 54 נגד – 60 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 54 בעד, 60 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת האי-אמון של סיעת יש עתיד לא התקבלה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, לא נמשך.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ציפי לבני מודיעה שהיא התכוונה להצביע בעד הצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד, אך קולה לא נקלט.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון מבקשת הערה לסדר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, קיבלנו עכשיו את סדר-היום החדש, ואני רואה שהסוגיה הכל-כך עדינה והכל-כך מרכזית, שזו סוגיית הגז, נדחתה לסוף סדר-היום.

זהבה גלאון: אני לא מתערבת בלוח-הזמנים של הכנסת, אף שיושבים כאן אנשים ביציע שבאו לדיון.

זהבה גלאון: אני שואלת, האם יתקיים דיון, והצבעה – בסוף הדיון?

זהבה גלאון: אני מבקשת לא להפריד את הדיון מההצבעה.

זהבה גלאון: האם אדוני יוכל לתת לנו תשובה אם תהיה הצבעה בסוף הדיון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, חברי הכנסת, נא להקשיב שנייה, מי שמעוניין לדעת מה קורה בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע, סדרת בקשות הממשלה לגבי החלת דין רציפות על כמה חוקים – אין הצבעה, רק הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה, במקרה הטוב, בעוד שבועיים, כדרישת התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – כנ"ל, בקשת החלת דין רציפות על חוק.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חוק שירות ביטחון לקריאה שנייה ושלישית, ולאחר מכן – מה שמכונה העברת הסמכויות בנושא הגז.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי בקשת יושבת-ראש סיעת המחנה הציוני בשם האופוזיציה, החלטתי להגדיל את זמן הדוברים בנושא הגז משלוש דקות כפי שמחייב התקנון לחמש דקות לכל דובר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שיתחשבו גם בזה בדיון על חוקים אחרים, מפאת חשיבות החוק.

יולי יואל אדלשטיין: התקנון אומר שיש לי סמכות להעביר תשובה והצבעה למועד אחר רק אם יש לזה סיבות מהותיות.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים לא הוצגו בפני סיבות כאלה; אם וכאשר יוצגו סיבות מהותיות לעניין הזה, אני אשקול.

יולי יואל אדלשטיין: זו התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: מדוברי האופוזיציה אני בוודאי מבקש בחוקים אחרים להתחשב בכך שעל-פי בקשת האופוזיציה הגדלתי את הזמן לכל דובר משלוש דקות לחמש דקות בנושא הגז, אז מה שלא חיוני – אני לא חוסם חברי כנסת, זכות הדיבור מוקנית להם על-פי התקנון – אבל מי שיכול ורוצה להתחשב, אז יש לנו עוד סדר-יום עמוס וארוך.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 23) (עונשין, עיצום כספי וסמכויות פיקוח), התשע"ה–2014;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9), התשע"ד–2014;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להסדרת הצבה של כוורות וייצור דבש, התשע"ד–2014 ["דברי הכנסת" ה-19, מס' מ/891, מושב שלישי, חוב' ד', עמ' 14099; מס' מ/769, מושב ראשון, חוב' י"ח, עמ' 2506; מס' מ/771, מושב שני, חוב' ד', עמ' 5346; מס' מ/791, חוב' כ"א, עמ' 9324; מס' מ/868, חוב' ל', עמ' 11060; מס' מ/888, חוב' ל"ז, עמ' 12732; מס' מ/859, חוב' כ"ז, עמ' 10619.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני מזמין את השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין להציג לנו את בקשות הממשלה לגבי החלת דין רציפות על חוקים מסוימים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות החוק, התשנ"ג–1993, ועדת שרים לענייני חקיקה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעות חוק כדלקמן: 1.

יריב לוין: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 23) (עונשין, עיצום כספי וסמכויות פיקוח), התשע"ה–2014, מ/891, מיום 27 באוקטובר 2014; 2.

יריב לוין: הצעת חוק רישוי שירותים לרכב, התשע"ג–2013, מ/769, מיום 11 ביוני 2013; 3.

יריב לוין: הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מ/771, מיום 19 ביוני 2013; 4.

יריב לוין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 8), התשע"ג–2013, מ/791, מיום 23 ביולי 2013; 5.

יריב לוין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9), התשע"ד–2014, מ/868, מיום 21 במאי 2014; 6.

יריב לוין: הצעת חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014, מ/888, מיום 28 ביולי 2014; 7.

יריב לוין: הצעת חוק להסדרת הצבה של כוורות וייצור דבש, התשע"ד–2014, מ/859, מיום 12 במרס 2014.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159).

טלי פלוסקוב: יציג אותה יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

טלי פלוסקוב: אלי אלאלוף נמצא באולם?

טלי פלוסקוב: בינתיים נשמע הודעה של מזכירות הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אראל מרגלית, יעקב פרי ורועי פולקמן בנושא: דעיכת התעשייה בישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת לא נמצא.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת צחי הנגבי.

טלי פלוסקוב: הנה, נמצא ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/918; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 1135; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סמוֹלנסקי.

ניסן סלומינסקי: סלומינסקי.

יחיאל חיליק בר: – – – לא שמאל.

יחיאל חיליק בר: מי זה השמאל?

טלי פלוסקוב: סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: "סְלום" זה מלשון שלום.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נביא את השלום.

יחיאל חיליק בר: או שלום או שמאל.

ניסן סלומינסקי: אתה צודק, זה או שלום או שמאל.

ניסן סלומינסקי: בזה אתה צודק.

יחיאל חיליק בר: – – –

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, החוק שאנחנו מדברים עליו הוא על תיעוד חקירה של חשודים, כאשר על-פי החוק – ואני מדבר רק על המשטרה, שלא יהיה לנו בלבול, לא על השב"כ – המשטרה, שחוקרת, החל בעבירות חמורות, עשר שנים ומעלה, חייבת לתעד את החקירה, מה שנקרא במצלמה, בווידיאו.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הנושא הוא נושא ביטחוני, בחקירה של אנשים על רקע ביטחוני יש פטור מהתיעוד.

ניסן סלומינסקי: אני אומר לכם בגלוי, יש סיבות, אדוני – יש סיבות טובות למה כן צריך לתעד, והן: א.

ניסן סלומינסקי: שאם יש איזה הווה אמינא לאחד החוקרים, אולי קצת לסטות ממה שמותר, אז ברגע שיש תיעוד, הוא ידע ולא יעשה את זה; ב.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה מאוד – – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: אני מסביר למה צריך – – –

עיסאווי פריג': תחזור על הנימוק.

ניסן סלומינסקי: זה הנימוק שכל האגף הזה אומר אותו כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: ב.

ניסן סלומינסקי: אם באמת – אני אומר למה כן לתעד, אני מסביר; לא למה לא.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, יש שתי סיבות.

אילן גילאון: – – –

ניסן סלומינסקי: הבנתי שידידי לא מבין, כי במקום להגיד לי מברוכ – – –

עיסאווי פריג': – – –

ניסן סלומינסקי: אני יודע, בסדר, שכן, אין מה לעשות.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, יש זמן להסתייגויות, בואו לא נפריע לו להציג לנו את ההצעה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, סיבה אחת למה כן לתעד היא שבאמת, אם יש איזה חוקר שמתוך התלהבות או משהו, והוא רוצה להוציא, יכול קצת לסטות – ברגע שהוא יודע שמתעדים, הוא יישאר בגבולות המותר.

ניסן סלומינסקי: סיבה שנייה, בהרבה מאוד מקרים אחרי ההודאה באים הפרקליטים של אותו חשוד ביטחוני ואומרים: היה בכפייה – איך אומרים – הפעילו עליו לחצים וכו'.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהכול מתועד, הטענה הזאת לא קיימת.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שיש שתי סיבות – יש אולי עוד, אבל יש שתי סיבות מרכזיות למה באמת כן צריך לתעד.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, יש כמה סיבות טובות למה לא לתעד, ואני אגיד שתיים מהן, כדי שיהיה איזון.

ניסן סלומינסקי: סיבה אחת היא שבחקירות מהסוג הזה, כשאנשי הביטחון חוקרים, והמשטרה, יש טכניקות, וככל שהצד השני ילמד את כל הטכניקות ויעביר את זה הלאה – כי הרי ברגע שתהיה קלטת, אתה צריך למסור את זה בסופו של דבר לסנגור של הנאשם הביטחוני, ולומדים – מתוך הקלטת הזאת יהיה אפשר ללמוד את כל התרגילים שעושים – שהם בהיתר – פסיכולוגיים וכו', ולהעביר לדור הבא של המפגעים איך להתחסן מזה.

ניסן סלומינסקי: זה דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, שהוא גם כן חשוב, זה שתוך כדי חקירה – ומדובר על חשודים – מצליחים להוציא מהם שמות של אותם אלה שקשורים לרשת, אותם אלה שמתכננים פיגוע, כי אנחנו כאן רוצים לחסום פיגועים.

ניסן סלומינסקי: כל המערכת הזאת, וזה עיקר החקירה, כדי למנוע.

ניסן סלומינסקי: ברגע שאין תיעוד, האיש מוציא את זה, וגם אם זה כתוב, אחר כך הוא יגיד: כתבו, שכתבו, לא אני.

ניסן סלומינסקי: ברגע שזה מתועד, הוא לא יכול לבוא אחר כך ולספר: כפו עלי ולכן סיפרתי דברים.

ניסן סלומינסקי: הנה, רואים אותך, שאתה מספר שיש רשת, ואלה רוצים לחבל – אז מאחר שזה כך, הוא לא ידבר, ואז יכול להיות פיגוע, יכולים להיות הרבה דברים.

אילן גילאון: – – – חקירה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אמרתי: יש צדדים לפה, צדדים לפה.

ניסן סלומינסקי: מאחר שבאמת הנושא הזה הוא נושא מאוד מרכזי ומאוד חשוב – משני הצדדים; מצד אחד יכולה להיות פגיעה בזכויות הפרט, מצד שני יכולה להיות פגיעה בנושא המדינה – צריכים לבדוק את זה, צריכים לחשוב.

ניסן סלומינסקי: נכנס שר חדש ואומר: רבותי, אני, השר לביטחון פנים, נכנסתי עכשיו, רוצה ללמוד את כל החומר, תנו לי תשעה חודשים ללמוד את החומר הזה.

ניסן סלומינסקי: אז מה, אנחנו נבוא ונגיד לו "לא, אדוני"?

ניסן סלומינסקי: אז אומרים לו: אדוני, בבקשה, קח תשעה חודשים, תלמד את החומר.

רויטל סויד: אדוני, כמה חודשים?

ניסן סלומינסקי: תכף.

ניסן סלומינסקי: אני אענה.

ניסן סלומינסקי: אני אענה.

ניסן סלומינסקי: אני אענה.

רויטל סויד: לא תשעה, הצבענו על שנה וחצי.

ניסן סלומינסקי: הרי את יודעת שהתחלתי – בהתחלה – עם חצי שנה, אולי 90 יום.

ניסן סלומינסקי: הוא מבקש: תנו לי ללמוד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שמעבר לזה, מהצד השני, יש ועדת צ'חנובר, שדנה בשב"כ, ודנה גם בנושא הזה, כי לשב"כ יש פטור מתיעוד, והיא דנה בזה, ואני מניח שבתוך חודשיים-שלושה יהיו מסקנות, וחלק מהן, אני יודע שיכול להיות שהן ייתנו איזה פתרון.

ניסן סלומינסקי: כי הרי פה אנחנו רוצים – יש מצד אחד, כמו שאמרתי, סיבות למה כן, למה לא – צריך למצוא משהו, שייתנו תשובה לשני הדברים.

ניסן סלומינסקי: לדוגמה, יכול להיות פתרון אחד, שלא עליו מדובר, שהתיעוד הזה יהיה שמור אצל השופט; לא יימסר לסנגוריה, השופט יראה, יוכל להסתכל.

רויטל סויד: אלה ההצעות שאנחנו העלינו, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: רויטל, אני אמרתי שלא?

רויטל סויד: אתה לא הצעת תשעה חודשים – – –

ניסן סלומינסקי: אמרתי – שנייה.

רויטל סויד: שנה וחצי בסופו של דבר סוכם.

ניסן סלומינסקי: אבל יש גם פתרונות אחרים.

ניסן סלומינסקי: לכן, מאחר שהוועדה עוד לא סיימה – והוועדה, דרך אגב, רויטל, חברת הכנסת, לא הולכת על הפתרון הזה, כי הוא לא פשוט; חומר שיש, שלא יימסר לסנגור, זה לא פשוט, ולא בטוח שהיינו רוצים, ויש פתרונות אחרים.

ניסן סלומינסקי: ייקח להם עד שהוועדה תביא את המסקנות, עד שהממשלה תדון ותאשר, וזה ודאי ישליך, כי אם יימצא פתרון לשב"כ, ודאי שהפתרון הזה יהיה טוב למשטרה, ולכן צריך קצת זמן.

ניסן סלומינסקי: מה שאנחנו מציעים, מה שהוועדה אישרה ברוב קולות לקריאה שנייה ושלישית – לתת את מבוקשו של השר, בלי להחליט – כרגע טכנית, השר מבקש: תנו לי תשעה חודשים, ואני מקווה שהוא יעשה את זה לפני כן.

ניסן סלומינסקי: תנו לי את זה, אני אבין בסופו של דבר, ואחרי שאני אקבל את המסקנות של ועדת צ'חנובר ואחרי שאני אקבל דברים נוספים אני אוכל לגבש עמדה יותר טובה – למה שלא ניתן לו את זה?

ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר כולנו רוצים שגם הצד הזה – – –

רויטל סויד: אבל למה שנה וחצי?

ניסן סלומינסקי: גם – – – גם הסיבות האלה, שאמרתי, וגם הסיבות האלה יקבלו פתרון.

ניסן סלומינסקי: אז מה, כל הוויכוח בינינו זה אם תשעה חודשים או שבעה חודשים?

רויטל סויד: לא, לא.

רויטל סויד: לא, אדוני, חבר הכנסת סלומינסקי, דיברנו על זה שזה צריך להתקבל מייד.

רויטל סויד: יש ועדה שהתכנסה כבר ב-2012, והשר היה יכול ללמוד את החומר הזה בתוך חודש ימים.

רויטל סויד: למה היינו צריכים לדחות את זה בשנה וחצי?

ניסן סלומינסקי: גברתי.

ניסן סלומינסקי: גברתי.

רויטל סויד: ואגב, תשעה חודשים, זה שר הפנים לגבי המאגר הביומטרי.

רויטל סויד: זה שני שרים אחרים, אחד הפנים ואחד ביטחון הפנים.

ניסן סלומינסקי: גברתי, הרי אני פתחתי את ישיבת הוועדה בזה שאמרתי, גברתי: אנחנו לא ניתן דחייה, כי בלתי אפשרי שכל הזמן דוחים אותנו, אבל מצד שני – –

רויטל סויד: אז למה נכנעת, אדוני היושב-ראש?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, תני בבקשה לסיים.

טלי פלוסקוב: יש זמן להסתייגויות, נשמח לשמוע אותן.

ניסן סלומינסקי: – – נכון שיש שר שנכנס רק עכשיו, הוא לוקח את זה ברצינות, הוא אומר לי: ניסן, אני רוצה באמת לבדוק את זה בראש פתוח, מחכה למסקנות של הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אז מה, לא ניתן לו את זה?

ניסן סלומינסקי: ההפך, כולנו רוצים לקבל פתרון נכון, כי גם פה יש סיבות למה כן ופה יש סיבות למה לא, לכן הוועדה אישרה את זה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי גם כן: בואו ניענה לבקשתו של השר לביטחון פנים, ניתן לו את תשעת החודשים, שיביא לנו הצעה מסודרת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו, כבר אמרתי, נתחיל לדון בנושא קצת לפני, כדי שבסופו של דבר תתקבל ההצעה הכי טובה שאפשר לקבל.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יעל גרמן: האם יש הצבעה?

טלי פלוסקוב: דקה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק נרשמו 42 מסתייגים – –

ניסן סלומינסקי: ודאי שיש הצבעה.

טלי פלוסקוב: – – לנמק חמש הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: האופוזיציה ביקשה לנצל שעה אחת להסתייגויות – לנימוק ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אנחנו נתחיל.

טלי פלוסקוב: בינתיים אנחנו סוגרים את רשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: חמש דקות לכל דובר.

קריאה: איפה רשימת – – –

טלי פלוסקוב: זה מסתייגים, לכן אתם לא רואים את הרשימה.

טלי פלוסקוב: אני אגיד מי הבא בתור, אוקיי?

טלי פלוסקוב: חמש דקות, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עיסאווי פריג', אתה אחרי הגברת רוזין.

מיכל רוזין: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, אנחנו קיימנו דיון ארוך מאוד בוועדת החוקה בחוק הזה.

מיכל רוזין: לצערנו הרב, שוב מגיעה לכנסת הארכה של הוראת שעה, כאשר אחרי 12 שנים לא מצאו לנכון לשנות את זה ולחוקק את החוק בצורה מסודרת, ומשום מה החליטו שוב להאריך את זה בהוראת שעה, והפעם לחמש שנים.

מיכל רוזין: בדיון הקודם עמד כאן השר לביטחון פנים ואמר בצורה ברורה שהוא חושב שזה לא נכון להאריך לתקופה ארוכה כל כך, והוא היה מאריך לתקופה קצרה בהרבה.

מיכל רוזין: למיטב ידיעתי, הצוות המקצועי המשפטי של ועדת החוקה, כפי שהוא כתב את זה לחברי הוועדה, רצה להמליץ על הארכה לשנתיים בלבד ואף פחות מכך.

מיכל רוזין: אנחנו ישבנו עם גורמי השלטון ושמענו מהם את הצורך בהארכה, גם משרד המשפטים, ולעומת זאת הסנגוריה הציבורית וארגוני זכויות האדם – ולצערי הרב, הפטור הזה מחובת תיעוד מונע מן ההגנה את האפשרות לעיין בראיה חשובה מאין כמותה כאשר מדובר בהגנה על חשוד, ראיה שבכל הקשר אחר במשפט פלילי רואים אותה כראיה מהימנה וחשובה וחיונית.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים לזכור שוב – ואמר את זה יושב-ראש הוועדה – לא מדובר בחקירות שב"כ, מדובר פה בחקירות משטרה.

מיכל רוזין: זה לא חל על חקירות שב"כ.

מיכל רוזין: הצעת החוק הזאת עומדת בסתירה מוחלטת להמלצות של ועדות ישראליות שונות שנדרשו לנושא וציינו את החשיבות האקוטית של התיעוד החזותי בכל חקירה.

מיכל רוזין: הסיבה לכך שעד היום חקירות בעבירות שעונשן מתחת לעשר שנים לא תועדו, היא אך ורק כלכלית, ולא עניינית.

מיכל רוזין: ועדת גולדברג, לדוגמה, קבעה כי פעולתה העיקרית של ההקלטה בווידיאו – שהיא מאפשרת לצופה בה נוכחות בזמן החקירה.

מיכל רוזין: כתוצאה מכך יקטן עוד יותר מספר הטענות נגד אופן החקירה, ויהיה בידי בית-המשפט להגיע במידה רבה יותר לחקר האמת.

מיכל רוזין: ועדת החקירה הציבורית לבדיקת אירועי המשט הימי, בראשות השופט טירקל, הוסיפה והמליצה כי לא זו בלבד שיש להנהיג תיעוד חזותי בחקירות משטרה במקרים של עבירות ביטחון, אלא אף הוסיפה את הצורך להנהיג תיעוד חזותי גם בחקירות שמבוצעות בשב"כ, והדברים האלה עומדים לדיון בימים אלה בוועדת צ'חנובר, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה.

מיכל רוזין: יש כמה דברים שאני חושבת שראוי היה לעמוד בהם.

מיכל רוזין: כפי שאמרתי, הדבר הראשון הוא הוראת השעה – מאריכים את הוראת השעה בחמש שנים.

מיכל רוזין: זו תוספת זמן ארוכה מדי ולא נכונה.

מיכל רוזין: מדובר בתיעוד שבעצם יכול לשמור על שני הצדדים: מצד אחד הוא שומר כמובן על החשודים ועל הוגנות בחקירה, כמובן, אך מצד שני הוא שומר גם על החוקרים, כי כנגד טענות כאלה ואחרות שקרו בחקירה, התיעוד החזותי יכול גם לספק הגנה לחוקרים, ואני חושבת שראוי גם להגן עליהם.

מיכל רוזין: יתרה מכך, אחת ההסתייגויות המהותיות שהגשנו, ואני חושבת שזה עלה גם כן, העליתי את זה בעצמי בוועדה, ולצערי לא הייתה לזה התייחסות – זה הנושא של נשים וקטינים.

מיכל רוזין: גם במקרים של נשים וקטינים אין תיעוד חזותי בחקירות האלה, ואני חושבת שזו סכנה אמיתית לשני הצדדים, כפי שאמרתי, ובוודאי כשמדובר בחקירות נשים וילדים.

מיכל רוזין: רשימת העבירות שמתירים בהן שלא לעשות תיעוד חזותי רחבה מדי.

מיכל רוזין: לא נעשתה עבודת סינון.

מיכל רוזין: הורידו – מתוך רשימה ארוכה של עבירות הורידו שתי עבירות זניחות, ואפשר לעשות סינון הרבה יותר מהותי, ענייני, שבאמת ישאיר את אותן עבירות שחשוב מאוד, לפנים משורת הדין, שיהיו שם.

מיכל רוזין: עכשיו מבקשים בעצם לשנות את החוק ולהוסיף שמעל עשר שנים גם לא יהיה תיעוד, כאשר דווקא בדברים האלה חשוב מאוד, כאשר העונש שיכול להיגזר על החשודים, אם אכן הם יואשמו כדין, הוא גדול מאוד, ולכן הנושא של הוגנות וצדק במשפט הוא חשוב ביותר.

מיכל רוזין: כל העניין נראה לא מידתי: גם הארכה בחמש שנים, גם הכללת נשים וילדים, גם הרשימה שלא צומצמה כראוי – ויותר מזה, אנחנו העלינו בוועדה כמה הצעות שלפיהן אפשר לתעד בצורה כזאת או אחרת, חלקית או באופן שבו יימסרו הדברים.

מיכל רוזין: לצערי הרב, לא הייתה גמישות מחשבתית מספקת – מחוץ לקופסה; הכי קל תמיד להגיד "ביטחוני", תעזבו, תאריכו וזהו, אל תבלבלו לנו את המוח.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש כאן טעות.

מיכל רוזין: אני מאוד מקווה שבוועדה אנחנו נגביל לפחות את עניין הזמן של הארכת הוראת השעה, ובוודאי את עניין הנשים והקטינים.

מיכל רוזין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: הבנתי שליוש

טלי פלוסקוב: ב-ראש הוועדה יש כמה מילים להשלמה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי, אני רוצה רק פשוט לתקן, להבהיר, שהדחייה שביקשנו – שהשר ביקש ונתנו בוועדה – זה לשנה וחצי.

רויטל סויד: זה מה שאמרתי – – –

ניסן סלומינסקי: לא שמעתי אותך.

ניסן סלומינסקי: היינו שקועים – – –

רויטל סויד: – – – לא שמעת – – – אמרתי:

רויטל סויד: עם המאגר הביומטרי – – –

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, אני מציע לכם להבהיר את זה, רק את הנושא.

מיקי רוזנטל: תעשו חוק לדיון במאגר הביומטרי – – –

ניסן סלומינסקי: בסדר, לכן אני אומר: לא חמש שנים, לא שנתיים, שנה וחצי.

ניסן סלומינסקי: את זה סיכמנו.

רויטל סויד: שנה וחצי, זה מה שהצענו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת עיסאווי פריג'; בבקשה.

טלי פלוסקוב: ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: יהיו לך עשר דקות לדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חמש דקות שלך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברים, עלה ידידנו חבר הכנסת סלומינסקי והקריא שני נימוקים בעד ושני נימוקים נגד.

עיסאווי פריג': אחד מנימוקי הבעד – בעד לצד השני – למה לתעד, אז חבר הכנסת סלומינסקי אמר:

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים למנוע מצב שאם החוקר מתלהב, והוא רואה מצלמה – לצנן את ההתלהבות שלו.

עיסאווי פריג': זה מה שאמר:

עיסאווי פריג': אם הוא מתלהב תוך כדי חקירה, והוא רואה מצלמה, אז ההתלהבות נרגעת.

עיסאווי פריג': ואם לפעמים תהיה לו התלהבות משיחית, אז המצלמה צריכה להיות מהרבה זוויות.

עיסאווי פריג': חברים, אתם יכולים לתת – – –

אבי דיכטר: אתה מדבר מהצד של הנחקר או מהצד של החוקר?

עיסאווי פריג': מה שאמר חברי חבר הכנסת סלומינסקי – ההתלהבות של החוקר.

עיסאווי פריג': בוא נדייק, אני רק חוזר על הדברים שהוא אמר.

עיסאווי פריג': אני חוזר על ההתלהבות.

אילן גילאון: – – – החוקר – – –

עיסאווי פריג': הנחקר, מה הוא יתלהב?

עיסאווי פריג': מה שיש לו, יגיד.

עיסאווי פריג': אם הוא אשם – אשם, הוא לא אשם – לא אשם.

עיסאווי פריג': אז אנחנו רוצים להרגיע את החוקרים, שלא יתלהבו בחקירתם.

עיסאווי פריג': כדי שנרגיע אותם, ולא יתלהבו בחקירתם, אנחנו אומרים להם: חברים, אנחנו החלטנו, על-פי חוק – בחקיקה – להסיר מצלמות.

עיסאווי פריג': תמשיכו להתלהב, ואפילו, איך אמרנו, שההתלהבות תהיה משיחית קצת יותר.

עיסאווי פריג': אין מצלמות, יש לכם רישיון.

עיסאווי פריג': אין הסבר אחר למה שמוצע כאן, כי ההסתרה – כשאני רוצה להסתיר משהו, אז אני רוצה לעשות דברים לא נעימים לעין, לא נעימים למצלמה – אני רוצה לְענות, אם צריך, לטלטל אם צריך – דמוקרטיה – כבר לא מצולמת; הרי הסתבכנו עם מצלמות.

עיסאווי פריג': הסתבכנו עם מצלמה שהכתה אזרח פלסטיני כפות; הסתבכנו עם מצלמה במקרים שמשפילים אחרים – לא מתאים לנו.

עיסאווי פריג': אז בוא – למה להיות בכל ההסתבכויות האלה?

עיסאווי פריג': בוא נחוקק חוק שמותר לנו להתלהב.

עיסאווי פריג': אז, חברים, אתם יכולים להמשיך להביא כאן חוקים השכם והערב.

עיסאווי פריג': זה חוק מסוג החוקים האנטי-דמוקרטיים.

עיסאווי פריג': תקראו, תסתכלו על זה מכל זווית.

עיסאווי פריג': יש כאן פחד מדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': על-פי הדמוקרטיה, אסור לענות ואסור לטלטל.

עיסאווי פריג': יש פחד מהדמוקרטיה, והפחד מהדמוקרטיה הזה – אתם נכנסים לאובססיה: אנחנו לא יכולים להתמודד עם הדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים אותה, אבל אנחנו לא יכולים להתמודד אתה על-פי חוק, אז בואו נסתיר כמה שיותר דברים מהדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': ויש הנושא הביטחוני.

עיסאווי פריג': הכותרת: רק בחקירה ביטחונית.

עיסאווי פריג': ואני שואל את עצמי, הרי אנחנו היום עומדים לדון במונופול הגז.

עיסאווי פריג': כדי לעשות את הדיון על הגז במחשכים ולעשות ערפול וחוסר שקיפות, העברנו את הסוגיה מאינטרס כלכלי קיומי לאינטרס מדיני-ביטחוני.

עיסאווי פריג': סיווגנו אפילו את הגז למקום אחר, אינטרס ביטחוני-מדיני, שגם שם התיעוד לא חל.

עיסאווי פריג': ביטחוני – התיעוד לא יחול.

עיסאווי פריג': אז מי יגדיר?

עיסאווי פריג': האדון יגדיר: זה ביטחוני וזה לא ביטחוני.

עיסאווי פריג': עצם העובדה שההגדרה בידיים שלך, החוק הזה – אתה יכול לעשות בו כל מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': הפכה להיות המדינה, והתפיסה שלכם והמדיניות שאתם מובילים – מדיניות אנטי-דמוקרטית, מדיניות המבוססת על שיקולים ביטחוניים גרידא.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': לאור זאת, אתם יכולים לעשות ולהגיש חוקים, מה שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': אי-אפשר לטמון את החול – – –

אילן גילאון: – – – אמרת טוב.

עיסאווי פריג': את הראש בחול – אמרתי טוב?

עיסאווי פריג': יש לכם מה להסתיר, וזה לא מוסיף לבית הזה.

עיסאווי פריג': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שיש לך עשר דקות, גברתי.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת סלומינסקי, צריך להבין – נחקק חוק בישראל, והוא אומר שצריך לתעד חקירות בעבירות חמורות, מעל עשר שנים, צריך לתעד תיעוד חזותי או תיעוד קולי.

רויטל סויד: הדבר הזה נועד לקדם מערכת משפט תקינה, כדי שבאמת אפשר יהיה לבחון הודאות שווא, מכיוון שיש חשיבות גדולה מאוד להתרשמות מהאופן שבו העדים – אגב, לא רק חשודים ונאשמים, גם עדים שמוסרים עדות – מתועדים.

רויטל סויד: ואני רוצה לבוא ולומר שבמשפט הפלילי היום יש גם תיעוד חזותי וקולי יחד, ולא רק של נאשמים וחשודים, אלא גם של עדים; ולא רק בעבירות שהחוק מחייב, אלא ככלל.

רויטל סויד: והדבר הזה מסייע פעמים רבות לנהל משפט הוגן.

רויטל סויד: ואז פתאום באים ומבקשים לסייג כאשר מדובר בעבירות ביטחון.

רויטל סויד: היינו סוברים: בסדר, עבירות ביטחון, באמת יש לנו טרור, ואנחנו רוצים למגר טרור, ובהחלט יש חשיבות, מכיוון שאנחנו במדינה שבה הביטחון מאוד חשוב, וכיוצא בזה.

רויטל סויד: אבל שימו לב, לא מדובר בעבירות שהשב"כ חוקר, שאלה באמת העבירות החמורות, אלא כל הדיון פה עכשיו במליאה, בוועדת חוקה, חוק ומשפט, הוא אך ורק על חקירות משטרה שיש להן נגיעה כלשהי לביטחון המדינה ולחקירות של השב"כ.

רויטל סויד: וחזקה שאם היה מדובר באמת בעבירות של ביטחון המדינה – מן הסתם הן היו נמצאות בחקירת שב"כ בלבד.

רויטל סויד: בעצם מה שמבקשים פה מאתנו היום זה לבוא ולאשר שלא יהיה תיעוד, לא חזותי ולא קולי, בתחנות המשטרה.

רויטל סויד: לדבר הזה אי-אפשר לתת יד, דווקא בגלל ביטחון המדינה.

רויטל סויד: ואני אסביר את עצמי, ואלה היו ההסתייגויות שהעלינו.

רויטל סויד: הטענה שלכאורה נטענת היא טענה של היעדר שיתוף פעולה, ולאחר מכן העברת המידע הזה לידי אחרים.

רויטל סויד: אבל יש פתרון לכך, והפתרון לכך הוא באמצעות תיעוד חזותי בלבד.

רויטל סויד: תיעוד חזותי בלבד, בלי לשמוע את המלל, יכול למנוע טענה על אלימות, ויכול למנוע טענה על איומים, ויכול למנוע טענה על אמצעים פסולים שמופעלים ועל הודאות שווא.

רויטל סויד: וגם תיעוד חזותי, אי-אפשר ללמוד ממנו שום דבר, אם החקירה מתבצעת כמו שצריך.

רויטל סויד: ואם באמת לא מופעל כוח, ואם באמת אין עינויים, והרי אנחנו טוענים שבשיטת המשפט שלנו אין עינויים ואין הודאות שווא במובן הזה שהוצאו בכוח, אז למה לא לתעד חזותית?

רויטל סויד: אם זאת הטענה, למה למנוע רק תיעוד חזותי?

רויטל סויד: בואו נעשה רק תיעוד חזותי, לא צריך תיעוד קולי.

רויטל סויד: ואז, אם יום אחד ילך מישהו ויציג את החקירה הזאת – אני אסבר את האוזן, איך היא מתקיימת: יש שולחן, יש חוקר, יושב חוקר בצד אחד, נחקר בצד אחר – אם מישהו ילך ויפיץ את זה, אף אחד לא יוכל להגיד שזה ימנע שיתוף פעולה, כי אנחנו לא נוכל לדעת מה אומרים פה, ומה נאמר, ואם יש הודאה בכלל, ואם יש שיתוף פעולה.

רויטל סויד: כל מה שנוכל לדעת זה שאין אמצעים פסולים, שאין עבירות אלימות, שאין איומים שמופעלים ואין אלימות פיזית שמופעלת.

רויטל סויד: ולכן ישבנו בוועדה ואמרנו: הכיצד אפשר לבוא ולמנוע את אותו תיעוד חזותי?

רויטל סויד: בל נשכח, כל הודעה, בעי"ן – בוודאי באל"ף, אבל גם בעי"ן – כל הודעה, בעי"ן, שנגבית, מתועדת בכתב, אז שאף אחד לא יחשוב לשנייה שאנחנו מדברים על סיטואציה שבה יש רק – אין תיעוד, יש הודעה בכתב.

רויטל סויד: ואת ההודעה בכתב אי-אפשר ללכת ולהפיץ?

רויטל סויד: והדבר הזה לא יכול למנוע שיתוף פעולה?

רויטל סויד: אנחנו מדברים על חוק שהוועדה התכנסה לגביו כבר בשנת 2013.

רויטל סויד: גם ועדת טירקל.

רויטל סויד: ועדת טירקל המליצה לשב"כ לתעד בתיעוד חזותי.

רויטל סויד: ועדת טירקל המליצה ב-2013 לשב"כ.

רויטל סויד: אנחנו מדברים על חקירות משטרה – זה על אחת כמה וכמה.

רויטל סויד: ועדת צ'חנובר לא מסרה עדיין את ההמלצות שלה, אבל יש לה ההמלצות.

רויטל סויד: מה קרה?

רויטל סויד: 2012, 2013, 2014, 2015, ועדיין שר לביטחון פנים לא יכול היום לשבת ולקבל החלטה והוא צריך ללמוד את החומר?

רויטל סויד: וכאשר אנחנו אמרנו, האופוזיציה, בוועדה: שיקרא את החומר, שילמד אותו בתוך שבוע, שילמד אותו בתוך שבועיים; ואדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סלומינסקי, אתה עצמך סברת שהשר לביטחון פנים יכול ללמוד את החומר הזה בתוך חצי שנה – אנחנו גם על זה לא מסכימים, אבל אתה עצמך סברת שאפשר בתוך חצי שנה.

רויטל סויד: איך הגענו לזה שיש הארכה של שנה וחצי?

רויטל סויד: איך הייתה יכולה להגיע סיטואציה כזאת של שנה וחצי של פגיעה בזכויות אדם?

רויטל סויד: בואו נסתכל מה קורה פה במשפט משווה.

רויטל סויד: המשפט המשווה מדבר בעד עצמו, כי ברוב המדינות יש סוג של איזונים, ובמדינות שיש בהן תיעוד חזותי יש דרכים אחרות למנוע כל מיני חששות למיניהם.

רויטל סויד: וגם את זה אפשר היה למנוע כאן, ואלה ההסתייגויות שהעלינו.

רויטל סויד: אפשר היה לקבוע תיעוד חזותי, ואפשר היה לקבוע הסתייגויות כמו חיסיון.

רויטל סויד: הרי אנחנו יודעים שהשר לביטחון פנים מוציא תעודות חיסיון אפילו למכביר – כל אימת שהוא חושב שיש חשש לביטחון המדינה, או כל אימת שהוא חושש שיש חשש לשלום הציבור, על מנת למנוע חששות שכאלה.

רויטל סויד: ולכן במקרים מסוימים אפשר היה להוציא גם תעודות חיסיון ולמנוע את העברת החומר.

רויטל סויד: למה אנחנו מגיעים לסיטואציה שהדבר הזה בכלל לא נבחן, אלא הכלל, שמתעדים, הפך להיות היוצא מן הכלל, והיוצא מן הכלל – לא שלא מתעדים, שחוסים באמצעות תעודת חיסיון – הפך להיות הכלל, והכלל שלנו.

רויטל סויד: וככה יתנהל העניין עוד שנה וחצי.

רויטל סויד: אדוני, חבר הכנסת סלומינסקי, אתה לא סתם התבלבלת, כי תשעת החודשים האלה זו עוד פארסה, זו עוד פארסה שקשורה למאגר הביומטרי.

רויטל סויד: זו פארסה שקשורה לכך ששר הפנים צריך ללמוד במשך תשעה חודשים מה הוא יעשה עם המאגר הביומטרי.

רויטל סויד: מספיק שהוא היה מגיע לדיונים שהתקיימו, גם אצלנו בוועדת החוקה, חוק ומשפט, וגם בוועדת ביקורת המדינה, והוא היה מבין מייד שזה מאגר שצריך לבטל אותו לחלוטין.

רויטל סויד: איך אנחנו מגיעים למצב שאנחנו לוקחים נתונים שנמצאים כבר שנים, המלצות של ועדות – לפחות נכבד את הוועדות שהתכנסו וקיבלו את ההחלטות – ואנחנו מושכים את זה על פני שנים בקבלת ההחלטה?

רויטל סויד: ולדבר הזה אי-אפשר לתת יד, ואלו ההסתייגויות שאנחנו העלינו, ולכן אני אבקש שבקריאה שנייה ושלישית יצביעו כולם פה שלא להאריך את התוקף של הוראת השעה, ולא להגיע למצב הזה.

רויטל סויד: אגב, הסתייגות נוספת – כל הנושא של עבירות הביטחון, הרי יש בכלל מגמה לשנות את ההגדרה.

רויטל סויד: זאת אומרת, אנחנו מעריכים פה הערכה שהיא אבסורד, כי מצד אחד יש צמצום קטן, של התקהלות וכיוצא בזה.

רויטל סויד: אבל מצד שני, רוצים להכניס עבירות.

רויטל סויד: מה העבירות?

רויטל סויד: העבירות הן כמו עבירות אלימות קשות, שכרגע לא נמצאות, ועבירות של רצח, שכרגע לא נמצאות אם יש לו איזה רקע.

רויטל סויד: אבל תראו את האבסורד: מכיוון שלא הרחבנו את הגדרת הביטחון, העבירות האלה לא נמצאות בהגדרת הביטחון.

רויטל סויד: ואז מה קורה?

רויטל סויד: הן מתועדות.

רויטל סויד: זאת אומרת, עד היום העבירות שאנחנו רוצים להכניס כן מתועדות, כי זה חקירות משטרה.

רויטל סויד: מישהו עשה בזה שימוש בעייתי כלשהו?

רויטל סויד: בדרך כלשהי זה פגע בביטחון המדינה?

רויטל סויד: בדרך כלשהי אפשר להצביע על מקרה אחד של העבירות האלה, שעדיין לא נכנסו בגדר ההגדרות של עבירות ביטחון, שנעשה בהן שימוש כלשהו שפגע בביטחון המדינה, שמנע בדרך כלשהי שיתוף פעולה?

רויטל סויד: שבדרך כלשהי גרם לכך שזה מנע שיתופי פעולה של אחרים?

רויטל סויד: לחלוטין לא.

רויטל סויד: ולכן אני ממליצה לחברי, גם בקואליציה, כל מי שהוא אוהב אדם ואוהב זכויות אדם, וכל מי שאוהב גם את ביטחון המדינה, ורוצה שאנשים ישתפו פעולה, ורוצה גם שלא יהיה לאף אחד מקום להלעיז שיש אלימות, שיש עינויים ושיש כל מיני אמצעים פסולים שמופעלים – להצביע נגד החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

זוהיר בהלול: גברתי היושבת-ראש, אני נדרש לנושא שכבר נדון בבית-המשפט העליון.

זוהיר בהלול: בית-המשפט העליון, לאחר שכזכור, ב-1987, השופט בדימוס אז, נשיא בית-המשפט העליון משה לנדוי, קבע שמותר להפעיל לחץ פיזי מתון על נחקרים בענייני ביטחון, אבל מה לעשות, וב-1999 בית-המשפט העליון דחה את האפשרות להשתמש בלחץ פיזי מתון.

זוהיר בהלול: לחץ פיזי מתון, גבירותי ורבותי, זו הגדרה סובלימטיבית לעינויים, והשב"כ, מה לעשות, עינה נחקרים.

זוהיר בהלול: העינויים היו מקובלים במדינת ישראל הנאורה, הגרסה המודרניסטית של הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

זוהיר בהלול: כאן דפוסי החקירה היו עינויים פר-אקסלנס; השב"כ התיר לעצמו להצמיד – עורך-דין סעדי – התיר לעצמו להצמיד נחקרים לכיסא, ואז הוא טלטל את הנחקרים עד זוב דם.

זוהיר בהלול: כמו כן, אנחנו הרי במחוזותינו, בתוך עמנו, חיים, ואנחנו יודעים שלפעמים טיפות מים לא מזיקות – פריג', חבר הכנסת פריג' – – –

עיסאווי פריג': עוד לא התאוששתי.

זוהיר בהלול: טיפות מים לא מזיקות, אבל ברגע שהנחקר סופג את הטיפה האלף, אז היא כמעט כמו בולדוזר שמועך ורומס את הגוף.

זוהיר בהלול: ואת זה עשה השב"כ – על-פי פסיקתו של בית-המשפט העליון.

זוהיר בהלול: הרי אני קטונתי – אני מעולם לא חוויתי את הטכניקה, תודה לאל, של החקירות האלה.

זוהיר בהלול: אני בוודאי יודע שבגואנטנמו, וגם באבו-גרייב, היו דברים כאלה.

זוהיר בהלול: אבל במדינת ישראל, לפני פסיקת בג"ץ, אלה היו דברים, אתה יודע, באטמוספירה, ולא הבנו בדיוק אם הדברים האלה היו אכן אמיתיים, או לא אמיתיים, עד שהדברים האלה נחשפו על-ידי בג"ץ.

זוהיר בהלול: גברתי היושבת-ראש, זכות בסיסית של אדם במדינה דמוקרטית היא לא להיות מעוּנה.

זוהיר בהלול: ואינני מדבר על מעונה קדוש.

זוהיר בהלול: זכות בסיסית – לא להיחשף לעינויים זוהי זכות מוחלטת במדינה דמוקרטית, והשב"כ במדינת ישראל ככל הנראה לא שש לעניין הזה.

זוהיר בהלול: ממה פוחדים?

זוהיר בהלול: ממה פוחדים?

זוהיר בהלול: למה לא לצלם נחקר?

זוהיר בהלול: אם אין דברים בגו, מדוע חוששים ומנסים להאריך את הוראת השעה עד ל-13 שנים וחצי?

זוהיר בהלול: רחמנא ליצלן, למה מדינת ישראל זקוקה להארכה בלתי נגמרת עד כדי כך בהוראת שעה?

זוהיר בהלול: מכיוון, אילן ידידי, שחוקרי השב"כ וכוחות הביטחון פוחדים פחד פבלובי מפני דפוסי פעולה קונסיסטנטיים; מכיוון שאלה הם דפוסי הפעולה האינסטינקטיביים של חוקרים.

זוהיר בהלול: ברגע שהאינסטינקט עובד, אתה לא יכול להציג הצגה מלאכותית מול המצלמות.

זוהיר בהלול: אתה לא יכול לשנות הרגל.

זוהיר בהלול: למדנו קצת פסיכולוגיה בחיינו.

זוהיר בהלול: הרגל זה הרגל, הוא הרגל כמו כל הרגל.

זוהיר בהלול: ומי שמענה, קשה לו לעשות הצגות מלאכותיות אל מול המצלמות.

זוהיר בהלול: ולכן, אני מאוד רציתי שראש השב"כ לשעבר אבי דיכטר, ששאל באופן שיש בו גיחוך, למה אנחנו מתכוונים – אנחנו מתכוונים שהאדם יהיה בצלם האל, אנחנו רוצים שהאדם יהיה חופשי וייהנה מזכויות בסיסיות בעולם מודרני, אנחנו רוצים שמדינת ישראל תחבור אל הקהילה הבין-לאומית החופשית, וגם היא תייצר קודי חקירה שיש בהם זכות בסיסית של אדם לא להיות מעונה בחקירה.

זוהיר בהלול: אם השב"כ וכוחות הביטחון חוברים לעניין הזה, ממה החשש, רחמנא ליצלן?

זוהיר בהלול: ממה החשש?

זוהיר בהלול: תנו למצלמות לתעד.

זוהיר בהלול: רויטל סויד, אני גם מעדיף, עם כל הכבוד – ואת יודעת, הערכה מלאה יש לי אלייך – שזה יהיה גם באודיו, ולא רק בווידיאו.

רויטל סויד: זה ברור.

רויטל סויד: אבל למצער, למצער.

רויטל סויד: לפחות.

רויטל סויד: לפחות שייתנו את התיעוד החזותי.

זוהיר בהלול: כן, אבל למה לנו להידרש לבית הלל דווקא בעניין הזה, ולא לבית שמאי?

זוהיר בהלול: אני מעדיף להיות חריף עד הסוף בעניין הזה, ושהנחקר ייהנה גם מצילום מתעד ויזואלי וגם מצילום מתעד קולי, כדי שזכות בסיסית, שהיא זכות מוחלטת – ואת מלמדת אותי הליכות במשפט, לא אני – שתהיה מוחלטת לזכותו של הנחקר.

זוהיר בהלול: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

רויטל סויד: החוק אומר: או תיעוד חזותי או קולי.

רויטל סויד: לא מחייב את שניהם.

זוהיר בהלול: אני מעדיף את שניהם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בהלול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: אחריו – יוסף ג'בארין.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים פה, ועסקינן באחד מהחוקים הקשורים לזכויות יסוד של האדם.

אוסאמה סעדי: ובכל זאת הממשלה הזאת מתעקשת לתקן את החוקים האלה בהוראות שעה.

אוסאמה סעדי: חווינו את זה כבר בחוק איחוד המשפחות, מה שנקרא חוק האזרחות, שמאריכים את זה בהוראות שעה מאז 2003.

אוסאמה סעדי: גם את החוק הזה מאריכים כבר 12 שנים, ועכשיו רוצים להאריך את זה, גברתי היושבת-ראש, בעוד שנה וחצי, כאשר בהצעת החוק המקורית הממשלה והשר לביטחון הפנים ביקשו חמש שנים, אבל היה ברור שהם לא מתכוונים לחמש שנים אלא רוצים עוד שנתיים, ואז בשיטת הסלאמי הגיעו בקואליציה לשנה וחצי, מה שהם מבקשים עכשיו.

אוסאמה סעדי: אנחנו בוועדת החוקה הצגנו את העמדה של הרשימה המשותפת, אני וחברי ד"ר יוסף ג'בארין.

אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו את כל ארגוני זכויות האדם, את כל הקליניקות המשפטיות באוניברסיטאות השונות; שמענו את מרכז "עדאלה", את מרכז "מוסאוא", את הסנגוריה הציבורית, את האגודה לזכויות האזרח.

אוסאמה סעדי: כל המשפטנים, כל הארגונים האלה מתנגדים בתוקף להצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: אי-אפשר היום לבוא ולבקש את הארכת הוראת השעה, כאשר אנחנו מדברים על זכות בסיסית של אדם להיות מתועד, כאשר הפטור שניתן לפני 12 שנה היה פטור לעבודות ביטחון.

אוסאמה סעדי: הגדרת עבירת ביטחון, חברי חברי הכנסת, היא רחבה ביותר וכוללת מאות עבירות.

אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו מנציג היועץ המשפטי לממשלה שיש כוונה לצמצם את הרשימה הזאת, אבל מצד שני – כמו שאמרה חברתי עורכת-הדין רויטל סויד – מצד אחד מצמצמים בכמה עבירות שהן לא חשובות, אבל מצד שני מרחיבים הרחבה מסוכנת מאוד כשמכניסים עבירות כמו רצח, כמו סחיטה באיומים – –

רויטל סויד: שהיום מתועדות, שהיום מתועדות.

רויטל סויד: מתועדות ואין בעיה עם זה.

אוסאמה סעדי: – – שהיום חייבות להיות מתועדות, אבל עכשיו, מכיוון שיגדירו את זה כעבירת ביטחון בהתחלת החקירה, אי-אפשר לתעד את זה.

אוסאמה סעדי: ולכן זה מסוכן מאוד, כל העניין הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על חקירות במשטרה.

אוסאמה סעדי: חברי חברי הכנסת, כל מה שקורה בחקירות השב"כ, לא חל עליו החוק הזה; כל מה שנקרא "לחץ פיזי מתון", חברי זוהיר בהלול, כל שיטות החקירה שאנחנו חוששים ששם מתבצעים עינויים שלא כדין.

אוסאמה סעדי: לכן החוק הזה חייב היה להיות ולחול על חקירות בתוך השב"כ ולא בתוך המשטרה.

אוסאמה סעדי: הנחקר בשב"כ, כמו שאמרתי בוועדת חוקה, מגיע כבר גמור.

אוסאמה סעדי: הוא מגיע גמור לחוקר המשטרה שרק גובה ממנו הודאה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני לא מבין את השב"כ ואת המשטרה שמתנגדת בכלל לתעד את החקירות במשטרה.

אוסאמה סעדי: כי במשטרה, ברוב המקרים, חוקר המשטרה לא משתמש באלימות.

אוסאמה סעדי: הוא רק גובה את האמירה שהנחקר כבר הכתיב בפני חוקר השב"כ ורק חוזר עליה בפני חוקר המשטרה.

אוסאמה סעדי: לכן מן הראוי היה שאם לחוק כזה צריך לתת פטור ולתת שהוא יחול, הוא צריך לחול על חקירות בשב"כ ולא על חקירות במשטרה.

אוסאמה סעדי: אני מפנה, והפנינו כבר, גברתי היושבת-ראש – ב-2012 הממשלה ביקשה הארכה של שנתיים.

אוסאמה סעדי: ועדת החוקה והכנסת נתנו לה שלוש שנים, לא שנתיים, על מנת לבדוק חלופות ולבוא בהצעות על מנת לצמצם את עבירות הביטחון.

אוסאמה סעדי: לבדוק חלופות.

אוסאמה סעדי: היום באים אלינו, גברתי היושבת-ראש, ואני מבין שאנחנו עכשיו בכיבוי שרפות כי, חבר הכנסת עיסאווי פריג', החוק הזה פג תוקפו ב-1 ביולי.

אוסאמה סעדי: לכן הם ממהרים, ולכן שמים אותנו בסד של זמנים על מנת לבוא ולאשר את זה היום בצורה מהירה, חפוזה.

אוסאמה סעדי: ראש השב"כ עצמו, יובל דיסקין, אמר בוועדת טירקל: אני, כראש השב"כ במדינת ישראל, מסכים שיהיה תיעוד קולי וחזותי בשב"כ.

אוסאמה סעדי: ולכן, אם ראש השב"כ, ראש המערכת, אומר שהוא מוכן ומסכים שחקירות תתועדנה בתיעוד חזותי וקולי, ואמרו שהעניין הזה ילך לוועדת צ'חנובר, וועדת צ'חנובר צריכה להגיש המלצות, היה מן הראוי לפחות לחכות להמלצות צ'חנובר ולא לבוא היום ולבקש מאתנו לאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית למשך שנה וחצי, בלי שהמדינה עשתה – – –

עיסאווי פריג': חמש, חמש.

אוסאמה סעדי: הם ביקשו חמש, אבל עכשיו, אחרי הדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, רוצים שנה וחצי.

אוסאמה סעדי: אבל המטרה הייתה – חבר הכנסת עיסאווי, רצו מלכתחילה עוד שנה, שנה וחצי, על מנת למשוך זמן.

אוסאמה סעדי: אנחנו ברשימה המשותפת מתנגדים להצעת החוק הזאת, מבקשים לא לאשר אותה.

אוסאמה סעדי: אנחנו נצביע נגד ההצעה הזאת בקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, אדוני.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חברי הנכבדים, בשנים האחרונות הוגשו יותר מ-650 תלונות נחקרים על עינויים בחקירה.

יוסף ג'בארין: יותר מ-650 תלונות הוגשו על עינויים בחקירה ליועץ המשפטי לממשלה.

יוסף ג'בארין: מתוך 650 התלונות שהוגשו, כמה חקירות נפתחו?

יוסף ג'בארין: כמה חקירות נפתחו?

יוסף ג'בארין: אפס.

יוסף ג'בארין: הנתון הזה שאומר 650 תלונות על עינויים מצביע בדיוק על הצורך דווקא לתעד את החקירות הללו, חקירות של נחשדים בעבירות בהקשר הביטחוני.

יוסף ג'בארין: הרי מה קורה במשפט הזה?

יוסף ג'בארין: כשמוגשת ההודאה, והנחקר או החשוד טוען שההודאה נגבתה בדרכים פסולות, בא החוקר או השוטר וטוען שלא הופעלו אמצעים פסולים, והשופט צריך להחליט.

יוסף ג'בארין: השופט, יש לו הגרסה של הנחקר, יש לו הגרסה של החוקר, והוא צריך להחליט.

יוסף ג'בארין: לפי מה להחליט?

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם, שופט ישראלי, בין שזה שופט צבאי ובין שזה שופט אזרחי, שמולו גרסת השוטר הישראלי ומצד שני גרסת הנחקר הפלסטיני, מה הסיכוי שהוא יקבל את גרסת הנחקר הפלסטיני?

יוסף ג'בארין: הסיכוי הוא אפס.

יוסף ג'בארין: ולכן, דווקא במקומות שצריך לתעד כדי שתהיה אל מול השופט איזו ראיה שהוא יכול להשוות, יכול להתרשם, יכול להבין מה קרה בחקירה – דווקא שם המדינה רוצה לא להקליט ולא לתעד.

יוסף ג'בארין: אני חושב שדווקא כשכאן חושדים שלמדינה יש מה להסתיר, אז יש לנו על מה להסתמך בטענה הזו.

יוסף ג'בארין: אגב, היה מחקר בארצות-הברית, מחקר ב"ישיבה יוניברסיטי", שאומנם מתאים לארצות-הברית אבל יכול להשליך על המצב שלנו בארץ.

יוסף ג'בארין: המחקר הראה שב-23% מהמקרים שהיו בהם הודאה של הנחקר שהוא ביצע את העבירה, הסתבר אחר כך, אחרי בדיקות דנ"א וכדומה, שפשוט הוא לא היה אשם, שההודאה נגבתה באמצעים פסולים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שגם בהיבט המחקרי יש בסיס לטענה שגם בהודאות שנגבות יש כנראה שיעור משמעותי של הודאות שנגבות באופן פסול, ובעצם מכריחים את הנחקר לתת את ההודאה הזו.

יוסף ג'בארין: דיבר חברי עורך-הדין סעדי על הדיון שהיה בוועדת החוקה.

יוסף ג'בארין: בדיון שהיה בוועדת החוקה הוצגו כל הטיעונים החזקים בעד הצורך בתיעוד החזותי.

יוסף ג'בארין: ודווקא כשנשמעה עמדת המדינה, שם לא נשמעו טיעונים רציניים.

יוסף ג'בארין: היו למדינה בעיקר שתי טענות עיקריות.

יוסף ג'בארין: הטענה הראשונה של המדינה הייתה שהארגונים הפלסטיניים, כשיגיע לידיהם אותו תיעוד, או כשיראו את אותו תיעוד בבית-המשפט, יוכלו ללמוד על שיטת החקירה.

יוסף ג'בארין: ואנחנו, עם כל הכבוד, אמרנו לנציג הממשלה, שהנהגת הארגונים הפלסטיניים, הרי ממילא הם עצמם עברו את העינויים הללו ואת שיטות החקירה, הם לא צריכים את התיעוד החזותי כדי להכיר את השיטות האלה, ולכן הטיעון הזה לא יכול לעמוד.

יוסף ג'בארין: הטיעון השני שהיה למדינה כאן, למשרד המשפטים, הוא שהנחקרים, כשהם יודעים שיש תיעוד חזותי, הם לא ירצו להודות; לא ירצו, פשוט, להיות מתועדים כשהם מפלילים את עצמם או מפלילים אחרים.

יוסף ג'בארין: אבל אנחנו הרי יודעים שאותו תיעוד חזותי קיים גם בכתב, מילה במילה.

יוסף ג'בארין: ולכן יש משהו באמת לא ברור כאן.

יוסף ג'בארין: הרי אנחנו מבינים שבעצם כל התיעוד החזותי קיים בכתב, מילה במילה.

יוסף ג'בארין: אם זה אותו תיעוד, אז מה הבעיה לעשות את התיעוד החזותי, הרי הוא ממילא קיים גם בכתב?

יוסף ג'בארין: אלא אם כן יש לנו חשד רציני שמה שכתוב בכתב לא ממש משקף את מה שקרה בפועל.

יוסף ג'בארין: לכן, גברתי היושבת-ראש, אנחנו חושבים שיש כאן פגיעה קשה בזכויותיהם של הנחקרים, במיוחד הנחקרים הפלסטינים, שהחוקרים מתייחסים אליהם כלאויבים, ודווקא בהקשר הביטחוני צריך לחייב את התיעוד החזותי הזה, ואני מקווה שהכנסת תתעשת ותצביע נגד החוק הזה.

יוסף ג'בארין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי, ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, פטור זה מתיעוד – גם חקירות המשטרה וגם חקירות השב"כ – כמובן פוגע בזכויותיהם החוקתיות של החשודים, פוגע בהליך הוגן.

חנין זועבי: עכשיו אנחנו מדברים על המובן מאליו – פוגע בהליך הוגן, שוויון וכבוד, וזאת דווקא בניגוד לחשודים פליליים, המבצעים, אולי, עבירות הרבה יותר חמורות, אך החקירות שלהם כן מתועדות.

חנין זועבי: סעיף 17 שאנחנו מדברים עליו, אשר קובע שאין לתעד חקירת חשודים, גם איננו מפרט את אותן עבירות, בדיוק, כלומר מה ההגדרה של עבירה ביטחונית, מה הם הקריטריונים שבגינם תיחשב עבירה לעבירה ביטחונית.

חנין זועבי: גם מדובר בניסוח עמום, שלא מגדיר את המונח "עבירה ביטחונית", וזה גם – עוד פגיעה בזכותו של האסיר – נותן חופש להגדרה שרירותית, ונותן למשטרה קריטריונים – או חופש להגדיר מה הם הקריטריונים – בשביל כן להגדיר עבירה כעבירה ביטחונית, ואז לתת פטור מהתיעוד שלה.

חנין זועבי: עכשיו, גם פטור מתיעוד חקירות אלה כמובן מעלה את הסבירות לפגיעה בשלומם הפיזי של החשודים, והוא רחוק – אם מדברים על חקירה הוגנת, על חקירה תחת בקרה, אז הוא גם פוגע בחקירה הוגנת.

חנין זועבי: חוק זה גם לא מבדיל בין קטינים ללא-קטינים.

חנין זועבי: הוא לא טורח לתת חסות מסוימת, הגנה מסוימת, לאוכלוסיות חלשות כמו קטינים, גם היעדר הגדרה אינדיבידואלית ומתן פטור, באופן שיש בו שרירות, לגבי כל עצור וחשוד, גם מנוגדים לחוקי חקירות הנוער.

חנין זועבי: עכשיו, חקירות החשודים מתאפיינות בנוקשות; מהחשוד נמנע, בדרך כלל, מפגש עם עורך-דין לתקופה ארוכה.

חנין זועבי: החקירות של החשודים בעבירות הביטחוניות הן בדרך כלל חקירות ארוכות.

חנין זועבי: הדיון בהארכת המעצר של החשודים בגין עבירות ביטחוניות נעשה בדלתיים סגורות.

חנין זועבי: יש צווי איסור פרסום על עבירות מסוג זה.

חנין זועבי: אז אנחנו מוסיפים עוד שרשרת שמונעת את הבקרה על חשדות שמוגדרים חשדות ביטחוניים, זאת אומרת, נטרול כל המנגנונים אשר יכולים להבטיח הליך הוגן, דבר אשר מגביר את הפגיעה בזכויותיו של החשוד.

חנין זועבי: עכשיו, למה לא מתעדים?

חנין זועבי: האם הפטור הזה הוא אכן פטור מתיעוד?

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: הוא לא פטור מתיעוד.

חנין זועבי: הוא פטור ומתן רשות לעינויים.

חנין זועבי: ושאף אחד לא יגיד שאין עינויים בחקירות האלה.

חנין זועבי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין כבר דיבר על 600 תלונות שלא נפתחה אף חקירה בגינן.

חנין זועבי: וזה לא אומר שאין צורך בתיעוד; גם אם לא נפתחות חקירות בגין העבירות האלה, התלונות האלה, זה מחזק את הדרישה ואת הטענה בצורך של תיעוד מלא, גם ויזואלי וגם מילולי.

חנין זועבי: החוק הזה מדבר על מתן פטור לעינויים, החוק הזה מדבר על מתן פטור לעבירה על החוק, וזה כנראה המשך טבעי להיגיון של הכשרת כוח פיזי מתון בזמן החקירות.

חנין זועבי: אם לא מפחדים מכלום.

חנין זועבי: אם יש תהליך – ואני מסיימת – של חקירה הוגנת, אם יש תהליך של שמירה על זכויות הנחקר, אז דווקא צריכים להגדיל את התיעוד, להרחיב את התיעוד, ולבקש לחוקק חוק שכופה על השב"כ לתעד את החקירות שלו.

חנין זועבי: אז צריכים להרחיב ולתעד את החקירות האלה.

חנין זועבי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת חנין זועבי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בעצם, דיברו הרבה לפני ואמרו מה בעצם הארכת הוראת שעה זו, בעניין החרגת חקירות חשודים בעבירות הנקראות "ביטחוניות" – ואני אומרת "נקראות", כי בעצם זה מחייב דיון מאוד מעמיק על מהו באמת ביטחון, מהו ביטחון של מדינה ומהו ביטחון של אזרחים, האם הראייה היא רק ראייה מיליטריסטית, או שהיא יותר כוללת, אשר מדברת על ביטחון אישי, גם כן, של אנשים, כולל הנחקרים עצמם, כל עוד הם אפילו עדיין חשודים ולא בעצם כבר מואשמים, או נגזר דינם.

עאידה תומא סלימאן: עצם ההארכה הזאת, לתקופה כל כך ארוכה, מעידה, בעצם, על הפיכתה לחלק ממערכת החוקים של המדינה, ולא בעצם להוראת שעה.

עאידה תומא סלימאן: ולהתכסות בסוגיה הזאת או בקריאה הזאת של הוראת שעה, מטרתה בעיקר לא לעורר דיון אמיץ ולא לעורר דיון שקוף בסוגיה הזאת של מתן פטור לחוקרי השב"כ, בעצם, פטור מכל האשמה עתידית, או מכל – בעצם – העמדה לדין על עבירה בעת ביצוע החקירה עצמה, או בעינויים או בהתעללויות לסוגיהם.

עאידה תומא סלימאן: האמת, ההסתייגות העיקרית בעיני היא בעצם העובדה שהוראת השעה הזאת מתעלמת מחופש וכבוד האדם, ואני מתכוונת בעניין הזה, כבוד האדם הנחקר עצמו, שאפילו אם הוא חשוד בעבירות ביטחוניות, ואפילו אם רוצים לחקור אותו כעד, ואפילו אם במקרים רבים הוא פלסטיני, הוא אדם.

עאידה תומא סלימאן: ואם אנחנו באמת מאמינים בכבוד האדם, אז כבוד האדם בהיותו אדם, ולא בהיותו שייך לקבוצה אתנית מסוימת או לקבוצה לאומית מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם לדבר על עצם העובדה – דיברו לפני על כמה תלונות הוגשו בעניין עינויים בעת חקירה; היום בבוקר נכחתי בדיון שהתקיים בבג"ץ על עתירה שהגיש הוועד הציבורי נגד עינויים בשם שש נחקרות פלסטיניות, נשים, שהתלוננו על עצם ההתנהגות של החוקרים כלפיהן, שאפשר לקרוא לה חריגה מאמות מידה, אפשר לקרוא לזה התעללות, אפשר לקרוא לזה איומים, אבל בעצם, אם בודקים עד הסוף, זה עינויים אפילו אם זה לא עינויים פיזיים, אם זה לא אלימות פיזית כלפי הנחקרות עצמן.

עאידה תומא סלימאן: לפי העתירה עצמה, התלונות הוגשו בהתחלה על-ידי תשע נשים פלסטיניות שעברו חקירות כאלה, שלוש מהן אחרי שלוש שנים שהתלונות שלהן לא טופלו, ובעצם לא התייחסו אליהן.

עאידה תומא סלימאן: הוועד הציבורי גם עשה סקר בקרב 29 – ליקט עדויות מ-29 נחקרות אחרות, ולפיהן 87% מהנשים שנחקרו העידו שהשתמשו נגדן באמצעים מאיימים בניסיון להוציא מהן מידע, תוך שימוש גם במגדרן של הנחקרות וגם בשייכות התרבותית שלהן כאמצעי לאיום.

עאידה תומא סלימאן: מה הכוונה?

עאידה תומא סלימאן: המתלוננות העידו על קללות גסות כל הזמן, סקסיסטיות, שהשתמשו בהן החוקרים נגדן; התקרבות פיזית, מאוד קרוב, והם יודעים שהיא בעצם מביאה גם הרגשת חוסר כבוד לנשים וגם הרגשת איום, אפילו אם לא נוגעים בהן; הייתה כפייה של הורדת כיסוי הראש של הנחקרות בנוכחות הגברים החוקרים; היו בתוך זה גם כן איומים בהכפשת שמן הטוב לאחר יציאתן מהחקירות, ושידאגו לזה שהן בעצם יתביישו ללכת בתוך האוכלוסייה שממנה באו, בגלל מה שיפיצו עליהן.

עאידה תומא סלימאן: כאשר כל הסיפורים האלה, שיכול להיות – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – – תמיד מה שקופץ לנו בראש, למה צריך תיעוד, אלה עינויים פיזיים כבדים, שאכן גם קורים לפעמים, או מתונים, בלי לדעת מה ההגדרה של מתון.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם סוג של עינויים כאלה, אם מונעים תיעודם, ואם מונעים הקלטתם, בעצם משאירים את הנחקר או הנחקרת עם הרגשת אוזלת יד, כי אף אחד לא ידע מה קורה בחדרים החשוכים האלה, ותימנע מהן הבאת האמת שלהן, כי בעצם מי יאמין להן בסוף.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני מבקשת מהכנסת להצביע נגד ההצעה הזאת, ולכבד, באמת, גם את הערכים שכולנו מבקשים לחיות לפיהם, ערכים דמוקרטיים אנושיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, החוק שלפנינו הוא חוק מסוכן, חוק בעייתי, חוק מיותר וחוק מזיק.

דב חנין: במה אנחנו עוסקים, גברתי היושבת-ראש?

דב חנין: אנחנו עוסקים בתיעוד חקירות של חשודים.

דב חנין: תיעוד חקירות של חשודים זה דבר חיוני, כי זה מגן על זכויות אדם, וגם חשודים הם בני-אדם, גם לחשודים יש זכויות, וכדי להגן על זכויות החשודים מתעדים חקירות בעבירות קשות, מסוכנות, מסובכות, עבירות שבהן הענישה היא גבוהה.

דב חנין: אז תיעוד חקירות הוא חלק ממה שמגן על זכויות אדם, ותיעוד חקירות הוא חלק ממה שמבטיח מערכת משפט הוגנת, רצינית, מקצועית.

דב חנין: משום מה, הממשלה מציעה לנו, פעם נוספת, להוציא מתיעוד החקירות את תחום חקירות הביטחון.

דב חנין: בואו נגיד מילה על המילה הזאת, ביטחון.

דב חנין: במדינת ישראל מלוא הארץ ביטחון.

דב חנין: הנה, אנחנו שומעים, חברת הכנסת גלאון, שסוגיית הגז, שאנחנו לתומנו חשבנו שהיא סוגיה כלכלית, חברתית, דמוקרטית, גם היא כבר סוגיית ביטחון.

דב חנין: אולי, דרך אגב, חברת הכנסת גלאון וחברת הכנסת יחימוביץ, יחילו גם את החוק הזה, שימנע את התיעוד של הדיונים בעניין הזה, מכיוון שזה נושא ביטחון.

דב חנין: כמובן.

דב חנין: אבל נושאים פה את שם הביטחון לשווא, נושאים את שם הביטחון לשווא גם בסוגיית הגז, אבל גם בסוגיית החקירות האלה.

דב חנין: מסבירים לנו שצריך למנוע את התיעוד של חקירות הביטחון – חקירות החשודים בעבירות ביטחון – בגלל חשש לביטחון המדינה.

דב חנין: חברות וחברים, בלוף כזה – באמת, הגיע הזמן שתשתפרו קצת בארגומנטציה.

דב חנין: הרי בבתי-המשפט בישראל יש כל המנגנונים לשמור על סודיות.

דב חנין: מנגנוני החיסיון שקיימים בעבירות ביטחון יצרו תקדימים בכל העולם.

דב חנין: אין בשום מקום בעולם מגוון כל כך גדול של סוגי חיסיון, ויש אצלנו דלתיים סגורות, ואיסורי פרסום, והגבלות על עורכי-דין, כשמדובר בעבירות ביטחון.

דב חנין: יש סוגים של סודיות וחיסיון שהדמיון והשטן לא בראו.

דב חנין: מהצד השני, כפי שהוזכר כאן כבר קודם, יש 650 תלונות בשנה על עינויים; חלק גדול מאוד מהתלונות האלה הן של חשודים בעבירות ביטחון.

דב חנין: אז מה יותר נכון ומה יותר ראוי מאשר לתעד את החקירות האלה?

דב חנין: ואז, אם מישהו מעלה טענה על עינויים, אפשר תמיד להביא את הסרטון או את ההקלטה.

דב חנין: ממה אתם מפחדים?

דב חנין: האם אתם מפחדים שאנחנו נגלה שפרקטיקה של עינויים בחקירות ביטחון חיה, קיימת ובועטת למרות הפסיקה של בית-המשפט העליון?

דב חנין: ממי אתם מפחדים?

דב חנין: אתם מפחדים, שמענו, מגופי חקירה בין-לאומיים, מהוועדה לזכויות האדם של האו"ם; לא, עמיתי חברי הכנסת, במקרה הזה אתם מפחדים מבית-המשפט הישראלי.

דב חנין: מבית-המשפט הישראלי מפחדים כאן, שהוא יראה את הסרטונים.

דב חנין: הרי בפני מי מוצגים התיעודים האלה של החקירות?

דב חנין: בפני בית-המשפט, ומזה כנראה אתם מפחדים.

דב חנין: אבל כשהממשלה מפחדת מבית-המשפט, עמיתי חברי הכנסת, לציבור יש ממה לפחד.

דב חנין: כי החוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, מעבר למילים המכובסות, הוא בעצם חוק של הסתרה מבתי-המשפט, הוא חוק של התרת עינויים, הוא חוק של דה-לגיטימציה, בטח, דה-לגיטימציה מובהקת ומוצדקת.

דב חנין: ומוצדקת.

דב חנין: כי מדינה שמתירה עינויים, ומדינה שמסתירה מבתי-המשפט של עצמה, היא מדינה שתעבור דה-לגיטימציה, ובצדק גמור.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: ויסיים את הדיון אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו, שמבקשת להאריך בשנה וחצי את האפשרות לפטור מתיעוד קולי וחזותי חקירות בעבירות ביטחון, היא הצעה שאין לה מקום.

זהבה גלאון: לא רק שאין לה מקום, היא לא צריכה להיות לא בהוראת שעה ולא בחקיקה, היא פשוט לא צריכה להיות.

זהבה גלאון: המהלך שקבעו כבר לפני שנים, שהוא מהלך נכון, שחקירות צריך לתעד גם תיעוד חזותי וגם תיעוד קולי, צריך לחול בראש וראשונה על אלו שנמצאים מנותקים מהעולם החיצון, ימים, לילות.

זהבה גלאון: דווקא אלו שחוקרים אותם, צריך להבטיח שאחר כך, כשיש ביקורת יעילה, או כדי שתהיה ביקורת יעילה על החקירה, אפשר יהיה לדעת מה היה באותה חקירה.

זהבה גלאון: עכשיו, ממה נפשך, כמו שאומרים?

זהבה גלאון: אם החוקרים הם חוקרים הגונים ופועלים על-פי כללי – אני לא יודעת איך לקרוא לזה, חבר הכנסת חנין – כללי החקירות?

זהבה גלאון: אני לא מבינה בזה מספיק – אם הם פועלים על-פי הכללים, חבר הכנסת סעדי, יש כללים שאינם מתירים לא עינויים ולא לחץ פיזי מתון?

זהבה גלאון: אם החוקרים חוקרים בהגינות, אז ממה יש להם לחשוש?

זהבה גלאון: אם הם חוקרים בהגינות, הדבר הזה יתועד, יובא בפני בית-המשפט, בית-המשפט יוכל לוודא שנעשתה כאן חקירה ראויה והליך הוגן.

זהבה גלאון: ממילא מתעדים בכתב חקירות משטרה, ממילא הדבר הזה נמצא, אז ממה בדיוק הם חוששים?

זהבה גלאון: הייתי בוועדת החוקה, ישבנו עם קבוצת חברי הכנסת ושמענו את הטיעונים של אלה שטוענים שצריך לפטור מתיעוד חזותי וקולי, ואני מודה שלא השתכנעתי.

זהבה גלאון: אמרו, בין היתר, אחד הטיעונים היה, אמרו: אם יתעדו תיעוד חזותי וקולי, 1.

זהבה גלאון: זה ימנע מנחקרים לשתף פעולה; 2.

זהבה גלאון: השיטות האלה של החקירה עלולות להגיע לכל מיני גורמי טרור.

זהבה גלאון: וחשבתי, השתגעתם?

זהבה גלאון: אתם יודעים כמה עצירים כבר חקרתם?

זהבה גלאון: ממילא אתם מתעדים בחקירה בכתב, אז זה ימנע את שיתוף הפעולה?

זהבה גלאון: זה בעצם יגלגל את שיטות החקירה המודיעיניות של משטרת ישראל או גורמים אחרים?

זהבה גלאון: אני לא מבינה את ההסבר הזה.

זהבה גלאון: לא שכנע אותי יושב-ראש הוועדה, לא שכנעו אותי גורמים, לא בהקשר הזה ולא בהקשרים אחרים.

זהבה גלאון: אני רוצה להסב את תשומת לבכם – אני יודעת שכבר נתתי את הדוגמה הזאת, רק מפני שיש כאן הרבה אנשים במליאה שלא שמעו את זה, אני רוצה להסב את תשומת לבכם מה עלול להיות מחקירות שהן לא חקירות מתועדות, לאן זה עלול להוביל.

זהבה גלאון: אני רוצה לתת את הדוגמה שכבר נתתי כאן, אבל אני חושבת שהיא דוגמה מצוינת, מה זה אומר הודאות שווא; איך חקירה ואיך לחץ בחקירה ולחץ פיזי מתון או כל לחץ אחר עלולים לגרום לנחקרים להודאות שווא.

זהבה גלאון: אני מדברת על המקרה של ניב אסרף, אותו בחור שבדה את החטיפה שלו, ובזמן שחוקרי משטרת ישראל או שוטרי משטרת ישראל או הצבא, אני לא יודעת בדיוק מי, היו עסוקים בלנסות לפענח את מהלך החטיפה, פתאום שמענו שהמשטרה מודיעה שהיא מצאה אדם שבעצם חשוד בחטיפה.

זהבה גלאון: עכשיו, היא באמת מצאה אדם, שתוצאות החקירה הביאו אותו להודאה שהיא הודאת שווא.

זהבה גלאון: לא היה ולא נברא, והוא לא היה קשור לחקירה, ומצאו את ניב אסרף והוא הודה שהוא ביים את החטיפה.

זהבה גלאון: מה שאני רוצה להביא באמצעות הדוגמה הממוחזרת הזו – ויסלחו לי חברי ששמעו אותה – שחקירות שהן לא מתועדות עלולות להביא למצב שנחקרים יודו בפשעים או בדברים שהם לא עשו.

זהבה גלאון: עכשיו, נכון, שלא יקל הדבר בעיניכם, אנחנו מדברים על חשודים בעבירות ביטחון.

זהבה גלאון: אבל גם לחשודים בעבירות ביטחון יש זכויות.

זהבה גלאון: ואם אנגליה הגדולה הגיעה למסקנה, אחרי כל השנים מול המחתרת האירית, שהגיע הזמן לתעד חקירות, גם של עצורים שנחשבים בעיניהם חברי מחתרת או מחבלים על-פי ההגדרה או חשודים בעבירות כאלה ואחרות; אם אנגליה הגדולה הגיעה למסקנה, בעקבות כל מה שהיה, שהגיע הזמן לתעד, אז אולי כדאי שאנחנו נפנים את הדברים הטובים ואנחנו לא ניקח על עצמנו להצביע בעד יוזמה שהיא יוזמה שאין לה מקום, שלא מביאה בחשבון שגם עצירים בעבירות ביטחון הם בני-אדם וגם הם זכאים להליך הוגן, ולא שיוטל איפול על מהלך החקירה שלהם.

זהבה גלאון: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוקה ניסן סלומינסקי.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל, ובצדק, אומרת שהיא מדינה דמוקרטית, שנשענת על יסודות דמוקרטיים ופועלת באופן דמוקרטי.

נחמן שי: אם זה באמת כך – ולפעמים יש מי שמטיל ספק – אז חקירות צריכות להיות מתועדות, גם בנושאי ביטחון.

נחמן שי: יש כאילו מרחק; מה בין ההצהרה הגדולה והחשובה הזאת לבין איזו פרקטיקה?

נחמן שי: סך הכול חקירה של חשודים.

נחמן שי: אני אומר שזה אותו הדבר.

נחמן שי: אני אומר שיש קו אחד שמחבר בין עקרונות, בין ערכי היסוד של החברה ושל מדינת ישראל, לבין הדרך שבה אנחנו או אנשים בשמנו חוקרים חשודים בכל נושא שהוא, אבל במקרה הזה שלפנינו, בנושאי ביטחון.

נחמן שי: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו, האם יכול להיות שיהיו חקירות במחשכים?

נחמן שי: אנחנו יכולים לשאול את עצמנו, האם יכול להיות שהחקירות האלה לא ישאירו מאחוריהן איזו עדות על דרך ניהולה של החקירה?

נחמן שי: האם יכול להיות שאצלנו יהיו חקירות באמצעים לא כשרים?

נחמן שי: ויש לנו היסטוריה, ויש לנו עבר, ויש לנו חקירות קשות שהסתיימו והגיעו לבתי-משפט.

נחמן שי: תמצית העניין היא שכדי למנוע מחוקרים להיכשל וכדי לשמור על אותם ערכי יסוד, שהם כל כך יקרים וכל כך חשובים לנו, שהם, הייתי אומר, הנשק הסודי שלנו כמדינה, אנחנו חייבים לשמר את הנוהל הזה של תיעוד החקירות.

נחמן שי: ולא תיעוד דרך אגב, ולא תיעוד רק במלל ורק בתמונה ורק כך ורק אחרת.

נחמן שי: אני מבין את הסכנות, אני מבין את החששות, אני מבין את הדאגות, אני מבין את הפוטנציאל שיש לפרקים לחקירה כזאת שעלולה גם לפגוע בחוקרים.

נחמן שי: מצד שני, אני אומר לכם, חברות וחברים, אני חושב שהיא מגינה גם על החוקרים והיא מונעת מהם אולי לפעמים את הפיתוי, אולי לפעמים את הלחץ, אולי לפעמים את הרצון ללכת מעבר לגבולות המותרים.

נחמן שי: ואנחנו יודעים שנקבעו קווים ברורים מתי מותר ללכת מעבר ומתי לא.

נחמן שי: וכשיש סכנה ויש ודאות קרובה לפגיעה בביטחון, וכשיש ודאות קרובה ויש סכנה של פצצה מתקתקת שעלולה לפגוע ולהביא למוות ולפגיעה באנשים, מותר ללכת מעבר, מותר לחצות איזה קו ומותר להפעיל אמצעים קשים, נקרא לזה כך.

נחמן שי: גם זה מותר, זה לא אסור, אבל זה בנסיבות מאוד מאוד מיוחדות, וצריך גורם חיצוני שיתיר את זה.

נחמן שי: וטוב שהמדינה קבעה את המגבלות האלה, כדי שלא יתקיים אותו פיתוי, חלילה, לאנשים שעוסקים בחקירה.

נחמן שי: לכן, החוק הזה ביסודו נועד להגן גם על החוקרים וגם על הנחקרים, גם על השב"כ והמשטרה וגם על מדינת ישראל כולה.

נחמן שי: ולכן צריך לאמץ אותו ולא צריך לדחות את ההפעלה שלו.

נחמן שי: ואני יודע, יש בזה איזה פיתוי.

נחמן שי: אומרים: נחכה עוד קצת, משהו יקרה – לא יקרה כלום.

נחמן שי: יהיו חקירות בנושאי ביטחון ויהיו חוקרים שיעסקו בכך, והעימות הזה בין נחקר לחוקר יעמוד על סדר-היום והרצון של החוקר להביא למציאת האינפורמציה, להוציא את האינפורמציה, יהיה קיים.

נחמן שי: אבל אנחנו צריכים לשים פה חומה גדולה ולומר: חקירה במדינת ישראל חייבת להיעשות לפי אמות המידה, לפי ערכי היסוד של מדינת ישראל.

נחמן שי: זה גדולתה של מדינת ישראל, כך היא ידעה תמיד להתמודד עם הטרור והצליחה, וכך היא תצליח גם בעתיד.

נחמן שי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי לסכם את הדיון.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דברי המתנגדים.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני לא יכול להגיד שאלה סתם דברים, כי הם דברים נכונים, רק עם בעיה אחת – שהציגו רק צד אחד של המטבע.

ניסן סלומינסקי: וכשאני דיברתי, אמרתי שיש שני צדדים וזה לא פשוט; לכן אני לא מבטל את זה סתם.

ניסן סלומינסקי: הציגו כאן צד אחד, למה צריך לבטל.

ניסן סלומינסקי: ונכון שיכול להיות שיש בזה איזו פגיעה מסוימת בזכויות.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שטוב גם לכולנו שיהיה תיעוד, כדי שאחת ולתמיד, כל הטענות שיש: הוציאו את זה ממני בכפייה, באמצעים – כל הטענות האלה ייעלמו.

ניסן סלומינסקי: זה נכון, וזה הצד האחד.

ניסן סלומינסקי: אבל מה אפשר לעשות שיש גם צד שני; יש צד של המדינה, והצד הזה כאילו נעלם מהאגף הימני – מבחינתי, מהאגף הימני – כאילו הוא לא קיים.

ניסן סלומינסקי: האגף שמולי.

ניסן סלומינסקי: ויש צד שני, שזה לטובת המדינה, אין מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: ומבחינה זו, גם מבחינת החקירות, והטכניקה של החקירות, שאנחנו לא רוצים שזה יעבור, שהצד השני ילמד איך להתגונן מפניהן.

ניסן סלומינסקי: גם דיברנו על כך שיש אחריות על החוקרים למנוע פיגועים ולמנוע את כל ההתארגנויות האלה, ואם החשוד מספר ונותן את כל האינפורמציה הזאת, התנאי הבסיסי שזה יקרה – אם הוא לא מתועד.

ניסן סלומינסקי: אם הוא מתועד, הוא בחיים לא יעשה את זה, כי אחר כך יעשו אתו חשבון.

ניסן סלומינסקי: אז כאן הצדדים עומדים זה מול זה.

ניסן סלומינסקי: ואמרתי את זה מעל הדוכן, שאין כאן צד אחד שהוא 100% והצד השני בכלל לא קיים, כי אז לא הייתה בעיה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שני צדדים, ולכל צד יש אכן משקל, ורק, בסופו של דבר צריכים להכריע: מה גובר?

ניסן סלומינסקי: הצד האחד, שמטפל, אולי, ודואג קצת יותר, אולי, לזכויות של החשוד, מול הצרכים של המדינה ומניעת טרור.

ניסן סלומינסקי: ופה בא השר ואומר: רבותי, תנו לי זמן.

ניסן סלומינסקי: ועל מה אנחנו מצביעים עכשיו?

ניסן סלומינסקי: אנחנו הרי לא מצביעים על החוק עצמו, אנחנו מצביעים על בקשה של שר שנכנס עכשיו לכהן ואומר לכם: רבותי, אני רוצה ללמוד, ויכול להיות שאני אבוא אחר כך עם הפתעה, לטובת הצד הזה או הצד השני.

ניסן סלומינסקי: ואני רוצה רק להזכיר לחברי שאנחנו לא נמצאים במדינה – איך אומרים – שלווה, עם שלום, והכול טוב, וכל מה שיש לנו לדאוג זה אך ורק לאיזו פגיעה, אולי – אני אומר שוב, אולי, כי זה לא חייב להיות – פגיעה בזכויות הפרט, שזה מה שנשאר לנו לדון, ואז ודאי שדבר כזה לא היה קורה, והכול היה מתועד.

ניסן סלומינסקי: אבל יותר מזה, לא רק שהיה מתועד, לא היו חשודים בנושא ביטחוני כמעט.

ניסן סלומינסקי: אז הסיפור אחר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נמצאים במדינה, וכולנו יודעים את זה, שלצערנו יש בה פיגועים, יש טרור, ויותר מזה, יש גם הרבה רצון – זה ששקט ביהודה ושומרון זה לא כי פתאום כולם שם נהפכו לאוהבי ארץ-ישראל, אוהבי מדינת ישראל, ורוצים שלום.

ניסן סלומינסקי: יש שם כל הזמן מתכננים, וכל הזמן מתכננים פיגועים, ומה שחוסם אותם זה הפעילות של השב"כ, הפעילות של צה"ל, הפעילות של המשטרה, ואולי לפעמים קצת בעזרת – לא חשוב – אז אני אומר: יש כל הדברים האלה, אז יש על כתפינו – ואני פונה באמת לחברי – וואו, איזה רעש.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, מאוד קשה לדבר מכאן, כשאנחנו לא שומעים את עצמנו.

ניסן סלומינסקי: ואני – – –

טלי פלוסקוב: יש כמה חברי כנסת שמדברים בטלפון, אני מבקשת להפסיק.

ניסן סלומינסקי: ואני פונה לחברי, ובאמת, אני יודע שהנושא הביטחוני חשוב להם, ואני שואל אותם: בואו, פעם אחת תצאו מזה שאתם באופוזיציה, תעזבו את זה, כי זה לא הדיון כרגע, אופוזיציה מול קואליציה.

ניסן סלומינסקי: אתם מודעים לזה שנכון, אולי יש פגיעה מסוימת בזכויות – אולי – אבל מצד שני, מה מונח על הכף?

ניסן סלומינסקי: מונח כאן הנושא של מניעת טרור, ותיעוד בהחלט פוגע מאוד ביכולת של השב"כ מצד אחד, של המשטרה מצד שני, לחשוף – לחשוף שמות.

ניסן סלומינסקי: חיים, אין ברירה, חיים.

ניסן סלומינסקי: פוגע ביכולת הזאת – – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, נא לשבת.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

ניסן סלומינסקי: והרי אנחנו מדברים – מיקי וחיים, תשמעו, הרי אתם אנשי ביטחון, הרי אנחנו מדברים פה – – –

חיים ילין: לא, אנחנו מנסים להבין מה הקשר.

חיים ילין: מה הקשר.

ניסן סלומינסקי: אתה מבין ועוד איך.

ניסן סלומינסקי: הרי הסברתי, ואני מוכן להסביר שוב.

מיקי לוי: – – –

חיים ילין: – – –

ניסן סלומינסקי: הפוך.

ניסן סלומינסקי: ואם השב"כ לא היה פועל היו הרבה יותר.

ניסן סלומינסקי: איך השב"כ יכול למנוע?

ניסן סלומינסקי: כשהוא תופס חשוד, וזה חשוד שכבר הודה, או שיש לשב"כ – שהוא עבר קודם – סיבות טובות מאוד, וממנו אתה – –

חיים ילין: – – –

ניסן סלומינסקי: – – מנסה להוציא את השמות של הרשת, של אותם אלה שמתכננים פיגוע, שרוצים לפגע, והאיש מוסר את זה, אבל אם יהיה תיעוד הוא בחיים לא ימסור את זה, והרי אתם יודעים את זה טוב.

ניסן סלומינסקי: אז מה אתה אומר?

ניסן סלומינסקי: אני אלך קצת אולי – מכיוון שאני באופוזיציה, אני אלך ואני אפגע במאמצים של השב"כ מצד אחד, ואחר כך של המשטרה מצד שני, להוציא ממנו שמות ולחסל פיגועים?

ניסן סלומינסקי: זה מה שאנחנו אומרים?

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני חושב שאם נצא רק רגע מהנושא של אופוזיציה–קואליציה, ונחשוב ברצינות, ושוב אני אומר: יכול להיות שהטיעונים כאן צודקים, אבל בואו ניתן לשר שביקש, לשר לביטחון פנים, שר חדש שנכנס ואומר: תנו לי; אני רוצה – איך אומרים – בראש פתוח לבדוק את הסיבות לכאן ולכאן, לקבל הכרעה, אז אנחנו נמנע ממנו את האפשרות הזאת?

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני שוב פונה לחברי, ואני אומר: גם באופוזיציה, גם כשאתם באופוזיציה, אני חושב שהנושא הביטחוני מאוד יקר ללבכם.

ניסן סלומינסקי: בואו, פעם אחת תתרוממו מהרצון, אולי, לנצח את הקואליציה, שזה לא רלוונטי – תראו, תנסו לקבל שבצד השני יש טיעונים לא פחות חשובים מאשר בצד הזה.

ניסן סלומינסקי: אפילו תחשוב שזה לא פחות – איך אומרים – לא יותר, אבל לפחות אותו דבר, ובואו ניתן צ'אנס לשר לחשוב, לבדוק, לחכות לתוצאות של ועדת צ'חנובר, שדנה גם על השב"כ, ובסופו של דבר יכול שתימצא דרך שתיתן, מצד אחד, אפשרות באמת למצוא, לאפשר את הביטחון, ומצד שני יהיה מינימום שבמינימום שבמינימום של פגיעה.

ניסן סלומינסקי: ואני חושב שיהיה פתרון כזה, אבל זה לוקח קצת זמן, בואו ניתן לשר שמבקש את האפשרות לדון ולהחליט.

ניסן סלומינסקי: מה, פתאום שקט?

ניסן סלומינסקי: רויטל, מה קרה פתאום – שקט?

יואל חסון: – – –

קריאה: – – –

רויטל סויד: – – – ניסן – – –

ניסן סלומינסקי: מה?

רויטל סויד: אתה חופר לעצמך.

רויטל סויד: ענינו לך.

ניסן סלומינסקי: אבל שכנעתי אותך, נכון?

רויטל סויד: לא שכנעת.

ניסן סלומינסקי: שכנעתי אותך.

רויטל סויד: – – –

ניסן סלומינסקי: הרי בטוח ששכנעתי אותך.

שלי יחימוביץ': – – –

ניסן סלומינסקי: טוב, אם לא, אז – איך אומרים – בסדר.

שלי יחימוביץ': ניסן, זה בסדר – – –

ניסן סלומינסקי: איך אומרים, אני מצווה ועומד פה.

ניסן סלומינסקי: אני כבר צרוד.

ניסן סלומינסקי: טוב, אני – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אפשר – תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: רגע, לא, לא סיימתי.

טלי פלוסקוב: עוד לא סיימת, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: לסיים?

טלי פלוסקוב: כן.

ניסן סלומינסקי: טוב, אז רק לסיכום הדברים, אני פונה לחברי ואומר: בואו, כולנו נתלכד, כולנו נצביע בעד לתת ארכה של שנה וחצי לשר לביטחון פנים, שיוכל לשקול את הדברים בראש פתוח לאחר שהוא יקבל את התוצאות – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: לא, שנה וחצי.

ניסן סלומינסקי: את לא היית כשאני תיקנתי את זה.

רויטל סויד: – – – סוף-סוף – – –

ניסן סלומינסקי: – – ויוכל לדון ויקבל את המסקנות של ועדת צ'חנובר ויוכל להגיע למסקנות, ובמשך הזמן יהיה הדיון הרציני על החוק.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: הוגשו – חברי הכנסת, אני מבקשת לשבת, אנחנו מתחילים בהצבעות.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: הוגשו לנו כמה הסתייגויות, אנחנו מתחילים בהצבעה על הסתייגות מס' 1, לסעיף 1, של חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, רויטל סויד, יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, דניאל עטר, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, באסל גטאס ועבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: והממשלה ביקשה הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בקריאה שמות להצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו – – –

צחי הנגבי: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני רוצה להבין, ביטלתם שמית?

טלי פלוסקוב: אפשר הצבעה אלקטרונית?

צחי הנגבי: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי – – –

דב חנין: התחילה ההצבעה, מה זה?

זהבה גלאון: התחילה ההצבעה, זה לא יכול לקרות – – –

דב חנין: התחילה ההצבעה, מה זה?

זהבה גלאון: זה לא יכול להיות – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 1.

זהבה גלאון: לא, אבל הוא הצביע הצבעה שמית, אי-אפשר להפסיק – – –

דב חנין: לא, התחילה ההצבעה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: האופוזיציה טוענת: כשהתחילו בהצבעה שמית, לא ניתן לבטל.

טלי פלוסקוב: ממשיכים בשמית?

צחי הנגבי: כן.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, אנחנו ממשיכים בהצבעה שמית.

זהבה גלאון: זה לא עובד ככה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, גברתי מזכירת הכנסת, אפשר להמשיך.

טלי פלוסקוב: הצבעה שמית – בבקשה, רבותי, ממשיכים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – נמנעת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – נגד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי כהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה גפני – נגד יעל גרמן – נמנעת אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, תעברי בבקשה על שמות האנשים שלא נכחו באולם בעת ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שלא השתתפו בהצבעה או לא שמעו את שמם ורוצים להצביע?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממתינים לתוצאות ההצבעה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בהצבעות – אני מבקשת לשבת – הצבעות אלקטרוניות, ועכשיו הרבה הצבעות האחת אחרי השנייה.

טלי פלוסקוב: תוצאות ההצבעה: בעד – 39, נגד – 72, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 1 לא עברה.

טלי פלוסקוב: כרגע יש לנו לחלופין, ואנחנו עוברים להצבעות אלקטרוניות: לחלופין א' להסתייגות הראשונה, מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 68 נמנעים – 2 ההסתייגות (1) לחלופין (א') של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת המחנה הציוני וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 39, נגד – 68, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההסתייגות של חברי הכנסת לא עברה.

טלי פלוסקוב: לחלופין ב' לסעיף 1, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – 2 ההסתייגות (1) לחלופין (ב') של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת המחנה הציוני וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 34 בעד, 70 נגד, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההסתייגות לחלופין ב' לא עברה.

טלי פלוסקוב: עוברים ללחלופין ג' להסתייגות הראשונה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – 2 ההסתייגות (1) לחלופין (ג') של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת המחנה הציוני וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 36 בעד, 70 נגד, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההסתייגות לחלופין ג' לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: עוברים להצבעה על לחלופין ד'.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 71 נמנעים – 2 ההסתייגות (1) לחלופין (ד') של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת המחנה הציוני וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 35, נגד – 71, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: לחלופין ד' לא עברה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להסתייגות השנייה לסעיף 1, ההצבעה אלקטרונית.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

זהבה גלאון: רגע.

זהבה גלאון: רגע, גברתי, רגע.

זהבה גלאון: אנחנו מבקשים להסיר את ההסתייגויות – – –

טלי פלוסקוב: לא שומעים.

זהבה גלאון: אנחנו מבקשים להסיר את ההסתייגויות עד הסוף, ואז – – – הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – 1

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול: האם אתם מורידים את כל ההסתייגויות?

זהבה גלאון: כן.

קריאות: כן, כן.

טלי פלוסקוב: הסתייגויות 2–5, כולל, מורידים.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אם כך, אנחנו מצביעים על סעיף 1, כנוסח הוועדה, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 72 נגד – 36 נמנעים – 1 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 72, נגד – 36, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: סעיף 1 התקבל בנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: תמה הקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, רבותי, להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 72 נגד – 37 נמנעים – 1 חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 72, נגד – 37, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015, עברה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים.

טלי פלוסקוב: רבותי, חברות וחברי הכנסת, בגלל חג הרמדאן אנחנו מודיעים כרגע שעד השעה 20:40 לא יהיו הצבעות.

טלי פלוסקוב: עד השעה 20:40 לא יהיו הצבעות.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/568; "דברי הכנסת" ה-19, מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 12729; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו עוברים להודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159).

טלי פלוסקוב: ימסור את ההודעה יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי אלאלוף, בבקשה, הבמה שלך.

אלי אלאלוף: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, היום התקיים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות דיון בנושא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159) (הגבלת תשלום בעד טיפול בתביעה).

אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, היום, לצערנו, רוב התביעות לביטוח הלאומי מגיעות באמצעות שני גורמים: או גופים מסחריים או עורכי-דין.

אלי אלאלוף: בכנסת הקודמת עלתה הצעת חוק להגבלת שכר הטרחה של המתווכים למיניהם, לנוכח תופעות מאוד לא נעימות שהתקיימו ומתקיימות עד עכשיו, ולכן התקבלה בקריאה ראשונה הצעת חוק שבאה להגביל ולקבוע את המקסימום שאפשר לקחת ממבוטחים שמקבלים כל גמלה או מענק.

אלי אלאלוף: מדובר בעיקר בגמלאות שיש בהן מרכיב רפואי, כמו נכות כללית, גמלת ניידות, נפגעי עבודה וביטוח מתנדבים, וכמו כן מקבלי פיצויים בגלל גזזת וחוק פיצוי לנפגעי פוליו.

אלי אלאלוף: ועדת העבודה והרווחה של הכנסת התקשרה עם רואה-חשבון כדי לבדוק את הנושא, ועל כך אני מברך – אני מרשה לעצמי לברך – את שר הרווחה, שאז, כיושב-ראש ועדת הרווחה בקדנציה הקודמת, הזמין רואה-חשבון שהציג נתונים והביא המלצות שהיו בסיס לקביעת החוק, שאושר כפי שאמרתי בכנסת הקודמת, בכנסת התשע-עשרה.

אלי אלאלוף: המטרה היא לאפשר תשלומים למתווכים, אבל בצורה מידתית ומאוזנת.

אלי אלאלוף: מטרתנו הייתה, מטרת הוועדה תהיה, גם לתת כמה שיותר מהקצבאות האלה ומהגמלאות לזכאים לגמלאות האלה, ולא למתווכים שטיפלו.

אלי אלאלוף: היו תופעות שצוינו שהן לא היו הכי נעימות, ולצערי אני חייב גם להגיד שחלק מהגופים המגינים על הנכים ועל גופים אחרים הפעילו מערכות לחצים בצורה בלתי נסבלת, אני חייב להגיד.

אלי אלאלוף: הממשלה הסכימה, באמצעות ועדת החקיקה שלה, ביום ראשון, 21 ביוני, לאפשר רציפות של טיפול בחוק הזה, ולכן היום אישרה הוועדה את ההצעה לבקש את הרציפות מהמליאה, אבל לפי התקנון היא תוכל להיות מאושרת רק בעוד שבועיים.

אלי אלאלוף: תרשו לי לפנות מפה, ובמיוחד לאור זה ששר הרווחה – אדוני שר הרווחה, אולי אתה עוד לא רגיל שקוראים לך ככה, בתפקידך – אדון חיים כץ, אני פונה אליך לאור זה שאתה התחלת את החוק ולאור זה שאתה מכיר את המצב.

שי פירון: חברים, אנחנו מבקשים לשמור על השקט.

אלי אלאלוף: אני מכבד – ונראה לי שהפנייה שלי מאוד חשובה, הפנייה שלי אליך, חיים, היא קצרה.

חיים כץ: אני אשב ואקשיב לך.

אלי אלאלוף: היא קצרה.

אלי אלאלוף: אני פונה באמצעותך, כשר האחראי לביטוח הלאומי, לעשות הכול שהביטוח הלאומי יפעל כדי לצמצם בכלל את הפניות של מקבלי הקצבאות האלה והגמלאות האלה, לצמצם את הביורוקרטיה ולהגביר את העזרה כדי שפניות כאלה יגיעו ישירות על-ידי הנפגעים שזקוקים לכל גרוש שמעניקים להם.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שלפני כשנתיים הביטוח הלאומי החליט לפתוח משרד למיצוי זכויות באזור חיפה.

אלי אלאלוף: לצערי, אחרי שנתיים רק תחנה אחת כזאת נפתחה, בזמן שבדוח העוני אנחנו ציינו צורך ב-111 תחנות מסוג זה.

אלי אלאלוף: הלוואי שהביטוח הלאומי היה מצמצם את הביורוקרטיה שלו והשירות היה ניתן בצורה הרבה יותר מסודרת לכל אחד מהאזרחים שלנו, במיוחד החלשים מתוכנו.

אלי אלאלוף: זה היה גם חוסך הרבה כסף, כי החברות מתגאות שהן מצליחות להוציא בצורה לא הכי מכובדת, כדי שלא אגיד מילה קשה יותר, מהביטוח הלאומי 46% יותר מאשר אם זה היה דרך פנייה ישירה.

אלי אלאלוף: אז, אדוני השר, אני רוצה להגיד לך, לאור הניסיון האישי והידע האישי, מי שרוצה לחסוך כסף כדי באמת לייעד את הכספים שאמורים לפתור בעיות של אוכלוסיות חלשות, עליו להתמודד בצורה אינטנסיבית, מתמדת ולטווח ארוך בנושא של הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שיזמו את הדיון: למיקי רוזנטל, לאילן גילאון, למאיר כהן, וכמובן לחיים כץ שדן בנושא והביא את זה לקריאה ראשונה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה, אדוני.

שי פירון: [מס' מ/917; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' ; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אנחנו נעבור לנושא הבא.

שי פירון: הנושא הבא יהיה הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015.

שי פירון: יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה.

שי פירון: זה גם יגרום לכך, חבר הכנסת הנגבי, שיהיה יותר שקט באולם.

צחי הנגבי: קיבלתי את הנזיפה באהבה.

שי פירון: אני נוזף רק באהבה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015, לאחר שוועדת החוץ והביטחון הכינה אותה לקריאה הזאת.

צחי הנגבי: תיקון מס' 19 לחוק שירות ביטחון עוסק בנושא חשוב מאוד: דחיית שירות לתלמידי ישיבות גבוהות חרדיות, דחיית שירות לתלמידי ישיבות גבוהות ציוניות ושירות משולב לתלמידי ישיבות הסדר, שלושה מסלולים שנקבעו בוועדת שקד.

צחי הנגבי: לגבי כל אחד מהמסלולים האלה, התיקון מסמיך את שר הביטחון לקבוע את רשימת הישיבות שייכללו בהסדרים האלה, בהתאם לאמות מידה שהשר יקבע בתקנות, באישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

צחי הנגבי: כדי לאפשר לתיקון מס' 19 להיכנס מייד לתוקף, ללא תלות בהתקנת תקנות אלה על-ידי שר הביטחון, נקבעה בו הוראת מעבר שהותירה על כנה את רשימת הישיבות הקודמת, שגובשה לפי חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, הידוע כחוק טל.

צחי הנגבי: הוראת המעבר קבעה כי רשימה זו תעמוד בתוקף עד תום שנה אחת מיום תחילת התיקון, כלומר עד 19 במרס 2015.

צחי הנגבי: הכנסת התשע-עשרה התפזרה, ולפיכך תוקפה של הוראת המעבר הוארך אוטומטית, בהתאם להוראות חוק-יסוד: הכנסת, עד 30 ביוני 2015, כלומר זה חל השבוע.

צחי הנגבי: אנחנו הזדרזנו לדון בנושא.

צחי הנגבי: כיוון שהליך התקנת התקנות טרם הושלם, וכדי לאפשר זמן מספיק להתקנת התקנות ולקיום הליך ההכרה בישיבות לפי אמות המידה שייקבעו בהן, אנחנו החלטנו להמליץ בפני הכנסת להאריך את הוראת השעה בעוד שנה, כך שרשימת הישיבות הנוכחית תעמוד בתוקף עד ליום 19 במרס 2016.

צחי הנגבי: לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק, הוגשו בקשות רשות דיבור.

צחי הנגבי: לאחריהן אני אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שי פירון: תודה רבה לך, אדוני.

שי פירון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני, אתה מוזמן.

שי פירון: יש לך חמש דקות, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מסתבר – ואני פונה במיוחד לחברי הכנסת מהליכוד והבית היהודי שהיו אתנו בקדנציה הקודמת ותמכו בחוק ודיברו בגרון ניחר על כך שצריך שוויון, ועל כך שכולם צריכים להתגייס, וראש הממשלה הצביע בעד החוק ובירך עליו, והייתם שותפים לכותרות שהנה סוף-סוף נעשה צדק בחברה הישראלית, והנה סוף-סוף כל חלקי החברה, חבר הכנסת בגין – חבר הכנסת בגין – – –

שי פירון: אדוני השר לביטחון פנים, אתה יודע שכשאתה לוחש, האויב שומע.

זאב בנימין בגין: אני מתנצל בפני היושב-ראש ואני מתנצל בפני חברי הנואם.

מאיר כהן: אני חוזר – – –

זאב בנימין בגין: אני רק לומד כל הזמן – – –

ציפי חוטובלי: – – –

מאיר כהן: אין לי שום ספק, במיוחד אחרי השירה המקסימה של בעלך – אני הצבעתי בשבילו.

ציפי חוטובלי: – – –

מאיר כהן: ואני חייב להגיד – – –

שי פירון: חבר הכנסת כהן, אתה יודע שאני אמרתי שכשנותנים מחמאות פה זה לא על חשבון הזמן?

מאיר כהן: לא, זה בסדר, הגיעה לו מחמאה.

שי פירון: השאלה מה יקרה, חברת הכנסת חוטובלי, אם תהיו צמד.

ציפי חוטובלי: – – – אנחנו הולכים על זה.

מאיר כהן: והנה היום, לצערי, התחלנו במלאכת הפספוס של החוק הזה.

מאיר כהן: לא בכדי פתאום לא הספיקו, ולא בכדי אנחנו מבקשים להאריך.

מאיר כהן: לי ברור ולנו ברור שאתם הולכים לתת יד למסמס את החוק שסוף-סוף עושה סדר בחברה הישראלית ודואג שכולם ייתנו את חלקם וכולם ישתתפו בנטל.

מאיר כהן: אני פונה לשר הביטחון: אין לי שום ספק שאנחנו נעמוד בתום התקופה שהתבקשה ויבקשו מאתנו עוד תקופת הארכה.

מאיר כהן: ואין לי שום ספק שפתאום משרד הביטחון ושר הביטחון לא ימצאו את הזמן לשבת ולסגור את העניין.

מאיר כהן: לכן אני פונה אליכם ואל המצפון שלכם: סוף-סוף נחקק חוק טוב, חוק שאומר לחיילים שלנו, מכל שדרות העם: לא רק אתם תהיו בחזית, כולם יהיו בחזית.

מאיר כהן: הוא לא חוק נגד החרדים, הוא חוק בעד מדינת ישראל ובעד השוויון בנטל.

מאיר כהן: ואדוני שר הביטחון, אני יודע שאתה קורץ לחרדים ותעשה הכול כדי למסמס את החוק הזה.

מאיר כהן: אנחנו נהיה כאן כדי להילחם.

מאיר כהן: אנחנו נהיה כאן כדי לקחת את הפנס, להאיר עליך כל הזמן ולהגיד לך: תפסיק למסמס את החוק.

מאיר כהן: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה, אדוני.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת עפר שלח לשאת דברים.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

שי פירון: גם לך מוקצות חמש דקות, אלא אם כן תחמיא למישהו, מה שלא סביר, ואז יתווסף לך עוד זמן.

עפר שלח: במקרה הזה הכנסת תעצור מלכת.

שי פירון: בדיוק.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להבהיר לחברי הבית המעטים שנמצאים כאן ולשר הביטחון שאיננו נמצא כאן, מה מונח לפנינו.

עפר שלח: התיקון שהציג פה חבר הכנסת הנגבי הוא תיקון טכני בעיקרו, אני גם הצבעתי בעדו בוועדת החוץ והביטחון.

עפר שלח: אבל הסיפור איננו טכני בכלל, מפני שבחקיקה הזאת מתחיל התהליך שבו מה שנקרא, אפילו בהסכמים הקואליציוניים, "ביטול הסנקציות הפליליות", או כל מיני מילים גדולות אחרות, עומד להפוך להיות קומבינה מוחלטת.

עפר שלח: השר דרעי, אולי תרצה להקשיב לי ברגע הזה, כי אתה, באוזני בוחריך, מתגאה מאוד בזה שהצלחתם להעביר מהעולם את מה שנקרא "הסנקציות הפליליות".

עפר שלח: אז הנני לחדש לך ולחברי הבית: אין דבר כזה סנקציות פליליות, והן לא עברו מן העולם.

עפר שלח: יש חובת גיוס, כמו שהיא חלה על כל צעיר וצעירה במדינת ישראל, והסעיף המפורסם, שבגללו אמרתם:

עפר שלח: אנחנו לא ניתן – כשמדובר במושב הנוכחי, אפילו שאנחנו יודעים שאפשר לעמוד במתווה כמו שנקבע על-ידי הממשלה הקודמת – אנחנו לא ניתן שיהיה חוק במדינת ישראל שבו כתוב, אפילו כאפשרות, שאם צעיר רוצה ללמוד תורה, הוא יצטרך ללכת לכלא.

עפר שלח: אנחנו, זה עניין כל כך עקרוני בשבילנו, שאנחנו לא ניתן שזה יקרה.

עפר שלח: אז הנה, הסעיף הזה הולך להישאר בחוק.

עפר שלח: למה הוא הולך להישאר בחוק?

עפר שלח: מי שיודע – חברי יענקלה פרי יודע את זה טוב מכולם, וגם שר הביטחון, שאיננו פה, יודע את זה טוב מכולם, כי הוא היה חבר בוועדת פרי בממשלה – מפני שמשפטית אין שום סיכוי לחוק הזה לעמוד בלעדיו; מי ששם אותו שם היה היועץ המשפטי לממשלה.

עפר שלח: אז מה עושים כשרוצים בכל אופן להיות בממשלה וכשרוצים בכל אופן למסמס?

עפר שלח: ממציאים קומבינה.

עפר שלח: ובקומבינה יהיה איזה צוות של שר הביטחון, שייתן לשר הביטחון סמכות למסמס ולהחליט; ובפועל – האלוף במילואים גלנט, שנמצא כאן – בפועל זה ייקח משר הביטחון את הסמכות המוסרית שאתה ואני סומכים עליה, לשלוח אנשים לקרב; מפני שאדם שיחליט במו-פיו שחובת הגיוס במדינת ישראל חלה על אדם אחד ואיננה חלה על אדם אחר, בזמן שהיא קבועה בחוק, רק שר הביטחון יחליט מי פטור ממנה – האיש הזה יאבד את סמכותו המוסרית להיות שר הביטחון במדינת ישראל.

עפר שלח: זה התהליך שמתחיל לנגד עינינו היום; הוא לא קשור באופן ישיר לסעיפים הטכניים שהציג פה חבר הכנסת הנגבי, אבל הוא קשור למה שהממשלה הזאת מתכוונת לעשות, מה שאנחנו נילחם בו ולא ניתן לו לקרות.

עפר שלח: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת חיים ילין לשאת דברים.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: השר אריאל, אתה רוצה לומר משהו?

שי פירון: לא, אם אתה רוצה, יש לך זכויות.

שי פירון: בבקשה, אדוני, חמש דקות, ללא מחמאות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, שרים, נכבדים, האלונקה הזאת לא יכולה להיות מונחת רק על הכתפיים של אוכלוסיות מסוימות.

חיים ילין: אני אומר את זה בגדול: המדינה הזאת שייכת לכולם; המדינה הזאת, כולם צריכים לסחוב אותה.

חיים ילין: השוויון בנטל זה המהות של החברה הישראלית.

חיים ילין: ועכשיו אני אגלה לכם סוד: לפני שלושה ימים – לא, סליחה, ביום חמישי בשבוע שעבר, נפגשתי עם קבוצה של מקסיקנים, בעלי עסקים, שהתאהבו במדינת ישראל.

חיים ילין: ואני לא רוצה להגיד את השם, אבל אחד מאנשי משרד החוץ, שישב אתי, יחד, מסביר להם מה זה צה"ל למדינת ישראל, מה המשמעות של לשרת, מה המשמעות של כור ההיתוך הזה.

חיים ילין: והם לא מבינים – הם לא מבינים על מה הוא מדבר, איך ייתכן שיש צבא עם, לא כמו בארצות-הברית, לא כמו כמעט בשום מקום בעולם, למעט שווייץ – בשווייץ זה צבא העם; תשעה חודשים עושים שירות, ולאחר מכן מילואים.

חיים ילין: והוא מסביר להם.

חיים ילין: אבל כולם מבינים את זה, רק פה בכנסת לא מבינים את זה.

חיים ילין: עוד מעט, בשבוע הבא, הכנסת תזכור את מלחמת "צוק איתן" ואת כל הנופלים.

חיים ילין: איני מבקש שייפלו כולם.

חיים ילין: איני מבקש שיקריבו את חייהם אנשים, אלא אך ורק למען ביטחון מדינת ישראל.

חיים ילין: ואני אומר לכם את זה: לא ייתכן שבנטל הזה – רק אוכלוסיות מסוימות יעשו את זה.

חיים ילין: וזה לא משהו שהוא נגד החרדים, תדעו לכם – סגן שר האוצר לא נמצא פה – הוא נלחם כתף אל כתף, ואני יודע בדיוק מה היה שם, במלחמת יום כיפור.

חיים ילין: והרבה מאוד אנשים שרואים את הדת כדת ואת התרומה למדינת ישראל דרך הצבא יודעים לעשות את זה.

חיים ילין: אז איך ייתכן שמפלגה מסוימת, בתוך הסכם קואליציוני, מנסה לבטל את אותו שוויון?

חיים ילין: עכשיו אני אגיד לכם משהו בנושא של הסנקציות.

חיים ילין: לא ייתכן שאם הבן שלי לא עושה צבא הוא בעצם ייכנס לכלא, אבל אם מישהו אחר, חרדי, לא הולך לצבא, הוא לא ייכנס לכלא.

חיים ילין: בעצם, מה שעשו – לקחו את החוק שחל על כולם, והעבירו אותו שיהיה של כולם.

חיים ילין: וזה בדיוק הדיון האמיתי.

חיים ילין: לכן אני מציע לכולם לבוא ולהסתכל בצעד הראשון הזה, שאנחנו נדרשים להצביע ולהתנגד בכל תוקף.

חיים ילין: כי לאחר מכן כולנו מבינים שיש שוויון בנטל.

חיים ילין: לא יכול להיות שהדבר הזה, שהוא במהות, בשורש האמיתי של מדינת ישראל, בעצם מתגמד מול כל דבר.

חיים ילין: תדעו לכם שאפשר למצוא טריליון שקל באדמה, בגז, ואפשר – את כל הדיונים שקורים עכשיו בדיוק במשרדים מאחורי.

חיים ילין: אבל הדיון האמיתי, על איך סוחבים את המדינה הזאת, על מה עושים במדינה הזאת, על הנטל, על האלונקה שכולנו צריכים לסחוב – בדיון האמיתי הזה אין כמעט חברי כנסת.

חיים ילין: וזו המהות.

חיים ילין: תדעו לכם דבר אחד: מדינת ישראל תמשיך להתקיים בלי מיליארד השקל האלה.

חיים ילין: היא לא תוכל להתקיים בלי ערבות הדדית ובלי השוויון בנטל של כולם.

חיים ילין: בזה אנחנו כחברה לא נוכל להמשיך להתקיים, וחברה שלא מתקיימת, גם אם יש לה מיליארד וטריליון וכמה שרוצים בכסף ובחומר, היא לא שווה שום דבר.

חיים ילין: ולכן אני מציע לכנסת הנכבדה להתחיל – להתחיל להתעסק יותר ברוח ופחות בחומר.

חיים ילין: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לך, אדוני.

שי פירון: אחריו יבוא חבר הכנסת מיקי לוי.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: רגע, דילגו – – –

שי פירון: אז אני אקרא לה אחריך, בבקשה.

שי פירון: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

שי פירון: גם לך, אדוני, מוקצות חמש דקות.

מיקי לוי: תודה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת חבל ששר הביטחון איננו פה, כי נשאלת השאלה, מדוע צריכים לדחות את החוק?

מיקי לוי: לשם מה נדרשת הדחייה הזו?

מיקי לוי: הרי שירותם ושילובם של אלה שלא התגייסו עד היום בשירות הצבאי והאזרחי, דהיינו של תלמידי הישיבות, הם מחויבי המציאות.

מיקי לוי: טיפלנו בחוק הזה במשך שנה וחצי והוא היה מוסכם על מרבית יושבי הבית הזה, כולל ראש הממשלה והשרים שהצביעו בעד.

מיקי לוי: זה ביטל עוול היסטורי, זה ביטל את ההבחנה בין דם לדם, ואני אומר את זה כבן למשפחה שכולה.

מיקי לוי: וראש הממשלה תמך בו כי כבר הרימו דגל אדום מבית-המשפט העליון ואמרו שצריכה הממשלה – לא מקובל על בית-משפט – – –

שי פירון: חברי הכנסת ילין, הרי"ש שלך נשמעת עד לפה.

שי פירון: קוראים לזה רעש.

מיקי לוי: – – – לא מקובל על בית-המשפט העליון להמשיך ולהסתמך על החוק הקודם, כי הוא לא נתן פתרון כולל ושווה לכל רובדי החברה בישראל.

מיקי לוי: מה אומר החוק?

מיקי לוי: שבעיקרון יש לקבוע אמות מידה שוות, או מה שמנסים לתקן עכשיו, להכרה בישיבות שתלמידיהן רשאים לדחות את שירותם.

מיקי לוי: ואני שואל, מה אתם מבקשים לשנות?

מיקי לוי: מה אתם מבקשים לדחות?

מיקי לוי: מה עניינה של ההארכה?

מיקי לוי: עניינה של ההארכה אחד הוא – הכוונה למסמס את החוק הכל-כך חשוב הזה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, זה תרגיל שמתאים לילד בכיתה א' ולא לשר ביטחון, שבא ואומר למורה: לא הספקתי להכין שיעורי-בית.

מיקי לוי: מה, שר הביטחון, הוא אמור לעשות את כל ההערות ואת כל ההוראות?

מיקי לוי: הרי הוא ממנה ועדה מקצועית שאמורה – והוא, כפי שאני מכיר את מערכת הביטחון, הוא גם תוחם אותה בזמן, ואותה ועדה אמורה להגיש את כל ההמלצות שלה.

מיקי לוי: מה זה התירוץ הטיפשי הזה – לא הספקתי?

מיקי לוי: למי זה מתאים?

מיקי לוי: אני באמת מכבד את שר הביטחון, ואני שואל אותו – יושב פה באולם המליאה כרגע רק אלוף אחד, היה לפני כן גם שר השיכון שעזב, ויש כאן עוד כמה אנשי ביטחון, ראש שב"כ לשעבר – האם במערכות שאתם ניהלתם הייתם אומרים "לא הספקתי"?

מיקי לוי: מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: זה תירוץ שבאמת מתאים לכיתה א'.

מיקי לוי: הכוונה היא, אדוני היושב-ראש, למסמס את החוק.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, חברים, זהו חוק חברתי שמאחד את העם, לא מפריד בינינו.

מיקי לוי: מי שלוקח את זה לכיוון הזה טועה טעות חמורה ומרה.

מיקי לוי: ולכן אני אומר חד-משמעית: זה חוק שהוא חוק חברתי.

מיקי לוי: ושר הביטחון בהחלטה שלו גורם בדיוק להפך, ואסור שזה יקרה.

מיקי לוי: ואם יהיה צורך, אני אומר לכם, לא נראה לנו שכאן ינסו למסמס את זה; אנחנו לא מורידים מכלל אפשרות שהמפלגה שאני שייך לה תפנה לבג"ץ כדי שיבחן את הנושא הזה עוד הפעם.

מיקי לוי: לשיטתכם, אדוני שר הביטחון, או שהפריץ ימות – אני לא רוצה להמשיך את המשפט הרגיל, אבל אני אומר לכם שכלב השמירה של מפלגת יש עתיד יחיה וימשיך לראות ולבחון ולהשגיח על קיום החוק הזה.

מיקי לוי: די עם הסיבות האלה שמתאימות לילדי כיתה א', לא לשר הביטחון.

מיקי לוי: חבל.

מיקי לוי: תודה.

שי פירון: תודה לך, אדוני.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת יואל רזבוזוב לשאת דברים, ולאחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

שי פירון: – – –

שי פירון: אני נותן לך להסדיר נשימה, חברת הכנסת לביא.

שי פירון: ראיתי שהגעת ברגע האחרון אז אני עוזר לך פשוט.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לתקן את חבר הכנסת חברי מיקי לוי שאנחנו – אשתי פשוט מורה של כיתה ב'.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה תרגיל לכיתה ב'; כיתה א' עדיין לא מספיק מתוחכמים.

יואל רזבוזוב: כיתה ב' זה – אנחנו עלינו כיתה.

יואל רזבוזוב: אבל אתם יודעים, באמת כבר בשנתיים בכנסת למדנו שכשרוצים להוריד משהו מסדר-היום, רוצים למסמס משהו, ישר יש תירוץ אחד.

יואל רזבוזוב: תירוץ ראשון זה "אין כסף" – יש כמה תירוצים.

יואל רזבוזוב: תירוץ אחד – אין כסף; תירוץ אחד – אין דרך חוקית להעביר את הכסף, והשלישי – באמת לא הספקנו, לא סידרנו, לא – כמו שאנחנו שומעים בתרגיל הזה ששר הביטחון לא קבע את הקריטריונים ואת הרשימה של אותן הישיבות שתלמידיהן לא התגייסו.

יואל רזבוזוב: הרי כמו שציינו כאן, לא הוא עושה את זה.

יואל רזבוזוב: יש צוות, זה משרד הביטחון.

יואל רזבוזוב: זה גוף גדול, הצבא.

יואל רזבוזוב: יש כל כך הרבה אנשים, כל כך הרבה מקבלי שכר, אם אנחנו כבר מדברים על זה.

יואל רזבוזוב: כמה כסף אנחנו משקיעים?

יואל רזבוזוב: לא יכלו לעשות רשימה קצרה?

יואל רזבוזוב: הרי בסופו של דבר החוק הזה, תמיד מנסים לצייר שהוא נגד, נגד ציבור מסוים.

יואל רזבוזוב: הרי זה כל כך לא נכון.

יואל רזבוזוב: הוא בעד, הוא בעד זכויות; הוא בעד לתת לציבור המסוים הזה – לתת הזדמנות שווה כמו לכולם להתגייס ואז לצאת אל שוק העבודה.

יואל רזבוזוב: הרי אנחנו יודעים שיש סטטיסטיקה, אני חושב שממשרד ראש הממשלה, שכ-88% מאלה שמתגייסים, לאחר מכן משתלבים בשוק העבודה.

יואל רזבוזוב: הציבור החרדי לומד ללכת לצבא, להתחבר לכולם, לראות שיש חיים, שאפשר לעבוד, שאפשר להתפרנס בכבוד.

יואל רזבוזוב: הרי גם אני פגשתי לא מעט חבר'ה צעירים מהציבור החרדי והם כן תומכים.

יואל רזבוזוב: הם רוצים, רוצים להתגייס.

יואל רזבוזוב: הם לא רוצים לחיות בעוני.

יואל רזבוזוב: וגם אף אחד לא אמר שחייבים, שברגע שאתה בצבא אתה לא יכול ללמוד.

יואל רזבוזוב: אני מכיר, אגב, כבוד היושב-ראש, אתה אז בנאום בערב, זה היה בשעות הלילה המאוחרות, ריגשת.

יואל רזבוזוב: אמרת שהבן שלך היה מצטיין בלימודים וגם מצטיין בצבא, בקורס קצינים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאין דבר טוב יותר.

יואל רזבוזוב: הרי זה יכול ללכת ביחד.

יואל רזבוזוב: אנחנו כבר אמרנו את זה לא פעם – תורה ועבודה, תורה ושירות.

יואל רזבוזוב: מה מפריע?

יואל רזבוזוב: אין בזה הפרעה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה נוח באמת למפלגות מסוימות לדאוג שהציבור שלהן לא יתפתח, זה נוח.

יואל רזבוזוב: קל להביא אותו אל הקלפי.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים להפסיק זאת.

יואל רזבוזוב: וזה שעכשיו בגלל – אני יכול לקרוא לזה "מסחרה פוליטית", מנסים למסמס את החוק הזה?

יואל רזבוזוב: הרי חוק כזה לא הצליחו להעביר כאן 60 שנה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכולם מבינים, ויש קונסנזוס על זה, שזה חוק מצוין, שהוא אמור להטיב, להטיב עם כולם, עם כל החברה בישראל, עם כל הציבור בישראל.

יואל רזבוזוב: הרי בסופו של דבר לא יכול להיות שיהיה מצב שלא קובעים את הרשימות הללו, אותן הישיבות שמהן לא יתגייסו.

יואל רזבוזוב: כשמהן לא יתגייסו, אחרי זה לא ישתלבו בשוק העבודה, ולאט-לאט עם השנים יותר ויותר ויותר ויותר חבר'ה צעירים פשוט לא ילכו לצבא ואחרי זה לא יעבדו.

יואל רזבוזוב: מי ישלם מסים?

יואל רזבוזוב: אנחנו כבר הגענו – במונחים של ראש הממשלה – לקו האדום.

יואל רזבוזוב: זה הקו האדום מבחינתנו.

יואל רזבוזוב: אי-אפשר, כולם חייבים לשאת בנטל.

יואל רזבוזוב: זכויות וחובות לכולם כאחד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שעל שר הביטחון פשוט להוריד את החוק הזה מסדר-היום ולקבוע את הרשימות האלה בדחיפות.

יואל רזבוזוב: הייתה שנה לעשות זאת, אני מאמין שבטלפון אחד הוא עושה זאת, קובעים לו, ואפילו, אולי, אני מאמין שהרשימות האלה מוכנות.

יואל רזבוזוב: אבל בגלל הקואליציה, לא רוצים לפרק, מוותרים על הדבר הכי בסיסי במדינה שלנו, שזה השוויון בנטל, זכויות וחובות כאחת.

יואל רזבוזוב: תודה.

שי פירון: תודה רבה לך.

שי פירון: אחרונת הדוברים, חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, חברותי, חברי הכנסת, אני רוצה לשתף אתכם – ביום חמישי האחרון הוזמנתי לטקס סיום קורס טיס.

עליזה לביא: פעם ראשונה שהייתי בטקס סיום קורס טיס – שלוש בוגרות ובוגרים רבים, חבר'ה מצוינים, הטובים שבנו, והטובות, שבאו ונתנו את כל מה שיש להם כדי להצטרף להגנה על שמי מדינת ישראל.

עליזה לביא: בלט בסיפור החיים שלו אחד הטייסים הצעירים, שאחרי שלוש שנים בישיבה, כשהוא כבר אב לתינוקת, הוא התחיל את קורס הטיס.

עליזה לביא: למד שלוש שנים תורה בישיבה, העמיק, דרש, חקר, העשיר את עצמו, ולאחר מכן הצטרף לקורס טיס, והיום הוא טייס בצבא ההגנה לישראל.

עליזה לביא: אפשר, רצוי, נכון – שילוב שהוא גם וגם.

עליזה לביא: אלה חיינו כאן.

עליזה לביא: כולנו באנו לפה אחרי אלפיים שנות גלות.

עליזה לביא: אנחנו יודעים בדיוק מי הם השכנים שלנו, לאן הגענו.

עליזה לביא: אנחנו רוצים להישאר פה.

עליזה לביא: בכל רגע ורגע, גם ברגע הזה שאני כאן יושבת פה, בכנסת ישראל, ואנחנו עומדים כאן ושומעים את הנאומים ודנים, סביבנו רוחשים אויבינו, ואלמלא החיילים והחיילות, בנינו ובנותינו, שיושבים בגבולות הארץ ומנהלים, מתפקדים, שומרים, מגינים ומתאמנים, ולא יוצאים הביתה – אני את הבן שלי לא ראיתי כבר שלושה שבועות; אני לא מורגלת בזה, הוא בטירונות, אבל זה חלק מהמחיר של החיים שלנו כאן.

עליזה לביא: ולמחיר הזה כולנו, כולנו כולנו צריכים להיות שותפים ושותפות.

עליזה לביא: מדינתנו גדלה, ומעצימה, ומתעצמת, גדלה מבחינת אוכלוסייה וחובות, גם הרבה זכויות, אבל לא לעולם חוסן.

עליזה לביא: המספרים מול עינינו, ואנחנו רואים את השינוי הדמוגרפי.

עליזה לביא: אי-אפשר, ואסור, ולא נכון, להמשיך בדרך הזאת.

עליזה לביא: אני כן, בוודאי, רוצה שילמדו תורה.

עליזה לביא: החוק הזה אינו נגד לימוד תורה, או נגד הלומדים תורה והעוסקים בה ביום ובלילה, וטוב שכך, וצריך שיהיה כך במדינה שהיא מדינה יהודית, שאנשים יושבים ולומדים תורה.

עליזה לביא: אבל לימוד תורה הוא לא תירוץ לא לבוא ולתת כתף.

עליזה לביא: מי שהוא באמת יחיד סגולה ויכול רק ללמוד – שראש הישיבה יחליט שהוא בין אלה שהקצבנו בתוך החוק הנהדר והחשוב הזה, וימשיך ללמוד למען עם ישראל.

עליזה לביא: אבל יש גם רבים שלא מסוגלים; מעולם בעם היהודי לא הייתה יכולת, לאף אחד משבטי ישראל רק רק רק רק – מי שהיה "רק" היה מוכר.

עליזה לביא: באמת שבט לוי למד, אבל הוא היה מוגדר.

עליזה לביא: שאר השבטים – גם וגם.

עליזה לביא: גם ללמוד, אבל גם לשרת את הציבור ואת העם.

עליזה לביא: אז כשאנחנו באים לדון היום בחוק שירות ביטחון, יש – הרבה מחברי הכנסת החדשים, שרובם לא נמצאים כאן באולם, לצערי הרב, אבל באמת כדאי לחזור ולהבהיר לחברי הכנסת החדשים על מה בדיוק אתם מצביעים ולמה אתם עומדים לתת יד.

עליזה לביא: וכן, לצערי הרב, מדובר בתחילת הביטול של חוק השוויון בנטל.

עליזה לביא: ואת זה אנחנו לא רוצים.

עליזה לביא: אנחנו לא רוצים שהחוק החשוב הזה, שבעמל רב ובעבודה קשה ומייגעת עבר כאן, בכנסת ישראל, לא מזמן, אבל בגלל תשלומים פוליטיים עלובים אתם היום רוצים לבוא ולבטל את החוק החשוב הזה.

עליזה לביא: תחשבו פעמיים לפני שאתם נותנים את ידכם, את קולכם, את ההשתתפות שלכם, לביטול של החוק הזה.

עליזה לביא: עוד מעט, ביולי, מתגייס המחזור הראשון שישרת ארבעה חודשים פחות.

עליזה לביא: שירות של שנתיים ושמונה חודשים.

עליזה לביא: בפעם הראשונה הוראת שעה לא תהיה תקפה, זה גם במסגרת החוק הזה.

עליזה לביא: חבר'ה שלנו, אחרי שנתיים ושמונה חודשים, במקום שלוש שנים – הבנים שלנו ישרתו פחות, וזה יתאפשר גם כך, במסגרת החוק, כי היו צפויים שינויים.

עליזה לביא: אבל אם תעצרו את זה, גם הדברים הללו יתבטלו בסופו של דבר.

עליזה לביא: כי המספרים מול עינינו, וחוסר החלוקה בשוויון – אני לא אוהבת את המילה "נטל" – בזכות לשרת את העם ואת החברה, היא תהיה שוב על כתפיים ברורות של שדרה שמובילה.

עליזה לביא: היא תמשיך להוביל, אל תדאגו, אבל כך לא בונים מדינה, בטח לא שנים אחרי שאנחנו רוצים להתחזק, להתעצם ולהבין איך אנחנו עושים את זה יחד.

עליזה לביא: אז תחשבו שוב לפני שאתם מרימים את היד שלכם.

עליזה לביא: אל תיתנו יד להצעת החוק הבזויה הזאת, שכל עניינה לשוב ולדחות את המימוש של חוק השוויון בנטל.

עליזה לביא: זוהי מכירת חיסול, פגיעה בבנים שלנו, בבנות שלנו, וזאת אפליה – אפליה שאין לה מקום ושצריך לשים לה סוף.

עליזה לביא: אני מבינה שזמני הסתיים, אז שמתי גם אני סוף לדברי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

שי פירון: חברים יקרים, אנחנו לא נקיים הצבעה עכשיו, בשל ההפסקה שלקחנו עד לשבירת צום הרמדאן.

שי פירון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/920 ); נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אני מזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להציג את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה מבקשת לבצע כמה תיקונים בחוק ההוצאה לפועל, כך שיקלו הן על המבקשים לממש זכויות כספיות בדרך זו והן על הנתבעים.

איילת שקד: ראשית, מוצע לקבוע כי הסכום המקסימלי בתביעות על סכום קצוב שאפשר להגיש לביצוע בהוצאה לפועל יהיה 75,000 ש"ח, ולא 50,000 ש"ח כפי שקבוע היום.

איילת שקד: הקביעה הזאת, שעשויה בטעות להישמע טכנית, משמעותה גדולה מאוד.

איילת שקד: אחרי שההצעה תהפוך לחוק היא תחסוך 6,000 תיקים בשנה, שבמקום לדון בהם באריכות בבתי-משפט יוכלו לקבל מענה מהיר ופשוט דרך ההוצאה לפועל.

איילת שקד: דרך אגב, למישהו יש מושג כמה תיקים יש בשנה בבתי-משפט?

איילת שקד: 750,000 בערך.

איילת שקד: החיסכון כאן כפול, גם התובעים מקבלים מענה מהיר במקום שאין צורך בסרבול משפטי מיותר, וגם המערכת מפחיתה מעצמה כמות גדולה של תיקים, מה שגורם לה להתייעל, לקצר תורים ולתת שירות זמין וטוב יותר לאזרחים.

איילת שקד: עוד מוצע כי מסירת ההתראה בדבר הכוונה להגיש את התביעה תישלח לנתבע בדואר רשום עם אישור מסירה, ולא בדואר רשום, כפי שקבוע היום בחוק.

איילת שקד: אם הנתבע סירב לקבל את ההתראה או לחתום, יראו את הנתבע כמי שהומצאה לו התראה כדין.

איילת שקד: המצאת ההתראה בדרך זו תבטיח כי הנתבע ידע על הכוונה להגיש את התביעה ותאפשר לו לנסות להסדיר את הסכסוך עוד לפני שייפתח תיק ההוצאה לפועל.

איילת שקד: כמו כן, אם החייב מיוצג על-ידי עורך-דין, תתאפשר גם המצאה במסירה אישית, ויחולו לעניין זה הוראות סעיפים 489 ו-490 לתקנות סדר הדין האזרחי, אשר מאפשרות בין השאר המצאה באמצעות הדבקה על הדלת, בדומה לאופן המצאת כתב תביעה לנתבע בבית-משפט.

איילת שקד: אני סבורה כי הצעה זו צפויה לחסוך זמן שיפוטי, תקצר את הדרך והזמן לאכיפת החיובים ותחסוך לשני הצדדים תשלום אגרה ותשלום שכר טרחת עורך-דין בעבור הליך המתנהל בבית-המשפט.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

שי פירון: תודה רבה לך, גברתי.

שי פירון: נעבור לדיון.

שי פירון: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

שי פירון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

שי פירון: נרשמת לדבר.

עיסאווי פריג': מוותר.

שי פירון: מוותר.

שי פירון: חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – לא נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

שי פירון: תם הדיון.

שי פירון: יש עוד דף, סליחה.

מיכל בירן: היה ממש מעניין.

שי פירון: סליחה, סליחה, סליחה.

שי פירון: חברת הכנסת מיכל רוזין, והיא נוכחת – מוותרת.

מיכל בירן: זאת לא אני.

שי פירון: מיכל בירן, סליחה.

שי פירון: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת.

שי פירון: תראו, אני כבר מחפש מישהו.

שי פירון: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת הרצוג – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

שי פירון: אני מרגיש כמו מורה בכיתה שמקריא את שמות התלמידים, וכולם ברחו מהשיעור, והמורה נשאר לבד בכיתה.

שי פירון: אין פה לא סרדינים ולא צפוף ולא כלום.

שי פירון: תראו איזה מקום יש בכיתה שלנו.

שי פירון: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת סופר לנדבר – את רוצה לדבר, גברתי?

שי פירון: חברת הכנסת סופה לנדבר, את רוצה לדבר?

שי פירון: את רשומה.

סופה לנדבר: מוותרת.

שי פירון: מוותרת.

שי פירון: חבר הכנסת יואל חסון – איננו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת.

שי פירון: גברתי, עשיתי ניסיון והוספתי עוד דף, וגם חברת הכנסת שלי יחימוביץ איננה נוכחת.

שי פירון: מה מציעה המזכירה לעשות?

שי פירון: להצביע איננו יכולים – חוק האזרחים הוותיקים, בבקשה, לכבודה של כנסת ישראל.

שי פירון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/921).

שי פירון: ]

שי פירון: אנחנו עוברים, בבקשה, להצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 14) (תנאי להשתתפות בפעילות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

שי פירון: תציג את הצעת החוק השרה גם לאזרחים ותיקים גילה גמליאל.

שי פירון: צר לי, השרה גמליאל, הגיע תורך.

גילה גמליאל: להפך, אני שמחה שכבר הגענו לחוק שלי.

שי פירון: חכי, חכי.

שי פירון: בקצב הזה נגיע גם לבחירות בקצב מהיר.

שי פירון: קדימה.

גילה גמליאל: אל תיסחף.

מיכל בירן: אנחנו מקשיבים לך בקשב רב, גילה.

מירב בן ארי: מה שנשאר מהכיתה.

שי פירון: כן.

גילה גמליאל: מדובר על הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 14) (תנאי להשתתפות בפעילות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

גילה גמליאל: מוצע לקבוע כי אדם לא יבצע פעילות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים המפורטת בתוספת השלישית לחוק, אם הוא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי, לדעת השר לאזרחים ותיקים, לבצע פעילות כאמור.

גילה גמליאל: הפעולות שבתוספת האמורה הן השתתפות בכיתת לימוד לאזרחים ותיקים במוסד שהוא מוסד חינוך – כשר חינוך לשעבר, כבוד היושב-ראש – על-ידי מוסד חינוך מוכר ופעילות בבית האזרח הוותיק.

גילה גמליאל: מוצע לאפשר לשרה, בתנאים שבהצעת החוק, לשנות את התוספת האמורה.

גילה גמליאל: הרציונל הוא – מכיוון שאנחנו מתחילים פעילות מבורכת של אזרחים ותיקים גם על-ידי לימודים מעבר לשעות הלימוד של מוסדות החינוך, יש דרישה מטעם משרד החינוך, ובצדק, שכל מי שנכנס למוסדות חינוך ייתן את אותו אישור על עצם זה שאין לו עבר פלילי.

גילה גמליאל: זה מן הצד האחד.

גילה גמליאל: מן הצד האחר אנחנו גם מקדמים פרויקטים מאוד יפים לאזרחים ולאזרחיות הוותיקים והוותיקות, שבהם אנחנו רוצים שאוכלוסייה של מתנדבים ומתנדבות ופעילות כן ייכנסו לבתיהם של אותם אזרחים, וגם שם אנחנו בהחלט לא נרצה לשלוח אוכלוסייה למקומות שבהם עלולה להיות סיטואציה שבה אותו אזרח ותיק – חלילה יש שם עבירות פליליות.

גילה גמליאל: וזו הדרישה בעצם, להעביר את האינפורמציה על מנת שנוכל לקדם את כל הפרויקטים הנפלאים האלה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: נשמח שחברי וחברות הבית הזה יתמכו בהצעת החוק.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: ואנחנו שוב ניגשים לדיון.

שי פירון: שימו לב מה קורה בכיתה שלנו.

שי פירון: מרב מיכאלי – אינה נוכחת; תמר זנדברג – אינה נוכחת; זהבה גלאון – אינה נוכחת; מאיר כהן – אינו נוכח; עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': נגיד כמה מילים.

שי פירון: רצית להציל אותנו מהמבוכה.

עיסאווי פריג': מה לעשות.

שי פירון: תודה, אדוני.

שי פירון: מזל שגמרת לאכול מהר.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, קראתי את הצעת החוק, כבוד השרה, אבל אני שואל את עצמי ושואל אותך, למה השר; אני שואל: למה השר?

עיסאווי פריג': זה דבר טוב, בסדר, אני מבין שיש דברים שצריך להסדיר ויש עניינים שצריך לסדר ויש מקרים שמחייבים חשיבה לעומק, אבל למה לתת את הסמכות לשר?

זהבה גלאון: נכון.

עיסאווי פריג': זאת שאלה שאני שואל את עצמי.

עיסאווי פריג': אני אומר לעצמי: לבוא לדבר כזה ולהחליט – כל שישה חודשים בא שר אחר וחושב בכיוון אחר, שצריך להחליט מי מתאים ומי לא מתאים.

עיסאווי פריג': הרי יש במערכת, קיים דבר שנקרא "תעודת יושר", שאת מגישה כדי ללמד, או את מגישה להיות מורה באיזה תחום.

עיסאווי פריג': מבקשים ממך לפעמים תעודת יושר.

עיסאווי פריג': יש גורמים מוסמכים להנפקת תעודת יושר, כדי שזה יאושר.

עיסאווי פריג': כל זה וכל השנים – לא מתאים; עכשיו אני צריך להתחיל בחשיבה מחודשת ולתת את הסמכות הזאת לשר?

עיסאווי פריג': אני חושב שזה לא מתאים.

עיסאווי פריג': אני חושב שהחוק טוב, אבל עצם העובדה שאני צריך לתת לשר את הסמכות הזאת לקבוע מי מתאים ללמד ומי לא מתאים ללמד, ועל-פי השיקול – אני קורא: "אם הוא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי" – מי יחליט?

עיסאווי פריג': השר יחליט אם הוא לא ראוי?

עיסאווי פריג': יש גורמים שצריכים להחליט.

עיסאווי פריג': לכן אני חושב שהצעת החוק הזאת מחייבת מחשבה מחודשת.

עיסאווי פריג': זה לטובת כולם שמוצע לאפשר לשר, בתנאים שהוצעו, למחוק את זה, ונתקדם.

עיסאווי פריג': זו ההצעה שאני מבקש מכבוד השרה שתביא בחשבון.

עיסאווי פריג': החוק הזה יעבור לקריאה שנייה ושלישית, להסתייגות, שתהיה הסתייגות ראשונה להסרת המשפט הזה לטובת הוותיקים, לטובת היושרה ולטובת כולם.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

שי פירון: תודה רבה לך, אדוני.

שי פירון: חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח – תראי את הרייטינג, השרה גמליאל – חבר הכנסת נחמן שי.

שי פירון: עדיין מוותר?

שי פירון: חבר הכנסת נחמן שי, אתה מוותר?

שי פירון: תודה.

שי פירון: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

שי פירון: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני רוצה להגיד: חוק מצוין, ואנחנו נתמוך בחקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אני חושבת שבכלל, התנדבות למען קשישים היא אחד הדברים הכי יפים שבן-אדם יכול להרשות לעצמו – להתנדב, לתרום, לתת.

סופה לנדבר: הרי בן-אדם שחסר כוח ולבד לא יכול להסתדר בהמון דברים, כאשר באים ופותחים את הדלת, ומתנדבים, ועוזרים ומסייעים לו, זה דבר מצוין.

סופה לנדבר: חוץ מזה, אנחנו עם שעבר כל כך הרבה, ובתוך הקשישים, כשאת מטפלת בהם, כשרה, יש כל כך הרבה אנשים שעברו את השואה, ואנשים שעברו דברים קשים ביותר, וזקוקים לחום, הערכה ותמיכה.

סופה לנדבר: אבל אני, אדוני היושב-ראש, אם אתה תרשה לי, אני רוצה לחזור לחוק שמכיוון לא הייתי רשומה לא יכולתי לעלות ולדבר עליו, חוק שירות ביטחון.

סופה לנדבר: אתם יודעים מה, אני, בתור שרת העלייה והקליטה, הייתי בארצות-הברית כאשר התגייסו שם לשרת כאן, בהתנדבות, עם רצון גדול, נוער וצעירים שהגיעו אחר כך לשרת במדינת ישראל.

סופה לנדבר: התגייסו, עזבו את המשפחות, עזבו בית חם ונוח והגיעו לכאן.

סופה לנדבר: ב"צוק איתן", כשרת העלייה והקליטה, בזמן המלחמה ביקרתי אצל חיילים בודדים, הייתי בהלוויות, לצערנו, והייתי מול מיטה של חייל אחד, שאני הייתי בגיוס שלו בארצות-הברית.

סופה לנדבר: כאשר הייתי שם, בניו-יורק, ניגש אלי אביו של הילד הזה ואמר שהאימא נפטרה לפני כמה שנים וקשה לו לשלוח את הילד לצבא לשרת את מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אבל כך קרה, שהילד החליט, והילד הגיע למדינת ישראל, והתחיל לשרת – זה היה בדיוק ב"צוק איתן", והוא נפגע, נפצע קשה מאוד.

סופה לנדבר: אני נסעתי לבילינסון, עמדתי שם ליד מיטתו בטיפול נמרץ, הילד היה כמעט בלי הכרה, בקושי פתח עיניים, נשם עם מכשירים, עם חמצן, ואני התחלתי ללטף אותו, כאימא, ידעתי שלילד הזה אין אימא.

סופה לנדבר: לקחתי מגבת, שמתי לו על הראש, ליטפתי את הרגליים, ניקיתי את הרגליים והידיים, כי הביאו אותו מהקרב, ופתאום הוא פקח עיניים ואמר: אני זוכר אותך.

סופה לנדבר: ואז הלב שלי היה מלא בהרגשה – לא סתם נסעתי, טסתי 11 שעות, הייתי בארצות-הברית, שם ובחזרה, להיות באירוע של הגיוס.

סופה לנדבר: כאן אני אומרת לכולנו, מדינת ישראל נותנת אפשרות להתגייס, לשרת, להיות חלק בהגנה על מדינת ישראל בזמנים קשים, ואנחנו מעבירים חוק, ועל החוק הזה נלחמו בקדנציה שעברה, וכסיעה אנחנו תמכנו בחוק הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה צדק חברתי מספר אחת, כאשר בן-אדם יכול להתגייס ולתת למדינת ישראל.

סופה לנדבר: היום בחקיקה הזאת אנחנו עושים רוורס, בחזרה, ואני שואלת: למה?

סופה לנדבר: למה אנחנו מבזבזים זמן?

סופה לנדבר: למה אנחנו מבזבזים זמן וכועסים האחד על השני כאשר מדינת ישראל, בחוק שעבר בקדנציה שעברה, נותנת לכולם לשרת, להתגייס, ולתת למדינה הזאת, המדינה של כולנו?

סופה לנדבר: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לך, חברתי.

שי פירון: אנחנו ברשימת הנואמים: יואל חסון – אינו נוכח; רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת; חברת הכנסת שלי יחימוביץ – אינה נוכחת.

שי פירון: חבר הכנסת זוהיר בהלול, אתה רוצה לומר משהו בסוגיה הזאת?

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש – –

שי פירון: חברים, אני מבקש, חברות הכנסת מסיעת הליכוד, אנא בטובכן – וסיעת כולנו.

זוהיר בהלול: – – אינני מבין, עד מתי אנחנו נמשיך להתייפייף וגם להצטעצע בנושא האזרחים הוותיקים במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: חברה שמכבדת את עצמה, אסור לה אפילו למצמץ לנוכח מעמדם ההולך ומידרדר של האנשים הוותיקים שבקרבנו.

זוהיר בהלול: אינני מבין גם מדוע אנחנו לא משנים את הטרמינולוגיה כלפי האזרחים הוותיקים במדינת ישראל, טרמינולוגיה – – –

שי פירון: אדוני שר הכלכלה ושרת המשפטים.

זוהיר בהלול: מרד השרים.

זוהיר בהלול: מרד השרים הגדול.

שי פירון: שבו בבקשה, שבו.

זוהיר בהלול: אדוני, הרב אריה מכלוף דרעי, אדוני הרב דרעי, שני משפטים, רק אליך באופן אישי.

זוהיר בהלול: מכיוון שמצבם של האזרחים הוותיקים במדינת ישראל הולך מדחי אל דחי, אני חושב שאנחנו צריכים לשנות שני דברים מהותיים; א.

זוהיר בהלול: באופן האופרטיבי החקיקתי; ב.

זוהיר בהלול: בעניין היחס אל האזרחים הוותיקים.

זוהיר בהלול: אני, לדעתי, הדבר החשוב ביותר זה לשנות את הטרמינולוגיה של האזרחים הוותיקים בישראל, טרמינולוגיה שבאה מן המקום של החמלה והרחמים.

זוהיר בהלול: אסור להתייחס לאזרחים הוותיקים בישראל במושגים של חמלה ושל מתן בחסד, או אפילו מתן בסתר, או אפילו מתן מתוך התחשבות במצבם ההולך ומידרדר.

זוהיר בהלול: הוותיקים אמורים לקבל את מה שמגיע להם בגו זקוף.

זוהיר בהלול: הם אמורים לתפקד בצלם האל.

זוהיר בהלול: אסור לנו לקבל כאן, בכנסת ישראל, את מצבם הרעוע של ותיקי החברה שלנו, שמשוועים למצלצלים כדי לסיים את החודש.

זוהיר בהלול: בעניין הזה, אני חושב, אין הנחות ואין הקלות, ואפילו התורה מחייבת את הבניין הזה, כמו הקוראן והברית החדשה, להתייחס לוותיקים בגובה העיניים ולהעניק להם את מה שהם ראויים לו.

זוהיר בהלול: מי בנה את המדינה הזאת?

זוהיר בהלול: מי בנה את הארץ הזאת אם לא הוותיקים, אלה שבעמל רב התגברו על המהמורות, ויישרו את הקרקע, כדי שאנחנו, הצעירים – פעם הייתי צעיר – נלך על הקרקע של ארץ הקודש הזאת בזקיפות קומה?

זוהיר בהלול: אילולא הם, אנחנו לא היינו יכולים לעשות זאת.

זוהיר בהלול: לכן אני קורא לכנסת ישראל, אדוני היושב-ראש, להתייחס אל האזרחים הוותיקים כאל האנשים הכי ראויים – הראויים ביותר – לקבל מכוח החקיקה את מה שהם ראויים לו, קרי מעמד סטטוטורי מכובד בחברה הישראלית.

זוהיר בהלול: תודה.

שי פירון: תודה רבה לך, אדוני.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה בקריאה ראשונה.

שי פירון: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 14) (תנאי להשתתפות בפעילות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים), התשע"ה–2015.

קריאה: – – –

שי פירון: שמית.

שי פירון: אנחנו ניתן למזכיר להתארגן.

איתן כבל: צחי, אנחנו תומכים.

איתן כבל: אתה יכול להתעקש על שמית.

שי פירון: אנחנו מתרשמים מרמת האמון הבולטת המתרחשת בבית הזה.

שי פירון: אנחנו נעשה את ההצבעה כרגע – מי בעד?

שי פירון: מי נגד?

שי פירון: יצביע בבקשה, חברים.

שי פירון: ההצבעה איננה שמית, בשורה טובה.

שי פירון: חוק האזרחים הוותיקים – אמרתי.

שי פירון: אנחנו מצביעים על הצעת החוק.

שי פירון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 14) (תנאי להשתתפות בפעילות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שי פירון: חברים, 62 חברים הצביעו בעד, לא הצביעו נגד, ואין נמנעים.

שי פירון: אנחנו מכריזים שהצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 14), התשע"ה–2015, עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך הכנה לקראת קריאה שנייה.

שי פירון: אנחנו נוסיף לפרוטוקול גם את חבר הכנסת עמר בר-לב.

שי פירון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שי פירון: נחזור ונצביע, ברשותכם, על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015, בקריאה שנייה.

שי פירון: הממשלה ביקשה הצבעה שמית – יקרה לנו עוד הרבה פעמים כנראה בכנסת הזו.

מרב מיכאלי: אדוני, אי-אפשר הצבעה שמית, כי ב-21:00 יש רוויזיה – – –

שי פירון: גברתי המזכירה, חברת הכנסת מיכאלי אומרת שאי-אפשר הצבעה שמית, כי ב-21:00 יש רוויזיה.

שי פירון: אין כאן הסתייגויות.

שי פירון: אנחנו נתחיל בהצבעה, ברשותך, גברתי?

שי פירון: עוד שנייה אחת.

שי פירון: זה תלוי ביושב-ראש הקואליציה, שבודק את מצבכם.

שלי יחימוביץ': למה אתה מחכה ליושב-ראש הקואליציה?

שי פירון: טוב, חברים.

שי פירון: אנחנו ניגשים להצבעה שמית?

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: חברים, אנחנו נעצור את הבדיחה הזאת.

שי פירון: אי-אפשר כל רגע לשנות.

שי פירון: אני מצטער, ביקשתם הצבעה שמית – הצבעה שמית.

שי פירון: קריאה שנייה על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015.

שי פירון: בבקשה, גברתי, להתחיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו משתתף בהצבעה שרון גל – נגד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – בעד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – נגד נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

שי פירון: גברתי המזכירה, אני מבקש ממך לחזור שנית שמא יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצליח להצביע בפעם הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה משתתפת בהצבעה מסעוד גנאים – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו משתתף בהצבעה רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: יש מישהו שלא קראנו בשמו?

שי פירון: אם אין כזה, גברתי המזכירה, אני מבקש מכם לסכם את התוצאות.

שי פירון: חברים יקרים, בעד הצעת החוק בקריאה השנייה הצביעו 58 חברי כנסת, נגדה – 38 חברי כנסת.

שי פירון: אני קובע שהצעת החוק – התיקון עבר בקריאה השנייה.

שי פירון: אני צדקתי, גברתי המזכירה.

שי פירון: ועכשיו אנחנו ניגש לקריאה השלישית.

שי פירון: בבקשה, הצבעה אלקטרונית.

שי פירון: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 57 נגד – 24 נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015, נתקבל.

שי פירון: חברים יקרים, בעד הצביעו 57 חברי כנסת, נגד הצביעו 24 חברי כנסת.

שי פירון: איפה התוצאה, בבקשה, עוד הפעם?

שי פירון: אפשר לראות אותה?

שי פירון: 57 הצביעו בעד ההצעה, 24 הצביעו נגדה, אין נמנעים.

שי פירון: ההצעה עברה גם בקריאה שלישית.

שי פירון: אנחנו נוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת עליזה לביא, שהתנגדה.

שי פירון: התנגדה.

שי פירון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/922).

שי פירון: ]

שי פירון: עכשיו אנחנו עוברים לחוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015.

שי פירון: יציג את החוק לקריאה ראשונה סגן שר הביטחון חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן, בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור המליאה בקריאה ראשונה את הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015.

אלי בן-דהן: שלושה עניינים נכללים בתיקון זה, והם מיועדים לשיפור תהליכי העבודה במשרד הביטחון, הקלה בנטל המינהלי ובחסמים הביורוקרטיים על היצואנים בתחום הרישוי והפיקוח על היצוא הביטחוני.

אלי בן-דהן: ראשית, מתן סמכות לעובד בכיר נוסף של האגף לפיקוח על יצוא ביטחוני במשרד הביטחון לחתום על רישיונות לפי החוק.

אלי בן-דהן: מאחר שכיום רק מנכ"ל משרד הביטחון וראש אגף הפיקוח על יצוא ביטחוני מוסמכים לכך, הדבר ייעל את תהליכי העבודה.

אלי בן-דהן: מדובר בעשרות-אלפי רישיונות בשנה מכל הסוגים, קרוב ל-60,000 רישיונות.

אלי בן-דהן: שנית, הבהרה כי בכל הנוגע למקרים שבהם יצואן פטור מחובת קבלת רישיונות שיווק ביטחוני, יצוא ביטחוני, יצוא של ציוד ביטחוני במעבר ורישיון תיווך לעסקאות בשני צדדים שלישיים שהם גורמי חוץ, שר הביטחון רשאי לקבוע בתקנות מקרים שבהתקיים כל הרכיבים המנויים בהם, העסקה הכפופה לחובת הרישוי תהיה פטורה מהרישוי בסעיף האמור, ללא צורך בפנייה פרטנית לכל פעולה.

אלי בן-דהן: שלישית, לאור הרחבת מספר בעלי הסמכות למתן רישיונות בחוק, נקבע כי בכל הנוגע לסמכות הטלת הקנסות האזרחיים והעיצומים הכספיים, תהיה זו נתונה בלעדית לראש האגף לפיקוח על יצוא ביטחוני במשרד הביטחון, שהוסמך לכך על-ידי מנכ"ל משרד הביטחון.

אלי בן-דהן: אציין כי ההצעה פורסמה כבר בשלהי הכנסת התשע-עשרה אך לא קודמה בשל התפזרותה, וכעת היא מובאת שנית.

אלי בן-דהן: אני מבקש כי המליאה תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ותעבירה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: לא מדברים?

טלי פלוסקוב: רגע.

טלי פלוסקוב: שנייה, אנחנו נבדוק את רשימת הדוברים – אם המחנה הציוני מוותר.

טלי פלוסקוב: איל בן ראובן – מוותר; מאיר כהן – אינו נוכח; חיים ילין – אינו נוכח; יוסי יונה – אינו נוכח; אראל מרגלית – אמרו שלא מדברים; דב חנין – אינו נוכח; מנואל טרכטנברג – לא מדברים, מוותר; נחמן שי – מוותר; עמר בר-לב – גם הוא המחנה הציוני, נכון?

טלי פלוסקוב: מיקי רוזנטל – גם לא; אחמד טיבי – אינו נוכח; עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; יעל גרמן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: ישראל אייכלר, אתה מעוניין לדבר בנושא החוק?

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, אדוני, שלך.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, השעה מאוחרת, ולכן אני לא רוצה לעכב את הנואמים הבאים ואת חברי הכנסת, אבל אני רוצה לומר שכאשר אנחנו רואים את כל מה שקורה באזור, ואנחנו יושבים פה ומתווכחים על הגז העתידי, וכל אחד צופה מה יהיה בעוד עשר שנים, בעוד 30 שנה, 50 שנה, אנחנו צריכים לחזור ולומר מהו הביטחון האמיתי שיש לנו, גם הכלכלי, גם החברתי – – –

קריאה: הכול משמים.

ישראל אייכלר: הכול משמים.

אילן גילאון: – – –

ישראל אייכלר: מנחם בגין, זיכרונו לברכה, היה אומר: את המובן מאליו צריך לומר.

ישראל אייכלר: נכון שזה מובן מאליו, שהכול משמים, אבל צריך לחזור ולהזכיר, כי היום קיבלתי איזו ידיעה שיש איזה ארגון, שאני לא אקרא בשמו, כדי לא לעורר פה דובים, שכתב שיש עוול גדול כלפי משפחות המרצחים שרצחו בבתי-הכנסת בהר-נוף, שרוצים לגרש אותן מירושלים: צריך לזכור, עם כל הכאב, שגם בני משפחות המרצחים חפים מפשע.

ישראל אייכלר: ואת זה כתב ארגון שממומן ומדובר בו הרבה פה בבניין.

ישראל אייכלר: שאלו אותי על זה ברדיו, מה אני אומר על הדבר הזה, ואני רוצה לומר לכם מה שאמרתי שם.

ישראל אייכלר: אמרתי שאם כתב את זה ערבי, פלסטיני, אני מבין אותו.

ישראל אייכלר: הוא במאבק, הוא במלחמה, הוא חושב שהארץ שלו, הוא חושב שאנחנו ליסטים, כמו שאומר רש"י, שאנחנו גזלנים, בארץ הזאת.

ישראל אייכלר: אבל אם כתב את זה יהודי, והוא משווה בין מי שבא לרצוח ומשפחתו לבין מי שנרצח ומשפחתו – זה מראה על ריחוק והתנתקות נוראים, שאי-אפשר להסביר אותם אלא בדבר אחד.

ישראל אייכלר: בפרשת השבוע הקודמת, בחוקת התורה, בפרה אדומה, נאמר:

ישראל אייכלר: חוקה חקקתי גזירה גזרתי ואין לך רשות להרהר אחריה.

ישראל אייכלר: אז מי שלא מערער על חוקת התורה יכול להגיד בבירור: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל, כי כך קבע הבורא, והוא שומר עלינו, והוא מגן עלינו, ובגלל זה אנחנו נמצאים באופן בלתי טבעי בארץ הזאת מאז שחר ההיסטוריה עד היום הזה.

ישראל אייכלר: אבל מי שמערער על החוקה הזאת בעצם מערער על זכות קיומנו.

ישראל אייכלר: ומי שמאוד מערער על זכות קיומנו בארץ הזאת גם מערער על תחושת הסולידריות המינימלית של יהודי, שלא יוכל להשוות את הרוצח שרצח חפים מפשע ובני משפחותיהם – להשוות את משפחת הרוצחים למשפחת הנרצחים.

ישראל אייכלר: זאת התנתקות נוראה, שמתחילה בערעור על חוקת התורה, ואנחנו צריכים ללמוד את הדבר הזה כדי להבין שאנחנו לא נמצאים פה דור אחד, יהיו פה גם הדורות הבאים, ואנחנו מעבירים להם מסרים.

ישראל אייכלר: אם המסר יהיה שאנחנו דבקים בחוקת התורה, אנחנו דבקים בקדוש-ברוך-הוא, שהוא ברא את העולם והוא ברא כל אדם, שנברא בצלם – אני לא אתן לקחת את צלם האלוקים לשימוש לכל מיני גורמים שמשתמשים בזה הפוך.

ישראל אייכלר: אם אנחנו נחנך את הילדים שזה מה שנותן לנו את החיות, גם נוכל להעביר את הלפיד, את אש האמונה בצדקתנו, בקיומנו.

ישראל אייכלר: אם חלילה מנתקים את הדור הצעיר מהמסרים האלה, קם דור שאומר שאין הבדל בין משפחות הנרצחים למשפחות הרוצחים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין, גברתי היושבת-ראש, שמדובר בקומץ קטן של אנשים שכותבים כך וחושבים כך; לא כל אזרחי הארץ חושבים שאפשר להשוות בין רוצחים לנרצחים.

ישראל אייכלר: אבל עצם העובדה שזה לגיטימי ופופולרי, שארגון שמדבר בשם שלום יבוא וישווה את משפחות הנרצחים למשפחות הרוצחים, זה דבר שמראה על התנתקות נוראה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, ואת זה רציתי לומר.

ישראל אייכלר: נתתי דקה ושמונה שניות לחברים שלא – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מעוניין לדבר?

טלי פלוסקוב: לא בטלפון, אתי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מעוניין לדבר?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סופה לנדבר – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: הרשימה של הדוברים הסתיימה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא נצביע כעת על החוק – עד שלא יחזרו מהרוויזיה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/923 ); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנו עוברים לדיון בהצעת החוק הבאה, הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: יציג את החוק סגן שר הביטחון חבר הכנסת בן-דהן.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים), התשע"ה–2015.

אלי בן-דהן: חוק השיפוט הצבאי מסדיר, בפרק י"א שבו, את נושא בירור קבילות חיילים ואת הליך המינוי של נציב קבילות חיילים וסמכויותיו.

אלי בן-דהן: נציב הקבילות הוא גורם חיצוני לצבא ההגנה לישראל, הכפוף ישירות לשר הביטחון, ואשר מתמנה על-ידיו לפי הוראות סעיף 543 לחוק, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

אלי בן-דהן: תקופת כהונתו של נציב הקבילות, בהתאם להוראות הסעיף האמור, היא חמש שנים.

אלי בן-דהן: בהליכי הארכת המינוי של נציב הקבילות הנוכחי נמצא כי קיימת אי-בהירות בנוסח הסעיף לגבי סמכות המינוי לתקופת כהונה נוספת של חמש שנים, אף שבעבר כיהנו כמה נציבים שתי תקופות כהונה.

אלי בן-דהן: לפיכך מוצע לתקן את סעיף 543 לחוק ולהתאים את ההוראות לעניין תקופת כהונת נציב הקבילות לתקופת כהונה של בעל תפקיד אחר בעל מאפיינים דומים, שמתמנה לתקופת כהונה אחת של שבע שנים, והוא מבקר המדינה, המשמש גם נציב תלונות הציבור.

אלי בן-דהן: נציב קבילות החיילים הוא למעשה מקבילו בתוך הצבא.

אלי בן-דהן: לכן מוצע כי המינוי יהיה לתקופת כהונה אחת למשך שבע שנים.

אלי בן-דהן: כך נבטיח את אי-תלותו של הנציב בבעל סמכות המינוי.

אלי בן-דהן: עוד מוצעים בהצעת חוק זו נושאים נוספים בתחום לוחות הזמנים להגשת שם מועמד לנציבות לשר המשפטים ולוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, והתמודדות עם מקרים שמקומו של הנציב התפנה לפני תום תקופת הכהונה.

אלי בן-דהן: נושא נוסף שמוצע להסדירו הוא הליך מינוי מילוי מקום של הנציב.

אלי בן-דהן: סעיף 543ב לחוק מסדיר זאת, ומוצע לקבוע כי אם נבצר מהנציב לכהן בתפקידו, תוטל חובה על שר הביטחון למנות לו ממלא-מקום לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים או עד שיחזור למלא את תפקידיו, לפי המוקדם.

אלי בן-דהן: ואם התפנה מקומו של נציב הקבילות לפני תום תקופת כהונתו, או שהסתיימה תקופת כהונתו וטרם מונה נציב קבילות חדש, ימנה שר הביטחון ממלא-מקום עד כניסתו לתפקיד של נציב קבילות חדש.

אלי בן-דהן: כל הנושאים המוצעים לעיל יידונו לפרטיהם בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אלי בן-דהן: עוד אציין כי הצעת החוק לא תחול על הנציב המכהן כיום, אלוף במילואים יצחק בריק, שזכיתי והוא היה מפקדי.

אלי בן-דהן: אשר על כן אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ותעביר אותה להמשך דיון והכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים הצטמצמה עד מאוד, אבל עדיין יש כאן – אני אעבור על השמות שרשומים כאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר?

ישראל אייכלר: מוותר.

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי?

מיקי לוי: מוותר.

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת סופה לנדבר – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: בכך הרשימה הסתיימה.

טלי פלוסקוב: היות שעדיין לא חזרו מהרוויזיה, אנחנו מכריזים על הפסקה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נודיע על חזרה לאולם המליאה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

בשעה 21: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הריני להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עיסאווי פריג' ואיימן עודה בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח משרד התרבות – אין אף מוזיאון, סינמטק או בית-ספר לאמנות ביישוב ערבי; רק 3% מתקציב משרד התרבות מיועד לחברה הערבית.

ירדנה מלר-הורוביץ: צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תקופת מבחן) (תיקון), התשע"ה–2015, שהחזירה הוועדה המיוחדת המשותפת שהוקמה לצורך צו זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן לסכם את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: התקיים דיון בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, סיכום הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – הצבעה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, כפי שאמרתי, הצעת החוק הזאת שאנחנו מביאים עכשיו נוצרה עקב אי-בהירות אם אכן משרד הביטחון או שר הביטחון מוסמך למנות את נציב קבילות החיילים לשתי כהונות רצופות.

אלי בן-דהן: זה נוהג שקיים שנים רבות.

אלי בן-דהן: שנים רבות כך היה נהוג, שנציב קבילות החיילים מתמנה לתקופת כהונה אחת של חמש שנים, ושר הביטחון, ברצונו, מאריך לתקופה נוספת ולפעמים אף יותר.

אלי בן-דהן: בעקבות האי-בהירות הזאת בחוק שהתבררה, החליט משרד הביטחון לתקן את המצב ולהשוות את נציב קבילות החיילים לנציב קבילות הציבור, שהוא כידוע גם מבקר המדינה.

אלי בן-דהן: מבקר המדינה מתמנה לשבע שנים, לכהונה אחת בלבד.

אלי בן-דהן: באותה מידה – אנחנו משווים את המינוי של נציב קבילות החיילים לנציב קבילות האזרחים.

אלי בן-דהן: גם נציב קבילות החיילים יתמנה על-ידי שר הביטחון לכהונה אחת בלבד, לשבע שנים.

אלי בן-דהן: בדרך הזאת גם נשיג את העצמאות הבלעדית של נציב קבילות החיילים, הוא איננו תלוי בשר הממנה, הוא יודע שהוא לא יתמנה לכהונה נוספת, הוא מתמנה לכהונה אחת בלבד, שבע שנים ולא יותר.

אלי בן-דהן: לכן גם העצמאות של נציב קבילות החיילים תלך ותגבר, כי הוא איננו תלוי יותר בשר הממנה.

אלי בן-דהן: במסגרת התיקון הזה אנחנו מסדירים עוד כמה עניינים.

אלי בן-דהן: אנחנו מסדירים את הנושא של ממלא-מקום לנציב קבילות החיילים – אם נבצר מנציב קבילות החיילים למלא את תפקידו באופן זמני או באופן קבוע, באופן זמני יכול שר הביטחון למנות ממלא-מקום לנציב קבילות החיילים שנבצר ממנו לכהן לתקופה של עד שלושה חודשים.

אלי בן-דהן: שר הביטחון ימנה לו ממלא-מקום כדי שלא יהיה מצב שלחיילים לא יהיה נציב לקבול בפניו.

אלי בן-דהן: אנחנו גם משפרים את דרך המינוי של הנציב, נציב קבילות החיילים, באופן כזה שאנחנו מחייבים את שר הביטחון להודיע 60 יום לפני תום כהונתו של הנציב המכהן; אנחנו מחייבים אותו להודיע לשרת המשפטים את מי בכוונתו למנות לנציב קבילות החיילים כדי לקבל את אישורה, ולאחר מכן להביא את זה לוועדת החוץ והביטחון, לקבל את אישורה של הוועדה.

אלי בן-דהן: כך שבתום כהונתו של נציב קבילות החיילים כבר יהיה נציב חדש שייכנס לתפקידו במועדו, יספיק אולי אפילו גם לעשות חפיפה עם הנציב הקודם, כך שתמיד יהיה לחיילים נציב קבילות חיילים.

אלי בן-דהן: כידוע, הנציב הוא תפקיד בעל חשיבות גדולה מאוד.

אלי בן-דהן: הוא מקבל קבילות רבות במהלך השנה, מטפל בהן, וגם משפר ומייעל בדרך זו את עבודת הצבא ואת המציאות שבה לכל חייל יש למי לפנות.

אלי בן-דהן: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לדיון בוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לרבות השרים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עם סדרה של הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע קודם בקריאה ראשונה על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים), התשע"ה–2015, כפי שהציגה סגן שר הביטחון חבר הכנסת בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 81 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים), התשע"ה–2015, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 81, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוץ והביטחון לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע עכשיו, מכיוון שהתקיימה רוויזיה באותו זמן בוועדת הכנסת – סליחה, בוועדה המיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו פה עם חוב של שתי הצבעות: 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46).

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 89 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 89 בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46) אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו נצביע על הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 83 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 83 בעד, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון מס' 2) התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי ששמענו בהודעת מזכירת הכנסת, נדחתה הרוויזיה על צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תקופת מבחן) (תיקון), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שזה צו אז יש דיון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את הצו הוא יושב-ראש ועדת החוקה, חוק משפט חבר הכנסת ניסן – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי?

ניסן סלומינסקי: צחי.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת צחי הנגבי יציג לנו את הצו.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם, חבר הכנסת צחי הנגבי מציג את הצו בשם הוועדה המשותפת שהוקמה לצורך אישורו.

צחי הנגבי: האופוזיציה והקואליציה – משוחררים לחצי שעה.

קריאה: חצי שעה?

צחי הנגבי: ההצבעה תהיה בערך עוד חצי שעה.

צחי הנגבי: מותר להגיד דברים כאלה?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להתעלם מדברי יושב-ראש הקואליציה.

צחי הנגבי: אני דיברתי כיושב-ראש הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה תהיה כשכל הדוברים יסיימו את הדיון בחוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני, תודה, חברי חברי הכנסת, אני מביא לפניכם את צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תקופת מבחן) (תיקון), התשע"ה–2015, שהוצא מכוח חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009.

צחי הנגבי: הצו אושר ביום 24 ביוני בישיבת ועדה משותפת של שתי ועדות הכנסת הפועלות מכוח החוק האמור: ועדת הכנסת ליישומים ביומטריים, שאני עומד בראשה, הפועלת בענייני אבטחת מידע ופעילות רשויות הביטחון לגבי המאגר הביומטרי, וועדת הכנסת המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה, שהיא הוועדה שמלווה את החוק ואת תוכנית המבחן, הפיילוט, שבו עוסק צו זה.

צחי הנגבי: בראש הוועדה הזאת, הוועדה המשותפת, עומד חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, שהוא גם יושב-ראש ועדת החוקה.

צחי הנגבי: הצו קובע כי תוכנית המבחן – הפיילוט הפועל מכוח הצו הקיים והחוק – תוארך בשלב זה בתשעה חודשים.

צחי הנגבי: על-פי הצו הקיים, תוכנית המבחן תסתיים היום בחצות.

צחי הנגבי: לפי סעיף 41(5) לחוק הביומטרי נדרש אישור מליאת הכנסת לצו האמור, ובעקבות העובדה ששר הפנים ביקש מאתנו להתכנס ולאשר את בקשתו להאריך את תוקף תקופת המבחן לתשעה חודשים, התכנסנו, כאמור.

צחי הנגבי: ברוב דעות הצו אושר.

צחי הנגבי: הוגשה רוויזיה.

צחי הנגבי: הרוויזיה נדחתה היום, לפני שעה קלה.

צחי הנגבי: ממש לפני שעה.

צחי הנגבי: ולכן אני מביא את הצו, אדוני היושב-ראש, לאישור מליאת הכנסת.

צחי הנגבי: אם אפשר, אדוני, לאפשר קצת שקט, אני מאוד מאוד אודה.

יולי יואל אדלשטיין: ננסה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש או לשבת או לצאת, אבל לא לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, חבר הכנסת פולקמן?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, נא לשבת או לצאת, לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת פריג' והשר שטייניץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, התקדמנו, השתפרנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני השר שטייניץ, אתה נראה לי אבוד במליאה.

צחי הנגבי: אתה רוצה עזרה?

יובל שטייניץ: – – –

צחי הנגבי: הבאתו של צו לאישור מליאת הכנסת איננה דבר שבשגרה.

צחי הנגבי: הוועדה שחוקקה את החוק הביאה בחשבון את הרגישויות ואת ההשלכות של הקמתו של – אני לא מבין על מה סערת הרוחות היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני – – –

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: הוועדה שחוקקה את החוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אלך לנאום ואתה תשב כאן להשליט את הסדר, זה יוצא לך מצוין.

צחי הנגבי: תשמע, אני 27 שנה פה, מעולם לא זכיתי לנהל ישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: ההפרש הזה של שבע שנים משפיע לרעה.

צחי הנגבי: לכן, אין לי ברירה אלא להיות פעם זקן חברי הכנסת, ואז לפחות ליום החגיגי של פתיחת הכנסת זה יקרה.

יואל חסון: – – – שעתיים.

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק.

יואל חסון: יותר משעתיים.

יולי יואל אדלשטיין: יש פה כאלה – – –

צחי הנגבי: אני צריך לשלוח את עמיר פרץ להיות שגריר ישראל בוושינגטון, סין, משהו.

קריאה: אתה לא צריך – – –

קריאה: – – –

קריאה: – – – אתה ותיק חברי הכנסת.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני מבקש.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, השרה גילה גמליאל, נכון שאת רוצה לשבת ולהקשיב לכל מילה של חבר הכנסת הנגבי?

קריאה: – – –

צחי הנגבי: הוועדה שחוקקה את החוק הביאה בחשבון את הרגישויות ואת ההשלכות של הקמתו של מאגר ביומטרי, לצד תעודות זהות ביומטריות, והחליטה שלאור חשיבות הנושא הוא יבוא לפתחה של מליאת הכנסת לאישור סופי.

צחי הנגבי: נוסף על אישור של ועדות הכנסת שהזכרתי, לצו זה נדרשו בתוך הממשלה הסכמת שר האוצר, התייעצות עם שרת המשפטים ואישור של ועדת השרים לעניינים ביומטריים.

צחי הנגבי: שר הפנים ביקש כאמור מן הכנסת זמן נוסף לביצוע פיילוט.

צחי הנגבי: החוק מאפשר לו לבקש עד שנתיים נוספות, אבל השר ציין בפנינו כי הוא רוצה לבחון את העניין לעומק בטרם יקבל החלטה על גורלו של מאגר המידע הביומטרי הקיים היום, של אזרחים שהתנדבו להשתתף בפיילוט.

צחי הנגבי: אני מניח שרבים שותפים לעמדה שהתקבלה בוועדה אשר לפיה הארכת הפיילוט בנקודת הזמן הזו משרתת את מדינת ישראל, את אזרחי ישראל, ואני חושב שהאמירה הזאת יפה גם לאלה שמתנגדים למאגר.

צחי הנגבי: כי משמעות הארכת הפיילוט היא שגם השר וגם הכנסת, שמפקחת על התנהלות הפיילוט, זקוקים לזמן נוסף כדי לוודא שתתקיימנה בדיקות, הפקת נתונים, ושההחלטה שבסוף היום אכן תתקבל, לכאן או לכאן, תהיה החלטה מבוססת ומושכלת.

צחי הנגבי: בדיון שהיה בוועדת היישומים, ועדת החוקה המשותפת, נשמעו דעות רבות מאוד, ובכולן עלתה התחושה שיש כמה וכמה פגמים, ליקויים, תקלות ומכשולים שטרם ניתן להם מענה.

צחי הנגבי: גם מבקר המדינה, כידוע, ממש במקרה כנראה, בעצם הימים האלה פרסם דוח שהוא תולדה ותוצאה של עבודה מעמיקה, ובו, בדוח הזה, נפרסו גם כן הממצאים שיכולים לאפשר הסתייגויות ותחושות שאינן נוחות.

צחי הנגבי: ולכן הזמן הנוסף, ללא ספק, ינוצל כדבעי, וניתן יהיה להבין, ומי שיצטרך לקבל את ההחלטה יוכל להבין מה נחיצות קיומו של המאגר הביומטרי לצד קיומן של תעודות זהות ביומטריות.

צחי הנגבי: לגבי נחיצותן של אלה, דרך אגב, אין מחלוקת גם בבית הזה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, מה שנפרס לנגד עינינו בדיון שקיימנו הוא שלמעשה מונחות בפני השר המלצות סותרות בחלקן, מטעם הגופים שעסקו בפיילוט הביומטרי.

צחי הנגבי: בפני הכנסת מונח גם דוח של מבקר המדינה, שאותו הזכרתי, ושם כאמור יש הצבעה על ליקויים בהתנהלות הפיילוט הביומטרי.

צחי הנגבי: כדי להתייחס לליקויים האלה, לבצע בדיקות נוספות, לקבל תמונת מצב מעודכנת על בסיס נתונים משופרים, גם הכנסת זקוקה כאמור להארכה כדי לקיים את התכלית האמיתית של החוק, שדרש מלכתחילה את אישורה של הכנסת.

צחי הנגבי: אם לא נאריך את הפיילוט, מה התוצאה בפועל?

צחי הנגבי: שאי-אפשר לקיים את הבדיקות הנוספות האלה; אי-אפשר להעמיק כנדרש בשאלות, בעיקר איך פותרים את הליקויים שכבר נחשפו, ואפשר לומר שבפועל היינו מכשילים את עצמנו ואת המנדט שהענקנו לעצמנו כאשר החוק המקורי עבר.

צחי הנגבי: הבחירות לכנסת העשרים גרמו לכך שוועדות הכנסת שפועלות על-פי החוק הביומטרי למעשה לא דנו לאורך החודשים האחרונים בדוחות המסכמים של הפיילוט, וגם בדוח מבקר המדינה, שלמעשה רק כעת מתחיל את דרכו ונדוֹן בוועדה לביקורת המדינה.

צחי הנגבי: אני משוכנע שהזמן שיינתן לנו, אם אכן הכנסת תאשר את המלצת הוועדה המשותפת שלנו, ינוצל בצורה ראויה.

צחי הנגבי: גם הוועדה בראשותי וגם הוועדה בראשות חבר הכנסת ניסן סלומינסקי יקיימו דיוני עומק בדוחות שהוגשו לגבי תוכנית הפיילוט עד כה בדוח מבקר המדינה, בטענות של המתנגדים, וגם בעמדות של המצדדים.

צחי הנגבי: אני בטוח שגם הוועדה לביקורת המדינה, באחריות שהחוק מעניק לה, תמשיך לבחון את הליקויים שעלו בדוח, ואני מצפה שכל ועדות הכנסת תשתפנה פעולה לעניין זה.

צחי הנגבי: הפיילוט לא יעבוד על ריק בתשעת החודשים הבאים, הוא ימשיך לספק לנו נתונים.

צחי הנגבי: גם חבר הכנסת סלומינסקי וגם אני הבהרנו לרשויות המפעילות את תוכנית הפיילוט, במהלך הדיון שקיימנו, כי אנחנו נרצה לראות דוח מסכם, מעודכן, לקראת סיום תקופת ההארכה.

צחי הנגבי: זה לא יהיה הגיוני שאנחנו נסתפק רק בדוח שמסכם את השנתיים הראשונות.

צחי הנגבי: אנחנו נבקש מהשר, נבקש גם מרשויות הפיילוט, לבצע בדיקות נוספות, לראות אם יש חלופות למאגר הביומטרי.

צחי הנגבי: בסיכומו של דבר נצטרך לקבל תמונת מצב אמיתית ומעודכנת, ערב ההחלטה שתתקיים בעתיד, על קיומו או אי-קיומו של מאגר מידע ביומטרי.

צחי הנגבי: בסיכום הדברים, גם מי שמתנגד לקיומו של המאגר הביומטרי וגם מי שחושב שהפיילוט שעד היום בוצע לוקה בבעיות כאלה ואחרות, חשוב לו לדעתי להיות מעוניין בהמשך הפיילוט כדי שנקבל תשובה אמיתית ומהימנה לגבי נחיצותו, כפי שהחוק דורש.

צחי הנגבי: אני מקווה שחברי הכנסת ייטלו חלק בדיונים של הוועדות בכנסת, ישמיעו בפני רשויות ניהול הפיילוט שיופיעו בוועדה ונציגי משרד הפנים, וגם נציגי השר, גם את השגותיהם, גם את חששותיהם, את כל שאלותיהם, וכמובן יזכו לתשובות, אני מקווה שתשובות מספקות.

צחי הנגבי: לפיכך, אדוני היושב-ראש, אני קורא לחברי הכנסת לאשר את החלטת ועדות הכנסת לפי החוק הביומטרי, לאשר את הארכת תוקפו של צו תוכנית המבחן.

צחי הנגבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת צחי הנגבי שהציג לנו את צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תקופת מבחן) (תיקון), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין יהיה ראשון הדוברים, אחריו – איילת נחמיאס ורבין, מיכל רוזין, ג'מאל זחאלקה, חיים ילין, קארין אלהרר וכן הלאה, לפי הרשימה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה צודק שאני צריך לחכות פה עד מאוחר בלילה ולהצביע בעד דבר שאני מתנגד לו?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא מחכים ולא סובלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עושים את עבודתנו.

יולי יואל אדלשטיין: על זה הציבור משלם לנו את המשכורת, ו-03:00–04:00, לפנות בוקר, זה יום עבודה רגיל בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

דב חנין: השאלה שלו לא הייתה אם 03:00 – אלא אם צריך להחזיק אותו על חוק שהוא מתנגד לו.

דב חנין: אני חושב שזה לא צודק, חבר הכנסת גפני, ואני מציע לך לא להצביע על חוק שאתה מתנגד לו.

גלעד ארדן: אנחנו לא מחזיקים אף אחד.

דב חנין: אתה לא מחזיק?

גלעד ארדן: לא מחזיקים בוועדת הכספים אף אחד.

דב חנין: קיבלתם שחרור – – –

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שיהיה לנו המאגר הביומטרי, השר ארדן, אז נוכל לדעת איפה כל אחד נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, עמיתי חברי הכנסת, רבותי השרים, מאגר ביומטרי זה רעיון גרוע, מאגר ביומטרי זה רעיון מסוכן.

דב חנין: גילוי נאות: אני מתנגד למאגר הביומטרי מתחילת הדרך.

דב חנין: כשהחוק הזה הובא לפני שבע שנים לכנסת, כמדומני, הייתי חבר הכנסת היחיד שהצביע נגדו.

דב חנין: לשמחתי, ההתנגדות למאגר הזה היום חוצה מפלגות, היא מקיפה את אנשי המקצוע, לא רק אנשי המשפט, אנשי הטכניקה והטכנולוגיה.

דב חנין: הרעיון הזה הוא רעיון בעייתי, והוא רעיון בעייתי בשתי רמות: קודם כול, ברמה העקרונית.

דב חנין: אנחנו לא רוצים בחברת "האח הגדול", שבה נתוני הגוף שלנו יהיו בידי השלטון.

דב חנין: זו הבעיה העקרונית; ויש גם הבעיות המעשיות.

דב חנין: יש בעיה מעשית בזה שהנתונים שלנו יהיו בידי השלטון, יש בעיה מעשית לא פחותה בזה שהנתונים האלה יהיו לא רק בידי השלטון, כי, עמיתי חברי הכנסת, כל מאגר סופו להיפרץ.

דב חנין: הסבירו לנו היום שהמאגר הזה לא ייפרץ.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ככה בדיוק אמרו רשויות הביטחון בסעודיה למלך סעודיה שבוע לפני שהודלפו מסמכי "ויקיליקס".

דב חנין: מאגרים נפרצים, גם של הפנטגון, גם של הבית הלבן, ואפילו המאגר הביומטרי של מדינת ישראל.

דב חנין: מה הסכנה בפריצה של מאגר כזה?

דב חנין: כל כך הרבה סכנות, עמיתי חברי הכנסת, ששלוש דקות ממש לא יספיקו להסביר.

דב חנין: אפילו בעיה ביטחונית – לא במקרה חלק מגורמי הביטחון מתנגדים לרעיון הזה, כי נתוני הגוף של כל אזרחי ישראל יכולים להיות בידי כל גורם.

דב חנין: כל אזרח ישראלי יהיה חשוף לגילוי זהותו מכיוון שנתוני הגוף שלו יהיו במאגר שיימצא גם בידיים אחרות.

דב חנין: זו הבעיה הביטחונית, אבל יש פה גם בעיה פלילית.

דב חנין: איך תוכל המשטרה לבוא לעבריין ולהגיד לו: מצאנו הוכחות חפציות לכך שפרצת את בנק לאומי בתל-אביב, הנה טביעות האצבע שלך?

דב חנין: טביעות האצבע כבר לא תוכלנה לשמש כהוכחה, כי הן תימצאנה לא רק בחזקתו של אותו אדם שזו האצבע שלו אלא גם בחזקת אנשים אחרים.

דב חנין: אז עשו פיילוט.

דב חנין: מתברר לנו מדוח מבקר המדינה שהפיילוט בכלל לא בדק את הדברים הנכונים.

דב חנין: קודם כול, הפיילוט לא בדק את הנחיצות, האם באמת צריך מאגר כזה.

דב חנין: לא נבדקו החלופות האמיתיות, בדקו חלופות לא רלוונטיות.

דב חנין: זה כמו שתחליטו לבדוק את החלופה לרכבת ברכבת מסוג אחר, שבמקום גלגלים עגולים יהיו לה גלגלים של קוביות.

דב חנין: בטח שהיא לא תצליח לנסוע.

דב חנין: אז אלה החלופות למאגר הביומטרי שנבדקו, חלופות לא רלוונטיות שנבדקו כדי להראות שאין חלופה למאגר הביומטרי.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, יש חלופות, והחלופות הן טובות.

דב חנין: מה שצריך לעשות במדינת ישראל – – –

נורית קורן: הזמן תם.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

דב חנין: כן, בהחלט.

דב חנין: אני מסכם בכך: צריך תעודות זהות חכמות.

דב חנין: אבל כדי שתהיינה תעודות זהות חכמות לא צריך לצבור את הנתונים במאגר.

דב חנין: די בכך שנתוני הגוף של אותו אדם שמחזיק את התעודה יהיו על השבב שנמצא על התעודה.

דב חנין: זה מבטיח שלא יהיו זיופים של תעודות, זה מבטיח את ההגנה על התעודות האלה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני פונה לכנסת היום ומבקש לא לאשר את הארכת המאגר.

דב חנין: שנתיים יותר מדי היה לנו מאגר ביומטרי.

דב חנין: בואו נגמור, נסיים את הניסיון הכושל הזה, ונתקדם לתעודות זהות חכמות, כי זה מה שצריך ורק את זה צריך.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר להתחלף?

נורית קורן: עם מי?

נורית קורן: עם מיכל?

איילת נחמיאס ורבין: עם תמר.

נורית קורן: עם תמר זנדברג?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

נורית קורן: הרישום נסגר.

נורית קורן: סגרתי את הרשימה.

נורית קורן: ואחריה – מיכל רוזין.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, ותודה למזכירות על ההתחשבות פה בתורים.

תמר זנדברג: תארו לעצמכם, חברות וחברים, שהיו אומרים לכם שאתם עכשיו צריכים לבחור ססמה אחת שתשרת אתכם בכל החשבונות שלכם: בחשבון הבנק, בחשבון מול משרדי הממשלה, בפייסבוק, בחשבון הסודי לכספת, בכל המקומות שבהם אתם משתמשים בססמה אתם חייבים עכשיו לבחור ססמה אחת שלא תוכלו להחליף אותה יותר כל החיים.

תמר זנדברג: והססמה שלכם תישמר במאגר אחד יחד עם הססמאות של כל אזרחי המדינה, שגם הם יחויבו לתת ססמה שאותה לא יוכלו להחליף יותר כל החיים.

תמר זנדברג: והמאגר הזה נמצא בידי הממשלה.

תמר זנדברג: זה מה שמבקשים מאתנו לעשות במאגר הביומטרי.

תמר זנדברג: ועוד אומרים לנו שזה בטוח.

תמר זנדברג: אז אני רוצה לומר על זה שני דברים: 1.

תמר זנדברג: זה לא בטוח; 2.

תמר זנדברג: בכלל לא צריך את זה.

תמר זנדברג: ולכן נשאלת השאלה, למה ללכת למהלך כל כך פוגעני, כל כך פוגע בפרטיות, כל כך מרחיק לכת, כל כך מסוכן, עם השלכות הרות גורל, שיכולות להיות בלתי הפיכות על הפרטיות, על ביטחון המידע שלנו, על היכולת שלנו להתנהל לאחר מכן עם המידע שקשור לנתוני הגוף שלנו, לטביעת האצבע שלנו, לתווי הפנים שלנו, כאשר התועלת שבזה מעולם – ואני אגיד לכם משהו שאולי ידהים אתכם: אנחנו יושבים שנתיים בדיונים מיוחדים בוועדות מיוחדות, והתועלת של המאגר הביומטרי מעולם לא הוצגה בפנינו.

תמר זנדברג: אז נכון, אמרו לנו שנורא נורא צריך את זה כדי למנוע התחזות, ואגב, כך שוב הבטיחו לנו שזה בטוח.

תמר זנדברג: ואז בא מבקר המדינה, ובדוח מיוחד שהוא פרסם, ואני חייבת לציין, בזמן אמת – מבקר המדינה הפעם לא חיכה כמה שנים אחרי שהדברים כבר לא יהיו רלוונטיים – בזמן אמת הודיע לנו קבל עם ועולם, שחור על-גבי לבן, שלא צריך את המאגר.

תמר זנדברג: איך הוא אמר את זה?

תמר זנדברג: מעולם – – –

גלעד ארדן: הוא ממש לא אמר את זה.

תמר זנדברג: הוא אמר – –

גלעד ארדן: הוא ממש לא אמר את זה.

גלעד ארדן: ממש לא.

תמר זנדברג: – – שמעולם לא הוצגה בפניו בדיקת נחיצות המאגר.

תמר זנדברג: ויותר מזה, בדוח מיוחד של הוועדה המייעצת למאגר הביומטרי שהונח על שולחננו היה כתוב שכל המקרים של מה שמכונה "הרכשה כפולה", שכביכול מהווים את העילה הבלתי-חוזרת למאגר, מדובר – נחשו בכמה – ב-70 מקרים.

תמר זנדברג: 70 מקרים.

תמר זנדברג: בשביל 70 מקרים הלכנו לדבר ההרסני והנוראי הזה שנחיצותו לא ידועה, יעילותו לא ברורה, למעשה לא קיימת, ולעומת זאת סכנותיו רבות ועשויות להיות בלתי הפיכות.

תמר זנדברג: עכשיו יש בפנינו הזדמנות פז.

תמר זנדברג: הלילה בחצות, בעוד שעה ו-35 דקות יפוג תוקפו של פיילוט המאגר הביומטרי.

תמר זנדברג: וזה הזמן, יש לנו כאן הזדמנות בלתי חוזרת להפסיק עכשיו את הניסוי הזה בטביעות האצבע ונתוני הגוף של אזרחי ואזרחיות ישראל, להשמיד את הנתונים שנאספו עד כה ולהשאיר את המאגר הביומטרי נחלת ההיסטוריה – –

נורית קורן: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – ומכאן והלאה להתקדם לעולם של תיעוד חכם ללא מאגר.

תמר זנדברג: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – נמצא?

נורית קורן: איננו.

חיים ילין: בביומטרי באשדוד.

נורית קורן: חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

חיים ילין: הוא נמצא בביומטרי באשדוד, כנראה.

מיקי רוזנטל: זה פסיכומטרי שם, זה לא ביומטרי.

יואל חסון: הוא עובר עכשיו בדיקות ביומטריות באשדוד.

חיים ילין: שמעתי על הבדיחה הזאת שבעצם בסוף המשט עוד יציל את הגז של מדינת ישראל.

חיים ילין: זה יהיה הדבר הכי מגוחך ששמעתי אי-פעם.

נורית קורן: למה?

נורית קורן: זה טוב.

חיים ילין: חברי כנסת יקרים, שרים, אני חייב להגיד לכם שאני באתי באופן פתוח לדיונים, באתי ללמוד, ולא באתי עם דעה נחרצת בעד או נגד המאגר הביומטרי.

חיים ילין: ומה שנוכחתי לדעת בדיונים האלה – גם של הוועדה המשותפת וגם היום בוועדה לביקורת המדינה, שקארין אלהרר בעצם הזמינה את הדיון הזה, ומבקר המדינה הגיע – חבר'ה, לא מתאים לנו, לא מתאים לנו.

חיים ילין: לא מתאים לנו ככה לנהל בנק של מידע כאשר המשרד למודיעין בא וגמגם שם.

חיים ילין: הבן-אדם אמר שם: חבר'ה, אין לנו דעה בכלל.

חיים ילין: כששואלים את השב"כ הם בכלל לא נותנים דעה, אומרים: אותנו רק הפנו לשמירת הבנק; מה הפרוצדורה שצריך בשביל לשמור על הבנק הזה.

חיים ילין: ובסוף אתה מבין – – –

מיקי רוזנטל: אל תאמין לזה.

חיים ילין: בסוף אני שומע את האנשים החכמים ביותר, המנוסים ביותר, מהנדסים ודוקטורים מהטכניון, מהעולם, באים – כולם ישראלים, מדברים עברית רהוטה, ציונים – והם אומרים חד-משמעית: אין דבר כזה שלא ניתן לעשות את זה עם כרטיס חכם ולבטל את הבנק הזה; זה דבר אחד.

חיים ילין: הנושא השני שחשוב שכולנו נדע: אין בעולם, בעולם אין בנק ביומטרי – אין, אין, חבר'ה, תשכחו – שהוא חובה.

חיים ילין: יש וולונטרי, יש על דרכון, ויש של עובדים זרים ויש גם של תיירים שנכנסים לארצות-הברית, כולנו מכירים את זה, אבל אין חובה, ואת זה צריך להבין.

חיים ילין: ואנחנו הולכים להמציא את הגלגל במדינת ישראל.

חיים ילין: כשבאתי ושאלתי את השאלה הזאת היום: יש 100% ביטחון שלא יפרצו את זה?

חיים ילין: אף אחד לא יודע לענות על זה.

חיים ילין: אז תדעו לכם שיש אמירה ב-ISO, בתקנים הבטיחותיים בעולם, שבאים ואומרים: אין 100%, יש 90%, יש 95%, על כל 1% נוסף תשלם, והרבה מאוד כסף.

חיים ילין: זה בדיוק כמו אותו ספורטאי שיודע לרדת מעשר שניות ל-100 מטר, אבל עכשיו חסרה לו עוד מאית.

חיים ילין: על המאית הזאת הוא יכול להתאמן עכשיו שנתיים.

חיים ילין: חברים יקרים, כדי שהבנק הזה יהיה בטוח צריך לשעבד את כל תקציב המדינה.

חיים ילין: מישהו מוכן עכשיו לעשות את זה?

חיים ילין: וכשהיה מדובר על עוד תשעה חודשים לא הייתה בעיה לתת לשר הפנים, לסילבן, את תשעת החודשים, רק הדרישה הייתה שימשיכו לעשות את אותה פעולה שעושים עד היום.

חיים ילין: זאת אומרת שאם אין ביטחון בבנק, לחשוף עוד 200,000, 300,000 ישראלים – –

נורית קורן: תם הזמן.

חיים ילין: – – לתוך טביעות האצבעות והפנים.

חיים ילין: אז עכשיו תגידו לי באמת, הכול באמת פוליטיקה?

חיים ילין: אין – אני באתי נקי, אני אומר לכם.

חיים ילין: אז עכשיו מכיוון שהקואליציה בעד תשעת החודשים, אז כולם יצביעו בעד הדבר הזה?

חיים ילין: אין בראש שום דבר?

חיים ילין: הכול צריך להיות פוליטיקה?

חיים ילין: והמקצוענות?

חיים ילין: אותם גאונים ישראלים שאומרים "אסור", אנחנו לא מתחשבים בזה.

נורית קורן: תודה רבה.

חיים ילין: אני חושב שיש גבול לכנסת ולפוליטיקה, עד איפה היא יכולה להיכנס לדברים מקצועיים.

חיים ילין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

קארין אלהרר: מה אתי?

קריאה: מה עם קארין?

נורית קורן: קארין אחר כך.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לחוק שמובא לכאן היום.

זהבה גלאון: מרצ תומכת בתיעוד ביומטרי חכם, אבל אנחנו מתנגדים מכול וכול, מכול וכול, אדוני השר ארדן, למאגר ביומטרי.

זהבה גלאון: אני הייתי מצפה ממך שעם כניסתך לתפקיד תגיד: אני ממש לא חייב לחתום בשתי ידיים על כל יוזמה קלוקלת ששרי הפנים שקדמו לי הכתיבו.

זהבה גלאון: זה היה רעיון רע מלכתחילה, והייתה לך הזדמנות לעשות תיקון, וחבל שלא עשית.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה להעיר כמה הערות לקראת הדיונים – – –

שלי יחימוביץ': זה של סילבן.

זהבה גלאון: מה?

שלי יחימוביץ': זה של סילבן.

זהבה גלאון: לא, אבל הוא תומך בזה, זה משרת את המשטרה.

זהבה גלאון: על מה אנחנו פה – – –

גלעד ארדן: עד שלא תתחייבו לא להיכנס לארצות-הברית ולא לתת שם טביעות אצבע, אני – – – מה שאת מוכנה לתת לאמריקנים, אני רוצה גם.

זהבה גלאון: בסדר, בסדר.

זהבה גלאון: אין שום סיבה – – –

חיים ילין: – – –

עיסאווי פריג': – – –

נורית קורן: חברים, נא לתת לחברת הכנסת זהבה גלאון להשלים את דבריה.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – – –

חיים ילין: – – – אין מה לעשות – – –

גלעד ארדן: – – – אז למה – – – ראש הממשלה – – –

נורית קורן: כבוד השר, כבוד השר גלעד ארדן, תנו לחברת הכנסת להשלים את דבריה.

זהבה גלאון: אין שום סיבה, השר ארדן, שיהיה מאגר.

זהבה גלאון: אתם – – –

גלעד ארדן: אם אתם אנשי עקרונות – – –

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: רק עליתי, לא התחלתי.

גלעד ארדן: – – – להיכנס לארצות-הברית.

עיסאווי פריג': הכול למשטרה – – –

זהבה גלאון: הכול אתה רוצה: אתה רוצה תיעוד חזותי וקולי, אתה רוצה מאגר ביומטרי – הכול אתה רוצה.

זהבה גלאון: מה זה האימפריאליזם הזה?

גלעד ארדן: – – – היא עושה לי פרובוקציות.

נורית קורן: אני רואה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אנחנו ככה מושכים קצת זמן בדיון הזה – או ליתר דיוק, הממשלה מושכת זמן – לקראת הדיון הבא, הדיון על הגז.

זהבה גלאון: אני רוצה להתריע מפני מה שהולך להיות כאן

זהבה גלאון: בהמשך: הולך להיות דיון על סוגיה מאוד מאוד רגישה, נפיצה, שיש עליה ויכוח גדול.

זהבה גלאון: הציבור היום נושא את עיניו לכנסת לדעת האם הכנסת תעביר את הסמכויות מהשר דרעי לממשלה, וראש הממשלה נתניהו, כמו שהוא אמר עכשיו, וזה מתפרסם בכל האתרים: אני מנהל כאן את הקרב של חיי.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם שמי שמנהל את הקרב של חייו לא יכול לנצל עכשיו את השעות האחרונות כדי לקנות תומכים ליוזמת החקיקה שהוא מביא כאן או להצעה שהוא מביא כאן.

זהבה גלאון: ומה שעושה ראש הממשלה, הוא מחפש תומכים מהגורן ומהיקב, או ליתר דיוק מנסה לקנות תומכים מהגורן ומהיקב, ומעמיד אותנו, כנסת ישראל, במצב שנקיים כאן עכשיו דיון של שלוש שעות או ארבע שעות, כי אני מניחה שלכל חברי הכנסת יהיה מה לומר, ובסופו של דבר לא תהיה הצבעה.

זהבה גלאון: אז במה הועילו חכמים בתקנתם?

זהבה גלאון: למה אנחנו מתכנסים באופן הזה?

זהבה גלאון: אני רוצה לפנות מכאן ליושב-ראש הכנסת, כמו שפניתי אליו קודם לכן.

זהבה גלאון: הוא אמר בדבריו שרק אם הוא יקבל הסברים מהותיים הוא יפריד את ההצבעה מהדיון – ואני קוראת לכם, חברי חברי הכנסת, שלא להסכים להפרדה בין הדיון החשוב להצבעה.

זהבה גלאון: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חברת הכנסת קארין אלהרר.

איילת נחמיאס ורבין: לפעמים צריך במליאה לתת מקום למומחים שלא יושבים כאן ושקולם צריך להישמע.

איילת נחמיאס ורבין: קיבלתי היום מכתב, את המכתב הבא – אני מניחה שחלק לא מבוטל מהיושבים כאן קיבלו את המכתב הזה, אולי אפילו כולם: "אנו החתומים מטה, מומחי מחשבים ואבטחת מידע, מתריעים בפני ראש הממשלה, שרי הממשלה וחברי הכנסת על הסיכונים הכרוכים בהפיכת המאגר הביומטרי הניסיוני של משרד הפנים למאגר חובה לכל תושבי ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: קיום מאגר שכזה יפגע בפרטיות ובכבוד האדם, והוא אף עלול לסכן את ביטחון המדינה ותושביה" – אותו ביטחון המדינה שאנחנו עוסקים בו חלק ניכר מהערב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: "מניעת זיוף תעודות מזהות הנה מטרה ראויה וחשובה הניתנת להשגה על-ידי שימוש באמצעים הטכנולוגיים המתאימים בגוף התעודות עצמן.

איילת נחמיאס ורבין: אמצעים כאלה ניתנים להטמעה בזמן קצר והנם זולים יותר, בטוחים יותר וחודרניים פחות מההסתמכות על אמצעים ביומטריים ומאגרים מרכזיים אשר חשופים לפריצה, דליפה או ניצול לרעה של הנתונים שבהם.

איילת נחמיאס ורבין: אנו קוראים לראש ממשלה, לשר הפנים ולשרי הממשלה לעצור את ניסוי המאגר הביומטרי ולבטל את המאגר המרכזי לאלתר, בטרם ייגרם נזק לאזרחי ישראל, לפרטיותם ולביטחונם.

איילת נחמיאס ורבין: " אני מקריאה את רשימת התומכים המפוארת; כולם פרופסורים בכירים במדינת ישראל, ואני רוצה לומר לכם, שלא תתבלבלו, הם לאו דווקא שייכים לצד הפוליטי שאני מגיעה ממנו: פרופסור דורית אהרונוב, פרופסור גרשון אלבר, פרופסור נגה אלון, פרופסור אלון איתי, פרופסור רן אל-יניב, ד”ר בני אפלבאום, פרופסור יהודה אפק, פרופסור אלי ביהם, פרופסור מיכאל בן-אור, פרופסור אלי בן-ששון, פרופסור אהוד גודס, פרופסור יוסי גיל, פרופסור עידו דגן, ד”ר דניאל דויטש, פרופסור דני דולב, פרופסור שלומי דולב, פרופסור אירית דינור, פרופסור עירן הלפרין, פרופסור אמיר הרצברג, פרופסור דוד הראל, פרופסור אבישי וול, פרופסור יאיר וייס, פרופסור משה זיפר, ד”ר אביב זהר, פרופסור יעקב זיו, שגם היה נשיא הטכניון, פרופסור מיכל זיו-יוקלסון, ד”ר אבינתן חסידים, פרופסור סיון טולדו, ד”ר ערן טרומר, פרופסור עירד יבנה, פרופסור עמירם יהודאי, פרופסור יובל ישי, פרופסור שרה כהן, פרופסור פז כרמי, ד”ר עדן כלמטץ, פרופסור נתן ליניאל, פרופסור יהודה לינדל, פרופסור אברהם למפל, פרופסור יורם מוזס, פרופסור טל מור, ד”ר שחר מעוז, ד”ר עופר ניימן, פרופסור קובי נסים, פרופסור מוני נאור, פרופסור אלכס סמורודניצקי, פרופסור יואב עציון, פרופסור ארז פסטרנק, פרופסור דרור פייטלסון, פרופסור בני פנקס, פרופסור רועי פרידמן, ד”ר אריאל פרנק, פרופסור אביעזרי פרנקל, פרופסור דן צפריר, פרופסור איל קושילביץ, ד”ר גיא קינדלר, ד”ר חן קיסר, פרופסור גל קמינקא, פרופסור רן קנטי, פרופסור רוברט קראוטגמר, פרופסור רוני רוט, פרופסור אלכסנדר רבינוביץ, פרופסור רונית רובינפלד, פרופסור אלון רוזן, פרופסור עומר ריינגולד, פרופסור רן רז, פרופסור שמעון שוקן, פרופסור אסף שוסטר, ד”ר אוהד שמיר, פרופסור אריאל שמיר, פרופסור רון שמיר, פרופסור אייל שמעוני, פרופסור אמיר שפילקה, פרופסור אמנון תא-שמע, פרופסור תמר תמיר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לכם מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נקשיב למומחים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

נורית קורן: אחרי חברת הכנסת קארין אלהרר – חברת הכנסת רויטל סויד.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, שרים נכבדים, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום בבוקר קיימנו בוועדה לענייני ביקורת המדינה דיון בנושא: דוח המבקר על המאגר הביומטרי.

קארין אלהרר: הדוח, כפי שתיאר זאת מבקר המדינה, מעלה כשלים מקיר לקיר.

קארין אלהרר: כשלים חמורים בנוגע לקיומו של הדוח.

קארין אלהרר: השאלה הבסיסית שאותה ניסיתי להבין, לקבל עליה תשובה בדיון היום, היא: למה בכלל נחוץ לנו מאגר ביומטרי?

קארין אלהרר: הבנו שצריך תעודת זהות חכמה.

קארין אלהרר: זה נכון וטוב.

קארין אלהרר: אבל לא הבנתי עד עכשיו למה צריך את המאגר.

קארין אלהרר: מה הוא ייתן שלא נותנת תעודת הזהות החכמה?

קארין אלהרר: ניסיתי גם להבין מהמשרד לענייני מודיעין, למשל, מה עמדתם בנוגע לקיומו של מאגר.

קארין אלהרר: הם אמרו שעדיין אין להם עמדה.

קארין אלהרר: עכשיו, שנתיים הפיילוט הזה רץ ועדיין אין עמדה למשרד מאוד משמעותי לעניין הזה.

קארין אלהרר: נראה לי תמוה.

קארין אלהרר: תראו, בסוף טביעות אצבע יישמרו במאגר, ואני לא יודעת, עם כל מתקפות הסייבר שתוקפות בעולם כולו, איך אנחנו יכולים להבטיח שהמאגר הזה יישאר בחזקתנו ולא יגיע למקומות שאנחנו לא רוצים שהוא יגיע.

קארין אלהרר: הוועדה לא מיצתה היום את כל הדיון, כי יש עוד המון כשלים שיש לדון בהם, אבל נעצרנו בשאלה של אם בכלל צריך את אותו מאגר.

קארין אלהרר: אני שואלת: איך אפשר להמשיך בפיילוט הזה, להשקיע הון כסף שאין לנו – תכף יגיע שר האוצר ויגיד שאין כסף וצריך לצמצם בכל מיני משרדים ממשלתיים וצריך להעביר למשרדים שיש להם פחות – מצד שני, במאגר ביומטרי, שלא ברורה בכלל הנחיצות שלו, מושקעים מיליארדים.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: למה זה טוב?

קארין אלהרר: אני מצרה על כך שהחלטה שהתקבלה בוועדה המשותפת היא החלטה שהתקבלה, בעיני, בקלות ראש.

קארין אלהרר: למה אנחנו צריכים להמשיך עם משהו שלא ברור בכלל אם צריך אותו?

קארין אלהרר: מה שהיה נכון לעשות וצריך היה לעשות הוא לעצור עצירה מוחלטת, להבין אם צריך או לא, ורק אז להתקדם.

קארין אלהרר: חבל שלא עשו את זה.

קארין אלהרר: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חברת הכנסת רויטל סויד, ואחריה – חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, עמד פה חבר הכנסת צחי הנגבי, וכאשר ניסה להסביר מדוע אנחנו למעשה מקיימים פה בכלל איזו הצבעה, בא ואמר: התגלה באמת שיש איזה קשיים וכשלים במאגר הביומטרי, ואנחנו זקוקים – השר זקוק וגם הכנסת – לזמן נוסף כדי לבחון את נחיצותו של המאגר.

רויטל סויד: שר הפנים, אני בדיוק מדברת אליך, מר סילבן, אני כל כך שמחה שנכנסת, אנא, בבקשה תקשיב, זה נוגע בדיוק אליך, הדברים.

רויטל סויד: והנה זה כך לגבי המאגר.

רויטל סויד: אנחנו, הכנסת, לא זקוקים לזמן נוסף כדי להבין שהמאגר הזה הוא מאגר מסוכן, פוגע בזכויות אדם, פוגע בזכויות הפרט, והחמור מכול, אדוני השר סילבן, פוגע בביטחון המדינה.

רויטל סויד: ברור כבר עכשיו שיש קשיים.

רויטל סויד: ברור כבר עכשיו שנתונים יכולים לזלוג והמאגר הזה יכול להיפרץ בקלות.

רויטל סויד: עכשיו, תארו לעצמכם את הסיטואציה הבאה: חיילי צה"ל וקציני צה"ל, במבצע הבא ובמלחמה הבאה, הנתונים זולגים, תווי הפנים שלהם מופצים באירופה, ובכל רחוב ובכל קרן זווית שהולכים חיילי צה"ל וקציני צה"ל, הם יכולים להיות מאותרים על-ידי תווי הפנים שלהם ולהיות נתונים לחשש למעצר.

רויטל סויד: האם זה מה שאנחנו רוצים?

רויטל סויד: אזרחי ישראל, הנתונים שלהם יכולים להיות מועברים לגורמים עוינים.

רויטל סויד: אפשר יהיה בקלות בכל ארץ וארץ בחוץ-לארץ לזהות אזרחים ישראלים ולפגוע בהם רק בגלל זליגת הנתונים.

רויטל סויד: זה מה שאנחנו רוצים?

רויטל סויד: על מה אנחנו נלחמים פה?

רויטל סויד: אדוני שר הפנים, למה היית זקוק לתשעה חודשים?

רויטל סויד: אפשר היה לעצור את המאגר עכשיו.

רויטל סויד: אפשר היה לקבוע כבר עכשיו שלא יתווספו עוד נתונים למאגר הזה.

רויטל סויד: ואדוני שר הפנים, יכולת לבחון מצוין האם צריך או לא צריך וללמוד את הנושא.

רויטל סויד: למה להוסיף בתקופה הזו עוד אנשים למאגר?

רויטל סויד: והבעיה הלא-פחות חמורה מכולן היא, שהאנשים שמגיעים היום למשרד הפנים מנותבים לעשות דרכונים ביומטריים.

רויטל סויד: הם בכלל לא מבינים מה החשש, הם לא מבינים בכלל מה הם עושים.

רויטל סויד: אף אחד לא מסביר להם את הסכנה הזאת, אף אחד לא מסביר להם את הפגיעה בזכויות הפרט, את החשש מהזליגה.

נורית קורן: נא לסיים.

רויטל סויד: האם מישהו פה יודע שיש היום כמות של כמה מאות-אלפי טביעות אצבע שנלקחו על-ידי סורק לא תקין?

רויטל סויד: ואיך בדיוק איתרו את זה שהן נלקחו ככה?

רויטל סויד: מי בדיוק עשה את ההשוואה?

רויטל סויד: ולכן, צריך להבין, ההצבעה היום היא לא טכנית, האם שר הפנים יקבל עוד תשעה חודשים או לא יקבל עוד תשעה חודשים ללמוד.

סילבן שלום: – – –

רויטל סויד: ההצבעה היום היא מהותית, וההצבעה היום היא להפסיק מאגר שמסכן את ביטחון הציבור, מסכן את האזרחים, את חיילי וקציני צה"ל.

רויטל סויד: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, לילה טוב לכם, אדוני השר, אני יודע שאתה לא אחראי לביומטרי, ואפילו קודמך לא הוא שיצר את הביומטרי, אבל אני אומר את זה לכם כך – א.

איתן כבל: אני לא מבין את העניין הזה שגם – – –

שלי יחימוביץ': אבל סילבן ביקש את ההארכה.

איתן כבל: כן כן, אני יודע, אני יודע.

איתן כבל: אנחנו פה דנים בגלל הבקשה של סילבן, אבל לא נורא, אני אגיד את זה – למה גם בעניין הזה זה צריך להתחלק בין שמאל לימין?

איתן כבל: אפילו בנושא כזה.

איתן כבל: זאת אומרת, אני שואל באמת, כמי שמלווה את הנושא הביומטרי – –

יואב קיש: אז תתמוך.

איתן כבל: – – אני אומר את זה כמי שמלווה את הנושא הביומטרי מתחילתו, וגם הנחתי הצעת חוק כזו כבר מתחילתו.

איתן כבל: אתה יודע, הסיפור הזה – הבנו, סיבות ביטחונית, השבב, הכול בסדר.

איתן כבל: למען השם, מה הסיפור הזה?

איתן כבל: למה תמיד יש בצד של הימין כאלה שחושבים שאכפת להם והם דואגים לביטחונה של מדינת ישראל יותר מאחרים?

איתן כבל: למען השם, למה?

איתן כבל: מאיפה בכלל כל הזמן צץ הסיפור הזה?

איתן כבל: אני מנסה לומר לך שבסופו של תהליך, כבר ראינו בכל העולם, שבסופו של עניין אנחנו מוצאים את עצמנו פעם אחר פעם נחשפים.

איתן כבל: רוב הציבור במדינת ישראל הם אנשים ישרי דרך.

איתן כבל: למה הם צריכים למצוא את עצמם במקום כזה?

איתן כבל: אני מכיר את הטענה הזאת שאומרת: מה זה משנה?

איתן כבל: אם אתה בסדר, אתה בסדר, חבר הכנסת יואב קיש, אבל רוב האנשים הם בסדר.

איתן כבל: והטענה היא, כמו שנאמר, האחד יחטא ועל כל העדה תקצוף?

איתן כבל: אתה עושה מאגר ביומטרי, שמתוך 8-7 מיליון אזרחי מדינת ישראל, יהיו כמה שאולי תצליח דרך זה להגיע אליהם, כי יש לך טביעת האצבע שלהם או הצילום של הפנים שלהם.

איתן כבל: אבל מה, בשביל הכמה-גנבים האלה, הפושעים האלה, יש כאן אנשים שיראו פעם אחר פעם שאפשר גם בלי זה – אולי קצת יותר קשה, לא אמרתי – אבל בשביל זה שאוכלוסייה שלמה תרגיש לא בטוחה?

איתן כבל: גם אתה יודע שזה לא בטוח.

איתן כבל: באורים-ותומים ישבו קודמיך ולפני השר גלעד ארדן והסבירו איך אין סיכוי, ופעם אחר פעם אנחנו מוצאים איזה נערים בני 15-14 שמקרקסים את כולם.

איתן כבל: עכשיו, אני מכיר את זה, יבואו ויגידו: תשמע, אתה יודע, היום אין חיים.

איתן כבל: אתה עולה לאוטובוס עם הרב-קו, אתה נרשם.

נורית קורן: נא לסיים.

גלעד ארדן: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת גלעד ארדן, אני פה, אתה פה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם לסיום, אדוני, באמת – לרגע לפעמים צריך לחשוב על זה ממקום אחר.

איתן כבל: לא ממקום שבאים הפקידים, מציגים כאורים-ותומים, באה מערכת הביטחון אומרת, וכולם אומרים: "אמרכ, יא סידי".

איתן כבל: אולי לרגע אתם, אלה שצריכים לקבל את ההחלטות, תגידו להם: לכו הביתה, אנחנו אלה שמחליטים.

איתן כבל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

רויטל סויד: השר סילבן, מלמדים אותך את זה, לא צריך תשעה חודשים, עכשיו בזמן הזה היינו גומרים.

גלעד ארדן: מילה אחת הם לא יודעים – – –

איתן כבל: אנחנו ממש לא.

גלעד ארדן: מילה אחת.

איתן כבל: איך שאתה נהיה שר – אדוני השר גלעד ארדן, איך שנהיים שרים, מקבלים השראה, מסתובבים עם עיגול על הראש.

גלעד ארדן: – – –

רויטל סויד: חיילי צה"ל וקציני צה"ל יהיו – – –

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

איתן כבל: טוב, גלעד, אני יכול לצאת בינתיים?

גלעד ארדן: כמה זמן?

נחמן שי: עם הבייגלה על הראש.

נחמן שי: עם הבייגלה.

נורית קורן: כן, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני תמיד תמה על המירוץ הזה קדימה, גם כשיודעים שנפלו טעויות, גם כשיודעים שהמערכת לא מתפקדת.

נחמן שי: אין איזה מנגנון שאומר: רגע, בואו נעצור ונחשוב.

נחמן שי: הלוא המסלול, המסע הזה לכיוון המאגר הביומטרי והתעודות הביומטריות הוא כבר בן שנים אחדות.

נחמן שי: ומבקר המדינה כבר הזהיר לפני כמה שנים לא לעלות עליו.

נחמן שי: אבל היה איזה אחד מחברינו שמאוד מאוד דבק ברעיון הזה, והוא שכנע ובאמת הלך אתו קדימה ושכנע רבים אחרים, ופתאום זה הפך להיות איזה נושא כל כך חשוב ועלו על המסלול המסוכן הזה.

נחמן שי: עלו על המסלול המסוכן הזה והפעילו את זה, וגם כל יושבי הבית הזה כבר – טביעת האצבעות שלהם ותווי העין שלהם, הם כבר שמורים במאגרים.

נחמן שי: אגב, אני לא יודע איך אתם, אני מעולם לא מצליח להסתדר עם זה כשאני מגיע לשדה-התעופה ואני לוחץ, ובסוף הגברת באה לעזור לי.

נחמן שי: כנראה אני כישלון טכנולוגי בולט, או שהמאגר כבר, לא יודע, משדר אלי משהו אחר.

נחמן שי: הפרויקט הזה נכשל.

נחמן שי: הוא נכשל.

נחמן שי: מבקר המדינה רק נוקט לשון עדינה, כי הוא מבקר המדינה, הוא לא חבר כנסת חס וחלילה, אז הוא אומר: ליקויים מהותיים בבחינת נחיצות המאגר הביומטרי.

נחמן שי: צריך להביא מילון בשביל להבין מה הוא אומר.

נחמן שי: הוא אומר: תפסיקו את זה, לא צריך את זה, אפשר להסתדר עם תעודות זהות חכמות, כי יש בעיה של זיופים, ולא צריך את המאגר הזה.

נחמן שי: הלוא במדינת ישראל הכול נגנב.

נחמן שי: הכול נגנב, שום דבר לא נשאר סגור ושמור, אנחנו יודעים את זה.

נחמן שי: הנה, גם תוך כדי התהליך כבר העבירו את זה בקבלנות-משנה, לשמור את זה פה, לשמור את זה שם, זה יצא כבר מתחומי המדינה.

נחמן שי: אז מה אתם חושבים, שזה לא ידלוף לידיים עוינות?

נחמן שי: מרוב הרצון להגן מפני האויבים שלנו, אנחנו מכינים את המתנה הכי יפה בשבילם: מאגר ביומטרי של אזרחי מדינת ישראל, שכל אויב יוכל לקחת ולהיעזר בו בבוא הזמן, כמו שתיארה יפה עמיתתי חברת הכנסת סויד.

נחמן שי: היא כבר רואה את חיילי צה"ל מסתובבים ומזוהים באמצעות אמצעים ביומטריים.

נחמן שי: קריאת ההצלה שקיבלנו היום כולנו מ-74 מדענים בולטים וחשובים, מהשורה הראשונה של מדעני ישראל, שאומרים לנו: תעצרו, תפסיקו, תבטלו את זה, זה לא חשוב – אנחנו לא רשאים להתעלם מהפנייה הזאת.

נחמן שי: היא לא נובעת משום מטרה אישית, שום אינטרס אישי.

נחמן שי: האנשים האלה מבינים את הסכנות, הם עוסקים בזה, זאת המומחיות שלהם, והם פונים אלינו ואומרים: די, מספיק.

נחמן שי: איך אנחנו יכולים להתעלם מהם?

נחמן שי: תעצרו את הפרויקט הזה, תנוחו רגע, תלמדו אותו היטב, ואל תמשיכו לרוץ ותמשיכו לעשות את הטעויות שעשיתם עד עכשיו.

נחמן שי: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, אדוני השר, אדוני שר הפנים, אני מכיר את שר הפנים הרבה מאוד שנים, ואני אומר לכם, הוא בחור אינטליגנטי, הוא לא צריך תשעה חודשים בשביל ללמוד את הנושא של המאגר הביומטרי, גם חודש היה מספיק; אני אומר את זה באחריות.

שי פירון: מיקי, הוא כבר כמה זמן רוצה לצאת, והוא כל הזמן נשאר פה עוד ועוד – – –

מיקי רוזנטל: טוב, אנחנו חייבים להחזיק במתח פה את המליאה, מאוחר בלילה.

מיקי רוזנטל: אז הנה, הוא קיבל גם מחמאה על הדרך.

מיקי רוזנטל: אבל עכשיו ברצינות, ברצינות.

מיקי רוזנטל: תראו, אני מלווה את הנושא הזה די הרבה שנים.

מיקי רוזנטל: כשרצו להקים את המאגר הביומטרי, רצו להשתית אותו על שלושה דברים: על דנ"א, על תצלומי פנים ועל טביעות אצבע.

מיקי רוזנטל: הדנ"א, אמרו שזה מסוכן מדי וירדו מזה מייד בהתחלה.

מיקי רוזנטל: ועדת היועצים, המומחים, שמלווה את העניין אומרת: אל תשימו טביעות אצבע במאגר, זה מסוכן.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: כי הטכנולוגיה היום מהר מאוד תאפשר פריצה של העניין הזה.

מיקי רוזנטל: עכשיו, הטכנולוגיה של זיהוי הפנים היא עוד יותר דרמטית – היא עוד דקה פה, וגם היא תהיה מסוכנת מאוד לציבור.

מיקי רוזנטל: עכשיו, הסכנות ברורות והכול עניין של משקל ומידה.

מיקי רוזנטל: האיומים שאיימו עלינו בעבר – כשרצו להקים את המאגר תיארו תופעה נרחבת מאוד של אנשים שרוצים לזייף תעודות זהות.

מיקי רוזנטל: מדוח מבקר המדינה התברר שמדובר על עשרות מקרים בלבד, ולכן האיום הוא לא איום.

מיקי רוזנטל: אבל האמת היא שמאחורי הרצון לשמר את המאגר – וזה עוד יגיע אליך; יגיעו אליך ש' מהשב"כ וי' מהמשטרה, והם יגידו לך: תקשיב, עזוב את המאגר, מה שהתכוונו בחוק, יש דברים שאפשר להשתמש בזה, אללה יסתור.

מיקי רוזנטל: וזה כל הסיפור, זה כל הבלוף.

מיקי רוזנטל: אין מדינה בעולם – שתי מדינות בעולם מחזיקות היום מאגר ביומטרי, לא תעודות זהות – ואתה יודע טוב מאוד – וכל היתר משתמשות באמצעים אחרים כדי לוודא כפל זהויות, ומשתמשות בתעודות זהות חכמות.

מיקי רוזנטל: הסיכונים פה הם הרבה יותר גדולים מהסיבות שבגינן קם המאגר הזה.

מיקי רוזנטל: אין סיבה להמשיך את הפיילוט; תקבל עוד 60 דוחות של כל מיני מומחים, שכולם יגידו לך מצד אחד למה כן או למה לא.

מיקי רוזנטל: כולנו אוהבים את המדינה הזאת וכולנו רוצים בביטחונה ובביטחון אזרחיה, אבל הסיכון לביטחון תושבי מדינת ישראל מהמאגר גדול שבעתיים מהשימושים האפשריים; ויש שימושים אפשריים במאגר הזה.

מיקי רוזנטל: לפיכך אני מציע לך, אדוני, אל תשתמש בכל תשעת החודשים, תקצר את התקופה, תקבל החלטה אמיצה שתהיה לטובת תושבי מדינת ישראל והגנת זהותם, ולא תפגע בפרטיותם ובביטחון המדינה.

מיקי רוזנטל: כי טיבם של מאגרים שהם נאבקים בעיקר בבצע כסף.

מיקי רוזנטל: יש מאגרים שלא נפרצים, אני לא אפרט איזה – אתה יודע איזה לא נפרצים.

מיקי רוזנטל: אבל אלה שבגינם בצע הכסף עומד לפתחו של אדם שיכול לדחוף איזה דיסק או להשתמש בססמה ולסחוב את זה – כל מאגרי המדינה נפרצו, מהנתונים של משרד הפנים, דרך הכתובות של אזרחי המדינה – –

נורית קורן: נא לסיים.

מיקי רוזנטל: – – דרך הזיקה שלהם איש לרעהו, קרבת המשפחה וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: אתה יודע שהיום כל המידע הזה מצוי בידי גורמים פרטיים שסוחרים בזה.

מיקי רוזנטל: זה יהיה גם גורלו של המאגר הביומטרי.

מיקי רוזנטל: אז אנא ממך, סגור את הדבר הזה, לטובת ביטחונם של תושבי מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אראל מרגלית.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שר הפנים סילבן שלום, אני חושבת שכל ילד יודע שהדרכים הבטוחות ביותר לאבטח מאגר מידע ממוחשב הן או לא לקנות מחשב, או לא לחבר אותו לחשמל או לסוללות, או לשים אותו בתוך כספת ולא לחבר אותו לשום רשת לעולם.

שלי יחימוביץ': כי הפיקציה הזאת של מאגר מידע מאובטח כבר מזמן מזמן לא קיימת בעולמנו, לרבות מאגרי המידע הבאמת-מאובטחים ביותר.

שלי יחימוביץ': ואנחנו מדברים פה על מאגר – כבר נאמר – שכולל טביעות אצבע, תווי פנים, תמונת פנים, בצירוף עם פרטיים אישיים.

שלי יחימוביץ': עכשיו, ססמה אפשר להחליף; תעודת זהות, אפשר לעשות חדשה; כרטיס אשראי אפשר לבטל, אבל תווי פנים וטביעת אצבע אי-אפשר לבטל.

שלי יחימוביץ': מרגע שהם יושבים בתוך מאגר, לנצח הם שם, ואין שליטה עליהם.

שלי יחימוביץ': אין שום מדינה בעולם שיש לה זכות להחזיק מאגר מידע מפלצתי כזה על אזרחיה, אין מדינה כזאת.

שלי יחימוביץ': ואכן, באמת, משום מה, אנחנו המדינה היחידה שמחזיקה מאגר ביומטרי – לרבות מדינות שמנפיקות תעודות זהות חכמות.

שלי יחימוביץ': אין קשר בין תעודות זהות חכמות לבין מאגר מידע ביומטרי; אפשר שיהיו תעודות זהות חכמות ולא יהיה מאגר מידע כזה.

שלי יחימוביץ': עכשיו, לא רק שאין מדינה שיש לה זכות להחזיק מאגר מידע כזה, שום מדינה לא תחזיק בו ממילא לנצח, כי הוא ייפול בידי בעלי ממון שיכולים להפעיל את כל האנרגיה והידע ואנשי המקצוע שברשותם כדי לפרוץ מאגר מידע.

שלי יחימוביץ': ויתרה מזה – וכבר נאמר כאן בתבונה רבה – הוא יכול גם ליפול לידיהם של גורמים עברייניים ושל ארגוני טרור, שיכולים לעשות בו את השימוש החמור והמזיק ביותר.

שלי יחימוביץ': והאבסורד הוא שהתבקשנו לאשר את הארכת הפיילוט בצמוד לדוח מבקר המדינה, ומבקר המדינה לא מבין על מה קם המאגר הביומטרי.

שלי יחימוביץ': הוא אומר: האגדה הזאת של גנבת זהויות – אומר המבקר – מעולם לא נבדקה, מעולם לא הוכחה, אין בידינו מידע על שיעור התופעה הנוראה, המפלצתית הזאת שבגללה מקימים מאגר במיליארד שקלים.

שלי יחימוביץ': ויתרה מזה, קיומו של המאגר לא מבטיח מאבק באותה תופעה פיקטיבית שמי יודע אם היא קיימת לא בשוליים בכלל.

שלי יחימוביץ': אותו מאגר לא מבטיח להילחם בתופעת גנבת הזהויות.

שלי יחימוביץ': אז מה בדיוק הועילו חכמים בתקנתם?

שלי יחימוביץ': ובאמת, אדוני השר, אני מכירה אותך הרבה שנים, היינו סטודנטים יחד באוניברסיטת בן-גוריון, ותמיד היית מאוד אינטליגנטי.

שלי יחימוביץ': אני לא חושדת בך – – –

גלעד ארדן: – – – למסקנה שהוא צודק פשוט.

שלי יחימוביץ': הוא רוצה עוד תשעה חודשים הארכת פיילוט בשביל ללמוד את החומר.

שלי יחימוביץ': תגיד לי, זאת סיבה מספקת להאריך פיילוט בתשעה חודשים?

שלי יחימוביץ': תשעה חודשים?

שלי יחימוביץ': מה זה, היריון?

שלי יחימוביץ': מה אתה צריך תשעה חודשים?

מיקי רוזנטל: בשביל ההפלה.

נורית קורן: תם הזמן.

שלי יחימוביץ': ונגיד שאתה צריך – – –

מיקי רוזנטל: ההפלה.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

שלי יחימוביץ': נגיד שאתה צריך תשעה חודשים, ברצינות – אז תקפיא את המאגר, תקפיא אותו, אל תמשיך לשכלל אותו.

שלי יחימוביץ': קח תשעה חודשים, תלמד בשקט, ואז נמשיך לדבר על זה.

שלי יחימוביץ': אבל להמשיך פיילוט כזה, שהוא בעצם הנצחה של הסיטואציה, כדי שבמשך תשעה חודשים תלמד – אני באמת משוכנעת שאתה לא זקוק לתשעת החודשים האלה, וזה מתוך הערכה רבה אליך.

שלי יחימוביץ': ואני אסיים בפרפראזה: הבה ונבנה לנו מאגר ביומטרי וראשו בשמים.

נורית קורן: תודה.

שלי יחימוביץ': זה כמו מגדל בבל: התחלת עם יומרות אין-סופיות – זה ייגמר בכאוס.

שלי יחימוביץ': וצריך להגן על הציבור מפני הכאוס הזה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב פרי.

אראל מרגלית: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר – כבוד השר, כדי להגיד למה אני נגד המאגר הביומטרי, אני אתן סקירה קצרה של מה שקורה בעולם הסייבר, כדי שתבינו למה אפשר לפרוץ אותו.

אראל מרגלית: בעצם מדינת ישראל מאוד חזקה בסייבר התקפי וסייבר הגנתי על מערכות הביטחון שלה.

זהבה גלאון: – – – נתניהו שומע – – –

אראל מרגלית: רגע.

זהבה גלאון: – – –

אראל מרגלית: מה?

אראל מרגלית: זהבה, אני לא שומע אותך.

אראל מרגלית: שמעתי את המילה נתניהו באיזה הקשר אלי, ואני עוד מחשיב אותך לחברה שלי.

אראל מרגלית: אז אני לא יודע, זה לא ברור לי.

אראל מרגלית: ברמה האסוציאטיבית, לא ברור לי מה קורה פה.

אראל מרגלית: אל תבלבלי אותי.

אראל מרגלית: וזה שנתניהו העתיק את הסייבר ממני, זה לא אומר שכל דבר עכשיו אני לא יכול לעשות כי הוא הולך להעתיק.

אראל מרגלית: הוא מעתיקן, מה אני יכול לעשות?

אראל מרגלית: את יודעת, עכשיו אנחנו עושים משהו בצפון; הם הכריזו על פרויקט בצפון.

אראל מרגלית: זו השיטה.

אראל מרגלית: אני, כחבר כנסת מהאופוזיציה, מרגיש שיש לי המון כוח: אני צריך לדבר על נושא, להתחיל לעשות אותו, ואז הממשלה מכריזה, ואז היא באה להצטלם.

אראל מרגלית: זה נהדר, אחלה.

אראל מרגלית: היה פעם "פיירוול".

אראל מרגלית: אתם זוכרים "פיירוול"?

אראל מרגלית: "פיירוול" זה כמו קו בר-לב.

אראל מרגלית: זה היה של "צ'ק פוינט", והיא הצליחה.

אראל מרגלית: אבל מה קרה?

אראל מרגלית: קו בר-לב נפרץ, כמו קו מז'ינו במלחמת העולם השנייה, וכמו כל הגדרות הגדולות שמקימים.

קריאה: גם ה"פיירוול" נפל.

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: עכשיו, מה הפרדיגמה החדשה, כדי שתבינו מה היום העניין בסייבר?

אראל מרגלית: אתם ראיתם את הסרט "Salt"?

אראל מרגלית: מי הייתה שם השחקנית הראשית?

אראל מרגלית: זה בוחן, חברי הכנסת.

אראל מרגלית: אנג'לינה ג'ולי, נו, באמת.

קריאות: אה – – –

אראל מרגלית: היא הייתה סוכנת, כאילו סוכנת מושתלת של ה-CIA – –

נחמן שי: Fire בלי Wall.

אראל מרגלית: – – ובסוף היא הייתה סוכנת שתופסת סוכנים.

אראל מרגלית: אתם זוכרים?

אראל מרגלית: ואללה, אתם, זה אחד הסרטים הטובים.

אראל מרגלית: מה יש לכם לעשות עם הילדים בסוף השבוע אם לא לשים איזה סרט טוב?

אראל מרגלית: "Salt" זה סרט טוב.

אראל מרגלית: בקיצור, כדי להבין את איום הסייבר, תבינו את אנג'לינה ג'ולי ב"Salt".

אראל מרגלית: מה עושים שם?

אראל מרגלית: מה עושים היום בכל עולם הסייבר שמצליחים לפרוץ?

אראל מרגלית: הרי איך מצליחים לפרוץ?

אראל מרגלית: לכולם יש כל ההגנות וכו'.

אראל מרגלית: הקטע הוא שאתה עושה את עצמך מישהו אחר.

אראל מרגלית: אתה עושה את עצמך כאילו אתה מנהל הבנק, או הפקיד, ואתה ככה יכול לגנוב לאנשים כסף מהחשבון, ואתה יכול לקחת את הזהויות הביומטריות שלהם, ואתה יכול לקחת ולחטוף מטוס מרחוק, ואתה יכול לשנות את זמני הרכבות ולגרום להן להתנגש.

אראל מרגלית: וזה קורה כל הזמן.

אראל מרגלית: אני לא יודע אם אתם יודעים או יודעות כמה בנקים נפרצים היום באירופה – משהו מטורף.

אראל מרגלית: אז עכשיו, מדינת ישראל – – –

נורית קורן: תם הזמן, נא לסיים.

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: מדינת ישראל – כמה שברמה הצבאית היא טובה בהגנת סייבר והתקפת סייבר, ברמה האזרחית, על מערכות הבנקים שלנו, על מערכות התקשורת שלנו, על מערכות התעופה שלנו, על מערכות האנרגיה שלנו, אנחנו ברמה של פחות או יותר מספיק בקושי.

אראל מרגלית: אז אנחנו, שעוד אין לנו מדיניות ברורה להגנה על האזרח הישראלי ועל האושיות האזרחיות של מדינת ישראל, אנחנו שמים מאגר ביומטרי.

אראל מרגלית: זו פשוט בדיחה.

אראל מרגלית: המדינה לא מוכנה לזה, מערכת ההגנה על ההסדרים האזרחיים לא מוכנה לזה, וזו קריאה לפרצה שהולכים להיכנס בתוכה גם האקרים מדרגה ב' וג'.

מיקי רוזנטל: במקרה הזה עדיף שהמאגר יישאר באדמה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת יעקב פרי, ולאחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, סילבן, אני מבקש, ברשותך, לדבר אליך; אני אהיה מאוד קצר.

יעקב פרי: אני, לעומת כל חברותי וחברי עד כה, חושב שההחלטה שלך או הבקשה שלך להארכת הפיילוט היא במקומה.

יעקב פרי: זה לא אומר שאני בעד או נגד המאגר הביומטרי.

יעקב פרי: אני חושב שהעובדה שהממשלה התרשלה – זו לפחות האבחנה שלי – והשקיעה, עד כמה שאני יודע, יכול להיות שהנתונים בידי מוטעים, כ-200 מיליון שקל עד עצם היום הזה, ומבקר המדינה או אלה שעוסקים במאגר הגיעו למסקנה שהם לא מוכנים, שיש פגמים, שיש כשלים, שיש סימני שאלה אם בכלל המאגר נחוץ – אני חושב שצריך לתת, להיענות לבקשתך; יכול להית שלא לתשעה חודשים, יכול להיות שצריך לעשות את זה עד תשעה חודשים, ואתה תעשה כמיטב יכולתך על מנת לקצר.

יעקב פרי: מכיוון שלהבדיל מחברי כאן, ואני חושב שיש לי רקע ביטחוני כלשהו, עם כל הצניעות, אני לא יכול לומר את הדברים שאתם אמרתם פה, לא על יכולות או אי-יכולות ההגנה – –

גלעד ארדן: – – – נו, באמת.

גלעד ארדן: אתה מבין משהו – – –

יעקב פרי: – – לא על יכולות או אי-יכולות הפריצה, לא על יכולות או אי-יכולות הדליפה.

יעקב פרי: ואני באיזה מקום, כן, אני דווקא בדקתי עם מערכת הביטחון.

קריאה: – – – אתה לא מבין כלום, עזוב.

גלעד ארדן: – – –

יעקב פרי: זה שאני לא מבין, אני יודע.

יעקב פרי: מאוד התרשמתי מהיכולות של חברותי וחברי.

יעקב פרי: למשל, חבר הכנסת דב חנין הזכיר פה את "האח הגדול".

יעקב פרי: אני רוצה לומר לחברי דב חנין, שאיננו פה, שאזרחי ישראל נמצאים תחת "האח הגדול" בלי שום קשר למאגר הביומטרי.

יעקב פרי: כל המצלמות שמרושתות בערים החכמות, כל מאגרי המידע שנמצאים במוסדות פיננסיים ובנקים וכיוצא בזה, הם אח קטן לעומת האח הגדול.

גלעד ארדן: כספומט, כספומט שאתה מוציא היום – – –

יעקב פרי: והכספומטים.

יעקב פרי: אני יודע שגורמי הביטחון אינם רוצים להיות בפרונט, וזה אולי ברור.

יעקב פרי: ואחד מחברי הכנסת אמר פה, אינני זוכר, נדמה לי שזה היה מיקי רוזנטל, שאין ספק שמאגר ביומטרי יהיה מאוד אופרטיבי למערכות ביטחון, מערכות משטרה, וכיוצא בזה.

יעקב פרי: דרך אגב – ולא רק בגלל עברי – אני לא חושב שזה כל כך רע.

יעקב פרי: אני לא חושב שזה כל כך רע.

יעקב פרי: אני מאמין ביכולות הטכנולוגיות של מדינת ישראל.

יעקב פרי: אני מאמין ביכולת שלנו, אני לא יודע אם היא הרמטית, להגן על המערכת הזאת.

יעקב פרי: ואני חושב, אדוני השר, אנחנו צריכים לתת לך את האפשרות ההולמת וההוגנת לבחון את המאגר, וייתכן שכשתביא אותו לאישור הכנסת לא נאשר או כן נאשר אותו על-פי המלצתך.

יעקב פרי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

נורית קורן: בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, הסיבה לכך שביקשנו היום רוויזיה לגבי הצעת ההחלטה להמשיך במיזם הזה של הזיהוי הביומטרי היא דעת רבים מאנשי מקצוע בעיקר וניסיונות שהוכיחו שהמאגר הזה פרוץ.

אחמד טיבי: הפרטיות של האזרח נפגעת, ויש כאלה שחוששים שהיא תיפגע.

אחמד טיבי: ולכן, אני לא יודע.

אחמד טיבי: אני מכיר את חבר הכנסת ארדן הפרלמנטר לפני שנהיה שר.

אחמד טיבי: אני חושב שרבים מחבריו בכנסת שמכירים אותו שנים, אם היו נשאלים: איך היה ארדן, חבר הכנסת, מצביע על הצעה כזו לפני שנהיה שר?

אחמד טיבי: היו עונים כמו שאני עונה – ואני חבר כנסת מנוסה, תסלחו לי – הוא היה מתנגד להצעה הזאת.

זהבה גלאון: – – –

אחמד טיבי: בחלק מהדברים, כן.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: לא מגיע לי הקרדיט הזה.

אחמד טיבי: לא, אני לא אסחף.

אחמד טיבי: לא אסחף יותר.

גלעד ארדן: בוא תחמיא לסילבן קצת – – – סילבן הוא אחראי, הוא מתון – – –

סילבן שלום: – – – מקום ראשון או חמישי – – –

אחמד טיבי: אמרתי, בחלק מהדברים, בחלק מהדברים.

קריאה: מה צריך ביומטרי בשבילו?

קריאה: כל הזמן עוקבים אחריו.

אחמד טיבי: באמצעים דיגיטליים.

גלעד ארדן: הוא מביא את כל הגז – – –

קריאה: – – –

זהבה גלאון: איך זה קשור לגז?

אחמד טיבי: נודף מזה ריח רע.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אל תפתיעו אותי בשאלות.

אחמד טיבי: עכשיו אני מנצל את העובדה – אתה צודק, סילבן, במה שאמרת עכשיו.

אחמד טיבי: אני רוצה לנצל את העובדה שהשר לביטחון פנים נמצא כאן כדי לדבר על בעיה שכואבת לנו בנושא האלימות והפשיעה, אדוני השר, בחברה הערבית, ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: אני בן טייבה, ובשנים האחרונות דווקא ירד שיעור הפשיעה בטייבה.

קריאה: למה צריך בחירות?

אחמד טיבי: זה לא קשור.

אחמד טיבי: בחירות צריך בגלל הליך דמוקרטי, מפני שלטייבה מגיע מה שמגיע לשאר היישובים.

נורית קורן: אבקש לסיים, הזמן נגמר.

אחמד טיבי: את רצינית?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: שלוש דקות.

אחמד טיבי: יכול להיות שגברתי חדשה ולא יודעת שיש כמה חברי כנסת שלאורך השנים שלוש דקות אצלם לא נמדדו ממש עם סטופר.

אחמד טיבי: את זוכרת את דוד לוי?

אחמד טיבי: הוא היה אחד מהם.

אחמד טיבי: עמיר פרץ, בכנסת הזו, אחד מהם.

אחמד טיבי: גפני בכנסת הזו, אחד מהם.

נורית קורן: מה לעשות, הערב קצר.

אחמד טיבי: איתן כבל, בכנסת הזאת, אחד מהם.

אחמד טיבי: עד שיש נציג ערבי אחד בקבוצה הזאת, את רוצה לגזול מזמנו?

גלעד ארדן: תני לו אפליה מתקנת.

נורית קורן: על הזמן של מי?

נורית קורן: של חבר הכנסת איתן כבל?

אחמד טיבי: השר ארדן, בטייבה אירע רצח של עבד אל-חכים עזאם, ובעראבה אירע רצח.

אחמד טיבי: אני לא אומר שהמשטרה יכולה למנוע כל רצח, אבל היא יכולה לעשות יותר.

אחמד טיבי: הרושם אצלנו שהמשטרה לא עושה מספיק.

אחמד טיבי: מובן שהביקורת הפנימית שאני משמיע, שאנחנו משמיעים בתוכנו, שעל מעשי אלימות – יותר מדי, והצורך לעשות יותר כדי למנוע באופן פנימי; להטיף בבית, ברחוב, במסגד, באמצעי התקשורת, בבתי-הספר נגד האלימות והפשיעה.

אחמד טיבי: אמצעי הנשק נמצא כמעט לכל דורש.

אחמד טיבי: רוב מעשי הרצח, בטייבה למשל, אדוני השר, לא פוענחו.

אחמד טיבי: מעשי רצח ברמלה לא פוענחו.

אחמד טיבי: בגליל לא פוענחו.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה רבה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני שר הפנים, אנחנו מצפים ממך, דורשים ממך, כשר חדש, לעשות יותר בנושא הזה, וזו תביעה גם של הרשימה המשותפת וגם של ועדת המעקב ושל כל אזרח ערבי במדינת ישראל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נורית קורן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת יואב קיש, אחרון הדוברים.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, כמה אופייני שדיון כזה על המאגר הביומטרי נעשה בשעה שאנחנו אפילו לא יודעים אם יתקיים פה דיון על הגז; על נושא כל כך חשוב, שאנחנו רוצים לבוא לדבר ובאמת למלא את תפקידנו ככנסת ישראל שאמורה לפקח על החלטות הממשלה.

עליזה לביא: שימו לב, השעה עכשיו 23:15, ואנחנו לא יודעים מה יהיה מצבנו, כן יהיה דיון לא יהיה דיון, ואנחנו באים עכשיו לדבר על המאגר הביומטרי.

עליזה לביא: היא הנותנת.

עליזה לביא: לפני שנתיים – יש החלטה של יציאה, לצאת ולבדוק.

עליזה לביא: בשנת 2008 מאשרת הממשלה את הצעת החוק הזו.

עליזה לביא: רק ב-2013 המדינה יוצאת לפיילוט של שנתיים.

עליזה לביא: עכשיו, אנחנו יודעים, אנחנו היום, הממשלה ה-34, מדינת ישראל בת 67, בממוצע כל שנתיים יש לנו פה ממשלה חדשה.

עליזה לביא: כלומר אין רצף, כלומר כל הידע והניסיון שנצברו – – –

אחמד טיבי: – – –

עליזה לביא: חבר הכנסת טיבי.

עליזה לביא: חבר הכנסת טיבי, לא על חשבון הדקות שלי.

עליזה לביא: – – – כל הניסיון שנצבר לא עובר הלאה.

עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך, השר, שר הפנים סילבן שלום, באמת, על ההחלטה המאוד-מאוד חשובה שלך, שצריכה להיות מודל ראוי לחיקוי: לבוא, ללמוד, להכיר.

עליזה לביא: גם בשנתיים האחרונות, כל מי שעקב אחרי הנושא הזה של המאגר הביומטרי הבין שגם החברות שנבחרו, היו בהן הרבה מאוד ליקויים, והממצאים לא ברורים לנו.

עליזה לביא: איך לעשות באמת את המאגר הביומטרי?

עליזה לביא: האם תכונות פיזיולוגיות?

עליזה לביא: האם לפי תווי פנים?

עליזה לביא: האם לפי אצבעות?

עליזה לביא: האם דנ"א?

עליזה לביא: האם כף היד?

עליזה לביא: האם קשתית העין?

עליזה לביא: או אולי ללכת לתכונות של התנהגות, כמו למשל זיהוי קול של בן-אדם ועוד דפוסים מאפיינים של בני-האדם?

עליזה לביא: יש הרבה מאוד החלטות שצריך לקבל – של ידע, של מה קורה בעולם; לבוא לראות וללמוד ממדינות שונות.

עליזה לביא: ויש ידע בעולם, במיוחד אחרי 2001, אחרי הפיגוע ב"מגדלי התאומים", בארצות-הברית עשו הרבה מאוד.

עליזה לביא: יש ידע, הידע קיים, בואו נבוא ונלמד.

עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך, אני חושבת שצריך לתמוך בבקשה שלך, אדוני שר הפנים, ובאמת לראות איך נכון לנהוג ומה צריך לעשות, לשתף אותנו כאן, ויחד לחזור ולהצביע.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואב קיש, אחרון הדוברים, בבקשה.

נורית קורן: בעצם סליחה, השר סילבן שלום – ביקשת את רשות הדיבור.

נורית קורן: אחרי יואב, בבקשה.

יואב קיש: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת – איפה איתן כבל?

יואב קיש: היה פה כרגע.

קריאה: יצא – – –

יואב קיש: יצא.

יואב קיש: גם יעקב פרי.

יואב קיש: אני מסכים אתכם, אין פה עניין של אופוזיציה–קואליציה.

יואב קיש: יש פה שאלה עקרונית, ואני רוצה להגיד שאני לפחות, ברמה האישית, חושב שהמאגר מיותר ומתנגד אכן לקיומו של המאגר הביומטרי.

יואב קיש: אבל מצד שני אני בהחלט תומך בהצעתו של השר סילבן לדחות בתשעה חודשים את לוחות הזמנים.

יואב קיש: לוחות הזמנים הם לא הגיוניים.

יואב קיש: ההחלטה הייתה אמורה להיות ב-30 ביוני, אנחנו מדברים על ימים בודדים; ההחלטה אם כל תושבי ישראל מחויבים בביומטרי, או לבטל.

יואב קיש: לא ראוי, לא ראוי אפילו שהיינו מקבלים החלטה כזו.

יואב קיש: לא אנחנו כחברי הכנסת, ובוודאי לא השר הממונה, שצריך לאפשר לו את הזמן ללמוד, לבחון ולשקול את כל השיקולים הרלוונטיים.

יואב קיש: אני חושב שגם נושא התקופה, תשעה חודשים – אני מזכיר פה לחברי הבית, אנחנו עוד חודש יוצאים לפגרה.

יואב קיש: איתן, שלום, פספסת את פתיחת דברי, חיפשתי אותך, רציתי להגיד לך שזה לא קואליציה ואופוזיציה.

יואב קיש: אני אישית מתנגד למאגר, אבל אני תומך בהצעת החוק, כי ראוי לתת לשר את הזמן הנכון מבחינתו לבחון את הנושא.

יואב קיש: אם הוא יגלה, אני מניח, השר סילבן, שלא צריך תשעה חודשים, אז מן הסתם ההחלטה תובא לפני כן.

יואב קיש: אני חושב – אני מזכיר לך שיש לנו פגרה עוד חודש.

איתן כבל: חבר הכנסת קיש, אני אאתגר אותך: ואם יתברר לו שהוא צריך בכל זאת להמשיך, ואתה לא תשתכנע, מה יקרה לך?

יואב קיש: אז אני אומר לך – אני, דרך אגב – – –

איתן כבל: זה לפרוטוקול.

יואב קיש: לפרוטוקול.

יואב קיש: אני אנצל את הזמן הזה בשביל באמת לבחון גם עם השר סילבן למה הוא השתכנע במשהו הפוך לדעתי, ויכול להיות שהוא ישכנע אותי, ויכול להיות שאני אשכנע אותו.

איתן כבל: די.

יואב קיש: אבל אני לא בא מקובע.

יואב קיש: אני לא בא נעול.

יואב קיש: אני לא בא כאופוזיציה נגד קואליציה.

יואב קיש: אני בא מגישה בסיסית ועקרונית לבחון את טובת ציבור עם ישראל כולו.

יואב קיש: אני לא אוותר על זה, ואני אשתמש בזמן הזה ללמוד את זה, ולא אנהג בפופוליזם.

איתן כבל: חבר הכנסת קיש, יש לי הרגשה שהוא ישכנע אותך בסוף.

יואב קיש: יכול להיות שאנחנו נשכנע אותו, ויכול להיות שהגישה שלנו תהיה ההפך ואולי נפתיע אותך.

יואב קיש: אבל אני מבטיח לך שאנחנו נקדיש את הזמן ללמוד.

יואב קיש: זו סוגיה חשובה ולא נזלזל בה.

איתן כבל: אני לא מזלזל בה, אני עוסק בה שנים.

יואב קיש: אני שמח שאתה מצטרף לדעתי בעניין הזה.

יואב קיש: לכן, אני רואה שכבוד היושב-ראש – – –

גלעד ארדן: אמרת שזה היה לא אחראי אם הוא היה מביא את זה עכשיו, אבל באותה שעה אמרת שאתה מתנגד.

גלעד ארדן: אולי כדאי להסביר – – –

יואב קיש: אני גם אגלה, השר גלעד, הרי דיברנו גם בעבר ולא הגענו להבנות בעניין הזה.

יואב קיש: אני אישית, בנושא הזה, מתעמק קצת יותר זמן.

יואב קיש: ואני מודה, גם חברי כנסת חדשים צריכים את תקופת הזמן הזו בשביל להגיע למסקנות.

יואב קיש: אני אומר לך עוד דבר, אני אמשיך ואעמיק בעניין, ואני מוכן גם להיות פתוח, ויכול להיות שאשנה את דעתי.

יואב קיש: אני מקבל גם את הערתך, שהייתה פה לרבים מחברי האופוזיציה – אני לא נכנסתי להגיד מה דעתי, אבל יש שיקולים כבדים לכל כיוון וכיוון, ונכון, הזמן הזה הוא נכון ונחוץ.

יואב קיש: לכן אני פונה לחברי הכנסת גם מהאופוזיציה לתמוך בהצעתו הראויה של השר שלום.

יואב קיש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: אזמין את שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום לסכם את הדיון, ומייד בתום דבריו נעבור להצבעה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, שמעתי כאן את דוברי האופוזיציה תוקפים את ההחלטה הזאת בשצף-קצף.

סילבן שלום: אבל הייתי רוצה – ולך, שלי, שאותך אני באמת לא רק מעריך אלא גם אוהב, אם מותר להגיד בכנסת – – –

שלי יחימוביץ': ככה בפומבי?

סילבן שלום: ככה בפומבי.

סילבן שלום: צריך לקבל החלטה עד מחר ב-24:00 – 30 ביוני.

סילבן שלום: אחרת כל התעודות הביומטריות גמורות, כל הדרכונים הולכים לאיבוד, כל תעודות הזהות הולכות לאיבוד.

סילבן שלום: בוודאי.

סילבן שלום: אין לזה שום שימוש עוד, כי צריך להפסיק את המאגר ממחר ב-24:00.

סילבן שלום: עכשיו, בוא נחשוב – – –

שלי יחימוביץ': – – –

סילבן שלום: רגע, שנייה אחת.

סילבן שלום: אחרי שבועיים וחצי הייתי אמור לקבל החלטה.

סילבן שלום: אם הייתי מקבל החלטה לחייב את כל תושבי ישראל במאגר, הייתם אומרים שאני לא רציני, נכון?

סילבן שלום: אם הייתי מקבל החלטה לבטל את המאגר, אולי גם כאן היו אומרים שאני לא רציני.

סילבן שלום: האפשרות היחידה שלי בלוח הזמנים הזה הייתה שאני רוצה עוד פרק זמן מסוים.

סילבן שלום: למה?

שלי יחימוביץ': תקפיא את המאגר.

שלי יחימוביץ': תקפיא.

שלי יחימוביץ': תקפיא.

סילבן שלום: רגע.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי צריך בתקופה הזאת להקים ועדת שרים למאגר הביומטרי, לקיים ישיבה והצבעה בוועדה הזאת; להקים שתי ועדות: ועדה אחת משותפת לפנים, חוקה ומדע וועדה שנייה של חוץ וביטחון, ושתי הוועדות האלה היו צריכות לשבת ולדון ולאחר מכן להביא את זה למליאה.

סילבן שלום: האם בשבועיים וחצי, כשאני לא מכיר את הנושא, יכולתי לקבל החלטה?

סילבן שלום: עכשיו, כמובן, ההמלצה הייתה לעוד שנתיים פיילוט, ואני אמרתי תשעה חודשים.

סילבן שלום: למה תשעה חודשים?

סילבן שלום: בעוד חודש יוצאים לפגרה, שלושה חודשים עד סוף אוקטובר – כבר עברו ארבעה חודשים.

סילבן שלום: לאחר מכן דיוני התקציב, נובמבר-דצמבר – כבר עברו עוד חודשיים.

סילבן שלום: שישה חודשים.

סילבן שלום: אז מה נותר?

סילבן שלום: וזה עד תשעה חודשים.

סילבן שלום: אפשר שזה גם יהיה קצר יותר.

סילבן שלום: עכשיו, אני רוצה שהציבור יבין, אם מישהו בכלל צופה בנו בשעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ועוד איך.

סילבן שלום: צופים בנו בשעה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: בטח.

סילבן שלום: צופים.

סילבן שלום: אז לכל מי שצופה בנו בשעה הזאת, נכון להיום 730,000 תושבים ביקשו תעודות חכמות ביומטריות; חלקן דרכונים, חלקן תעודת זהות.

סילבן שלום: והאפשרות שעמדה בפני הייתה כמובן או לקבוע שזה יחול על כלל התושבים, או שהחלת החוק תהיה הדרגתית, או לקבוע תקופת פיילוט נוספת.

סילבן שלום: בחרתי באפשרות של תקופת מבחן נוספת.

סילבן שלום: אני מבקש להדגיש – שלי, אני רוצה שתקשיבי, שלי יחימוביץ – בהתאם לחוק אין אפשרות להנפיק תעודות זהות ודרכונים חכמים בלי הצטרפות למאגר.

סילבן שלום: זה לפי החוק הקיים.

סילבן שלום: אין אפשרות כזאת.

מיקי רוזנטל: אבל אפשר לשנות את החוק.

סילבן שלום: ולכן, אם לא יאושר הצו לעניין הארכת תקופת המבחן, מחר בבוקר רשות האוכלוסין לא יכולה להנפיק תעודות כאלה.

סילבן שלום: נגמר.

סילבן שלום: אבל לא רק זה, אלא שבמקום להצטרף לתיעוד חכם, ממחר חוזרים לתיעוד טיפש, שיכול להיות שהוא חשוב, יכול להיות שהוא נכון – דרך אגב, עוד לא קיבלתי החלטה.

סילבן שלום: שמעתי את מערכת הביטחון, שמעתי את אנשי השב"כ, את המשטרה, את כולם.

סילבן שלום: אבל כל אחד מאתנו שהתגייס לצה"ל נתן טביעות אצבע, צילום שיניים, תווי פנים בצילום, דגימות דם, דנ"א – כל המאגר הזה קיים לכל אחד מאתנו, למי שהתגייס.

סילבן שלום: כשאנחנו נוסעים לארצות-הברית, אנחנו, אין לנו שום בעיה לשים את האצבעות, שיצלמו את הפנים.

סילבן שלום: במאגר האמריקני זה בסדר גמור, אין לנו שום בעיה להיות שם.

שלי יחימוביץ': אין לנו השפעה על המאגר האמריקני.

סילבן שלום: מאה אחוז, אבל אין לנו שום בעיה.

סילבן שלום: במאגר של צה"ל – אין לנו שום בעיה.

סילבן שלום: עכשיו תראי, אני לא אומר שזאת החלטה נכונה או לא.

סילבן שלום: באמת לא מכיר את הנושא.

סילבן שלום: צריך זמן.

סילבן שלום: אני אזמין גם אותך, ואני אזמין את כל המתנגדים, ואני אמרתי להם – אני אזמין אותם ואקשיב להם בלב פתוח, בנפש חפצה.

סילבן שלום: וגם את התומכים.

סילבן שלום: גם את אלה שחושבים שצריך להמשיך את זה.

סילבן שלום: ובסופו של דבר נקבל החלטה.

סילבן שלום: אז, חברת הכנסת רויטל סויד, אני יודע שאת היית עורכת-דין פלילית, ואני יודע שמאגר כזה יפריע מאוד לעורכי-הדין הפליליים, מה לעשות.

רויטל סויד: לא, לא, לא, לא.

סילבן שלום: הוא יפריע מאוד.

רויטל סויד: לעורכי-הדין לא.

רויטל סויד: לא לעורכי-הדין.

סילבן שלום: יכול להיות שאת חושבת לחזור למקצוע שלך לאחר מכן – –

רויטל סויד: אל תטעה, לא לעורכי-הדין.

סילבן שלום: – – ויכול להיות שאת חושבת שכדי לזכות אותם לא צריך מאגר.

רויטל סויד: זאת חוצפה – – –

סילבן שלום: אז בסדר, אז גם את זה הבנתי.

סילבן שלום: גם את זה הבנו.

רויטל סויד: לא, זה לא בסדר מה שאתה עושה.

רויטל סויד: זה לא בסדר מה שאתה עושה.

סילבן שלום: אז בואו נגיד את האמת כולה.

סילבן שלום: בואו נגיד את האמת.

רויטל סויד: זה לא בסדר מה שאתה עושה.

סילבן שלום: לא, כי את אומרת לי את מה שאמרת בחוצפה, אפילו – –

רויטל סויד: זה לא מפריע לעורכי-הדין וזה לא מפריע לאנשים שומרי חוק.

סילבן שלום: – – ואני מצטער שאת אומרת את הדברים האלה.

סילבן שלום: אז לבוא ולחשוב שהמשטרה תיהנה מזה – נכון, המשטרה תוכל לפענח יותר פשיעה, והשב"כ יוכל לפענח.

סילבן שלום: לפני דקות אחדות היה פיגוע בשבות-רחל.

סילבן שלום: ארבעה אנשים נפצעו, אחד מהם קשה.

עפר שלח: אתה כבר יודע – – –

סילבן שלום: מה זה "אוהו"?

סילבן שלום: לפני דקות אחדות.

סילבן שלום: האם זה לא יעזור לשב"כ?

סילבן שלום: זה יעזור לשב"כ.

סילבן שלום: ואני אומר לכם שעוד לא קיבלתי החלטה.

סילבן שלום: אבל יש גם לכאן וגם לכאן.

סילבן שלום: אז עלה חבר הכנסת פרי, והאשים אותו השר ארדן בענייניות יתר ובזה שהוא לא מבין כלום על מה הוא מדבר.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי חס וחלילה, הוא קצת קצת היה פעם במקומות מסוימים, שאולי הוא כן יודע על מה הוא מדבר, ואולי כן יש לו מושג.

סילבן שלום: ואף שהוא באופוזיציה, הוא יכול לבוא ולהגיד את הדברים כפי שהוא מאמין בהם.

סילבן שלום: אז אני אומר, בואו באמת נתייחס לדברים האלה בצורה שבה אנחנו חושבים שצריך להתייחס אליהם.

סילבן שלום: תקופת הזמן הזאת היא תקופה קצרה, היא תקופה נכונה.

סילבן שלום: כל מי שרוצה לבוא ולהשמיע – מיקי רוזנטל, אתה רוצה לבוא ולהשמיע בפני?

סילבן שלום: אתה יותר ממוזמן לומר את כל אשר על דעתך.

סילבן שלום: תשעה חודשים – זה עד תשעה חודשים.

סילבן שלום: אבל כמו שאתה יודע, עוד בדיוק ארבעה שבועות יוצאים לפגרה, שלושה חודשים אין כנסת, לאחר מכן תקציב, לאחר מכן צריך לבוא לוועדות, צריך לשמוע את כולם.

סילבן שלום: זה פרק זמן.

סילבן שלום: הלוואי שיהיה אפשר בתקופה קצרה יותר.

סילבן שלום: אבל אם אני כעבור שבועיים וחצי בתפקיד הייתי מקבל החלטה להשאיר את המאגר הזה ולחייב את כלל אזרחי ישראל, היית בא לכאן, ובצדק, בצדק תוקף אותי בצורה – – –

מיקי רוזנטל: אני לא אמרתי לך שבועיים.

מיקי רוזנטל: אמרתי לך תשעה חודשים – – –

סילבן שלום: בסדר.

סילבן שלום: אז אני אומר – יש פגרה.

סילבן שלום: הרי צריכים להביא את זה לכנסת.

סילבן שלום: יש גם חברי כנסת חדשים, דרך אגב.

סילבן שלום: חברי הוועדה הם חברי כנסת חדשים, גם הם צריכים ללמוד.

סילבן שלום: הם יוצאים לפגרה בעוד חודש.

סילבן שלום: הם יזמינו אנשים, הם יקשיבו למתנגדים, הם יקשיבו לאחרים.

סילבן שלום: לא קרה שום דבר.

סילבן שלום: אז יהיו עוד כמה חודשים של תעודות ביומטריות.

סילבן שלום: ודרך אגב – – –

מיקי רוזנטל: תעודות ביומטריות – – –

סילבן שלום: אבל לפי החוק הקיים – אולי תשנה אותו – אי-אפשר לעשות תיעוד ביומטרי בלי מאגר.

סילבן שלום: מה לעשות, אי-אפשר.

סילבן שלום: זה החוק.

סילבן שלום: ואם אנחנו היינו מפסיקים את המאגר, כמו שהצעת להקפיא אותו, ממחר לא ניתן לעשות תיעוד.

סילבן שלום: זה הכול.

סילבן שלום: לכן אני מבקש לאשר את זה.

סילבן שלום: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר סילבן שלום.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אתם מתבקשים לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תקופת מבחן) (תיקון), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה אלקטרונית.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה שום בקשה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד הצו – 69 נגד – 43 נמנעים – אין צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תקופת מבחן) (תיקון), התשע"ה–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 69 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצו אושר כנדרש על-ידי מליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ג בתמוז תשע"ה, 30 ביוני 2015, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.