ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 27, 2015-06-24 00:00

טלי פלוסקוב: היום יום רביעי, ז' בתמוז התשע"ה, 24 ביוני 2015.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בהודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הבהרת מצג כשרותי אסור), התשע"ה–2015, שמספרה פ/1382/20.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה לשאילתה ראשונה את סגן שר הפנים חבר הכנסת ירון מזוז.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את סגן שר הפנים ירון מזוז להשיב על שאילתה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי.

זהבה גלאון: קודם כול, ברכות לסגן השר מזוז.

ירון מזוז: תודה.

זהבה גלאון: השאילתה שלי הוגשה עוד לפני שפורסם דוח מבקר המדינה, אדוני סגן השר, דוח המבקר החריף, הייתי אומרת, ולפני שפורסם דוח הוועדה המפקחת, ועוד לפני ההחלטה להאריך את הפיילוט.

זהבה גלאון: אני ממסגרת את תחום הדיון, והשאלה שלי היא כזאת: עם תום הפיילוט, דוח מומחים מלמד על ליקויים חמורים וחשד להטעיית הציבור בנושא.

זהבה גלאון: ברצוני לשאול: 1.

זהבה גלאון: האם הועבר מידע מהרשות הביומטרית לחברה חיצונית?

זהבה גלאון: 2.

זהבה גלאון: האם הושמט מידע בנוגע לחלופות למאגר?

זהבה גלאון: 3.

זהבה גלאון: מה נעשה לצורך אבטחת המידע ותיקון הליקויים?

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

ירון מזוז: תודה רבה.

ירון מזוז: אדוני היושב-ראש, שרים וחברי כנסת נכבדים, 1.

ירון מזוז: לא הועבר כל מידע מהרשות הביומטרית לחברה חיצונית.

ירון מזוז: הרשות לניהול המאגר הביומטרי מקיימת את הוראות החוק ככתבן וכלשונן ומקפידה הקפדה יתרה על כך.

ירון מזוז: העברת מידע כזו אסורה על-פי חוק.

ירון מזוז: 2.

ירון מזוז: לא הושמט כל מידע.

ירון מזוז: תקופת המבחן בוצעה תחת פיקוח הדוק ביותר של גורמים חיצוניים מקצועיים, אשר מוגדרים בחקיקה.

ירון מזוז: אותם גורמים פיקחו באופן הדוק על התנהלות תקופת המבחן ועל המבדקים שבוצעו ותוצאותיהם.

ירון מזוז: 3.

ירון מזוז: אין כל כשלי אבטחה במאגר ולא היו כל כשלי אבטחה במאגר או ברשות הביומטרית.

ירון מזוז: מידע ביומטרי הוא מידע פרטי ורגיש, ולכן מתקיים תהליך שוטף של אבטחת מאגר המידע הביומטרי, בהנחיה ובפיקוח של הרשות הממלכתית לאבטחת מידע בשב"כ וגורמי פיקוח ואסדרה, רגולציה, נוספים.

ירון מזוז: מעבר לכך, אבטחת המאגר איננה אירוע חד-פעמי, אלא תהליך מתמשך הכולל ביקורת תקופתית וסקרי סיכונים ועדכון מתמיד על מערך האבטחה.

ירון מזוז: חלק בלתי נפרד מתהליך זה כולל מעקב אחרי התפתחויות טכנולוגיות ושכלול דרכי תקיפה כדי לוודא שאבטחת המאגר אכן נמצאת צעדים רבים לפני תוקפים פוטנציאליים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, סגן השר.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת?

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: תודה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני, שאלה וחצי, ברשותך.

זהבה גלאון: לפני כמה זמן התפרסם שבפרויקט תעודות הזהות הביומטריות התגלו פרצות אבטחה חמורות; זה בהתאם לדברים שאמרת לי.

זהבה גלאון: ובנוגע להעברת החומר לחברה חיצונית, התפרסם שהרשות הביומטרית שילמה חצי מיליון שקלים לחברת גיבוי, ל"בזק בינלאומי".

זהבה גלאון: לפי התשובה שלך, אני בעצם שואלת, אז מה החברה מגבה, הדבר הזה לא הוסבר.

זהבה גלאון: אני מודה שאני ככה קצת חרדה שיש כאן תהליך מסוכן של העברת מידע מהמאגר לחברות פרטיות, דבר שכמו שגם אתה ציינת, הוא אסור לחלוטין; ואם "בזק בינלאומי" לא מגבה את המאגר עצמו, אז אני אשמח לדעת אם אדוני יודע לשם מה שולם הסכום הזה.

זהבה גלאון: הדבר שמטריד אותי הוא, שאילולא התעקש משרד הפנים כבר בפעם הקודמת לכרוך את כל פרויקט התיעוד החכם עם הקמת המאגר הביומטרי, בטח כבר היו מנפיקים תעודות זהות חכמות לכל האזרחים במדינת ישראל, מבלי שניתן יהיה לזייף ומבלי לאגור את טביעות האצבע.

זהבה גלאון: מה אדוני אומר לנו בעניין?

גלעד ארדן: שכל חברי הכנסת יתחייבו לא לטוס לארצות-הברית ולא להיכנס לשם.

גלעד ארדן: מי שנכנס לארצות-הברית – – – הוא צבוע, הוא לא חרד באמת מכל הפגיעה בפרטיות.

זהבה גלאון: אנחנו מכירים את זה, אנחנו מכירים – – –

גלעד ארדן: תתחייבו לא להיכנס לארצות-הברית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר, וסגן השר ייתן תשובה.

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: רק לישראל אסור שיהיה מה שיש לכל המדינות – – –

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: לגוגל ולפייסבוק יש ועוד הרבה יותר – – –

זהבה גלאון: תמונות, תמונות, לא טביעות אצבע.

גלעד ארדן: מצלמים אותך גם בכניסה לארצות-הברית ובדנמרק ובשוויצריה ובעוד הרבה מדינות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת.

טלי פלוסקוב: יש לנו שואל נוסף, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

גלעד ארדן: רק ביטחון המדינה הזאת לא חשוב.

זהבה גלאון: יאללה – – –

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר – – –

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: רוצים לפגוע לי במשרד.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, כדאי שתקשיב לשאלה, אולי נבהיר פה איזה נקודה.

מיקי רוזנטל: אדוני סגן השר, השאלה כמובן מופנית אליך.

מיקי רוזנטל: תראה, בדיונים הקודמים הרשות, במסגרת הפיילוט, נאבקה על זה שיתקיים מאגר, והיא עמדה על זה – ואני השתתפתי בדיונים – שבמאגר יהיו שלושה דברים: 1.

מיקי רוזנטל: תמונות של האנשים; 2.

מיקי רוזנטל: טביעת האצבע שלהם; 3.

מיקי רוזנטל: גם דנ"א שלהם.

מיקי רוזנטל: על הדנ"א ויתרו בינתיים, היה פעם גם רעיון כזה.

גלעד ארדן: – – –

מיקי רוזנטל: היה, אדוני השר, אתה לא יכול להכחיש שהיה פעם רעיון כזה.

מיקי רוזנטל: היה, ירדו מזה.

גלעד ארדן: היו, אבל בשנתיים האחרונות לא היה שום דנ"א.

מיקי רוזנטל: רגע, אדוני – עכשיו מפרסמת ועדת המעקב – –

גלעד ארדן: – – –

מיקי רוזנטל: – – המלצה להוריד גם את טביעות האצבעות.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אני מבקשת ממך, אני מבינה שאתה מכיר את הנושא בתור שר שלא מזמן עזב את המשרד.

גלעד ארדן: כן.

טלי פלוסקוב: אבל בוא ניתן לדברים להתנהל כרגיל.

מיקי רוזנטל: כשאנחנו דרשנו להוריד את טביעות האצבעות, באו השר ואחרים ואמרו: אתם, כמו באמריקה תהיו.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו לא רוצים להיות אמריקה, אנחנו רוצים להיות ישראל, ואנחנו רוצים להיות מדינה בטוחה שלא מזייפים בה תעודות זהות.

מיקי רוזנטל: אבל מסתבר שרוב מדינות העולם מנפיקות תעודות חכמות, אבל לא שומרות על המאגר מהחשש שהוא ידלוף.

מיקי רוזנטל: וכבר עכשיו שומעים תשובות מגומגמות, האם הייתה איזו דליפה, האם נחתם הסכם עם איזו חברה חיצונית פרטית וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: אדוני סגן השר, אני מבקש לשאול אותך, האם אתם מקבלים את ההמלצה להוריד את טביעות האצבעות מהמאגר?

מיקי רוזנטל: תודה.

טלי פלוסקוב: היות שיש יותר משני מבקשים לשאלה נוספת, אנחנו ניתן זכות רק לדב חנין, כי זאת סיעה אחרת.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת, דב חנין.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, קודם כול, ברכות על כניסתך לתפקידך, ואני כמובן מאחל לך הצלחה.

דב חנין: בסוגיה שעליה שאלה חברת הכנסת גלאון – הרי התפרסם עכשיו, בימים אלה, דוח חמור ביותר של מבקר המדינה, והדוח הזה מאשר בעצם את שתי הקביעות שלנו בוויכוח הגדול שהתנהל על המאגר.

דב חנין: ראשית, אנחנו טענו שהמאגר מיותר, כי יש דרכים אחרות ליצור תעודות זהות חכמות ולהבטיח מניעה של זיוף תעודות זהות.

דב חנין: גם הנתונים שהוצגו בפנינו אז היו קצת מוגזמים.

דב חנין: לא כצעקתה; אין כזאת מגפה של זיופים.

דב חנין: אבל את הזיופים שהיו, ניתן ואפשר למנוע באמצעות תעודות חכמות.

דב חנין: זה לא מחייב מאגר ביומטרי.

טלי פלוסקוב: נא לקצר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

דב חנין: אז ראשית, אמרנו שזה מיותר.

דב חנין: שנית, אמרנו שזה גם מסוכן, כי המידע ידלוף, המידע יצא החוצה.

דב חנין: פורצים מאגרי מידע; פרצו אפילו את מאגרי המידע של ה-NSA האמריקני, אז את מאגר המידע הביומטרי שלנו לא יפרצו?

דב חנין: וברגע שמאגר מידע כזה ייפרץ הסכנה תהיה איומה, לא רק לפרטיות של כל אחד ואחת מאתנו אלא לכל המערכת הציבורית, הבנקאית – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חנין, אני מבקשת לקצר.

דב חנין: – – כל המערכות שיישענו על המאגר הזה.

דב חנין: ואני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, ובזה אני מסיים, שלא צריך כנראה לפרוץ – כי המערכת כבר מוציאה החוצה ביוזמתה, כמו שאמרה חברת הכנסת גלאון, חלק מהמידע הביומטרי.

דב חנין: לכן, הצעתי לכם, לשקול בכובד ראש, לבחון את דוח מבקר המדינה ולעשות צעד אחד גדול אחורה.

דב חנין: כמו שמוותרים היום על טביעות אצבעות – וזה טוב – לוותר על המאגר של תווי הפנים.

דב חנין: תעודות זהות חכמות – כן.

דב חנין: מאגר ביומטרי?

דב חנין: ממש לא צריך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני סגן השר.

ירון מזוז: תודה לכם.

ירון מזוז: אנו מניחים שכותבי הדוח מסתמכים על דוח תקציב אשר הועבר לעיונם בהתאם לבקשתם – דוח שבו מופיעה התקשרות הרשות עם שתי חברות מסחריות.

ירון מזוז: שתי החברות המדוברות זכו במכרז לאספקת שירותי גיבוי לכל משרדי הממשלה, ובכללם משרד הפנים.

ירון מזוז: הרשות הביומטרית נדרשת בחוק לקיים אתר גיבוי, ואף מחויבת בביצוע ניסוי חצי-שנתי במהלך תקופת המבחן, כפי שאף בוצע בהצלחה, ודווח בדוחות החצי-שנתיים שהגישה הרשות.

ירון מזוז: כלומר, לא מדובר בחשיפה מרעישה של אותם מומחים.

ירון מזוז: ככל יחידה שפעילותה מבוססת על מערך המחשוב שלה, נדרשת גם הרשות לשימוש באתר גיבוי בעת הצורך.

ירון מזוז: אתר הגיבוי מאובטח ברמה הנדרשת לרמת הסיווג "סודי ביותר", בהתאם להנחיית הגורם הרלוונטי בשב"כ ותחת פיקוחו.

ירון מזוז: אתר הגיבוי לא כולל נתונים ביומטריים כלל, אלא אך ורק משמש כאתר לצורכי התאוששות מאסון בעת הצורך.

ירון מזוז: נדגיש שוב, אין באתר הגיבוי כל נתונים ביומטריים.

ירון מזוז: אין ולא תהיה כל הוצאת נתונים ביומטריים מידי הרשות הביומטרית.

ירון מזוז: אני רוצה לציין שרק השבוע נכנסתי למשרד הפנים וטרם למדתי את הנושא לעומק.

ירון מזוז: אני מתכוון ללמוד את הנושא בצורה יסודית במהלך התקופה הקרובה.

ירון מזוז: אנחנו כנבחרי ציבור חייבים להיות קשובים לרחשי הלב של הציבור, ואני שומע את הביקורות הגדולות בנושא הביומטרי, ומובן שנצטרך בסופו של התהליך להביא את הכול בחשבון ולקבל את ההחלטות הנכונות.

ירון מזוז: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד סגן השר חבר הכנסת ירון מזוז.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר במשרד ראש הממשלה חבר הכנסת אופיר אקוניס, בשם שר התקשורת, ואני מזמינה את חבר הכנסת אברהם נגוסה לשאלה.

אברהם נגוסה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חוק התמיכה בהפקות מקור בשפות האמהרית והטיגרית קיים משנת 2012.

אברהם נגוסה: מטרתו לקדם, לטובת קהילת יוצאי אתיופיה, הפקת תוכניות, הכשרת כוח-אדם מיומן בתחום התקשורת ושידורים בערוץ הייעודי הזה.

אברהם נגוסה: הערוץ לא מקבל את התקציב, את הכספים שהיה אמור לקבל.

אברהם נגוסה: שבעה חודשים – לא קיבל עד עכשיו.

אברהם נגוסה: אדוני השר, אני שואל: מדוע מתעכבת העברת וחלוקת הכספים לערוץ IETV?

אברהם נגוסה: תודה.

אופיר אקוניס: תודה לך, חבר הכנסת נגוסה.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני מברך אותך על העלאת הנושא.

אופיר אקוניס: אני חושב שהנושא חשוב.

אופיר אקוניס: פעלנו יחד כבר בעבר, בנסיבות אחרות, למען הקהילה של יוצאי אתיופיה – כזכור, בעיקר בחוק המפורסם לייצוג הולם לבני העדה האתיופית בשירות הציבורי.

אופיר אקוניס: דברים אחרים, נוספים, שעשינו ביחד: חקיקת השמות של הנספים בדרכם לישראל על האנדרטה בהר-הרצל.

אופיר אקוניס: את כל הדברים עשינו יחדיו, וגם בתפקיד הנוכחי אני מתכוון להסב תשומת לב רבה לקהילת עולי אתיופיה ולשירות שהממשלה מחויבת, מחויבת לתת להם במגוון נושאים.

אופיר אקוניס: ולעניין השאילתה הספציפית: אני מבקש, חבר הכנסת נגוסה, קודם כול להבהיר שהתשובה נמסרה כמובן על-ידי המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, והיא מבוססת על החקיקה הנוכחית.

אופיר אקוניס: אתה שאלת על תקצוב הערוץ.

אופיר אקוניס: אם חבר הכנסת אמסלם יאפשר לי להשיב לך זה יהיה נחמד מצדו, וגם יקשיב בעצמו לתשובה כדי שידע את הפרטים.

דוד אמסלם: בשביל זה באתי.

אופיר אקוניס: אין לי ספק.

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת נגוסה וחבר הכנסת אמסלם, חברות וחברי הכנסת, לא הערוץ הוא המתוקצב, כפי שערוצים בשפות אחרות אינם מתוקצבים, אלא מדובר בכספי תמיכה המיועדים להפקות מקומיות בשפות האמהרית והטיגרית, ולהן, להפקות הללו, אכן מגיע תקציב תמיכה.

אופיר אקוניס: הוועדה הציבורית, חבר הכנסת נגוסה, תחליט על גובה התמיכה בשנת 2015, ואתה מתייחס לשנה הזאת.

אופיר אקוניס: המועד האחרון להגשת המסמכים היה 8 במרס שנה זו.

אופיר אקוניס: כל בקשה וכל הפקה נבחנת לגופה.

אופיר אקוניס: אני מבקש לחזור, גברתי היושבת-ראש: לא הערוצים מקבלים את התמיכות, אלא הפקות מקבלות את התמיכות.

אופיר אקוניס: שוחחתי עם יושבת-ראש המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, כמובן, גם לפני שהשבתי לך.

אופיר אקוניס: אנחנו מקווים שבימים הקרובים תסיים הוועדה הציבורית לבחון את כל הבקשות לתמיכה, ובהן הבקשות הרבות, וטוב שכך, של הפקות בשפה האמהרית והטיגרית.

אופיר אקוניס: ולגבי התוצאה, אינני יכול, קודם כול, להתערב, וטוב שהדרג הפוליטי איננו יכול להתערב בהחלטות הדרג המקצועי.

אופיר אקוניס: אבל אני מעריך שתהיה תמיכה ממשלתית גם להפקות בשפות שאתם, בשפות שאתה העלית, ובעיקר בשפה האמהרית, היא שפתם של מרבית יוצאות ויוצאי אתיופיה, גברתי היושבת-ראש, במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אני חושב, חבר הכנסת נגוסה, שכל שיטת התמיכות הממשלתית, כל השיטה, שהיא אותה שיטה ונכונה גם לתחומים אחרים, לא רק להפקות מקור בשפות, ראויה לבחינה מחודשת.

אופיר אקוניס: ואני מקווה שבארבע השנים וחצי שנותרו לנו, ובוודאי בשנה הראשונה, שבה מתקבלות רוב ההחלטות המשמעותיות בממשלה, תהא אשר תהא, אנחנו נביא לרפורמה גם בתחום הזה.

טלי פלוסקוב: תודה לך – –

אופיר אקוניס: תודה.

טלי פלוסקוב: – – כבוד השר.

טלי פלוסקוב: יש שאלה נוספת?

אברהם נגוסה: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אברהם נגוסה: תודה, כבוד השר.

אברהם נגוסה: שאלה נוספת שלי: במסגרת הרפורמה בשידורים ובתקשורת, מה גורלו של השידור בשפה האמהרית ברדיו?

אברהם נגוסה: זה ברק"ע.

אברהם נגוסה: ומאוד מודאגים בקהילה שהוא לא נכלל בתוך הרפורמה.

אברהם נגוסה: ולכן, אני רוצה לשמוע מכבוד השר מה גורלו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: טוב, אתה מדבר כמובן על גורלה של הרפורמה ברשות השידור, בתאגיד השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: נכון לרגע זה, כולנו, כידוע, בבית הזה וגם מחוצה לו, שומרי חוק, והחוק, חבר הכנסת נגוסה, מחייב, לרגע זה של התשובה על השאילתה שלך, סגירה של רשות השידור ופירוק מתכונתה הנוכחית; סגירה מוחלטת של רשות השידור, לצערי.

אופיר אקוניס: כמובן, אני לא אתן לזה לקרות, ואני אעשה כל מאמץ שהדבר הזה לא יקרה, משום שאני חושב שאין מדינה דמוקרטית בעולם המערבי כולו שלא מקיימת שידור ציבורי לצד השידור המסחרי.

אופיר אקוניס: לצערי, החוק, כפי שחוקק פה בבית הזה בכנסת הקודמת, וביתר דיוק הובא לקריאה השנייה והשלישית ב-29 בחודש יולי 2014, שמחייב פתיחה של תאגיד השידור הציבורי החדש רק אחרי סגירה של רשות השידור – אני כבר אמרתי את עמדתי – כפי שחוקק, במתכונת שחוקקה – הרי כל בר-דעת יודע שהדבר הזה לא יקרה ב-1 ביולי.

אופיר אקוניס: לא הצליחו להגיע להקמת תאגיד השידור הציבורי החדש ב-1 ביולי, ולכן בדקות הללו, בימים הללו, הרבה מאוד שעות, בדיוק כפי שהתרעתי בכנסת הקודמת, שבלתי אפשרי להקים את תאגיד השידור הציבורי החדש בזמן שניתן לו על-פי החוק, ואנחנו כולנו בבית הזה, חברת הכנסת רוזין, וגם את, שוודאי רוצה בקיומו של שידור ציבורי, צריכים לקבל החלטה.

אופיר אקוניס: ההחלטה היא אחת משתיים, חבר הכנסת נגוסה.

אופיר אקוניס: היא איננה נוגעת בהכרח לשידורים ברק"ע, שמשדרת גם בשפה הרוסית ובשפה האמהרית, נדמה לי שגם בצרפתית יש שם שידורים ובאנגלית – אני לא בטוח, יכול להיות שזה ברשת אחרת – כל שידורי "קול ישראל", לרגע זה, לפי חוק, יופסקו ב-30 ביוני, ואנחנו צריכים לקבל החלטה.

אופיר אקוניס: הבית הזה, מוטלת עליו אחריות כבדה מאוד בשבוע הבא, גברתי היושבת-ראש, האם מאריכים את פעילותה של רשות השידור במתכונתה הנוכחית, כפי שמתיר החוק, כפי שהציע המחוקק בכנסת התשע-עשרה, חבר הכנסת ילין, מאריכים בעוד שלושה חודשים את פעילותה של הרשות כדי להבטיח הקמת תאגיד שידור ציבורי חדש בתחילת אוקטובר או במועד אחר שנקבע, או שהמפרק, הכנ"ר, כונס הנכסים הרשמי של מדינת ישראל, יפנה לבית-המשפט המחוזי בירושלים, לשופט לענייני פירוקים, והדבר יהיה בידיו בשלב הזה, והוא יחליט באופן בלעדי מה יעלה בגורלו של השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אני מבקש למסור למליאת הכנסת שהמלצתי, שאמורה להתקבל – או לא להתקבל, אינני יודע – על-ידי שר התקשורת, בהסכמתו של שר האוצר ובאישורה של ועדת הכלכלה של הכנסת – אם תחליט כך, כמובן, בשבוע הבא – היא להאריך בשלושה חודשים את פעילותה של רשות השידור, כדי שבזמן הזה כולנו בבית הזה נתגייס – כולנו, בלי חילוקי דעות.

אופיר אקוניס: זה בכלל לא עניין פוליטי, זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה – כולנו נתגייס בחודש הקרוב או בחודשיים הקרובים, חבר הכנסת פרי, להצלתו של השידור הציבורי במדינת ישראל, שלרגע זה החוק מחייב אותו, אם לא יהיה שינוי, להיסגר ב-30 ביוני בחצות הלילה, ביום שלישי הבא.

אופיר אקוניס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: שאילתה מאת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, השבוע פורסם כי שר הביטחון אישר שורה של הקלות לפלסטינים לרגל חודש הרמדאן.

בצלאל סמוטריץ': ברצוני לשאול: 1.

בצלאל סמוטריץ': מה הן בדיוק ההקלות שאושרו?

בצלאל סמוטריץ': 2.

בצלאל סמוטריץ': כיצד הן מתיישבות עם פיגועי החיכוך העממיים?

בצלאל סמוטריץ': 3.

בצלאל סמוטריץ': כיצד הן מתיישבות עם ההתנהלות התוקפנית של הרשות הפלסטינית נגד מדינת ישראל?

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חודש הרמדאן יחול השנה בין התאריכים 18 ביוני ו-17 ביולי.

אלי בן-דהן: בתום חודש הרמדאן יחול חג עיד אל-פיטר, המסמל את סיום הצום ונמשך שלושה ימים.

אלי בן-דהן: במהלך חודש הרמדאן מקיימים המוסלמים ברחבי הארץ את מצוות הצום מזריחת החמה ועד שקיעתה, נוסף על קיום תפילות, בעיקר בהר-הבית, בכל יום שישי ובמהלך החודש כולו.

אלי בן-דהן: לצערנו הרב, בשנים האחרונות בתקופה זו גם עולה רמת החיכוך בין האוכלוסייה הפלסטינית לבין המתיישבים היהודים.

אלי בן-דהן: ב-9 ביוני אישר שר הביטחון את עבודת המטה שהוביל המתפ"ש למתן הקלה בצעדים האזרחיים לאוכלוסייה הפלסטינית.

אלי בן-דהן: הצעדים שאושרו על-ידי שר הביטחון הם כדלהלן: הנפקת היתרי רמדאן ייעודיים למשך תקופת החג, לרבות עיד אל-פיטר, לצורך ביקור משפחות בחג בישראל; היתרי כניסה להר-הבית באמצע השבוע ובימי שישי; מתן היתרים לביקורי משפחה מקרבה ראשונה בעזה; מתן היתרי כניסה לישראל עבור כתבים פלסטינים, 50 כתבים; בחינה מרוכזת להסרת מניעות ביטחוניות לאנשי המנגנון הפלסטיני; הרחבת פעילות המעברים אליהו, חשמונאים ומיתר עד השעה 22:00; מתן היתרי יציאה לחו"ל דרך נתב"ג ל-500 איש.

אלי בן-דהן: ההקלות לאוכלוסייה שאישר שר הביטחון הן הקלות הומניטריות התורמות לרגיעה, ליציבות ולביטחון.

אלי בן-דהן: לאור אירוע הדקירה ביום ראשון ד' בתמוז, 21 ביוני, בוטלו כל ההקלות והצעדים האזרחיים לרמדאן לתושבי הכפר סעיר, שממנו יצא המחבל.

אלי בן-דהן: בנוסף, בוטלה יציאת הפלסטינים לחוץ-לארץ דרך נתב"ג, כפי שאמרתי, 500 אישורים; כולם בוטלו לאור אירוע הדקירה שהיה ביום ראשון הזה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, היות שאני מכיר אותך איזה יום וחצי, אני מרשה לעצמי להעריך שאתה לא ממש מזדהה, לא עם התיאור המאוד-מאוד פסטורלי של חודש הרמדאן – יש לי תחושה שמי שמבקר בבתי-קברות בחודש הזה אלה לא הפלסטינים, זה איכשהו דווקא הצד הישראלי – ובטח ובטח לא עם התרומה של ההקלות הללו, לא לביטחון ולא לשום דבר אחר.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש רק לציין, גברתי היושבת-ראש, לפרוטוקול, שלא קיבלנו תשובה על השאלה איך ההקלות הללו מתיישבות עם המדיניות התוקפנית של הרשות הפלסטינית נגד מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה עוד בשאלה הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, ברשותכם, שאלת המשך.

בצלאל סמוטריץ': אתמול, אדוני סגן השר, נפתחו חנויות פלסטיניות ברחוב הראשי שמוביל למערת המכפלה ביישוב היהודי בחברון.

בצלאל סמוטריץ': החנויות הללו היו סגורות במשך 12 שנה, לאחר סדרה שלמה של פיגועים קשים שהתרחשו באזור.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להקריא את הנימוקים הביטחוניים שעליהם חתם אלוף פיקוד המרכז דאז יאיר נוה מתוך תצהירו לבג"ץ: מדובר בעיר שבה בוצע מספר הפיגועים הרב ביותר ביחס לתא שטח מוגדר – בסוגריים שלי, היישוב היהודי בחברון.

בצלאל סמוטריץ': חשוב להדגיש כי חלק מהטרוריסטים בחברון פועלים מתוך האוכלוסייה האזרחית ונעזרים בה כדי להסתתר בדרכם למקומות הפיגוע ובהימלטם לאחר ביצוע הפיגועים.

בצלאל סמוטריץ': אין מנוס, מן ההיבט המבצעי, מקביעת שטחי הפרדה באזורי חיכוך, על מנת שלא ייווצר בהם ריכוז של אוכלוסייה פלסטינית היכול לאפשר התקרבותו של מחבל לעבר אזרחים או חיילים.

בצלאל סמוטריץ': לכן קיים הכרח מבצעי במרחבי הגנה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול את אדוני סגן השר, האם החלטות מצילות החיים, כפי שאלוף הפיקוד דאז מנמק אותן – מדוע לבטל אותן עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': האם יש פחות פיגועי חיכוך בזמן האחרון, היום, דווקא ברמדאן, או שחיי היהודים בחברון הפכו זולים יותר בגלל הרצון להעניק הקלות לאוכלוסייה הפלסטינית ברמדאן?

בצלאל סמוטריץ': האם בכוונת הדרג המדיני להתערב כדי לאפשר ליהודים להמשיך ולהגיע לקברי אבות בבטחה – –

טלי פלוסקוב: נא לקצר.

בצלאל סמוטריץ': – – או שאנחנו הולכים לחזור לימי הבלהות, כפי שאלוף הפיקוד נוה היטיב לתאר אותם?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: יש לנו שני שואלים.

טלי פלוסקוב: דבר אחד אני מבקשת, יש לכל דובר דקה אחת.

טלי פלוסקוב: אני לא מפעילה שעון, אבל אני מבקשת לקצר.

טלי פלוסקוב: שואל חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אחר כך חבר הכנסת שרון גל.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, אין ספק שביטול ה"הקלות" זה עונש קולקטיבי.

יוסף ג'בארין: אז אני שואל האם העונש הקולקטיבי הזה לא סותר את המצווה הדתית שקיימת בדת האסלאם, וכבודו, אני מניח, בטח רגיש למצוות דתיות.

יוסף ג'בארין: גם בחג הרמדאן וגם בחג עיד אל-פיטר שמסיים את חודש הרמדאן יש מצווה דתית מאוד ברורה לקיים ביקורי משפחה.

יוסף ג'בארין: ולכן, כבודו, כדי לקיים את המצווה הדתית, צריך לאפשר אותו חופש תנועה, גם יציאה לישראל כדי לבקר את קרובי המשפחה בתוך ישראל, אבל גם יציאה מעזה – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יוסף ג'בארין: – – ולגדה המערבית.

יוסף ג'בארין: ולכן המספרים שאתה מדבר עליהם, מספרים של מאות, אלה מספרים שוליים.

יוסף ג'בארין: ולכן יש כאן פגיעה קשה בחופש הדת של האוכלוסייה הפלסטינית דווקא בחגים הכי קדושים שלהם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת שרון גל.

שרון גל: אדוני סגן השר, אם הייתי ציני יכולתי למנף עכשיו את השאילתה מחבר מפלגתך אליך, כשהוא אומר לך שהוא יודע שאתה לא מזדהה עם המדיניות.

שרון גל: זה כל כך ברור.

שרון גל: הרי אם מישהו חיפש סיבה למה אנחנו חושבים שזו ממשלה ימנית בכאילו, אז זאת ההוכחה.

שרון גל: עוד פיגוע דקירה, עוד פיגוע ירי, עוד פרובוקציות, עוד יידויי אבנים, עוד הריסת קברים בהר-הזיתים ועוד פרובוקציות ועוד טרור, ואנחנו נותנים הקלות; הקלות על הקלות.

שרון גל: אני שואל אותך, אישית, האם אתה שלם עם המדיניות הזאת?

שרון גל: האם אתה לא חושב שהגיע הזמן, מול הטרור המשתולל והמתגבר, להכביד את היד, להרוס את בתי המחבלים, להפעיל עוד סנקציות, ולהתחיל לעבוד?

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ינון מגל, שואל נוסף.

ינון מגל: כבוד סגן השר, יש בזמן האחרון דיווחים על כוונה להרוס שני מבנים במאחז יישוב-הדעת שבאזור שילה, שבות-רחל.

ינון מגל: האם יש אמת בדבר?

ינון מגל: אם כן – למה ומדוע ייהרסו מבנים של יהודים בארץ-ישראל?

טלי פלוסקוב: אדוני כבוד השר.

שרון גל: כשהבית היהודי יהפוך להיות אופוזיציה מימין יחד אתנו, יכול להיות – – – ייראה – – –

אלי בן-דהן: הבית היהודי הוא אכן מפלגה ימנית.

אלי בן-דהן: אנחנו לא מתביישים בכך.

בצלאל סמוטריץ': – – –

טלי פלוסקוב: חברי כנסת יקרים, נא לא להפריע.

טלי פלוסקוב: בואו ניתן לסגן השר להשיב.

אלי בן-דהן: זה חברי.

אלי בן-דהן: מה יגידו אנשי האופוזיציה, אני עוד לא יודע.

אלי בן-דהן: ובכן, אני אענה גם לחבר הכנסת שרון גל וגם לחבר הכנסת סמוטריץ.

אלי בן-דהן: באופן אישי דעתי אינה נוחה לגמרי מאותן הקלות שניתנו.

אלי בן-דהן: אני חושב שבהחלט יש מקום למנוע פיגועים ולעשות מאמצים גדולים.

אלי בן-דהן: מצד שני, עמדתם של אנשי הביטחון היא שדווקא ההקלות הללו משחררות לחץ בציבור הרחב ומונעות פיגועים.

אלי בן-דהן: ימים יגידו.

אלי בן-דהן: לגבי חברון, אינני מכיר את הסוגיה לעומקה.

אלי בן-דהן: אני מניח שאולי מדובר בהחלטה מקומית.

אלי בן-דהן: הנושא הזה ייבדק.

אלי בן-דהן: אני אשתדל לתת לכם תשובה מעמיקה.

אלי בן-דהן: הנושא איננו פשוט.

אלי בן-דהן: אני מכיר באופן אישי את כל המסלול הזה שבין שכונת אברהם אבינו ושכונת בית-הדסה למערת המכפלה.

אלי בן-דהן: אכן, זה אזור שבשנים האחרונות היה שקט מפני שהחנויות שם היו סגורות.

אלי בן-דהן: אני אלמד את הנושא, ואני אשיב תשובה לעניין.

אלי בן-דהן: אדוני חבר הכנסת, הוטל עונש קולקטיבי רק על תושבי סעיר, לא על תושבי יהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: ההקלות שניתנו הן הקלות שמתאם הפעולות בשטחים קיבל, מבקשות שהגיעו אליו מהרשות הפלסטינית ומהמקבילים שלו ברשות הפלסטינית.

אלי בן-דהן: הוטל עונש קולקטיבי, כדבריך, על הכפר סעיר שממנו יצא המחבל שרצה לרצוח וכמעט רצח שוטר מג"ב בשער שכם.

אלי בן-דהן: תושבי סעיר אינם יכולים לקבל הקלות אם יוצא מקרבם רוצח או מי שרוצה להיות רוצח.

אלי בן-דהן: לגבי יישוב-הדעת – אני לא מכיר את העניין.

אלי בן-דהן: אני אבדוק את זה ואתן לך תשובה.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד – כמובן, עמדתי האישית היא, בוודאי, שאנחנו צריכים לעשות כל מאמץ למנוע הרס בתים ביהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: לצערי הרב, רק אתמול שמענו פסק-דין של בית-המשפט העליון לעניין בתים בבית-אל, מקום שבו התגוררתי שמונה שנים.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שהממשלה תעשה כל מאמץ להכשיר את הבתים שנבנו – – –

זהבה גלאון: למה להכשיר אותם?

אלי בן-דהן: להכשיר אותם מכיוון – – –

זהבה גלאון: למה צריך להכשיר אותם?

זהבה גלאון: לא – – –

שרון גל: למה לא?

זהבה גלאון: – – –

אלי בן-דהן: להכשיר אותם כדי למנוע הרס בתים ביישוב יהודי.

זהבה גלאון: – – – ואחר כך אתם רוצים שיכשירו – – –

ינון מגל: לא, הערבים – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב על שאילתה של חבר הכנסת איל בן ראובן.

ינון מגל: – – – בתים – – – והרוסים – – – כמה בניתם וכמה הרסתם?

זהבה גלאון: – – –

ינון מגל: כמה בניתם?

בצלאל סמוטריץ': 30,000 בתים של בדואים בדרום, שם לא צריך להרוס, נכון?

זהבה גלאון: בסדר.

ינון מגל: בלהרוס אתם נהדרים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת איל בן ראובן.

טלי פלוסקוב: נא לא להפריע מהצד השמאלי שלי.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, אנחנו מדברים, לצערי, כמעט יום-יום על איום תלול-מסלול הפעיל, לצערנו, בדרום.

איל בן ראובן: לשמחתי, אנחנו מדברים הרבה פחות על האיום בצפון, אבל המציאות היום היא שאנחנו נמצאים עם למעלה מ-100,000 רקטות וטילים כש-70,000 מהם מכוונים לצפון.

איל בן ראובן: שאלתי היא כך: היום רק 30% מתושבי קו העימות בצפון, יש להם יכולת התגוננות מפני ירי טילים ורקטות.

איל בן ראובן: הסיבה היא העלות הגבוהה של הממ"דים באזורים אלו, והסיוע לכך לא מספיק עד כדי לא רלוונטי.

איל בן ראובן: השאלה היא: מה בכוונתכם, מה בכוונתך, לעשות כדי לקדם את בניית הממ"דים ביישובים האלה, ביישובי הצפון?

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: כשאתה מדבר על 80% – גם אני אחד מה-80% כתושב אשקלון.

יצחק כהן: על כל פנים, על-פי נתוני פיקוד העורף, 80% מהאוכלוסייה ביישובי קו העימות הנמצאים במרחק של עד 4 קילומטרים מהגבול, לרשותם אמצעי מיגון כגון ממ"ד או מקלט כזה או אחר.

איל בן ראובן: זה לא מדויק.

מיכל רוזין: זה לא מדויק בכלל.

איל בן ראובן: 80%.

מיכל רוזין: – – – לשטח.

יצחק כהן: זה על-פי – 80%.

יצחק כהן: כנראה, 20% לא.

קריאה: 100% זה כל אחד שייפגע.

איל בן ראובן: המקלוט היום, ב-15 שניות של איום – – –

יצחק כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן, אין לי מה להגיד על נתונים של פיקוד העורף.

יצחק כהן: אתה אומר שזה לא מדויק, אני אבדוק את זה מולם שוב.

איל בן ראובן: טוב.

איל בן ראובן: גם לי יש נתונים מפיקוד העורף מהרמה הכי גבוהה, והנתונים האלה הם נתונים מדויקים מאוד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בן ראובן, יהיה לך זמן לשאול שאלות נוספות.

טלי פלוסקוב: תן, בבקשה, לסגן השר להשיב.

יצחק כהן: אם הם הטעו אותי אז הם עשו דבר חמור.

יצחק כהן: אוקיי?

איל בן ראובן: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, בימים אלה בוחן משרד הביטחון את הצורך במתן פתרון מקלוט רחב יותר לכלל האוכלוסייה ביישובי העימות בגבול הצפון.

יצחק כהן: יש לציין שמדינת ישראל מתמודדת עם איום הטילים לא רק בשימוש באמצעי מקלוט; מדינת ישראל משקיעה מיליארדי שקלים בחיזוק יכולת ההרתעה של צה"ל ובפיתוח מערכות מתוחכמות ליירוט טילים.

יצחק כהן: אשמח לשאלה נוספת, גברתי.

טלי פלוסקוב: יש לך שאלה נוספת, חבר הכנסת בן ראובן?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד סגן השר, השאלה היא מה הולכים לעשות.

איל בן ראובן: אני רוצה להסביר: הנתונים שהצגת הם נתונים שקיבלת – אני רק רוצה להסביר: היום צריך לעשות את ההבחנה המאוד-בהירה על בסיס מה באמת האיומים.

איל בן ראובן: מקלט שנותנים היום ביישובי הצפון הוא לא רלוונטי לאיום הקונקרטי.

איל בן ראובן: אנחנו מכירים את זה מצוין מהדרום, את עניין 15 השניות, 30 השניות, ולכן אי-אפשר לבוא כאן ולהסביר ש-80% מתושבי הצפון ממוגנים.

איל בן ראובן: הנתון הזה לא נכון, הוא לא רלוונטי לאיום.

איל בן ראובן: לכן, יש לזה פתרונות.

איל בן ראובן: היום צריך לדעת: ממ"ד באותה גזרה שדיברת עליה בצפון יקר הרבה יותר מהממ"דים באזור תל-אביב.

איל בן ראובן: ממ"ד עולה לתושב הצפון 120,000 שקל, ואתם נותנים היום 10,000 שקל מענק, שזה לא רלוונטי.

איל בן ראובן: מדינת ישראל, כדי שלא נצטרך להסביר לעצמנו הסברים בבוא היום – ואתה מכיר היטב את האיום מצפון – מוכרחה לתת לזה מענה, ולא בדמות "יש לנו 80% הגנה על התושבים".

איל בן ראובן: זו פשוט תשובה לא רלוונטית.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר, יש לנו עוד שני שואלים נוספים, ואז אני אתן לך להשיב.

יצחק כהן: רק המזכיר מגביל אותי בזמן.

טלי פלוסקוב: כן, זה בסדר.

טלי פלוסקוב: שואל נוסף – חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: סגן שר האוצר, יש שאלה אבל קודם כול פתיח קטן.

חיים ילין: עד 2008 בעוטף-עזה לא הצלחנו לקלוט משפחות.

חיים ילין: לא היה מיגון.

חיים ילין: אם אתה תיקח היום את הסקר של פיקוד העורף ומשרד ראש הממשלה, שמימן את המיגון, אנחנו מוצאים את עצמנו בצמיחה, מ-2008 עד היום, של בין 30% ל-45%.

חיים ילין: זאת אומרת, זה משהו אדיר.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי קבענו בזמננו שאנחנו נבנה את המועצה או את האזור הכי בטוח שיש במדינת ישראל.

חיים ילין: כל מה שיתפוצץ שם יהיה בטוח, וכל מה שלא – כנראה יעבור מעלינו.

חיים ילין: זהו.

חיים ילין: זה מה שאנחנו אמרנו.

חיים ילין: עכשיו תראו, אולמרט צדק כשהוא אמר, לא נמגן את עצמנו לדעת, כי בסוף אתה צריך גם לקבל החלטות נאותות.

חיים ילין: אבל – ופה בא אבל – יש אפשרויות שונות: לא רק שהמדינה תממן את הכול, אלא גם ללכת לכיווני משכנתה, גם לבוא ולהגיד לתושבים: ב-300 שקל לחודש, בהלוואות, אנחנו פורסים לכם את זה, וללכת למקום – עד 1992 לא היה חוק המיגון במדינת ישראל, ומ-1992 הוא חל.

חיים ילין: לכן זאת אפשרות אחת.

חיים ילין: הנושא האחרון הוא, וזאת השאלה, האם אנחנו מבינים – וזה חשוב מאוד שגם פיקוד העורף יבין – שכלי הנשק הולכים ומשתבחים, לצערי ככה זה, והמקלוט שנבנה לפני 20 שנה אין לו תוקף, הוא בעצם לא שווה שום דבר.

חיים ילין: אם אתה תוכל לענות על השאלה הזאת או לפחות לעשות שעורי-בית על הנושא הזה, אני מאוד אשמח.

חיים ילין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שואלת נוספת, ואז סגן השר ישיב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, היושבת-ראש, אני באמת רוצה לשים כאן על השולחן כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: בעבר מדינת ישראל הייתה מודעת לאחריות שלה, ואפילו מימנה בבנייה – גם תוך כדי כך שהיא מסבסדת משכנתאות – ממ"דים, מחיר הממ"דים, מחיר חדרי הביטחון הללו.

אורלי לוי אבקסיס: מי שנמצא בקו עימות, ותאמינו לי, אני יודעת, אני בונה עכשיו, יש דרישה.

אורלי לוי אבקסיס: בלי זה אין לך היתר בנייה.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה מחייבת אותם לבנות.

אורלי לוי אבקסיס: החדרים האלה עולים עשרות-אלפי שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: בעבר המדינה סבסדה את זה דרך המשכנתאות, כי היא חייבה את האנשים; אין להם אופציה להגיד: אני מוותר.

אורלי לוי אבקסיס: היום זו מעמסה נוספת על הגב של הצעירים האלה, שאין להם בכלל יכולת מימון של חלק מההון העצמי כדי לבנות בית.

אורלי לוי אבקסיס: מכריחים אותם לשים את החדרים האלה ואף אחד לא מממן.

אורלי לוי אבקסיס: מה המדיניות שלכם?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא תעשו כמו בעבר, שביישובי קו עימות, גם כדי לשמר את התושבים – בתוך חמש שנים זה יהיה חלק מהסבסוד, יקבלו אותו בחזרה, דרך המשכנתה או דרך צינורות אחרים, כדי להראות שאנשים עדיין גרים במקומות האלה וגם כדי לעודד את האוכלוסייה.

אורלי לוי אבקסיס: לא להגיע רק למדינת גוש-דן–תל-אביב אלא להגיע גם לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה מכריחה את התושבים להתמגן כי היא לא יכולה לספק להם את המיגון?

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, שתישא בחלק מההוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד סגן השר.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: אני חושב שחבר הכנסת איל בן ראובן, חבר הכנסת חיים ילין וחברת הכנסת אורלי אבקסיס העלו נושאים שהם מאוד חשובים, והם לא ייפתרו בתשובה על שאילתה מעל הדוכן הזה.

יצחק כהן: מה שאני מציע לחברים, אולי באמת לקיים דיון יותר מעמיק עם הגורמים הרלוונטיים בעניין הזה, ונמשיך את העניין לא מעל הדוכן אלא באחד החדרים בדיון מקצועי.

יצחק כהן: מקובל עליכם?

יצחק כהן: אורלי?

קריאות: כן.

טלי פלוסקוב: מקובל מאוד.

טלי פלוסקוב: אורלי, מקובל?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד סגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף ג'בארין לשאילתה.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו כבר שני שואלים נוספים, ולכן אני לא אוכל להוסיף.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, בדצמבר 2014 התקבלה החלטה של הממשלה, זו החלטה 2365, ולפיה על הממשלה להעביר בתחילת 2015 תקציב של 664 מיליון שקל ליישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: אין ספק שזהו תקציב קריטי, כדי לקדם את המצב הסוציו-אקונומי של היישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: כפי שכבוד סגן השר יודע, עובדים קשה עד שמגיעים לקבלת החלטה בממשלה, אבל, לצערי, נתקלים בביורוקרטיה של היעדר יישום.

יוסף ג'בארין: ולכן אני שואל: 1.

יוסף ג'בארין: מדוע עד היום הזה לא הועבר התקציב או לא הועבר במלואו?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: מדוע לא יקודם האישור בוועדת החריגים בימים הקרובים?

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, החלטת הממשלה שאתה מדבר עליה, 2365, קודמה והובלה על-ידי משרד ראש הממשלה והאוצר במשותף וכוללת כמה שינויים מבניים משמעותיים, כגון שריון 40% מהתקציב התוספתי, תחבורה ציבורית לטובת שיפור הנגישות התחבורתית במגזר וצעדים יעילים לקידום פיתוח ושילוב כלכלי של החברה הערבית.

יצחק כהן: 1–2.

יצחק כהן: רובם המכריע של הצעדים מיושם בפועל.

יצחק כהן: לדוגמה, הרחבת הנגישות של התחבורה ציבורית, השקעה משמעותית בביוב, תשתיות, כבישים, הפעלת מפעלי הכוון תעסוקתיים וכו'.

יצחק כהן: מכיוון שמשרד האוצר לקח חלק מרכזי בקידום ההחלטה ומכיוון שעד כה לא נשמעו כלל טענות על אי-תקצוב או אי-אישור בקשות תקציביות שהוגשו לוועדת החריגים הרלוונטית, הרי שאין בסיס לטענה האמורה.

יצחק כהן: משרד האוצר ימשיך לפעול בשיתוף עם משרדי הממשלה האחרים – אפשר לקבל קצת שקט למעלה?

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת – למעלה לשמור על השקט.

טלי פלוסקוב: זה מאוד מפריע כאן לעבוד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יצחק כהן: אני אחזור על הקטע האחרון.

יצחק כהן: מכיוון שמשרד האוצר לקח חלק מרכזי בקידום ההחלטה ומכיוון שעד כה לא נשמעו כלל טענות על אי-תקצוב או אי-אישור בקשות תקציביות שהוגשו לוועדת החריגים הרלוונטית, הרי שאין בסיס לטענה האמורה.

יצחק כהן: משרד האוצר ימשיך לפעול בשיתוף פעולה עם משרדי הממשלה האחרים לקידום שינויים מבניים משמעותיים ובתחום, לצורך המשך מגמת השילוב הכלכלי של החברה הערבית, המניבה פירות למשק כולו ולחברה הערבית בפרט.

טלי פלוסקוב: יש לנו שואלים נוספים.

טלי פלוסקוב: שואל נוסף ראשון – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: יש שאילתה נוספת ליוסף ג'בארין?

טלי פלוסקוב: זה בסדר שהוא ימשיך?

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני סגן השר, גברתי היושבת-ראש, אנחנו הגשנו את השאילתה הזאת, אני וחברי יוסף ג'בארין וגם חברי עבד אל חכים חאג' יחיא, בעקבות פגישה שהייתה לנו לפני כמה ימים עם פורום ראשי הרשויות המקומיות הערביות במרכז "מוסאוא" עם מומחים כלכלנים, ושם נאמרו לנו הדברים האלה, שבאמת יש ההחלטה הזאת ויש 664 מיליון שקל שמחכים לוועדת חריגים.

אוסאמה סעדי: ובנוסף גם נאמר לנו, אדוני סגן השר, כי יש גם החלטה לתגבר את מענקי האיזון של הרשויות המקומיות, והם מבקשים שגם העניין הזה יובא לאישור ועדת החריגים.

אוסאמה סעדי: גם תקציב הפיתוח של משרד הפנים תקוע, וללא תקציב זה אי-אפשר לקדם הרבה פרויקטים.

אוסאמה סעדי: השאלה, מדוע ועדת החריגים לא מתכנסת ולא מאשרת את התקציבים האלה לרשויות המקומיות הערביות?

אוסאמה סעדי: כאן אני אומר לך שוועד ראשי הרשויות המקומיות החליט כבר שאם באמת שום דבר לא יזוז ולא יקבלו תקציבים – הם כבר מאיימים בשביתה גדולה במגזר הערבי ב-1 בספטמבר.

יצחק כהן: טוב, בא נתחיל מהסוף – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, אדוני סגן השר, יש לנו עוד שואלים.

טלי פלוסקוב: אחר כך אנחנו ניתן לך.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: אתה תשיב אחרי כל השאלות.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: שאלת המשך בנושא התקציבי, אבל מכיוון אחר:

סתיו שפיר: אני מקבלת פניות רבות מאנשים, מארגונים וגופים שאמורים לקבל תמיכות, אך התמיכות האלה לא מאושרות על-ידי ועדת חריגים במשרד האוצר.

סתיו שפיר: ועדת חריגים – החשבת הכללית במשרד האוצר היא היום מי שממונה ואחראית לתקציב המדינה, באופן מעוות ביותר; יושבת פקידות והפקידות קובעת איך מתנהל תקציב המדינה במשך תקופה של קרוב לעשרה חודשים.

סתיו שפיר: בתקופה הזאת, שאנחנו עובדים על תקציב של 1 חלקי 12, כידוע, יכולה החשבת הכללית לאשר תקציבים נוספים במסגרת ועדת חריגים.

סתיו שפיר: בוועדה הזאת יושבים אך ורק פקידים, אין שם נבחר ציבור.

סתיו שפיר: אני נאלצת לפנות מדי חודש אל החשבת הכללית בבקשה לפרסם את דוח ההוצאות של ועדת החריגים.

סתיו שפיר: ביקשתי ממנה בוועדת הכספים לפרסם גם את הפרוטוקולים של הוועדה, מאחר שחשוב שנכיר את השיקולים בהוצאות התקציביות האלה, שיכולות להגיע למיליארדים בחודש, אך היא ענתה לי בוועדת הכספים שזאת כבר שאלה אחרת.

סתיו שפיר: אדוני סגן השר, היא לא בטוחה, או היא לא מתחייבת לפרסם את אותם פרוטוקולים.

סתיו שפיר: אני אמתין שתסיימו להסתודד, זה בטח חשוב.

סתיו שפיר: אבקשך, בבקשה, גם להגיד את עמדתך בנושא הזה, ובבקשה גם לפנות אליה ולדרוש ממנה לפרסם את הוצאות ועדת החריגים לחודש הקודם, לחודש מאי, שעדיין לא פורסמו, וכמובן, מייד עם סוף החודש – גם לחודש הזה, בתוספת הפרוטוקולים של אותה ועדה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

סתיו שפיר: – – כי אנחנו חייבים להכיר את השיקולים שמובילים להוצאות של תקציב המדינה, בעיקר כשמדובר ממש בתקציב כמעט שנתי – עשרה חודשים של תקציב שמנוהל על-ידי הפקידות בלבד.

סתיו שפיר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני סגן השר, הכסף הזה שמדברים עליו הוא יתרות משנים קודמות, אלה יתרות מאושרות משנים קודמות שצריך להעביר לרשויות המקומיות הערביות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן יש צורך מיידי לכנס את ועדת החריגים כדי לאשר את הסכומים האלה; זה הדבר השני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר השלישי, צריך גם להסיר חסמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא צריכות להיות הרבה התניות, כך שהשנה הזאת תיגמר בלי שהם יקבלו את הכספים האלה ברשויות המקומיות הערביות, כי זה יכול לחרוץ גורלות של הרשויות המקומיות, כי המצב לא בכי טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסכומים האלה יכולים להציל, ואנחנו לא צריכים להכניס עוד ועוד רשויות לתוכניות ההבראה ולמצב כלכלי גרוע.

טלי פלוסקוב: נא להשיב, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אז קודם כול, אני אתחיל – יוסף ג'בארין, שאלת שאלה נוספת?

יוסף ג'בארין: זאת אותה שאלה עם אוסאמה.

יצחק כהן: מי?

יוסף ג'בארין: זאת אותה שאלה של אוסאמה.

טלי פלוסקוב: אותה שאלה.

יצחק כהן: כן, אז מה שמדובר לגבי ניהול ועדת החריגים, וניהול בכלל של החשבת הכללית, שאגב, סתיו, אני רוצה כאן לברך אותה, היא לא הזמינה – בהיעדר תקציב מאושר, ואת יודעת את זה, כל הניהול של 1 חלקי 12 עובר אליה, והיא עושה – – –

סתיו שפיר: רק שתפרסם את זה.

יצחק כהן: בבקשה?

סתיו שפיר: רק שתפרסם את זה.

יצחק כהן: היא עושה עבודה יוצאת מן הכלל, ואני חושב שהמחדל של הכנסת שלא העבירה את תקציב 2015 – – –

סתיו שפיר: היינו רוצים לראות את עבודתה היוצאת מן הכלל, אבל אנחנו לא יכולים לראות – – –

יצחק כהן: אז אני פה מעל הדוכן הזה רוצה לגבות אותה ולשבח אותה על העבודה שהיא עושה, וזה לא קשור לעניין שביקשת.

סתיו שפיר: – – –

יצחק כהן: אני חושב שמה שביקשת זה נכון, ואין לי שום ספק שהיא תעשה את זה.

יצחק כהן: על כל פנים, בהיעדר תקציב מאושר היא מנהלת את זה כ-1 חלקי 12 עם ועדת החריגים, מקרים שמגיעים מוועדת החריגים.

יצחק כהן: על כל פנים, לגבי מענקי איזון – – –

סתיו שפיר: – – – ועדת החריגים אישרה הוצאות של מיליארדים נוסף על התקציב של 1 חלקי 12.

סתיו שפיר: ברור לי – – – האוצר – – –

יצחק כהן: סתיו – – –

סתיו שפיר: תפרסם את ההוצאות האלה – – –

יצחק כהן: חברת הכנסת סתיו שפיר, שאלת שאלה, אני אעביר אותה לחשבת הכללית.

יצחק כהן: אין לי שום ספק שהכול שקוף, והיא תפרוס בפנייך את כל הנתונים והאינפורמציה שאת רוצה.

יצחק כהן: על כל פנים, לגבי מענק האיזון לתקציבי הפיתוח, זה כבר יידון, זה לא קשור ל-2365.

יצחק כהן: 2365 מנוהל, ואין טענות לגבי 2365.

יצחק כהן: לגבי שאר הסעיפים שיידונו בתוכניות העבודה של התקציב שיאושר פה, בעזרת השם, של 15' ו-16' – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה להעביר לוועדת החריגים?

יצחק כהן: בבקשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: להעביר לוועדת החריגים?

יצחק כהן: ועדת החריגים דנה בתקציב שאושר, תקציב של שנה קודמת, 1 חלקי 12, ודברים נוספים שהם חריגים; כשמם כן הם.

יצחק כהן: לגבי דברים נוספים שאתם מבקשים, מענק איזון, תקציבי פיתוח – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על הכרזת הממשלה – – –

יצחק כהן: הכרזת הממשלה – לא שמענו שיש טענות לגבי הניהול של התוכנית.

יצחק כהן: אם אתה אומר שיש, אני אבדוק את זה.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר, יש בקשה נוספת ממגיש השאילתה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק כהן: כן, חבר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק כהן: לגבי 2365 העסק מתנהל ואין טענות.

יצחק כהן: אם אתה אומר שיש, אני אבדוק אותן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, בקשה נוספת.

יצחק כהן: בבקשה, יוסף.

יוסף ג'בארין: הבקשה שלנו, כבוד סגן השר, לקבל את התשובה בכתב, ואם אפשר גם לעניין מענקי האיזון וגם לעניין החלטה 2365.

יצחק כהן: מענקי האיזון, תקציבי פיתוח, כשמדובר על – אלה תוכניות עבודה של הממשלה, זה יידון בדיוני התקציב.

יצחק כהן: לגבי 2365, הוא מה שעניתי – לא שמענו שיש טענה לגבי הנושאים האלו.

יצחק כהן: אם יש טענה, תעלו אותה ספציפית נקודתית, לא משהו כללי – – –

יוסף ג'בארין: אבל השאילתה הייתה סביב העובדה שיש טענה של חוסר יישום.

יצחק כהן: אז תגיד לי במה.

יצחק כהן: אז תגיד לי באיזה פריט ב-2365 יש לך טענה, תגיד לי במה.

יצחק כהן: לא דברים נוספים כמו שהוא אומר – מענק איזון, תקציבי פיתוח, אלה דיוני תקציב שלא קשורים ל-2365.

יוסף ג'בארין: אז מה שאני מציע, אנחנו נשלח מכתב בתגובה – – –

יצחק כהן: תשלח.

יוסף ג'בארין: – – – בתגובה על תשובה בכתב שנבקש ממך.

יצחק כהן: בשמחה.

יצחק כהן: לא, לא, אתה קודם כול תטען את הטענות הספציפיות הנקודתיות; אל תטפל באופן כללי – יש טענה, תגיד לי מה.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: ואני אבדוק.

יוסף ג'בארין: והשר יתחייב לענות על הטענות הספציפיות?

יצחק כהן: אנחנו מתחייבים להתנהל כמו שצריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הטענה שלו נוגעת לוועדת חריגים.

יצחק כהן: חאג' יחיא, עוד מעט יאשרו את התקציב, אתה תצביע בעד, והכול יהיה בסדר – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה לא קשור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השנה תיגמר עד שיאשרו את התקציב.

יצחק כהן: – – הכול יבוא על מקומו בשלום – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: השנה תיגמר.

יצחק כהן: – – בהדגשה על המילה שלום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתכוננים עכשיו – עוד כמה דקות נתחיל ישיבה מיוחדת לכבוד נשיא הבונדסטאג של גרמניה.

טלי פלוסקוב: האורחים כבר נמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מחכים לאורחים שלנו.

טלי פלוסקוב: רבותי, תהיה לנו עכשיו הפסקה של שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: נא לחזור לאולם בעוד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: אפשר גם להישאר, כמובן.

בשעה 11: ישיבה מיוחדת לכבוד נשיא הבונדסטאג של גרמניה נורברט לאמרט

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי הכנסת, שרים, נכבדים, אנא תפסו מקומותיכם כדי שנוכל לקבל את פני היושבי-ראש והנשיא.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד יושב-ראש הכנסת!

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד נשיא הבונדסטאג של גרמניה! כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה, נשיא הבונדסטאג של גרמניה ויושב-ראש הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לחדש את ישיבת הכנסת ולפתוח את הישיבה המיוחדת לכבוד נשיא הבונדסטאג.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין; כבוד ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו; כבוד נשיא הבונדסטאג של גרמניה פרופסור נורברט לאמרט; סגני נשיא הבונדסטאג שנמצאים אתנו כאן ביציע; שגריר גרמניה בישראל וכל חברי המשלחת הנכבדה; אדוני ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג; שרי הממשלה; יושב-ראש אגודת הידידות ישראל-גרמניה חבר הכנסת נחמן שי; חברות וחברי הכנסת בהווה ובעבר; מנכ"ל הכנסת מר רונן פלוט; מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ; היועץ המשפטי לכנסת איל ינון; ראשי ערים שנמצאים אתנו, יושבת-ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל, חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל; ניצולי שואה ממרכז הארגונים של ניצולי השואה; עולים מהתאחדות עולי מרכז אירופה; נציגי תנועות הנוער ותלמידים; כלל האורחים היקרים, אני מבקש לקדם בברכה את עמיתי פרופסור נורברט לאמרט, נשיא הבונדסטאג של גרמניה, יחד עם פמלייתו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא, אדוני, לירושלים בירת ישראל ולכנסת, משכן הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדינו האורחים, גרמניה וישראל חולקות עמדות משותפות רבות, והיחסים הטובים בין המדינות הם מיוחדים ויוצאי דופן.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח מאוד על ביקורך כאן, אדוני נשיא הבונדסטאג, ואני סמוך ובטוח כי הוא מהווה גם בעיניך נדבך חשוב בבניית היחסים האיתנים בין מדינותינו, יחסים המתקיימים זה שנים ארוכות ומוצאים את ביטוים בשורה של תחומים ושיתופי פעולה בין המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: באופן אישי, אני מבקש להביע את הערכתי והערכת הכנסת וחבריה על היותך ידיד ישראל בלב ובנפש.

יולי יואל אדלשטיין: מעולם לא היססת לעמוד לצדנו ולהתבטא בזכות ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: זכורני כי בעבר אמרת כי היד שהעם היהודי ומדינת ישראל הושיטו לגרמניה הייתה המחווה שאפשרה לגרמניה להפוך להיות מה שהיא.

יולי יואל אדלשטיין: "אתם החזרתם לנו צלם אנוש, נתתם לנו הזדמנות חדשה, ואנו אסירי תודה על כך" – כך אמרת.

יולי יואל אדלשטיין: הקשר שלנו במישור הציבורי והאישי כאחד הוא מיוחד במינו.

יולי יואל אדלשטיין: גם אם במידת הצורך אינך חוסך מאתנו ביקורת, לא אחת ציינת את החשיבות המיוחדת שאתה רואה בכינון קשרים בין הפרלמנטים של מדינותינו, וראויה לציון גישתך הפתוחה, המבקשת לקרב בין בני הדור הצעיר של גרמניה וישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, גרמניה היא ידידת אמת של ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: עמידת

יולי יואל אדלשטיין: כם לצדנו ולצד העם היהודי משמעותית מאין-כמוה תמיד, ובוודאי בעת הזו, בעידן של מאבק קשה וחובק עולם באנטישמיות ובצורתה החדשה – האנטי-ישראליות.

יולי יואל אדלשטיין: כמעט אין צורך להזכיר, אדוני הנכבד, שכל ביקור של נציג בכיר מן הממשל הגרמני בישראל הוא רגיש למדי עבור חלק מאזרחינו.

יולי יואל אדלשטיין: לא מעט ניצולי השואה עדיין חיים בינינו, כמה מהם אף מכבדים אותנו כאן, ביציע האורחים, ואני שב ומקדם אותם בברכה.

יולי יואל אדלשטיין: רבים מאתנו הם דור שני, שלישי ורביעי ליהדות אירופה, שעלתה בלהבות תחת מגפי המשטר הנאצי באירופה הכבושה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 54 שנים, לא הרחק מכאן, בבית-המשפט המחוזי בירושלים, עשתה ישראל צדק היסטורי ושפטה את אחד מבכירי המשטר הנאצי, אדולף אייכמן, על מעלליו הרבים.

יולי יואל אדלשטיין: התובע במשפט, גדעון האוזנר, הכריז בדבריו הנודעים כי איננו עומד יחידי, שכן עמו עומדים שישה מיליונים שדמם זועק.

יולי יואל אדלשטיין: בדברי הסיכום שלו באותו משפט הוא תיאר את עוצמתה של מכונת ההשמדה הנאצית במילים הבאות שקרא: "היכן הם, שופטי ורבותי, מעיינות התרעלה אשר מהם שאבו הללו כוח לרמוס אדם כרמש, לרטש תינוק בידיים כסחבה בלויה, לעסוק במשך חמש שנים ומעלה בהשלכת מיליונים למוות.

יולי יואל אדלשטיין: תורת הכזב", המשיך האוזנר, "ממיתה לב האדם והופכת אותו לגוש קרח, לשיש הרובץ על מסמכים וצווים.

יולי יואל אדלשטיין: לא הייתה זו היפנוזה המונית או תופעה פסיכוטית אחרת שהאדם נלכד בה בלא יכולת להשתחרר עוד – זה היה מעשה רצוני, מודע ומוכר".

יולי יואל אדלשטיין: רבותי, לנו אין כמובן רשות לסלוח בשם איש מששת המיליונים שנספו במיתות שונות ומשונות; לא בשם איש מן הניצולים.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא על רקע זה אני סבור, כי למרות המשקעים וההיסטוריה הקשה כל כך בין העמים, עלינו להוסיף ולתרום למאמץ לבניית יחסי האמון בין המדינות בעידן זה, המושתתים על שיתוף פעולה עמוק.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי אף חובתנו להוכיח כי ניתן לבנות יחסים אחרים לחלוטין.

יולי יואל אדלשטיין: לא להתכחש, לא להתעלם, לא לשכוח ולא לטאטא דבר.

יולי יואל אדלשטיין: אדרבה, לזכור היטב את העבר הזה על מנת להתמודד אתו, כדי לוודא שלעולם לא יקרה כדבר הזה, לא לעם היהודי ולא לבני-אנוש באשר הם.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב להדגיש זאת, שכן, גם בגרמניה עצמה נשמעים היום קולות, בעיקר בקרב הדור הצעיר, הגורסים כי למרות מחויבותה לשימור זיכרון השואה, אין הדבר מחייב תמיכה בישראל, מדינת הלאום של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אדוני נשיא הבונדסטאג, לעמידתך פה היום ולנאום שתישא בפנינו יש חשיבות יתרה גם לציבור בישראל וגם לאזרחי גרמניה ואף מחוצה לה.

יולי יואל אדלשטיין: לקחי השואה אינם רק אוניברסליים, אלא גם פרטיקולריים ונוגעים ישירות לישראל ולעם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, באחרונה גוברים הקולות הקוראים להחרמתה של ישראל בזירה הכלכלית, האקדמית והתרבותית.

יולי יואל אדלשטיין: אלו קריאות תלושות מן המציאות, שיש בהן מן הצביעות, שכן הן מופנות דווקא אל המדינה המותקפת ביותר בעולם, שעושה את המאמץ העליון ביותר לשמור בכל עת על מוסריותה.

יולי יואל אדלשטיין: פעילות זו מוּנעת משנאה, מדעה קדומה, ולא אחת גם מאנטישמיות ואנטי-ישראליות עיוורת.

יולי יואל אדלשטיין: היא עיוורת למתרחש במדינות רבות באזורנו, לרבות בסוריה, ממש כאן בגבולנו, ולמעשי טבח וגירוש המוניים, אכזריים ויומיומיים של גורמים קיצוניים כמו "דאעש", "אל-קאעידה" ואחרים, המאיימים על יציבות העולם המערבי כולו.

יולי יואל אדלשטיין: המחרימים והמשמיצים עיוורים גם לכך שהקונפליקט האמיתי כבר מזמן איננו מקומי בין ישראל לפלסטינים, ועילתו איננה של כיבוש או נישול כביכול.

יולי יואל אדלשטיין: המאבק האמיתי גדול בהרבה – זוהי ממש "התנגשות הציוויליזציות" – והוא מתחולל על רקע דתי ותרבותי בין העולם הקיצוני האסלאמי לבין העולם החופשי והסובלני.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא על גרמניה להתייצב בחזית המאבק מול ה-BDS וגופים אחרים המבקשים לפעול בדרך המכוערת והפסולה של החרמה, וכך גם מול אלו המבקשים להשמיד את ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: גם היום, לצערי, יש מי שסבורים כי העולם ייראה טוב יותר ללא ישראל וללא העם היהודי שחי בה.

יולי יואל אדלשטיין: קולות מסוכנים אלו מגיעים במידה רבה מטהרן, שאתה כביכול מנהלים משא-ומתן לפירוקה מנשקה הגרעיני, שהכול יודעים היטב כלפי מי הוא מכוּון.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אדוני הנכבד, שלא יהיה ספק לאיש: לא רק כלפי ישראל מכוון נשק הרסני זה; הנשק הגרעיני המיוצר ומואץ ללא הרף בכורים הרצחניים של בושהר, נתאנז ואחרים, הוא כלי להשמדת הציוויליזציה המערבית כולה, ולפיכך זוהי סוגיה של "להיות או לחדול" לא רק עבורנו בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לכולנו לזכור שיום לאחר המשא-ומתן הזה עלול להיות גם יום אחד מאוחר מדי.

יולי יואל אדלשטיין: ידה של ישראל מושטת להידברות עם כל גורם המכבד אותה שנכון להגיע עמה להסדר אמיתי ולהניח בצד את האיבה ואת המשקעים.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי שאין הוכחה טובה לכך, אולי בדברי ימי האומות כולן, מאשר יחסי ישראל וגרמניה – שניתן לשקם את היחסים בין האומות באופן שונה לחלוטין.

יולי יואל אדלשטיין: כי רק מתוך תשומת לב מדוקדקת אל העבר והפקת לקחים ממנו, נוכל להצמיח הווה ועתיד טובים בהרבה מאלו שידענו.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי נשיא הבונדסטאג, אני סמוך ובטוח כי ברוח הדברים שעליהם שוחחנו גם במפגשינו הקודמים, ומכוח הידידות והקשר המיוחד בין מדינותינו, נשכיל לבנות גשר איתן שישמש את הדורות הבאים; גשר של שיתופי פעולה, גשר של ידידות, גשר של אמונה משותפת באותם ערכים.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הכנסת והעם בישראל: ברוך אתה בבואך לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את נשיא הבונדסטאג, פרופסור נורברט לאמרט, לשאת את נאומו.

נורברט לאמרט: (נושא דברים בשפה הגרמנית; להלן תרגומם הסימולטני) כבוד נשיא המדינה, אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, מכובדי חברי הכנסת, גבירותי ורבותי – (אומר בעברית:) תודה רבה על ההזמנה וקבלת הפנים הידידותית.

נורברט לאמרט: זה כבוד רב עבורי לדבר לפניכם כאן בשפת האם שלי.

נורברט לאמרט: (מחיאות כפיים) זוהי זכות וגם שמחה לא מבוטלת בעבורי לשאת דברים לפני חברי הכנסת בישראל, מולדתם של יהודים מכל רחבי העולם, כאן בכנסת, מקום שבו פועם לבה של מדינה דמוקרטית איתנה, חברה פתוחה וחופשית, של הדמוקרטיה המתפקדת היחידה במזרח התיכון.

נורברט לאמרט: אני נרגש מקבלת הפנים הלבבית, אדוני היושב-ראש, מן ההזמנה בכלל ומהטקס החגיגי, שאין הוא מובן מאליו כלל וכלל – כל אותו משמר כבוד צבאי לנשיא פרלמנט זר, ועל אחת כמה וכמה לאזרח גרמני, ועוד בכנסת, ולצלילי ההמנון הגרמני.

נורברט לאמרט: קבלת הפנים שזכיתי לה אצלכם כבר בביקורי הרשמי הראשון אצלכם, בשנת 2007, הייתה אחת החוויות המרשימות ביותר בחיי הפוליטיים.

נורברט לאמרט: אני רוצה להודות לכם על ההזמנה שלכם גם בשם חברות וחברי נשיאות הבונדסטאג שבאו אתי.

נורברט לאמרט: גבירותי ורבותי, כמו הרבה מן הגרמנים גם אני חש קשר עמוק למדינתכם.

נורברט לאמרט: אני נזכר במפגשים מרשימים מאוד עם בני-נוער ועם מבוגרים, אזרחי מדינת ישראל, מדענים, אמנים ופוליטיקאים.

נורברט לאמרט: יש לי זיכרון חי ותוסס במיוחד מן המפגשים שחוויתי בביקורי הראשון בישראל, בשנת 1981, אז הייתי איש צעיר שנבחר לא מכבר לשמש כחבר הבונדסטאג.

נורברט לאמרט: ההתנהגות המאופקת, אותה גישה עצורה כלפינו, אנו חברי הפרלמנט הגרמני – כל זה היה מורגש, אבל הבנתי את זה אז כמו שאני מבין את זה היום.

נורברט לאמרט: חלפו 15 שנה מהיום שבו קשרו מדינותינו קשרים דיפלומטיים – שנות דור מאז אותה מלחמת שמד שלא נודעה כמוה בהיסטוריה, וזאת כדי למחוק את חיי היהודים באירופה.

נורברט לאמרט: לגבי רבים מחברי הכנסת הייתה השואה משהו ישיר, התנסות ישירה.

נורברט לאמרט: העובדה שלפני 70 שנה בא לקצו הרצח הבלתי-ניתן לתפיסה, והעובדה שהתבוסה במלחמה הזאת שחררה גם אותנו, הגרמנים, ממנגנון שהשחית את כבוד האדם, צוינו אצלנו ב-8 במאי.

נורברט לאמרט: חוויה מיוחדת מהביקור שלי ב-1981 הייתה במהלך דיון שנחקק בזיכרוני, ובו הועלתה השאלה כיצד ניתן להביא ל"נורמליזציה" ביחסים בין שתי המדינות.

נורברט לאמרט: כבר אז הייתי משוכנע שהיחסים בין שתי המדינות שלנו לעולם לא יוכלו להיות "נורמליים"; הם גם לא אמורים להיות כאלה.

נורברט לאמרט: לעולם אסור להם להיות יחסים נורמליים גרידא.

נורברט לאמרט: לאור ההיסטוריה שמקשרת באופן גורלי את שתי המדינות שלנו, אפשר לומר שהיחסים בינינו תמיד יהיו יחסים מיוחדים – כך ניסח זאת נשיא גרמניה יואכים גאוק.

נורברט לאמרט: עמוס עוז, הסופר הידוע, אמר: אינטנסיביים – כן, אבל לא נורמליים.

נורברט לאמרט: האינטנסיביות של יחסי הידידות בין שתי המדינות שלנו היא למעשה נס היסטורי, בעיקר הודות לסמכותיות שגילו שני מנהיגים דגולים ורבי-ניסיון, קונרד אדנאואר ודוד בן-גוריון, והודות למפגש הגורלי ביניהם בהיסטוריה של שתי המדינות.

נורברט לאמרט: זמן קצר לאחר הקמת מדינת ישראל מתוך אפר השואה ולאחר כינון הרפובליקה הפדרלית מתוך חורבות המשטר הנאצי, היו לשניהם הגדולה, התבונה והנחישות להחליט בעד התחלה חדשה.

נורברט לאמרט: כבר בשנת 1952 חתמו שתי המדינות על הסכם, שאומנם לא יכול היה להחזיר דברים על כנם – לא היה אפשר לתקן את מה שאינו ניתן לתיקון – אולם הוא שימש צעד ראשון להתקרבות הדדית, וזו הושלמה עם חילופי שגרירים ב-12 במאי 1965.

נורברט לאמרט: במלאות 50 שנה לאירוע ההיסטורי הזה אמר נשיא מדינת

נורברט לאמרט: כם בביקורו בגרמניה בחודש שעבר כמה קשה היה לו אישית לקבל באותה העת את כינון היחסים הדיפלומטיים עם גרמניה, אף שהוא היה מודע לערכם.

נורברט לאמרט: נשיא המדינה ראובן ריבלין הבליט את ההיגיון הפוליטי ואת הפרגמטיות שננקטו אז, על מנת להדגיש עוד יותר את מה שבמהלך השנים התפתח והבשיל להיות שותפות וידידות של אמת.

נורברט לאמרט: אדוני הנשיא, החוויה הזאת, הניסיון הזה הוא למעשה דבר שיכול להביא אותנו להציע לכם להשתמש בכך כדי להתגבר על דברים מן העבר.

נורברט לאמרט: כי אם התאפשר דווקא בין גרמניה לבין ישראל להצמיח ידידות, הרי שאין דבר פוליטי שאי-אפשר לפתור בתבונה.

נורברט לאמרט: אדוני הנשיא, גבירותי ורבותי, היום היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין ישראל מהווים "גשר מעל התהום" – אני מצטט את שמעון פרס בהופעתו הבלתי-נשכחת בפני הבונדסטאג הגרמני לפני חמש שנים – וגשר שכזה זקוק גם לעמודים וגם ליסודות, ואלה הערכים המשותפים שאנחנו מבססים את היחסים עליהם, ועליהם נבנה גם שיתוף הפעולה הפוליטי האינטנסיבי בין המדינות שלנו.

נורברט לאמרט: זה גם הבסיס לחילופי תרבות וקשרי מסחר אינטנסיביים במספר רב של תחומי שיתוף פעולה – בין אוניברסיטאות, במדע, וגם מעל 100 קשרים בין ערים תאומות.

נורברט לאמרט: עצם העובדה שתל-אביב מצד אחד וברלין מצד שני מהוות מוקד משיכה קסום לבני-נוער, לכל אחת מהמדינה האחרת – כל זה מצביע על השינוי המתחולל במערכת היחסים החברתיים, וגם על היכולת שלהם להשפיע על הדורות הבאים.

נורברט לאמרט: אנחנו מכירים במיוחד טובה על כך שלאחר העבר הטראומטי של הדיקטטורה הנאצית ושל השואה, יהודים יכולים לשוב ולכונן את חייהם בגרמניה.

נורברט לאמרט: בשבילי, זו לא רק הצהרת האמון הטובה ביותר שניתנת לדמוקרטיה הגרמנית השנייה.

נורברט לאמרט: ולכן, מביש שיש עדיין התפרצויות אנטישמיות ברחבי אירופה, ועלינו להיאבק בהן בנחרצות.

נורברט לאמרט: משום כך בכוונתנו לארגן בשנה הבאה בברלין ועידה בין-פרלמנטרית משותפת למאבק באנטישמיות.

נורברט לאמרט: ידוע לנו כי בשום מקום אחר בעולם לא היו לאנטישמיות השלכות איומות יותר מאשר בגרמניה, ואני חוזר על מה שאמרתי במליאה של הבונדסטאג הגרמני פעמים רבות: אנטישמיות, בכל מקום שלא תהיה, היא בלתי מתקבלת על הדעת, ואילו בגרמניה היא אינה נסבלת.

נורברט לאמרט: גבירותי ורבותי, עם כל ההבדלים שנובעים מההיסטוריה, מהמורשת הדתית והתרבותית, מההתפתחויות באזורים שונים בעולם, עם כל המשברים והסכסוכים המאפיינים אותם, יש בינינו דברים משותפים.

נורברט לאמרט: על אזרחי גרמניה ועל אזרחי ישראל כאחד מוטלת אחריות מיוחדת לאזור שבו מדינתם נמצאת: גרמניה באירופה וישראל במזרח התיכון.

נורברט לאמרט: האתגרים המוצבים בפני שתי המדינות שונים במהותם, ואני גם לא מתעלם מהעובדה שלמדינתי יש יתרון כפול: גרמניה מוקפת, ללא יוצא מן הכלל, במדינות ידידותיות ודמוקרטיות, והיתרון הזה לא קיים בישראל.

נורברט לאמרט: שתי החברות, הגרמנית והישראלית, מטפחות, נוסף על כך, תרבות פוליטית שאינה חוששת לעמת גישות ואינטרסים שונים, אלא מוצאת ביטוי לחברה רב-אנפית ופתוחה.

נורברט לאמרט: בישראל כמו בגרמניה, הפרלמנט הוא הבימה שעליה מנהלים עימותים באופן גלוי; הכנסת היא המקום להתמודדות דמוקרטית בנושאים השנויים במחלוקת על מנת להביא לפתרונם באופן הוגן ומבוסס.

נורברט לאמרט: חילוקי דעות הם דבר שקיים לא רק בפרלמנט, על כל המחנות והסיעות הפוליטיות שבו, אלא גם בין בתי פרלמנט שונים.

נורברט לאמרט: לא רק ההתמודדות עם חילוקי הדעות, אלא גם ההכרה בהם, בריש גלי, כפי שכבר אמרת, אדוני היושב-ראש.

נורברט לאמרט: ביקורת היא פעולה לגיטימית ולפעמים אין לוותר עליה – גם ודווקא בין ידידים.

נורברט לאמרט: רבע מאה, 25 שנה לאחר נפילת מסך הברזל באירופה, אנחנו רואים שהמשמעות של הגבולות פחתה, אבל לא בכל מקום זה כך.

נורברט לאמרט: משום כך אנחנו מבינים את הדאגה של ישראל, שאין לה עדיין גבולות קבע.

נורברט לאמרט: אנחנו בטוחים שלישראל יש אותה הזכות לחיות כמו שכנותיה, עם גבולות בין-לאומיים מוכרים, כשהיא פטורה מפחדים, מטרור ומאלימות.

נורברט לאמרט: אנחנו לא מתעלמים, כמובן, מן העובדה שגם לישראל יש אחריות למצב באזור ובשטחים הפלסטיניים.

נורברט לאמרט: דיון חיוני בסוגיה הזו חייב להתנהל דווקא כאן בישראל, אצלכם, וזה אומנם מתנהל – לעתים בלהט – אבל אנחנו תמיד רואים איך הדברים מתנהלים באופן דמוקרטי, גם בחברה ובמיוחד פה בכנסת.

נורברט לאמרט: השאלה של שלום בר-קיימא באזור היא שאלה שמעסיקה גם את הקהילה הבין-לאומית וגם אותנו הגרמנים.

נורברט לאמרט: אנחנו מכירים באחריות המיוחדת שלנו כלפי מדינת ישראל, והיא חלק מה-raison d'être של המדינה שלי, כפי שאמרה אנגלה מרקל בנאומה כאן.

נורברט לאמרט: הקנצלרית חזרה ואמרה אז כי ביטחונה של מדינת ישראל ופתרון קבע יתקבלו רק במסגרת של שלום יציב עם השכנות הערביות, ואני מאשר זאת: יש הרבה נושאים שנתונים למשא-ומתן, אך לא כך הדבר לגבי זכות הקיום של ישראל.

נורברט לאמרט: עם זאת, צריך לנהל משא-ומתן כדי לפתור את הסכסוך עם הפלסטינים.

נורברט לאמרט: מדינה פלסטינית יציבה, שוחרת שלום, תענה גם על צורכי הביטחון של מדינת ישראל, לדעתנו.

נורברט לאמרט: רק כך, לפי תפיסתנו, יהיה אפשר להבטיח שלום בר-קיימא באזור כולו.

נורברט לאמרט: זאת העמדה של ממשלת גרמניה, והיא מיוצגת גם על-ידי רוב לא מבוטל של כל סיעות הבונדסטאג הגרמני.

נורברט לאמרט: גבירותי ורבותי, חברים, משנת 2008 מתקיימים מפגשי התייעצויות בין ממשלותינו, ובהם עולים רעיונות חשובים.

נורברט לאמרט: הקשרים הבין-פרלמנטריים של שתי המדינות מחזקים את ההבנה ההדדית.

נורברט לאמרט: מכיוון שבשנה זו אנחנו חוגגים את יום השנה ה-25 לאיחוד גרמניה, אני רוצה להזכיר לכם שבשנת 1990 כיהנו באותה העת שתי נשיאות פרלמנט שהדגישו את האחריות של גרמניה כולה כלפי המדינה היהודית.

נורברט לאמרט: נשיאת הבונדסטאג דאז ריטה זיסמוט ונשיאת מועצת העם במזרח-גרמניה, שהייתה הנשיאה הראשונה שנבחרה בבחירות חופשיות, סבינה ברגמן-פול, ביקרו יחד בירושלים על מנת להרגיע את החששות מפני האיחוד של שתי מדינות גרמניה וכדי לקדם הבנה ואמון.

נורברט לאמרט: יושב-ראש הכנסת דאז דב שילנסקי, שאיבד את כל בני משפחתו בשואה, אמר שלעולם לא יושיט את ידו לגרמני, אבל הוא שוחח במשך כשעתיים עם שתי הנשיאות הגרמניות, ובתום השיחה הושיט להן את ידו.

נורברט לאמרט: זה היה רגע מרגש; אירוע שסימל לא רק פשרה ופיוס ביניהם, אלא את המעמד של מערכת היחסים בין גרמניה לישראל ובין שני בתי הפרלמנט.

נורברט לאמרט: היחסים ההדוקים המבוססים על אמון בין הכנסת לבונדסטאג מתבטאים, בין השאר, בביקורים הדדיים ובהשתתפות בתוכנית הבין-לאומית למלגות IPS במסגרת חילופי עובדים, ודרכה גם נרקמו קשרים אישיים רבים.

נורברט לאמרט: המפגשים בין נשיאויות הפרלמנטים שנערכים היום כאן בירושלים והמפגש שייערך השנה בברלין הם ביטוי מובהק לרצון שלנו להמשיך ולהדק את מערכת היחסים הזאת.

נורברט לאמרט: אנחנו רוצים להקים פורום פרלמנטרי שנתי כדי להיפגש ולדון באופן קבוע על נושאים אקטואליים משותפים.

נורברט לאמרט: זה סימן ברור, וזה גם אות רב-משמעות לדרך שבה שני בתי הפרלמנט והמדינות צריכים להתקדם.

נורברט לאמרט: גבירותי ורבותי, עמיתים ועמיתות יקרים, עמיתי בכנסת, חברים, ידידוּת היא לא דבר שמרוויחים.

נורברט לאמרט: ידידוּת היא מתנה; מתנה שאין לתבוע אותה, וודאי וודאי בין גרמניה לישראל.

נורברט לאמרט: אבל ידידוּת מחייבת טיפוח, ובמובן זה ברצוננו להמשיך ולהדק את הקשרים ולפתחם.

נורברט לאמרט: בשנה המיוחדת הזאת, אנחנו גאים בשותפות ובידידות שלנו, בין גרמניה לישראל.

נורברט לאמרט: אני מודה על הידידות הזאת, אבל היא גם מחויבות ומשימה מתמדת.

נורברט לאמרט: (בעברית:) אנחנו אסירי תודה על הידידות שלנו וגאים בשותפות שלנו.

נורברט לאמרט: תודה רבה.

נורברט לאמרט: שלום.

נורברט לאמרט: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה ונשיא הבונדסטאג של גרמניה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מאוד מודה לנשיא הבונדסטאג על דבריו החשובים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכריז על הפסקה של חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בתום חמש הדקות נחדש את המליאה לצורך חקיקה בקריאה טרומית.

בשעה 12: הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015 [הצעת חוק פ/1206/20; נספחות.

בשעה 12: ]

טלי פלוסקוב: חברות וחברי הכנסת, אני מחדשת את הישיבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדיון בהצעות חוק.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הראשונה – הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש, יש לך עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק שלך.

טלי פלוסקוב: ישיב שר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

טלי פלוסקוב: יש לנו גם הצמדה לחוק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת קיש, יש לך עשר דקות להצגת ההצעה שלך.

יואב קיש: שלום, גברתי היושבת-ראש, שרים, חברות וחברי הכנסת – – –

טלי פלוסקוב: רגע, שנייה בבקשה, אני מתנצלת על העצירה.

טלי פלוסקוב: רבותי, חברת הכנסת בירן, חברת הכנסת קורן, חבר הכנסת רוזנטל, אנחנו התחלנו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני.

טלי פלוסקוב: אנחנו התחלנו.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רוזין.

טלי פלוסקוב: לא נעים לי לקרוא לשרה, אבל בכל אופן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: גברתי היושבת-ראש, שרים ושרות, חברות וחברי הכנסת, שלום.

יואב קיש: כוחה של שרשרת נמדד על-פי חוזקה של החוליה החלשה; כוחה של חברה נמדד על-פי חוזקם של החלשים שבה.

יואב קיש: אני רוצה לספר לכם על אהוד.

יואב קיש: אהוד בן-פורת, בן 42, מתגורר בקריות.

יואב קיש: אהוד נולד כשחבל הטבור סביב צווארו.

יואב קיש: לא הגיע חמצן למוחו, וכתוצאה מכך נגרמה לו פגיעה מוחית מזערית, MBD – Minimal Brain Damage.

יואב קיש: פגיעה זו מזכה אותו ב-60% נכות ומתבטאת ברעד תמידי בכל הגוף.

יואב קיש: לפעמים נפגע מעט הדיבור, בעיקר כשהוא מתרגש.

יואב קיש: עם זאת, אהוד מסוגל לעבוד במשרה אשר כוללת פעולות כמו מענה טלפוני ופרונטלי, משרות הכוללות סביבת עבודה ממוחשבת או כל עבודה משרדית כלשהי.

יואב קיש: עם השנים פיתח אהוד שיטות משלו על מנת להתגבר על הקשיים, והצליח להוציא תעודה של בוגר י"ב כיתות בעמל רב.

יואב קיש: אהוד הוא אוטודידקט ובעל תחומי עניין מגוונים.

יואב קיש: בזמנו הפנוי הוא לומד המון על תרבות ובעיקר על מוזיקה, ואף הוציא לאור שני ספרי שירה.

יואב קיש: אהוד חש שהוא מעורר רתיעה בקרב החברה, וזה מתסכל.

יואב קיש: הבחור הוא נעים הליכות, נכון לעבודה קשה ומאומצת, בעל תעודת מקצוע של מזכיר רפואי, ואף התנדב תקופה ארוכה בבית-חולים באזור מגוריו, אולם הוא התקשה למצוא עבודה אמיתית אשר שכרה בצדה, עבודה אשר תאפשר לו לעמוד על הרגליים ולמצוא את המקום שלו בעולם.

יואב קיש: הוא היה מוכן לתת את כל-כולו כדי להוכיח שהוא טוב במקצוע שלו.

יואב קיש: בתחילת החודש, אני שמח לעדכן, אהוד התקבל לעבודה בקופת-חולים "מכבי", והם זכו בו.

יואב קיש: החוק לשילוב אנשים עם מוגבלויות הוא החוק הראשון אשר בחרתי להוביל.

יואב קיש: כחבר סיעת הליכוד, אשר חרתה על דגלה שוויון הזדמנויות, אין מסר יותר ברור שיוצא מהבית הזה בהעברת החוק הזה.

יואב קיש: מטרת החוק היא להבטיח ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלויות במגזר הציבורי.

יואב קיש: עכשיו, קצת מספרים על המצב בישראל: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מדווחת על 880,000 איש.

יואב קיש: בסקר של התמ"ת מ-2012 – 720,000 אנשים עם מוגבלות קשה בגילי העבודה, ודרך אגב, שני-שלישים מהם בתפקוד מלא.

יואב קיש: הדור השני – 320,000 ילדים עם צרכים מיוחדים.

יואב קיש: בסך הכול, יש מעל למיליון נשים, גברים וילדים עם מוגבלויות.

יואב קיש: ביטוח לאומי משלם לכ-300,000 זכאי קצבה, ונכי צה"ל הם כ-70,000.

יואב קיש: למעשה, כל השאר אינם מוכרים על-ידי המוסד לביטוח לאומי והם לא מקבלים שירותי שיקום מהמדינה – נכים נפקדים, השקופים הכי שקופים.

יואב קיש: המגזר הפרטי כבר החל לפעול בנושא, ולאחרונה נחתם בהסכם הקיבוצי בין ההסתדרות למעסיקים על העסקת אנשים עם מוגבלויות בשיעור של 3% בכל חברה המונה מעל 100 איש בשילוב עם ממונה מהחברה, שיוגדר ממונה שילוב.

יואב קיש: גם החלטת ממשלה קיימת בנושא, ולמעשה רק אנחנו, באולם חקיקה זה, עדיין לא פעלנו בעניין.

יואב קיש: אני רוצה לצטט מדוח מבקר המדינה 2012: "על-פי הערכות שביצע מינהל מחקר וכלכלה שבמשרד הכלכלה בשנת 2012, סך אובדן התוצר המשקי לשנה בשל אבטלה של אנשים עם מוגבלות הוא כ-5 מיליארד ש"ח.

יואב קיש: מלבד ההיבט הכלכלי, חשובה העסקתם של אנשים עם מוגבלות גם מן ההיבטים האישיים והחברתיים, שכן היא מהווה עבורם כלי לקידום עצמאות אישית, הערכה עצמית ואיכות חיים.

יואב קיש: תעסוקה של אנשים עם מוגבלות אף תורמת לשינוי ביחס הציבור כלפיהם, להכרה בהם ולקבלתם כחלק יצרני ותורם בחברה.

יואב קיש: שילובם של אנשים עם מוגבלות בתעסוקה יועיל לכל הצדדים – ירוויחו ממנו המועסקים, אך גם המשק והחברה הישראלית בכללה – מצב של win-win.

יואב קיש: המצב בעולם – אתן לכם כמה דוגמאות – בגרמניה כל גוף עם 25 עובדים ומעלה מחויב בשילוב של 5%, אחרת הוא מקבל קנס; ארצות-הברית – החל מ-1 בינואר 2015 כל חברה שהיא ספקית של הממשלה האמריקנית או של גופים ממשלתיים ועושה עסקאות בהיקף של 50,000 דולר ומעלה, עם 100 עובדים ומעלה, חייבת להעסיק 7% עובדים עם מוגבלויות.

יואב קיש: זה בכל קטגוריה של העסקה: עובדים פשוטים, מנהלים זוטרים וגם בהנהלת החברה.

יואב קיש: הדברים דומים במדינות אירופה – צרפת, בלגיה, סקנדינביה ועוד.

יואב קיש: שילובם של אנשים אלו במגזר הציבורי והפרטי יחזק את המשק הישראלי ואת הכלכלה ויעודד צמיחה.

יואב קיש: צריך להבין: אנחנו לא עוזרים להם – הם עוזרים לנו.

יואב קיש: הם עוזרים לנו להיות חברה טובה יותר, חברה שבה השונה הוא שווה, חברה שבה לכל אחד יש הזדמנות שווה גם אם יש לו מוגבלות כזו או אחרת.

יואב קיש: אנחנו לא מבקשים הנחות.

יואב קיש: למעסיקים קיימים יתרונות ברורים בהעסקת עובדים אלו: נאמנות, יושר ויושרה, עבודה לטווח ארוך, הכרת תודה ומוטיבציה גבוהה.

יואב קיש: כל אלה נמצאים בעובדים שמשתלבים.

יואב קיש: אני רוצה לציין שחוק זה נתמך על-ידי משרדי הממשלה, ויחד עם משרד הרווחה ומשרד הכלכלה הוא יובא למליאה לקריאות הבאות ולסיום החקיקה.

יואב קיש: אני שמח לראות פה את השר חיים כץ.

יואב קיש: חיים, אני רוצה להודות לך אישית על התמיכה וההעברה של החוק הזה בוועדת השרים; לשר אריה דרעי, שנקט עמדה ברורה חד-משמעית לתמיכה בחוק; גם לשר משה כחלון שהעביר את המסר של חוק זה ודאג שיקודם, ולכלל חברי שרי הליכוד בוועדת השרים לחקיקה שתמכו בחוק זה פה-אחד.

יואב קיש: תודה מיוחדת לחברת הכנסת נורית קורן, חברתי מסיעת הליכוד, אשר הייתה שותפה מלאה אתי בקידום והובלת הליך החקיקה.

יואב קיש: נורית, תודה רבה.

יואב קיש: חברים נוספים מהבית הזה תמכו בהצעתי, חברי הכנסת דוד ביטן, מיקי זוהר, אורי מקלב, אלי כהן, ניסן סלומינסקי, יצחק וקנין ורוברט אילטוב.

יואב קיש: יש לחוק הזה שותפים רבים גם מחוץ לכנסת ישראל.

יואב קיש: תודה לאורן הלמן, שייסד את דף הפייסבוק "סיכוי שווה", קהילה וירטואלית שנאבקת למען שילוב אנשים עם מוגבלויות בעבודה ובחברה.

קארין אלהרר: – – –

יואב קיש: חכי, גם הוא יקבל תודה.

יואב קיש: "סיכוי שווה" נאבקת למען העסקתם של אנשים עם מוגבלויות מדי יום ביומו.

יואב קיש: נמצאים פה באולם עורך-דין ולאדי גור-ארי שהיה שותף לניסוח החוק.

יואב קיש: ולאדי עצמו הוא דוגמה לשילוב מוצלח של אדם עם מוגבלות במגזר הציבורי.

יואב קיש: כמו כן, נמצאים פה אדם פנקס, אהוד בן-פורת ומיכל עמרני שנלחמים למען השילוב.

יואב קיש: הצעת החוק הזו שייכת לבית הזה כולו וחוצה מפלגות.

יואב קיש: חברי חבר הכנסת איציק שמולי קידם הצעה דומה בכנסת הקודמת, וצירף את הצעתו להצעה זו, וביחד, אופוזיציה וקואליציה, נביא בשורה חברתית למדינת ישראל.

יואב קיש: אני קורא לכלל הבית ולכלל חברי הכנסת: הצביעו בעדה.

יואב קיש: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1042/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כפי שכבר ציינתי, הוצמדה להצעה הזו הצעה של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, יש לך שלוש דקות להציג לנו את ההצעה שלך.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, מה זה?

איציק שמולי: אני – רק שלוש דקות.

איציק שמולי: זה לא יספיק כדי לתאר את התחושות.

איציק שמולי: אז אני אגש לעניין.

אילן גילאון: – – –

טלי פלוסקוב: זה התקנון.

אילן גילאון: אתה כבר אמרת בכנסת הקודמת, איציק.

איציק שמולי: אני כל כך שמח וגאה לעמוד פה היום ולהציג את הצעת החוק הזו, שהתחלנו לקדם אותה בכנסת הקודמת בתמיכה של 81 חברי כנסת.

איציק שמולי: זה מקום טוב להודות גם לאילן גילאון וגם לחברת הכנסת אלהרר ולרוברט, שקידמו אתי, יחד עם עוד חברים, את ההצעה הזאת בכנסת הקודמת.

איציק שמולי: יותר מדי שנים שוק התעסוקה הישראלי מתייחס לאנשים עם מוגבלות בזלזול – שם אותם בפינה הכי חשוכה והכי נידחת בחדר.

איציק שמולי: אם אנחנו אומרים לילדים שלנו בבתי-הספר שנכון לשלב אנשים עם מוגבלות בכיתות הנמוכות ביותר, בוודאי ובוודאי נכון לעשות את זה גם במקומות העבודה של ההורים שלהם.

איציק שמולי: מה שקורה בשנים האחרונות – והזכיר את זה, את דוח מבקר המדינה, לפני כן חבר הכנסת קיש – הוא שהגענו למקום מאוד מאוד חמור, שבו אנשים עם מוגבלות כמעט שלא משולבים בסקטור הציבורי במדינת ישראל.

איציק שמולי: אתם יודעים, בתחילת הדרך לא היו לנו כל כך הרבה יומרות, והופתענו לטובה גם מהמהלך של ההסתדרות ושל ארגוני המעסיקים, אבל בואו נגיד את האמת, לא היו לנו כל כך הרבה יומרות לגבי המעסיקים הפרטיים.

איציק שמולי: ונוצר מצב שהוא אבסורדי, פשוט אבסורדי, שלפני שהמדינה מחילה את החובה הקדושה הזאת של שילוב אנשים עם מוגבלות על עצמה, אז החובה הזאת כבר קיימת על אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: אז הצעת החוק הזאת באה לעשות סדר בעניין ולקבוע שבגופים ציבוריים – וההגדרה מהו גוף ציבורי מפורטת בחוק – תוחל חובת העסקה של אנשים עם מוגבלות בהיקף של לפחות 3%, וזה כולל כל גוף ציבורי שמעסיק 25 עובדים ויותר.

איציק שמולי: אני רוצה לומר שיש כמה וכמה יתרונות להצעת החוק, ומעל הכול היתרון החברתי.

איציק שמולי: מגילת העצמאות שלנו מדברת על שוויון זכויות גמור לכול, אבל כשאתה איש עם מוגבלות אז כנראה זה לא חל לגביך במדינת ישראל.

איציק שמולי: יש גם תועלת כלכלית להצעת החוק – עובדה היא שהממשלה בעצמה קובעת שהמשק ירוויח למעלה מ-5 מיליארד שקלים מההכנסה של אנשים עם מוגבלות למעגל התעסוקה.

איציק שמולי: ובנימה של סיכום, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שמגיעה תודה גדולה גם לממשלה – השרים כץ, דרעי, כחלון וכל מי שתמך בהצעת החוק – לארגונים החברתיים, לאורן הלמן, שהתחיל את כל המהלך, ולוולאדי גור-ארי, שסייע לי בכתיבת הצעת החוק.

איציק שמולי: אני מאוד שמח על שיתוף הפעולה בין הקואליציה לבין האופוזיציה.

איציק שמולי: חבל לי שיהיה מצב שציבור האנשים עם מוגבלות והזכות שלהם להשתלב ייפלו קורבן למאבקי אגו במליאה, ולכן שמתי את הכול בצד, והלוואי שנלך מכאן לדרך משותפת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

איציק שמולי: ובסופו של דבר, גם תודה גדולה לצוות ועדת הרווחה, לווילמה מאור – חיים כץ, אתה אמרת כל פעם מעל הדוכן את המשפט הזה: למנהלת המיתולוגית של ועדת העבודה והרווחה וילמה מאור – וכמובן ליועצת המשפטית נועה בן-שבת, ואני קורא לחברי לתמוך בהצעת החוק.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: ישיב שר הכלכלה אריה מכלוף דרעי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, חבר הכנסת יואב קיש ריגש מאוד כשנתן דוגמה אחת, אבל דוגמה חיה, מה קורה לאדם כמונו שאיתרע מזלו והוא עם מוגבלות – מה עובר עליו יום-יום, שעה-שעה, במשך שנים ארוכות.

אריה מכלוף דרעי: וננסה לחשוב מה עובר על משפחתו, מה עובר בבית, מה ההבדל כשאדם כזה נמצא במקום עבודה מכובד, מתפרנס בכבוד, מעסיק את עצמו, החברה מכירה בו, הוא משתלב בחברה, הוא חוזר הביתה עם כבוד – ואנחנו יודעים שכבוד זה הדבר החשוב ביותר שיכול להיות לאדם, יותר מכל דבר אחר; כבוד נחות, חלילה, יכול לחסל אישיות של בן-אדם ואת כל הבית שלו.

אריה מכלוף דרעי: ולכן החוק הזה הוא חוק חשוב מאוד, וחברי הכנסת, באמת יישר כוחכם.

אריה מכלוף דרעי: אני תומך בחוק הזה והממשלה תומכת בחוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לפני זה באיזה כנס שהיה כאן בכנסת, שיזמה חברת הכנסת מרב מיכאלי, על התעמרות במקומות עבודה – אני לא אומר את זה בשביל לקנטר חלילה, אני אומר את זה סתם כדי שיירשם בפרוטוקול, ואני חושב שכדאי לקבוע נורמות חדשות בעניין.

אריה מכלוף דרעי: לפני לא הרבה זמן, חודשים מספר, ישבתי באופוזיציה – במשך שנתיים.

אריה מכלוף דרעי: ולצערי, היה נוהג בקואליציה הקודמת, חד-משמעי: לא משנה מה אתה מציע – נגד.

אריה מכלוף דרעי: וראינו את זה כל הזמן, כשהצעות זועקות, והקואליציה התגבשה כאיש אחד, בלב אחד, להצביע נגדנו בכל נושא.

אריה מכלוף דרעי: זה מאוד צרם לי.

אריה מכלוף דרעי: בסך הכול הרי כולנו מחפשים את טובת העניין.

אריה מכלוף דרעי: אז נכון – אופוזיציה, צריך להפיל ממשלה, צריך להתנגד בתקציב, צריך להתנגד בנושאים מדיניים, אידיאולוגיה, אבל בנושאי חקיקה יומיומית, כשמדובר על דברים גורליים של חיי האזרח – ולכן אני אמרתי, אני נוהג אחרת, ואני מקווה שגם הקואליציה הזאת מוכיחה כבר אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שכשהאופוזיציה תציע הצעות חוק טובות, חברתיות, אנחנו נתמוך בה, ואני מקווה שגם האופוזיציה תתמוך בנו כשאנחנו נביא לכאן דברים חברתיים, אולי אפילו לפעמים כעזרה בתוך הקואליציה כשלא כולם מסכימים לדברים הללו.

אריה מכלוף דרעי: לכן אנחנו, חבר הכנסת שמולי, תומכים בחוק הזה, ואני מקווה ששיתוף הפעולה הזה של האופוזיציה והקואליציה בנושאים חברתיים, בנושאים שקשורים לחיי האזרח, לכבוד שלו, לפרנסה שלו, לזכויות שלו, ובעיקר למיעוטים – המגזר הערבי או הנשים או המוגבלים או מגזרים אחרים – נתלכד בלי שיקולים של אופוזיציה וקואליציה ונתמוך בזה.

אריה מכלוף דרעי: הצעת חוק חשובה.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע לחברי הכנסת, לחברי, לתמוך כולם בחוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

ישראל אייכלר: רק שלא ידרשו מהם תארים אקדמיים.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו נצביע בנפרד – –

מרב מיכאלי: יישר כוח – – –

דב חנין: יישר כוח.

קריאות: יישר כוח.

טלי פלוסקוב: – – על כל הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו היא ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואנחנו נצביע על העברת ההצעה הזאת להכנה לקריאה ראשונה לוועדה הזאת.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: ההצעה הראשונה, של חבר הכנסת יואב קיש – הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015 – נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: רבותי, 45 חברי הכנסת בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: ההצעה הועברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 48 חברים בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1257/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול החרגת תאגידים בנקאיים וביטוחיים), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת סבטלובה, עשר דקות להצגת ההצעה.

טלי פלוסקוב: ישיב על ההצעה – שוב – שר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: עשר דקות.

קסניה סבטלובה: ביום ראשון האחרון ועדת השרים לחקיקה הפילה את ההצעה שלי להכניס תיקון בחוק הגנת הצרכן ולמנוע את ההחרגה של התאגידים הבנקאיים ושל חברות הביטוח – – –

טלי פלוסקוב: גברת, דקה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת דקה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: מי שרוצה לדבר – אפשר לצאת מהאולם לדבר.

טלי פלוסקוב: אי-אפשר לעבוד ככה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, תמשיכי.

קסניה סבטלובה: החלת החוק על הבנקים וחברות הביטוח חשובה מאוד, כי רק שם יש אכיפה אזרחית, פיצוי ללא הוכחת נזק עד 50,000 שקלים במקרה של הטעיה, וכך אין תלות ברגולטור – זה שהבטיח כבר לפני חמש שנים להתקין תקנות לגבי גודלן של האותיות הקטנות בפרסומים ועד היום זה לא קרה.

קסניה סבטלובה: יש עוד הרבה בעיות – רבות ונוספות – ברגולציה, אשר איננה קיימת היום בפועל.

קסניה סבטלובה: תיקים רבים נופלים בבתי-משפט לא מפני שלא הייתה הטיה אלא בגלל ההחרגה, והשופטים לא מסתירים את העמדה שלהם.

קסניה סבטלובה: הם לא אומרים שאין הטיה אלא אומרים שבגלל ההחרגה של הבנקים וחברות הביטוח הם מפילים את התיקים האלה.

קסניה סבטלובה: קודם כול, מגיעה לנו שקיפות, מגיע לנו לדעת כיצד הצביעו השרים, כיצד הכריעו לגבי החוק החשוב הזה לכולנו.

קסניה סבטלובה: אין כאן עניין של שמאל וימין, אין פה עניין של מגזרים מסוימים.

קסניה סבטלובה: כולנו צרכנים וכולנו זקוקים לתיקון הזה של חוק של הגנת הצרכן, שכרגע מחריג דווקא את השחקנים החזקים ביותר בשוק, שהם הבנקים וחברות הביטוח.

קסניה סבטלובה: הטיעון שאומר שכבר יש אכיפה, כבר יש רגולטור ויש לנו הממונה על הבנקים שאפשר לפנות אליו, אינו עומד במבחן המציאות, כי מדובר בתהליך שהוא מסובך, בתהליך שהוא ארוך וקשה לצרכן הממוצע שרוצה לפנות ורוצה להתלונן על הטיה במקרה שנעשתה על-ידי חברת ביטוח או על-ידי בנק.

קסניה סבטלובה: ברגע זה, עכשיו, חוק הגנת הצרכן, שהוא אולי החוק החשוב ביותר, כי מדובר בחוק העיקרי שמסדיר את היחסים בין נותני השירותים לבין האזרחים והאזרחיות במדינת ישראל, איננו חל על השחקנים האלה.

קסניה סבטלובה: בעצם אנחנו מדברים על עקרון החוקיות: לנו, האזרחים, מותר לעשות הכול, חוץ ממה שהחוק אוסר; כאשר מדובר ברשויות, אסור להן לעשות שום דבר חוץ ממה שהחוק מתיר להן.

קסניה סבטלובה: ועדת השרים לחקיקה, לפי חוק, אין לה פרוטוקולים חשופים.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא יודעים מי הצביע בעד, מי הצביע נגד, והעניין הזה הוא בעייתי מאוד כי אנחנו מדברים על מפלגות שחתמו וחרתו על דגלן את המאבק נגד המונופולים, מאבק נגד הבנקים, והמפלגות האלה קיבלו מנדטים רבים מאוד.

קסניה סבטלובה: כרגע אנחנו נמצאים במצב שבו אותן המפלגות, אותם השרים מהמפלגות האלה, שדיברו קודם על השקופים, שדיברו על אלה שצריך להגן עליהם, על הצרכנים שזקוקים להגנה של כולנו, בעצם הם באים ומצביעים נגד התיקון הזה, שהוא כל כך חשוב לאזרחים והאזרחיות במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אז אני חוזרת ואומרת: אנחנו כאן בכנסת הלוביסטים של הציבור.

קסניה סבטלובה: אנחנו הלוביסטים של הציבור, אז אין לנו מקום להיכנע ללחצים של חברות הביטוח ושל הבנקים שעומדים ומפעילים לחצים, ואנחנו יודעים על השיחות הרבות שנעשו.

קסניה סבטלובה: הייתי רוצה מאוד לראות את הקו הטלפוני, את הפירוט של שיחות הטלפון של ראשי הבנקים, של הלוביסטים שמייצגים, אל השרים הרלוונטיים.

קסניה סבטלובה: אז אני שוב קוראת לחברים שלנו כאן

קסניה סבטלובה: בכנסת לתמוך בהצעת חוק זו ולמנוע את ההחרגה המיותרת מאוד שנעשתה היום בחוק הגנת הצרכן – של הגופים החזקים ביותר בשוק, שכרגע הם נמצאים מעל החוק.

קסניה סבטלובה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני טוענת שאי-אפשר לעבוד ברעש כזה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להפסיק לדבר בתוך האולם.

טלי פלוסקוב: ישיב שר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: הגיעו כאן להבנה שהתשובה וההצבעה יעברו למועד אחר, לכן אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/476/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית (הרשעה בעבירה שיש עמה קלון) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: צריך לציין שתהיה כאן הצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני נמצא במצב המוזר שבו אני מעלה הצעת חוק שהלוואי שלא הייתי צריך להעלות אותה, הלוואי שהייתה מיותרת והלוואי שברור היה לכל אזרח ישראלי שלא ייתכן מצב שאדם שהורשע בעבירה שיש עמה קלון, שהוא עבריין פלילי לשעבר – הוא לא יכול להיות שר, חבר כנסת או ראש עיר.

יאיר לפיד: לצערי, זה לא מספיק ברור לבית הזה.

יאיר לפיד: לעתים נדמה לי שכשאנחנו הולכים פה במסדרונות הממוזגים, כשמסתכלים עלינו מהקירות בן-גוריון ובגין ודיין ורבין, אנחנו לא מודעים מספיק לעוצמת הטינה שיש בציבור כלפי הכנסת, כלפי הממשלה, כלפי השירות הציבורי.

יאיר לפיד: כולנו מסומנים מראש כמושחתים, כגנבים, כעבריינים, כלוקחי שוחד, כמי שבאו לבית הזה לא בשביל לשרת את הציבור אלא בשביל ליהנות ממנו.

יאיר לפיד: כולנו מסומנים מראש כאנשים שלא פועלים לטובת העניין אלא לטובת עצמם.

יאיר לפיד: וכשמביאים חוק כזה יש פה התנגדות בתוך הבית, כאילו זה סביר שישבו פה עבריינים מורשעים, ליד בור השמנת הגדול ביותר של מדינת ישראל.

יאיר לפיד: יהיו אנשים שינסו להפוך את החוק הזה לסיבוב נוסף ביני לבין השר דרעי.

יאיר לפיד: הנושא חשוב מדי, זה לא סיבוב נוסף ביני לבין השר דרעי, וגם לא חסרות דוגמאות אחרות.

יאיר לפיד: בבית-הכלא שלנו ישבו או יושבים או ישבו נשיא, בנו של ראש ממשלה, שר אוצר, שר פנים, ראש ממשלה אחד כבר הורשע, ראשי עיר, חברי כנסת, נבחרי ציבור.

יאיר לפיד: הציבור לא לא-יודע מי נמצא ב"מעשיהו" או ברמלה בכל אחד מבתי-הכלא של מדינת ישראל; הוא לא לא-שם-לב למה הוביל אותם לשם.

יאיר לפיד: ברוב מדינות העולם אין חוק כזה פשוט מפני שברוב מדינות העולם לא היה עולה בדעתו של אף אדם שאדם יכול להיות איש ציבור, להיות מורשע בפלילים, להישלח לבית-סוהר, ואז להגיד שבא לו לחזור.

יאיר לפיד: רק פה הכול כבר כשר והכול אפשרי, אז צריך חוק.

יאיר לפיד: אני לא אומר, חלילה, שאדם שישב בבית-הסוהר לא צריך ויכול לבנות מחדש את חייו – יבורך.

יאיר לפיד: אבל כמו שלא יכול להיות שאתי אלון תשוחרר מן הכלא ותחזור לעבוד דווקא בבנק ליד הכספת, כך אנשים שהורשעו בעבירה שיש עמה קלון לא יכולים לחזור לבית הזה, לא יכולים לחזור לבניין הממשלה, לא יכולים לחזור ללשכת ראש העיר.

יאיר לפיד: זה לא סביר ולא תקין.

יאיר לפיד: לא יכול להיות שהנהג של השר לא יכול להיות נהג אם הוא עבריין מורשע, אבל השר כן יכול להיות שר אם הוא עבריין מורשע.

יאיר לפיד: יש משהו שלא מסתדר, לא בהיגיון הציבורי, לא בניקיון הציבורי, וזו הסיבה שאנחנו מסתובבים עם הזעקה הזאת, שחזרה אל חיינו, שנקראת: מושחתים, נמאסתם.

יאיר לפיד: מקומכם לא בבית הזה.

יאיר לפיד: בשמות פרק י"ח כתוב: "ואתה תחזה מכל העם אנשי חיל יראי אלהים, אנשי אמת שנאי בצע".

יאיר לפיד: אלה האנשים שיכולים וצריכים לכהן בבית הזה, לא עבריינים מורשעים.

יאיר לפיד: אני מבקש מן הכנסת להעביר את הצעת החוק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/469/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: יש לנו הצמדה להצעת החוק הזו, ויציג אותה חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: ההצעה של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני, שלך.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, רבותי וגבירותי השרים, חברי חברי הכנסת, תראו, האמת, זה ממש מוזר לדבר על המובן מאליו.

מיקי רוזנטל: זה פשוט לא ייאמן שבכלל צריך לדבר על זה.

מיקי רוזנטל: ישראל ובני ישראל הם רחמנים בני רחמנים, וטוב שכך.

מיקי רוזנטל: וטוב שכך.

מיקי רוזנטל: אדם יכול לשגות בחייו ולתקן את אורחות חייו ולהחזיר את חובו לחברה ולחזור ולהתקבל ולהיות חבר מלא בחברה.

מיקי רוזנטל: אבל העניין שלפנינו הוא לא זה.

מיקי רוזנטל: הוא לא עניין של מחילה, הוא לא עניין של רחמנים, הוא עניין של נורמה ציבורית.

מיקי רוזנטל: ובנורמה הציבורית אי-אפשר שאדם שכשל בשעה שהיה בתפקידו כנבחר ציבור, מעל בכספי ציבור, מעל באמון הציבור, יחזור ויהיה נבחר ציבור.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה הוא לא הגיוני, הוא לא סביר, אין שום נימוק טוב ורציני לדחות את זה.

מיקי רוזנטל: אגב, אני אומר פעם ראשונה, אני חושב, מעל הדוכן הזה, שגם החוק שאני מציע הוא מגוחך, כי בחברה מתוקנת לא יכול להיות שדבר כזה יקרה.

מיקי רוזנטל: הבריטים קוראים לזה בפשטות It's not done, ולא עושים דברים כאלה.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שמי שכשל בנורמה הציבורית יחזור לשבת במקום ובכיסא של נבחר ציבור.

מיקי רוזנטל: זה חל על שר, זה חל על חבר כנסת, זה חל על רב וזה חל על ראש עיר.

מיקי רוזנטל: כל נבחרי הציבור צריכים להיות כלולים בנורמה הזו.

מיקי רוזנטל: וכשאנחנו מחוקקים חוק זה אומר שאנחנו כחברה נכשלנו, כי אלה דברים שצריכים להיות פתורים בנורמה הציבורית.

מיקי רוזנטל: בנורמה הציבורית אדם לא צריך להעמיד את עצמו בכלל למבחן חוזר כזה, ולא צריך להעמיד את הציבור ולשאול האם אנחנו בכלל צריכים לבחור אדם כזה.

מיקי רוזנטל: ברור שאדם כזה פסול לכל כהונה ציבורית, אבל הוא כשר לכל דבר אחר.

מיקי רוזנטל: החוק מיותר, אבל לא מהטעמים של הממשלה.

מיקי רוזנטל: אגב, בממשלה הקודמת, גברתי שרת המשפטים, הצענו את זה גם בכנסת הקודמת, והסכמתם בפשרה להאריך את זה ל-14 שנים.

מיקי רוזנטל: למה לדחות את החוק הזה עכשיו על הסף?

מיקי רוזנטל: תבואו תגידו – בואו נשדר נורמה לציבור שאנחנו רואים את העניין בחומרה.

מיקי רוזנטל: עכשיו לא נדון בזה לכל החיים, אבל לפחות נכפיל את התקופה, כדי להגיד שזה לא בסדר.

מיקי רוזנטל: אני מכיר את עמדותייך, גברתי השרה, ואני חושב שאת חושבת כמוני בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אולי לגבי הסנקציה לא, אבל לגבי המהות?

מיקי רוזנטל: הרי לא יכול להיות שאת חושבת הפוך ממני, אני מכיר את דעותייך.

מיקי רוזנטל: ניקיון הכפיים ומה משדרים לציבור והנורמה הציבורית ואמון הציבור בכנסת – כל הערכים האלה חשובים לך כמו לי.

מיקי רוזנטל: ולכן אני חושב שלפחות תציעו איזה פשרה, שלא נשדר לציבור היום מהכנסת שאנחנו מוכנים לנורמה הזאת.

מיקי רוזנטל: הנורמה הזאת היא לא קבילה ולא סבירה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה צודק, מבחינה מהותית אני חושבת כמוך, אבל הממשלה מתנגדת להצעת החוק שבפניכם לא חלילה משום שהעקרונות אינם נכונים, העקרונות שביסודה הם נכונים, אלא בשל הקשיים שהיא מעוררת במתכונתה הנוכחית.

איילת שקד: הקשיים האלה הם, בין היתר, במניעה הגורפת מחד גיסא ובהקלה הבלתי-מובנת מאידך גיסא שנושאת עמה ההצעה בהיבטים של התמודדות וכהונה, ואסביר.

איילת שקד: כפי שעולה מדברי ההסבר שלה, על מנת להבטיח את אמון הציבור במערכת השלטונית, מבקשת הצעת החוק לקבוע כי ראש הממשלה, שר, סגן שר, חבר כנסת, ראש רשות, שהורשע בעת שכיהן בתפקידו בעבירה שיש עמה קלון, לא יוכל לעולם ועד להתמודד בבחירות לכנסת או לרשות מקומית או לכהן בתפקיד בממשלה – שר, סגן שר או ראש רשות.

איילת שקד: ההרשעה עצמה אינה מתייחסת בהכרח לעבירה שבוצעה בזיקה לתפקיד של נבחר ציבור, ואף לא לעבירה שבוצעה בזמן כהונתו.

איילת שקד: מדובר אפוא בהצעה הנסמכת על עקרונות שאין להפריז בחשיבותם, כמו אמון הציבור במערכת השלטון וטוהר המידות, אלא שבמתכונתה הנוכחית היא גורפת, תוך שהיא חלה, כפי שציינתי, ללא מגבלת זמן ומשתרעת על מנעד רחב של עבירות – שלא כמו בכנסת הקודמת, שרצינו להאריך ל-14 שנה.

איילת שקד: אוסיף ואומר כי כתוצאה מן ההצעה נפגעת לא רק זכותו של היחיד להיבחר, אלא גם הזכות שנתונה לציבור הבוחרים לבחור דווקא במועמד מסוים.

איילת שקד: זאת ועוד, ההצעה הגורפת הזו מתעלמת לחלוטין מן העיקרון של תקנת השבים ושל האפשרות של האדם לתקן את מעשיו אחרי שנים רבות מאז ביצוע העבירה.

איילת שקד: ההסדרים המוצעים במסגרת הצעת החוק אינם מאוזנים ואינם מתמודדים כראוי אפוא עם המורכבות של הנושא.

איילת שקד: ושוב, כמו שאמרתי, בשונה מהצעות קודמות שבהן הוצע בתנאים מוגדרים להכפיל משבע שנים ל-14 שנים את תקופת ההמתנה.

איילת שקד: לצד המניעה הגורפת נושאת עמה ההצעה גם הקלה בלתי מובנת ומשמעותית בתנאי הסף להתמודד ולכהן.

איילת שקד: ההקלה הזו מקורה בתנאי הסף להיבחר או לכהן, ולפי המוצע תהיה הרשעה בפסק-דין סופי, בעבירה שלפי קביעת בית-המשפט יש עמה קלון.

איילת שקד: תנאי זה יהיה רלוונטי בעיקרו למי שהורשעו שעה שכיהנו בתפקידים האמורים, ובשל כך בדיוק לא תחול ההצעה על מי שהורשע ושאלת הקלון לא נתעוררה אגב הרשעתו זו, למשל בשל כך שלא הייתה רלוונטית באותה העת שלא כיהן בה בתפקיד ציבורי.

איילת שקד: בכך הצעת החוק שלפני

איילת שקד: כם פותחת פתח מסוכן מאוד לכהונה מצדם של בעלי עבר פלילי, וזאת בניגוד למצב הקיים היום.

איילת שקד: מובן כי לפתח זה אין כל מקום ולא ארשה זאת.

איילת שקד: לאור כל האמור מתנגדת הממשלה להצעת החוק ומבקשת להסירה מעל סדר-יומה של הכנסת.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרת המשפטים איילת שקד.

טלי פלוסקוב: יש למציעים הצעה – בבקשה, שלוש דקות, חבר הכנסת יאיר לפיד.

מיקי רוזנטל: גם אני רוצה.

יאיר לפיד: מקרה מעניין, שבו שרת המשפטים התייצבה בפנינו והודיעה שהיא מקבלת מהותית את הצעת החוק ומייד מורידה אותה.

יאיר לפיד: תעשו תיאומים.

יאיר לפיד: יש הליך שאתם יכולים לעשות תיאומים.

יאיר לפיד: אם יש לכם השגות, נשמח לשמוע, גם אני, גם ההצעה שנצמדה אלינו.

יאיר לפיד: וגם אי-אפשר לטעון שזו הצעה גורפת, כי החוק מאוד ברור לגבי השאלה מה היא עבירה שיש עמה קלון.

יאיר לפיד: יש לזה קריטריונים ברורים, הם ממש לא גורפים.

איילת שקד: – – –

יאיר לפיד: אז אני אומר: אתם רוצים לעשות תיאומים?

יאיר לפיד: אנחנו מאוד מאוד נשמח.

יאיר לפיד: אנחנו סומכים על חוכמתה של הממשלה בניהול חיינו, ואין שום סיבה – – –

מיקי לוי: השאלה אם אחרי 14 שנה העבירה הזו נמחקת.

יאיר לפיד: מיקי, אתה קורא לי קריאות ביניים?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה עוזר לחבר הכנסת יאיר לפיד?

יאיר לפיד: אני מודה לך.

יאיר לפיד: אנחנו נשמח לעשות תיאומים, אנחנו לא רואים שום סיבה להוריד את זה באופן גורף כל כך, אלא אם כן הממשלה מסיבות של אי-נעימות פוליטית מורידה הצעת חוק מוסרית, כדי שהם לא יצטרכו להצביע.

יאיר לפיד: אז אני רוצה להרגיע אתכם: חוק במדינת ישראל הוא ממילא לא רטרואקטיבי.

יאיר לפיד: זה לא יחול על אף אחד מחברי הממשלה, אין מה לדאוג, אתם יכולים לפעול למען הדבר הזה מפני שהוא נכון, צודק ומוסרי.

יאיר לפיד: ואם מישהו רוצה לעשות תיאומים, נעשה אתו בשמחה תיאומים, כמו שמקובל בכל חוק.

יאיר לפיד: אין שום סיבה בעולם להוריד את זה, כשמהותית את פותחת ואומרת שאת חושבת שהצעת החוק הזאת נכונה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה רוצה להוסיף?

טלי פלוסקוב: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

מיקי רוזנטל: גברתי שרת המשפטים – איפה היא?

מיקי רוזנטל: הלכה, נעלמה – לא הבנתי את ההצעה.

מיקי רוזנטל: האם אתם מציעים שניכנס לדיבור?

מיקי רוזנטל: יש לכם הצעה נגדית על 14 שנים?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: הסברתי שיש שם שתי בעיות: 1.

איילת שקד: זה 14 שנים; 2.

איילת שקד: שזה רק עבירה שיש עמה קלון.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: האם יש לכם רצון לדון ולהצביע במועד אחר?

איילת שקד: לא, תגישו הצעה אחרת.

מיקי רוזנטל: אתם רוצים – בקיצור, אוקיי.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו נבקש לעניין הזה הצבעה שמית, ונראה מי מתנגד לזה שישבו פה רק אנשים שלא הורשעו עם קלון.

מיקי רוזנטל: אני מצטער שאנחנו צריכים לעשות את זה, זה ממש לא בסדר.

מיקי רוזנטל: זה גם לא בהליך, וזה גם לא מקובל עלייך.

מיקי רוזנטל: ואם, כמו שאמרת פה, את תומכת באופן עקרוני בהצעה, מקובל שאומרים: אוקיי, בוא נפתח במשא-ומתן.

מיקי רוזנטל: עשית את זה בשבועיים האחרונים, שמתי לב שאת עושה את זה בהצלחה גדולה.

איילת שקד: נגד – זו ההחלטה של הממשלה.

מיקי רוזנטל: נגד – זאת ההחלטה של הקואליציה.

מיקי רוזנטל: מצער מאוד שממשלת ישראל והקואליציה לא נאבקות בשחיתות הציבורית במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: זאת המסקנה.

מיקי לוי: אין להם מושג מה זו יושרה.

מיקי לוי: איפה נעלמו הערכים?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: לכל הצעה תהיה הצבעה נפרדת.

טלי פלוסקוב: להצעה ראשונה הוגשה בקשה להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה על הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית (הרשעה בעבירה שיש עמה קלון) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת לחזור על השמות של חברי הכנסת אשר לא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד שי פירון – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי הכנסת שרוצים להוסיף את ההצבעה שלהם?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממתינים לתוצאות.

טלי פלוסקוב: התוצאות הן: בעד – 47, נגד – 52.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון).

טלי פלוסקוב: הממשלה מבקשת שוב הצבעה שמית, רבותי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת, נתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד שי פירון – אינו נוכח טלי פלוסקוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת לחזור על שמות חברי הכנסת אשר לא השתתפו בהצבעה עד כאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אורי אריאל – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אחמד טיבי – בעד חיים ילין – אינו נוכח יצחק כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שרוצים להוסיף את דעתם להצבעה?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: גברתי, מזכירת הכנסת, אנחנו ממתינים לתוצאות ההצבעה.

מיכל בירן: סליחה, אני פה.

מיכל בירן: אפשר עוד להצביע?

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: התוצאות הן: בעד – 45; נגד – 52.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון), של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/222/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה להציג לנו את הצעת החוק שלך.

טלי פלוסקוב: להצעה הזאת מוצמדת הצעה נוספת של חברת הכנסת זהבה גלאון, וישיב לנו סגן שר הפנים חבר הכנסת ירון מזוז.

טלי פלוסקוב: כעת, עשר דקות שלך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני שבוע האריכה הכנסת את תוקפו של חוק אזרחות חדש, ואני אומרת חוק אזרחות חדש ולא הוראת שעה לחוק האזרחות והכניסה לישראל, כי כאשר מחליטים על הוראת שעה ב-2002 ומושכים אותה עד עצם היום הזה, ומאריכים לעוד שנה, כלומר היא תסתיים ב-2016, אז או שיש הבנה מעוותת של מה זה זמני – זמני לא יכול להיות 14 שנים – או שיש הבנה מעוותת של מה זה חוק, ואז קוראים לזה הוראת שעה כדי להתכסות במילה הזו, במקום להגיד באופן הכי ברור שאנחנו מחוקקים חוק חדש, כדי לא לחטוף ביקורת, כדי לא להיות חשופים לביקורת בין-לאומית שתבוא ותגיד: זה חוק גזעני.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה אכן גזעני והנו נגע מוסרי, כי הוא בעצם פוגע אנושות בזכות למשפחה ובזכות לשוויון ובזכות האלמנטרית של חופש בחירת בני-זוג ובנות-זוג.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה בעצם קובע לנו במי להתאהב ולמי להינשא ועם מי ללדת ילדים.

עאידה תומא סלימאן: מדינת ישראל שמה את החוק הזה כדי באמת להתערב בענייני המשפחה ובחיי המשפחה של הפלסטינים, ולהיכנס אפילו לחדרי השינה של הפלסטינים הערבים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה בעצם מכוון נגד קבוצת לאום שלמה, בלי שום הפרדה, ותחת המעטה של שמירה על הביטחון.

עאידה תומא סלימאן: ביטחון של מי, אני שואלת, ועל איזה ביטחון מדברים?

עאידה תומא סלימאן: הממשלה, באופן מפוקח, מחליטה שבני-זוג פלסטינים או ממדינות ערביות אחרות הם סכנה ביטחונית באופן גורף.

עאידה תומא סלימאן: הוראת שעה זו מונעת – החוק הזה מתערב לפלסטינים, אזרחי המדינה, בחיי האהבה שלהם, את זה כבר אמרתי, בהחלטות הנישואים, ועם מי יקימו ואיפה יקימו את הבית שלהם.

עאידה תומא סלימאן: זה חוק מניעת איחוד משפחות – ככה זה צריך להיקרא – שכבר קיימות, המשפחות האלה כבר קיימות, ויש ילדים במשפחות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ובעניין זה ולפי חוק זה אסור להם לחיות כמשפחה, כגרעין משפחתי שאמור להתקיים תחת קורת גג, עם אבא ואימא, ולא שאחד משני הצדדים לא יכול להיות חלק מהמשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אני מביאה פה את קולם של אלפי אזרחים ערבים במדינה הזו, כמו שאני מביאה את קולם וסיפורם של לאנה ותייסיר.

עאידה תומא סלימאן: לאנה ותייסיר הם זוג שאמור לחיות בעיר שלנו, העיר עכו.

עאידה תומא סלימאן: תייסיר הוא בן המקום, שהתמזל מזלו ופגש צעירה פלסטינית מג'נין, משכילה, עצמאית, בחורה אינטליגנטית.

עאידה תומא סלימאן: ומה לעשות, התאהב בה.

עאידה תומא סלימאן: התאהב והתחתן אתה, ונולדו לו שני ילדים.

עאידה תומא סלימאן: וכיום, כשלאנה רוצה להיות עם הילדים שלה ולטפל בהם היא בעצם עוברת על החוק.

עאידה תומא סלימאן: וכשלאנה גונבת שעות לכסות את הילדים שלה במיטה, לפני שהם הולכים לישון, היא, לפי הכנסת הזו ולפי מדינת ישראל, עוברת עבירה ביטחונית על החוק.

עאידה תומא סלימאן: היא מהווה סכנה ואיום על ביטחון מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: לאנה, כשהיא מאכילה את הילדים שלה וכשהיא נמצאת עם בן-הזוג שלה, היא מאיימת איום גדול על ביטחון מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי אם אני לא מצליחה להבין את זה, ותסלחו לאלפים של הפלסטינים שכן מבינים, אתי, שזה רק עניין של גזענות טהורה, אם יש כזו – גזענות טהורה.

עאידה תומא סלימאן: ב-14 במאי 2006 ניתן בבג"ץ פסק-דין בעתירות לביטולו של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה).

עאידה תומא סלימאן: שישה מבין 11 השופטים בהרכב פסקו כי החוק המונע מבני-זוג פלסטינים של אזרחי ישראל ותושביה אפשרות לקבל מעמד חוקי במדינה הוא בלתי חוקתי, על רקע פגיעתו בזכות לחיי משפחה ובזכות לשוויון.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאומר בג"ץ, ושופטי בג"ץ, ולא רק אני כעאידה, כערבייה, כפלסטינית.

עאידה תומא סלימאן: חמישה משופטי ההרכב קבעו כי בשל כך על החוק להתבטל בתוך כחצי שנה.

עאידה תומא סלימאן: עברו מאז, כמה?

עאידה תומא סלימאן: תשע שנים.

עאידה תומא סלימאן: תשע שנים עברו מאז ההחלטה הזו והוא עוד לא התבטל.

עאידה תומא סלימאן: לסמוך על, סליחה, ממשלה עבריינית שלא ממלאת החלטות בית-משפט – אנחנו לא יכולים לסמוך.

עאידה תומא סלימאן: ולכן אנחנו מביאים את הצעת החוק הזו.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק שתבטל את הוראת השעה.

עאידה תומא סלימאן: בשנת 2008 דן בג"ץ שוב בארבע עתירות שהגישו האגודה לזכויות האזרח, "עדאלה", "המוקד להגנת הפרט" וחברת הכנסת זהבה גלאון, בדרישה לביטול החוק.

עאידה תומא סלימאן: עורכי-הדין מהאגודה לזכויות האזרח שהגישו אז את העתירה מדגישים כי לא זו בלבד שהחוק מהווה ענישה קולקטיבית ופגיעה בלתי מידתית בזכות לחיי משפחה, הוא אף מבסס מדיניות מפלה אשר פוגעת כמעט אך ורק בזכויות המיעוט הערבי בישראל, שכן הישראלים הנישאים לפלסטינים הם רובם ככולם ערבים.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה, חוק האזרחות החדש – ואני מתעקשת לקרוא לו חוק האזרחות החדש, כי הוראת שעה זמנית לא יכולה להימשך כל כך – החוק הזה חייב להתבטל.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק שהננו מביאים בפניכם היום.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: לפני שאנחנו עוברים להצעה המוצמדת, יש לי עדכון לגבי הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת ח"כים: בעד – 47, נגד – 51.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק כמובן לא התקבלה, אבל זה העדכון.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/220/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת אני מזמינה את חברת הכנסת זהבה גלאון להציג לנו את הצעת החוק שלה.

טלי פלוסקוב: לגברתי יש שלוש דקות.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, לפני כשבוע מליאת הכנסת שוב שימשה כחותמת גומי והכשירה את השרץ שנקרא חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), שמונע איחוד משפחות של בני-זוג, בדרך כלל ערבים ישראלים ופלסטינים מהשטחים.

זהבה גלאון: זו הוראת שעה שמתקיימת, לדעתי, מעל עשר פעמים, נחקקה מעל עשר פעמים, לחוק האזרחות שהוגש כאן בפעם הראשונה בשנת 2003.

זהבה גלאון: הזכירה חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שכנגד הצעת החוק הזאת הוגשו שתי עתירות: של ארגוני זכויות אדם – "עדאלה", "המוקד להגנת הפרט" והאגודה לזכויות האזרח ושלי.

זהבה גלאון: ופעמיים אמר בית-המשפט שהחוק הזה, אחרי תקופה מסוימת של חצי שנה דינו להתבטל, כי מדובר בחוק מפלה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זה חוק שמפלה אנשים על בסיס לאום, חייבים להבין את זה.

זהבה גלאון: זו חקיקה על בסיס לאום, שקורעת אלפי משפחות וילדים מבני-הזוג רק מפני שהם ערבים.

זהבה גלאון: צריך לקרוא לילד בשמו.

זהבה גלאון: יש הרבה חוקים שאנחנו מצביעים נגדם ומלינים נגדם ומותחים עליהם ביקורת.

זהבה גלאון: אין חוק שמכתים את ספר החוקים הישראלי כמו החוק הזה על איחוד משפחות – הוראת שעה.

זהבה גלאון: אני רוצה רגע לעדכן את חברי המליאה.

זהבה גלאון: לפני שהחוק הזה נכנס לתוקף הייתה בפני שר הפנים אפשרות לבדוק באופן פרטני כל בקשה לאיחוד משפחות.

זהבה גלאון: כל בקשה כזאת נבדקה במשורה.

זהבה גלאון: התהליך הזה ארך שלוש-ארבע שנים, אישרו איחוד משפחות בצורה מסודרת.

זהבה גלאון: פתאום בא המחוקק ושלף לנו מהאוב שני תירוצים למה לחוקק את החוק הזה.

זהבה גלאון: תירוץ ראשון – בהתחלה אמרו: השד הדמוגרפי.

זהבה גלאון: אוי אוי אוי, אם נאשר איחוד משפחות בין ערבים ישראלים לפלסטינים, יציפו את מדינת ישראל אלפי פלסטינים.

זהבה גלאון: אי-אפשר לאפשר איחוד משפחות.

זהבה גלאון: כשראו שזה לא עובד ובג"ץ לא קיבל את הטיעון הזה, באו עם האיום הביטחוני.

זהבה גלאון: מה אמרו?

זהבה גלאון: כל אזרחי ישראל הערבים הם בעצם איום קולקטיבי, הם סכנה.

זהבה גלאון: כל מי שיינשא לבחירת לבו או לבחיר לבה הוא בעצם סכנה ביטחונית.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זו שערורייה שאין כדוגמתה שכנסת ישראל מתייחסת לאזרחי ישראל הערבים כאיום קולקטיבי, כסכנה קולקטיבית.

זהבה גלאון: צריך לחזור לסיטואציה שלפני חקיקת חוק האזרחות, לפני קרוב ל-15 שנה, שבה לשר הפנים הייתה אפשרות לבחון באופן הדרגתי כל בקשה בצורה מסודרת, בצורה פרטנית, ולא להתייחס לכולם כאיום, כסכנה.

זהבה גלאון: ולכן אני קוראת לכנסת להצביע בעד הצעת החוק לבטל את חוק האזרחות.

זהבה גלאון: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: ישיב במשולב סגן שר הפנים חבר הכנסת ירון מזוז.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן נעבור להצבעה.

ירון מזוז: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברי כנסת מכובדים, הרקע לחקיקת הוראת השעה היה בחינת המציאות הביטחונית מאז פרוץ העימות המזוין בין ישראל לפלסטינים, אשר הראתה מעורבות גוברת והולכת של פלסטינים תושבי האזור אשר ניצלו את מעמדם בישראל, אשר התקבל בעקבות הליכי איחוד משפחות עם ישראלים, לשם מעורבות בפעילות טרור, ובכלל זה סיוע לביצוע פיגועי התאבדות.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תעודות הזהות הישראליות אשר ניתנו לתושבי האזור לשעבר אפשרו להם תנועה חופשית בין שטחי הרשות לישראל והפכו אותם לאוכלוסייה מועדפת על ארגוני הטרור לביצוע פעולות עוינות בכלל ובשטח ישראל בפרט.

ירון מזוז: תוקפה של הוראת השעה נקבע לשנה אחת עם מנגנון הארכה.

ירון מזוז: בהתאם לכך, מדי שנה ניתנת חוות דעת עדכנית של גורמי הביטחון בנוגע למצב הביטחוני ולצורך בהארכת הוראת השעה, ובאופן זה מוארך תוקפה של הוראת השעה מדי שנה.

ירון מזוז: במהלך השנים תוקנה הוראת השעה פעמיים.

ירון מזוז: בין היתר, הורחבו החריגים המאפשרים מתן היתרי שהייה בישראל לאוכלוסיות בעלות סיכון ביטחוני מופחת, וכן הוקמה ועדה מקצועית המייעצת לשר הפנים לטיפול במקרים הומניטריים מיוחדים.

ירון מזוז: ב-11 בינואר 2012 ניתן פסק-דינו של בית-המשפט העליון בהרכב מורחב של 11 שופטים אשר דחה כמה עתירות לביטול הוראת השעה, בקובעו כי החוק הוא חוקתי, וזאת בהמשך לפסק-דין קודם בהרכב מורחב מיום 14 במאי 2006, אשר דחה עתירות קודמות בעניין זה כנגד הוראת השעה.

ירון מזוז: ועדת השרים החליטה ביום א', 21 ביוני 2015, לדחות את הצעת החוק.

ירון מזוז: ברצוני להתייחס לגברתי היקרה שהעלתה את הבקשה.

ירון מזוז: לגבי הטענה של מניעת נישואין, ראשית, כל מי שרוצה יכול להתכבד ולעבור אחרי מושא אהבתו לאזור שבו הוא חפץ.

ירון מזוז: לא להטעות את הציבור בנושאים האלה: נשים מעל גיל 25 וגברים מעל גיל 35 יכולים להתאחד – זה לאחר תיקון חוק שבוצע בעניין.

ירון מזוז: חשוב לא להגיד חצאי אמת ולהטעות את הציבור.

ירון מזוז: החוק הזה נכתב בדם.

ירון מזוז: הטרור לא מבדיל בין דם לדם.

ירון מזוז: אני אפעל לשלילת אזרחותם של מי שפועלים וחותרים תחת מדינת ישראל.

ירון מזוז: לא ייתכן שמתוך הבית הזה יצאו אנשים וישתתפו במסעי טרור נגד מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: על מה אתה מדבר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה כאלה יש?

ירון מזוז: אני מדבר – אתם יודעים טוב מאוד על מי אני מדבר.

עאידה תומא סלימאן: על מי אתה מדבר?

ירון מזוז: את הראשונה שצריכה להחזיר את תעודת הזהות.

עאידה תומא סלימאן: באמת?

ירון מזוז: באמת.

עאידה תומא סלימאן: אני הראשונה?

ירון מזוז: כן.

חנין זועבי: – – –

ירון מזוז: גם את.

ירון מזוז: אם אתם חושבים שבטרור תשיגו משהו – שום דבר.

ירון מזוז: שום דבר.

ירון מזוז: לא תשיגו כלום.

חנין זועבי: נישואין.

ירון מזוז: גברת זועבי, את הראשונה שצריכה להחזיר את תעודת הזהות.

חנין זועבי: אתה מבין מה אתה אומר?

ירון מזוז: אני מבין מה אני אומר.

חנין זועבי: אתה לא מבין מה אתה מקריא.

ירון מזוז: אני מבין מה אני אומר.

ירון מזוז: את צריכה להחזיר את תעודת הזהות.

חנין זועבי: שכל.

חנין זועבי: קצת שכל.

עיסאווי פריג': עדיף לך לקרוא מהכתב.

ירון מזוז: מה אתה אומר.

ירון מזוז: גם אחד כמוך צריך להחזיר.

ירון מזוז: אנחנו עושים לכם טובה בכלל שאתם יושבים פה.

חנין זועבי: כל הכבוד.

ירון מזוז: כן, כן, כן, זה דמוקרטיה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: מי שבעד טרור לא ישב פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור – לא ישבו פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרוריסטים לא ישבו פה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו נמצאים בדיון על – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרוריסטים לא ישבו פה.

טלי פלוסקוב: – – על הצעת חוק.

עיסאווי פריג': זאת המדיניות שלך?

ירון מזוז: טרוריסטים לא ישבו.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר – – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: תקיימו – אתם במדינה דמוקרטית.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אתם במדינה דמוקרטית.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תכבדו את המדינה.

חנין זועבי: אתה – – –

ירון מזוז: תכבדו את המדינה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אתם תכבדו איפה שאתם נמצאים.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: מה אתה אומר?

טלי פלוסקוב: – – אנחנו כרגע – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: לא, אז באופן דמוקרטי.

טלי פלוסקוב: – – אנחנו מקשיבים לתשובה של סגן השר.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור – לא פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור – לא פה.

טלי פלוסקוב: אני אבקש להוציא אתכם מהאולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – הסתה פרועה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור לא יהיה פה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: לא לא, אני אבקש להוציא אתכם מהאולם.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור לא יהיה פה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי – – –

ירון מזוז: טרור לא יהיה פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור לא יהיה פה.

קריאה: מה זה הדיבור הזה – – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: טרור לא יהיה פה.

ירון מזוז: דמוקרטיה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי – –

ירון מזוז: דמוקרטיה.

טלי פלוסקוב: – – אני עכשיו מבקשת להוציא אתכם מהאולם.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אתם רוצים להיות כאן בהצבעה, או שאתם יוצאים?

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – להוציא אותם – – –

ירון מזוז: כל מי שפועל – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, אני אתן לכם זמן להגיב.

קריאות: – – –

ירון מזוז: מה זה?

ירון מזוז: מה?

יואל חסון: אז תגיד, כל מי שפועל – – –

טלי פלוסקוב: אני אתן לכם זמן להגיב.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אני פעם אחרונה – – –

ירון מזוז: כל מי שפועל נגד – – –

טלי פלוסקוב: פעם אחרונה – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: פעם אחרונה שאני מזהירה – –

ירון מזוז: כל מי שפועל – – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: כל מי שפועל נגדי – – –

טלי פלוסקוב: – – לפני שאני מוציאה אתכם מהאולם.

יואל חסון: – – – מי שפועל – אני מסכים אתך – – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: אל תתייפייף.

יואל חסון: אני מסכים אתך – – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: אל תתייפייף – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: – – במיוחד לא אתה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אל תתייפייף, שב במקומך.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אל תתייפייף, אתה האחרון שיגיד לי.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: שב בשקט.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: – – אתה סיימת?

קריאות: – – –

ירון מזוז: כל מי שפועל נגד מדינת ישראל בטרור, אין לו זכות להיות פה.

קריאות: – – –

יואל חסון: זה נכון, אבל מי פועל פה בטרור?

ירון מזוז: זהו, אז תסביר להם את זה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אז תסביר להם את זה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: בסדר, אז תסביר להם את זה – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: – – הם לא מבינים.

עיסאווי פריג': בושה, בושה וחרפה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תמשיך לבייש – – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: שראש הממשלה יגיד מה סגן השר שלו עושה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': בושה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': בושה וחרפה – – – שר.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תמשיך – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, לפני שאני מוציאה את חברי הכנסת מהאולם – –

מיכל רוזין: אתה מכליל את כל מי שפה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: – – אני רוצה לראות אתכם במקום שלכם – –

מיכל רוזין: אבל אתה מכליל את כל מי שפה.

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור ומביא לטרור – – –

טלי פלוסקוב: – – כדי לתת זכות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור – זה מה שאני אומר.

טלי פלוסקוב: – – עוד שלוש דקות להגיב.

קריאות: – – –

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור.

טלי פלוסקוב: אדוני – –

זהבה גלאון: – – – מי אתה שתגיד – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – –

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור.

טלי פלוסקוב: – – סגן השר – – –

זהבה גלאון: לא, אתה אמרת – – –

ירון מזוז: מי?

קריאות: – – –

ירון מזוז: אני אמרתי: כל מי שמתעסק בטרור.

עיסאווי פריג': שהפנים שלך יהיו בדפים, עדיף לך.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אין לי מה להתנצל.

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור, מרגלית.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תקרא מהדף, עדיף לך.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': מהדף.

קריאות: – – –

ירון מזוז: אתה האחרון שצריך לדבר פה בכלל.

עיסאווי פריג': תקרא מהדף, מהדף.

קריאות: – – –

ירון מזוז: שב, שב, שב.

ירון מזוז: אתה האחרון.

עיסאווי פריג': הפה שלך מוציא – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, הדיון הזה לא מכבד את הבית הזה.

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור ומסית בטרור לא יהיה פה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לשבת.

ירון מזוז: לא יהיה פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: כל מי שמתעסק לא יהיה פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תשכחו מזה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תשכחו.

קריאות: – – –

זוהיר בהלול: ביזיון, ביזיון.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תשכחו מזה.

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: לא נסכים – – –

ירון מזוז: אתם תשכחו מזה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו – – –

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור – אני חוזר על עצמי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד סגן השר.

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: – – לא יהיה פה.

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: – – – ואני אהיה פה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זאת שערורייה.

ירון מזוז: לאור האמור לעיל – – –

קריאות: – – –

חנין זועבי: תתנצל.

ירון מזוז: לאור – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתנצל.

ירון מזוז: לאור האמור לעיל – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: – – אני מבקשת לצאת מהאולם.

ירון מזוז: לאור – – –

קריאות: – – –

ירון מזוז: לאור – – –

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזמין אותך.

ירון מזוז: לאור – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: עד שאתם לא תשתקו, אני לא אזמין.

ירון מזוז: אין לי מה להתנצל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לך? – – –

קריאות: – – –

חנין זועבי: תתנצל – – –

ירון מזוז: אין לי מה להתנצל.

קריאות: – – –

חנין זועבי: תתנצל – – –

ירון מזוז: אין לי מה להתנצל.

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: תחזור בך, תחזור.

ירון מזוז: כל מי שמתעסק בטרור נגד מדינת ישראל – לא יהיה פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: לא יהיה פה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תוריד את היד שלך למטה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תוריד את היד למטה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תוריד את היד.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תוציא אותו החוצה, הוא מאיים עלי.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תוציא אותו החוצה.

קריאות: – – –

ירון מזוז: תוציא אותו החוצה, חוצפן.

ירון מזוז: אתה חוצפן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

ירון מזוז: אתם חוצפנים.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר בינתיים יפסיק לנאום.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

מיכל בירן: יצא המרצע מן השק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאה: – – – לא ראיתי מעולם.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאה: זה לאט-לאט יוצא מהם.

קריאה: לא נסכים.

קריאה: שיחזור בו מהאמירה הזאת.

קריאה: האמירה אומרת – – –

זהבה גלאון: לא יכול להיות שסגן שר בישראל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, זה נוגע גם לך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

קריאות: – – –

חנין זועבי: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול, חברת הכנסת רוזין, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, שבי בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: זה נקרא ישיבת מליאה, לא עמידת מליאה כאן.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, שנייה.

עיסאווי פריג': זה סגן שר הפנים.

עיסאווי פריג': התואר שלו זה סגן שר הפנים, אני בז לתפקידים כאלו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', הבנו את עמדתך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכל רוזין: זה הסתה.

מיכל רוזין: זאת הסתה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – יוגב, סגן השר בן-דהן, גברתי שרת המשפטים, נא לשבת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קודם כול, אני מקווה שזאת הייתה פעם ראשונה וגם פעם אחרונה בכנסת העשרים שחברי הכנסת ניגשים לכאן, לדוכן הנואמים.

עיסאווי פריג': אתה שמעת מה שאמר סגן השר?

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ותפסיקו להתווכח אתי.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': שמעת מה הוא אמר?

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

זהבה גלאון: אתה שמעת מה הוא אמר?

עיסאווי פריג': שמעת מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קראתי אותך לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': שמעת?

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אני מקווה שזאת פעם ראשונה ופעם אחרונה שחברי כנסת קמים וניגשים לדוכן בזמן נאום.

אילן גילאון: זאת בסטה, זה לא דוכן.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי שיש – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי שיש לו בעיה – – –

אילן גילאון: – – – זאת בסטה, זה לא דוכן.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיש לו בעיה עם דברים שנאמרים, יש – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – יש לנו ועדת אתיקה מצוינת, נא לפנות לשם.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הפגנות במליאה לא יהיו כאן.

אילן גילאון: זה סגן שר בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הפגנות במליאה לא יהיו כאן.

אילן גילאון: זאת בושה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא של הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם אתם מציעים – אמרתי את זה עשר פעמים – אתם מציעים שאני אצנזר את דברי הנואמים, אז יש לי עוד כמה מועמדים לצנזור חוץ מסגן השר הזה שעומד על הדוכן.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא יקרה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת וסגני שרים ושרים יגידו את מה שעל לבם.

יולי יואל אדלשטיין: כל עוד זה לא קללות – –

קריאה: אבל זאת הסתה.

יולי יואל אדלשטיין: – – ולא דברים – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – שהדעת לא סובלת, לא אפסיק את הנאום.

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: אתה צריך להגן עלינו – –

יולי יואל אדלשטיין: מי שיש לו בעיה עם תוכן הנאום, שיפנה לוועדת האתיקה.

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: – – אתה צריך להגן על חברי כנסת – – –

מיכל רוזין: אתה צריך – – –

יולי יואל אדלשטיין: ההתנהגות, כפי שאמרתי, של חברי כנסת שניגשים לדוכן הנואמים – תשאירו את זה לפרלמנטים בכמה מדינות.

יולי יואל אדלשטיין: אצלנו לא יהיו תופעות כאלה.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: אבל תהיה הסתה?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר יסיים.

יולי יואל אדלשטיין: הבנו את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אם יש לך משפט סיום, אתה יכול לומר אותו.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: הסתה, זה מקובל עליך?

קריאות: – – –

ירון מזוז: בבקשה.

ירון מזוז: תודה רבה, יושב-ראש הכנסת – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא להפריע.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא להפריע.

אוסאמה סעדי: שיחזור בו ויתנצל על מה שהוא אמר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעדי, לא להפריע.

קריאות: – – – שיחזור בו ויתנצל – – –

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר מעוניין לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: שיתנצל.

ירון מזוז: אני חוזר ואומר, החוק הזה נכתב בדם.

ירון מזוז: הטרור לא מבדיל בין דם לדם.

ירון מזוז: אני אפעל לשלול את אזרחותם של מי שפועלים וחותרים נגד מדינת ישראל.

ציפי לבני: צודק, סגן שר בממשלה.

ירון מזוז: לא ייתכן שמתוך הבית הזה – –

ציפי לבני: הוא אומר, הוא יודע.

קריאות: – – –

קריאה: שערורייה.

מרב מיכאלי: מה זה, המדינה שלך, ברור.

ירון מזוז: – – יצאו אנשים וישתתפו במסעי טרור נגד מדינת ישראל.

ירון מזוז: לאור האמור לעיל, אני מציע לכנסת להתנגד להצעת החוק שבנדון.

חנין זועבי: תתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, תודה לסגן השר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד משהו?

יולי יואל אדלשטיין: כן, אתה רשאי להתערב בכל שלב של הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: לא היה כדיון הזה.

אילן גילאון: לא היה כדיון הזה.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אדוני, אחר כך אנחנו רוצים לענות, לייצוג האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, אני פניתי אלייך שלוש פעמים בבקשה צנועה, לשבת במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, זאת לא עמידת מליאה, זאת ישיבת מליאה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שפיר.

בנימין נתניהו: – – לכל אזרח בישראל – לכל אזרחי ישראל, יהודים ולא-יהודים כאחד, הזכות השווה – –

מיכל בירן: לנהור לקלפיות.

בנימין נתניהו: – – לבחור ולהיבחר לכנסת ישראל.

בנימין נתניהו: אבל לכל אזרח גם חובה לציית לחוקי המדינה, ולאף אחד אין זכות מוקנית להאשים את חיילי צה"ל, שמגינים על כולנו, יהודים ולא-יהודים כאחד – –

קריאות: – – –

קריאה: איזה סיפור – – –

בנימין נתניהו: – – להאשים אותם בהאשמות שווא – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – כפושעי מלחמה.

קריאות: – – –

קריאה: מה זה קשור?

בנימין נתניהו: ואם כבר מדובר – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – בפשעי מלחמה – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מה קורה?

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', אתה קרוי לסדר כבר.

אילן גילאון: תראה מה אתה מביא לכאן – – –

בנימין נתניהו: – – אני רוצה להבחין בין שני דברים – –

עיסאווי פריג': – – –

בנימין נתניהו: – – בין הזכות להיבחר – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: הזכות לבחור היא אוניברסלית, על כך אין ויכוח.

בנימין נתניהו: אני עכשיו מדבר על שאלה של צביעות.

מיכל בירן: אתה מדבר על צביעות?

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: צביעות.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: כי אני שומע – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – ואני מבחין בין שני הדברים.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: יש לכם זכות לומר את דבריכם – –

ציפי לבני: סליחה – – –

בנימין נתניהו: – – והזכות הזאת מוקנית, ואנחנו נגן עליה – ואני אגן עליה.

ציפי לבני: סגן השר בממשלה שלך הוא – – –

בנימין נתניהו: הזכות הזאת קיימת, אבל אין לנו חובה להסכין עם הצביעות.

בנימין נתניהו: אני לא שמעתי מחברות וחברים כאן – –

ציפי לבני: ירון מזוז – – –

בנימין נתניהו: – – גינויים על פשעי המלחמה האמיתיים שמתרחשים בסוריה, שמתרחשים בתימן; אני לא שומע על זה מילה.

בנימין נתניהו: אני שומע התקפות שווא על חיילי צה"ל.

בנימין נתניהו: על הזכות – אנחנו מגינים; על הצביעות – אנחנו שותקים.

בנימין נתניהו: תודה רבה, אדוני.

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה חבר הכנסת נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, מכיוון שהממשלה מתנגדת.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשות גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע לדוברת.

עאידה תומא סלימאן: מי שציפה שראש הממשלה יעלה על הדוכן ויגן על זכותנו בעצם למלא את תפקידנו שבשבילו נבחרנו – כנראה חלם.

עאידה תומא סלימאן: כנראה חלם.

קריאות: זה לא קשור – – –

עאידה תומא סלימאן: ראש הממשלה עלה לפה כדי להצדיק את מסע ההסתה שהתחיל ירון מזוז.

מירי רגב: – – –

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: בעצם אתה מצדיק את מסע ההסתה, ואתה שותף למסע ההסתה, ואין מי שיעצור אותך.

מירי רגב: – – –

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: שפכו את דמנו עכשיו, כשדיברו על זה שאנחנו, בחוק הזה, מדברים על לתמוך בטרור.

עאידה תומא סלימאן: על איזה טרור אנחנו מדברים?

עאידה תומא סלימאן: מה אתם מכניסים לתוך הראש של הציבור?

עאידה תומא סלימאן: בושה.

עאידה תומא סלימאן: בושה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מצפה – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: בושה שאת לא – – –

מירב בן ארי: – – –

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: הייתי מצפה – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ביקשתי לא להפריע לדוברת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, שב בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ממשלה שבנויה על עצם ההסתה הפרועה, רק ממשלה כזו תחוקק חוק כזה, חוק שמנשל באופן קולקטיבי את זכות חיי המשפחה מאלפי פלסטינים.

עאידה תומא סלימאן: מי שמדבר על טרור, שישים לב שהוא מפעיל טרור על משפחות שלא יכולות להתקיים בתוך המדינה.

עאידה תומא סלימאן: ומי שמבקש ממני שאחזיר את – –

מירי רגב: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – תעודת הזהות שלי – תעודת הזהות שלי היא תעודה על זה שאני ילידת המקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבא שלי חי בארץ הזו לפני קום המדינה שנתנה לי את תעודת הזהות.

אורן אסף חזן: – – –

עאידה תומא סלימאן: זה קצת פיצוי על מה שקרה ועל מה שקורה היום.

עאידה תומא סלימאן: אז שאף אחד לא יחשוב שהוא עושה לי טובה שהוא נותן לי תעודת זהות, ושאף אחד לא יחשוב שהוא עושה לי טובה שאני נמצאת על הדוכן הזה.

מכלוף מיקי זוהר: תשמרי על האינטרסים של אזרחי ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני נמצאת לאחר שקיבלתי תמיכה של אלפים מהציבור, גם יהודים, שמאמינים שבסופו של דבר – –

נאוה בוקר: – – –

אורן אסף חזן: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – הדרך של הצדק ושל הדמוקרטיה היא זו שתנצח.

עאידה תומא סלימאן: תעשו הוראות שעה כמה שאתם רוצים, בסופו של דבר יהודים וערבים ילמדו לחיות ביחד למרות ההסתה הפרועה, שאתם נושאים בעצם באשמה שלה.

קריאה: האשמה היא שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאולי בתור צעד ראשון של נבחרי ציבור וחברי כנסת בעלי כל הזכויות השוות לכל שאר חברי הכנסת, הייתי מאוד שמח, סתם שמח, אני לא יכול להורות על כך, לראות ולו מישהו מחברי הסיעה כשהכנסת מארחת כאן נשיא בונדסטאג שבא לראות את כולנו, יהודים, ערבים, דרוזים, מוסלמים, נוצרים.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הייתי מאוד מאוד שמח לראות ולו חבר סיעה אחד בזמן נאום נשיא הבונדסטאג.

יולי יואל אדלשטיין: לכבודה של הכנסת, לא לכבודו ולא לכבודי ולא לכבוד אף אחד מן השרים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשסגן השר מזוז עומד כאן על הדוכן – תודה, חבר הכנסת טיבי, בהחלט תודה – כשסגן השר מזוז עומד כאן על הדוכן ואומר לחברי הכנסת מהרשימה המשותפת ולחבר הכנסת עיסאווי פריג': תגיד תודה שאנחנו נותנים לכם להיות כאן; אתה צריך להחזיר את האזרחות – הוא אומר לו?

זהבה גלאון: אין לי ציפייה מסגן השר מזוז.

זהבה גלאון: אדוני, זה הרבה יותר חמור מחברי כנסת שמתגודדים סביב הדוכן.

זהבה גלאון: האמירה הזו היא אמירה מסיתה, אבל אין לי ציפיות מסגן השר מזוז – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – אבל כשעולה ראש הממשלה על הדוכן, ומפה מתנהלת האמירה הזאת, ומדבר כאחד האספסוף – אדוני ראש הממשלה – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, מספיק.

זהבה גלאון: – – עמדת כאן על הדוכן, ובמקום לגנות את זה – יש לך מסר לאומה?

זהבה גלאון: תביא אותו.

זהבה גלאון: במקום לגנות אמירה שמסיתה נגד חברי כנסת – אומרים להם: תגיד תודה שאתה כאן ותחזיר את תעודת הזהות שלך?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

זהבה גלאון: אתה ראש ממשלה של כולם, גם של מי שלא בחר בך, ואל תסביר לנו שיש לנו זכות לבחור ולהיבחר.

זהבה גלאון: תגן על הנבחרים.

זהבה גלאון: כשעומד סגן שר הפנים ואומר לחברי כנסת במשכן, שנבחרו כדת וכדין – גם אם יש לך ביקורת עליהם, עלא כיפאק, גם לנו יש ביקורת עליך, אבל אתה לא מתנער כשאתה מנצל את ההזדמנות שאתה עולה על הדוכן?

זהבה גלאון: אדוני, לא התנהגת כמו ראש ממשלה, התנהגת כאחרון האספסוף.

מירי רגב: – – –

ירון מזוז: – – –

קריאה: את – בושה למשכן שאת מדברת ככה בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ושרת התרבות והספורט מירי רגב, קורה, גם שר לפעמים קורא קריאת ביניים, אבל לא ברצף, לא בקצב כזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת, בוודאי על כל הצעה בנפרד.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי הצעת החוק של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת – הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – נמנע ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – נגד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו משתתף בהצבעה יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – אינו משתתף בהצבעה אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד שי פירון – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – נמנע איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לקרוא בשמות אלה שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת מיכל בירן – אינה נוכחת איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת יואל חסון – אינו משתתף בהצבעה מנואל טרכטנברג – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – איינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה משתתפת בהצבעה אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת חמד עמאר – נגד שי פירון – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש באולם מישהו או מישהי שמעוניינים להשתתף בהצבעה ולא קראו בשמם?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש, גברתי המזכירה, לסגור את ההצבעה ולספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת: בעד ההצעה – 18, נגד – 55, נמנעים – 2.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) – נא לשבת, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים – הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, שהוצמדה להצעה הקודמת, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 17 קולות בעד, 54 נגד, שני נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/59/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת עיסאווי פריג' להציג הצעת חוק לחינוך נגד גזענות, התשע"ה–2015, לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לו בשם הממשלה סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני; נא לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חבל שלא יצא לי לדבר, להגיד את דברי כשראש הממשלה בחר לו לברוח, לצאת, כמו המפלגה המתיימרת להיות החלופה השלטונית, מפלגת העבודה.

עיסאווי פריג': איך אמרו בעבר – איך אמרו, זוהיר?

עיסאווי פריג': ברק ברח?

עיסאווי פריג': במפלגת העבודה זה האופי – בורחת.

עיסאווי פריג': בורחת.

איציק שמולי: אנחנו פה.

איציק שמולי: אל תטיף לנו מוסר.

איציק שמולי: אם היינו מצביעים, היינו מצביעים נגד.

עיסאווי פריג': כשהיה מקרה שמחייב סולידריות, אפילו שאתם נגד החוק – –

איציק שמולי: אל תטיף לנו מוסר; עם כל הכבוד לך.

עיסאווי פריג': – – נוצר מצב, מטעמי סולידריות הייתם צריכים לנהוג אחרת.

עיסאווי פריג': אבל אתם קבוצה – –

איציק שמולי: אתה תצביע אתי בסולידריות של המשט?

איציק שמולי: אל תטיף לי מוסר.

איציק שמולי: אתה תטיף לי מוסר?

איציק שמולי: באמת.

עיסאווי פריג': – – אתם מפלגה שפוחדים.

עיסאווי פריג': ברחתם כמו קטנים.

איציק שמולי: תצביע אתי מתוך סולידריות.

עיסאווי פריג': וזה בושה וחרפה מה שעשיתם.

עיסאווי פריג': לא ככה חברי אופוזיציה עושים.

שי פירון: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

שי פירון: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

שי פירון: תודה.

עיסאווי פריג': לא ככה חברי אופוזיציה מתנהגים.

עיסאווי פריג': ממי שמתיימר להיות יושב אופוזיציה – בקלילות כזאת בורח כמו, כמו איזה – לא רוצה – זה לא מוסיף.

איציק שמולי: אל תחלק לנו ציונים.

שי פירון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה רוצה לדבר על החוק נגד גזענות?

שי פירון: בבקשה.

עיסאווי פריג': יש לי עשר דקות, אדוני.

עיסאווי פריג': אני מנצל אותן.

שי פירון: אה, הבנתי.

עיסאווי פריג': אני מנצל אותן, כי מה שקרה כאן הוא לא פחות חמור.

איציק שמולי: נראה מי יברח עוד מעט במשט.

איציק שמולי: בדיון על המשט נראה מי יברח.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': מה זה קשור למשט?

איציק שמולי: נראה מי יברח – אנחנו או אתם.

עיסאווי פריג': מה זה קשור למשט?

עיסאווי פריג': ראינו אתכם, מפלגה חסרת עמוד שדרה.

איציק שמולי: אל תטיף לנו מוסר.

שי פירון: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: היא מסתדרת.

איציק שמולי: אל תגדל את מפלגת העבודה.

עיסאווי פריג': בורחים אחד-אחד.

עיסאווי פריג': חסרת עמוד שדרה.

עיסאווי פריג': בזמן שהייתם צריכים לגלות מנהיגות וסולידריות ברחתם אחד-אחד.

עיסאווי פריג': ועד סוף חייכם – – –

איציק שמולי: – – –

שי פירון: חבר הכנסת שמולי – – –

זהבה גלאון: איך אתם מתנהגים?

זהבה גלאון: תתבייש לך.

זהבה גלאון: חוסר סולידריות.

עיסאווי פריג': זה מה שהיה.

עיסאווי פריג': זה – שתדעו לכם.

עיסאווי פריג': עכשיו לענייננו.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש – – –

איתן כבל: אני יכול לענות?

שי פירון: תכף נראה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, לפני היה כאן סגן שר הפנים של מדינת ישראל, ירון מזוז, שבא לענות בשם הממשלה.

עיסאווי פריג': החברים כתבו לו דף מה עליו להגיד.

עיסאווי פריג': סגן השר תפס את הדף, התחיל להקריא – הכול טוב ויפה.

עיסאווי פריג': זו דעתו.

עיסאווי פריג': אבל יצא לו מבפנים: אני רוצה כותרות, עזוב את הדף.

עיסאווי פריג': התחיל לדבר.

עיסאווי פריג': כשהתחיל לדבר בלי דף השתחררו הקפיצים.

ירון מזוז: הנצרה.

עיסאווי פריג': איך השרה רגב מקבלת את הכותרות?

עיסאווי פריג': איך זה?

עיסאווי פריג': גם אני צריך.

עיסאווי פריג': איך החזן מקבל?

עיסאווי פריג': אני גם, מזוז, אז אני רוצה כותרות.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': מי בכותרות?

עיסאווי פריג': אלה האזרחים המסכנים שעושים להם טובה ונותנים להם תעודת זהות.

עיסאווי פריג': ומה, סגן השר, מאיפה זה יוצא לך, התנועות?

עיסאווי פריג': התנועות האלה, ראיתי אותן בסרטים, סרטי קאובוי, איפה שיורים – התנועות שראיתי אצלך.

עיסאווי פריג': התנועות.

עיסאווי פריג': אז, אדוני, מכונת ההסתה המשומנת, שהחלטת ללכת ברוח המפקד שלך – שברח, הוא ראש המסיתים – ברוח המפקד החלטת: אני, ביבי, אני בשבילך.

עיסאווי פריג': מי זה חזן?

עיסאווי פריג': אני.

עיסאווי פריג': חזנים, מזוזים – זה נשמע מאוד מעניין.

עיסאווי פריג': אז התחלת: אני ראש המסיתים.

נאוה בוקר: – – – ראש הממשלה שלך.

עיסאווי פריג': שמעתי אותך; תקשיבי, תקשיבי.

עיסאווי פריג': אז אדון מזוז החליט: אתם הערבים, אנחנו עושים לכם טובה שיש לכם תעודת זהות.

עיסאווי פריג': אמרת את זה, נכון?

עיסאווי פריג': מה לעשות.

ירון מזוז: מה לעשות, כשאין הבנה, זה מה שקורה.

עיסאווי פריג': אז יפה.

עיסאווי פריג': אדון מזוז, אתה מבייש את עצמך, ואתה מבייש כל יהודי בעולם כשאתה אומר את הדברים האלה.

עיסאווי פריג': אתה לא עושה טובה לאף ערבי שיש לו תעודת זהות.

ירון מזוז: – – – האחרונים שיכול להטיף לי.

ירון מזוז: יש לי דו-קיום יותר טוב ממך עם ערבים.

עיסאווי פריג': תקשיב טוב, תקשיב טוב, מזוז.

עיסאווי פריג': עם התנועות שראיתי כאן, עם הצורות, אתה – –

ירון מזוז: מחבלים לא ישבו פה – הבנת?

עיסאווי פריג': – – אתה מבייש כל אזרח וכל יהודי בדברים שאמרת.

עיסאווי פריג': אבל תהיה בראש המסיתים.

עיסאווי פריג': טוב לך, שתקבל צ'ופרים מראש הממשלה.

עיסאווי פריג': עכשיו, ראש הממשלה קם.

עיסאווי פריג': אמרתי לתומי: ואללה, אני הולך לקבל מגננה, בא לי מגן להגיד עלי דברים.

עיסאווי פריג': ראש ממשלה של כולם.

עיסאווי פריג': אז מה ראש הממשלה בחר?

עיסאווי פריג': בחר: אתם צבועים.

עיסאווי פריג': וואי וואי וואי.

עיסאווי פריג': אני לא יודע מי צבוע, אדוני ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': האם ראש הממשלה שבעד מדינה פלסטינית לפני שנה או נגד היום?

עיסאווי פריג': האם הצבוע שאומר הערבים נוהרים, ויום למחרת מצטער?

עיסאווי פריג': מי הצבוע, אדוני ראש הממשלה?

עיסאווי פריג': אתה ראש הצבועים של המדינה.

עיסאווי פריג': אתה בית-ספר לצבועים.

נאוה בוקר: דבר יפה, זה ראש ממשלה.

עיסאווי פריג': ממך כולם לומדים.

עיסאווי פריג': וחבריך המזוזים עובדים והולכים על-פי תורתך, אדוני ראש הממשלה.

ירון מזוז: אדוני היושב-ראש, תשתמש בסמכויות שלך.

עיסאווי פריג': על מה אתה מדבר צבוע?

ירון מזוז: תשתמש בסמכויות שלך.

ירון מזוז: אתה יושב ולא מגיב בכלל על דברי בלע כאלה.

עיסאווי פריג': עכשיו, היום גילינו – – –

שי פירון: אגיב תכף.

ירון מזוז: אז תשתמש בסמכויות שלך בבקשה.

שי פירון: מבטיח לך שאגיב.

עיסאווי פריג': היום גילינו – – –

שי פירון: מבטיח לך שאגיב.

עיסאווי פריג': תגיב, אדוני.

שי פירון: אגיב, שנייה.

ירון מזוז: אז תגיב עכשיו, תעצור אותו.

ירון מזוז: בושה וחרפה שאחד כזה נואם כאן.

ירון מזוז: בושה.

עיסאווי פריג': היום גילינו את הפרצוף האמיתי של הגזענות, שהתחילה לפני הבחירות בנהירת ערבים לקלפיות ואחרי הבחירות בנאום המזוזים.

שי פירון: אני יכול לבקש ממך בקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'?

עיסאווי פריג': מה, אדוני?

עיסאווי פריג': זכותי.

עיסאווי פריג': אבל בא בן-אדם – – –

שי פירון: אוסיף לך את הזמן.

עיסאווי פריג': בבקשה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

שי פירון: אני לא חושב, עם כל הכבוד וההערכה, שהדרך היא לפנות לאנשים בשמותם ולכנות בכינויים כאלה ואחרים.

עיסאווי פריג': מה זה?

שי פירון: רגע, שנייה, אדוני.

שי פירון: רגע.

עיסאווי פריג': כן, בבקשה.

תמר זנדברג: – – –

שי פירון: רגע, רק שנייה, רק שנייה.

שי פירון: ביקשתי.

זהבה גלאון: – – – הוא עשה לפני חמש דקות.

שי פירון: אני מבקש.

שי פירון: אני יכול לסיים את דברי?

תמר זנדברג: לא, זה לא קשור אליך, זה הזמן שלו.

שי פירון: אמרתי שאוסיף לו את הזמן.

שי פירון: מה את רוצה?

שי פירון: למה את צועקת?

תמר זנדברג: למה?

שי פירון: למה את צועקת?

שי פירון: אבל רגע, אמרתי שאני לא – – –

תמר זנדברג: אתה מצטרף לחגיגה, זה מה שאתה עושה.

שי פירון: אני לא שומע אותך, כי את צועקת.

שי פירון: אמרתי שאוסיף לו את הזמן, מה את רוצה?

שי פירון: זה מה שאמרתי.

שי פירון: אני מבקש לא לדבר לגופו של איש, זה כל מה שאני מבקש.

זהבה גלאון: למה אתה מחנך אותו?

זהבה גלאון: ומה היה פה קודם?

עיסאווי פריג': אדוני, מה זה לגופו של האיש?

תמר זנדברג: אתה קובע לו איך לדבר?

עיסאווי פריג': האיש כאן בא ועושה לי טובה, ורוצה לשלול את האזרחות שלי.

שי פירון: אתה יכול להגיד – – –

עיסאווי פריג': מה, האיש דיבר, לא אחר.

אילן גילאון: הוא יכול לדבר לגופו של האיש אם האיש מדבר לגופו ולנפשו.

שי פירון: אסביר אחר כך.

תמר זנדברג: – – – תגיד את דעתך.

תמר זנדברג: מה זה?

תמר זנדברג: – – –

עיסאווי פריג': אז מה שאני אומר: היום, כפי שאמרתי, נתגלה הפרצוף האמיתי של הגזענות, שהתחילה בערבים נוהרים לקלפיות, והיום נמשכה כאן בשלילת האזרחות של ערביי ישראל, האזרחים הפלסטינים בישראל, שלילת אזרחותם על-ידי ממשלת ישראל והצבוע הראשון בה, שאני שמעתי את זה.

נאוה בוקר: – – –

עיסאווי פריג': היום, אני אומר לכם לפני שאני ממשיך לגבי החוק, תעודת זהות היא לא צ'ופר ולא הטבה, זאת זכות דמוקרטית.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך הצעה.

עיסאווי פריג': אל תציע לי הצעות.

דוד אמסלם: ברשותך.

עיסאווי פריג': אני אשמע אותך.

דוד אמסלם: – – –

עיסאווי פריג': בבקשה, אמסלם.

דוד אמסלם: אני באמת לא – – – אני מציע שלא להשתמש בביטוי "צבוע" נגד ראש הממשלה באופן אישי.

דוד אמסלם: אני אסביר – – –

קריאה: תגיד צביעות.

דוד אמסלם: אחרת כל מי שיעלה – יהיה פה איזה דו-שיח לא ענייני ואישי.

דוד אמסלם: דבר באופן כללי.

זהבה גלאון: צבועים – – –

עיסאווי פריג': בסדר, אני מקבל, אבל ראש הממשלה, במקום לתת לי, להגן עלי, בחר לתת לי – – –

קריאה: אין בעיה.

עיסאווי פריג': אני, זכותי להגן.

דוד אמסלם: תבקר אותו, מקובל.

עיסאווי פריג': היום, יש לי עוד כמה וכמה סיבות למה אני החלטתי להניח את הצעת החוק.

עיסאווי פריג': זה מחזק את הרצון.

עיסאווי פריג': ולמה זאת הצעת החוק הראשונה שאני שם כאן?

עיסאווי פריג': הנימוק ששר החינוך והדרג המקצועי העלו בוועדת השרים, שלא מתערבים בחקיקה, בחוק – 68 שנים אני רואה למה כן חקיקה.

עיסאווי פריג': ברגע שמביאים חקיקה על יהדות, מותר להתערב בתכנים; ברגע שמביאים חקיקה על לאומנות, מותר להתערב בתכנים.

עיסאווי פריג': חקיקה על סובלנות?

עיסאווי פריג': לא, אסור, אסור.

עיסאווי פריג': אני אגיד לכם את האמת, אתם ניזונים מהגזענות; אתם ניזונים מהפחד; אתם ניזונים מזה שערבי ויהודי רחוקים האחד מהשני.

עיסאווי פריג': משם אתם ניזונים.

עיסאווי פריג': משם אתם ניזונים, אחרת לא הייתם מתנגדים לזה.

עיסאווי פריג': כל עוד יש המתח, כל עוד יש חוסר ההכרה בין ערבי ליהודי, זה עובד לכם טוב.

עיסאווי פריג': מזה אתם פוחדים, בגלל זה אתם נגד.

עיסאווי פריג': למה אני מביא את זה בחקיקה, אדוני שר החינוך?

עיסאווי פריג': אני מביא את זה בחקיקה, כי המשרד לא עשה ולא יעשה.

עיסאווי פריג': זו השנה השלישית שלי בכנסת, ואני עוקב אחרי תקציבי החינוך למפגשים ולמאבק בגזענות.

עיסאווי פריג': שום דבר לא משתנה.

עיסאווי פריג': אם לא נעשה את זה בחקיקה, הכול יעמוד במקום.

עיסאווי פריג': אני מצפה, חברים מהכנסת, אם אני לוקח את האמירות שלכם נגד גזענות – אמירות מאוד יפות; כולם נגד גזענות, כולם.

עיסאווי פריג': אבל בפועל אף אחד מכם לא עושה כלום למען זה, אם בהתנהלות, אם בתכנים, אם בתקציבים.

עיסאווי פריג': כלום לא עושים למען זה.

שי פירון: יש לך עוד שתי דקות.

שי פירון: אני אוסיף לך שתי דקות.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': אם לא עושים את זה בחקיקה, אנחנו לא נגיע לשום מקום.

עיסאווי פריג': אני, מה שאני מבקש, שבמקום לחנך את הילדים להיות חיילים, בוא נחנך אותם להיות בני-אדם.

עיסאווי פריג': בואו נחנך אותם להיות בני-אדם.

עיסאווי פריג': חקיקה ללאומנות, חקיקה צבאית, חקיקה לעשות מסיבות כיתה ו' בגבעת-התחמושת, באתר הנצחה ובכל מיני מקומות, חינוך צבאי, לא מביאים לחברה למופת שאתם שואפים אליה.

עיסאווי פריג': לסיום, אני רוצה להתייחס לנקודה נוספת.

עיסאווי פריג': היום יזמתי עם חבר הכנסת עודה דיון מהיר בוועדת החינוך לגבי תקציב התרבות במגזר הערבי, שהוא קרוב ל-3%.

עיסאווי פריג': בשבועות האחרונים היה צונאמי של כותרות מצד שרת התרבות מירי רגב – צונאמי נגד התרבות הערבית.

עיסאווי פריג': אמרתי לעצמי: בוא נבין איפה הדברים עומדים.

עיסאווי פריג': קיימנו דיון מהיר.

עיסאווי פריג': צר לי מאוד שהשרה לא ראתה לנכון להשתתף בדיון, והמסקנה: כמה שיש יותר כותרות, ככה יש פחות תקציבים.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם, חברים; לנוכח המצב שנוצר היום במליאה, אני פונה אליכם: אנחנו צריכים לקבל את החוק היום, להצביע בעד החוק בקריאה טרומית, וזאת תהיה התשובה לכל המזוזים למיניהם.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

שי פירון: אני מזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש להשיב בשם הממשלה.

שי פירון: אדוני חבר הכנסת איתן כבל, אתה ביקשת רשות, אז אחרי ההצבעה אני אתן לך אפשרות להתייחס.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר החינוך, עמיתי חברי הכנסת, יש סמליות מסוימת בעובדה שאנו דנים בהצעת חוק לחינוך נגד גזענות בימים אלה, כאשר מועצת זכויות האדם של האו"ם מפרסמת את הדוח שלה, שלפיו מדינת ישראל ביצעה פשעי מלחמה.

מאיר פרוש: ישראל היא-היא שמבצעת פשעי מלחמה – זהו ביטוי של גזענות, ואם מדברים על גזענות, זוהי הגזענות בחרפתה.

מאיר פרוש: הרי המועצה של האו"ם קיבלה עד היום יותר החלטות נגד מדינת ישראל מאשר נגד סוריה, איראן, סודאן וצפון-קוריאה כולן יחדיו.

מאיר פרוש: כי גזענות היא קודם כול אנטישמיות, שנאת יהודים באשר הם יהודים.

מאיר פרוש: גזענות היא כמובן רצחנות, כי גזענות נובעת ממסקנה חד-משמעית, בין היתר, שלא רק שלא מצופה מאתנו לנצח את הטרור האכזרי, אלא שבכלל אסור לנו להגן על עצמנו.

מאיר פרוש: אבל לא בכך אנו עוסקים כרגע, אלא בהצעת חוק חדשה לחינוך נגד גזענות שהעלה חבר כנסת פריג'.

מאיר פרוש: אז ראשית, כיהודי שומר מצוות, אני רוצה לקבוע באורח החלטי: ביהדות קובע הכלל "חביב אדם שנברא בצלם", כלומר האדם הראשון נברא בצלם אלוקים, וכך גם צאצאיו.

מאיר פרוש: ויש התבטאויות רבות של חכמינו שלפיהן כאשר גוי עושה רצון ה', כמעט אין גבול למדרגה שהוא יכול להגיע אליה.

מאיר פרוש: והרמב"ם בהלכות מלכים אפילו קובע: כל המקבל עליו שבע מצוות בני נח ונזהר לעשותן, הרי הוא מחסידי אומות העולם.

מאיר פרוש: ברור, מערכת היחסים עם גויים היא כידוע מורכבת מבחינה הלכתית, ולא כאן המקום לפרט אותה, אבל הכבוד האנושי, ההערכה, ה-respect, עומדים תמיד ביסוד ובתשתית של הקשר והגישה בין יהודים לבין נוכרים.

מאיר פרוש: לכן, לא צריך להטיף לחינוך נגד גזענות, כי גזענות היא תמיד מידה רעה, היא מגרעת, היא פסולת.

מאיר פרוש: גזענות היא זוהמה.

מאיר פרוש: עד כאן במישור הערכי הרעיוני.

מאיר פרוש: במישור המעשי, משרד החינוך רואה חשיבות רבה בחיזוק החינוך נגד גזענות.

מאיר פרוש: יש לכך ביטוי בולט בתוכנית העבודה של המשרד.

מאיר פרוש: המגמה היא לשזור את נושא ההתמודדות עם הגזענות בכל תחומי הדעת.

מאיר פרוש: אין מקום ליצירת מקצוע לימודי חדש, שעלול גם להחטיא את המטרה.

מאיר פרוש: זאת ועוד, ביוזמת המשרד הוקמה ועדת היגוי לחינוך אזרחי וחיים במדינה שבה יש מגוון של אזרחים.

מאיר פרוש: נוסף על כך, נקבעו ימים ממוקדים, כמו יום הסובלנות הבין-לאומי.

מאיר פרוש: המשרד גם גיבש מערכי שיעור לימים נוספים, כמו יום זכויות האדם ויום המאבק הבין-לאומי בגזענות.

מאיר פרוש: כלומר, בעלי הצעת החוק, עם כל הכבוד, מתפרצים לדלת פתוחה, ואפילו אולי מאוד רחבה, וכדאי שתראו את מגוון ההשתלמויות והשלד שנבנה לפיתוח מקצועי למורים בנושא חשוב זה.

מאיר פרוש: כאמור, לדעת משרד החינוך זה יחטיא את המטרה אם נהפוך את הנושא למקצוע לימודי חדש במקום לשזור אותו בכל תחומי הדעת.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני מוזמן לעתים להרצאות בפני נוער בבתי-ספר, ונשאל בין היתר על האידיאולוגיה שלי, אם נקרא לה כך – על האידיאולוגיה שלי לגבי אופייה וצביונה של המדינה על-פי תפיסתי.

מאיר פרוש: ובני-הנוער, המכונים, לדעתי בטעות, חילונים, רוצים לדעת כיצד מקיימים בפועל, בשאלה הזו, מדינת יהודים לצד מיעוט לא-יהודי.

מאיר פרוש: ואני עונה ביושר ובלב חפץ, ואני אומר לכם מה שאני עונה.

מאיר פרוש: המציאות היא שבמדינת ישראל חיים שני עמים.

מאיר פרוש: כולנו אזרחים שווי זכויות, אבל כמובן לא בנים לאותו עם.

מאיר פרוש: אין בזה רע, משום שאנחנו גם לא רוצים להיות בני עם אחד.

מאיר פרוש: מובן שהמדינה חייבת לנהוג בשוויון אזרחי כלפי כל האזרחים, ללא הבדל דת או לאום, אבל היא לא אמורה למחוק את הבדלי הדת והלאום.

מאיר פרוש: חלילה לנו מלעשות דבר כזה.

מאיר פרוש: בנושא הזה אולי אדם כמוני אומר זאת בצורה חדה יותר, נוקבת יותר, ברורה ובהירה, בהשוואה גם לציבורים יהודיים שאינם מקפידים על קלה כחמורה, אלה שקרויים חילונים.

מאיר פרוש: אנחנו סבורים שצריכים לעמוד על המשמר שחוליות חלילה לא ינותקו מן השרשרת המובילה את עמנו עד הר-סיני.

מאיר פרוש: אנחנו מבקשים לעמוד על המשמר שלא יבוללו חלילה את העם.

מאיר פרוש: כולנו יודעים בדיוק מה העם היהודי סובל בתפוצות כתוצאה מכך שאולי אין מספיק מודעות, והממדים של נישואי תערובות מגיעים לעשרות-עשרות אחוזים.

מאיר פרוש: ויש בהחלט גם סכנה – יש בהחלט סכנה – שכתוצאה מנישואי התערובת האלה, בעוד שנים – לא יודע לנקוב במספר השנים, אבל בעוד כמה שנים, אולי גם עשרות שנים – המושג הזה, העם היהודי, הקשר לעם היהודי, חלילה ייעלם.

מאיר פרוש: ולכן, אם אנחנו כאן, אנחנו ודאי צריכים לעמוד על המשמר שחוליות לא ינותקו חלילה מן השרשרת שמובילה את העם שלנו עד הר-סיני.

מאיר פרוש: וכמו שאמרתי, אנחנו מבקשים לעמוד על המשמר שלא יבוללו חלילה את העם, שלא יעודדו חלילה נישואי תערובת במישרין ובעקיפין.

מאיר פרוש: אנחנו מבקשים גם לעמוד על המשמר שמערכת החינוך הכללית לא תנתק חלילה את הנוער מיסודות מורשת ישראל סבא.

מאיר פרוש: אנחנו עומדים על המשמר – – –

עיסאווי פריג': אדוני, מה זה קשור להצעת החוק?

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת פריג', אני האזנתי לנאום שלך פה, ותאמין לי, אמרת דברים לטעמך, דברים שרצית לומר אותם.

מאיר פרוש: לא כל מה שאתה אמרת, חבר הכנסת פריג', לא כל מה שאתה אמרת היה בהחלט קשור במישרין, וגם לא בעקיפין, להצעת החוק שלך.

מאיר פרוש: ניצלת את עשר הדקות שהיו לך כדי לומר את מה שהיה לך על לבך לומר; גם אם לא הסכמתי להם, אבל אמרת אותם.

מאיר פרוש: זו הדרך, זה הנוהל, כך צריך לעשות.

מאיר פרוש: לכן, אני אומר, אנחנו בהחלט מודאגים מהמושג הזה שחלילה יכולה להיות התבוללות בעם.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי, זה קורה בארצות נכר, בחוץ-לארץ, ולכן אנחנו צריכים לדאוג שלא יהיו נישואי תערובת, ואנחנו מאוד מחפשים דרך לחזק את המושגים האלה, כדי שזה לא יקרה.

מאיר פרוש: וכמו שאמרתי, אנחנו בוודאי מחפשים את הדרך שמערכת החינוך הכללית לא תנתק חלילה את הנוער מיסודות מורשת ישראל סבא.

מאיר פרוש: אנחנו גם עומדים על המשמר – בפרהסיה לפחות, לא קשור למשרד החינוך – שעם ישראל לא יבעט חלילה בכל היקר והקדוש במסורת.

מאיר פרוש: ואנחנו עומדים גם על המשמר שהשבת, שבת קודש, לא תירמס חלילה ברגל גסה בפרהסיה של המדינה.

מאיר פרוש: לכן, אדוני היושב-ראש, יש לנו אם כן ויכוח פנימי בתוך הציבור היהודי, ויש לנו גם במקביל אמירה נחרצת לגבי גויי הארץ – איננו בנים לאותו עם, אבל עלינו לנהוג שוויון אזרחי, ללא הבדל דת או לאום.

מאיר פרוש: ואני אומר: אין ולא תהיה, חלילה, גזענות אצלנו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, בתלמוד הירושלמי, במסכת נדרים, אומר בן עזאי: ואהבת לרעך כמוך – והגמרא אומרת: זה ספר תולדות האדם.

מאיר פרוש: כלומר, כל בני-האדם באים מעם אחד, ולפיכך מצוּוים אנו לראות את כל בני-האדם כיצורי אלוקים – – –

שי פירון: חבר הכנסת אחמד טיבי, למרות הקול המיוחד של חבר הכנסת פרוש, אני שומע אותך יותר חזק.

שי פירון: אז אנא בטובך.

מאיר פרוש: אולי יש לי בעיה עם המיקרופונים, שמנסים להנמיך אותם.

שי פירון: לא נראה לי שמישהו מתעסק אתך.

שי פירון: אתה, נותנים לך לדבר, הכול בסדר.

מאיר פרוש: אז כמו שאמרתי, בתלמוד ירושלמי, במסכת נדרים, אומר בן עזאי: ואהבת לרעך כמוך – זה ספר תולדות האדם.

מאיר פרוש: כלומר, כל בני-האדם באים מעם אחד, ולפיכך אנחנו גם מצווים לראות את כל בני-האדם כיצורי אלוקים.

מאיר פרוש: וציווי זה, לראות את כולם כיצורי אלוקים, זה כלל גדול – כמו שאני אמרתי בראשית דברי ובאמצע – זה כלל גדול בתורת ישראל.

מאיר פרוש: גם אם אנחנו נאמר "אתה בחרתנו מכל העמים", אבל "חביב אדם שנברא בצלם".

מאיר פרוש: וכל אדם שנברא בצלם זכאי שיכבדו אותו, וצריך לכבד אותו.

מאיר פרוש: ולכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לדחות את הצעת החוק המיותרת לחלוטין.

מאיר פרוש: תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: מכיוון שסגן השר מציע להסיר את ההצעה, אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון.

שי פירון: שלוש דקות.

שי פירון: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתייחסת להצעת החוק של חברי עיסאווי פריג' לחינוך נגד גזענות, ואני רוצה לייחד את הדברים שלי לחברי באופוזיציה, חברי הטובים מהמחנה הציוני, ואני רוצה לקרוא לכם – – –

איתן כבל: ביטלתי בסוף – – –

זהבה גלאון: תרשה לי.

זהבה גלאון: ברשותך.

זהבה גלאון: אני רוצה לקרוא לכם ציטוט שחשבתי שהוא מתאים בנסיבות האלה: המקום הכי חם בגיהינום שמור למי שבזמנים של משבר מוסרי שומר על נייטרליות.

זהבה גלאון: המשפט היפה הזה מיוחס אומנם לדנטה, אבל הוא נאמר על-ידי מרטין לותר קינג ב-1967.

זהבה גלאון: הוא נאמר, אדוני היושב-ראש, בדיוק לסיטואציות האלה.

זהבה גלאון: עכשיו, אני מבינה, חברי מהמחנה הציוני, שאתם מתנגדים לביטול חוק האזרחות, וזה בסדר.

זהבה גלאון: אני חולקת עליכם, אבל זה בסדר, יש בינינו חילוקי דעות והשקפות.

זהבה גלאון: אבל יש רגעים שחברות פוליטית נמדדת בסולידריות של הצבעה.

זהבה גלאון: גם אם אתם מתנגדים להצעת החוק, אתם יכולתם להצביע הפעם בעדנו, בגלל מה שהיה כאן במליאה; בגלל ההסתה שלוחת הרסן נגד חברי כנסת מכהנים, שאומרים להם: תגידו תודה שאתם כאן, תגידו תודה שאתם לא מחזירים את תעודת הזהות שלכם.

זהבה גלאון: אנחנו שותפים אתכם בקואליציה של האופוזיציה, ואנחנו ממש לא מרגישים רצון להמשיך להיות שותפים אתכם עד הודעה חדשה.

זהבה גלאון: כשלתם במבחן – – –

איציק שמולי: זהבה, את לא הגנת עלי בוועדת החינוך, נכון?

זהבה גלאון: אל תפריע לי.

זהבה גלאון: כשלתם במבחן הראשון שלכם.

זהבה גלאון: כשלתם במבחן הראשון שלכם בסולידריות אופוזיציונית.

איציק שמולי: בסולידריות?

איציק שמולי: את הגנת עלי בוועדת החינוך?

זהבה גלאון: אפשר להתנגד לחוק האזרחות; אני חולקת עליכם, אבל אני מכבדת את זה.

זהבה גלאון: יש בינינו השקפות שונות על הסקאלה, זה בסדר גמור, יש כאלה בעד ויש כאלה נגד.

זהבה גלאון: אבל מה שהיה כאן במליאה עכשיו, אני חוזרת ואומרת – ובזה אני מסיימת, אדוני – אני קוראת שוב את הציטוט; אני רוצה שתפנימו אותו, כי הפנמתם את מגמות ההסתה, הטמעתם את הגזענות, ולכן אני אומרת לכם, ואני חוזרת ואומרת:

זהבה גלאון: המקום הכי חם בגיהינום שמור למי שבזמנים של משבר מוסרי שומר על נייטרליות.

זהבה גלאון: וזה מה שאתם עשיתם.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה, ברשותכם, ומייד אחריה ניתן לחבר הכנסת איתן כבל להגיב.

שי פירון: אני מבין שהממשלה מבקשת הצבעה שמית.

שי פירון: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: זה הפך לאנטישמית.

שי פירון: מה זה?

ג'מאל זחאלקה: זה הפך לאנטישמית – – –

שי פירון: חבר הכנסת זחאלקה, כשאתה אומר את זה זה כבר מתחיל להיות בעייתי, אז בוא נעזוב את זה עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: לא, זה – – – בחברי כנסת – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד שי פירון – אינו משתתף בהצבעה טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

שי פירון: טוב, המזכירה, נעשה קריאה נוספת למי שלא נרשם.

שי פירון: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – אינה נוכחת באסל גטאס – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת מרדכי יוגב – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת רחל עזריה – אינה נוכחת דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו משתתף בהצבעה עמיר פרץ – בעד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

שי פירון: תודה, גברתי המזכירה.

שי פירון: יש מישהו שלא קראו בשמו ולא ניתנה לו ההזדמנות להצביע גם בפעם השנייה?

שי פירון: תמה ההצבעה.

שי פירון: אנחנו נמתין, בבקשה.

שי פירון: מייד אחרי התוצאות אני אזמין את חבר הכנסת איתן כבל.

שי פירון: הוא ביקש להגיב על דבריה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

שי פירון: אתה עדיין מעוניין, חבר הכנסת כבל?

איתן כבל: כן.

שי פירון: אוקיי.

שי פירון: בעד ההצעה – 39, נגדה – 41.

שי פירון: אני קובע שהצעתו של חבר הכנסת עיסאווי פריג' לא עברה.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל לומר דברים, הודעה אישית.

שי פירון: יש לך עד חמש דקות.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

שי פירון: זה כמובן בשם – – –

עיסאווי פריג': – – –

שי פירון: סליחה?

שי פירון: אמרתי, 39 בעד ההצעה, 41 נגדה.

איתן כבל: שניים הפרש.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי השרים, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, חבר הכנסת פריג' – –

שי פירון: אפשר בבקשה יותר שקט באולם המליאה?

שי פירון: אני מבקש.

איתן כבל: – – כשעלית לדבר לא ראיתי לנכון להתייחס, והבנתי, זה בא מדם לבך.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה להבהיר לחברי מהקואליציה, לפני שאני אתייחס לדברים, שהדברים של סגן השר מזוז הם דברים שאינם ראויים להישמע בשום מקום, בוודאי לא כאן.

איתן כבל: ולא יהיה מישהו שיחשוב שמישהו מהמחנה הציוני תומך או חשוד באמירה כזאת או אחרת של תמיכה בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא עומד כאן להתנצל בפני אף אחד, לא בפני חברי מהקואליציה, ובוודאי גם לא בפני חברי מהאופוזיציה.

איתן כבל: אני לא צריך כל הזמן לקבל ציונים.

איתן כבל: אני לא מקבל ציונים, לא מהקואליציה ולא מחברי לאופוזיציה.

איתן כבל: ולכן אני אומר לזהבה גלאון, השיימינג שהיא עשתה לנו כאן לא היה במקומו, כי אנחנו, חלקנו הלא-קטן היה תומך בחוק.

תמר זנדברג: אל תתמוך – – –

איתן כבל: סליחה, אל תפריעי לי.

איתן כבל: לא הפרעתי לזהבה, אל תפריעי.

איתן כבל: לא ביקשתי ממך ליווי אל היעד.

איתן כבל: מה שאני חוזר ואומר כאן, שכשראינו את כל התהליך הזה, לא השתתפנו בהצבעה.

איתן כבל: דבר לגיטימי.

איתן כבל: אין בתוך חוק, חבר הכנסת טיבי – זה או שאתה תומך בו או שאתה מתנגד לו או שאתה נמנע.

איתן כבל: ואתה, אין לך דברי הסבר, כשחלק גדול מהסיעה היה כן תומך בחוק – וזה דיון אחר וויכוח אחר – כשאני הייתי צריך אחר כך לתת הסבר מה אני מתכוון.

איתן כבל: אז אני לא מתכוון.

איתן כבל: גם אני הייתי מתנגד לחוק הזה, כדי שהדברים ייאמרו בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, כן, ואנחנו לא מרצ.

איתן כבל: בכל הכבוד, יש בינינו שותפות בתוך האופוזיציה; יש דברים שאנחנו מסכימים להם, יש דברים שאנחנו לא מסכימים.

איתן כבל: כן, ויגור זאב עם כבש באופוזיציה הזו.

איתן כבל: אין מה לעשות.

איתן כבל: זו האופוזיציה הזו.

איתן כבל: זו מדינת ישראל על כל אשר משתמע.

איתן כבל: יש לנו נושאים משותפים מפה עד להודעה חדשה.

איתן כבל: אבל לא על כל הצבעה יקום פה מישהו ויעשה לי שיימינג.

איתן כבל: לא מקובל עלי.

איתן כבל: לא יקום ולא יהיה.

איתן כבל: כי יש נושאים, ולא אחד ולא שניים – ותכף יהיו פה דיונים על המשט, ונראה, האם אני אקום ואעשה לחברי שיימינג?

איתן כבל: אני אבייש אותם?

איתן כבל: בשום פנים ואופן לא.

איתן כבל: לכן, לסיום אומַר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת הרצוג, אנחנו אופוזיציה לוחמת ואנחנו לא צריכים להתנצל כל רגע על כל דבר ועל כל עניין.

איתן כבל: ואתה לא צריך להרגיש שלא בנוח סביב העניין הזה.

איתן כבל: אתה מוביל אותנו, ולא צריכים על כל דבר לצאת ולאבד פרופורציות.

איתן כבל: יש שולחן משותף ושם צריך ללבן את הבעיות, ולא על כל התפרצות לאבד עשתונות.

איתן כבל: לכן, חברותי וחברי, אני אסיים ואומר:

איתן כבל: אנחנו לא רק מגנים – לגנות זו אמירה רפה לעומת התיעוב שאנחנו מרגישים אל מול הדברים שנאמרו.

איתן כבל: תיעוב, זאת המילה.

איתן כבל: הדברים של סגן השר, חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

אחמד טיבי: הדברים של ראש הממשלה הרבה יותר חמורים – – –

איתן כבל: הדברים של ראש הממשלה, אני אומר לך את זה כך: הוא השחקן הראשי.

איתן כבל: הוא קם כי הוא רצה לנצל את ההזדמנות.

איתן כבל: מחר הוא יכנס את ראשי העדה כדי להתנצל על מה שהוא אמר.

ציפי לבני: להצטלם, להצטלם.

איתן כבל: להצטלם אתם, וחלקכם יגידו לו: כן, כן, תודה, אתה גדול.

איתן כבל: אז אני חוזר ואומר לך – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – – מדובר בחברי מרכז ליכוד, בערביי ביבי, זה לא – – –

איתן כבל: אז טוב שהבהרת, חברי חבר הכנסת טיבי.

איתן כבל: אז אני מציע לנו כאופוזיציה, שכולנו, שכל אחד מגיע עם עמדותיו ודעותיו, ואם יש לו – סליחה, חבר הכנסת עמיר פרץ, חבר הכנסת טיבי – – –

עמיר פרץ: יש ערביי טיבי, ויש ערביי ביבי.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: יש ערביי טיבי ויש ערביי ביבי.

איתן כבל: יפה, זה חרוז.

עמיר פרץ: ביבי, טיבי, ערביי טיבי וביבי.

איתן כבל: אמרתי: טיבי וביבי.

איתן כבל: לגופו של עניין, אני מסיים ואומר – – –

שי פירון: אפשר לעצור את תחרות הסלוגנים?

שי פירון: מעבר לעובדה ששר החינוך פה נהנה מהעובדה שגם אתה אימצת את הסלוגן שלו ואתה לא מתנצל.

איתן כבל: חבר הכנסת טיבי, חברותי וחברי, אני מציע לכל החברים באופוזיציה, יש לנו משימה: להפיל אותו; לא להתווכח בינינו.

איתן כבל: אז אנא.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

שי פירון: תודה רבה על ההודעה האישית שמסר לנו חבר הכנסת איתן כבל.

שי פירון: חבר הכנסת פרץ, אתה בפנים או בחוץ?

שי פירון: אני רואה שאתה עדיין מתלהב מערביי וערביי.

שי פירון: הכול בסדר.

שי פירון: [הצעת חוק פ/488/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון – הארכת הוראת שעה), התשע"ה–2015.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שי פירון: ישיב על הצעתה סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

שי פירון: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להציג כאן להצבעה בקריאה טרומית את חוק הטקסטיל הביטחוני, או בשמו הרשמי: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון – הארכת הוראת שעה).

שלי יחימוביץ': החוק נחקק לראשונה בסוף שנת 2010.

שלי יחימוביץ': הוא בא לשנות מצב מעוות שבו מערכת הביטחון, משרד הביטחון, צבא ההגנה לישראל, משטרת ישראל ושירות בתי-הסוהר רוכשים מדים ומוצרי טקסטיל למיניהם בסין או בארצות אחרות שמשלמות שכר רעב לעובדיהן ולכן גם יכולות להציע במכרז הצעות מאוד מאוד זולות.

שלי יחימוביץ': החוק בא לתקן את המצב הזה ולקבוע שכוחות הביטחון ירכשו טקסטיל תוצרת הארץ, גם אם ההצעה הישראלית יקרה ב-50% מההצעה הסינית, הטורקית או מה שזה לא יהיה.

שלי יחימוביץ': עלות החוק מאוד מאוד נמוכה ותועלתו מרחיקת לכת.

שלי יחימוביץ': ברגע שנחקק, הוא ייצר באופן מיידי 1,200 מקומות עבודה במקומות שבהם שיעורי האבטלה מאוד מאוד גבוהים – מקומות פריפריאליים, בקריית-שמונה, בבית-ג'ן, בשדרות ובעוד מקומות.

שלי יחימוביץ': אין היגיון מוסרי או לאומי בכך שחייל צה"ל שנלחם על הגנת המדינה או שוטר שמשרת במשטרת ישראל או אפילו אסיר שכלוא במתקני הכליאה של מדינת ישראל ילבשו מדים שיוצרו בסין.

שלי יחימוביץ': יש בזה אפילו אוקסימורון.

שלי יחימוביץ': הרי בסופו של דבר אחד היעדים הלאומיים של מדינת ישראל הוא להביא להקטנה בשיעורי האבטלה ולהביא לכך שאנשים יתפרנסו בכבוד.

שלי יחימוביץ': את זאת בא החוק הזה לתקן.

שלי יחימוביץ': זה חוק שעוקב אחרי הסכמי הסחר הבין-לאומיים, הוא לא סותר אותם.

שלי יחימוביץ': הוא מנצל לקונה מסוימת בחוק שמאפשרת לכל מדינות העולם המערבי, גם במסגרת הסכמי הסחר הבין-לאומיים, לרכוש טקסטיל ומוצריו אך ורק בתוך גבולות ארצותיהן.

שלי יחימוביץ': ארצות-הברית, המדינה הכי קפיטליסטית מבין מדינות המערב, משתמשת בלקונה הזאת עד כלות.

שלי יחימוביץ': היא מעדיפה תוצרת טקסטיל משתי מדינות שהיא אחת ממקורות הפרנסה המרכזיים שלהן – צפון-קרוליינה ודרום-קרוליינה.

שלי יחימוביץ': על כן, החוק הזה עקב אחר החקיקה המערבית וניצל אותה עד תומה, יש לומר.

שלי יחימוביץ': הוא זכה לקונסנזוס מלא בבית הזה.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לציין שבכנסת השבע-עשרה – אציין את חברי הכנסת שעוד נותרו כאן שהיו שותפים לחוק – השתתף אתי בחקיקת החוק מי שהוא היום שר האוצר, משה כחלון.

שלי יחימוביץ': בכנסת השמונה-עשרה היו אלה יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני, חבר הכנסת יצחק וקנין וחבר הכנסת נחמן שי ממפלגתי.

שלי יחימוביץ': גם במהדורתו הנוכחית חתומים עליו חברי קואליציה רבים: חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת משה גפני, חבר הכנסת יצחק וקנין, חבר הכנסת יריב לוין.

שלי יחימוביץ': ואכן, החוק במתכונתו המחודשת – מדובר בהוראת שעה שיש להאריכה.

שלי יחימוביץ': בפעם הראשונה הוא נחקק לשנתיים.

שלי יחימוביץ': אחר כך שר הכלכלה הקודם, היום שר החינוך, נפתלי בנט, תמך בהארכתו בשנתיים.

שלי יחימוביץ': אדוני השר, אמרת לי אז שאתה מסכים להאריך בשנתיים, כי בשנתיים האלה אתה שואף לייצר מקומות עבודה חלופיים לאותם 1,200 עובדים שעובדים בענף הטקסטיל.

שלי יחימוביץ': לצערנו, לא נוצרו מקומות עבודה חלופיים, ולפעמים צריך להכיר בזה שבמדינה יש גם תעשיות מהסוג הזה, ושאפשר בעלות כל כך כל כך נמוכה, שגם אינה כרוכה בעלות תקציבית מצד האוצר אלא במין התגמשות מתוך רצון טוב של משרד הביטחון ושל המשרד לביטחון פנים, לייצר באחת 1,200 מקומות עבודה בפריפריה.

שלי יחימוביץ': עכשיו אנחנו מבקשים להאריך אותו בחמש שנים נוספות.

אלי אלאלוף: – – –

שלי יחימוביץ': אני לא שומעת אותך, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: בפריפריה רק היי-טק, ובמרכז – טקסטיל.

שלי יחימוביץ': אני בעד.

אלי אלאלוף: להחליף.

אלי אלאלוף: הגיע הזמן.

שלי יחימוביץ': אני מסכימה אתך לחלוטין, אבל אני בטוחה שגם אתה לא סבור שצריך עכשיו להשליך ממקומות העבודה אנשים שמתפרנסים בכבוד בשביל לממש את שאיפתנו שיום אחד הם יעבדו בהיי-טק.

חיים ילין: – – –

שלי יחימוביץ': וגם, בוא ונודה, מדובר באנשים מבוגרים, שלחלקם נעשה עוול כי הם הוסללו אל תוך המקצועות האלה – מקצועות שמלכתחילה אין בהם תקווה והבטחה, כי הדבר היחיד שהם מבטיחים זה שכר נמוך בעבודה קשה.

שלי יחימוביץ': זה עוול אחר, אבל לא פותרים עוול בעוול – –

אלי אלאלוף: – – –

שלי יחימוביץ': – – ולהשליך את האנשים האלה ממקומות עבודתם – ודאי שמדובר בעוול גדול יותר.

שלי יחימוביץ': אבל אני מסכימה – – –

אלי אלאלוף: – – –

שלי יחימוביץ': אבל מובן שאני מסכימה אתך, וגם מבינה את הציניות שבדבריך.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להודות לוועדת השרים לחקיקה, לשרת המשפטים איילת שקד, שגוננה על החוק הזה ואפשרה את העברתו, למשרד לביטחון פנים, לשר לביטחון פנים גלעד ארדן, לשר הביטחון בוגי יעלון, לשר הכלכלה אריה דרעי ולכל השרים שהצביעו פה-אחד בעד החוק הזה בוועדת השרים לחקיקה.

שלי יחימוביץ': כאמור, מדובר בהוראת שעה, בחקיקה לעוד חמש שנים של החוק החיוני הזה, עד שתבוא אחרית הימים ויבוא המשיח על חמור לבן וכל תושבי הפריפריה יקבלו חינוך שוויוני ויוכלו לעבוד בעבודות שגם יכניסו להם שכר גבוה, ויאפשרו לחלץ אותנו מהגלגל הבלתי-פוסק הזה שבו הורים עניים, למרבה הצער, מגדלים ילדים עניים וחוזר חלילה – דבר שהוא מנוגד לחלוטין לכללי הצדק והשוויון, ועל כך אנחנו כמובן נאבקים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להעביר את החוק לוועדת החוקה, חוק ומשפט, שם מקומו.

שלי יחימוביץ': מדובר בחוק לתיקון חוק חובת המכרזים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת יחימוביץ על הדברים החשובים.

שי פירון: ישיב, בשם הממשלה, סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

שי פירון: בבקשה.

חיים ילין: כשהמשיח יבוא, לא יהיה משרד ביטחון.

שי פירון: בכל מקרה, הוא יהיה לבוש בבגדים תוצרת הארץ, חיים.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אלי בן-דהן: הצעת החוק מבקשת להאריך בחמש שנים נוספות את הוראת השעה הקובעת העדפה לתוצרת הארץ ברכישות טקסטיל במכרזי משרד הביטחון והמשרד לביטחון פנים.

אלי בן-דהן: כמי שגדל בבאר-שבע ומכיר את הצורך הגדול במקומות עבודה בנגב ובגליל, אני שמח על הצעת החוק הזאת, ואני שמח ליידע את הכנסת כי בוועדת השרים הוחלט שממשלת ישראל תפעל, בעזרת השם, לקדם הצעת חוק ממשלתית שתקבע העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון.

אלי בן-דהן: לעניין זה אוסיף ואציין כי משרד הביטחון נוקט כמה צעדים לחיזוק אזורי עדיפות לאומית ברחבי הארץ וכן לחיזוק הייצור הישראלי בשגרה.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון הוא המשרד היחיד המעניק העדפה במכרזיו לטובין ולשירותים מאזורי עדיפות לאומית, בהתאם לתקנות חובת המכרזים.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון מעודד את הייצור הישראלי, וככל שהדבר מתאפשר מעדיף המשרד הוצאת מכרזים ליצרנים ישראלים על פני רכש מיבואנים.

אלי בן-דהן: מאז ומתמיד תפירת בגדי העבודה והמדים נעשית על-ידי כעשר מתפרות, שרובן מצויות באזורי עדיפות לאומית, כגון מצפה-רמון ושלומי.

אלי בן-דהן: חלק מן המתפרות מצויות במגזר הדרוזי ומאפשרות לנשים דרוזיות בכלל ולאלמנות מלחמה בפרט לצאת לעבודה במקום המתאים למסורת בני העדה.

אלי בן-דהן: בשל חשיבותן של המתפרות מקצה משרד הביטחון תקציב מיוחד המאפשר את המשך קיומן.

אלי בן-דהן: פעילות זו של משרד הביטחון נעשתה עוד קודם לחקיקתה של הוראת השעה להעדפת תוצרת הארץ ברכישות טקסטיל, ותיעשה גם בעתיד.

אלי בן-דהן: בשל כל האמור, החליטה הממשלה לתמוך בהצעת החוק הפרטית, ואני מבקש מהכנסת לתמוך בה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: חברים, אנחנו ניגש להצבעה.

שי פירון: אלי, הפעם לא ביקשו הצבעה שמית.

שי פירון: יעשו הצבעה שמית על העברת ההיי-טק לדרום.

שי פירון: על זה יעשו הצבעה שמית.

שי פירון: על זה לא מבקשים.

שי פירון: חברים יקרים, הצבעה.

שי פירון: מי בעד ההצעה?

שי פירון: מי נגד?

שי פירון: יצביעו, בבקשה.

שי פירון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון – הארכת הוראת שעה), התשע"ה–2015, לוועדה החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שי פירון: אני שמח לבשר שהצעת החוק של חברת הכנסת יחימוביץ, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון – הארכת הוראת שעה), התשע"ה–2015, עברה ברוב של 38 תומכים ואפס מתנגדים.

איימן עודה: אני הצבעתי בטעות – – –

שי פירון: מה אתה?

איימן עודה: הצבעתי בטעות – – –

שי פירון: אתה בעד או לא בעד?

איימן עודה: לא, אני בטעות הצבעתי – – –

שי פירון: אז אתה לא – – –

איימן עודה: – – –

שי פירון: 37.

שי פירון: אני מקבל את הבקשה.

שי פירון: 37 בעד.

ציפי לבני: – – –

שי פירון: 38 בעד?

שי פירון: נשאר 38, כי חברת הכנסת לבני – – –

קריאות: – – –

שי פירון: ההצעה תועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט להכנתה לקראת קריאה ראשונה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/1347/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי בנושא:

שי פירון: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב), התשע"ה–2015.

שי פירון: אינני רואה אותה, אבל אמורה להשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

קריאה: – – –

שי פירון: שר החינוך ישיב במקומה.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: לפני שאני אציג את הצעת החוק שלי – – –

קריאות: – – –

שי פירון: חברת הכנסת מיכל רוזין וחבר הכנסת חיים ילין.

שי פירון: את הרי"ש שלך שומעים עד הפרלמנט של ארגנטינה.

חיים ילין: אני ממש מתנצל.

שי פירון: מתנצל עוד פעם, כולם פה מתנצלים.

שי פירון: להתנצל זה בלי רי"ש, לא נחשב.

מרב מיכאלי: אז זהו, אדוני היושב-ראש, שלא כולם פה מתנצלים, רחוק מזה.

מרב מיכאלי: עמד כאן ממש זה לא כבר סגן שר בממשלת ישראל ואמר דברי בלע, דברי הסתה חמורים נגד 20% מאזרחיות ואזרחי המדינה הזאת, נגד רשימה שלמה בכנסת ישראל והחברות והחברים בה.

מרב מיכאלי: ולא זו בלבד שהוא לא התנצל, אלא שאחריו עלה ראש הממשלה שלו ושפך עוד שמן על המדורה והחמיר את המצב והוסיף על דברי ההסתה שהוא עצמו אמר זה לא כבר בבחירות נגד אותו ציבור עצמו.

מרב מיכאלי: ולא זו בלבד שהוא לא התנצל, אלא האשים בצביעות את אלה שהוא מסית נגדם, בעוד הוא עצמו, מייד אחרי שהסית, הלך והצטלם אתם ואמר "לא התכוונתי".

מרב מיכאלי: והנה היום בא ועשה שוב את אותו דבר.

מרב מיכאלי: הצבוע הגדול מכולם מאשים בצביעות.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד לכם ולכן, חברותי וחברי חברות הכנסת, עמדתי כאן בסערה הנוראה שהייתה כאן במליאה, עם כאב פיזי ממש ועם דמעות בעיניים.

מרב מיכאלי: זה ממש כואב להבין שבאמת ראש הממשלה, הוא באמת לא רואה את עצמו כראש הממשלה של כולם וכולן.

מרב מיכאלי: כמו שהוא לא רואה את עצמו ראש הממשלה של החברה הערבית, ככה הוא גם לא רואה את עצמו ולא מתפקד כראש הממשלה של החברה יוצאת אתיופיה, ככה הוא לא רואה את עצמו ראש הממשלה של הרבה מאוד אחרות ואחרים במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: האופן שבן הוא פשוט עומד כאן ואומר את זה ומדבר אל האנשים, שהם אזרחים שהוא ראש הממשלה שלהם, הוא פשוט כואב.

מרב מיכאלי: הוא כואב כי המשמעות של זה היא באמת היחלשות של הדמוקרטיה שלנו, היחלשות והתרופפות ושחיקה של הביטחון האישי של כל אחד ואחת מאתנו במה שאמור להיות מדינה דמוקרטית, הבית הלאומי שלנו שבו יהיה לנו ביטחון מלא כאזרחיות ואזרחים.

מרב מיכאלי: זה מפחיד, אדוני יושב-ראש המליאה כרגע.

מרב מיכאלי: אותי, חברות וחברים, זה מפחיד, זה מעציב, זה קשה וזה מצער.

מרב מיכאלי: אנחנו במחנה הציוני, אנחנו באופוזיציה, הרבה מאוד חלקים בציבור הישראלי משתדלים ומשתדלות להיאבק בזה כמיטב יכולתנו.

מרב מיכאלי: אין לי אלא לפנות לראש הממשלה ולהגיד – באמת, אדוני, הנעדר מכאן בדרך כלל, והנעדר מרוב או לפחות מחלקים גדולים של היחס לציבור הישראלי – הבדלים אידיאולוגיים זה בסדר גמור, מותר להיות חלוקות וחלוקים, אפשר לחשוב שהדרכים לטפל בבעיות של מדינת ישראל ושל החברה הישראלית הן אחרות – אתה תחשוב ככה, אנחנו נחשוב ככה.

מרב מיכאלי: להסית נגד אזרחיות ואזרחים שאתה אמור להיות באמת המגן שלהם – לא.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שלי, אדוני, מתייחסת לציבור מאוד מאוד לא פריבילגי במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: היא עוסקת בדבר הלא-סקסי הזה שנקרא הוצאה לפועל, שבאופן מדהים יש בה קרוב ל-3 מיליון תיקים פתוחים ששייכים ל-770,000 אזרחיות ואזרחים בישראל, שרובם המכריע באמת במעמדות הסוציו-אקונומיים הנמוכים ביותר.

מרב מיכאלי: ההוצאה לפועל היא מה שנקרא החצר האחורית של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: הרוב המכריע של בעלי ובעלות החוב שם הם כאלה שלעולם לא יוכלו לשלם את החוב, הרבה מפני שהריביות בהוצאה לפועל גבוהות מאוד, הרבה מפני שמי שמנהל את התיקים בהוצאה לפועל זה בעלי כוח, בעלי הון, תאגידים גדולים שיכולים להרשות לעצמם כאלה שינהלו עבורם את התיקים האלה, ורוב בעלי ובעלות החוב הם כאלה שלא יכולות להרשות לעצמן ייצוג.

מרב מיכאלי: ולכן הפער בין בעלי החוב לבין מה שנקרא בהוצאה לפועל "הזוכים" הולך וגדל.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת באה לנסות ולתת תשובה על הבעיה המאוד-גדולה הזאת.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת באה לייצר לראשונה בעצם דרך יציאה מההוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: עד היום, אם פתחו לך תיק בהוצאה לפועל – זהו, נגמר, כי הריביות מגדילות את החוב בקצב כזה שלעולם כנראה לא תוכל לשלם אותו, ואין שום דרך לצאת.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת, חברי וחברותי, מביאה לראשונה סוג של הסדר חוב למי שנקבעה לו, אחרי חקירת יכולת – נקבעה לו יכולת התשלום שלו או שלה, והיא עומדת בתשלומים, ואף שעומדת בתשלומים, שלוש שנים לא הגיעה עדיין להתחיל לשלם את הקרן אלא עדיין משלם או משלמת רק את הריבית – ייסגר לו התיק ויוכל ותוכל לפתוח בחיים חדשים, ללא חובות, ללא התלות הנוראה הזאת בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: זוהי הצעת החוק, אדוני.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד שמחה שהממשלה, שמביאה גם היא הצעת חוק משלה בתחום הזה, הסכימה לתמוך בה, ואנחנו נעבוד ביחד כדי באמת להגיע להסדר הנכון והטוב ביותר, משום שכולנו מסכימות ומסכימים שחובות צריך לשלם, אבל לא צריך לרדוף בעלי ובעלות חוב שלא תהיה להם לעולם שום דרך לשלם את החוב.

מרב מיכאלי: הפטר בהוצאה לפועל, חברות וחברים, הוא באמת צו השעה.

מרב מיכאלי: הוא באמת עוד צעד בשינוי המבנה החברתי והכלכלי באופן הזה שתהיה זכות אמיתית לאזרחיות ואזרחים לצאת ממעגל העוני.

מרב מיכאלי: זאת הזכות הבסיסית לצאת ממעגל העוני ולפתוח בחיים שלמים, חדשים, יציבים ובריאים.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

שי פירון: אני מזמין את שר החינוך חבר הכנסת בנט להשיב בשם הממשלה.

שי פירון: חברת הכנסת מיכאלי, תרשי לי, עד שהשר בנט יגיע לדוכן, להודות לך על הדברים שאמרת ברישה.

מרב מיכאלי: – – –

קריאה: מרב – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני מבקש להתייחס למה שנאמר פה קודם, ואני אקריא מתוך מגילת העצמאות: "המדינה תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע או מין, תבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות".

נפתלי בנט: הזכות לאזרחות היא זכות של הערבים כמו ליהודים – –

קריאה: נכון.

נפתלי בנט: – – ואף אחד לא עושה טובה לאזרח, שהוא אזרח, נקודה.

נפתלי בנט: נכון, יש לנו אין-סוף ויכוחים פוליטיים, ועוד יהיו, אבל בעניין הזה האמירה היא חזקה, ברורה ומוחלטת.

חיים ילין: – – – השר, אני מסכים אתך בלב ובנפש – –

קריאה: – – – לקיים את זה – – –

חיים ילין: – – למה זה לא רוח הכנסת?

נפתלי בנט: לגבי הצעת החוק, חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב) – –

מיקי רוזנטל: אדוני, באמת, אדוני השר, כל הכבוד, כל הכבוד – – –

נפתלי בנט: – – התשע"ה–2015, של חברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי, היא מבקשת לתקן את חוק ההוצאה לפועל ולקבוע כי לרשם ההוצאה לפועל תהיה סמכות לתת הפטר לחייב בהוצאה לפועל אשר במשך שלוש שנים גובה התשלום החודשי שנקבע לו על-ידי הרשם נמוך מגובה הצטברות הריבית החודשית על יתרת חובו בתיק.

נפתלי בנט: קודם כול, יישר כוח לחברת הכנסת מיכאלי.

נפתלי בנט: זה דבר – – –

שי פירון: צריך להגיד, יישר כוחך.

נפתלי בנט: יישר כוחך.

מרב מיכאלי: – – –

נפתלי בנט: כמובן, זה דבר שמעוגן עמוק-עמוק ביהדות, זה יסוד – השנה השביעית ושמיטת חובות.

נפתלי בנט: הצעת החוק מבקשת לסייע לחייבים בהוצאה לפועל אשר מתקשים לצאת ממעגל החובות כדי לפתוח דף חדש בחייהם באמצעות קבלת הפטר.

נפתלי בנט: הרעיון שלפיו יינתן הפטר בהוצאה לפועל אושר לאחרונה בוועדת השרים לחקיקה, במתווה של חקיקה ממשלתית שקידמה חברתי השרה איילת שקד דרך משרדה.

נפתלי בנט: לפי הצעת החוק הממשלתית, יינתן הפטר למי שנמצא במעמד של חייב מוגבל באמצעים חמש שנים לפחות – ולא כל חייב כמו בהצעת החוק הפרטית – ואשר עומד בתנאים נוספים שנקבעו בהצעה.

נפתלי בנט: מטרתם של תנאי הסף שנקבעו בהצעה הממשלתית היא לדאוג לכך שיינתן הפטר במקרים המובהקים ביותר, שבהם ברור שמוצתה האפשרות לגבות מהחייב את חובותיו.

נפתלי בנט: כמו כן, בהצעת החוק הממשלתית מוצע מנגנון מפורט יותר מהמנגנון שבהצעת החוק שלך.

נפתלי בנט: להבדיל מהצעת החוק הפרטית של חברת הכנסת מיכאלי, הצעת החוק הממשלתית מיועדת לתת מענה זמני במסגרת הוראת שעה שתהיה בתוקף למשך שלוש שנים, מתוך כוונה עד אז להביא חקיקה חדשה בתחום פשיטת הרגל וחדלות פירעון, שתספק ראייה כוללת וחדשנית ותגייס את כל גורמי המערכת הנוגעים בדבר לטובת ייעול וקיצור ההליכים ולטובתם של החייבים, הנושים והמשק.

נפתלי בנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת ברעיון העקרוני של מתן הפטר בהוצאה לפועל במסגרת הוראת שעה, ומסכימה להצמדת הצעת החוק הפרטית להצעת החוק הממשלתית והכפפתה אליה.

נפתלי בנט: אני, בשם שרת המשפטים – היא מבקשת לברך את חברת הכנסת מיכאלי שפעלה עוד בכנסת הקודמת לקידום הרעיון, וגם לציין את חברת הכנסת לשעבר רות קלדרון, שגם הייתה מהיוזמים.

מרב מיכאלי: וגם את שרת המשפטים לשעבר.

נפתלי בנט: וכמובן את שרת המשפטים, ופה גם צריך לומר – – –

נחמן שי: היוזמות.

נפתלי בנט: בכלל לא יהיה לי קשה, אבל צריך לומר שחלק גדול מהפעולות של שרת המשפטים כרגע הם ניצנים שאת שתלת, וככה זה; התחלת דברים טובים, היא ממשיכה.

נפתלי בנט: אגב, הדבר תקף גם עם שר החינוך ואתי.

נפתלי בנט: תודה.

שי פירון: תודה רבה לשר החינוך נפתלי בנט, וכדי שחלילה וחס לא תחשוד, גם אותך אני מאוד רוצה לשבח על הרישה של הדברים, ואני חושב שהמילה החזקה ביותר שאמרת הייתה המילה "נקודה".

שי פירון: חברים, אנחנו נצביע.

שי פירון: מי בעד הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב), התשע"ה–2015, שהובאה על-ידי חברת הכנסת מרב מיכאלי?

שי פירון: אנחנו מצביעים.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שי פירון: חברים יקרים, 34 הצביעו בעד, אפס – – –

עמיר פרץ: 35.

שי פירון: 35 – גם את חבר הכנסת עמיר פרץ – הוא הגיע למקומו – אמרתי: 35 בעד, אפס נגד, אפס נמנעים.

שי פירון: ההצעה תועבר לגיבוש בוועדת החוקה, חוק ומשפט לקראת הכנה לקריאה ראשונה.

שי פירון: אני קובע שהצעת החוק עברה.

שי פירון: [הצעת חוק פ/86/20; נספחות.

שי פירון: ]

שי פירון: הנושא הבא, חברים: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) (הוראת שעה), התשע"ה–2015.

שי פירון: יציג את ההצעה חבר הכנסת ישראל אייכלר.

שי פירון: ההצעה היא בתמיכת הממשלה.

שי פירון: תשובה והצבעה במועד אחר.

שי פירון: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

שי פירון: עשר דקות, אדוני.

שי פירון: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, זו פעם שנייה, בעצם שלישית, שאני מעלה הצעת חוק זו, של פיצול דירות, שתועיל לכל אזרחי הארץ שחיים בשכירות ואין להם דירה משלהם.

ישראל אייכלר: בפעמיים הקודמות אמרו לי: אם אתה לא רוצה שהממשלה תפיל את ההצעה אז תהפוך את זה להצעה לסדר-היום וזה יידון בוועדות.

ישראל אייכלר: בפעם הראשונה אמרו שזה יהיה חלק מהרפורמה שהייתה אז בוועדת הפנים – מכל הדברים האלו לא יצא שום דבר, ושוב אני עומד עם אותה הצעת חוק, שכולם מברכים עליה, כי מדובר בהצעת לפיצול דירות גדולות למטרות השכרה לזוגות צעירים וליחידים, לסטודנטים ולתלמידים – לכולם.

ישראל אייכלר: החוק הוא ברור וקצר, ונאמר בו – והוא מפורט, ואגיד לכם אותו בלשונו, מבפנים – הצעת החוק אומרת שבתקופה של חמש שנים – זו הוראת שעה – מיום תחילתו של חוק זה, שינוי בבניין המגדיל את מספרן של יחידות הדיור על-ידי חלוקתה של דירה קיימת לכמה יחידות דיור, לא יחייב היתר אם גודל הדירה המקורית עולה על 100 מטר רבוע.

ישראל אייכלר: גודל כל דירה לאחר החלוקה לא יפחת מ-35 מטר רבוע – כדי שלא יהיה סלאמס – והיא כוללת מטבח, שירותים וכניסה נפרדים.

ישראל אייכלר: ההשבחה במקרקעין למגורים הנובעים מחלוקת הדירה שנעשתה על-פי האמור בסעיף 145 – כל עוד יחידות הדיור שנוצרו עקב החלוקה כאמור משמשות להשכרה שאינה לקרובי הבעלים, הדירה הזאת תהיה פטורה מהיטל השבחה, אבל לא תהיה פטורה מארנונה.

ישראל אייכלר: רבותי, לפני שנה ויותר, כמעט שנה וחצי, אמרתי שיש בעירה של דיור ברחוב; אנשים יוצאים לרחובות כי אין להם דירה לשכירות.

ישראל אייכלר: מי שיש לו דירה בשכירות משלם הון עתק על כוכים: בגגות, במרתפים, ולאף אחד לא אכפת.

ישראל אייכלר: לכן שמחתי מאוד כאשר ועדת השרים לחקיקה תמכה השבוע ואישרה את הצעת החוק שלי, כי היא הבינה שזה מרכיב מרכזי ברפורמת הדיור.

ישראל אייכלר: כי עד ששר האוצר יצליח, בעזרת השם, אם בכלל, לעצור את גזל הקרקעות ומחירי הדיור, עדיין ייקח לפחות חמש עד עשר שנים כדי שזה יקרה.

ישראל אייכלר: מה שכן, אני רוצה לברך את שר האוצר ואת הממשלה על בלימת הדבר הנורא שהיה הגורם המרכזי ביוקר הדיור, וזה שיטת המכרזים למרבה במחיר.

ישראל אייכלר: עמדתי על במה זו וזעקתי הרבה פעמים, וגם חברים אחרים, כי שיטת המכרזים הזאת היא הגורם המרכזי בהרצת מחירי הקרקעות והדיור במדינה.

שי פירון: חברת הכנסת יפעת, אם אפשר לקום ולדבר אתה בצד זה יהיה יותר מכובד לכולנו.

שי פירון: סליחה.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש, כי הסבתות היו אומרות: שהשונאים שלי ידברו ולא יקשיבו להם.

שי פירון: אתה רואה, לא רק שאני מקשיב לך, אני דואג שיקשיבו לך.

ישראל אייכלר: אתה רואה.

ישראל אייכלר: ברגע ששר האוצר הפך את שיטת המכרזים לפי מחיר למשתכן, זו המהפכה המרכזית החשובה ביותר כדי להוריד את מחיר הקרקעות.

ישראל אייכלר: אחר כך יש עוד הרבה בעיות, אבל יעברו חמש שנים לפחות עד שזה יגיע לידי דיור.

ישראל אייכלר: לכן, שר האוצר ביקש לחכות עם החוק שלי, כי ועדת הדיור הממשלתית רוצה גם להכליל את פיצול הדירות להצפת השוק בדירות ראויות לשכירות במחיר נמוך.

ישראל אייכלר: לצערי, מתברר לי, בתוך 24 שעות אחרי ההחלטה של ועדת השרים, כי גברה ידם של אנשי ההון והשלטון המקומי להפיל את החוק, והודיעו לשר האוצר כי הם מתנגדים, כי זה יוסיף דיירים לא עשירים, ויצטרכו לפנות יותר אשפה, יותר גני-ילדים, יותר מקומות חניה, וזה יגביר את העומס בדירות ובערים.

ישראל אייכלר: רבותי, כולנו מברכים את שר האוצר שיצליח להוריד את מחיר הדיור, אבל גם על מס הרכישה, שהעברנו כולנו בלי התנגדות, יש הרבה השגות.

ישראל אייכלר: יש לי קובץ של מומחים שאומרים שלא רק שזה לא יועיל, אלא – לא רק העשירים קונים דירה שנייה, אלא אנשים שיש להם דירה גדולה מוכרים אותה וקונים שתי דירות – אחת לעצמם ואחת להשכרה – כדי שתהיה להם איזו פנסיה לעתיד, שהרי היום קרנות הפנסיה וההשקעות בבנק לא נותנות שום תועלת.

ישראל אייכלר: לא רק עשירים קונים דירה שנייה.

ישראל אייכלר: והטלנו על דירה שנייה מסים כאלה כבדים, כי אמרנו שרוצים לעזור לשר האוצר, לסייע לו לעשות את המהפכה וכדי שהוא יצליח.

ישראל אייכלר: אז במקום שהקואליציה תתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית לפחות – כנראה צריך להיות באופוזיציה, כמו מרב מיכאלי ושלי יחימוביץ, כדי לזכות שהממשלה תעביר בקריאה טרומית התחייבות שההמשך יהיה לפי חוקים ממשלתיים.

ישראל אייכלר: אבל אני, למשל, לא זכיתי; ביקשתי בסך הכול: תעבירו לי את זה בטרומית, ואני מתחייב.

ישראל אייכלר: אז זהו – היינו באופוזיציה, אבל מה, כשהיינו באופוזיציה גם לא נתנו לנו להעביר חוקים, כי הקואליציה הקודמת הייתה הרבה יותר חזקה.

ישראל אייכלר: בכל אופן, מה שכן, אני רוצה להתריע על כך שראשי הערים – אותם ראשי ערים, לא כולם – נכנסו כטריז בין רצון העם ורצונו של שר האוצר להוריד את מחירי השכירות והדיור לבין האינטרסים של אנשי ההון, כיוון שזה יוריד את מחירי הדיור שלהם, ושל הבנקים, ושל כל אלה שמרוויחים מהמחירים הגבוהים.

ישראל אייכלר: רבותי, השלטון המקומי מורכב מהרבה ראשי ערים.

ישראל אייכלר: יש ראשי ערים שרוצים לעזור לצעירים שלהם, אבל יש ראשי שלטון מקומי שרוצים לשמור על מחירי השכירות הגבוהים ומחירי הדירות המטורפים כי יש להם אינטרס לא להעמיס זוגות צעירים על התשתיות.

ישראל אייכלר: רבותי, באו מיליון עולים מרוסיה ומאתיופיה ואיש לא העז לטעון שזה יעמיס עומס יתר על תשתיות הבריאות וצפיפות הדיור והחינוך בערים, ובצדק.

ישראל אייכלר: למה ילידי הארץ שאין להם דיור אינם ראויים שראשי הערים יתמכו בכל דבר שיאפשר להוזיל את המחירים של השכירות שלהם?

ישראל אייכלר: לכן, אני קורא לשוכרי הדירות להפנות את תשומת לבם של ראשי הערים המתנגדים לחוק הזה שהם פוגעים בהם.

ישראל אייכלר: ראש עיר, חובתו, לא פחות מחבר כנסת, לעזור לבוחרים הצעירים מחוסרי הדיור.

ישראל אייכלר: אבל כאשר ראשי ערים עשירות יוצרים גילדה ולוחצים על שר האוצר למנוע את ההוזלה של מחירי השכירות – אם שר האוצר לא יעמוד בלחץ הזה, איך הוא יעמוד בלחצים הגדולים שיבואו אחר כך, ברפורמה הגדולה של הבנייה?

ישראל אייכלר: אמר לי מישהו: אתה יודע למה יש הרבה אדום-לבן בערים?

ישראל אייכלר: כי ראשי ערים מסוימים רואים בקנסות החניה חלק מהתקציב של העירייה, זה הפך לגורם הכנסה מרכזי בעירייה.

ישראל אייכלר: יכול להיות שגם מעבירות הבנייה, שמכניסות להם מאות מיליונים?

ישראל אייכלר: הרי במה מדובר פה?

ישראל אייכלר: מדובר באדם שבתוך דירתו, לא משהו שהוא חורג מהדירה, בתוך דירתו רוצה להכניס אורח.

ישראל אייכלר: אז אם הוא רוצה להכניס אורח לא אומרים לו כלום, ואם הוא רוצה להשכיר לו – גם יהיה לו רווח וגם לזוג הצעיר, ובעיקר – רבבות דירות יציפו את השוק, וזה הדבר הכי חשוב שהמדינה צריכה לעשות.

ישראל אייכלר: ולכן, אני מבקש מחברי הכנסת – אומנם אני הסכמתי לדחיית ההצבעה למועד אחר כי אני מקווה, בעזרת השם, ששר האוצר, הממשלה והאופוזיציה יתעשתו ויתאחדו.

ישראל אייכלר: הנה, ראינו פה עכשיו, היו חוקים טובים של חברת הכנסת יחימוביץ וחברת הכנסת מיכאלי שגם הקואליציה וגם האופוזיציה התאחדו בהם.

ישראל אייכלר: למה לא להתאחד כדי להוריד את מחירי השכירות בכל הארץ?

ישראל אייכלר: הרי יש היום המון המון דירות גדולות שלאנשים אין מה לעשות אתן; התבגרו והם רוצים להכניס זוג צעיר.

ישראל אייכלר: אני יודע שהמשרד לאזרחים ותיקים יצא בקמפיין שצעירים יבואו לגור עם זקנים; סטודנטים, כדי לתת להם גם הכנסה וגם לתת להם חברה – אז למה פה לא מאפשרים דבר כל כך פשוט?

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לזכותם של ראשי הערים ושל שר הפנים הקודם שכבר עשו תקנה שהעירייה יכולה לאשר את זה, אבל מה שקרה בשטח, גברתי היושבת-ראש וכבוד השר – כבוד השר, אוזנייה אחת יש לך או שתיים?

ישראל אייכלר: אה, לפחות אחת, באוזן אחת אתה שומע.

ישראל אייכלר: מה עשתה הממשלה?

ישראל אייכלר: נתנה רשות לעירייה לפצל דירה, לאפשר פיצול דירה, אבל מהנדסי הערים והעיריות לא אישרו – אני לא רוצה להגיד אפילו דירה אחת, אבל לא ידוע לי אפילו על דירה אחת שהם אישרו לפצל, מאותה סיבה – כי הם לא רוצים את זה.

ישראל אייכלר: אני פונה מפה לראשי הערים: אין לכם אחריות לאזרחים שלכם?

ישראל אייכלר: אתם מחכים לישועה שתבוא מהממשלה בעוד חמש שנים לפחות, אולי?

ישראל אייכלר: עכשיו, היום, אפשר להציף את השוק בעשרות-אלפי דירות בכל רחבי הארץ: במושבים, בקיבוצים, בערים, בשכונות, במרכזי הערים, בכל מקום.

ישראל אייכלר: אנא עשו את זה.

ישראל אייכלר: אני מבקש מהממשלה.

ישראל אייכלר: התשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

ישראל אייכלר: מצדי זה יכול להיות ביום שני הקרוב.

ישראל אייכלר: אני רוצה תשובה והצבעה חיוביות, להעביר את החוק בקריאה טרומית, ובעזרת השם החוק הזה ישתלב ברפורמה הממשלתית ויהיה מותנה לפי הכללים והתנאים שהממשלה ומשרדיה יכתיבו לנו.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכם.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

נורית קורן: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הטענות הקשות של בני העדה האתיופית על אפליה, גזענות ואלימות קשה כלפיהם

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 377 בנושא:

נורית קורן: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הטענות הקשות של בני העדה האתיופית על אפליה, גזענות ואלימות קשה כלפיהם.

נורית קורן: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

נורית קורן: ישיב במשולב שר העלייה והקליטה זאב אלקין.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני, ברשותכם, לפני שאעבור לנושא הזה לסדר-היום, אתייחס למה שהיה כאן במליאה.

ציפי לבני: אני נכנסתי, כמו חברי, לפני שעה קלה להצביע נגד הצעת חוק, במקרה כמו עמדת הממשלה, ועומד על הדוכן סגן שר שמייצג לא רק את עצמו אלא את ממשלת ישראל ומודיע על הדרך שהוא ישלול אזרחות ממי שמדבר נגד המדינה, פועל נגד המדינה, עושה דברים שלא נראים לו, ובכל מילה הוא הולך ומחריף ומאיים.

ציפי לבני: וכשמזעקת לבי אני מסתכלת על ראש הממשלה, שאמור להיות המבוגר האחראי בממשלה הזו – הוא עושה סימן של "רק רגע".

ציפי לבני: ולרגע ניעורה בי התקווה שיתגלה ראש ממשלה אחר ממה שהיה לנו עד עכשיו: ראש ממשלה מרגיע, ראש ממשלה שאומר שהדברים שנאמרו כאן על הדוכן אינם מייצגים אותו; ראש ממשלה שאומר את הדברים שהכנסת הזאת צריכה הייתה לשמוע ברגע הקשה הזה; ראש ממשלה שמתחרט באמת, לא רק לצורכי צילום, על האמירה של "הערבים נוהרים לקלפיות"; ראש ממשלה שמבין שדברים יוצאים משליטה.

ציפי לבני: אבל במקום זה קיבלנו ראש ממשלה שרק משכלל את הדברים שנאמרו קודם על הדוכן על-ידי סגן השר, ועכשיו זה כבר: הערבים והצבועים נוהרים לקלפיות.

ציפי לבני: אז אולי, ראש הממשלה, ניצחת את הבחירות בדרך הזאת, אבל לא תנצח אותנו ואת כל מה שאנחנו מאמינים בו.

ציפי לבני: אני בעד מדינה יהודית ודמוקרטית שמגינה על עצמה כמו, לדעתי, במקרה של חוק האזרחות, אבל אני אהיה נגד ממשלה – כולנו נהיה – נגד ממשלה שמשתמשת באויבים אמיתיים כדי להרוס כל חלקה טובה במדינה הזו.

ציפי לבני: אבל כבר נאמר – הרי אחר כך הוא ילך ויצטלם וירגיע – אז זהו, שזה לא מספיק, לא במקרה הזה וגם לא במקרה השני שהוא על סדר-היום שלנו, והוא ההתייחסות והגזענות כלפי בני העדה האתיופית שחיים בינינו.

ציפי לבני: והרחובות מלאו בבני העדה האתיופית, זועמים, ובצדק.

ציפי לבני: הטריגר היה התמונות של השוטרים שהכו את החייל דמאס פיקדה, אבל הסיבה האמיתית היא התמונות שנצרבות בלבם של בני העדה יום-יום, שעה-שעה, התמונות שאנחנו לא תמיד רואים.

ציפי לבני: הרי איך התרגשנו כולנו במבצעי ההעלאה שלהם לארץ, לראות אותם יורדים מכבש המטוס, מנשקים את האספלט בבן-גוריון, לבושים בלבן?

ציפי לבני: איך אמרו?

ציפי לבני: אלה נחמדים ושקטים.

ציפי לבני: ויש כאלה שגם רצו שהם יישארו כאלה, לא משנה מה קורה להם בחברה הישראלית, נוחים לסביבה.

ציפי לבני: אז זהו, הם כבר לא – ובצדק.

ציפי לבני: הם נלחמים, ובצדק, שלא נראה בהם הם ואנחנו, אלא שפעם אחת נהיה אנחנו אחד גדול.

ציפי לבני: ומה בעצם ידענו אנחנו על האחים האלה שלנו?

ציפי לבני: האם אנחנו באמת יודעים שהם לא רק דיברו על ירושלים, הם חלמו על ירושלים, הם הלכו במדבר כדי להגיע לירושלים?

ציפי לבני: הורים קברו תינוקות בדרך, ילדים נפרדו מהורים שמתו בדרך; 4,000 איש נספו בדרך לארץ-ישראל כדי להגשים את החלום על ירושלים, ובעיני זה סיפור ציוני מדהים שאין כמוהו.

ציפי לבני: עד כמה הציבור יודע שהקייסים שלהם – הלוא הם אנשי הדת, מורי הדרך הרוחניים של העדה – לא הוכרו על-ידי הרבנות עד שהם היו צריכים להוריד את כיסוי הראש הלבן והיפה שלהם וללבוש את אותה מגבעת שהכריחו אותם ללבוש כדי שהם יקבלו את אותה תעודה שהם רשאים להמשיך ולהיות מורי הדרך של בני העדה?

ציפי לבני: עד כמה הציבור יודע שהם נשלחו לבתי-ספר דתיים כי הם נחשבו לא יהודים מספיק?

ציפי לבני: ועד כמה אנחנו יודעים שהסטודנטים האתיופים, כאלה שסיימו ללמוד, סטודנטים מצטיינים, לא מוצאים אחר כך עבודה כי יש גזענות בחברה הישראלית?

ציפי לבני: ולמה לעזאזל – סליחה על הביטוי – הבן שלי צריך לספר לי שהחברים שלו והוא בצוות בצנחנים היו צריכים להסביר לשומר בפתח המועדון שהחבר שלהם, שלוחם יחד אתם, יכול להיכנס והוא בסדר אף שהוא שחור?

ציפי לבני: עצוב לי במיוחד כשילדים אתיופים היו צריכים להתבייש ולהרגיש לא נוח עם ההורים כשהם היו צריכים להורות להם את נבכי החברה הישראלית ולהורות להם את השפה, אבל הבושה הזאת היא לא שלהם, היא שלנו.

ציפי לבני: זה עצוב לי במיוחד דווקא משום שאת הטעויות האלה עשינו, עשו גם בעליות קודמות, והיו כאלה שהביאו אתם תרבות ומסורת יהודית, אבל שרו אותה במנגינה אחרת ולא התקבלו כאן על-ידי החברה הישראלית.

ציפי לבני: כור ההיתוך הזה היה טעות אז, ואנחנו צריכים לשנות אותו היום.

ציפי לבני: אבל מחובתנו עכשיו, כאן ועכשיו, היום, לתרגם את הקריאה הזאת ברחובות לפעולה ממשית בכנסת.

ציפי לבני: מחובתנו להבין את מה שהיה ולתקן את מה שיהיה.

ציפי לבני: אז ראש הממשלה נוהג בנאומיו לציין עד כמה הוא עשה.

ציפי לבני: ונאמר, גם אני הרי הייתי חברה בממשלת ישראל לפני, ובכל זאת אני מציעה היום להקים את ועדת החקירה הפרלמנטרית.

ציפי לבני: אז אני יכולה גם לציין מה כבר נעשה, ואני גאה לומר שתרמתי את תרומתי, גם בציון יום הזיכרון הממלכתי והקמת האנדרטה, ובסגירת אתרי הקרוונים – מה שעשיתי כשרת קליטה – והשארת המשכנתאות ותוכניות לחינוך.

ציפי לבני: אבל אני הגונה מספיק כדי לומר: נעשו דברים, הם לא מספיקים.

ציפי לבני: והדברים שאני עשיתי בממשלה, גם הרצוג עשה, כשר רווחה וכשר שיכון.

ציפי לבני: אבל עובדה שהדברים לא תיקנו מספיק, והמצב מחייב אותנו לעשות בדק-בית עמוק גם במוסדות וגם בחברה הישראלית.

ציפי לבני: עכשיו, תראו, הקואליציה הולכת להתנגד להצעה הזאת.

ציפי לבני: ואם הקואליציה תפיל את ההצעה הזאת, הבושה הזאת תהפוך להיות בוודאי הבושה של הממשלה ושל העומד בראשה.

ציפי לבני: כן, זה שיודע להצטלם לצורכי תקשורת עם החייל בן העדה האתיופית, המוכה, אבל לא מוכן לעשות איזה תיקון עמוק.

ציפי לבני: מי שיצביע נגד ההצעות שאנחנו מעלים היום להקים ועדת חקירה פרלמנטרית הופך להיות שותף לאפליה.

ציפי לבני: הגיע הזמן שהם, בני העדה האתיופית, יפסיקו להיות אזרחים שקופים.

ציפי לבני: שמעתי את השר דרעי באיזה עניין אחר מדבר על זה שצריך שיתוף פעולה של אופוזיציה וקואליציה.

ציפי לבני: אז בואו נדבר רגע על אחדות ועל התגייסות.

ציפי לבני: הרי אנחנו שמים את הפוליטיקה בצד כשמדובר בנושאים שחשובים לכולם.

ציפי לבני: הרי רק עכשיו התגייסנו למען אזרחי ישראל, למען מדינת ישראל ולמען חיילי צה"ל בחו"ל.

ציפי לבני: אז עכשיו, חברי בקואליציה, צריך להתגייס למען הישראלים שחיים כאן.

ציפי לבני: הוועדה היא לא נגד הממשלה, היא בעד בני העדה.

ציפי לבני: ויותר משנועדה למצוא כשלים ולהאשים, היא נועדה למצוא פתרונות.

ציפי לבני: הצענו שיתוף פעולה, הצבעה משותפת, טיפול משותף, וסורבנו.

ציפי לבני: אז מכאן, מי שמצביע נגד – אל תדברו יותר בשם האחדות ובשם שיתוף הפעולה ובשם דברים חברתיים שחשוב לקדם אם היום אתם מונעים את התיקון החברתי העמוק שהחברה הישראלית זקוקה לו, ואתם משאירים אותם צועקים וכועסים בצדק אבל ברחוב, במקום לחבק אותם בבית הזה.

ציפי לבני: אתם יודעים, לפני הרבה שנים, ואני אסיים בזה, עוד לפני ההפגנות, היו השירים.

ציפי לבני: והיה פרויקט מדהים של ילדי העדה, להקת "שבא" ושלמה גרוניך, וראינו והקשבנו לילדים חמודים ששרים שירים כואבים, צועקים, קשים.

ציפי לבני: והשיר המדהים מכולם בעיני זה השיר "בקרוון", ששם הם שרים בקולות ילדותיים וצלולים: "בבית-הספר קוראים לי כושי אבל מתכוונים לשחור".

ציפי לבני: וממשיכים ושרים: "אין לנו תקווה אבל יש לנו מולדת".

ציפי לבני: לא הגיע הזמן שהמולדת הזאת גם תיתן להם תקווה?

ציפי לבני: התכשיט הזה, העדי הזה, זו יצירה של בני העדה, וכתוב עליו באמהרית "שלום".

ציפי לבני: שלום הממשלה הזאת כבר לא תעשה, אבל אפשר להתחיל בשוויון.

נורית קורן: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

נורית קורן: אני מתכבדת – חברי חברי הכנסת, אני מבקשת לברך כעת משלחת מיוחדת שהגיעה לבקר בכנסת, וחבריה נמצאים כעת ביציע האורחים.

נורית קורן: זוהי משלחת של שוטרים ושריפים בכירים מארצות-הברית.

נורית קורן: המשלחת הזו מקיימת בימים אלו ביקור ממושך בישראל, וכאן בכנסת מארחת אותם חברתנו חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.

נורית קורן: מכובדינו, ברוכים הבאים לישראל ולכנסת ישראל.

נורית קורן: Welcome to Israel, welcome to the Israeli parliament, the Knesset.

נורית קורן: I wish you productive and enjoyable visit here.

נורית קורן: Thank you.

נורית קורן: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התייחסות רשויות המדינה ליוצאי אתיופיה בישראל

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעה שהוצמדה, הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התייחסות רשויות המדינה ליוצאי אתיופיה בישראל, מס' 490, של חבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש, זו כמובן איננה הצעה שהוצמדה, זו הצעה נפרדת לסדר-היום, בדיוק באותו נושא, בדיוק באותה דרישה, בדיוק באותה תביעה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו אכן בימים של שפל.

דב חנין: אנחנו אכן בימים של שפל.

דב חנין: כשאני שמעתי בחרדה, בצער ובכעס את הדברים שנאמרו כאן בכנסת לחברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת, אני כעסתי ואני התביישתי שאני חבר בכנסת שדברים כאלה יכולים להיאמר בה ויכולים לעבור בה, וסגן שר יכול לעמוד על הדוכן ולהשלים את דבריו, וראש ממשלה מתייצב על הדוכן הזה ואפילו לא מתנצל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אכן אנחנו בימים אפלים.

דב חנין: ואני לא מדבר על נושא נפרד ולא על נושא שונה מהנושא שאני מציג כרגע על סדר-היום.

דב חנין: כי, עמיתי חברי הכנסת, בכאב ובצער אנחנו צריכים להכיר בכך שמחלה קשה, מחלה מסוכנת פוקדת את החברה שלנו.

דב חנין: ולמחלה הזו יש שם, וקוראים לה גזענות.

דב חנין: והמחלה הזו היא מחלה מיוחדת, כי היא הורגת קודם את מי שמותקף על-ידיה, אבל בסוף היא הורגת גם את מי שמתקיף.

דב חנין: אנחנו מדברים היום על מצבם של יוצאי אתיופיה בישראל.

דב חנין: אנחנו מדברים היום בעקבות מחאה ציבורית אדירה שהתנהלה ומתנהלת ברחובות ירושלים ותל-אביב ועוד הרבה הרבה ערים בישראל.

דב חנין: והקול הזה, עמיתי חברי הכנסת, חייב להישמע לא רק ברחובות.

דב חנין: הקול הזה חייב להישמע כאן בכנסת.

דב חנין: וזו חובתנו ותפקידנו לאפשר לקול הזה להישמע.

דב חנין: אני שומע את יוצאי אתיופיה, ואני שומע את כאבם של האנשים שמרגישים שלאורך שנים הם חיים בעולם של מסלולים נפרדים.

דב חנין: אתם יודעים מאיפה מתחילים המסלולים הנפרדים?

דב חנין: אפשר להתחיל את המסלול בכל מיני תחנות.

דב חנין: מדברים אפילו על בית-התינוקות בבית-חולים.

דב חנין: אבל אתם יודעים מה, אני אדבר על גן-הילדים; על גני-הילדים שאליהם לא יכולים להתקבל יוצאי אתיופיה, או גני-ילדים אחרים שבהם מרוכזים יוצאי אתיופיה.

דב חנין: ואני אדבר על בתי-ספר יסודיים שבהם מסבירים שיש יותר מדי מכם ואולי תלכו למקום אחר.

דב חנין: ויש גם בתי-ספר אחרים, שבהם באמת מרוכזים הרבה הרבה הרבה, רבים, יוצאי אתיופיה.

דב חנין: ואני אדבר על המסלולים הנפרדים בבתי-הספר התיכוניים.

דב חנין: על כל אלה אפשר לדבר, והמסלול נמשך – אתם יודעים, כשאני אומר מסלול – גן-ילדים, בית-ספר יסודי, בית-ספר תיכון, אתם בוודאי חושבים שאני אגיע מייד לתחנה הבאה: האוניברסיטה.

דב חנין: כמה כואב, כמה צר לי, להגיד לכם שליותר מדי יוצאי אתיופיה בישראל התחנה הבאה היא הכלא לצעירים.

דב חנין: כלא לצעירים, ש-40% מהשוהים בו הם יוצאי אתיופיה.

דב חנין: אתם מתארים את זה לעצמכם, דבר מזעזע שכזה?

דב חנין: יש המגיעים גם לאוניברסיטה.

דב חנין: יש המגיעים גם לאוניברסיטה – אגב, לא רבים.

דב חנין: אני מסתכל על נתוני בחינות הבגרות במתמטיקה, שנת 2013 – שלושה תלמידים יוצאי אתיופיה נבחנו בבגרות ברמת חמש יחידות.

דב חנין: יש למשרד החינוך במה להתגאות.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני מכיר, וגם כשלימדתי באוניברסיטה הייתה לי הזכות ללמד תלמידים יוצאי אתיופיה מדהימים, באמת מרשימים, מופלאים, איזה כישרונות, איזה יכולת – לפעמים אנשים שבאו באמת ממשפחות מאוד עניות, מרקע מאוד מאוד דל, ובציפורניים פילסו את הדרך והגיעו לפקולטה למשפטים ולפקולטות אחרות.

דב חנין: כל הכבוד להם.

דב חנין: אבל הם המעטים.

דב חנין: כמה רבים נתקלים במחסומים בדרך?

דב חנין: כמה רבים לא מצליחים להגיע למקומות האלה, וכמה רבים, אפילו כשמגיעים, לא מצליחים אחר כך?

דב חנין: אז אני מדבר על מערכת החינוך, אבל אולי צריך להתחיל במקומות המגורים.

דב חנין: יוצאי אתיופיה בישראל מרוכזים במקומות מסוימים – יש שכונות מסוימות, בשכונות האלה יש מצב סוציו-אקונומי מסוים, מקומות עבודה מסוימים, תפקידים מסוימים במקומות העבודה – 35% מהמועסקים בקרב עולי אתיופיה הם עובדים בלתי מקצועיים.

דב חנין: יש לי המון כבוד לעובדים בלתי מקצועיים – לפעמים אלה העובדים החשובים והיקרים ביותר, אבל אלה עובדים שבדרך כלל משתכרים פחות, שכר דל, מסלולי קידום חלקיים.

דב חנין: שיעור עצום בקרב יוצאי אתיופיה הם עובדי קבלן.

דב חנין: נמצא אתנו חבר הכנסת אלאלוף; אתה עמדת בראש ועדה לבחינת נושא העוני בישראל, ועשיתם עבודה ראויה.

דב חנין: אמרתם – וזו אמירה ערכית חשובה – אנחנו רוצים להתייחס לכלל הציבור, ואנחנו נהיה עיוורי צבעים.

דב חנין: אבל אני בטוח שגם אתם ראיתם שהעוני במדינה הזאת לא עיוור צבעים; הוא לא עיוור צבעים ביחס לערבים, הוא לא עיוור צבעים ביחס ליוצאי אתיופיה.

דב חנין: אנחנו מדברים על אפליה במערכת החינוך, אנחנו מדברים על אפליה במקומות המגורים, אנחנו מדברים על אפליה במקומות העבודה, אנחנו מדברים על אפליה ביחס לתרבות ולמסורת של יוצאי אתיופיה.

דב חנין: אנשים שיש להם הרבה גאווה, הגאווה מוצדקת, יש במה להתגאות, ויש תרבות, ויש מסורת, ויש דברים יפים רבים שהציבור הזה שמר עליהם והחזיק אותם במשך שנים רבות, וכל הדברים האלה נרמסו ברגל גסה – ברגל גסה – בארץ הזאת.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, כשאני מסתכל על התמונה הקודרת הזאת, ואני שומע את קולות הצעקה, אני אומר לכם, ואני אומר במיוחד לך, אדוני שר הקליטה: אל תתייצבו מול ונגד הדרישה הזאת לחקירה.

דב חנין: הדרישה הזאת לחקירה, אדוני שר הקליטה, לא מיועדת – באמת לא מיועדת – נגד הממשלה הנוכחית.

דב חנין: זו בסך הכול ממשלה שמכהנת חודשיים.

דב חנין: יש לנו הרבה טענות, אני מניח שהן יהיו כלפי הרבה ממשלות.

דב חנין: הרבה ממשלות.

דב חנין: אין לכם מאחורי מה להסתתר, ואין לכם בשביל מה להסתתר.

דב חנין: אני רוצה לומר מילה על המחאה.

דב חנין: זו הייתה מחאה אזרחית מרשימה, וזה היה רגע של אופטימיות, למרות התמונות הקשות של פיזור ההפגנה על-ידי המשטרה.

דב חנין: אני הייתי בשעות הראשונות של הפגנות המחאה בתל-אביב, ואני הרגשתי שאני גאה בציבור שלם שקם על רגליו וקם להשמיע את קולו ואת צעקתו.

דב חנין: למה ועדת חקירה פרלמנטרית?

דב חנין: ועדת חקירה פרלמנטרית, כי אנחנו צריכים מהלך פתוח של בדיקה וחקירה.

דב חנין: אגב, אדוני, שר הקליטה, אחד הראשונים שהעלו את הדרישה הזאת הוא חבר מפלגתך, חבר הכנסת אברהם נגוסה, ובצדק הוא העלה אותה.

דב חנין: אני מקווה שאתם, בקואליציה, לא שכנעתם אותו לרדת מהדרישה המוצדקת הזאת.

דב חנין: ועדת חקירה פרלמנטרית זו ההזדמנות, מסביב לשולחן פתוח, כאן, בכנסת, להזמין את הציבור, לשמוע את הקולות, לשמוע אנשי מקצוע, לשמוע מומחים; להזמין שרים לתת תשובות, ופקידים לתת תשובות, ומפקדי צבא ומפקדי משטרה לתת תשובות.

דב חנין: וכן, בסופו של דבר להגיע למסקנות, עם תמונה כוללת, תמונה מקיפה.

דב חנין: וכמו שאמרה חברת הכנסת לבני לפני, לא רק למצוא אשמים, אלא בעיקר להציב תוכנית של פתרונות והתקדמות ושינוי.

דב חנין: ולתת לאנשים האלה תקווה שמישהו מקשיב, שמישהו שומע.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לסיים בפנייה לחברי הקואליציה: אני לא יודע בדיוק איך – הממשלה מתכוונת להתנגד, כך אני שמעתי, שמועה, אני מקווה שהיא לא נכונה, לדרישה הזאת.

דב חנין: אני חושב שזה נושא שהכנסת הייתה חייבת להתאחד בו מקיר לקיר, ולהגיד: כן, אנחנו מוכנים לחקור, אנחנו נחקור יחד, ובוועדה יהיו בוודאי חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה.

דב חנין: אני מקווה שזאת תהיה תשובת הממשלה.

דב חנין: אם תשובת הממשלה תהיה אחרת, אני מציע לכל אחד מחברי הקואליציה לבחון היטב עם עצמו ועם מצפונו – –

נורית קורן: תם הזמן.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

דב חנין: – – איפה הוא עומד ואיך הוא מצביע.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: השר זאב אלקין, שר העלייה והקליטה, בבקשה, תשובה.

נורית קורן: אחרי דברי השר אנחנו נצביע.

נורית קורן: הצבעה שמית.

זאב אלקין: יש שתי הצבעות נדמה לי.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הקשבתי בקשב רב לדברי שני נציגי האופוזיציה, שניסו לשכנע אותנו למה – דחוף – כנסת ישראל צריכה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית על הנושא הזה, מצבם של יהודים יוצאי אתיופיה, העולים ואלה שנולדו כאן, במדינת ישראל.

אראל מרגלית: יש להם שמות: ציפי לבני ודב חנין.

זאב אלקין: תכף אתה תשמע גם את השמות, בוודאי, אל תדאג.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שחבר הכנסת דב חנין לפחות היה כן.

זאב אלקין: הוא הציג כאן את עמדתו.

זאב אלקין: אגב, אני לא בטוח שעמדת חברי מפלגתו הייתה כזאת חיובית כשהעולים האלה הגיעו ארצה, כי בכלל, עמדת חברי מפלגתו על כל מה שקשור לחוק השבות והגעת היהודים לכאן ידועה; כמו שאני גם לא בטוח שעמדת חברי מפלגתו הייתה כל כך חיובית לגבי אותו חייל שהאירוע אתו הצית את כל המחאה, כי מה חושבים חברי מפלגתו על חיילי צה"ל – מה חושבים חברי מפלגתו על חיילי צה"ל גם כולנו יודעים.

דב חנין: מה אתה מתעקש לברוח מהנושא?

דב חנין: ממה אתה מפחד?

דב חנין: ממה?

נורית קורן: בבקשה לא להפריע לדברי השר.

נורית קורן: לתת לו להשיב.

חנין זועבי: – – –

זאב אלקין: נדמה לי שהאחרונים שמתייצבים כאן להגן על חייל יוצא אתיופיה הם דווקא חברי הרשימה הערבית המשותפת, כי הם היו מעדיפים לראות אותו שם, באתיופיה, היו מעדיפים לא לראות אותו מגיע לכאן, ובוודאי היו עושים כל מה שתלוי בהם כדי לפגוע בו בכל מקום אחר בעולם.

דב חנין: אתה שר הקליטה, ממה אתה מפחד?

זאב אלקין: אבל לפחות, חבר הכנסת דב חנין, היית כן כשבאת בטענות לממשלות ישראל לדורותיהן, כפי שאמרת, ואמרת שבהחלט יש כאן הרבה נושאים שצריכים להלימות, לטיפול ולתיקון.

זאב אלקין: ואני מאמין שזה מה שאתה חושב.

זאב אלקין: אבל, הרבה יותר קשה לקבל כאן את כנות הדברים של חברת הכנסת לבני.

זאב אלקין: עשיתי ספירה מהירה: בעשור האחרון חברת הכנסת לבני הייתה שרה בכירה כמעט בכל ממשלות ישראל שהיו, ואני – – –

ציפי לבני: אני לא מפחדת מוועדת חקירה.

ציפי לבני: למה אתם מפחדים?

ציפי לבני: שיבדקו.

זאב אלקין: זה מרתק לדעת, ציפי, שאחרי כל ההתנסות הזאת בכיסאות השונים בממשלה, הגעת למסקנה – –

ציפי לבני: אני לא מפחדת – – –

זאב אלקין: – – שהדרך היחידה – ואני מצטט אותך – הדרך היחידה לפתור את הבעיות של יהודים יוצאי אתיופיה זה ועדת חקירה פרלמנטרית.

זאב אלקין: לשמוע את זה – –

מיקי רוזנטל: ממה אתם מפחדים?

מיקי רוזנטל: ממה אתה מפחד?

מיקי רוזנטל: מה החרדה הזאת?

מיקי רוזנטל: מה יגלו עליכם?

מיקי רוזנטל: מה יגלו, שאתם מפלים?

מיקי רוזנטל: מה הבעיה?

זאב אלקין: – – לשמוע את זה משרת הקליטה לשעבר, כן, שרת הקליטה לשעבר, אותה שרת הקליטה שבכתה בלשכת ראש הממשלה כשהוצע לה התפקיד וביקשה להחליף לתפקיד אחר – –

ציפי לבני: אני לא מפחדת.

ציפי לבני: אתם מתים מפחד.

זאב אלקין: – – שזאת הדרך?

זאב אלקין: לשמוע משרת השיכון לשעבר שזאת הדרך?

זאב אלקין: לשמוע משרת המשפטים, רק לאחרונה, שהדרך לטפל בגזענות זה ועדת חקירה פרלמנטרית?

איציק שמולי: אתה לא רצית להיות שר הקליטה.

איציק שמולי: אתה לא רצית להיות שר הקליטה, צבוע.

איציק שמולי: אתה לא רצית להיות שר הקליטה.

איציק שמולי: תגיד את האמת.

איציק שמולי: פחדת להיות מגדרי, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא רצית להיות שר הקליטה.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת.

זאב אלקין: עכשיו פתאום אורו עינייך?

זאב אלקין: ראית אור בקצה המנהרה?

זאב אלקין: דווקא כאן בכנסת הבנת את כוחה של הכנסת והבנת שממשלה זה לא המקום לתקן והכנסת זה המקום לתקן?

זאב אלקין: שנים על גבי שנים ישבת בתפקידים עם האחריות הישירה על קליטתם של יהודים יוצאי אתיופיה.

ציפי לבני: אני בעד ועדת חקירה.

זאב אלקין: היית שרת הקליטה, היית שרת השיכון ושרת המשפטים עם האחריות על המאבק בגזענות.

זאב אלקין: מה עשית?

זאב אלקין: ממלאת-מקום ראש ממשלה.

זאב אלקין: ציפי, את מועמדת קבועה לתפקיד ראש ממשלה בשנים האחרונות, כמעט בכל דרך אפשרית, לפחות ברוטציה.

זאב אלקין: אז זה מה שיש לך להביא לציבור, שצריך לטפל בבעיות דרך ועדות חקירה פרלמנטריות?

זאב אלקין: אז בשביל מה את מתמודדת על ראשות ממשלה?

זאב אלקין: זה המקום וזאת הדרך?

איילת נחמיאס ורבין: רגע, מה הבעיה עם הדרך, אדוני?

איילת נחמיאס ורבין: שר הקליטה, מה הבעיה?

זאב אלקין: המשמעות – מקימים ועדת חקירה פרלמנטרית, שישנו נושא וישנה בעיה שלא יודעים מה הסיבות ולא יודעים מה צריך לתקן, ורוצים לחקור ולהעמיק, ואין לכנסת כלי לעשות את הבדיקה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: מה הבעיה?

איילת נחמיאס ורבין: למה לא?

זאב אלקין: אנחנו כאן בכנסת ישראל במצב שיש דוח מבקר המדינה מאוד נוקב, מאוד רציני, שהצביע על הרבה דברים נכונים.

זאב אלקין: אגב, מאז עובדים על הדוח הזה, ובעקבותיו נעשה תהליך שלם, אני תכף אפרט.

זאב אלקין: אבל, גברתי שרת המשפטים לשעבר, אני רוצה להזכיר לך, את היית שרת משפטים רק לאחרונה.

זאב אלקין: אגב, בממשלה שקדמה לך, שר המשפטים שקדם לך דאג להקים ועדת שרים לענייני יישומם של דוחות מבקר המדינה ופעל בכיוון הזה.

זאב אלקין: לא זכור לי שבממשלה הקודמת, כשהיית שרת משפטים, הדוח הזה הדיר שינה מעינייך וניסית לפעול כדי ליישם אותו.

זאב אלקין: דווקא לזכותה של שרת הקליטה לשעבר, חברת הכנסת סופה לנדבר, ייאמר שהיא פעלה בעקבות הדוח הזה והתחילה תהליך שלם שממשיך היום בעקבות מה שהיא התחילה.

זאב אלקין: איפה את היית, ציפי?

נורית קורן: חברים, קצת שקט.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה "איפה את היית?

איילת נחמיאס ורבין: " היא הייתה שרת המשפטים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא עשית כלום.

נורית קורן: אני מבקשת לשמור על השקט.

נורית קורן: בבקשה.

זאב אלקין: ולכן יש כאן

זאב אלקין: ניצול ציני פוליטי ולא רצון אמיתי לפתור בעיה.

איציק שמולי: עוד לא אמרת מילה אחת על האתיופים.

איציק שמולי: מילה אחת לא אמרת עדיין על האתיופים.

איציק שמולי: תגיד את האמת, אתה לא רצית להיות שר הקליטה.

איציק שמולי: תגיד את האמת.

זאב אלקין: איך אתה יודע?

איציק שמולי: החברים שלך אומרים את זה.

זאב אלקין: איך הם יודעים?

זאב אלקין: הם היו ביני לבין ראש הממשלה?

איציק שמולי: הם היו בחדר.

איתן כבל: החלק הראשון היה נכון.

איתן כבל: חברים שלו, זה בעיה.

אראל מרגלית: – – – ועדת חקירה ממלכתית.

זאב אלקין: ממש.

זאב אלקין: ממש.

נחמן שי: – – – עשיתם ביומיים.

נחמן שי: זה לא רציני.

זאב אלקין: שימו לב: פעם ראשונה בתולדות הכנסת, מי שעומד בראשות הוועדה המקצועית שצריכה לעסוק בנושאים האלה, ועדת העלייה והקליטה, מי שעומד בראשה הוא חבר כנסת יוצא העדה.

זאב אלקין: הוא לא מונה מהשורות של המפלגה שלכם.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי לא נמצא לכם מקום בכנסת לנציג העדה.

זאב אלקין: במפלגה שלנו נמצא וגם נמצא, והוא מונה לראשות הוועדה הזאת, והוא מייצג את העדה הזאת נאמנה כבר שנים רבות, זה אני אומר לכם כמי שהוא חבר קבוע בוועדת העלייה והקליטה כמעט בכל כנסת בישראל.

זאב אלקין: אז עליו אתם לא סומכים?

זאב אלקין: הוא לא יפעל בוועדת הקליטה לצורך הנושא הזה?

זאב אלקין: דווקא את, ציפי לבני, שרה בכירה לשעבר, עם הפז"מ הכי ארוך, את זו שתצילי את יהודי אתיופיה?

זאב אלקין: הוא לא כשיר, הוא לא יכול, הוא לא מתאים; אתם תובילו, אחרי שבממשלה לא הצלחת לתקן?

זאב אלקין: באמת, זו דאגה אמיתית לבני העדה?

זאב אלקין: זה רצון לקחת נושא לאומי ולהפוך אותו לפוליטיקה זולה.

זאב אלקין: רק זה.

זאב אלקין: וזאת המשמעות של מה שאתם רוצים לעשות.

זאב אלקין: הרי מה המשמעות של ועדת חקירה פרלמנטרית?

זאב אלקין: אתם יכולים לזרות חול בעיני הציבור, אבל אתם חברי כנסת מנוסים.

מרב מיכאלי: בכל הכבוד, מפלגת העבודה היא הראשונה שהיה לה חבר כנסת יוצא אתיופיה.

זאב אלקין: אתם חברי כנסת מנוסים, ואתם יודעים בדיוק מה זו ועדת חקירה פרלמנטרית.

זאב אלקין: זה ועדה בכנסת, שנותנים לה סמכויות כמו לוועדת כנסת רגילה, לא פחות ולא יותר.

זאב אלקין: אז מה יהיה לה שאין לוועדת העלייה והקליטה?

זאב אלקין: איזה כלי בדיוק יהיה בידיה שאין בידיה?

נחמן שי: אבל למה אתם מפחדים?

זאב אלקין: ומה יהיה למי שיוביל את זה יותר ממה שיש לחבר כנסת אברהם נגוסה, שאנחנו גאים שהוא חבר מפלגתנו?

זאב אלקין: ואנחנו גאים שהוא עוסק בנושאים האלה שנים, ולא רק כשזה נוח פוליטית.

זאב אלקין: ואנחנו גאים בזה שהוא מוביל את ועדת העלייה והקליטה ויטפל בנושאים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אה, כן, לא רוצים אותו בגלל שהוא ישראלי יוצא אתיופיה.

זאב אלקין: פורסם אותו דוח מבקר המדינה, שלא הדיר שינה מעינייך כשהיית שרת משפטים.

זאב אלקין: וכבר הזכרתי, דווקא שרת הקליטה לשעבר, חברת הכנסת סופה לנדבר, התחילה מאז פרסום הדוח תהליך שלם בהובלת משרד הקליטה לבחינה מחודשת של כל הנושא הזה של הטיפול ביהודים יוצאי אתיופיה, ועשתה דבר מאוד מאוד נכון: התחילה תהליך לא מלמעלה למטה, שאנחנו נכתיב מה נכון לעדה, אלא עשתה תהליך בשיתוף נציגי העדה, גם חברי כנסת דאז וגם נציגי הציבור.

זאב אלקין: תהליך שנמשך בהידברות, כי זאת הדרך בעיני, סופה, ואני משבח אותך על כך, לטפל בבעיות של העולים, לעשות את זה בהידברות עם נציגי העדה.

זאב אלקין: התהליך הזה הוליד הרבה הסכמות לגבי מה צריך לשנות.

זאב אלקין: מסקנות נכונות.

זאב אלקין: אני אימצתי את זה כשהגעתי לתפקידי כשר העלייה והקליטה, והמשכנו את התהליך הזה, שעוד פעם, הדבר היפה בו שהוא נעשה בהסכמה עם נציגי העדה, והוא תהליך לימוד מעמיק.

זאב אלקין: אותה ועדת חקירה פרלמנטרית תהיה יותר טובה?

זאב אלקין: יותר חכמה מאותם נציגי העדה?

נורית קורן: סליחה, אני מבקשת קצת שקט בתאים.

נורית קורן: יותר מדי רעש.

זאב אלקין: היא יותר חכמה מאותם נציגי העדה, שהיו חלק מהתהליך הזה?

זאב אלקין: היא תגלה איזושהי אמת שהם לא אמרו?

זאב אלקין: זה מה שישפר את המצב?

זאב אלקין: וקרה עוד משהו אחרי זה.

זאב אלקין: בממשלה הזאת, ציפי, דווקא בממשלה שאת לא משרתת, הוקמה לראשונה ביוזמת ראש ממשלה ועדת שרים מיוחדת לטיפול בבעיה הזאת, שלכל דיוניה מוזמנים אותם נציגי העדה ולוקחים בה חלק פעיל לא פחות מהשרים.

זאב אלקין: בממשלות הרבות שאת ישבת לא זכור לי שיזמת דבר כזה.

זאב אלקין: לא זכור לי שהצעת דבר כזה בכל תפקידייך הרבים.

איילת נחמיאס ורבין: כמה זמן עוד נחכה עד שיגיע ראש הממשלה?

זאב אלקין: ולכן זאת הדרך האמיתית לטפל בבעיה.

זאב אלקין: יש לא מעט בעיות.

יואל חסון: למה לא בהסכמה?

יואל חסון: למה לא ועדה?

זאב אלקין: יש לא מעט בעיות, והזכרתם אותן בצדק.

זאב אלקין: אבל הדרך לטפל בבעיות האלה היא לא להפוך אותן לפוליטיקה.

זאב אלקין: במקום להפוך את זה לנושא – – –

יואל חסון: – – – הכישלון שלכם זה הפוליטיקה.

זאב אלקין: במקום לנסות להפוך את זה לנושא של הסכמה לאומית, שבו אין קואליציה–אופוזיציה.

זאב אלקין: הנה, חברת הכנסת לנדבר היא היום באופוזיציה, אבל אין לי שום בעיה לשבח אותה על מה שהיא עשתה בתפקידה כקודמתי בתפקיד שרת העלייה והקליטה, והיא התחילה את התהליך החשוב הזה שאנחנו ממשיכים כאן היום.

זאב אלקין: כי זה לא צריך להיות נושא פוליטי.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת קצת שקט.

נורית קורן: אם אפשר לשבת במקום.

נורית קורן: סליחה, ישראל, כבל, כבוד השר.

זאב אלקין: זה לא צריך להיות נושא פוליטי.

זאב אלקין: יש כאן תהליך.

זאב אלקין: שמו את האצבע על מה שצריך לתקן.

זאב אלקין: יש ועדת שרים מיוחדת בממשלה שעוסקת בזה.

איילת נחמיאס ורבין: רק עכשיו נבחרתם.

זאב אלקין: יש לכנסת כלי, ועדת העלייה והקליטה.

זאב אלקין: אגב, לא שמתי לב שהיה תור ארוך להיות חברים בוועדה הזאת, אתם יודעים, כל השנים.

זאב אלקין: פתאום התעוררתם כולכם.

זאב אלקין: הנושא של עלייה וקליטה נורא חשוב לכם.

זאב אלקין: פתאום התעוררתם.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני, אתה לא רצית להיות שר הקליטה.

איתן כבל: זאב, לישראל ביתנו יש שניים שם.

זאב אלקין: יש דווקא אחד משם.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

זאב אלקין: אז מי שרוצה באמת – ציפי, את שרת הקליטה לשעבר, לא זכור לי שביקשת פעם להיות חברה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ציפי לבני: – – –

זאב אלקין: זה המקום של הכנסת לדון בבעיות האלה.

זאב אלקין: אם זה כל כך חשוב לך, בואי לוועדת עלייה וקליטה.

זאב אלקין: יש שם נציג העדה בראשות הוועדה הזאת, תפעלי למען הנושא הזה.

זאב אלקין: לא זכור לי.

ציפי לבני: ממה אתה מפחד?

ציפי לבני: אני לא מפחדת.

זאב אלקין: דווקא עמיתך לסיעה, חבר הכנסת הרצוג, למרות שהוא מנהיג מפלגה, לא ראה בזה פחיתות כבוד, והלך לוועדת העלייה והקליטה, ואני משבח את בוז'י על זה.

זאב אלקין: זה מעשה לא ברור מאליו, שראש מפלגה יירשם לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

זאב אלקין: אבל אותך אף פעם לא ראיתי, באותן שנים שהיית חברת כנסת ולא שרה, שזאת הוועדה שאת משתוקקת לעבוד בה.

זאב אלקין: אז זה פתאום בוער בעצמותייך, פתאום התעוררת.

קריאה: – – –

עמר בר-לב: – – –

יואל חסון: תגיד את האמת, שלא רצית להיות שר הקליטה.

יואל חסון: לא רצית להיות שר הקליטה.

זאב אלקין: אני חושב שזאת חרפה להפוך את הנושא הזה לנושא פוליטי.

זאב אלקין: תנו לממשלה לעבוד למען יהודי אתיופיה.

זאב אלקין: תנו לוועדת העלייה והקליטה של הכנסת, שיושבים שם נציגי הקואליציה והאופוזיציה בהובלה של חבר הכנסת מנהיג העדה, להוביל את הנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

זאב אלקין: תנו לעבוד ותפסיקו להפוך את זה לפוליטיקה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: ואני מבקש, כמובן, מהכנסת להסיר את ההצעה מסדר-היום.

נורית קורן: תודה לשר.

נורית קורן: אנחנו נצביע עכשיו.

נורית קורן: ביקשו להצביע הצבעה שמית, בבקשה.

איתן כבל: רוצים להתחיל בעבודה, ואתה מעכב אותנו.

נורית קורן: אנחנו מצביעים על ההצעה הראשונה, של חברת הכנסת ציפי לבני.

נורית קורן: ההצעה היא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הטענות הקשות של בני העדה האתיופית על אפליה, גזענות ואלימות קשה כלפיהם, של חברת הכנסת ציפי לבני.

נורית קורן: בבקשה, הצבעה שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – נגד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

נורית קורן: אני מבקשת לקרוא בשמות אלה שלא היו קודם, ששמם נקרא והם לא ענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

נורית קורן: יש מישהו, חברת כנסת או חבר כנסת, שלא קראו בשמו?

נורית קורן: נא לומר עכשיו, לפני שאנחנו סוגרים את תוצאות ההצבעה.

נורית קורן: אין אף אחד שלא קראו בשמו.

נורית קורן: אבקש לסכם את התוצאות ולהעביר לי בבקשה.

נורית קורן: ההצעה: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הטענות הקשות של בני העדה האתיופית על אפליה, גזענות ואלימות קשה כלפיהם, של חברת הכנסת ציפי לבני, לא התקבלה, והתוצאות הן: 46 בעד, 48 נגד.

קריאה: – – –

נורית קורן: היא לא עברה, והיא לא תועבר לוועדת הכנסת.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה השנייה: הצעה לסדר-היום מס' 490 – – –

יואל חסון: נגוסה – – –

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון.

נורית קורן: הצעה לסדר-היום מס' 490 – סליחה, חבר הכנסת יואל חסון, אתה מפריע לי.

יואל חסון: – – –

נורית קורן: יואל חסון, אתה מפריע לי.

נורית קורן: הצעה לסדר-היום מס' 490, הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית – סליחה, חברים, סליחה, חברי הכנסת, אני מבקשת שקט, אנחנו רוצים להמשיך בהצבעה.

נורית קורן: בבקשה, אני מבקשת שקט באולם – הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התייחסות רשויות המדינה ליוצאי אתיופיה בישראל, של חבר הכנסת דב חנין – אנחנו מבקשים הצבעה שמית.

נורית קורן: בבקשה.

קריאות: – – –

נורית קורן: אני מבקשת שקט.

נורית קורן: בואו נקל את עבודת המזכירות.

קריאות: – – –

נורית קורן: אנחנו מתחילים את ההצבעה.

נורית קורן: אני מבקשת שקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד שרון גל – נגד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד שי פירון – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

נורית קורן: אבקש לקרוא לכל מי שלא נכח באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת מרדכי יוגב – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח דניאל עטר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת

נורית קורן: יש חברת כנסת או חבר כנסת שנמצאים באולם ולא קראו בשמם?

נורית קורן: לא.

נורית קורן: אבקש מהמזכירות לסכם את התוצאות ולהגיש לי.

סתיו שפיר: רגע, רגע – – –

נורית קורן: מי?

נורית קורן: סתיו, היא קראה לך קודם, אז רק שנייה – היא כבר ננעלה.

יואל חסון: לא, לא ננעלה – – –

נורית קורן: סליחה, אני אמרתי לסכם את התוצאות.

נורית קורן: סליחה, אני אמרתי לסכם את התוצאות.

נורית קורן: היא קראה לה פעמיים.

נורית קורן: היא קראה לה פעמיים, אני מבקשת – סגרתי.

נורית קורן: אני כבר סגרתי.

מיכל רוזין: את אמרת – – – סתיו – – –

דב חנין: סתיו – – –

נורית קורן: סליחה, אני לא לבד פה, יש כאן עוד אנשים, ואף אחד לא שמע אותה.

נורית קורן: אני ממש מבקשת – תמיד כשלא נמצא היושב-ראש אתם מעזים, עושים כל מיני דברים.

נורית קורן: בבקשה, אל תפריעו.

מיכל רוזין: כולנו שומרים על עקרונות הכנסת וכללי הכנסת – – –

נורית קורן: גם אני, גם אני.

נורית קורן: אני לא שמעתי אותה.

יואל חסון: אפשר לבדוק את זה בהקלטות.

נורית קורן: יואל, אל תפריע.

נורית קורן: אל תפריע.

דב חנין: לא אמרת שההצבעה נסגרה.

נורית קורן: בסדר, כרגע אני סגרתי.

נורית קורן: אני אמרתי כבר לסכם.

נורית קורן: אני כבר אמרתי לסכם את התוצאות.

נורית קורן: אני מבקשת.

מיכל רוזין: לא, את אמרת – – – חבר כנסת שלא הצביע – – –

דב חנין: לא אמרת שתמה ההצבעה.

יואל חסון: – – – אני לא בטוח – – –

נורית קורן: אני בטוחה במה שהוצאתי, יואל.

נורית קורן: אני יודעת בדיוק מה אמרתי.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, לא אמרת "תמה ההצבעה" – – –

נורית קורן: אמרתי "נא לסכם".

קריאה: יש תוצאה.

קריאה: אל תתווכחו, תקריאי את התוצאות.

נורית קורן: התוצאות בהצעה לסדר-היום מס' 490, של חבר הכנסת דב חנין, הן: בעד – 44, נגד – 48.

נורית קורן: עכשיו, סתיו, אני שאלתי – לפרוטוקול נא להוסיף שסתיו תמכה, אבל אנחנו לא משנים את התוצאה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: המשט לרצועת-עזה

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום: המשט לרצועת-עזה, מס' 501, 534, 582, 587 ו-606.

נורית קורן: תשיב סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי.

נורית קורן: אני מבקשת מחברת הכנסת קסניה סבטלובה לעלות – להצעה.

נורית קורן: בבקשה.

קסניה סבטלובה: לפני כמה חודשים, קבוצה של ילדים פלסטינים מרצועת-עזה – –

נורית קורן: אני מבקשת שקט.

קסניה סבטלובה: – – הייתה בדרכה לירושלים.

קסניה סבטלובה: קבוצת הילדים הזאת הייתה של ילדים שחלקם נפגעו במבצע "צוק איתן", והילדים, חיכו להם בירושלים, הם היו צריכים לבקר במסגד אל-אקצא, מקום קדוש למוסלמים, ולבקר בכמה מקומות אחרים בירושלים, לבלות – ובסך הכול לבלות יום יפה, יום חופש מהחיים שלהם ברצועת-עזה.

קסניה סבטלובה: מי שעמד בדרכם של הילדים האלה, חברי, הם לא שוטרים של משמר הגבול במחסום ארז בצד הישראלי.

קסניה סבטלובה: לא.

קסניה סבטלובה: מי שמנע מהם להגיע לירושלים היו הפעילים של "חמאס", הזרוע הצבאית של ה"חמאס", "גדודי עז א-דין אל-קסאם".

קסניה סבטלובה: מה שקורה בעצם ברצועת-עזה – ולא רבים מדברים על זה, כי יש כאלה שמעדיפים להתרכז רק בחלק הישראלי, אבל בעצם מה שקורה שם זה הרבה מעבר לזה: משטר אימים שהטיל ארגון ה"חמאס" על התושבים של רצועת-עזה, שאינם יכולים לעזוב לכיוון של מעבר רפיח, לא יכולים להשתמש במעבר רפיח, כי המעבר הזה פתוח רק למקורבים של משטר ה"חמאס" ברצועת-עזה.

קסניה סבטלובה: גם כשמדובר על הקבוצה של הילדים הפלסטינים שהייתה בדרכה לירושלים, מנעו מהם את היציאה מרצועת-עזה וכניסה אל תוך שטחי ישראל – פעילי ה"חמאס", לא הישראלים – מנעו מהם את זה רק בטענה אחת:

קסניה סבטלובה: כי הם גם התכוונו להגיע לרמאללה, ושם התכוונו להיפגש עם ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.

קסניה סבטלובה: אז בעצם מדוע יש רק רגעים קריטיים שחברי הכנסת כמו באסל גטאס נזכרים פתאום במצב ההומניטרי ברצועת-עזה, ולא נזכרים במצבים אחרים?

קסניה סבטלובה: הרי יש לנו מצבים הומניטריים רבים ברצועת-עזה, ששם מי ששולט ברצועת-עזה על-פי החוק – על-פי החוק הפלסטיני, כן?

קסניה סבטלובה: הוקמה ממשלה פלסטינית בשנת 2006, ממשלת אחדות של הרשות הפלסטינית ו"חמאס"; ב-2007 היה שם מהפך, ומאז הוקמה ממשלה פלסטינית נוספת, בראשות אסמאעיל הנייה, והממשלה הזאת לא נותנת לאזרחים פלסטינים לעזוב את רצועת-עזה.

קסניה סבטלובה: אז מדוע אין לנו משטים שקוראים לחברים ב"חמאס" לפתוח את מעבר רפיח לאלה שרוצים לעזוב?

קסניה סבטלובה: לאלה שאינם מקורבים ואינם מבני המשפחה שלהם?

קסניה סבטלובה: מדוע לא יוצאים משטים?

קסניה סבטלובה: מדוע אין ארגונים הומניטריים – ככה הם קוראים לעצמם – שרוצים להציל את הקבוצה של הילדים הפלסטינים שהייתה להם הסכמה להגיע לירושלים ולבלות יום יפה במסגד אל-אקצא, בין היתר, ולבקר במקומות הקדושים?

קסניה סבטלובה: למה מונעים את זה מהם?

קסניה סבטלובה: אני לא ראיתי בשום מקרה שבו התעמר משטר ה"חמאס" בתושבים של רצועת-עזה – לא ראיתי משטים הומניטריים, לא ראיתי משטים לא הומניטריים, לא ראיתי שום התערבות מצד גורמי השמאל הקיצוני, לא ראיתי שום התערבות מצד חברי כנסת ישראלים, לא ראיתי שום התערבות מהצד של חברי הפרלמנט הפלסטינים או חברי הפרלמנט של מדינות ערביות, שמתארגנים ויוצאים בצורה מאורגנת כמו שיוצאים עכשיו כדי להיכנס לרצועת-עזה בצורה לא חוקית ובעצם לעשות שם פרובוקציה מיותרת לגמרי.

קסניה סבטלובה: הרי כולנו יודעים שהסחורות נכנסות באופן רציף לרצועת-עזה.

קסניה סבטלובה: הסחורות נכנסות.

קסניה סבטלובה: אין שום בעיה להגיע למחסום ארז ולהיווכח בכך שהמחסום פתוח, שהסחורות ההומניטריות עוברות, ויותר מכך, הן עוברות בכמות יתרה במהלך השנה האחרונה, במיוחד במהלך החודשים האחרונים.

קסניה סבטלובה: אז מי שרוצה להעביר סחורות, מי שרוצה להעביר עזרה הומניטרית, מי שאמרו לי על הספינות האלה, הקטנות, שיוצאות כרגע מיוון, שעל חמש הספינות יש מעט תרופות, יש קצת סבון, יש קצת "פמפרס" לילדים – אנא תעמיסו את כל הדברים האלה ותשלחו אותם דרך נמל אשדוד.

קסניה סבטלובה: ישראל לא מונעת את זאת.

קסניה סבטלובה: הבעיה שלי היא אחרת.

קסניה סבטלובה: הבעיה שלי, אם כך, שהפרובוקציה הזאת הרי תתרחש.

קסניה סבטלובה: היא לא פרובוקציה של ארגונים הומניטריים.

קסניה סבטלובה: אין בזה שום דבר הומניטרי, כי הרי אותם הארגונים לא עוזרים לאותם עזתים שנרדפים על-ידי משטר ה"חמאס" בעזה.

קסניה סבטלובה: כולנו מכירים את שמם, כולנו רואים גם את התמונות של הזוועה.

קסניה סבטלובה: אנחנו רואים מדי יום את ההיתקלויות בין אנשים שתומכים בארגונים אחרים לבין אנשי ה"חמאס" בעזה.

קסניה סבטלובה: אז הייתי רוצה לראות פעם אחת, פעם אחת, מישהו מהרשימה המשותפת, למשל, נרתם לטובתם של האנשים האלה שסובלים מהתעמרות של משטר ה"חמאס" ברצועת-עזה.

קסניה סבטלובה: תעזרו לאחים שלכם במקום לעשות פרובוקציות מיותרות – –

נורית קורן: נא לסיים.

קסניה סבטלובה: – – כאן במים הטריטוריאליים של ישראל, ולתמוך בדברים שרק יפגעו בסופו של דבר, גם במדינת ישראל וגם באותם האזרחים הפלסטינים.

קסניה סבטלובה: עלינו, כמדינת ישראל, להתכונן מבעוד מועד ולא להיזכר ברגע האחרון, יומיים לפני שהספינות האלו מגיעות.

קסניה סבטלובה: היה עלינו – – –

נורית קורן: חברת הכנסת קסניה, נא לסיים.

קסניה סבטלובה: אני מסיימת, מסיימת.

קסניה סבטלובה: היה עלינו להתחיל ולהתכונן כחודש מראש, כשנודע לנו לראשונה על המשט הזה.

קסניה סבטלובה: אני ניסיתי להעלות את זה לסדר-היום, ללא הצלחה לצערי הרב.

קסניה סבטלובה: סוף-סוף אנחנו מגישים את זה לסדר-היום, ואני מצפה לשמוע תשובות מסגנית שר החוץ בנוגע לעניין הזה, כיצד אנחנו מתכוננים ברמה הלאומית, ברמה הבין-לאומית, ומונעים את הפרובוקציה המיותרת הזאת.

נורית קורן: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נורית קורן: אבקש את חברת הכנסת מירב בן ארי לבוא.

נורית קורן: אחריה – חברת הכנסת חנין זועבי.

מירב בן ארי: היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, מסיומו של "צוק איתן" ועד היום עברו במעבר כרם-שלום 750,000 טון חצץ, 11,000 טון ברזל, 131,000 טון מלט, וקרוב ל-50,000 משאיות נכנסו עד היום עם סחורה.

מירב בן ארי: מעבר כרם-שלום עובד מצאת החמה ועד השקיעה.

מירב בן ארי: אם ככה נראה מצור, אז אני לא יודעת מהו מצור.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גטאס יעלה – אני לא יודעת אם הוא עלה כבר, אולי תעדכנו אותנו.

מסעוד גנאים: עדיין לא.

מירב בן ארי: עדיין לא, אבל אל תדאגו, נטפל גם אם הוא יעלה וגם אם הוא לא יעלה.

מירב בן ארי: רוצה להציל את עזה מהמצור ההומניטרי המגוחך שבו היא נמצאת.

מירב בן ארי: הוא טוען שזה לא משט פוליטי אלא משט הומניטרי.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מתי מתחילה הבדיחה פה.

מירב בן ארי: הארגונים המעורבים בארגון המשט הם "קואליציית משט החירות", "Free Gaza", ארגון שבואו לא נתבלבל, עובד באופן אינטנסיבי בדה-לגיטימציה למדינת ישראל בעולם.

מירב בן ארי: ואני שואלת, הרי אם הם הומניטריים כפי שהם טוענים, למה בעצם מארגני המשט לא מנסים להגיע לדיון עם ישראל ולהעביר את הציוד ההומניטרי הכל-כך חשוב דרך נמל אשדוד, ומשם הוא יועבר לרצועת-עזה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: כי כל מה שיש כאן זו פרובוקציה.

מירב בן ארי: אין מצור ואין שום דבר הומניטרי.

מירב בן ארי: מה שיש כאן זו הפרה של החוק הבין-לאומי.

מירב בן ארי: הכניסה לעזה היא בניגוד להוראות צה"ל ומשרד הביטחון, והסגר הימי שהוטל על עזה הוטל בהתאם למשפט הבין-לאומי.

מירב בן ארי: וחבל שחבר הכנסת גטאס לא יודע.

מירב בן ארי: אמרה חברת הכנסת קסניה שמי שרוצה לשלוח סיוע הומניטרי, יעשה את זה כמובן בתיאום עם מדינת ישראל.

מירב בן ארי: מבחינתי, עצם ההשתתפות של חבר הכנסת במשט שנועד להפר את הסגר הימי שהטילה ישראל על רצועת-עזה, בלי קשר לתוצאות של המשט ומה יקרה עם זה, זו פעולה שפוגעת בביטחון המדינה ואינה עולה בקנה אחד עם מרחב הפעולה הלגיטימי של חבר הכנסת.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גטאס מפר את כלל מס' 2 בכללי האתיקה – אני לא אצטט כי כולכם יודעים – הוא פוגע פגיעה חמורה בכבוד הכנסת ובאמון הציבור, ולכן יש להעביר את הנושא לוועדת האתיקה.

מירב בן ארי: אני רוצה לציין משהו אחרון, כדי לעמוד במסגרת הזמן.

מירב בן ארי: הרשימה הערבית המשותפת הוציאה הודעת תמיכה.

מירב בן ארי: ואני שואלת אתכם, נציגי המגזר הערבי: האם נגמרו כל הבעיות של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, שחבר הכנסת גטאס מחפש לו הרפתקאות בעולם?

מירב בן ארי: אני מציעה לכם, כמו שגם הציע חברי חבר הכנסת איציק שמולי, להתעסק באתגרים הרבים של המגזר שעליו אתם אמונים.

מירב בן ארי: ועוד משפט אחרון לסיום – – –

נורית קורן: נא לסיים.

מירב בן ארי: אל תדאגי, זה משפט אחרון, גם כתבתי את זה.

מירב בן ארי: לכנסת העשרים הגיעו חברי כנסת חדשים, צעירים, ערכיים, מוסריים, עם רגישות חברתית, ציונים שלא מתביישים להגיד שהם ימניים.

מירב בן ארי: חלקם אפילו מגיעים מהעיר השמאלנית לכאורה תל-אביב, מה שנקרא – השרה איילת שקד, את כבר לא לבד.

מירב בן ארי: והנה אני אומרת כאן על בימת הכנסת שכל ניסיון לפגוע בכנסת ישראל, בסמלי המדינה, או בצה"ל, שהוא הצבא המוסרי ביותר בעולם – כל הניסיונות האלו ייתקלו בחומה חזקה.

מירב בן ארי: וכל ההשתלחויות של השמאל הקיצוני – –

נורית קורן: נא לסיים.

מירב בן ארי: רגע, אני מסיימת.

מירב בן ארי: בדיוק במשפט האחרון.

מירב בן ארי: – – ושלכם כמובן, תהיו בטוחים שאנחנו נהיה כאן כצוק איתן להדוף אתכם ולתמוך בממשלה הזאת.

מירב בן ארי: יש כאן ימין אינטליגנטי – – –

ג'מאל זחאלקה: "צוק איתן" פה גם?

מירב בן ארי: כצוק איתן.

מירב בן ארי: הבנת את הביטוי?

מירב בן ארי: כצוק איתן.

מירב בן ארי: .

נורית קורן: חברת הכנסת בן ארי, אני מבקשת לסיים.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

מירב בן ארי: יש כאן ימין אינטליגנטי, חדש.

מירב בן ארי: אני מבקשת, אנחנו לא מתביישים – –

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, נא לסיים.

מירב בן ארי: – – לא להיות ציוניים, ולא להיות ימניים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו דורשים מקלט בכנסת.

נורית קורן: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

נורית קורן: אני מבקשת לשמור על הזמנים.

נורית קורן: יש לכם שלוש דקות לדבר.

נורית קורן: זה המון זמן.

נורית קורן: אני מבקשת לעמוד בזמנים.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת, חבר כנסת ממלא את העבודה הפרלמנטרית שלו על-פי המצע הפוליטי שלו, על-פי הערכים שלו, שעל-פיהם הוא נבחר, שעל-פיהם הוא נמצא בכנסת, ושבלעדיהם הוא לא מתקיים, לא בתור חבר כנסת וגם לא בתור בן-אדם.

חנין זועבי: מדינה שמחייבת חבר כנסת, או אמן, או אזרח, או רופא, לפעול נגד המצפון שלו, ומכריחה אותו לבחור בין המצפון שלו לבין כל ערך אחר, היא מדינה או חסרת אינטליגנציה או פאשיסטית או שניהם ביחד.

חנין זועבי: לכן, לא דרך איומים, גם לא דרך איום לשלול את האזרחות שלנו, לא דרך טרור פוליטי, לא דרך צעקות, לא דרך בריונות, ובטח לא דרך חוקים אחרים, אף אחד מפה, מהכנסת, מחברי הכנסת, לא יצליח להגיד לחבר כנסת אחר, ובטח לא לחברי הכנסת הערבים, מה לומר, מה לא לומר, איך לפעול, איך לא לפעול, מה מותר ומה אסור בפעילות הפרלמנטרית שלנו.

אורן אסף חזן: ממתי – – – זו עבודה פרלמנטרית?

אורן אסף חזן: – – –

חנין זועבי: ובטח חבר כנסת לא יגיד לנו לאיזה עם אנחנו שייכים, ואין לנו פה שום דילמות, שום היסוס בנאמנות שלנו לעם שלנו.

חנין זועבי: אבל לא רק זה, זה בגלל שהעם שלנו הוא קורבן של ברוטליות, של ברבריות, של פשעי מלחמה.

מירב בן ארי: של ה"חמאס".

אורן אסף חזן: של החברים שלך מה"חמאס".

אורן אסף חזן: הוא קורבן של החברים שלך מה"חמאס", את צודקת.

מירב בן ארי: רק תדייקי בפרטים – – –

אורן אסף חזן: את צודקת.

אורן אסף חזן: פעם ראשונה שאנחנו מסכימים אתך.

אורן אסף חזן: את צודקת.

אורן אסף חזן: הוא קורבן של החברים שלך מה"חמאס".

חנין זועבי: וזאת, להבדיל מחלק מחברי הכנסת ששיוכם הלאומי וגאוותם הלאומית נובעים מנאמנות ללאומיות אטומה, ללאומיות שהיא אטומה לסבל של האחרים.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על מאבק מוסרי ממדרגה ראשונה, אנחנו מדברים על מאבק אנושי ממדרגה ראשונה.

אורן אסף חזן: איפה המוסר שלך בהקשר של סוריה?

אורן אסף חזן: איפה המוסר שלך?

חנין זועבי: אנחנו לא הסיפור.

חנין זועבי: לא חברי הכנסת הם הסיפור ולא המשט הוא הסיפור.

חנין זועבי: הסיפור הוא עזה – –

אורן אסף חזן: מדברת על מוסר?

חנין זועבי: – – עזה, שחצי מיליון האזרחים שלה הפכו לפליטים.

חנין זועבי: העניין הוא הרג.

חנין זועבי: העניין הוא מחסור במים נקיים – 95% מהמים של עזה אינם ראויים לצריכת אדם.

מירב בן ארי: למה את לא שואלת את ה"חמאס" את כל השאלות החשובות שלך?

חנין זועבי: העניין הוא חשמל שלא מסופק לעזה.

אורן אסף חזן: לפני עשור – – –

חנין זועבי: שליש – – –

אורן אסף חזן: – – – וחקלאות.

אורן אסף חזן: השארנו לכם הכול.

חנין זועבי: זה לא על החשבון שלי.

נורית קורן: בסדר, אבל את צריכה כבר לסיים.

אורן אסף חזן: במה בחרתם לעסוק?

אורן אסף חזן: בטרור?

אורן אסף חזן: תגידי, על מי את עובדת?

חנין זועבי: הם גם לקחו יותר.

נורית קורן: בסדר.

מירב בן ארי: תני לה.

מירב בן ארי: תני לה.

אורן אסף חזן: הבנה קשה של – – –

חנין זועבי: העניין הוא – –

אורן אסף חזן: הבנה קשה.

חנין זועבי: – – מחסור ב-200 בתי-ספר.

אורן אסף חזן: – – – המחסור בהבנה שיש לך.

חנין זועבי: העניין הוא מחסור ב-70,000 בניינים ובתים.

חנין זועבי: אי-אפשר, חברי הכנסת – –

אורן אסף חזן: – – – בבניין בעזה.

חנין זועבי: – – לנתק את הסבל מהמצור, אי-אפשר.

חנין זועבי: עומק האחריות הוא בעומק השליטה.

חנין זועבי: עזה היא בשליטתה – – –

אורן אסף חזן: – – –

חנין זועבי: לך לקזינו אתה.

חנין זועבי: פה לא קזינו.

חנין זועבי: פה כנסת.

חנין זועבי: אתה תלך – – – בקזינו שלך.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: – – – זאת הדרך?

מירב בן ארי: למה שלא תלכי גם את לעזה?

מירב בן ארי: כל אחד ילך לדרכו, וזהו.

חנין זועבי: אני מסיימת, כן.

אורן אסף חזן: – – –

חנין זועבי: אי-אפשר לנתק – –

אורן אסף חזן: – – – יותר.

חנין זועבי: – – את המצור מאחריותה של ישראל, ואי-אפשר לנתק את הסבל מהמצור.

מירב בן ארי: למה את לא עולה על המשט גם?

מירב בן ארי: למה את לא עולה – – –

חנין זועבי: וגם, מירב – –

מירב בן ארי: – – – הבנתי שאת רוצה – – –

חנין זועבי: – – תשובה לך.

מירב בן ארי: אני מחכה.

חנין זועבי: תשובה לך: גם אם אין מחסור בבתים, בבניינים, בדלק ובמצרכים, יש מחסור בערך שקוראים לו חופש – –

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת חנין, אני מבקשת לסיים.

חנין זועבי: – – ובערך שקוראים לו חינוך.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים עכשיו.

טלי פלוסקוב: – – – כן?

אורן אסף חזן: – – –

חנין זועבי: ממשלת ישראל חייבת לסיים את המצור שלה.

מירב בן ארי: למה שלא תבקשי – – –

חנין זועבי: כל עוד יש מצור, יש מאבק נגד המצור.

נורית קורן: חברת הכנסת חנין, אני מבקשת לסיים.

חנין זועבי: ישראל מטילה אותו, לא ה"חמאס".

חנין זועבי: תסתכלו בראי.

מירב בן ארי: מה עם "חמאס"?

איציק שמולי: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת חנין, אני מבקשת לסיים.

חנין זועבי: לפי החוק הבין-לאומי, ישראל מטילה מצור על עזה.

נורית קורן: חברת הכנסת חנין, אני סוגרת את המיקרופון.

נורית קורן: בבקשה.

מירב בן ארי: את לא שמה שום אחריות על ה"חמאס", וזו הבעיה.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: הם כולם בסדר – – –

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

קריאה: תיזהרי שלא תידבקי, מירב.

קריאה: תיזהרי שלא תידבקי.

חנין זועבי: על הגבולות היבשתיים ישראל שולטת בעזה.

חנין זועבי: ישראל מטילה מצור, לפי כל העולם – –

קריאה: בסדר.

חנין זועבי: – – ישראל מטילה מצור על עזה – – –

טלי פלוסקוב: זו הבעיה?

טלי פלוסקוב: זו הדרך?

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: – – –

חנין זועבי: – – –

נורית קורן: אני מבקשת, חברת הכנסת חנין זועבי, תשבי במקומך.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: אני רוצה לפתוח בברכה לחברת הכנסת זועבי, שמובילה מהפכה פמיניסטית בחברה הערבית.

אורן אסף חזן: – – –

ענת ברקו: "מיס מרמרה" פרצה את הדרך לגטאס, הצולל.

ענת ברקו: הוא עכשיו הולך בעקבותיה עם חמש ספינות דייגים, ועל ספינת האהבה נזירה, סגן נשיא תוניסיה, ספרדי – וגטאס.

מסעוד גנאים: נשיא.

ענת ברקו: אה, נשיא.

מסעוד גנאים: נשיא לשעבר.

ענת ברקו: אה, לשעבר.

מסעוד גנאים: כן.

ענת ברקו: בטח אין לו מה לעשות בתוניסיה – –

מסעוד גנאים: – – – בדרך דמוקרטית.

ענת ברקו: – – נורא שקט שם עכשיו.

ענת ברקו: אז יש לו בילוי.

ענת ברקו: אגב, הסגר הזה הוא חוקי.

ענת ברקו: הוא חוקי.

ענת ברקו: למה הוא חוקי?

ענת ברקו: הייתה ועדת פלמר שקבעה שהסגר הזה הוא חוקי.

ענת ברקו: וספינת האהבה, או חמש ספינות הדייגים – בקושי, פחות מסדר גודל של יאכטות, המקסימום שהן יכולות להוביל זה כמה תרופות פגות תוקף.

ענת ברקו: מעבר לזה, הרצון לפרוץ את המצור הימי נובע – – –

ג'מאל זחאלקה: איך את יודעת שזה פג תוקף?

ג'מאל זחאלקה: איך את יודעת שזה פג תוקף?

ענת ברקו: יש לי עיניים.

ענת ברקו: אני יודעת להסתכל.

ג'מאל זחאלקה: מאיפה את יודעת?

ענת ברקו: זה כדי להבריח אמל"ח.

ענת ברקו: הלוא כש"מיס מרמרה" – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת זחאלקה.

ענת ברקו: – – הייתה על ה"מרמרה", לא הייתה בעיה: היו אלפי מנהרות; הברחתם נשק, אוכל, מכוניות, הכול.

ג'מאל זחאלקה: אין אמינות לדברים שלך.

אורן אסף חזן: ה"חמאס" – – –

ענת ברקו: 800 משאיות.

ענת ברקו: אפילו האופוזיציה מדברת על זה.

ענת ברקו: ראש הממשלה אישר להכניס 800 משאיות ליום, כולל בטון וכולל חומרים שאנחנו יודעים שהם משתמשים בהם כמובן לא לשיקום עזה, חס וחלילה – כי האזרחים הם באמת קורבנות, ולבי עמם; הם קורבנות של ארגון ה"חמאס".

ענת ברקו: בעזה דה-פקטו יש אמירוּת אסלאמית.

ענת ברקו: צריך להכיר בכך, והגיע הזמן שגם נתנהג לפי ההכרה הזאת.

ענת ברקו: אני רוצה לשלוח דרישת שלום למי שחבר – ובעצם גם חלק מהמסע של הדה-לגיטימציה – דרור פיילר, האמן הכושל, הישראלי הבוגד, עם מיצגי הדם שלו, כולל המיצג שייזכר לדיראון עולם, המיצג של הנאדי ג'רדאת: בריכה מלאה דם, דם של בני עמו.

ענת ברקו: זה האמן הכושל.

ענת ברקו: הוא, בעצם, פורץ – אין לו מה לעשות; לא שהספינות האלה יגיעו: לא לטרטוס ולא לכל מקום אחר שזקוקים להן שם, שיש ISIS וכל אלה שעושים זוועות, ודרך אגב היום גם הורסים את העתיקות בתדמור – אף אחד – העולם שותק, לא ועדת חקירה ולא בטיח.

ענת ברקו: שום דבר, כלום.

ענת ברקו: מה שנשאר לנו לומר: מי שמנסה לקשור את ידינו, כולל בכנסת הזאת, ולעשות בליץ של דה-לגיטימציה, אם זה משט, אם זה בחרמות, ואם זה בכל מיני דוחות של האו"ם, שהם לא הולכים – מחפשים את המטבע מתחת לפנס, והם לא הולכים לאן שצריכים אותם באמת.

ענת ברקו: בסופו של דבר, ישראל היא הקנרית שבמכרה.

ענת ברקו: בכל מקום שלא יגיבו כפי שצריך – – –

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו, נא לסיים.

ענת ברקו: דקה, אני מסיימת, ברשותך, היושבת-ראש.

ענת ברקו: בכל מקום שלא יגיבו כראוי על מפגני הטרור הללו – כי לא יעלה על הדעת, לא שחבר קונגרס או חברת קונגרס ישוטו להם בספינות האהבה ולחיק "אל-קאעידה" – זה לא יהיה, זה לא קיים וזה גם לא יהיה קיים פה.

ענת ברקו: תודה.

נורית קורן: תודה רבה, חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.

נורית קורן: לא תהיה תשובת השר.

מסעוד גנאים: אין תשובת שר.

נורית קורן: לא, אין תשובת שר.

מסעוד גנאים: אתה לא עונה?

נורית קורן: עמדה נוספת, בבקשה, לחבר הכנסת איציק שמולי – מהצד.

נורית קורן: לרשותך דקה.

נורית קורן: עמדה נוספת לחבר הכנסת שרון גל.

מסעוד גנאים: – – –

נורית קורן: אני סוגרת את הרשימה – אחרי שאני רושמת אתכם.

נורית קורן: בבקשה, איציק.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: אני לא אלך להגדרות.

איציק שמולי: אני יוצא מתוך נקודת הנחה, חברת הכנסת זועבי, שכל הנתונים שאמרת נכונים, אוקיי?

איציק שמולי: יש סבל – לא רק בעזה, גם בצד השני של הגדר.

איציק שמולי: אני אקבל את כל מה שאמרתְ כעובדה.

איציק שמולי: ועכשיו, אני רק שואל אותך, חברת הכנסת זועבי, שאלה אחת: איך המשט הזה, שהוא לא הומניטרי בשום קנה מידה – זה שיש עליו שלוש וחצי קופסאות של אופטלגין פג תוקף לא הופך אותו להומניטרי – –

ג'מאל זחאלקה: איך אתה יודע שפג תוקף?

איציק שמולי: – – אבל אני שואל אותךְ:

איציק שמולי: איך הדבר הזה – –

חנין זועבי: המשט – – –

איציק שמולי: – – מקדם את כל התפיסה הזאת, של שיקום הרצועה?

איציק שמולי: איך?

איציק שמולי: הרי ברור שהראשונים שנדפקים מהדבר הזה הם תושבי הרצועה בעצמם, כי יש כמה חברי כנסת ציניים פה, שרוצים לעשות גם עליהם סיבוב.

איציק שמולי: זה הסיפור הגדול.

נורית קורן: נא לסיים.

איציק שמולי: זה הסיפור הגדול.

איציק שמולי: ואת מי אתם מרחיקים?

איציק שמולי: אנחנו שותפים אתכם לנוסחה שאומרת: שיקום הרצועה – אני מקווה שאתם גם תומכים בצד השני של המשוואה – תמורת פירוזה.

איציק שמולי: את מי אתם מרחיקים?

איציק שמולי: אותנו.

איציק שמולי: הימין ממילא לא יהיה אתכם.

איציק שמולי: אבל איפה אתם שמים אותנו?

נורית קורן: חבר הכנסת שמולי, לסיים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת שרון גל, דקה לרשותך.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: נא לעמוד בזמנים.

שרון גל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היה כאן היום אירוע מכונן, מעניין.

שרון גל: שימו לב: סגן שר הפנים עמד על הדוכן ודיבר על תומכי טרור.

שרון גל: כשהוא דיבר על תעודות הזהות, הוא אמר: אם תתמכו בטרור, נפעל נגדכם.

שרון גל: עכשיו, אתם מכירים את הביטוי "על ראש הגנב בוער הכובע"?

שרון גל: לא מדברים כאן על הערבים.

שרון גל: אתם לא מייצגים את הערבים.

חנין זועבי: – – –

מסעוד גנאים: – – –

שרון גל: אתם לא מייצגים את הערבים.

שרון גל: אתם יודעים מה?

שרון גל: אני חוזר בי.

שרון גל: אני חוזר בי.

שרון גל: חנין זועבי מייצגת 3,812 תושבים בנצרת.

שרון גל: סליחה, צודקים.

שרון גל: הצביעו לה 3,800 בבחירות לרשות המקומית.

שרון גל: למה אתם אומרים שהיא לא מייצגת אף אחד?

שרון גל: היא מייצגת 3,000 אנשים.

מסעוד גנאים: חצי מיליון.

שרון גל: אתם עושים נזק לאנשים שהצביעו לכם כברירת מחדל.

שרון גל: קחו אוטובוס לטייבה, קחו מונית לאום-אלפחם.

שרון גל: אתם רק כל הזמן עם הטרור בעזה.

שרון גל: מה, אתם נציגים של "חמאס" באמת?

שרון גל: באמת שלחו אתכם מה"חמאס"?

מסעוד גנאים: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

שרון גל: אז תספר לי.

יוסף ג'בארין: – – –

קריאות: – – –

שרון גל: תספר לי.

שרון גל: אני רוצה להודיע לכם הודעה לסיום.

שרון גל: ביום ראשון – – –

מסעוד גנאים: אתה עם ההיסטריה שלך – – –

שרון גל: אני לא היסטרי, אני – להפך – אני נהנה מכל רגע.

שרון גל: תקשיבו רגע.

שרון גל: ביום ראשון ועדת שרים לענייני חקיקה תדון בחוק חנין זועבי.

שרון גל: משנים את המציאות – –

קריאות: – – –

שרון גל: – – לא מתבכיינים.

שרון גל: משנים.

שרון גל: אם תעלו עוד על משטי טרור, כל מי שמתכנן פה את המשט הבא, תדעו – כמו שהבטחתי לכם – אתם יותר לא תהיו כאן.

שרון גל: תודה.

מסעוד גנאים: נהיה ונישאר, ואתה תעוף.

מסעוד גנאים: אתה תעוף.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה, דקה לרשותך.

נורית קורן: ואחריו – אוסאמה סעדי.

אורן אסף חזן: – – – תאמין לי, רק על זה מגיע לך – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא – אנשים פה מנסים להדחיק עובדה קיימת; כל העולם יודע, וכל מי שיושב פה, וכל מי שיש לו שכל, יודע שהמצב בעזה הוא מצור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכל מה שעשתה – – –

אורן אסף חזן: קח מילון, תקרא מה זה מצור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מצור, ואנשים מנסים לבוא עם מספרים, ומה לעשות, מספרים גם אפשר לחשב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואתמול – – –

טלי פלוסקוב: – – –

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול בוועדת הכנסת – – –

מירב בן ארי: – – –

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול בוועדת הכנסת דיברו על 700 משאיות שנכנסות לעזה.

אורן אסף חזן: – – –

מירב בן ארי: – – – כל יום, כל יום – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל יום 700 משאיות שנכנסות לעזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר – – –

עליזה לביא: בלי הפסקה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי הפסקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי הפסקה – – –

עליזה לביא: מי שרוצה – – –

מירב בן ארי: למה אתה לא – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי הפסקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי הפסקה, נכנסות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שכל שתי דקות נכנסת משאית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הבידוק הביטחוני מאפשר כניסת משאית בשתי דקות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אז זה השקר הגדול.

עליזה לביא: – – – יודעים לעזור – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה.

עליזה לביא: מי שרוצה לעזור – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תני לי להמשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי לעזור תני לי להמשיך ותתאזרי בסבלנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז – מי שאומר 700 משאיות נכנסות ביום, זה אומר משאית בכל שתי דקות, וזה לבד אומר דורשני, כדי לבוא ולהגיד שהעובדות מסולפות והשקר הוא גדול.

נורית קורן: נא לסיים.

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא התחלתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נתנו לי.

נורית קורן: נגמרה דקה, סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נתנו לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן – – –

נורית קורן: נתתי יותר זמן.

נורית קורן: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מה שצריך לטפל היום זה – לתת את החירות, לבטל את המצור, לפתוח את הנמל, ואפשר לפקח על הנמל – – –

טלי פלוסקוב: – – – בשביל זה צריך – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברו על התחזקות ה"חמאס".

עבד אל חכים חאג' יחיא: עובדה, בתוך המצור – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – גם התחזקה "חמאס", וראינו את ההתחזקות של "חמאס" למרות המצור, אז – המצור הזה רק גורם להרעיב את האנשים שם – –

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ולהעביר עוד ועוד אנשים שיילחמו במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: – – –

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: – – – מה אתה אומר עכשיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שמעת מה שאמרתי.

טלי פלוסקוב: מה זה קשור?

טלי פלוסקוב: זה יעזור?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שמעת מה שאמרתי.

טלי פלוסקוב: זה יפתור את הבעיה?

נורית קורן: נא לתת – – –

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – –

נורית קורן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: – – אין ספק שהנתונים – –

מירב בן ארי: – – –

אורן אסף חזן: – – –

קריאות: – – –

אוסאמה סעדי: – – והעובדות – מירב, מירב – – –

קריאות: – – –

מירב בן ארי: – – –

אורן אסף חזן: – – –

נורית קורן: חברי הכנסת, תיתנו בבקשה לחבר הכנסת אוסאמה לדבר.

אוסאמה סעדי: אורן, אורן, תשמע כבר, תשמע.

נורית קורן: חברי הכנסת, בבקשה.

קריאות: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת חזן, חברת הכנסת מירב בן ארי, תיתנו בבקשה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי להתחיל.

נורית קורן: דקה.

אוסאמה סעדי: הנתונים, גברתי היושבת-ראש – – –

נורית קורן: הנה אני מתחילה מהתחלה.

נורית קורן: בבקשה.

חנין זועבי: – – –

אוסאמה סעדי: חנין.

אוסאמה סעדי: חנין – – –

נורית קורן: בבקשה.

אורן אסף חזן: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת חזן, תיתנו בבקשה לאוסאמה לדבר.

אוסאמה סעדי: – – – הנתונים והמספרים והעובדות, אי-אפשר להעלים ואי-אפשר להסתיר.

אוסאמה סעדי: יש אסון הומניטרי בעזה – –

מירב בן ארי: איזה אסון – – –

אוסאמה סעדי: – – יש סגר ימי, יש סגר אווירי – –

אורן אסף חזן: יש אסון הומניטרי בסוריה.

אוסאמה סעדי: – – יש איסור יציאה מעזה למעט במקרים – –

אורן אסף חזן: יש גם בתימן.

אוסאמה סעדי: – – בודדים.

אוסאמה סעדי: סטודנטים לא יכולים לצאת מרצועת-עזה ללמוד באוניברסיטאות בגדה המערבית.

איציק שמולי: מה עוזר המשט – – –

אוסאמה סעדי: הדוח של האו"ם מדבר בעד עצמו, יש פשעים נגד האנושות, יש פשעי מלחמה – –

מירב בן ארי: אבל מה עם ה"חמאס" – – –

אוסאמה סעדי: – – שישראל עשתה, כאשר צה"ל – אתם אומרים, הצבא ההומניטרי המוסרי – מטיל פצצה – –

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי.

אוסאמה סעדי: – – של טון לתוך אזרחים, לתוך אזרחים – – –

איציק שמולי: ומה עושה ה"חמאס", מה עושה ה"חמאס" – – –

אוסאמה סעדי: ולכן, יש הצעה אחרת, גברתי היושבת-ראש.

אוסאמה סעדי: אנחנו מציעים – אני מציע להעביר את כל הפשעים ואת כל מה שיש כאן ואת כל העובדות שיש כאן לבירור מעמיק, יסודי, בטריבונל הגבוה ביותר, שזה בית-הדין הבין-לאומי בהאג – –

טלי פלוסקוב: – – –

אורן אסף חזן: – – –

ענת ברקו: – – –

מירב בן ארי: – – –

אוסאמה סעדי: – – ושם לברר את כל הנושאים.

קריאות: – – –

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: לא – – –

אורן אסף חזן: רק לפני רגע – – –

קריאה: מה עם "חמאס" – – –

נורית קורן: עוברים להצבעה בבקשה.

נורית קורן: מליאה מול הסרה.

נורית קורן: בבקשה.

קריאות: – – –

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה, מליאה מול הסרה.

איתן כבל: ועדה.

מירב בן ארי: לא, ועדה.

מירב בן ארי: להעביר לוועדה.

נורית קורן: רק רגע.

נורית קורן: רק רגע.

נורית קורן: מה אתם רוצים?

מירב בן ארי: להעביר לוועדה.

טלי פלוסקוב: להעביר לוועדת האתיקה.

מירב בן ארי: ושלא יתבלבל, הדיון הוא בנושא החסינות של באסל גטאס – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: הדיון – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, הדיון הוא: המשט לרצועת-עזה.

מירב בן ארי: אני יודעת, אני כתבתי את ההצעה.

נורית קורן: ועכשיו אנחנו צריכים להצביע – –

שרון גל: להעביר לוועדת האתיקה.

נורית קורן: – – מליאה – – –

שרון גל: למה?

שרון גל: ועדת האתיקה.

נורית קורן: לא לא, זה לא קשור.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: אני הצעתי את ההצעה לסדר-היום.

נורית קורן: סליחה.

מסעוד גנאים: או מליאה או הסרה.

נורית קורן: או מליאה או הסרה.

מירב בן ארי: ועדה.

נורית קורן: מליאה או הסרה.

מירב בן ארי: רגע, אני הצעתי את ההצעה לסדר-היום.

מירב בן ארי: כשמישהו מציע נותנים לו לבחור, נכון?

מירב בן ארי: אני רוצה דיון בוועדה – – –

קריאות: – – –

קריאה: את לא יכולה להעביר – – –

קריאה: ועדת הכנסת.

קריאה: ועדת הכנסת.

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי – אנחנו תכף נברר.

נורית קורן: רק רגע, בסדר?

נורית קורן: רק רגע, אנחנו מבררים את זה, רק שנייה.

מירב בן ארי: ושזה יהיה על החסינות שלו, לא על המצב של הפלסטינים בעזה, עם כל הכבוד.

נורית קורן: חברים – חברת הכנסת קסניה, אתם רוצים שזה יעבור למליאה, או ועדה?

חנין זועבי: מליאה.

קסניה סבטלובה: ועדה.

נורית קורן: ועדה.

נורית קורן: מירב בן ארי, ועדה?

מירב בן ארי: ועדה.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: ועדה.

נורית קורן: ועדה.

נורית קורן: חברת הכנסת זועבי?

חנין זועבי: מליאה.

נורית קורן: מליאה.

נורית קורן: אוקיי, זה עובר לוועדה.

נורית קורן: רגע.

קריאה: – – –

נורית קורן: אז אנחנו מצביעים בשלב ראשון: מליאה מול הסרה.

קריאות: – – –

נורית קורן: רגע, אני אסביר.

נורית קורן: רק שנייה.

נורית קורן: אנחנו מצביעים עכשיו – –

קסניה סבטלובה: שזה יעבור לוועדה.

נורית קורן: – – מליאה מול הסרה.

נורית קורן: אם הסרה מקבלת יותר, זה מוסר מסדר-היום.

קריאה: לא – – –

אחמד טיבי: מי שבעד – בעד, מי שנגד – נגד.

אחמד טיבי: ברור.

נורית קורן: רק רגע, אני רוצה לעשות פה סדר.

קריאות: – – –

איתן כבל: טיבי, כל פעם אתה עושה סיבוב על החדשים – – –

מירב בן ארי: דווקא חשבתי שבנינו פה משהו – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: אנחנו מצביעים מליאה מול ועדה.

נורית קורן: מליאה זה יהיה נגד, ועדה זה יהיה בעד.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: הפוך.

נורית קורן: הפוך?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: מליאה – בעד – – –

ענת ברקו: רגע, רגע, מה – – –

אורן אסף חזן: אנחנו מצביעים נגד.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: יש רק שתי אופציות – – –

ענת ברקו: אפשר לדעת – – –

נורית קורן: אני עדיין חדשה.

נורית קורן: יש כאן מי שמנחה אותי.

נורית קורן: חבר הכנסת טיבי, סבלנות.

נורית קורן: יש כאן מי שמנחה אותי, אני עדיין חדשה, אני לומדת את הדברים, הוא מי שמנחה אותי.

נורית קורן: ומה שעכשיו הוא הנחה אותי, זה מה שיהיה: מליאה זה יהיה בעד, ועדה יהיה נגד.

נורית קורן: בסדר?

אחמד טיבי: – – –

נורית קורן: אני לא שמעתי אותך.

נורית קורן: אני עושה הצבעה.

נורית קורן: בבקשה, נא להצביע.

איתן כבל: גם בזה האופוזיציה מפוצלת?

איתן כבל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 8, נגד – 14, אין נמנעים.

נורית קורן: זה יועבר לוועדת הכנסת.

נורית קורן: ועדת הכנסת תחליט לאן זה ינותב.

נורית קורן: אירועי הירי האחרונים והפיגועים בירושלים

נורית קורן: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: אירועי הירי האחרונים והפיגועים בירושלים, מס' 566, 591, 600, 604 ו-608.

נורית קורן: ישיב השר לביטחון הפנים גלעד ארדן.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי הכנסת, רשמות פרלמנטריות – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: אני אתמודד עם זה.

איתן כבל: בסדר גמור, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, תראו, הפיגועים השבוע – חבר הכנסת איימן עודה, אני אומר את זה לך, לנו, לכל חברי הכנסת – ראויים לכל גינוי.

איתן כבל: אנחנו חייבים לעשות את ההבחנה ואת ההפרדה על המאבק שמתקיים כאן, מאבק פוליטי לגיטימי, ואת ההבחנה בין הנושא הזה לבין הפיגועים.

איתן כבל: אני אומר את זה לכם: לא יקום ולא יהיה מצב שמישהו מהחברים שלי לסיעת המחנה הציוני לא יקום ויתקומם, כמו שכל אחד כאן בכנסת ישראל לא יקום ולא יתקומם נגד פיגועים, ולא משנה איפה הם.

איתן כבל: הרג אדם באשר הוא הרג, אנחנו נצא נגדו בכל הכוח.

חנין זועבי: זה לא נכון.

חנין זועבי: אתה לא יוצא נגד – – –

איתן כבל: חברת הכנסת חנין זועבי, אני אענה לך.

חנין זועבי: תענה.

איתן כבל: חברת הכנסת חנין זועבי, אני יוצא נגד הכול.

איתן כבל: אבל אני רוצה להזכיר לך – אני לא רוצה להיכנס לזה – עצם העובדה שאת מבקשת לעשות השוואה, עצם העובדה שאת מבקשת ממני לעשות את ההשוואה לא מקובלת עלי.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: הילדים בעזה לא שווים?

חנין זועבי: – – –

איתן כבל: לא, תסלח לי – – –

ג'מאל זחאלקה: הם לא בני-אדם?

ג'מאל זחאלקה: הדם שלך – – –?

איתן כבל: תסלח לי, אז מה אתה אומר?

איתן כבל: אם אני לא אומר אז אתה מצדיק את הרצח פה בארץ?

ג'מאל זחאלקה: אני מתנגד, אתה לא.

איתן כבל: אז תודה רבה.

איתן כבל: אז בוא נעשה – תסלח לי – – –

ג'מאל זחאלקה: אני, יש לי עליונות מוסרית עליך.

מירב בן ארי: – – –

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: מירב, אני יכול להסתדר לבד.

מירב בן ארי: אני יודעת.

איתן כבל: חבר הכנסת זחאלקה, אני קודם כול לא – – –

ג'מאל זחאלקה: תכף אני אעלה ואענה לך.

איתן כבל: אתה תעלה ואתה יכול לבוא להגיד מה שאתה רוצה.

איתן כבל: האם אני יודע בכלל למנוע ממך לדבר?

איתן כבל: מישהו פה – – –

חנין זועבי: מה זאת אומרת אין השוואה?

איתן כבל: חנין זועבי, חנין זועבי, אל תפריעי לי.

איתן כבל: זה לא מעניין אותי מה את אומרת.

חנין זועבי: אתה, אתה השבת.

איתן כבל: חנין זועבי, אני לא מחבורת המעודדים והמעודדות שלך שמתכוונים לענות לך.

איתן כבל: אני מבקש ממך, גברתי היושבת-ראש, אני נראה לך מעודד או מעודדת שלה?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני מבקש, אל תפריעי לי.

חנין זועבי: אני לא הפרעתי.

איתן כבל: את כן מפריעה לי בקריאות.

חנין זועבי: – – –

איתן כבל: אני, ג'מאל – עוד יכול לקבל אותו, גם אם קשה לי, באהבה.

איתן כבל: את, עשי לי טובה בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא.

נורית קורן: סליחה, אתם מפריעים לו.

נורית קורן: בבקשה לא להפריע.

נורית קורן: לא להפריע לחבר הכנסת כבל.

חנין זועבי: אמרתי לך תענה – – –

נורית קורן: תיתני לו.

נורית קורן: בזבזת לו את כל הזמן.

נורית קורן: אני מבקשת, חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: – – – אל תפריעי – – –

איתן כבל: חברת הכנסת זועבי, סליחה.

איתן כבל: אל תפריעי לי.

איתן כבל: אני חוזר ואומר כאן בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, ואתה יכול לעלות אחר כך, זחאלקה, להגיד מה שאתה רוצה – אני איאבק בכל הכוח כדי שפה נגיע למצב שיש שתי מדינות לשני עמים.

נורית קורן: נא לסיים.

איתן כבל: הפריעו לי, אני מבקש.

נורית קורן: אני יודעת.

איתן כבל: זו האמונה שלי ועל זה אני אלחם.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, כל מי שינסה לפגע בנו פה ימצא אותי, אותנו.

איתן כבל: יש גבול.

איתן כבל: אינני מוכן לקבל זאת בשום פנים ואופן, בשום פנים ואופן.

איתן כבל: ואנחנו אומרים זאת בצורה שאיננה משתמעת לשני פנים: מאבק – כן; להרוג – לא, בשום פנים ואופן.

איתן כבל: אנחנו כאן נילחם ונרדוף אחרי כל מי שינסה לפגע בנו.

איתן כבל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא.

נורית קורן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה – גם היא איננה.

נורית קורן: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה – גם הוא איננו?

נורית קורן: חבר הכנסת יואב בן צור נמצא?

אורן אסף חזן: את מתבלבלת – – –

נורית קורן: התבלבלתי, כן.

נורית קורן: בסדר.

נורית קורן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

נורית קורן: אני כבר רציתי להגיע לסוף היום.

נורית קורן: לאט-לאט.

נורית קורן: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ישראל אייכלר: היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אין ספק ששפיכות הדמים שקורית בארץ-ישראל היא דבר בלתי טבעי שלא צריך להיות, וכל מעשה טרור חייבים להילחם נגדו ולמגר אותו, בעיקר להרתיע מפניו.

ישראל אייכלר: אבל כשאנחנו רואים את חוסר הצדק של אומות העולם כלפי מדינת ישראל בדוחות על פשעי מלחמה, אנחנו צריכים להתבונן על מה עשה ה' ככה לארץ הזאת.

ישראל אייכלר: הרי אי-אפשר להכחיש את תמונות הזוועה המגיעות מן המזרח התיכון.

ישראל אייכלר: זעקת האזרחים הטבוחים ושרופים וטבועים במים ובדם עולה מסוריה, מעיראק, ממצרים, מלוב, מתוניסיה, מסודאן ומכל מדינה אחרת במזרח התיכון; למה ומדוע הם נטפלים דווקא לכובש הישראלי בעזה וביהודה ושומרון?

ישראל אייכלר: רבותי, יש היגיון בשיגעון.

ישראל אייכלר: כל מי שמתלונן על יחס של איפה ואיפה בקרב אומות העולם צריך לדעת ולחפש את התשובה היהודית לטענה הפלסטינית: ליסטים אתם שכבשתם ארץ שבעה עמים.

ישראל אייכלר: אין תשובה לטענה הזאת אם אין מאמינים במי שאמר והיה העולם ובנותן התורה, כי התורה היא הקושאן היחיד להצדקת קיומו של עם ישראל בכלל ובארץ-ישראל בפרט.

ישראל אייכלר: כל זמן שהמדינה ומוסדותיה באופן רשמי אינם מקבלים את חוקי התורה ומורדים בה' אלוהי ישראל, בקושי מכירה בזכות הדמוקרטית של שומרי התורה לחיות בארצם, אין לה תשובה מוסרית לטענה העתיקה: ליסטים שכבשתם ארץ שהיו בה עמים לפניכם.

ישראל אייכלר: אגב, בתורה עצמה זה כתוב:

ישראל אייכלר: לא מצדקת

ישראל אייכלר: כם נתן לכם הארץ הזאת, כי היו פה גויים אשר לפניכם.

ישראל אייכלר: כל זמן שמערכות המשפט והשלטון וכלי התקשורת שוטפים את מוחו של העם בכל שעות היממה שחוקי התורה אינם מחייבים, אינם לגיטימיים, אלא רק במישור הפרטי, ולא במישור הציבורי, הם נותנים פתח לטענה שהכיבוש משחית מ-1948, מתש"ח, ולא רק מכיבושי תשכ"ז, שזה 19 שנים בלבד לאחר מכן.

ישראל אייכלר: התשובה היהודית האמיתית היא בפרשת השבוע: "זאת חקת התורה".

ישראל אייכלר: שואלים כל המפרשים: הרי כל תרי"ג המצוות הן חוקת התורה, למה דווקא בפרה אדומה?

ישראל אייכלר: אלא כשם שטהרה באפר פרה אדומה היא חוק בלי טעם, שאומות העולם מונים את ישראל לומר מה המצווה הזאת ומה הטעם יש בה, כך כל מצוות התורה אנחנו צריכים לקבלן כחוק בלי טעם.

ישראל אייכלר: חוקה חקקתי, גזירה גזרתי, ואין לך רשות לערער אחריה.

ישראל אייכלר: כל המצוות, גם מצוות שבר-דעת מבין, כמו לא תרצח או לא תגנוב, צריך לקיים רק בגלל שכך ציווה הבורא.

ישראל אייכלר: לכן אין בכלל ויכוח על זכותנו לחיות בארץ-ישראל, כי כך ציווה הבורא בתורתו, זאת התשובה.

ישראל אייכלר: נכון שיש מצווה ללמוד את טעמי המצוות, אבל כאשר באים לערער על חוקי התורה, זה מה שמביא את אומות העולם להגיד: סליחה, למה אתם מבצעים כיבוש?

נורית קורן: נא לסיים.

ישראל אייכלר: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אסיים במשפט אחד ואומר: הפתרון היחיד לשאלה הקיומית של עם ישראל בארץ-ישראל הוא חוקת התורה, ועל חוקת התורה – אין לאף אחד רשות לערער אחריה.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו נמצאים בארץ-ישראל בזכות – בזכות התורה, בזכות הבורא, ובזכות האמונה בה' אלוקי ישראל ובתורתו, שנתן לנו את ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אין שום תשובה אחרת צודקת.

ישראל אייכלר: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

נורית קורן: ואחריו – חבר הכנסת אורן חזן.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, באחד משיריה הזמרת פיירוז אומרת, או שרה: כשנפלה ירושלים נסוגה האהבה, ובלבבות אנוש שכנה המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: בכיבוש ירושלים ב-1967 – כמו כל שטחי הגדה המערבית ורצועת-עזה, גם שטחים אחרים, בגולן, ואז גם בסיני – לא רק שלא הסתיימה המלחמה, אלא התחילה מלחמה חדשה.

ג'מאל זחאלקה: מצב הכיבוש הוא מצב של מלחמה מתמדת, של אלימות בלתי פוסקת כלפי אנשים – –

אורן אסף חזן: אתם לא מסוגלים לשבת – – –

ג'מאל זחאלקה: – – לפעמים אלימות שקטה, לא מוחשית, שלא רואים אותה ביד, אבל עצם העובדה ששמים מחסום, בונים גדר, מונעים תנועה של אנשים, מונעים ביטוי פוליטי – כל אלה הם ביטויים המונעים מעם את חירותו ואת האפשרות לחיות כשאר העמים – זה האלימות.

ג'מאל זחאלקה: אני, כמובן, מתנגד, כעמדה עקרונית, לכל פגיעה בחפים מפשע, באזרחים חפים מפשע, בכל מקום ובכל מצב.

ג'מאל זחאלקה: מעולם לא הצדקתי זאת ולעולם לא אצדיק זאת.

ג'מאל זחאלקה: אך כאשר אני רואה – אני חושב שיש מוסר כפול אצל מרבית חברי הכנסת, לצערי הרב, שמזדעקים כאשר יש פגיעה ביהודי, בירושלים או במקום אחר, ו-1,462 אזרחים בעזה – לא מעניין אותם.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת איתן כבל אומר: זה לא אותו דבר – –

אורן אסף חזן: נכון.

ג'מאל זחאלקה: – – יש דם ויש דם – יש בני העם הנבחר ויש בני העם הנדרס.

ינון מגל: – – –

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מסכימים להיות העם הנדרס.

ג'מאל זחאלקה: העם הפלסטיני רוצה באיחוד.

ג'מאל זחאלקה: ואני מודיע לכם מכאן: ירושלים היא נשמתה של פלסטין העצמאית.

ג'מאל זחאלקה: בלי ירושלים אין – יש פלסטין, היא גופה; היא גוף ללא רוח.

ינון מגל: זה טרמינולוגיה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: לא יהיה – ולא יהיה הסדר אלא בנסיגה ישראלית מהשטחים הכבושים בירושלים המזרחית.

נורית קורן: נא לסיים.

גלעד ארדן: למה היא לא מופיעה בקוראן?

גלעד ארדן: למה ירושלים לא מופיעה בקוראן?

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לכם לא לנסות אפילו לעשות דבר כזה.

ג'מאל זחאלקה: הפשרה ההיסטורית שבה העם הפלסטיני מוכן – הביע נכונות – לוותר על 78% ממולדתו ההיסטורית – –

נורית קורן: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – אתם צריכים להגיד תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: במקום זאת אתם רוצים עוד ועוד.

ג'מאל זחאלקה: תאוות הבצע תוביל לאסונות.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

ינון מגל: אתה מדבר בטרמינולוגיה יהודית – מתי ירושלים הייתה בירתה של פלסטין?

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, הפיגועים האחרונים מעידים על השפלות החדשה של הרוצחים, הרוצחים הפלסטינים, אותם אלה שעולים לאוטובוסים שלנו ואחר כך מבקשים לרצוח בנו, אותם אלה שמנצלים ניצול כואב וציני את הלב היהודי הטוב, אותם אלה שמנצלים את הניצול הזה כדי אך ורק לבצע מעשי זימה, רצח ותאוות דם.

אורן אסף חזן: ביום שישי האחרון, במהדורת החדשות המרכזית של "חדשות 10", הכתב הצבאי – לא חשוב שמות – ציין, ואני מצטט: פיגוע ראשון עם הרוג, אחרי שנה; ההרוג הראשון מאז חטיפת ורצח שלושת הנערים.

אורן אסף חזן: חברים, מאז חטיפת שלושת הנערים, מאז "צוק איתן", התרחשו עשרות פיגועים במדינת ישראל על-ידי בני עוולה; פיגועי דריסה, זריקת אבנים, דקירות ופיגועים כאלה ואחרים.

אורן אסף חזן: הפיגועים האלה מתרחשים יום-יום, כחלק מאינתיפאדת הטרמפיאדות שקיימת בקרבנו.

אורן אסף חזן: רק בחודש פברואר האחרון הלכה לעולמה אדל ביטון, זיכרונה לברכה, והיא רק בת ארבע, שנרצחה בפיגוע אבנים לפני כשנתיים – כן, גם פיגוע אבנים הוא פיגוע טרור רצחני לכל דבר ועניין.

אורן אסף חזן: אני מבקש להקריא פה את שמותיהם של הנרצחים בשנה שחלפה: ב-4 באוגוסט 2014, פיגוע דריסה על-ידי טרקטור בירושלים, שבו נרצח הרב אברהם וולס, זיכרונו לברכה, בן 29 במותו; ב-16 בספטמבר 2014, חיתוך כבלי הסנפלינג – בעת עבודתו באתר בנייה, נרצח נתנאל רואי עראמי, זיכרונו לברכה, בן 26 במותו; ב-22 באוקטובר, פיגוע דריסה בתחנת הרכבת הקלה בגבעת-התחמושת בירושלים, בפיגוע נרצחו חיה זיסל בראון, בת שלושה חודשים בלבד במותה, וקארן מוסקרה, זיכרונה לברכה, בת 20 במותה; ב-5 בנובמבר 2014, פיגוע דריסה בתחנת הרכבת הקלה ברחוב שמעון הצדיק בירושלים, שבו נרצחו קצין מג"ב פקד ג'דעאן אסעד, זיכרונו לברכה, בן 39 במותו, ושלום אהרן בעדני, זיכרונו לברכה, בן 17; ב-10 בנובמבר, פיגוע דקירה בתחנת הרכבת "ההגנה" בתל-אביב, מחבל ניסה לחטוף את נשקו של חייל, דקר אותו כמה פעמים – בפיגוע נרצח סמל ראשון אלמוג שילוני, זיכרונו לברכה, בן 20 במותו; פיגוע דריסה נוסף ודקירה בצומת אלון-שבות, שבו נרצחה דליה למקוס, זיכרונה לברכה, בת 26 במותה; ב-18 בנובמבר, כמה ימים אחרי, טבח בבית-הכנסת "קהילת בני תורה" בהר-נוף בירושלים, שני מחבלים תקפו מתפללים בגרזן וסכין, ארבעה אזרחים ושוטר אחד נרצחו – הרב קלמן זאב לוין, זיכרונו לברכה, בן 55 במותו, הרב משה טברסקי, זיכרונו לברכה, בן 59 במותו, אברהם שמואל גולדברג, זיכרונו לברכה, בן 68 במותו – –

נורית קורן: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – אריה קופינסקי, זיכרונו לברכה, בן 43 במותו, רס"ר זידאן סייף, בן 30 במותו – עוד רגע אחד, גברתי היושבת-ראש – ב-15 באפריל השנה, פיגוע דריסה בגבעה-הצרפתית בירושלים, שבו נרצח שלום יוחאי שרקי, זיכרונו לברכה, בן 25 במותו.

אורן אסף חזן: חברים, יחד עם דני גונן, זיכרונו לברכה, שנרצח ביום שישי האחרון במעיין עין-בובין, סמוך ליישוב דולב, אלה 15 הרוגים שנרצחו פה בידי מחבלים בני עוולה, רובם תושבי ירושלים.

נורית קורן: נא לסיים.

אורן אסף חזן: הטרור שמתגבר בקרב הפלסטינים תושבי ירושלים הוא ניצול עצוב – אנחנו צריכים לעשות לזה סוף.

נורית קורן: חבר הכנסת חזן, נא לסיים.

אורן אסף חזן: יהי זכרם ברוך.

אורן אסף חזן: השם ייקום דמם.

אורן אסף חזן: אני קורא מפה, ואני סומך על ראש הממשלה ושר הביטחון, לעשות הכול כדי לעצור את מרצח הדמים הזה.

נורית קורן: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אני קורא גם לכם, חברי הרשימה הפלסטינית, לגנות בתוקף, בנחרצות, הרג אזרחים שהם אזרחים שווים בדיוק כמוכם.

נורית קורן: חבר הכנסת חזן, נא לסיים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ישיב השר גלעד ארדן, השר לביטחון פנים.

נורית קורן: בבקשה.

נחמן שי: מה זה "הרשימה הפלסטינית"?

נחמן שי: זו לא רשימה פלסטינית, זו הרשימה המשותפת של הכנסת.

אורן אסף חזן: אמרתי "הרשימה המשותפת", הם מגדירים את עצמם פלסטינים.

נחמן שי: אל תקנה את זה, להפך, תקרא "ערביי ישראל".

אורן אסף חזן: אבל אמרתי הרשימה המשותפת – אם אפשר לקרוא לזה רשימה משותפת, גם על זה – – –

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני אתייחס לנושא הפיגועים, כיוון שאני בכל זאת אחראי לנושא ביטחון הפנים, ולמשט שמיועד להגיע לרצועת-עזה יש השלכות גם בנושא הזה, אני רוצה להתייחס בקצרה.

גלעד ארדן: כפי שנאמר כאן קודם, הצורה שאנחנו רואים את המשט הזה היא שמדובר במשט של צביעות ושקרים, שרק מסייע ל"חמאס" ולארגוני הטרור – –

ג'מאל זחאלקה: זה היה הנושא הקודם.

גלעד ארדן: – – ומי שעומד מאחוריו ומי שתומך בו – חוץ ממה שאמרתי, שהוא תומך בצביעות ושקר, הוא גם מתעלם מכל הזוועות שמתרחשות באזורנו.

גלעד ארדן: המטרה היחידה של המשט הזה היא לנסות להכפיש את מדינת ישראל, ומדובר בפרובוקציה ותו לא.

גלעד ארדן: כמו שהוסבר כאן קודם, אין שום מצור, המעברים הורחבו, הם מאפשרים כניסה של כ-800 משאיות עם סחורות ביום.

גלעד ארדן: סחורות שמוגדרות דו-שימושיות, כמו מלט ואמצעי בנייה, נכנסות באמצעות ארגונים בין-לאומיים.

גלעד ארדן: חברי הכנסת כאן יודעים היטב שה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי", שהם ארגוני טרור ורצח, לא שינו שום דבר בהתנהגות שלהם, ממשיכים לנסות להבריח לרצועה אמצעי לחימה וציוד כדי לייצר את כלי הרצח שלהם, ואנחנו זוכרים, הרי, את אוניות הנשק מאיראן, שעצרנו ויועדו להגיע לעזה בדיוק למטרה הזאת – לשם הרג ורצח של חפים מפשע, דבר שרק מכביד על החיים של האוכלוסייה האזרחית ברצועה, ובאמת, לבי עליהם על הטעות שהם עשו, שהכתירו את ה"חמאס" ובחרו בו להוביל – ארגון טרור שינהל את חייהם.

גלעד ארדן: ואני שוב אומר, מי שעוזר למשט הזה ומי שתומך בו, עוזר לטרור ולרצח של חפים מפשע כתוצאה מהפעולה הזאת של התמיכה.

גלעד ארדן: אנחנו פועלים נגד המשט בהתאם לחוק הבין-לאומי, כפי שהזכירה כאן חברת הכנסת את דוח ועדת פלמר, ואני מאוד מקווה שהמשט הזה בסופו של דבר לא ינסה בכלל להגיע לחופי עזה, אבל אם הוא ינסה, הוא ייעצר בדיוק כמו כל המשטים הקודמים, ומשטרת ישראל ערוכה לקלוט ולתחקר ולחקור את מי שיימצא במשט הזה.

גלעד ארדן: אם יהיו בו חברי כנסת, גם הם – ייבחן נושא החסינות שלהם, ובהתאם להחלטות של היועץ המשפטי לממשלה, אם יהיה צורך, גם הם ייחקרו על אחריותם הפלילית בתמיכה בעבירה חמורה על החוק.

גלעד ארדן: עכשיו, לגבי רצף הפיגועים, אתמול אני ביקרתי את לוחם מג"ב, שעדיין אי-אפשר להזכיר את שמו, שנפצע אנושות ביום ראשון סמוך לשער שכם בירושלים.

גלעד ארדן: הלוחם הגיבור הזה, שהגיע לבית-החולים, מי שלא יודע, במצב של מוות, על-פי ההגדרות הרפואיות, הוא נפצע מכמה דקירות של מחבל, שניסה למעשה לרצוח אותו, דקר אותו בצורה נבזית ושפלה מאחור, בדקירה שהגיעה עד לבו, ורגע לפני שהוא איבד את הכרתו, אותו לוחם גיבור הצליח במקצועיות גם לנער את המחבל מעל הגב שלו, להסתובב אליו ולנטרל אותו, וכל זה כדי להציל חייהם של רבים אחרים באזור שהיו עלולים להיהרג ולהיפצע באירוע הזה, דרך אגב, בין אם הם יהודים ובין אם הם ערבים.

גלעד ארדן: האירוע הזה מצטרף לרצף של אירועי טרור שהתרחשו בעת האחרונה.

גלעד ארדן: כפי שאנחנו זוכרים, רק ביום שישי האחרון, סמוך ליישוב דולב – שוב, בצורה שאין נבזית ובזויה ופחדנית ממנה, המחבל עוצר את דני גונן, זיכרונו לברכה, ממציא איזה סיפור, אמתלת שווא, ומנצל זאת כדי לירות מטווח אפס, ולרצוח בחור צעיר, שכל חטאו היה שהוא רצה לטייל בסוף השבוע.

גלעד ארדן: לא שמעתי פה גינויים קשים של חברי הכנסת, שמדברים גבוהה-גבוהה על המשט, נגד הרצח המתועב הזה.

גלעד ארדן: האירוע החמור הזה נחקר בימים אלה על-ידי יחידת הפח"ע במחוז ש"י בשיתוף השב"כ.

גלעד ארדן: ולצערי, אני כמובן לא יכול להרחיב לגבי החקירה; היא אומנם נמצאת בראשיתה, אבל אני כמובן אעשה הכול כדי שכוחות הביטחון יפעלו ויעשו כל שביכולתם לתפוס את הרוצח הזה ולהעמיד אותו לדין בגין הרצח הנתעב.

גלעד ארדן: נוסף על כך ראינו בימים האחרונים ניסיון לינץ', שאליו שרון גל התייחס קודם – האירוע התרחש בשבוע שעבר, כאשר נהג יהודי נתקע עם רכבו מול המסגד המרכזי בכביש 20, בבית-חנינא.

גלעד ארדן: אחרי שהוא נתקע עם רכבו התחילו כמה צעירים ליידות לעברו אבנים ולנסות לבצע בו לינץ'.

גלעד ארדן: למזלו ולמזלנו, הוא נמלט בסיוע רכב אשר חלף במקום, והזעיק את המשטרה.

גלעד ארדן: גם האירוע הזה נמצא בחקירה מעמיקה.

גלעד ארדן: את כל זה אני אומר, כי כשאני נכנסתי לתפקידי, לפני כארבעה שבועות, הדבר הראשון שביקשתי לקבוע הוא סיור במזרח-ירושלים, כדי לבחון מקרוב את כל התלונות והטענות שאני שומע – והתרשמתי שהן מוצדקות – של האוכלוסייה היהודית שמתגוררת במזרח העיר, כי בעיני – ואני אומר את זה גם לאחר שני ביקורים; ביום שישי הקרוב יהיה, בעזרת השם, הביקור השלישי – תחושת הפחד שבה הם חיים היא לא מתקבלת על הדעת.

גלעד ארדן: המבחן שלנו, כפי שאני רואה אותו, כממשלה, לריבונות ולמשילות שלנו, בכלל, בכל רחבי מדינת ישראל, מתחיל, קודם כול, בירושלים בירת ישראל.

גלעד ארדן: לכן, חברותי וחברי, אני מתכוון לקיים פורום אכיפה קבוע בנושא ירושלים, כדי לעקוב מקרוב אחר סטטוס הביטחון והפרות הסדר.

גלעד ארדן: זה פשוט לא ייאמן שמספר בקבוקי התבערה והזיקוקים שנורים שם, גם כלפי יהודים, גם כלפי כוחות הביטחון, זה דבר שכבר כמעט נתפס כשגרה, כדבר מובן מאליו; ושלא יהיו טעויות: אני מתכוון לקדם חקיקה, לא רק לגבי האחריות של המבצעים עצמם – לצערי, רבים מהם קטינים, אבל גם לגבי ההורים שלהם, שיודעים על הפעילות, שמעורבים בה, שחלק מהאמל"ח שמשתמשים בו מאוחסן בידיעתם בבתים של אותם קטינים שמעורבים בפעילות האלימה הזאת.

גלעד ארדן: מאז מבצע "שובו אחים", ו"צוק איתן", זה כתשעה חודשים, פועלת במחוז ירושלים מפקדה נוספת, במסגרת מבצע "שומרי החומות".

גלעד ארדן: במסגרת זו המפקדה פורסת מערך כוחות מיוחד במוקדי החיכוך במזרח העיר ירושלים ובעיר העתיקה, במיצוי מכלול האמצעים העומדים לרשות המשטרה.

גלעד ארדן: מאז תחילת פעילות המפקדה תוגבר מחוז ירושלים באלפי שוטרים, וגם כיום המפקדה מונה מאות שוטרים.

גלעד ארדן: השוטרים המתגברים את המחוז הם שוטרי יחידות משטרה מיוחדות.

גלעד ארדן: רק שתדעו – מקום השירות של רובם הוא לא ירושלים; אלה שוטרים שהובאו מכל רחבי הארץ כדי לתגבר, ובעצם נאלצים לשרת הרחק ממקום מגוריהם או מקום משפחתם.

גלעד ארדן: למרות זאת, בשום שלב בתשעת החודשים האחרונים לא הופסק התגבור, ונוסף על כך, משטרת ישראל מפעילה גם אמצעים מיוחדים לטיפול באירועי הביטחון השוטף.

גלעד ארדן: מופעל מסוק, בלון, כל מיני אמצעי חוזי.

גלעד ארדן: פעילות השוטרים והכוחות כבר הביאה לסיכול מספר רב של אירועים בתקופה הנוכחית.

גלעד ארדן: נוסף על המבצע שציינתי, שנקרא "שומרי החומות", הוכנה תוכנית לחיזוק ביטחון ירושלים, ואני מקיים, כפי שאמרתי, פורום מעקב קבוע אחרי היישום שלה, ובמסגרתה יתווספו למחוז ירושלים בשנה הקרובה מאות שוטרים ויירכשו אמצעים טכנולוגיים מתקדמים.

גלעד ארדן: יישום התוכנית למעשה התחיל, בפועל, אבל הוא צריך להתבצע ביתר שאת בשנה הקרובה.

גלעד ארדן: מספרים, קצת, כדי לסבר את האוזן – בזה אני אסיים: במסגרת פעילות מחוז ירושלים והמפקדה נעצרו מתחילת שנת 2015 412 חשודים בהפרות סדר ופעולות טרור במזרח-ירושלים, בהם – שוב אני אומר, לצערי – 240 קטינים; 240 קטינים נעצרו, ו-172 בגירים.

גלעד ארדן: הוגשו 102 כתבי אישום.

גלעד ארדן: יש לי הרבה מה לומר גם על האופן שבו השופטים מתייחסים להשלכת בקבוקי תבערה וירי זיקוקים בכינון ישיר, אבל על כך אני דן עם שרת המשפטים.

גלעד ארדן: אני חושב שיש כאן מקום לפעילות חקיקתית נרחבת, כדי שהכנסת תבטא את החומרה שהיא מייחסת להשלכת בקבוקי תבערה, שמשום מה – אין לי מושג איך זה קרה – הפכה לשגרה בחלקה המזרחי של ירושלים, בירת ישראל, שאינה מוזכרת בקוראן ולו פעם אחת.

גלעד ארדן: חשוב לי להדגיש מעל במה זו שבמסגרת תפקידי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון.

גלעד ארדן: אז תבקשו מהצד, עוד מעט, מהיושבת-ראש, ותצטטו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת.

גלעד ארדן: חשוב לי להדגיש שבמסגרת תפקידי כשר לביטחון פנים אני מתכוון לתת עדיפות לכל נושא הגברת תחושת הביטחון האישי של הציבור בישראל.

גלעד ארדן: ודבר אחרון: מי שמגבה כאן את ההנהגה הפלסטינית ואת הרשות הפלסטינית – אני לא מדבר רק על ארגון הטרור והרצח "חמאס", שחלקכם מגבים אותו, אבל גם מי שמגבה את הרשות הפלסטינית, כדאי שידע: הרשות הפלסטינית הנבזית, לא רק שלא גינתה את הרצח בדולב; לא רק שלא גינתה את ניסיון הרצח שרק בנס לא הסתיים ברצח של לוחם מג"ב בעיר העתיקה – הרשות הפלסטינית גם מתעללת יום-יום בתושבי הרשות הפלסטינית – הכול רק כדי לנסות להשחיר את פניה של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני נותן דוגמה הכי אקטואלית – על בשרי: אנחנו ניסינו לתת הקלות שלא היו כמותן מאז הסכמי אוסלו, ולאפשר בכל יום שישי של הרמדאן, מיום שישי האחרון – לאפשר לעשרות-אלפי פלסטינים להיכנס באוטובוסים פלסטיניים, על בסיס בדיקה של המשטרה הפלסטינית, בלי בידוק בכלל, לעיר העתיקה ולהר-הבית, כדי להתפלל.

גלעד ארדן: מי שמנע את זה היום בהחלטה סופית זה נשיא הרשות אבו מאזן וההנהגה הפלסטינית.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: כי עדיף לו שהפלסטינים יעמדו כמה שעות בבידוק, רק שישראל לא תיראה בסדר, שהיא באה לקראת הפלסטינים במסגרת חופש הדת והפולחן.

גלעד ארדן: אז כדאי שהפלסטינים, וגם אתם שמייצגים אותם כאן, תדעו את האמת.

גלעד ארדן: אני מציע להסתפק בתשובתי.

גלעד ארדן: אם ירצו דיון בוועדה, להעמיק, אני אשמח להמשיך.

גלעד ארדן: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אז – דיון במליאה או בוועדה.

נורית קורן: השר מציע להסתפק.

גלעד ארדן: רגע, רצו לצטט חוקים מהקוראן.

נורית קורן: אנחנו מסתפקים בתשובת השר.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן כבל כאן – תשובת השר מספקת?

איתן כבל: יש לי כמה הערות, אבל אני מסתפק.

נורית קורן: חבר הכנסת אייכלר – תשובת השר.

נורית קורן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה?

ג'מאל זחאלקה: מליאה.

נורית קורן: מליאה.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן חזן, מסתפק בתשובת השר?

אורן אסף חזן: מסתפק.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אז אנחנו מצביעים, מליאה מול הסרה.

נורית קורן: בעד יהיה מליאה, והסרה יהיה נגד.

נורית קורן: עוד פעם להסביר?

מירב בן ארי: לא לא, הבנו.

אורן אסף חזן: הסרה זה נגד, נכון?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: בבקשה, נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 14 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: אנחנו נסיים עם ההצבעה, ואז חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הוועדה, יש לו הודעה.

נורית קורן: עכשיו אני רוצה להכריז על התוצאות: בעד דיון במליאה – 4, נגד – 14, אין נמנעים.

נורית קורן: אם כך, אירועי הירי האחרונים והפיגועים בירושלים – מוסר מעל שולחן המליאה.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן, הודעת ועדת הכנסת.

): שתי הודעות, אחת להצבעה ואחת לא.

): זאת – לא להצבעה.

): החלטת ועדת הכנסת בדבר מועדי המושב הראשון והשני של הכנסת העשרים, מאי עד אוקטובר 2015 – בהתאם לסעיף 18 לתקנון הכנסת וכפוף להוראות סעיף 9 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, ועדת הכנסת מחליטה לאשר את קביעת יושב-ראש הכנסת לאחר התייעצות עם סגניו בדבר מועדי המושב הראשון והשני של הכנסת העשרים, כדלקמן: כנס הקיץ 2015 – כנס הקיץ נפתח ביום ראשון, י"ד באייר התשע"ה, 3 במאי 2015, ויסתיים ביום ראשון י"ז באב התשע"ה, 2 באוגוסט 2015.

): כנס החורף 2016-2015 – כנס החורף ייפתח ביום ראשון, כ"ח בתשרי התשע"ו, 11 באוקטובר 2015.

): עם זאת, שתדעו שבספטמבר יקראו לנו – באמצע הפגרה.

): עכשיו אני מפנה להודעה שכוללת גם הצבעה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה היום להציע לכנסת להקים שלוש ועדות מיוחדות, שפעלו גם בכנסת הקודמת.

): אלה הוועדות, סמכויותיהן והרכבן: הוועדה המיוחדת לזכויות הילד – סמכויות הוועדה: הגנה על ילדים וקידום מעמד ילדים ובני-נוער, במטרה לממש את זכויותיהם ברוח האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד, לרבות מימוש העקרונות של טובת הילד, אי-הפליה, הזכות להתפתחות בתנאים נאותים, והזכות של ילדים ובני-נוער להשמיע את דעתם בעניינים הנוגעים להם.

): הוועדה תהיה בת תשעה חברים, כדלקמן: הליכוד, שני נציגים – חברי הכנסת יואב קיש ואורי מקלב; המחנה הציוני, נציג אחד; הרשימה המשותפת, נציג אחד – חבר הכנסת יוסף ג'בארין; יש עתיד, נציגה אחת – חברת הכנסת קארין אלהרר; כולנו, נציגה אחת – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון; הבית היהודי, נציג אחד – חבר הכנסת מרדכי יוגב; ש"ס, נציג אחד – חבר הכנסת יעקב מרגי; ישראל ביתנו, נציגה אחת – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

): הוועדה המיוחדת לפניות הציבור – סמכויות הוועדה: טיפול ומתן מענה שוטף לפניות הציבור שמגיעות לוועדה מאזרחים ומארגונים שונים; קיום קשר שוטף עם משרדי הממשלה ועם נציגי פניות ציבור בגופים שונים, תוך הבטחת זכויותיהם וסמכויותיהם לטיפול בפניות הציבור במוסדותיהם; הסדרת נושא הטיפול בפניות הציבור במוסדות הממשלתיים והציבוריים לשם קביעת נורמות טיפול אחידות ככל האפשר בין כל הקובעים שעוסקים בנושא; שמירה והגנה על מקבלי שירותים ציבוריים; יצירת שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה וגורמים שונים בניסיון להיטיב את השירות הניתן לאזרח; קיום דיונים בנושאים מגוונים הנוגעים במצוקות הפרט, הצרכנים ומקבלי השירותים הציבוריים.

): הוועדה תהיה בת תשעה חברים, כדלקמן: הליכוד, שני נציגים – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס ונציג נוסף; המחנה הציוני, שני נציגים; הרשימה המשותפת, נציג אחד – חבר הכנסת אוסאמה סעדי; כולנו, נציג אחד – חבר הכנסת רועי פולקמן; יש עתיד, נציג אחד; ישראל ביתנו, נציגה אחת – חברת הכנסת סופה לנדבר; יהדות התורה, נציג אחד – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

): הוועדה השלישית, הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים והאלכוהול – סמכויות הוועדה: שימוש בסמים וסמים מסוכנים, לרבות לצרכים רפואיים; עבירות סמים ועבירות המבוצעות בשל שימוש בסמים מסוכנים; טיפול ושיקום – נרקומנים ונפגעים מסמים; הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובשימוש לרעה באלכוהול; מדיניות ציבורית, הסברתית וחינוכית למניעת השימוש בסמים ושימוש לרעה באלכוהול.

): הוועדה תהיה בת 11 חברים, כדלקמן: הליכוד, ארבעה נציגים – חברי הכנסת דוד ביטן, מירב בן ארי, אברהם נגוסה ונציג נוסף; המחנה הציוני, נציג אחד; הרשימה המשותפת, נציג אחד – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף; יש עתיד, נציג אחד – חבר הכנסת מיקי לוי; הבית היהודי, נציג אחד – חבר הכנסת ינון מגל; ש"ס, נציג אחד – חבר הכנסת יצחק וקנין; ישראל ביתנו, נציג אחד – חבר הכנסת חמד עמאר; מרצ, נציגה אחת – חברת הכנסת תמר זנדברג.

): אני מבקש להצביע, אם אפשר.

נורית קורן: אנחנו נצביע, בבקשה, על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן בעניין הוועדות.

נורית קורן: נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת הכנסת – 10 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב ועדות הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 10, נגד – אין, נמנע אחד.

נורית קורן: ההודעה מאושרת.

נורית קורן: הודעה נוספת – של מזכירות הכנסת.

נורית קורן: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19) (תיקון), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 7), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אירוע ההצתה בכנסיית הלחם והדגים בטבחה שבצפון הכינרת

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בהצעות לסדר-היום בנושא: אירוע ההצתה בכנסיית הלחם והדגים בטבחה שבצפון הכינרת, מס' 518, 531, 529, 583, 588, 593 ו-609.

נורית קורן: ישיב השר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת איימן עודה.

מיקי לוי: נחמן, דבר שעתיים, כי אין שר.

נחמן שי: וכשיש שר, יש שרים?

נורית קורן: יש שרים בירושלים.

נחמן שי: אני שואל, כשיש שר, יש שר?

מיקי לוי: שרים למרותו.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שואל – מה הקשר?

נחמן שי: אני שואל, מה הקשר בין הדברים החצופים שאמר היום סגן שר הפנים על ערביי ישראל, כשהוא מאתגר את תעודת הזהות שלהם ובכך הוא מערער על אחד מהיסודות החשובים ביותר של מדינת ישראל, דברים שראש הממשלה לא חזר מהם – דברים שראש הממשלה ביקש להגיב – אבל לא עליהם – לבין האירוע בכנסייה ליד הכינרת?

נחמן שי: ואני רוצה שיהיה ברור שזה נגזר מאותו מקום בדיוק; זה בדיוק אותו מכלול.

נחמן שי: מי שלא מקשר בין הדברים שאמר סגן שר הפנים – הוא נותן לגיטימציה לפורעים, למחבלים יהודים, ללכת ולהצית אתרים קדושים.

נחמן שי: אז נכון, באו הסתייגויות, באו הסתייגויות של ראש הממשלה, בעניין הזה לפחות, ובאו הסתייגויות של הרבנים הראשיים, ובאו הסתייגויות של גורמים פוליטיים, כולל חברי למפלגה שעלו למקום.

נחמן שי: אבל מה לא קרה?

נחמן שי: ואני פונה אליך, אדוני השר.

נחמן שי: מה לא קרה, ומה לא קרה, לא רק עכשיו – מה לא קרה לאורך השנים האחרונות שבהן, כפי שמוסרים לי חברי ב"תג מאיר", יותר מ-40 כנסיות ומסגדים הוצתו משנת 2009 – 40 – ואף פעם אדם לא הועמד לדין.

נחמן שי: אף – – –

ינון מגל: כמה בתי-כנסת?

נחמן שי: רגע, אני – – –

ינון מגל: בדקת כמה מסגדים הוצתו?

נחמן שי: למה?

נחמן שי: אתה חושב שאני אגן על פגיעה באתר יהודי?

ינון מגל: למה – – –

נחמן שי: אתה עכשיו תזכיר לי את המצבות בהר-הזיתים, שמבחינתי כל שבר מצבה זה סכין בלב שלנו?

ינון מגל: – – –

נחמן שי: אני מצדיק?

נחמן שי: תעביר לי אותם, אני – כי אני עוסק עכשיו בהצתת כנסייה.

ינון מגל: אה, באמת.

נחמן שי: אני עוסק בהצתת כנסייה, כי זה המקום האחרון שהוצת.

נחמן שי: והשיטה הפרובוקטיבית הזאת, ינון, להגיד לי, אז מה קרה – מה, אנחנו נגן על פגיעה הכי קטנה במצבה בהר-הזיתים.

נחמן שי: המצבה הכי קטנה.

נחמן שי: מצדי שיעמוד שם שר המשטרה, השר לביטחון הפנים בעצמו, ויגן על המצבות האלה.

נחמן שי: אבל זה קשור?

נחמן שי: זה קשור ל – אם אגן פה אני יכול לתקוף שם?

סתיו שפיר: לא, נחמן, אתה לא צריך להתנצל.

סתיו שפיר: בכל מצב שדואגים לאנשים אחרים – – – כי כל דבר הופך להיות עניין, שדואגים – – –

נחמן שי: לא, אני כבר עברתי, כי כבר התראיינתי ואמרתי, אמרתי את זה, אז מה?

סתיו שפיר: – – –

ינון מגל: – – –

נחמן שי: אני כואב את כאבם של כל המשפחות וכל – של כל פגיעה באתר דתי באשר הוא, כמובן.

סתיו שפיר: – – –

נחמן שי: אני רוצה לומר עוד משהו, לאוזניו של השר.

נחמן שי: 1,054 תיקי חקירה נפתחו בגין פגיעה בפלסטינים וברכושם בשנים 2005–2014 – אני מקווה שיש לך את הסטטיסטיקה הזאת – רק ב-72 מהתיקים האלה, ב-7.4%, הוגשו כתבי-אישום.

נחמן שי: עכשיו, אני לא אומר שהמשטרה מתעלמת.

נחמן שי: אני רק אומר שזה במקום נמוך מאוד בסדר העדיפויות שלהם.

נחמן שי: ואני רק מצפה ממך – ואתה – סליחה, אל תיעלב – מטאטא חדש, ואתה יודע לטאטא, ברוך השם – להיכנס בעובי הקורה, ולהגיד: חברים, תסבירו לי מה קרה פה, איך זה יכול להיות שיש חטיבות אחרות של עבירות שאנחנו רואים בהן הישגים הרבה יותר גבוהים, ולמה אנחנו כושלים בעניין הזה?

איילת נחמיאס ורבין: פה אף אחד לא נתפס.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד.

נחמן שי: מה?

ינון מגל: אבל זה מה שאני אומר.

איילת נחמיאס ורבין: פה לא נתפס אף אחד.

נחמן שי: לא, אני אומר – – –

ינון מגל: כמה נתפסו בפגיעה בבתי-כנסת?

ינון מגל: נחמן שי (המחנה הציוני): אני אומר ש-877 – –

ינון מגל: איך אתה יודע?

מיקי לוי: למה צריך להשוות?

מיקי לוי: נחמן שי (המחנה הציוני): – – 887 תיקים נסגרו ככה, בלי כתב-אישום.

מיקי לוי: למה צריך להשוות?

מיקי לוי: צריך לתפוס את שני הצדדים.

איילת נחמיאס ורבין: ינון – – –

ינון מגל: כמה נתפסו בפגיעות בבתי-כנסת?

נחמן שי: ועוד פעם, עוד פעם, חברים, הלוא – שיהיה ברור, שיהיה ברור, הציווי היהודי אומר: "ולא תחללו את שם קדשי".

נחמן שי: זה חל על כולנו, בלי יוצא מן הכלל.

נחמן שי: אני מזמין את השר להפעיל את כל כוחותיו – ויש לו, ברוך השם, הרבה משימות – גם נגד מי שפוגע במצבה או בבית-כנסת, ברור.

ינון מגל: כשאתה אומר שלא תפסו אותם זה כאילו שרק שם לא תפסו.

ינון מגל: גם בהר-הזיתים לא תפסו אף אחד.

נורית קורן: חבר הכנסת, נחמן שי – –

נחמן שי: אז גם זה כישלון.

ינון מגל: בסדר.

נורית קורן: – – נא לסיים.

נחמן שי: אז בבקשה, תעלה ותגיד את זה.

ינון מגל: אבל זה לא – – –

נחמן שי: דבר אחד לא מצדיק את השני.

נחמן שי: אני רוצה לסכם.

נחמן שי: תראו, האנשים שהציתו אש שם – הציתו אש בעם החי במדינת ישראל, בעמים החיים במדינת ישראל, ואש בין יהודים לערבים, וזו אש מסוכנת מאין כמוה.

נחמן שי: ואני פונה שוב לשר – אני מחכה לתשובתו – להיכנס בעובי הקורה בדחיפות, ולשים את מיטב – –

נורית קורן: תודה.

נחמן שי: – – היחידות של המשטרה; וראש הממשלה גם יפעיל את השב"כ כדי למצוא את האשמים ולהעמיד אותם לדין.

נחמן שי: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת איימן עודה.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברות הכנסת וחברי הכנסת, ביום חמישי על הבוקר הוצתה הכנסייה – הכנסייה הביזנטית, ההיסטורית, הלחם והדגים, "כַּנִיסַת א-טאבע'ה", אחת מהכנסיות הנחשבות ביותר בכל העולם.

איימן עודה: מעל פני המים בכינרת ריחפו דפים של הברית החדשה השרופה, אבל אף אחד לא יצליח לשרוף את אמירות הנצח (נושא דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אשרי הענווים כי המה ירשו ארץ; אשרי הרעבים והצמאים לצדקה כי הם ישבעו; אשרי הרחמנים כי הם ירחמו; אשרי ברי לבב כי הם יחזו את האלוהים;) אשרי רודפי שלום כי בני אלוהים ייקראו.

איימן עודה: ואני שואל, מה מקור השנאה?

איימן עודה: היינו היום במחזה גזעני סוריאליסטי, כאשר סגן שר הפנים פונה אלינו ואומר שהוא עושה לנו טובה שאנחנו נמצאים במולדת שלנו, במולדת ההיסטורית שלנו.

איימן עודה: אנחנו לא באנו למדינת ישראל.

איימן עודה: מדינת ישראל באה אלינו ועלינו.

איימן עודה: אנחנו בני המקום הזה.

איימן עודה: אנחנו בני הכרמל, בני הגליל, בני מרג' אבן עאמר, בני א-סהל, בני א-נקב, אנחנו בני המקום הזה.

איימן עודה: כאשר בארזים נפלה שלהבת, מה יעשו אזובי הקיר?

איימן עודה: כאשר שר החינוך רואה בערבים רסיס בישבן; כאשר שרת המשפטים רואה בילדים הערבים נחשים; כאשר ראש הממשלה עולה – חשבתי שהוא רוצה להוקיע את שר הפנים – –

מיקי לוי: סגן שר הפנים.

יוסף ג'בארין: סגן שר הפנים.

איימן עודה: את סגן שר הפנים.

איימן עודה: – – וראיתי איך הוא מגבה אותו.

נורית קורן: נא לסיים.

איימן עודה: אז אומרים שהדג מסריח מהראש.

איימן עודה: אולי במקום הדג, אם זה "תג מחיר", אז בתי"ו, התג מסריח מהראש.

איימן עודה: ואני פונה אליך, השר לביטחון פנים, מר גלעד ארדן: 43 כנסיות, מסגדים, מנזרים, ורק לפני חודשיים חיללו את בית-הקברות – –

נורית קורן: נא לסיים.

איימן עודה: – – ושברו את הצלבים בכפר ברעם.

איימן עודה: ועכשיו רוצים לבנות על בית-הקברות של אל-מֻג'אהד, עז א-דין אל-קסאם, לא נותנים למתים מנוחה.

איימן עודה: אז אם – – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

איימן עודה: אני מסיים, גברתי, משפט סיכום.

איימן עודה: אז תגיד לי, בבקשה, או שאתם כל כך חלשלושים, או שאתם לא רוצים לעשות שום דבר.

איימן עודה: אם זו הייתה פגיעה במה שנקרא "ביטחון המדינה", אנחנו יודעים איך אתם הופכים כל אבן.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

איימן עודה: אני אומר את מה אמר אמיל זולא: "אני מאשים".

איימן עודה: אני מאשים אתכם.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת ינון מגל.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, חברותי, חברי, חברי הכנסת, ההצתה – ההצתה של כנסיית הלחם והדגים שעל שפת הכינרת היא איומה, איומה ומבישה, אבל אני מבקשת, ובטח אחרי הדברים הקשים שנאמרו פה היום, בואו לא נתייחס אליה כאל מקרה נקודתי וחד-פעמי.

עליזה לביא: אנחנו נחטא לחובה שלנו כנבחרי ציבור, וגם לאחריות שלנו.

עליזה לביא: הוונדליזם במוסדות הדת הופך לתופעה במדינת ישראל.

עליזה לביא: ראו מה קרה בהר-הזיתים בחלקה של גור, בחלקה של אפגניסטן, בחלקה של התימנים – ונדליזם לשמו, ניפוץ של מצבות, שרפה של מצלמות.

עליזה לביא: הפגיעה במוסדות הדת הופכת לתופעה, לאמצעי נורא של הבעת עמדה.

עליזה לביא: הדברים שאמר פה סגן שר הפנים מזוז, חבר הכנסת מזוז, ראוי היה שלא ייאמרו, ואני מצפה שהוא ימצא את הבמה לבוא ולחזור בו.

עליזה לביא: אבל בואו נחזור ונתכנס אל הסוגיה שאנחנו ביקשנו להעלות היום.

עליזה לביא: אנחנו רואים פה שנאה, שנאה של האחר; עצימת עיניים שמפרידה את העולם כולו לאני והם, שייך וזר.

עליזה לביא: כולנו בני הארץ הזאת.

עליזה לביא: זה לא החזון של מדינת ישראל שאנחנו רוצים להיות לאורו.

עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו את מה שכתוב במגילת העצמאות שלנו: מדינת ישראל תהא מושתתת על יסודות החירות, הצדק, השלום, לאור חזונם של נביאי ישראל.

עליזה לביא: שוויון זכויות חברתי, מדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין – ומבטיחים חופש דת.

עליזה לביא: אז אני לא רוצה לבוא ולדבר מי – עשה זאת.

עליזה לביא: אנחנו לא יודעים.

עליזה לביא: הכנסייה, כנסיית הלחם והדגים, זה אחד המקומות היפים בישראל.

עליזה לביא: רבים מאתנו: יהודים, נוצרים, מוסלמים – מטיילים, באים להתפלל, באים לראות, וגם כמובן לראות את הנוף.

עליזה לביא: ייתכן שמדובר ביהודי, במוסלמי, באדם שמבקש לחרחר ריב ומדון.

עליזה לביא: מה שכן חשוב לי לומר: מדינת ישראל היא ערש הקודש והתרבות של מבקרים דתיים שמגיעים אליה מכל קצוות תבל, וחלילה לה שייפגע מעמדה ככזו.

עליזה לביא: מדינת ישראל אסור לה לסבול אלימות והצתה כלפי מוסדות דת, בין אם זה בית-כנסת, מסגד או כנסייה.

עליזה לביא: הנביא ישעיהו, ואני מזכירה לכולנו, אמר: "כי ביתי בית תפילה יקרא לכל העמים".

עליזה לביא: הבית שלי, המדינה שלי – בית תפילה תהיה לכל העמים.

עליזה לביא: אנחנו צריכים נחישות, למנוע ולמגר אירועים מהסוג הזה.

עליזה לביא: אנחנו חייבים לגנות בצורה חד-משמעית, בקול רם ויציב, ולא למצוא תירוצים כאלה ואחרים.

עליזה לביא: אבל גם, אדוני השר, לנקוט פעולה.

עליזה לביא: כן, עד היום, לצערי, וזה עוד קודם זמנך, לא נעצרו חשודים במעשים האלה, לא מהצד הזה ולא מהצד הזה, על-ידי גורמי אכיפת החוק בישראל.

עליזה לביא: את המציתים הפוטנציאליים אולי לא תמיד אפשר לאתר, אבל אפשר לפעול כנגד קולות חשוכים שקוראים לאנשים לפעול להגברת האפלה, להגבהת החומות המפרידות בינינו, בין אנחנו – בין בני-האדם שחיים כאן, בארץ הזאת, בני המקום, ונגד, אדוני השר – –

נורית קורן: נא לסיים.

עליזה לביא: – – נגד התקווה בלבבות.

עליזה לביא: אסור לנו להמשיך ולאפשר את זה.

עליזה לביא: עיני העולם כולו, וודאי עיני העולם הקתולי בפרט, נשואות לכנסיית הלחם והדגים לאחר ההצתה.

עליזה לביא: אלפי מתפללים מגיעים מכל רחבי הארץ להביע תמיכה בנזירים ולהוקיע את המעשה הנפשע.

עליזה לביא: אני מבקשת מכאן, מכנסת ישראל, לחזק את ידיהם של הנזירים ושל המשקמים העושים במלאכה – –

נורית קורן: נא לסיים.

עליזה לביא: – – קוראת להידברות ולשותפות פעולה, כמו שאנחנו יודעים לעשות.

עליזה לביא: אני יוצאת נגד המסיתים והמשחיתים, ואני קוראת לך, אדוני השר, למצוא ולמצות את הדין עם המפגעים.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

נורית קורן: תודה, חברת הכנסת עליזה לביא.

נורית קורן: חבר הכנסת ינון מגל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מרגי.

נורית קורן: הוא איננו.

נורית קורן: אוקיי.

ינון מגל: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את דבריך, חברי נחמן שי, שמעתי את מה שאמרה סתיו שפיר, שאני לא נותן לעזור לאנשים אחרים.

ינון מגל: רק שההבדל ביני לבין סתיו שפיר – ואני מניח שגם ממך, ומאיילת, ומעליזה, ואחרים – בכלל, כל הצד הזה של האופוזיציה, הוא שאחרי השרפה בכנסייה אני נסעתי לשם.

עליזה לביא: – – –

איילת נחמיאס ורבין: ואתה היחיד?

ינון מגל: כן.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה אומר.

ינון מגל: כן.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

עליזה לביא: – – –

ינון מגל: את נסעת לשם?

איילת נחמיאס ורבין: אני במקרה לא נסעתי.

איילת נחמיאס ורבין: סיעתי נסעה.

ינון מגל: אוקיי.

ינון מגל: ואני משם גיניתי – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – אני הייתי חברת הכנסת הראשונה שהוציאה תגובה – – –

ינון מגל: להוציא תגובות זה מאוד יפה.

איילת נחמיאס ורבין: לא – – –

נורית קורן: כן.

ינון מגל: ואני, ואני – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת – –

ינון מגל: עכשיו – –

נורית קורן: – – זה על זמנך.

נורית קורן: אתה מנהל דיאלוג.

ינון מגל: – – גם אם אף אחד – גם אם אף אחד לא חשד שאני הצתתי את הכנסייה, אני מניח – כן, אני מרגיש אחריות, כחבר כנסת.

ינון מגל: אני מרגיש אחריות כחבר כנסת – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ינון מגל: – – מהצד הימני, מהצד הימני של המפה, ואני גיניתי מן המקום הזה.

ינון מגל: היה לי חשוב לנסוע – –

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד – –

ינון מגל: – – למקום – –

איילת נחמיאס ורבין: – – למה אתה תוקף אותנו?

איילת נחמיאס ורבין: דבר על עצמך.

ינון מגל: לא, כי תקפו אותי קודם.

קריאה: – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא תקפו אותך – – –

ינון מגל: – – ולגנות את המקום – ולגנות את המעשה.

ינון מגל: אבל לא ראיתי אותך, ולא ראיתי את נחמן, ולא ראיתי את הגברת שפיר, כן, באים להר-הזיתים או באים לבתי-כנסת, כשפוגעים בהם, ומגנים את – ומוציאים – הוצאת הודעת גינוי?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

ינון מגל: כן?

ינון מגל: על מה?

איילת נחמיאס ורבין: – – – כן.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, חבר הכנסת מגל, תפסיק להתעסק בי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שזה מעניין אותך כי המליאה ריקה.

איילת נחמיאס ורבין: תפסיק להתעסק בי.

ינון מגל: לא הוצאת.

איילת נחמיאס ורבין: – – – לפני שבועיים.

נחמן שי: – – –

איילת נחמיאס ורבין: יש לי שאלה – – –

ינון מגל: בקיצור – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – שבועיים – – – שיואב בן צור – – –

ינון מגל: – – וגם לא את חברי הכנסת הערבים, לא ראיתי ולא שמעתי שהם מוציאים הודעות גינוי.

ינון מגל: כל הזמן באים – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ינון מגל: – – ותוקפים את היהודים, שהם גזענים, שהם עושים פרובוקציות וכדומה.

ינון מגל: לא קיים עוד עם שכל כך מתגונן ואומר: לא אנחנו.

ינון מגל: אנחנו מגנים.

ינון מגל: זו לא דרכנו.

ינון מגל: כל היום מגנים ומגנים ומגנים.

ינון מגל: איפה חברי הכנסת של השמאל?

ינון מגל: ואיפה חברי הכנסת הערבים?

ינון מגל: לא שאומרים: אנחנו מתנגדים לאלימות מכל סוג שהוא.

ינון מגל: זה בסדר.

ינון מגל: זה גם אני אומר:

ינון מגל: אני מתנגד לאלימות – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ינון מגל: – – מכל סוג שהוא.

ינון מגל: אני רוצה לראות את חברי הכנסת הערבים ואותך מגיעים כשפוגעים בהר-הזיתים להר-הזיתים – –

איילת נחמיאס ורבין: שאלתי אותך: – –

ינון מגל: – – מגיעים לבית-כנסת – –

איילת נחמיאס ורבין: – – איפה היית כשהייתה ההצעה לסדר?

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ינון מגל: – – כשפוגעים בבית-כנסת – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ינון מגל: – – ולא – ולא רק כשפוגעים בכנסייה.

ינון מגל: בכלל, אני לא מבין מה פתאום, מה מוסלמים לוקחים אפוטרופסות על כנסייה?

ינון מגל: אנחנו צריכים לקחת אפוטרופסות.

ינון מגל: אנחנו מגיני המקומות הקדושים.

ינון מגל: אין שום מקום בעולם, בטח שלא בעולם הערבי, עם כזה חופש פולחן.

ינון מגל: אין מקום כזה.

ינון מגל: תתחילו למצוא.

ינון מגל: בואו נגיד את האמת פעם אחת.

ינון מגל: בואו נגיד את האמת: – –

נחמן שי: אבל זה – – –

ינון מגל: – – אין חופש פולחן.

ינון מגל: מה פתאום המוסלמים לוקחים אפוטרופסות?

נחמן שי: – – –

ינון מגל: אנחנו נותנים למוסלמים לקחת אפוטרופסות?

ינון מגל: חבר הכנסת איימן עודה, הוא צריך לעלות ולהגיד: כן – מה פתאום?

ינון מגל: הוא כואב יותר מאתנו את הפגיעה בכנסייה הזאת?

ינון מגל: הוא חושב – –

נורית קורן: נא לסיים.

ינון מגל: – – שזה – –

קריאה: – – –

ינון מגל: – – פוגע יותר מאתנו?

חנין זועבי: – – –

נורית קורן: נא לסיים.

חנין זועבי: שלא עושים – – –

נורית קורן: חבר הכנסת ינון מגל – –

חנין זועבי: – – – ולא – – –

נורית קורן: – – נא לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

ינון מגל: אז – אז – –

איימן עודה: – – –

ינון מגל: – – אנחנו מגנים את הפגיעה בכל מקום קדוש – –

איילת נחמיאס ורבין: שמחים לשמוע.

ינון מגל: – – גם יהודי – אולי בניגוד לאחרים – –

איילת נחמיאס ורבין: שמחות לשמוע – – –

ינון מגל: – – גם במקומות של נוצרים, גם במקומות של מוסלמים – אבל גם במקומות של יהודים.

ינון מגל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

איילת נחמיאס ורבין: ינון, אבל אני רוצה תשובה איפה היית בדיון על המשיסה בהר-הזיתים.

ינון מגל: – – –

איילת נחמיאס ורבין: על השמיסה.

ינון מגל: שמיסה?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: ואם אתה רוצה לדעת מה זה, תשאל את – – –

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש – – –

נורית קורן: חברת הכנסת ורבין, נא לתת לחבר הכנסת מרגי לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: רק שיסביר לחבר הכנסת מגל מה זה שמיסה.

נורית קורן: נו, אחר כך.

נורית קורן: בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, מעשה נבלה; אין הגדרה אחרת.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, אומר לכם את זה בכנות, ואני לא בתחרות, או לא מנסה אפילו להתחרות במישהו במידת הגינוי.

יעקב מרגי: קודם כול, הגינוי צריך לבוא.

יעקב מרגי: ואני אומר לאותם שוטים: נמאסתם.

יעקב מרגי: כמו שההוא אמר – היה לנו שר המשוגעים: רדו מהגגות.

יעקב מרגי: משוגעים, רדו מהגגות.

יעקב מרגי: תפסיקו להבעיר ולהצית פה שנאה שלא קיימת.

יעקב מרגי: מבחינתי, אדם שמסוגל להרים יד, לפגוע במקום תפילה, ולא משנה של איזה דת, מסוגל לעשות הכול.

יעקב מרגי: מסוגל לעשות הכול.

יעקב מרגי: ואני אומר לך, חברי ינון מגל, אני אומר לך בצורה הכי כנה – אני לא רוצה לבדוק מה עשו אחרים.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי מה עשו אחרים; זה מחייב אותנו לזעוק.

יעקב מרגי: ואני לא מאלה – תראו אותי ותבחנו אותי ותבדקו אותי – אף פעם לא רצתי אחרי שום פגיעה ושום כלום; ללכת ולהצטלם או ללכת – עם כל הכאב שיש בזה.

יעקב מרגי: אבל הגינוי חייב להיות.

יעקב מרגי: והגיע הזמן, ואני אומר לכם, אומנם אני לא חושד באיזו אכיפה סלקטיבית של המשטרה, אבל אני לא יכול להישאר אדיש ולא לומר: התחושה היא שמשום מה אחוזי ההצלחה בתחום הזה, של הפגיעות, סוגיית "תג מחיר" וחילול מקומות קדושים, לכל הדתות – הוא ברף נמוך.

יעקב מרגי: מכובדי השר, אני מקווה שבתגובתך תיתן לנו נתונים אחרים.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לשים את זה בעדיפות עליונה, ולא יכול להיות שמייד אחרי כל אירוע אנחנו מדברים, מדברים גבוהה-גבוהה-גבוהה, ואחר כך זה נעלם עד שבאה המציאות שוב וטופחת על פנינו.

יעקב מרגי: אני מכיר את חוסר האונים לגבי הר-הזיתים, הייתי שר הדתות, השר לשירותי הדת.

יעקב מרגי: בתקופתי חולל הר-הזיתים פעמים רבות.

יעקב מרגי: בתקופתי היה גם המהלך המואץ של שחזור והשקעה של מאות מיליונים כדי לחדש שם חלקות.

יעקב מרגי: זה מעשה נפשע.

יעקב מרגי: אדם שלא יכול להכיל את השונה, מכל בחינה, בתוכו, אין לו מקום בחברה נורמלית.

יעקב מרגי: אבל אנחנו, כחברה יהודית, פעם אחר פעם?

יעקב מרגי: מה יאמרו הגויים?

יעקב מרגי: מה יאמרו עלינו בעולם?

יעקב מרגי: על מה אנחנו יכולים להלין?

יעקב מרגי: השוטים האלה, צריך להוריד אותם מהגגות, כבוד השר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, אני גם מברך אותך בכהונתך כיושבת-ראש, עוד לא יצא לי לעשות את זה במשמרת שלך.

נורית קורן: תודה.

אורי מקלב: מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, סגן השר, עשינו מאמץ, עוזרי יודעים שעשינו מאמץ לבוא לדבר פה אף שעכשיו היינו בוועדה המשותפת לנושא הביומטרי.

אורי מקלב: אני רואה חשיבות מאוד גדולה להוקיע ולגנות בכל גינוי מעשה כזה.

אורי מקלב: יש בו כל האלמנטים השליליים ביחד: זה גם אלימות, גם גזענות, גם שנאה של דת.

אורי מקלב: יש בו דברים שליליים ואסורים, וחובה למחות, וגם – דרישה להעניש בכל החומרה של העונש.

אורי מקלב: יש כאן הרס, ונדליזם, יש כאן פגיעה ברגשות, אבל בעיקר זה לעורר שנאה ומדון, שזה דבר שנעשה דווקא במקומות האלה.

אורי מקלב: הפעם זה בכנסייה ויכול להיות שאתמול זה היה בבתי-כנסת ובפעם הבאה במסגדים.

אורי מקלב: התופעה הזאת, והקלות שבה אנחנו התרגלנו – זה עדיין לא פוטר אותנו מהחובה לעורר וכל פעם להגיד בכל תוקף את חומרת הדברים, את המחאה, את הגינוי.

אורי מקלב: אני חושב שדווקא לעת הזאת, שעדיין לא התגלו מי שעשו את זה – דווקא כאן, אני חושב שהמחאה היא יותר אמיתית ויותר כנה.

אורי מקלב: כי מה לעשות, כשמוצאים כבר חשודים, זה כבר נהפך לקבוצה שאנחנו חושבים שיותר מכוונים אותה ופוטרים את הכול.

אורי מקלב: לא רק קבוצה כזאת אשמה, זאת האווירה.

אורי מקלב: אני אמרתי את זה לא פעם – אי-אפשר להגיד "נערים" ואי-אפשר להגיד "ילדים".

אורי מקלב: לא נזרקת אבן על-ידי ילד או נער בלי שיש מישהו מבוגר שמרוצה מהעניין.

אורי מקלב: אין דבר כזה.

אורי מקלב: ילד – ובתופעות כאלה בוודאי, אין דבר כזה, ואני אומר את זה לכל המגזרים.

אורי מקלב: אני אומר במיוחד בנושא הזה: אנחנו לפעמים אולי באים ואומרים שזה עין תחת עין, שרפה כנגד שרפה.

אורי מקלב: גם כשקורים פשעים חמורים, אנחנו באים ואומרים: הנה, אתם פעם בפשע הזה, והנה נעשה כנגד זה פשע אחר.

אורי מקלב: לא כן.

אורי מקלב: המודד בין הפשעים – אם כולנו מגנים.

אורי מקלב: אם יש מעשה פשע שכולנו מגנים, סימן שזאת האמירה הציבורית.

אורי מקלב: אבל אם אנחנו באים ואומרים: כן, הפשע הזה נעשה בגלל שנעשה בעבר פשע אחר, בגלל ששרפו והתנכלו ובגלל שזרקו אבנים ועשו דברים כאלה ואחרים – אנחנו צריכים להפריד בין הדברים.

אורי מקלב: ואני רק מודאג מדבר אחד, ואני אומר לך, אדוני השר: התפרסם שראש הממשלה בא וביקש גם מהשב"כ להיכנס לעניין.

אורי מקלב: זו יכולה להיות חשיבה מאוד נכונה – אני לא חושב שהמשטרה, אני לא חושב שמייד בהתחלה צריכים להפקיע סמכות, ואתה, השר לביטחון פנים, תבקש מהשב"כ.

אורי מקלב: זה פשע שצריך – המשטרה צריכה להגיע לדבר הזה.

אורי מקלב: יכול להיות שלא הגיעו עד היום רק בגלל זה.

אורי מקלב: אבל יותר חמור בעיני ויותר מעורר חשש בעיני – –

נורית קורן: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים מייד.

אורי מקלב: – – שבסוף ימצאו חשוד, הוא יהיה חודשיים חשוד, ובסוף, כמו שאנחנו רואים בדברים אחרים, שמשתחררים, ואנחנו שכחנו מהעניין הזה.

אורי מקלב: זה כבר לא הם.

אורי מקלב: עצרו בשיטות האלה מישהו, יש איזה הכוונה, ובזה נגמר הסיפור.

אורי מקלב: דווקא במקרים האלה כן צריך לחקור, כי אנחנו יודעים שכשנמצא את הדבר הזה מישהו יהיה צריך לחקור למה זה קרה, את היסוד לדברים האלה.

אורי מקלב: בפשעים האלה יש יסוד קלוקל, ולזה אנחנו צריכים להגיע.

אורי מקלב: תודה רבה.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: עכשיו תשובת השר, בבקשה.

נורית קורן: השר לביטחון פנים גלעד ארדן ישיב.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש – גברתי היושבת-ראש, אני מקריא בלי להסתכל – – –

נורית קורן: חברים, שבו.

נורית קורן: אנחנו רוצים לשמוע את תשובת השר.

גלעד ארדן: טוב, אני לא מתכוון להתחרות עם מי שהוציא הודעת גינוי הכי מהר.

גלעד ארדן: גם אני הוצאתי הודעת גינוי.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה רגע, אני רוצה לעשות משהו שלא נהוג – – –

נורית קורן: זה לא הזמן שלך.

גלעד ארדן: לא סליחה, זה לא עובד פה ככה.

גלעד ארדן: "סליחה רגע", וכולנו עכשיו – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא – – –

גלעד ארדן: אני רוצה לדבר ברצף.

גלעד ארדן: אני מכבד אותך אבל תני לי לדבר ברצף.

נורית קורן: חברת הכנסת ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לעשות משהו שלא מקובל – – –

גלעד ארדן: אז תעשי את זה אחר כך אבל, בסדר.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון להתחרות על הוצאת הגינוי המהיר במליאה.

גלעד ארדן: אני חושב שזה היה נכון לגנות את המעשה הפחדני והנפשע הזה.

גלעד ארדן: יכול להיות שבמחשבה לאחור טעיתי כשלא נסעתי ישירות לבקר בכנסייה.

גלעד ארדן: מה לעשות, אחרי ארבעה שבועות בתפקיד, עם העומס הגדול, לא הצלחתי, למרות שמאוד רציתי.

גלעד ארדן: אולי אני אעשה זאת בהמשך.

גלעד ארדן: אבל מי שחושב או אומר כאן שבגלל, או רומז – אני לא זוכר אם אתה אמרת את זה, נחמן, או מישהו אחר – שאם זה לא מעשה כנגד ביטחון מדינת ישראל אז לכאורה לא עושים את כל המאמצים.

נורית קורן: לא, לא.

גלעד ארדן: מישהו אמר את זה כאן.

נורית קורן: איימן עודה.

נחמן שי: – – –

גלעד ארדן: אז אני אומר חד-משמעית: המעשה הבזוי הזה הוא המעשה הכי בסיסי נגד ביטחונה של מדינת ישראל, כי ביטחונה של מדינת ישראל זה לא רק צה"ל.

גלעד ארדן: ביטחונה של מדינת ישראל, בין היתר, זה הערכים שעליה מושתתת מדינת ישראל, ואחד הערכים הכי חשובים זה חופש הדת וחופש הפולחן והדו-קיום שיש לנו כאן בין כל הדתות והעדות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: ולכן, הדבר הראשון שאני עשיתי זה להרים טלפון למפקד המחוז הצפוני של המשטרה, באותו בוקר מר, והנחיתי אותו לתת עדיפות עליונה לחקירת האירוע כדי להגיע למבצעי הפשע במהירות.

גלעד ארדן: שמחתי אז לשמוע, כשדיברתי אתו, שיש כבר מעוכבים בקשר לאותו אירוע.

גלעד ארדן: ואני אומר היום, הצטערתי צער רב שבינתיים, עדיין החקירה הזאת לא הושלמה והמשטרה לא הגיעה בעצם למצב של הגשת כתבי-אישום.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שהסקת המסקנות – ואני לא בא עכשיו, אחרי ארבעה שבועות, להגיד דברי ביקורת על המשטרה; אני גם לא בא לגבות אותה באופן אוטומטי, בלי קשר אם הייתי פעם ניצב או לא הייתי פעם ניצב.

גלעד ארדן: אני לא חושב ששר החקלאות שייך לחקלאים ושר המשטרה לא שייך לשוטרים.

גלעד ארדן: אם המשטרה פועלת נכון אני אגבה אותה, ואם יש בעיה צריך לטפל בה ולא צריך לטייח שום דבר.

גלעד ארדן: ואני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, שבקדנציה הקודמת, כחבר קבינט, כשהיו אירועים של מה שמכונה "תג מחיר", אנחנו עסקנו בכך רבות בקבינט, והוקמה גם יחידה מיוחדת, בשיתוף שירות הביטחון הכללי, והוספו עשרות תקנים של שוטרים לנושא הזה, והוחלט שהחקירות בנושא הזה – דרך אגב, גם זה הרי דבר שהייתה התקוממות עליו בקרב ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

גלעד ארדן: הרי אם לא הוכח אף פעם ולא נתפס ולא הורשע אף אחד במעשים האלה, שחלקם היו ברמת חומרה מאוד חמורה – כמו שרפה של כנסייה, אחרים היו ציור גרפיטי, אבל כולם היו מעשים חמורים – אם לא נתפס מעולם מישהו כזה, אז למה, הם אומרים, אתה דווקא מקים את זה במחוז ש"י, שזה כאילו מסמן מאיפה באים האנשים?

גלעד ארדן: אולי יש אנשים שרוצים להבעיר את האזור, והם לאו דווקא משם אלא עושים את זה כפרובוקציה?

גלעד ארדן: אינני יודע.

גלעד ארדן: אני לא יודע לקבוע בצורה נחרצת, כמו שאחרים כאן יודעים כבר להחליט מי האשם ואת מי צריך להעמיד לדין.

גלעד ארדן: אבל השורה התחתונה ודאי איננה לטובתנו, והיא שלא יודעים מי זה ואין את מי להעמיד לדין.

גלעד ארדן: ואומרים לי, בצדק, ופגשתי רק בימים האחרונים ארגונים יהודיים מאוד חשובים שמגינים על שמה הטוב של ישראל בעולם, ואומרים: הדבר הזה עושה למדינת ישראל נזק נוראי.

גלעד ארדן: ואני מסכים עם זה בכובע האחר שלי, כמי שמנסה לבנות תוכנית להגנה מפני ניסיונות החרם והדה-לגיטימציה נגד מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אבל אני אומר את זה גם כשר לביטחון פנים.

גלעד ארדן: יש מאמצים גדולים במשטרת ישראל, שאני מלווה אותם אישית, כדי למצוא מי עומד מאחורי אותם פשעי שנאה שמתבצעים בחודשים, אולי גם בשנים האחרונות, במדינת ישראל.

גלעד ארדן: היחידה שהוקמה היא במשטרה.

גלעד ארדן: היא פועלת בשיתוף צה"ל והשב"כ.

גלעד ארדן: משטרת ישראל מקצה אמצעים טכנולוגיים וכוחות רבים כדי לחקור את אירועי השנאה האלו.

גלעד ארדן: אבל שוב, אין לי במה להתהדר.

גלעד ארדן: אבל יחד עם זאת, עוד פעם, אני רואה נתונים שמופיעים לפעמים בעיתון "הארץ", לפעמים במקומות אחרים, והנתונים האלה, חבר הכנסת נחמן שי, הם לא נכונים.

גלעד ארדן: כי בניגוד למה שאתה טענת כאן וציטטת – ואני ביקשתי לקבוע פגישה עם ארגון "תג מאיר", שאני חושב שהפעילות שלו חשובה, ואני אגבה אותה, כי טוב שיהיו ארגונים אזרחיים שמעלים את הנושא הזה על סדר-היום הציבורי – אז בשנת 2014, רק כדי לסבר את האוזן, נפתחו 616 תיקים בעילה של הפרות סדר מצד גורמים ישראליים ופשיעה לאומנית יהודית, מתוכם הוגשו בשלב זה 101 כתבי-אישום.

גלעד ארדן: הוגשו.

גלעד ארדן: ואני מוכן לתת נתונים באופן רחב יותר, אם תרצה לפנות אלי ישירות.

נחמן שי: נשמח לטעות.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: גם עיתון "הארץ" ישמח, כנראה, לטעות.

גלעד ארדן: בכל אופן, אני אומר לסיום, יכול להיות, ואני מתכוון לבדוק את עצמנו בעניין הזה, כי יש לי אחריות ציבורית ומיניסטריאלית, ולרמות ששרים – לא מקובל לא בארץ ולא בעולם שהם יהיו מעורבים בפרטי חקירה, אז בוודאי שלגבי הקצאת המשאבים והתעדוף שהחקירות האלה מקבלות, למרות שכפי שהוצג לנו בדיונים רבים בקבינט, והוקצו תקנים, כפי שפירטתי, אנחנו וראש הממשלה וכולנו מייחסים לזה חשיבות גבוהה.

גלעד ארדן: אבל תוצאות רבות אין, ותוצאות מספקות אין.

גלעד ארדן: נכון שבפשעים החמורים יותר, ועוד מעט אנחנו נציין את יום השנה לרצח הנפשע, אותה שרפה מזעזעת של נער ערבי, שם המשטרה וכוחות הביטחון והשב"כ הצליחו להגיע אליהם.

גלעד ארדן: אז אולי גם אני כאיש ציבור מסיק מכך שכאשר יש פשע שהמשטרה או כוחות הביטחון תופסים אותו כחמור מאוד, מצליחים להגיע.

גלעד ארדן: מכאן ועד להסקת מסקנות שממשלת ישראל, שהשרים הממונים, שהקצינים הבכירים אינם מעוניינים להגיע אל המבצעים – אני מצטער מאוד, זאת מסקנה לא הוגנת, היא לא נכונה, ואני מתחייב לנסות ולהוכיח אחרת.

גלעד ארדן: תודה רבה.

נורית קורן: מה אתה מציע, כבוד השר?

גלעד ארדן: אני מציע להעביר את זה לוועדה, כדי שהדיון בעניין יימשך.

עליזה לביא: ועדת הפנים.

נחמן שי: ועדה.

נורית קורן: טוב, רק שנייה.

נורית קורן: נחמן שי – ועדה.

נורית קורן: איימן עודה – ועדה.

נורית קורן: עליזה – אוקיי.

נורית קורן: אורי מקלב – – –

ינון מגל: איילת רצתה להתנצל.

נורית קורן: רגע, חכה.

נורית קורן: אנחנו נסיים קודם עם ההצבעה.

נורית קורן: חבר הכנסת אורי מקלב, לוועדה?

אורי מקלב: לוועדת המדע.

נורית קורן: ויעקב מרגי, לוועדה?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חברים, בואו נצביע.

נורית קורן: ועדה זה בעד והסרה זה יהיה נגד.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: הדיון בנושא: אירוע ההצתה בכנסיית הלחם והדגים בטבחה שבצפון הכינרת, יעבור לוועדת הכנסת.

איימן עודה: א-טאבע'ה.

איימן עודה: לא א-טאבח'ה.

איימן עודה: א-טאבח'ה זה המבשלת.

נורית קורן: נכון, אבל זה מה שכתוב לי בניירות.

נורית קורן: ואני – כמו שכתוב בניירות.

נורית קורן: בפעם הבאה תעירו הערות לפני שיוצא סדר-היום – תאמין לי שאני אומר כמו שצריך.

איימן עודה: יש מושג שאנחנו יודעים עברית, יודעים את התרבות היהודית.

איימן עודה: זו הזדמנות שהיהודים ילמדו.

נורית קורן: בסדר, אנחנו נפתח פה קורס בערבית למתחילים.

נורית קורן: אני הראשונה שאירשם.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אני מסכמת: הדיון יועבר לוועדת הכנסת, וועדת הכנסת תחליט אם זה יהיה בוועדת הפנים או בוועדת המדע.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אי-היערכות הולמת לקראת העבודות על הרכבת הקלה בתל-אביב

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: אי-היערכות הולמת לקראת העבודות על הרכבת הקלה בתל-אביב, מס' 542, 547, 561 ו-563.

נורית קורן: ישיב שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כץ.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג, לצערי שר התחבורה איננו.

נורית קורן: אז אם את מעדיפה לבוא ולדבר – תלוי בך.

יואל חסון: למה השר לא נמצא?

מיקי לוי: לא, תתחייבו לא לדחות את זה לעוד חודשיים.

יצחק כהן: לא – – – רגע, יש לי הצעה.

נורית קורן: אנחנו לא יכולים לדחות את זה.

יצחק כהן: יש לי הצעה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: אולי הנושא הבא יעלה, ואז בינתיים הוא יגיע, השר.

נורית קורן: הוא לא יגיע, ביררנו כבר.

נורית קורן: ביררנו, הוא לא יגיע.

יואל חסון: מה המשמעות ששר מודיע שהוא לא בא?

תמר זנדברג: אין גם תורן?

נורית קורן: אין גם תורן.

נורית קורן: גם התורן הלך, שזה גם חמור מאוד, ואני אעביר את הדברים ליושב-ראש הכנסת.

נורית קורן: אתם צודקים.

מיקי לוי: זה המשך של הזלזול של הממשלה בבית הזה.

יואל חסון: העיקר כולם היו כאן לעצור את ועדת החקירה הפרלמנטרית.

יואל חסון: אבל היום לדון בנושא הזה – – –

נורית קורן: יואל חסון, גם אני – אני חדשה עכשיו, אני רוצה לדעת מה אנחנו עושים.

נורית קורן: מזכיר הכנסת אמר לי שאם הגברת חברת הכנסת תמר זנדברג רוצה לדבר – תעלי ותדברי את הזמן שלך, אנחנו נבקש תשובה לפעם אחרת.

יצחק כהן: תמר, אני מציע שתחכו לשר.

יצחק כהן: יותר מכובד.

יואל חסון: אבל אי-אפשר בלי שר.

יואל חסון: אין שר.

מיקי לוי: אדוני סגן המזכירה, אולי אפשר להתחייב לחברת הכנסת זנדברג שזה יעלה בתחילת שבוע הבא, לפחות פיצוי?

נורית קורן: לא.

נורית קורן: אנחנו העלינו בפני היושב-ראש שיש פה הבעיה הזאת שאין שר ואין שר תורן, ונאמר לנו להמשיך בדיונים.

נורית קורן: נאמר לנו שאם חברת הכנסת תמר זנדברג רוצה לדבר, אז שהיא תעלה לדבר, ואם לא, יעלה מי שרשום אחריה, ותשובה תינתן אחר כך.

יואל חסון: אין שר במליאה, אז אין דיון.

נורית קורן: יואל, בסדר, נכון.

נורית קורן: אתה צודק.

נורית קורן: אז אני – – –

מיקי לוי: היא מדברת לקירות, חברת כנסת מכובדת בבית הזה?

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אתם מוכנים רגע שאני אעיין בתקנון, ונראה מה לעשות ונפתור את זה?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: בואו, תסייעו בידי, נראה מה כתוב בתקנון.

תמר זנדברג: תסייעי את בידינו.

יואל חסון: אולי נעשה וידיאו קונפרנס והשר יהיה איפה שהוא נמצא.

מיקי לוי: אני מקבל את הצעתו של חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אדוני סגן השר, בכלל שר יכול לשבת אצלו שם במגדל המאה שלו ולשדר אלינו אותות אנרגיה רוחנית.

יצחק כהן: האמת, יש בזה יותר תועלת, כי ככה ישיבו לו.

מיקי לוי: גברתי, אנחנו מבקשים הפסקה עד להגעתו של שר.

נורית קורן: יש לי הצעה: אנחנו נמשיך עם ההצעה האחרונה לסדר-היום – – –

מיקי לוי: לא, הצעה על-פי התקנון.

נורית קורן: אנחנו נמשיך עם ההצעה לסדר-היום שנמצאת אחרונה, ויש לנו כאן את סגן השר שישיב, כי הוא זה שאמור להשיב.

נורית קורן: אז בואו, אנחנו נעבור להצעה הבאה, ואני אברר מה אנחנו יכולים לעשות בדרך המיטבית, תמר.

מיקי לוי: לא, לא – – –

נורית קורן: אבל בואו נעבור – בואו נמשיך.

נורית קורן: סליחה, סליחה, חברי הכנסת.

נורית קורן: תראו, יש במשכן קונצרט חגיגי לכבוד נשיא הבונדסטאג, ואנחנו רוצים לסיים את היום.

נורית קורן: גם ככה היום כבר התארך.

נורית קורן: אני מבקשת.

נורית קורן: בבקשה, אני מחליטה עכשיו.

נורית קורן: אנחנו נעבור לסדר-היום.

מיקי לוי: – – –

נורית קורן: מיקי, אני אתכם, אני אתכם.

נורית קורן: אני אתכם בעניין הזה.

יואל חסון: לא, אם את רוצה לדחות אותנו, את לא אתנו.

נורית קורן: רגע, אני לא אמרתי לדחות, אני לא אמרתי לדחות, אני אמרתי שנתחיל – – –

מיקי לוי: לא מוכנים – – –

נורית קורן: רגע, חבר הכנסת מיקי לוי, תאפשרו לי רק רגע.

נורית קורן: שמעתי, שמעתי, אתם צודקים, זה לא בסדר, אני אגיש את מה שאני חושבת על זה שלא היה שר תורן.

נורית קורן: זה לא בסדר.

נורית קורן: עכשיו רגע, תמר, חברת הכנסת זנדברג, אני רוצה להמשיך את הדיון.

נורית קורן: אני רוצה שנסיים, לא נישאר פה עד שעה מאוחרת.

נורית קורן: אז אני מבקשת עכשיו: אנחנו נעשה את הדיון הבא, ובינתיים – – –

תמר זנדברג: – – –

נורית קורן: בסדר, נכון, אבל בינתיים אני אברר עם יושב-ראש הכנסת מה לעשות.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: – – –

נורית קורן: אני מבקשת, אני מחליטה עכשיו.

נורית קורן: התקנון שותק בעניין, ואני החלטתי.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, ההצעה הבאה.

מיקי לוי: רגע, הממשלה הזו חודש – – – אין שרים.

יואל חסון: מדובר פה בתקדים.

יואל חסון: את עושה כאן תקדים.

מיקי לוי: אנחנו לא מסכימים; מה זה הזלזול הזה בבית הזה?

יצחק כהן: תכבדו אותה, היא יושבת-ראש – – –

מיקי לוי: נכון, אין ממשלה.

מיקי לוי: סגן השר איציק כהן, דברינו אינם מכוונים נגד היושבת-ראש, אלא נגד הממשלה.

יצחק כהן: לא יפה.

מיקי לוי: זה תקדים מסוכן, של זלזול בבית הזה.

יואל חסון: אדוני, זה תקדים מסוכן, זה תקדים מסוכן, שאתה לא רוצה להיות במצב הזה.

מיקי לוי: אם היושב-ראש החליט להשאיר מליאה פתוחה, אז בוודאי תכבדו אותנו.

נורית קורן: מיקי, אני רוצה לכבד את כולכם.

נורית קורן: עולה פה הצעה שאולי נעביר את סדר-היום לשבוע הבא, כדי שזה יהיה מכובד.

נורית קורן: אני רק רוצה לשאול את שאר המציעים.

נורית קורן: טוב, חברי הכנסת, יש כאן כמה הצעות.

נורית קורן: יש הצעה אחת – – –

תמר זנדברג: אנחנו נעלה את ההצעה ונעביר אותה לוועדה.

נורית קורן: בואו נדון בזה, אני אעשה את מה שמקובל על כולם.

נורית קורן: יש הצעה אחת שננסה להעביר את זה לשבוע הבא, או שאנחנו נעביר את זה ישירות לוועדה.

קריאה: – – –

נורית קורן: כל אחד יאמר מה הוא רוצה.

נורית קורן: תמר, ועדה?

תמר זנדברג: דיון ולהעביר לוועדה.

מיקי לוי: אני מגיש הצעה לסדר לדון בזלזול של הממשלה בבית הזה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אל תפריע לי, בבקשה.

נורית קורן: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, לוועדה או שאתה רוצה לשבוע הבא?

מנחם אליעזר מוזס: שבוע הבא.

נורית קורן: שבוע הבא, אוקיי.

נורית קורן: חברת הכנסת קארין אלהרר.

מנחם אליעזר מוזס: שבוע הבא במליאה.

תמר זנדברג: לא, לא.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, יש פה זלזול – – –

נורית קורן: חברים, תנו לי לסיים עם זה.

נורית קורן: בבקשה, קארין.

קארין אלהרר: יש פה זלזול – – –

נורית קורן: חברת הכנסת קארין אלהרר, את צודקת, אני מסכימה אתך, אני אעביר את זה.

קארין אלהרר: אין שר במליאה.

נורית קורן: כן, את צודקת, אני אעביר את זה.

נורית קורן: אני מבקשת עכשיו לפתור את העניין.

נורית קורן: ועדה?

קארין אלהרר: טוב, ועדה.

תמר זנדברג: ועדה, ועדה.

נורית קורן: אוקיי, יואל חסון.

יואל חסון: דיון ועדה.

נורית קורן: דיון בוועדה.

יואל חסון: לא, דיון עכשיו ומעבירים לוועדה.

קריאה: דיון עכשיו ולהעביר לוועדה.

קריאה: זה מה שנאזם אמר.

מיקי לוי: זהו תקדים נוראי, שאנחנו מאפשרים לקואליציה לנהל את הבית הזה כראות עיניה.

מיקי לוי: זה זלזול, אין פה שרים – – – עד עכשיו נשארנו.

נורית קורן: מיקי לוי, בוא, אנחנו מנסים לעשות את הטוב ביותר, ואני באמת משתדלת.

נורית קורן: אל תפריעו לי.

קארין אלהרר: – – –

נורית קורן: חברים, אם אני לא טועה, בוועדת הכלכלה הנושא הזה עומד לדיון.

תמר זנדברג: בסדר – – –

נורית קורן: בסדר, אז אנחנו מקיימים את הדיון עצמו, כל אחד יעלה וידבר את הזמן שלו, ואנחנו נצביע שזה יועבר לוועדה אחר כך.

נורית קורן: חברת הכנסת זנדברג.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, באמת – – –

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: קודם כול, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שנמצאים כאן על האינטנסיביות והאכפתיות לנושא, לכנסת ולעבודת הכנסת בכלל, ואני רוצה להודות לך, גברתי היושבת-ראש, על הסבלנות ועל מציאת הפתרונות, למרות המצב הלא-פשוט והמביך שגם את נמצאת בו, כמו כולנו.

תמר זנדברג: בסך הכול כולנו פה בכנסת, אז אלה התודות.

תמר זנדברג: עכשיו לגופו של עניין.

תמר זנדברג: תראו, לא סתם נשארנו כאן בשעה מאוחרת זו בסיום שבוע העבודה של הכנסת כדי להעלות את הנושא.

תמר זנדברג: הוא נוגע למאות-אלפי עד כמיליון איש, או למעלה מכך, באחד המקומות המרכזיים ביותר במדינת ישראל, והוא מטרופולין תל-אביב.

תמר זנדברג: כידוע לכולנו, עומדות בקרוב להתחיל העבודות לקראת, סוף-סוף, חפירתה של הרכבת הקלה.

תמר זנדברג: אני רק רוצה לומר שהדיונים על תחילתן של העבודות לרכבת הקלה נמשכים מאז ממשלתה של גולדה מאיר.

תמר זנדברג: מדובר בשנות ה-70, חברות וחברים, והנה התבשרנו שב-2 באוגוסט עומדות סוף-סוף להתחיל העבודות על הרכבת הקלה.

יצחק כהן: בשעה טובה.

תמר זנדברג: בשעה טובה, נראה עוד אם זה יקרה; אתה יודע, משנות ה-70 זה כבר מובטח.

תמר זנדברג: במסגרת ההיערכות, פרסם משרד התחבורה מה הוא מתכנן, איך הוא מתכנן להתמודד עם העבודות הקשות, שישבשו את החיים ואת התנועה במטרופולין תל-אביב כולה.

תמר זנדברג: והנה, ההיערכות כוללת אוטובוס חינם, אומנם קוראים לו "שאטל", אבל עדיין זה אוטובוס שנוסע ממקום למקום, חינם, בתדירות של כל שתיים וחצי דקות, ואכיפה בנת"צים, כלומר מתן עדיפות לאוטובוסים בתחבורה הציבורית בנתיבים ייעודיים ובנתיבי תחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: אני רוצה לסבר את אוזנכם שבעיית התדירות, האכיפה בנת"צים והמחירים של התחבורה הציבורית אלה דברים שאנחנו מדברים עליהם שנים, על מנת לשפר את התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: קמתי בבוקר וקראתי את הידיעה וחשבתי: אולי סוף-סוף מטרופולין גוש-דן צועדת אל עבר הפעלת תחבורה ציבורית יעילה וטובה.

קארין אלהרר: אופטימיות, תמר, אופטימיות.

תמר זנדברג: אלא מה, חבל שזה קורה רק כאשר יש העבודות לרכבת קלה, שבאמת הולכות לשבש שיבוש מוחלט, אבל אולי יש כאן הזדמנות, סוף-סוף, במסגרת האתגר הזה להפעיל את התחבורה הציבורית בצורה טובה בלי קשר לרכבת הקלה.

תמר זנדברג: חשבנו, חלמנו, תהינו, והנה הגיעה תשובת השר.

תמר זנדברג: מה הייתה תשובת שר התחבורה?

תמר זנדברג: תקומו שעה קודם.

תמר זנדברג: לא, אני שואלת אתכם – תקומו שעה קודם.

תמר זנדברג: הרי אם היינו יכולים לקום שעה קודם על מנת להימנע מהפקקים החריפים שכבר היום יש בכניסות וביציאות מגוש-דן, לא היינו עושים את זה?

יצחק כהן: הבעיה שכולם יקומו שעה קודם.

תמר זנדברג: אנחנו אנשים עד כדי כך לא רציונליים?

תמר זנדברג: ומה, בתי-הספר ייפתחו שעה קודם, וכולם יקומו שעה קודם ויעמדו בפקקים של שעה קודם?

תמר זנדברג: הרי לא מדובר בהצעה רצינית, וברור גם שלא מדובר בהיערכות רצינית.

תמר זנדברג: ואני רוצה להזכיר שמדובר כבר עכשיו על תוכניות שמדברות על חמש, שש או שבע שנים, וכאמור, התוכנית הזאת היא כבר משנות ה-70, אז אנחנו לא יודעים עוד כמה זמן זה באמת ייקח.

תמר זנדברג: זה גם יכול, כמו שאנחנו יודעים בישראל, להתארך מעבר לכך.

תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את השניות האחרונות כדי לומר בנימה רצינית: יש כאן הזדמנות אמיתית; הזדמנות לצעוד לקראת תחבורה ציבורית טובה, מתפקדת, עם אוטובוסים, בתדירות צפופה, שנוסעים בנתיבים ייעודיים ובאמת מהווים תחליף אמיתי לרכב הפרטי.

תמר זנדברג: צריך לנצל את הרגע הזה, במקום לגרור את גוש-דן לעוד שנים ארוכות של כאוס ותוהו ובוהו.

תמר זנדברג: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

יצחק כהן: הרב.

נורית קורן: הרב.

נורית קורן: ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק כהן: היית חייב לעכב את הדיון.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, ערב טוב.

יואל חסון: – – – באופוזיציה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון, אל תפריע, בבקשה, לכבוד הרב.

מנחם אליעזר מוזס: אגב, נדמה לי – תקן אותי, סגן מזכירת הכנסת, מר נאזם – אם אין שר שמשיב, אני יכול לעמוד ולדבר עד הבוקר, נכון?

נורית קורן: זה לא מופיע בתקנון.

נורית קורן: לא מופיע, אבל אנחנו עשינו איזשהו הסכם.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, אני לא אדבר יותר משלוש דקות.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, במסגרת האי-היערכות ההולמת לקראת העבודות על הרכבת הקלה בתל-אביב, אני חושב שיש בראש ובראשונה לשים לב לבעלי העסקים שבתוואי הרכבת, אשר יצטרכו להתמודד עם המצב שנוצר מבחינה כלכלית.

מנחם אליעזר מוזס: אני מכיר אישית סוחרים, בעלי חנויות מירושלים, אשר עברו סבל בל-יתואר, מכל הבחינות, עקב העבודות בירושלים, ועד היום המשפחות האלה קוראות לזה "רכבת הקללה".

מנחם אליעזר מוזס: אני חשבתי ששר התחבורה יהיה כאן, ורציתי רק לומר לו מה קורה אצלו בתחבורה, ולא ברכבת הקלה.

מנחם אליעזר מוזס: הבוקר חוויתי חוויה כלל לא נעימה.

מנחם אליעזר מוזס: תשמעו סיפור מדהים.

מנחם אליעזר מוזס: נסעתי לקבל את נכדותי בנתב"ג.

מנחם אליעזר מוזס: המטוס נחת ב-06:40, ושעה לאחר מכן – אין יוצא מאולם הנכנסים.

מנחם אליעזר מוזס: נכנסתי פנימה, ואני מוצא ציבור ענק שהגיע מניו-יורק, מקנדה, מבנגקוק, עייף מנסיעה כה ארוכה, אובד עצות.

מנחם אליעזר מוזס: מה קרה?

מנחם אליעזר מוזס: סבלי המזוודות אשר אמורים לפרוק אותן מהמטוס למסוע, החליטו על שביתה פתאומית, ללא התראה, והתוצאה הייתה מאות אנשים שממתינים ללא פתרון, חסרי אונים, ללא מטענם.

מנחם אליעזר מוזס: ובקרב הציבור – תשמעו את המשך העניין, גברתי היושבת-ראש – משפחה שלמה שהגיעה לחתונה משפחתית שתתקיים הערב.

מנחם אליעזר מוזס: הם פשוט התייפחו כאשר שמעו שאולי מחר יוכלו להגיע ולקבל את מזוודותיהם ואת מטענם.

מנחם אליעזר מוזס: רק תתארו לעצמכם איזו הרגשה זו לקראת שמחתם.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע מי צודק בשביתה ובכלל מה הרקע לשביתה, אבל מכאן ועד להעניש את ציבור הנוסעים המגיעים לתומם?

מנחם אליעזר מוזס: זו קבלת הפנים שלהם כשהם מגיעים כאן לארץ?

יואל חסון: אדוני, מה זה קשור לדיון?

מנחם אליעזר מוזס: מה?

יואל חסון: מה זה קשור לדיון?

מנחם אליעזר מוזס: אם זה לא נוגע ללבך שהערב יש חתונה ואין להם את המזוודות ואין להם את הביגוד, משפחות שלמות, אז באמת זו שאלה.

מיקי לוי: – – – שר התחבורה – – –

יואל חסון: אז שהשר יביא אותן על הגב שלו?

מנחם אליעזר מוזס: אני חשבתי ששר התחבורה יהיה, ורציתי שידע מה שקורה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוזס, על-פי התקנון אתה יכול להגיד מילה אחת בקשר לנושא, ולדבר על הירח.

מיקי לוי: מה הבעיה?

מנחם אליעזר מוזס: נכון, בדיוק.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לשבח באותה הזדמנות את מנכ"ל הרשות, מר יעקב גנות, שפניתי אליו והסברתי לו במה מדובר.

מנחם אליעזר מוזס: תשמעו, הוא איש עם לב; מייד נכנס לתמונה ועזר בכל לבו להחריג את מטוס הנוסעים שעליו היו בעלי השמחה, ואכן הפנו עובדים והפריקה בוצעה מיידית.

נורית קורן: נא לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה היה קורה אילו לא הייתי שם?

מנחם אליעזר מוזס: השביתות הפתאומיות האלה חייבות להיפסק.

מנחם אליעזר מוזס: אי-אפשר להשתמש – – –

יואל חסון: בהכול אשמה הטכנולוגיה, שחבר הכנסת מקלב אחראי עליה.

יואל חסון: הטכנולוגיה.

יואל חסון: חבל שאתה לא פונה אל הטכנולוגיה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון, תן לו לסיים, ואחר כך – – –

מנחם אליעזר מוזס: תן לי משפט סיום.

נורית קורן: תן לו לסיים, חבר הכנסת יואל חסון.

נורית קורן: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: יואל, אי-אפשר להשתמש בנוסעים כבני-ערובה לצורך מאבק, צודק ככל שיהיה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

נורית קורן: תודה גם לך.

יואל חסון: אדוני, גם לעובדים יש זכויות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל לא על חשבון האנשים האלה.

נורית קורן: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

נורית קורן: ואחריה – חבר הכנסת יואל חסון.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – אין פה חברות – והפתעה: אין פה גם שרים, אז אני לא יכולה לברך אותם.

קארין אלהרר: בפעם המי-יודע-כמה ממשלת ישראל, הלא-טובה, מתעלמת מהכנסת.

קארין אלהרר: הכנסת לא מספיק טובה בשבילם, ולפקח עליהם אי-אפשר, אז אני מציעה, חברים יקרים: בואו נחזיר את המפתחות ונלך הביתה, כי אין לנו מה לעשות פה.

קארין אלהרר: תראו, בשבוע האחרון התבשרנו שב-2 באוגוסט, הוא יום המפץ הגדול, יחלו בשעה טובה העבודות לבניית התוואי של הרכבת הקלה.

קארין אלהרר: לכאורה בשורות מצוינות, חיכינו להן כמעט אלפיים שנים.

קארין אלהרר: אבל יחד עם זאת, אין שום היערכות ושום דבר.

קארין אלהרר: דיברו פה על איך נגיע בבוקר.

קארין אלהרר: אז כמובן שאיך קוראים לו?

קארין אלהרר: מנכ"ל "נתיבי תחבורה עירוניים", מר יהודה בר-און, כתב איזה מדריך – איך יתנייד הישראלי בזמן הבנייה של הרכבת, בניית התוואי; נקרא לזה "המדריך לשורד המתחיל".

קארין אלהרר: הוא אמר: על הנהגים לצאת שעה מוקדם יותר בעת נסיעה לתל-אביב או בתוכה.

קארין אלהרר: אז אמרה חברתי חברת הכנסת זנדברג: לא המצאת שום דבר; אם היה אפשר, היינו עושים את זה קודם.

קארין אלהרר: אבל נעזוב את זה שאין באמת דרך להגיע, ונעזוב את זה שהפקקים יחנקו את כולם.

קארין אלהרר: אני רוצה לתאר לכם מה הולך להיות בתוך העיר תל-אביב.

קארין אלהרר: כי בואו לא נשכח: תל-אביב זו העיר הגדולה של העסקים, אבל יש גם אנשים שגרים שם, ויש אנשים שצריכים להתנייד שם.

קארין אלהרר: חשבנו על מה יקרה לנגישות בעיר כשכל הרחובות יהיו עמוסים במלט ובחפירות ובאזורים סגורים ובמדרכות לא פנויות?

קארין אלהרר: מישהו חשב על זה?

קארין אלהרר: לא, מה זה משנה?

קארין אלהרר: ימצאו את הדרך.

קארין אלהרר: אז אולי ל"שאטלים" הם דאגו, ואולי חניונים הם יבנו – אבל איך בדיוק אמורים להתנהל בעיר, גברתי היושבת-ראש?

קארין אלהרר: אתמול שמעתי את נציג עיריית תל-אביב, שדיבר על זה שבתל-אביב יש מיליון יוֹממים, שזה אומר שמיליון אנשים באים ומבקרים בתל-אביב.

קארין אלהרר: בשבוע.

קארין אלהרר: איפה יתניידו המיליון האלה?

קארין אלהרר: עכשיו, תראו, זה לא איזה רחוב צדדי בתל-אביב; אני מסתכלת על רשימת הרחובות: אלנבי, קרליבך, יהודה הלוי, נחלת בנימין – אנחנו מדברים על רחובות מאוד מרכזיים.

נורית קורן: נא לסיים.

קארין אלהרר: בסוף, איפה נשים את האנשים?

קארין אלהרר: נגיד להם "תלכו הצדה ותחזרו כשזה ייגמר"?

קארין אלהרר: ויש עוד נקודה, ובזה אני אסיים, גברתי, למרות שאת יודעת, אין פה שר, אבל הנקודה באמת חשובה.

קארין אלהרר: אומרים שזה יסתיים ב-2021.

קארין אלהרר: עכשיו, בואו – אנחנו בישראל.

קארין אלהרר: אז אומרים.

קארין אלהרר: ואם זה לא יסתיים?

קארין אלהרר: אז אנחנו דנים את כל האזרחים שרוצים להגיע לתל-אביב להשבתה כללית עד שזה יסתיים?

קארין אלהרר: זה הרי לא יסתיים בזמן.

קארין אלהרר: לסיכום, אין שום תוכנית, אין שום הבנה של הקשיים שהולכים להערים על האזרחים, אבל העיקר: יש תוכנית לרכבת קלה.

קארין אלהרר: תודה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים הנעדרים – בעי"ן, כמובן – את יודעת, אני רוצה לומר, גברתי היושבת-ראש, קודם כול, שאפו.

יואל חסון: לא קל להיות סגן יושב-ראש ולנהל ישיבה.

יואל חסון: גם אני עכשיו עמית שלך, גם אני סגן יושב-ראש, ובאמת שאפו.

יואל חסון: המציאות היא לא פשוטה עבור סגן יושב-ראש, למצוא את עצמו בסיטואציות שהן בעייתיות.

יואל חסון: אבל אני רוצה לומר לך משהו.

יואל חסון: את יודעת, אני אומנם צעיר, אבל זו הקדנציה השלישית שלי בכנסת.

יואל חסון: ואני הייתי בקואליציה וגם הייתי באופוזיציה.

יואל חסון: אז קודם כול, זה גלגל, זה קורה.

יואל חסון: ואני מאחל לך להיות כאן הרבה שנים – –

נורית קורן: זה גלגל לכל – – –

יואל חסון: – – באמת, הרבה שנים, וגם יום אחד להיות באופוזיציה.

יואל חסון: זאת חוויה מתקנת וחשובה.

יואל חסון: אבל בסוף כולנו חברי כנסת.

יואל חסון: וכולנו בסוף קודם כול חברי כנסת, לפני שאנחנו שרים, לפני שאנחנו יושבי-ראש ועדות או סגני יושבי-ראש או כל דבר.

יואל חסון: אנחנו קודם כול חברי כנסת.

יואל חסון: והבית הזה וההשפעה שלו והכוח שלו זה מעבר לקואליציה ואופוזיציה.

יואל חסון: ואני באמת חושב, גברתי היושבת-ראש, שכדאי וראוי – וגם כדאי שנעלה את זה שנינו בנשיאות הבאה ביום שני – – –

נורית קורן: אנחנו נעלה את זה.

יואל חסון: בלי קשר לאן אנחנו שייכים, אסור לנו לאפשר מציאות שבה מתקיים דיון במליאת הכנסת ושולחן הממשלה ריק.

נורית קורן: לא רק זה – גם חברי הכנסת.

נורית קורן: גם חברי הכנסת.

יואל חסון: את יודעת מה?

יואל חסון: חברי הכנסת, יש לנו גם אירוע במקביל, את יודעת, עכשיו, ויכול להיות שחלק מחברי הכנסת נמצאים באירוע, אבל – – –

נורית קורן: גם השרים שם, בטוח.

יואל חסון: גם השרים, אבל לממשלה חייב להיות כאן תורן.

יואל חסון: בכל זאת, הבית הזה הוא הפיקוח על הממשלה, ומהבית הזה הממשלה יצאה, וזאת חובתנו, בלי קשר לאופוזיציה וקואליציה, לשמור על הכוח של הבית הזה, שהוא נציג של הריבון, שזה הציבור הישראלי.

יואל חסון: ולכן זה חשוב וזה בא באמת מדם לבנו.

יואל חסון: זה לא בא רק מאיזה עניין של קואליציה–אופוזיציה.

יואל חסון: ואת יודעת מה?

יואל חסון: אני גם הייתי יושב-ראש קואליציה, ואני יודע גם מה זה האתגר הזה להיות יושב-ראש קואליציה, תאמיני לי, לא תפקיד שצריך לרוץ אליו.

יואל חסון: אבל גם כשאתה יו"ר קואליציה, אם יש לך את ההבנה שהבית הזה בסוף צריך להתנהל, איך שאני מכיר את צחי הנגבי, אם הוא היה יודע בזמן אמת שזה המצב, הוא לא היה נותן לזה לקרות, אני בטוח.

יואל חסון: כי הוא מבין את החשיבות של הבית הזה.

נורית קורן: לצערי, בגלל שיושב-ראש הכנסת לא פנוי כרגע, אז לא יכולנו לפנות אליו גם כן.

נורית קורן: ופנינו, וזאת הייתה ההנחיה, להמשיך את הדיון.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: אנחנו לפחות הרווחנו מזה שאנחנו נביא את הנושא הזה לדיון בוועדת הפנים.

יואל חסון: אני משער שזו תהיה ועדת הפנים, נכון?

יואל חסון: או כלכלה?

נורית קורן: נדמה לי שיש דיון בכלכלה.

יואל חסון: כלכלה.

יואל חסון: בסדר, כלכלה.

יואל חסון: אני רוצה רגע להתייחס לנושא.

יואל חסון: קודם כול, תראו, חברי חברי הכנסת, יש התחלה, התנעה, לראשונה, סגן השר, של הקמת רכבת תחתית בתל-אביב.

יצחק כהן: אתה מברך על זה.

יואל חסון: בוודאי, חד-משמעית.

מיקי לוי: מה אתה עושה פה?

יצחק כהן: – – –

יואל חסון: לא, אנחנו לא רגילים לנוכחות של הממשלה, אדוני.

נורית קורן: יואל, קצת בזבזנו את הזמן.

נורית קורן: תשתדל להתמקד, בבקשה.

נורית קורן: בסדר?

נורית קורן: אני אתן לך עוד דקה, אבל בבקשה.

יואל חסון: לא, תני לי את שתי הדקות, שאני אדבר על הנושא הזה.

יואל חסון: אני באמת אומר, יש כאן בשורה שאולי, אני מקווה, ב-2 באוגוסט יחלו בחפירות, תתחיל העבודה, תסתיים במועד, כפי שהתחייבו.

יואל חסון: אני לא רוצה לתאר לי בכלל מה עלול לקרות אם העבודות האלה לא יסתיימו במועד או חס ושלום ייעצרו, איזה נזק יכול להיגרם לתושבי תל-אביב ולנכנסים לעיר.

יואל חסון: כולם מכירים את הסרט "תעלת בלאומילך".

יואל חסון: אתם זוכרים את זה, נכון?

יואל חסון: אז שלא נגיע למקום הזה, שלא נגיע לסצנות האלה מאותו סרט מיתולוגי.

יואל חסון: חברי דיברו כאן ונגעו בכל הנושאים.

יואל חסון: אין ספק שזה מצד אחד דורש היערכות, ואנחנו רוצים לוודא, והכנסת יש לה אחריות לוודא שהממשלה אכן נערכת לכל הליקויים, השינויים, ההשפעות שהולכות להיות על ההתנהלות בתוך העיר תל-אביב כמרכז העסקים של מדינת ישראל, וגם עבור התושבים.

יואל חסון: חברי נגעו בנושא הזה, אבל אני רוצה לגעת בנקודה אחרת, וטוב שאתה כאן, אדוני סגן שר האוצר.

יואל חסון: אני, מעבר לדאגה על העיר פתוחה או סגורה, ועל הפקקים וכיוצא בזה, אני דואג לעסקים הקטנים, ואני דואג לאותם עסקים שנמצאים באזורים הללו – –

נורית קורן: יואל, נא לסיים.

יואל חסון: – – שנמצאים באזורים הללו של החפירות, באזורים האלה של העבודות.

יואל חסון: אנחנו יודעים בוודאות שעסקים שלמים, רחובות שלמים, הולכים להפוך להיות למעשה רחובות רפאים.

יואל חסון: אף אחד לא יעבור בהם, לא ייכנס בהם.

יואל חסון: מסעדות, בתי-קפה, חנויות, שהם לאורך האזורים האלה, למעשה יחדלו מלתפקד.

יואל חסון: אני מבקש ממך, אדוני סגן השר, ואני שמעתי התייחסות של סמנכ"לית משרד התחבורה קרן טרנר בנושא הזה, שצריך חקיקה כדי לפצות, בפרויקטים כאלה, בעלי עסקים.

יואל חסון: בבקשה, אם צריך חקיקה, נקדם חקיקה.

יואל חסון: אבל לא יכול להיות מצב שבו עשרות, ויכול להיות גם מאות עסקים, בעיקר קטנים – –

נורית קורן: נא לסיים.

יואל חסון: – – הולכים להיפגע, גברתי, פגיעה קשה וחמורה מהעבודות הללו, והממשלה תתעלם כאילו זה כלום, כאילו זה הגיוני.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: תני לי עוד שנייה, בבקשה.

יואל חסון: תהיי קצת אדיבה.

נורית קורן: אבל כבר הוספתי לך יותר מהזמן.

יואל חסון: אני בדקתי גם – גברתי, אני גם בדקתי.

יואל חסון: יש יתרונות לסגן יושב-ראש – – –

נורית קורן: לא, לא.

יואל חסון: עוד דקה.

נורית קורן: אתה לא רוצה שיאשימו אותנו במשוא פנים.

יואל חסון: לא, לא, לא.

יואל חסון: חס וחלילה.

יואל חסון: אבל אני בדקתי בעולם, בדקתי בעולם.

יואל חסון: אני הולך להיכנס לנושא הזה, ואני בדקתי בעולם, ובמקומות אחרים, אכן במקומות בעולם, כשיש עבודות פיתוח – חוץ מסין, לא מדבר על זה – מפצים.

יואל חסון: ואני אפתיע אותך: גם בסין.

יואל חסון: אפילו בסין לא מפנים כמו בשמועות שהיו – מפנים ככה בלי להודיע.

נורית קורן: יואל.

יואל חסון: אז לכן, לסיכום, אני שמח שזה עובר לוועדה.

נורית קורן: אתה גם רוצה עוד סיכום?

נורית קורן: כבר אמרת.

נורית קורן: בבקשה, יואל.

יואל חסון: אני שמח שזה עובר לוועדה – –

נורית קורן: אתה לא רוצה שאני אסגור לך את המיקרופון.

יואל חסון: – – ובוועדה אנחנו נקפיד שיהיה פיצוי לבעלי העסקים המושפעים מהעבודות והחפירות.

יואל חסון: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ועכשיו חבר הכנסת מיקי לוי, הבעת דעה נוספת.

נורית קורן: אבל, מיקי, מהצד.

נורית קורן: הבעת דעה מהצד.

נורית קורן: דקה אחת לרשותך.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, פנו אלי הבוקר אנשי עסקים בעקבות – אני מברך גם את שר התחבורה על המיזם הזה, ואני באמת מאמין בכוחו להזיז את זה ולעמוד ביעדים ובזמן.

מיקי לוי: אבל פנו אלי הבוקר בעלי עסקים מאוד מאוד מודאגים, וכן פנה אלי ירון גינדי, שהוא יושב-ראש לשכת יועצי המס, שמטפל בעסקים קטנים.

מיקי לוי: יועצי המס מטפלים בעסקים קטנים.

מיקי לוי: הם מאוד מודאגים.

מיקי לוי: אני בדקתי את הנושא הזה, ואין שום התייחסות לעסקים קטנים ובעלי מסעדות לאורך כל תוואי הדרך של הרכבת הקלה.

מיקי לוי: אני מכיר היטב את המיזם הזה מירושלים, כמה צרות, כמה זמן הוא לקח, ובדקתי גם בעולם.

מיקי לוי: חברות שחפרו וביצעו עבודות מן הסוג הזה בעולם, בתוך ההסכם, אותה מדינה שחתמה אתה את ההסכם, אותה עיר, היה סעיף שבו אמור היזם להתייחס אל בעלי העסקים הקטנים ולפצות אותם.

נורית קורן: נא לסיים.

מיקי לוי: מדובר במאות או בעשרות מאות של בעלי עסקים ומשפחות שעלולים להתמוטט ולאבד את מקור לחמם.

מיקי לוי: אני מבקש להביא את זה לתשומת לבו של שר התחבורה.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר, יש נגיעה של עסקים קטנים גם לאוצר.

מיקי לוי: מוטב יהיה אם תקיימו על זה דיון רציני, איך ניתן לפצות את אותם בעלי עסקים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו נצביע עכשיו כדי להעביר את זה לוועדה.

קריאות: כלכלה.

נורית קורן: רגע, חברים.

נורית קורן: אנחנו נרשום אחר כך.

נורית קורן: בבקשה, תצביעו בעד.

נורית קורן: בעד.

נורית קורן: בעד כלכלה טובה.

נורית קורן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

נורית קורן: תוצאות: בעד – 4, אין נגד, אין נמנעים.

נורית קורן: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכלכלה.

נורית קורן: דוח מצב המדינה 2015 של מרכז טאוב

נורית קורן: נעבור לנושא הבא: דוח מצב המדינה 2015 של מרכז טאוב, הצעות מס' 546, 573, 594 ו-599.

נורית קורן: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

נורית קורן: ואני מודה לך מאוד שאתה כאן.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

נורית קורן: יואל, תעשה טובה ותישאר.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: יואל, לך.

מיקי לוי: אני רוצה לדבר – – –

יואל חסון: – – –

מיקי לוי: לא, זה בסדר.

מיקי לוי: אני רוצה לקבוע שיא גינס.

יואל חסון: לא, זה קרה פה.

נורית קורן: זה קרה כבר.

נורית קורן: בטח היה מישהו שנאם לבד.

יואל חסון: ברור שזה קרה פה.

יואל חסון: אפילו היה מצב שסגן יושב-ראש היה לבד.

יצחק כהן: יכולנו לעשות איזה – – –

מיקי לוי: גם נכון, איציק.

מיקי לוי: אם הייתי יודע – אני, להערכתי – חשבתי שהיום הביטול – הוא ביקש לסגור את המליאה ב-19:00, וזה לא יגיע אלי.

נורית קורן: נכון.

מיקי לוי: אבל קטונתי.

נורית קורן: בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, ידידי חבר הכנסת חסון – נורא קל לבוא ולהגיד שמות, כי אין חברי כנסת אחרים – כנסת נכבדה, ובכל זאת, לפני כמה שבועות ביקרתי במרכז טאוב ואני עומד אתו בקשר.

מיקי לוי: מה עוד שבתפקידי הקודם גם הייתי עם המכון בקשר על בסיס קבוע, כמעט מדי חודש.

מיקי לוי: גם במשרדי הקודם, משרדך הנוכחי, קיימנו דיונים מאוד מאוד משמעותיים בקשר לכלכלה הישראלית.

מיקי לוי: מרכז טאוב הוא מכון מאוד מאוד מכובד.

מיקי לוי: יש בדוח שהם הפיקו, הדוח שמתייחס לשנים 2005–2011, נתונים רבים ומאוד מאוד חשובים.

מיקי לוי: אחד הנתונים מתייחס ליוקר המחיה ועליית מחירי המזון.

מיקי לוי: הדוח מראה בצורה ברורה כי בשנים 2005–2011, שנת המחאה החברתית, הייתה עלייה בכל מוצרי המזון בשיעורים של עשרות אחוזים בהשוואה למדינות ה-OECD.

מיקי לוי: הפער העצום, כך לדוגמה, שבעוד בשר ועופות עלו בישראל ב-2005 כ-8% פחות מה-OECD, בשנת 2011 מחיריהם עלו כ-21% יותר מהממוצע ב-OECD.

מיקי לוי: ואני הייתי שמח אם הדוח הזה היה גם מתייחס ל-2012, 2013 ו-2014.

מיקי לוי: אבל לא כך הוא, הוא עד 2011.

מיקי לוי: אותו דבר גם קרה למוצרי החלב, הביצים, המשקאות הקלים, כל מצרכי המזון.

מיקי לוי: מדובר בנתונים מדהימים שמאששים את מה שכולנו הרגשנו בכיס.

מיקי לוי: בסך הכול, אם בשנת 2005 מוצרי המזון בישראל היו זולים בכ-16% לעומת מדינות ה-OECD , תוך שש שנים בלבד, מוצרי המזון בישראל עלו והתייקרו, והפכו את ישראל, ב-2011, ליקרה יותר ב-19% לעומת מדינות ה-OECD.

מיקי לוי: כשבאים לבדוק מדוע זה קורה, ישנם אלמנטים שהדוח מתייחס אליהם, שגם אותם כולנו מכירים היטב: ריכוזיות גבוהה, ולשמחתי קצת טיפלנו בה בקדנציה הקודמת, וכן חוסר תחרות והעלאת מחירים בצורה בלתי פרופורציונלית.

מיקי לוי: לדוגמה: בהנעלה והלבשה אחוז היבוא עלה בין 2005 ל-2011 מ-30% ל-70%.

מיקי לוי: בתחום המזון אחוז היבוא עלה באחוזים בודדים וכמעט לא השתנה.

מיקי לוי: רוצה לומר: צריך לפתוח את שוק היבוא לתחרות.

מיקי לוי: החסמים, שאת חלקם פתרנו, לייבוא מזון ושיעורי הייבוא הנמוכים, השאירו את החברות המקומיות, שמייצרות בצורה ריכוזית את רוב המזון בארץ, כמעט ללא תחרות, ואפשרו להן להעלות עוד ועוד את המחירים.

מיקי לוי: מה עוד שעל-פי הדוח היבוא נמוך עוד יותר דווקא בקבוצות המזון.

נורית קורן: נא לסיים.

מיקי לוי: בדיור – תהליך הבנייה שהוחל בשנים האחרונות והתהליכים שאתם מובילים עכשיו, אני מברך עליהם.

מיקי לוי: אני מקווה שהם יפתרו, למרות שהדוח מדבר על 2011, מ-2005 עד 2011, ומדבר על הביורוקרטיה.

מיקי לוי: ראוי כי תבדקו את הדוח ותקראו אותו.

מיקי לוי: ניתן ללמוד בו רבות כיצד לפתור את הבעיה.

נורית קורן: נא לסיים.

מיקי לוי: הנקודה האחרונה נוגעת – –

נורית קורן: חשבתי שסיימת.

מיקי לוי: – – למיסוי ולכלכלה השחורה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ידידי סגן שר האוצר איציק כהן, שנינו יודעים מה טיבה.

מיקי לוי: עשיתי רבות בכנסת הקודמת.

מיקי לוי: הגבייה של המסים – מעבר ליעד.

מיקי לוי: בשנה הקודמת היא הגיעה ל-4.4 מיליארד.

מיקי לוי: בחציון הזה, על-פי הפרסומים, ואיני מצוי בנתונים המדויקים של רשות המסים כמו בעבר, כ-5.5 מיליארד שקל במחצית הראשונה.

מיקי לוי: ראוי שיגזרו משם גם את נתוני הכלכלה השחורה, ותובילו המשך מאבק ולחימה ללא חת וללא גבולות בכלכלה השחורה.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת.

מיקי לוי: אני ממליץ ומבקש להעביר את הדיון הזה בדוח טאוב – –

אורי מקלב: כספים.

מיקי לוי: – – לוועדת הכלכלה.

מיקי לוי: זה דוח מאוד מאוד כבד.

מיקי לוי: סליחה, לוועדה הכספים.

יצחק כהן: לעבודה.

אורי מקלב: – – –

מיקי לוי: אני טעיתי.

מיקי לוי: אני סיכמתי עם חבר הכנסת גפני, שגילה עניין רב בעניין הזה, כי הוא יקדיש כשעה וחצי לעניין הזה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, לסיים.

מיקי לוי: אני אודה לך אם תאפשר את זה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: יואל, אתה לא הולך.

יואל חסון: הממשלה לא מכבדת אותי – אני לא מכבד אותה.

יצחק כהן: אבל אני – מיקי, כשאתה יורד מהדוכן, תעשה טובה ותתאים לי אותו.

יצחק כהן: זה לא יכול להיות.

יואל חסון: מדובר בסגן שר מקצועי לעילא ולעילא.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, א.

יצחק כהן: אני מודה לכם על שנשארתם בשעה כל כך מאוחרת לשמוע את הדיווח כיצד מתמודדים עם הנתונים החמורים שמרכז טאוב פרסם.

יצחק כהן: אבל לגבי הנושא הקודם – אני גם זוכר את סלילת הרכבת הקלה בירושלים.

יצחק כהן: כל רחוב יפו וכל שוק מחנה-יהודה, ואיזה צער גדול היה לעסקים שם.

יצחק כהן: אבל מה?

יצחק כהן: היום הם פורחים.

יצחק כהן: הם קיבלו פיצוי בחזקת 100.

יצחק כהן: כולם מבסוטים ומברכים את הקדוש-ברוך-הוא שנתן להם את הדבר היפה הזה, את הרכבת הקלה.

אורי מקלב: ראשיתה מצער ואחריתה ישגה מאוד.

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: ראשיתה מצער ואחריתה ישגה מאוד.

יואל חסון: זה לא כל כך אותו דבר.

יצחק כהן: גם העסקים הקטנים בתל-אביב, תאמין לי, ערכם יעלה עשרות מונים כשהרכבת תתחיל לפעול.

יואל חסון: אבל, שם זו רכבת תחתית, וכאן זה רכבת עילית.

יואל חסון: בוא ונדבר – – –

יצחק כהן: לא משנה, אבל יש שם תחנות בתוואי.

יצחק כהן: על כל פנים, זה ישביח.

יצחק כהן: זה ישביח.

מיקי לוי: רק 11 קילומטר.

יואל חסון: תחתית?

מיקי לוי: תחתית מתחת לדיזנגוף, והשאר – עילית.

יצחק כהן: זה ישביח.

יצחק כהן: אגב, את רחוב בן-יהודה סוגרים ביום 2 באוגוסט, אבל אחרי זה, זה כבר יפרח.

יצחק כהן: על כל פנים, אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת מיקי לוי שהעלה את הנושא הזה.

יצחק כהן: זה נושא מאוד חשוב, רק חבל שיש לנו כל כך הרבה מאזינים – אבל בבתים מאזינים לנו.

יצחק כהן: בהצעת הדיון על רקע הדוח "תמונת מצב המדינה 2015" שפורסם על-ידי מרכז טאוב עלו טענות רבות ומגוונות המתייחסות להיבטים רבים בכלכלה הישראלית, כגון אי-שוויון, יוקר המחיה, הישגים בבתי-ספר ועוד ועוד טענות.

יצחק כהן: גברתי, מפאת קוצר היריעה, נתייחס אל הטענות בקצרה.

יצחק כהן: חסמי הייבוא על מוצרי מזון: משרד האוצר, בין השאר על רקע מסקנות ועדת טרכטנברג וועדת קדמי, פועל רבות להסרת מגבלות סחר בתחום המזון.

יצחק כהן: בהקשר זה בוצעו מספר פעולות מרכזיות בתקופה האחרונה: א.

יצחק כהן: הרפורמה בייבוא מזון רגיל, הנקראת רפורמת הקורנפלקס – הצעת החוק האמורה, שאושרה לאחרונה בוועדת השרים לחקיקה, מסדירה את הליך הייבוא של המזון הרגיל על-ידי אימוץ מודל פיקוח הנהוג באירופה.

יצחק כהן: חוק זה, אם יאושר, בעזרת השם, יקטין את הנטל הביורוקרטי על יבואנים, יגביר את האפשרות לביצוע ייבוא מקביל ויזרז את שחרור הסחורה מהנמלים; ב.

יצחק כהן: הגדלת מכסות יבוא והורדת מכסים בשוקי הבשר והחלב – צעד שכבר הוביל לירידת מחירים.

יצחק כהן: כך, בשוק הגבינות הצהובות מוצע כרגע מוצר שמחירו נמוך ב-30% מהמחיר המפוקח בשוק זה.

יצחק כהן: לגבי השאלה על עלויות החזרי ההלוואות והמשכנתאות, ראשית יש לציין כי סביבת הריבית הנמוכה מורידה באופן משמעותי את תשלומי המשכנתה למשקי-הבית.

יצחק כהן: עם זאת, על מנת להוריד את העלות החודשית לבעלי המשכנתאות עוד יותר, יש להתמקד בהורדת מחירי הדיור.

יצחק כהן: משרד האוצר הגדיר את הורדת מחירי הדיור כיעד מרכזי לשנים הקרובות.

יצחק כהן: המשרד נוקט שורה ארוכה של צעדים משמעותיים שמטרתם להוריד את מחירי הדיור בישראל.

יצחק כהן: בתוך כך אישרה השבוע הכנסת את העלאת מס הרכישה, וקבינט הדיור אישר שורה של החלטות.

יצחק כהן: לגבי ההתלכדות של חברי הכנסת, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, כשהצביעו פה אחד, זה רק מראה כמה הנושא הזה חשוב ונמצא בראש סדרי העדיפויות.

יצחק כהן: קבינט הדיור אישר שורה של החלטות בצד ההיצע, כגון שיווק קרקעות במחירם מופחתים לזוגות הצעירים, המרה של דירות המשמשות למשרדים למגורים, הקלה בהליכי פדיון קרקע לטובת קיצור זמן שיווק הקרקעות, תוכנית לעידוד בנייה מהירה ועוד ועוד ועוד.

יצחק כהן: לגבי מה שהעלית, ידידי חבר הכנסת מיקי לוי, אי-שוויון בהישגים לימודיים בבתי-הספר: משרד האוצר רואה חשיבות רבה בצמצום הפערים בין אוכלוסיות במערכת החינוך.

יצחק כהן: משרדי החינוך והאוצר הובילו יחדיו תוכנית להקצאת שעות ביסודי ובחטיבות הביניים באופן דיפרנציאלי.

יצחק כהן: נוסף על כך, המשרדים הכריזו לאחרונה על רפורמה בסייעת שנייה בגני-ילדים עם מעל 29 ילדים אשר מתוקצבת באופן דיפרנציאלי בהתאם לחוזק הכלכלי של הרשות.

יצחק כהן: אני מקווה שהעיקרון הזה של התקצוב הדיפרנציאלי ינוע לאורך כל השדרה: גם תקציבי חינוך וגם תקציבי רווחה וכל המצ'ינגים שהממשלה עושה עם הרשויות – שילכו לפי החוסן של כל רשות ורשות.

יצחק כהן: עוד נקודה שהעלית, אי-שוויון בהכנסות: האי-שוויון הגבוה בישראל הוא סוגיה כלכלית חשובה, ומשרד האוצר שם דגש על ההתמודדות אתה.

יצחק כהן: בהקשר זה, יש לציין את המגמה החיובית שנרשמה בשנים האחרונות של ירידה באי-שוויון הכלכלי לפני מסים ותשלומי העברה, זאת בניגוד למגמה העולמית.

יצחק כהן: בשנה האחרונה נרשמה ירידה גם באי-שוויון ובתחולת העוני אחרי מסים ותשלומי העברה.

יצחק כהן: עם זאת, ולמרות מגמה חיובית זאת, ישראל עדיין מדורגת גבוה-גבוה בהשוואה למדינות המפותחות מבחינת היקף האי-שוויון.

יצחק כהן: משום כך, משרד האוצר אינו קופא על שמריו וממשיך לקדם מדיניות להקטנת האי-שוויון.

יצחק כהן: כך, בתקציב שיוגש בקרוב לממשלה – ואתם תאשרו אותו כמו שאישרתם את ההעלאה במס רכישה, פה אחד – ייכללו מספר צעדים משמעותיים להתמודדות עם סוגיה זו, כגון תוספת לקצבת השלמת הכנסה לקשישים, תוכניות לטיפול ממוקד בעוני במשרדים החברתיים, שינוי מנגנון ההקצאה בין הרשויות המקומיות, כפי שאמרתי קודם, בינוי וסבסוד מעונות-יום, הכשרות מקצועיות ועוד.

יצחק כהן: היריעה קצרה והזמן קצר – –

נורית קורן: נכון.

יצחק כהן: – – זה נושא לסימפוזיון של יומיים, מה שהעלה חבר הכנסת מיקי, אבל אנחנו נסיים.

יואל חסון: יש קונצרט למעלה וסימפוזיון פה.

יואל חסון: בסדר.

יצחק כהן: אפשר להפוך.

נורית קורן: תכף.

נורית קורן: אני מזמינה את כולם להמשיך.

יצחק כהן: מעבר לכך, על-פי ההצעות לדיון, מרבית ההכנסות משכר דירה מגיעות לחמישונים העליונים.

יצחק כהן: ממצא זה אינו מפתיע, כיוון שבממוצע ככל שהשכר גבוה יותר כך גם החיסכון גבוה יותר, ועל כן ההשקעות והיקף הנכסים גבוהים יותר.

יצחק כהן: כלומר, רק טבעי הוא ששיעור גדול יחסית של הנדל"ן להשקעה הוא בבעלות החמישון העליון, ומכאן שגם שיעור גדול של ההכנסות משכירות ינותב לחמישון זה.

יצחק כהן: מעבר לכך, אין לעובדה זו השפעה משמעותית על האי-שוויון בישראל, כיוון שגם בתרחיש אלטרנטיבי – שבו משקי-הבית מהחמישון העליון היו משקיעים את חסכונותיהם באפיקי השקעה אלטרנטיביים, כמו למשל בשוק המניות, אשר היו מניבים תשואה זהה – התוצאה מבחינת ההכנסות, ההוצאות והאי-שוויון במשק הייתה זהה.

יצחק כהן: אני חושב שהנושא חשוב מאוד.

יצחק כהן: לדעתי, הניתוח הוא ניתוח מדעי, הרב מקלב.

יצחק כהן: הייתי מעביר את זה לוועדת המדע.

מיקי לוי: סיכמתי עם יושב-ראש ועדת הכספים שהוא יקדיש לזה שעה וחצי.

יצחק כהן: קיבלת.

יצחק כהן: תודה רבה לכם.

יצחק כהן: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון, לחבר הכנסת מיקי לוי, לחבר הכנסת הרב מקלב, ליושבת-ראש, למזכיר הכנסת, על הסבלנות ועל ההתמדה בעבודת הכנסת.

יצחק כהן: תודה רבה, גברתי.

נורית קורן: תודה רבה לסגן שר האוצר יצחק כהן.

יצחק כהן: ולרשמות, שעושות עבודה נפלאה – לא רק אלה שיושבות פה; גם אלה שבקומה החמישית.

יצחק כהן: תודה.

נורית קורן: כל הכבוד לכן.

נורית קורן: אתן צודקות.

נורית קורן: בלעדיכן לא היינו יכולות לעשות את כל היום כמו שצריך.

נורית קורן: אתן עושות עבודה ראויה.

נורית קורן: עכשיו נעבור להצבעה.

נורית קורן: סגן השר, אתה רוצה לשבת במקומך כדי שנצביע?

נורית קורן: אני אמתין.

נורית קורן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 5, אין נמנעים ואין מתנגדים.

נורית קורן: ההצעה לסדר-היום בעניין דוח מצב המדינה 2015 של מרכז טאוב, תועבר לוועדת הכספים.

נורית קורן: אני מבקשת שיירשם בפרוטוקול שאני רואה בחומרה ששר תורן לא היה במליאה, ולא אפשר לנו לקיים את הדיון כמו שצריך.

נורית קורן: היה נחסך מאתנו הדיון עם כל חברי הכנסת שרצו לממש את זכותם.

נורית קורן: אני מבקשת שיושב-ראש הכנסת ייתן את דעתו בעניין וינקוט צעדים בעניין.

נורית קורן: לא ייתכן ששר שהוא תורן ייעדר.

נורית קורן: תם סדר-היום.

נורית קורן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ב בתמוז התשע"ה, 29 ביוני 2015, בשעה 16:00.

נורית קורן: ישיבה זו נעולה.

נורית קורן: תודה.