ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 26, 2015-06-23 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום שלישי, ו' בתמוז תשע"ה, 23 ביוני 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח מבקר המדינה על תיעוד לאומי ביומטרי – תקופת המבחן.

נאזם בדר: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של פינלנד בדבר העסקה בשכר של בני-משפחה של חברי משלחת דיפלומטית או נציגות קונסולרית.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום, כידוע, יום הגנת הסביבה בכנסת, ומייד לאחר נאומים בני דקה נעבור לציון הנושא הזה במסגרת הצעות לסדר-היום וגם הצעות חוק לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בינתיים, כרגיל מדי יום שלישי – נא להצביע, מי שמעוניין להשתתף בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: רק לצורך ההרשמה הפעלתי את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני אזמין את חבר הכנסת יואב קיש לפתוח את הנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים יביאו לי את הרשימה.

יואב קיש: תודה לכבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו היום, חברים כמעט מכל סיעות הבית, החלטנו להקריא עדויות של לוחמים מ"צוק איתן".

יואב קיש: העדויות הן של ארגון שנקרא "האמת שלי".

יואב קיש: כל העדויות מתועדות, לא אנונימיות.

יואב קיש: האנשים, הלוחמים, עומדים מאחוריהן, מזדהים.

יואב קיש: החברים יקריאו כל אחד את העדות שלו.

יואב קיש: אני רוצה לציין שהייתה היענות רבה באמת מכל הסיעות, וזה גאווה גדולה – ש"ס, אגודה, הבית היהודי, ישראל ביתנו, הליכוד כמובן, המחנה הציוני ויש עתיד.

יואב קיש: אני בחרתי להגיד מילה אחת.

יואב קיש: הייתי שותף, בשנות המילואים הארוכות שלי, להרבה מאוד מבצעים ופעולות של חיל האוויר, כולל בלבנון וגם בגזרת עזה.

יואב קיש: אני יכול להגיד לכם ברמה האישית שלא היה מקום אחד שבו נעשתה עבירה של איזושהי תקיפה מכוונת כנגד בלתי מעורבים.

יואב קיש: לא רק זה, אם חיל האוויר היה פועל כמו חילות אוויר מערביים אחרים, שהם הסטנדרט – ארצות-הברית וככה – כמויות הנפגעים בצד השני היו עולות לאין ערוך.

יואב קיש: אנחנו חיל אוויר שגם מקפיד ונזהר על כל המטרות; בודק.

יואב קיש: ואני יכול להגיד לכם כטייס: אני הייתי סמוך ובטוח שכל מטרה קיבלה אישור, והיו לא מעט מקרים שגם חזרנו עם הפצצות ולא תקפנו, בדיוק מהסיבות האלה.

יואב קיש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל עטר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סעדי.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, אני שמח להיות ראשון הדוברים ביוזמתו של חבר הכנסת קיש.

דניאל עטר: אני רוצה לספר, ברשותך, את סיפורה של חטיבת גולני ב"צוק איתן".

דניאל עטר: אחד הדברים הבולטים במהלך "צוק איתן" היה הכניסה המאוחרת של חטיבת גולני ביחס לחטיבות האחרות – נח"ל, צנחנים, גבעתי וכדומה.

דניאל עטר: הסיבה נעוצה בכך שהיה חשש שאזרחים לא התפנו מהשכונה, למרות שצה"ל הפעיל את כל הנהלים הנדרשים.

דניאל עטר: ואת תוצאות הכניסה המאוחרת – והציניות שבה ה"חמאס" לוקח את האזרחים כבני-ערובה ודורש מהם להישאר בשטח, שהם הפכו אותו ליעדים מבוצרים, עם מטענים על פני השטח ובמנהרות.

דניאל עטר: אזרחים בשכונה נהרגו מהפעלת מטענים שהם לא ידעו על קיומם.

דניאל עטר: תאר לך שצה"ל הופך את נחל-עוז, נירים וכדומה ליעד מבוצר הכולל את תושביו.

דניאל עטר: כל אלה גרמו לחטיבת גולני להיכנס מאוחר ביחס לחטיבות אחרות ולאבד את גורם ההפתעה.

דניאל עטר: צה"ל כצבא מוסרי איבד את טובי בניו בגלל החשש להרג אזרחים שבהם משתמש האויב כמגן אנושי ומנצל את העובדה שצה"ל עושה הכול כדי לא לפגוע באזרחים.

דניאל עטר: כך היה במלחמת לבנון הראשונה, כאשר מחנות הפליטים הפכו לקרקע פורייה של ארגוני טרור, אשר הפכו פליטים חסרי כול לבני-ערובה: צה"ל כרז וביקש מהתושבים לצאת ורק אז נכנס אל המחנות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

דניאל עטר: סיימתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דניאל עטר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התקשר אלי ראש המועצה המקומית בכפר אבו-גוש, עיסא ג'אבר, ואמר לי דברים שנשמעו הזויים, אבל כנראה זו האמת.

אוסאמה סעדי: מדובר בירידה ממבשרת לכיוון תל-אביב, כשאתה רוצה להיכנס ימינה, אדוני היושב-ראש, לכפר אבו-גוש.

אוסאמה סעדי: כשעשו את המחלף הסירו את השלט "אבו-גוש", וכתבו רק שימינה – יש שני שלטים: קריית-ענבים ובית-נקופה; בית-נקופה היהודית, לא הערבית.

אוסאמה סעדי: ואז, כשאנשים מאבו-גוש ראו את זה הם פנו, וראש המועצה פנה לשר התחבורה ומנכ"לו וביקש להחזיר את השלט "אבו-גוש".

אוסאמה סעדי: הוא חשב שזה באקראי – במקרה, לא בכוונה תחילה.

אוסאמה סעדי: אבל מתברר שלא כאלה הם פני הדברים ומדובר, כנראה, בכוונת מכוון.

אוסאמה סעדי: השלט לא חזר עד היום, אדוני, למרות פניות חוזרות ונשנות של ראש המועצה של אבו-גוש.

אוסאמה סעדי: אני הגשתי הבוקר שאילתה דחופה לשר התחבורה, ואנחנו אומרים כאן, מבימת הכנסת, לתושבינו באבו-גוש: לא יעזור שום דבר, אדוני.

אוסאמה סעדי: אבו-גוש הייתה על המפה ותישאר על המפה.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: כל הכבוד לתושבי אבו-גוש.

אוסאמה סעדי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נאוה בוקר, ואחריה – חבר הכנסת מאיר כהן.

נאוה בוקר: עדותו של איציק יושבייב, סמ"ר בגדוד שמשון, עזה: בשנת 2004 התקבל מידע מודיעיני על חוליית מחבלים של ה"חמאס" המתכננת לחדור ליישוב נצרים.

נאוה בוקר: בעקבות המידע שהתקבל יצאנו למבצע חשאי בעזה, למארב באזור השולט על נתיב ההגעה של המחבלים.

נאוה בוקר: ביום השני למארב הגיח לתוך מטע השיחים שבו שכבנו מוסווים חקלאי פלסטיני מבוגר שטעה בדרכו, זידאן שמו.

נאוה בוקר: למרות שלא היינו בטוחים כי לא מדובר בפעיל טרור, העובדה שהיה אדם בגיל של ההורים שלנו, המתהלך בסנדלים, גרמה גם לנו לעשות את ההבחנה.

נאוה בוקר: לא יכולנו לתת לו לעבור בשטח המארב, ולכן הושבנו אותו אתנו.

נאוה בוקר: שוחחנו והצענו לו לאכול.

נאוה בוקר: דיברנו רבות.

נאוה בוקר: הוא סיפר לי על תקופת עבודתו בישראל ואני סיפרתי לו על ילדותי ומשפחתי.

נאוה בוקר: ידעתי שהסיטואציה שאליה נקלע לא הייתה באשמתו, אך היה לי חשוב לנסות ולמזער את עוגמת הנפש הכרוכה בהיתקלות כזאת בכוח צבאי.

נאוה בוקר: לפני שנפרדנו הוא בירך אותי לשלום ואיחל לי שניפגש בעתיד לחומוס בכפר-סבא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברים, אני לא צריך להתנצל בפני אף אחד – המוסריות של צה"ל לא עומדת בספק – אבל אני מברך את כל מי שעומד היום ומקריא כנגד "שוברים שתיקה".

מאיר כהן: בזמן שנותר לי אני רוצה לפנות לשר הביטחון ולשר לביטחון פנים ארדן, למצות עד תום את החקירה ולהעמיד לדין את המעורבים בלינץ' שנעשה בפצועים הסורים בלילה הקודם במג'דל-שמס.

מאיר כהן: אין לי ספק שהפשע הנורא מנוגד לחלוטין לערכים האנושיים שלנו, בוודאי של הקהילה הדרוזית באשר היא.

מאיר כהן: שמעתי את הודעת הגינוי של המנהיגות הדרוזית ושמעתי את הודעת הגינוי של השיח' מואפק טריף; אני מברך עליה.

מאיר כהן: צפיתי בכתבה המעולה של אוהד חמו, המראיין פצועים סורים.

מאיר כהן: לא מצאתי שם שום אליבי לאותו פרץ רגשות עז שהוביל לרצח פצועים ולפגיעה בחיילי צה"ל.

מאיר כהן: אנחנו נוכל לסבול זליגה של מרגמה כזאת או אחרת מסוריה ונדע לטפל; אסור לנו לסבול זליגה של אנרכיה למדינתנו.

מאיר כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב בן צור – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להקריא את עדותו של רועי ברק: 2006, מלחמת לבנון השנייה.

יואב בן צור: הכפר האחרון שאליו נכנסנו היה ידוע כיעד רווי במחבלי "חיזבאללה", ואכן, העדויות בשטח אימתו את החשדות.

יואב בן צור: בכל מקום שעצרנו מצאנו שרידים של אמצעי לחימה של "חיזבאללה".

יואב בן צור: היה ברור לנו שאנחנו נמצאים במעוז של "חיזבאללה", ויום לפני נהרג באחד הכוחות המקבילים חייל בעת ההשתלטות על הכפר.

יואב בן צור: באחד הימים הבחנו לפתע באישה מבוגרת ובילדה קטנה נעות לכיוון המתחם שלנו.

יואב בן צור: חייבים להבין כי הסיטואציה היא שכל האזרחים הבלתי-מעורבים יודעים בוודאות כי זה אזור לחימה, ובמשך כל ימי השהייה שם אין אף אחד שמעז לצאת.

יואב בן צור: והנה פתאום אנו רואים מישהו מתקרב אלינו.

יואב בן צור: שתי ברירות עמדו לנגד עינינו: או פתיחה באש או לדאוג לעצור אותן תוך סיכון הכוח.

יואב בן צור: ואכן, זה מה שעשינו.

יואב בן צור: צירפנו את האישה והילדה לנקודה שבה התמקמנו והן שהו אתנו.

יואב בן צור: בשלב הזה היינו כבר די מרוקנים מאוכל, והשתייה היחידה שנשארה לנו הייתה מים מוכלרים, מים עם כלור.

יואב בן צור: אחד מחברי למחלקה, תוך סיכון אישי, דאג לצאת חשוף רק בשביל לקטוף לילדה אשכולות ענבים.

יואב בן צור: אותו חייל דאג גם לתת לה את הכריכים האחרונים שנשארו לכוח.

יואב בן צור: החייל הזה הוא אבא שלי.

יואב בן צור: כן, כן, אבא שלי, אחי ואני משרתים באותו הגדוד, ושלושתנו היינו שם במלחמה.

יואב בן צור: ביום שעזבנו ביקשנו מהן שימתינו שעתיים לפני שהן יוצאות מהבית כדי שלא ייפגעו במקרה – לא מאתנו אלא ממחבלי ה"חיזבאללה".

יואב בן צור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת חזן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים נשרפה כנסיית טבחה, הלחם והדגים, ליד הכינרת.

אחמד טיבי: מאז 2009 נפגעו והותקפו ונשרפו כ-43 כנסיות ומסגדים.

ינון מגל: כמה בתי-כנסת?

אחמד טיבי: מאז 2011 – 17 מקרים.

ינון מגל: כמה בתי-כנסת?

אחמד טיבי: אף אחד מהמקרים האלה לא פוענח, ואף אחד – לא הוגש כתב אישום, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: הפגיעה בכנסייה הזאת לא מנותקת.

אחמד טיבי: כמרים מותקפים בסמטאות העיר העתיקה, יורקים עליהם פעמים רבות.

אחמד טיבי: אינני יודע אם הפושעים ששרפו את הכנסייה, אדוני היושב-ראש, ידעו מה הסמליות של הכנסייה הזאת – במיוחד – שהיא אחת הכנסיות החשובות בכל המזרח התיכון.

אחמד טיבי: זאת כנסייה שבה המשיח הזין, הביא מזון לאנשים רעבים, כך שהיא סמל של נתינה, סמל של מעשים טובים, של עזרה לזולת.

אחמד טיבי: ולכן הדבר נורא שבעתיים.

אחמד טיבי: זה המקום שאומר בערבית, ואצטט: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ואצטט מהברית החדשה מהבשורה על-פי מתי מה"תטוויבאת": "אשרי הנרדפים בגלל הצדקה כי להם מלכות השמים: אשריכם כי יחרפו ורדפו אתכם ודיברו עליכם בשקר כל רע בעבורי; שמחו וגילו כי שכרכם רב בשמים כי כן רדפו את הנביאים אשר היו לפניכם").

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת שמולי.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני אומר שהדוח האנטישמי שפרסם האו"ם רשום על שמם של אותם שונאי ישראל מ"שוברים שתיקה", ואנחנו כאן לתת את המענה, ביוזמתו של יואב קיש.

אורן אסף חזן: אני קורא מעדותו של שחר אילנברג: וזוהי האמת שלי – מבצע "צוק איתן", חרבת אחזעה.

אורן אסף חזן: בשעות המוקדמות של הבוקר זיהינו שני ילדים מסתובבים מתחת לבית שבו שהינו.

אורן אסף חזן: בזריזות התלווינו למ"פ בניה שראל, זיכרונו לברכה, ועוד כמה לוחמים.

אורן אסף חזן: יצאנו "לקטוף" אותם, להביא אותם, לחקור מה הם עושים באזור שכבר מעל שבוע וחצי אין בו אזרחים ומתבצעת בו לחימה.

אורן אסף חזן: תוך כדי חקירה מהירה התברר לנו כי הילדים הגיעו לחפש אוכל ואין להם קשר ל"חמאס".

אורן אסף חזן: המ"פ בניה שראל, זיכרונו לברכה, החליט להביא להם מהאוכל שלנו ולשחרר אותם חזרה הביתה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לציין, בהמשך למקרה, שבאותו מקום היינו הרבה זמן וגילינו שהיה חישוב שגוי של כמויות האוכל.

אורן אסף חזן: צוות שמנה 13 אנשים נותר עם קופסת טונה אחת.

אורן אסף חזן: במטבח הייתה פסטה שיכלה להאכיל את כל הצוות.

אורן אסף חזן: בקשתנו הייתה להכין את הפסטה, והתשובה הייתה שלילית.

אורן אסף חזן: אני מצטט: עשיתם טעות, לא לקחתם מספיק אוכל – תהיו חזקים ותשרדו עם מה שיש לכם.

אורן אסף חזן: לאכול מהאוכל של המשפחות שגרות כאן זה ביזה, ואנחנו לא צבא בוזז.

אורן אסף חזן: ב-1 באוגוסט, בפאתי רפיח, בהמשך הפעילות, דקות לאחר הפסקת האש, הגיע אופנוען.

אורן אסף חזן: כיוון שהייתה הפסקת אש לא יכולנו להגיב לו ולא יכולנו לתפוס אותו.

אורן אסף חזן: אותו אופנוען היה פעיל "חמאס" שהגיע לבדוק את מקום כוחותינו ולהעביר מידע מודיעיני.

אורן אסף חזן: זמן קצר לאחר מכן בניה שראל, זיכרונו לברכה, זיהה אזרח לא חמוש במבנה סמוך, בקומה השנייה.

אורן אסף חזן: הוא החליט ללכת ו"לקטוף" אותו לחקירה, לברר מה הוא עושה באזור לחימה שאין בו כאמור אזרחים.

אורן אסף חזן: חוליית הפיקוד, שמנתה שישה לוחמים, יצאה להביא את האזרח אלינו לתחקור.

אורן אסף חזן: בהגיעם לאותו אזרח "תמים" נשמע פיצוץ עז ומכת אש מטורפת נפתחה לעברם – הכול כמובן תחת הפסקת אש הומניטרית, אותה הפסקת אש שמאותו מקרה רב-סרן בניה שראל, זיכרונו לברכה, סגן הדר גולדין, זיכרונו לברכה, וסמל ראשון ליאל גדעוני, זיכרונו לברכה, לא חזרו עוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה להגיד במילה אחת שאני קורא לאותם חברים בארגון "שוברים שתיקה": אתם מוזמנים להצטרף למשט לעזה.

אורן אסף חזן: כנראה שם מקומכם ולא בקרבנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אלי כהן.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני חושב שכדאי שחלק מהאנרגיות בימים האחרונים יופנו גם לנושאים שהם בתחתית הצד החברתי.

איציק שמולי: אני לא יודע מי מכם שם לב, אבל אתמול נמצא כוכב תורן במד"א, מנהל תחנה במד"א, שנסע עם האמבולנס ברחוב וראה ילד עם תסמונת דאון.

איציק שמולי: רופא, איש משכיל, הייתם בטח חושבים לעצמכם שהוא בטח מלא אמפתיה ורגש.

איציק שמולי: מה הוא בחר לעשות?

איציק שמולי: לעצור את האמבולנס, לשים בפול ווליום שיר של אייל גולן, ולהציע בלעג לאותו ילד 100 דולר, רק שירקוד לו ברחוב.

איציק שמולי: והילד עם התסמונת דאון פשוט התחיל לרקוד לו ברחוב, כי הוא לא כל כך הבין את המשמעות של מה שהוא עשה.

איציק שמולי: וכמובן, כל העוברים והשבים – הייתה להם שם חגיגה שלמה, כי הם קיבלו מופע בחינם.

איציק שמולי: וכל זה קרה תחת ארגון מד"א.

איציק שמולי: אז מד"א עושה הרבה דברים חשובים ומקודשים, אבל אני שואל מכאן את מנכ"ל מד"א אלי בין: איך ישנת בשלום עם עצמך היום בלילה?

איציק שמולי: איך קמת היום בבוקר והסתכלת במראה ואמרת לעצמך: אני עומד בראש ארגון מוסרי?

איציק שמולי: איך?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי כהן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני מברך את יואב קיש על היוזמה החשובה הזאת.

אלי כהן: בחלקי נפלה זכות גדולה מאוד לשרת 11 שנה בצבא – שהוא צבא מוסרי, אתי, בכל מדרגה ובכל קנה מידה.

אלי כהן: ברשותכם, אני מקריא את האמת של רחלי ברון, שהיא חובשת בתאג"ד, וכך היא אומרת: בקורס חובשים, כשמפקדת הקורס הקריאה לנו בפעם הראשונה את השבועה לחובש, פשוט לא מצאתי בה היגיון.

אלי כהן: למה שאטפל באויב, לעזאזל?

אלי כהן: למה שאטפל באדם שאם לא הייתי עוצרת אותו אולי הוא היה הורג אותי או את החבר שלי, או במקרה הגרוע הוא כבר רצח?

אלי כהן: אני חייבת להישבע שאני אטפל בו?

אלי כהן: אבל נשבעתי, אפילו שלא הסכמתי לפקודה, כי אני משרתת בצבא המוסרי בעולם.

אלי כהן: כשיש פצוע פלסטיני והסהר האדום יודע שהוא לא יצליח לטפל בו בגלל חומרת הפציעות, הוא לא עובר למצרים, לא לסוריה ולא ללבנון – הוא עובר למדינת ישראל; כשלילד בן חמש נקטעה כף היד בתאונה, הביאו את הילד לש"ג בחטמ"ר שלנו בידיעה ששם יטפלו בו החיילים שלנו, כי הם חונכו לעזור; כשאלפי אזרחים סורים נפצעים במלחמת אחים, הם מסכנים את עצמם להגיע לגבול ישראל כי הם יודעים שחיילי צה"ל יבואו לעזור להם, אפילו תוך כדי סיכון.

אלי כהן: יש פקודה בצבא שכל חובש וכל לוחם חייב ללכת עם ח"ע בכיס כדי להציל חיים במקרה הצורך, גם של פלסטינים.

אלי כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, היוזמה של חבר הכנסת קיש מבורכת, אבל אני אגיד לך את האמת, אני מרגיש בהקראה הזאת קצת אי-נוחות, ואני גם אסביר למה – לא מהמקום, חס וחלילה, שמתנגש או בא בהתנגשות עם הדברים שנאמרו כאן.

איתן כבל: תשמעו, אני אומר, נער הייתי וגם זקנתי.

איתן כבל: אני עדיין חייל, ואני רוצה לומר פה את הדברים בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים:

איתן כבל: למרות שצבא ומוסר זה לעתים שתי אמירות – המציאות יוצרת את הסתירה – מעולם לא קיבלתי או קיבלנו פקודה שיש בה אבק, שעלול חס וחלילה להשתמע ממנה – פגיעה באזרחים או פגיעה בחפים מפשע.

איתן כבל: יתרה מזאת אני אומר, לעתים קרובות מצאנו את עצמנו מקבלים פקודות שהבסיס להן הוא כזה שאנחנו עלולים למצוא את עצמנו בסכנת חיים רק כדי להימנע ממצב שבו חס וחלילה ייפגעו אזרחים.

איתן כבל: לכן, חבר הכנסת קיש, אני אומר לך, העובדה שאני צריך להרגיש כאן שאנחנו באים ומציגים את עצמנו כאילו אנחנו צבא מוסרי – – –

ינון מגל: אבל זה המצב.

ינון מגל: זה המצב – – –

איתן כבל: אני מדבר שוטף, לא צריך לעזור לי, חבר הכנסת – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: אני לא ביקשתי עזרה.

איתן כבל: כל אשר אני אומר, בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, יש מי שמבלבלים בין שני האלמנטים, המאבק והחתירה לשלום והוויכוח המתקיים כאן לבין העובדה שצבא הגנה לישראל – ואני אומר זאת כחייל שהוא חלק בלתי נפרד ממנו – מעולם לא ניתנה בו פקודה לפגוע באזרחים, וחשוב שנדע את זה.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בדיון בוועדת הכנסת סביב השתתפותו של חבר הכנסת באסל גטאס במשט לעזה, שהוא משט הומניטרי ולמען שלום, התברר שאין חדש תחת השמש.

מסעוד גנאים: חברי הכנסת מהימין מתייחסים לחברי הכנסת הערבים בהתנשאות, בגישה אדנותית, כאילו הם, יש להם את המונופול על מה זה דמוקרטי, מהי דמוקרטיה, מה גבולותיה.

מסעוד גנאים: וגם, הם שיקבעו לי כחבר כנסת ערבי את הזהות שלי: אתה ערבי-ישראלי, מה פתאום פלסטיני, מה פתאום; אתה תתעסק בכבישים, ברשת המים, בתשתיות.

מסעוד גנאים: מה לך ולמצור על עזה?

מסעוד גנאים: מה לך ולסבל העם הפלסטיני?

מסעוד גנאים: פשוט, הם רוצים לקבוע לי מי אני ומה גבולות העבודה הפרלמנטרית שלי.

מסעוד גנאים: אתם לא תקבעו לא מי אני ולא מה הם גבולות העבודה הפרלמנטרית שלי, ותלמדו מה זה דמוקרטיה.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, ואחריה – חבר הכנסת דוד ביטן.

קסניה סבטלובה: ביום ראשון האחרון, 21 בחודש, הפילה ועדת השרים לענייני חקיקה הצעת חוק שיזמתי יחד עם מצטרפים מכל סיעות הבית ללא יוצא מן הכלל.

קסניה סבטלובה: ניסיתי לתקן עיוות של שנים רבות שבהן חוק הגנת הצרכן לא חל על הגופים הפיננסיים, הכוונה היא לבנקים וחברות ביטוח.

קסניה סבטלובה: חוק זה היה אמור לשים סוף להחרגה המבזה של הבנקים וחברות הביטוח מחוק הגנת הצרכן, שבא להסדיר את היחסים בין כלל הצרכנים לכלל העוסקים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: הרי אתם מבינים מה קורה פה; מכולת שכונתית קטנה של, נניח, דוד, אברהם, מסעוד, כלולה בחוק זה, אך דווקא הגופים החזקים ביותר במשק ימשיכו להיות מעל החוק, וטייקונים ימשיכו להתעשר על חשבון אזרחי ואזרחיות ישראל – שזה בסדר, לכולם מגיע להרוויח, אבל הצרכנים צריכים להיות מוגנים.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב, לא אני ולא הציבור הרחב יודעים, וכנראה לא נדע, מי הצביע נגד הצעת החוק בוועדת השרים לחקיקה, כי הוועדה אינה שקופה.

קסניה סבטלובה: אין בידינו פרוטוקולים שמתעדים את הדיונים בהצבעה, וההצבעה בעצמה היא כאמור הצבעה סודית.

קסניה סבטלובה: בנייר הוועדה לענייני חקיקה שהגיע אלי מופיע בבירור שהוועדה תמכה בחוק, אך משום מה התחרטה.

קסניה סבטלובה: ה"וי" משורת התמיכה נמחק ובמקומו בא "וי" בשורת ההתנגדות.

קסניה סבטלובה: אנו יכולים רק לנחש שהלוביסטים החזקים של הבנקים וחברות הביטוח עשו את עבודתם נאמנה והצליחו לגרום לכך ששרי הממשלה, שאמורים להילחם למען זכויות כלל הציבור במדינת ישראל, החליטו לתת יד לקומץ על פני כל הציבור כולו.

קסניה סבטלובה: הלוביסטים של הגופים החזקים במשק ניצחו אותנו – אנחנו, שאמורים להיות הלוביסטים של כלל הציבור במדינת ישראל, ובשביל זה נבחרנו ובגלל זה נשלחנו לכאן על-ידי הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קסניה סבטלובה: אני מסיימת.

קסניה סבטלובה: אמש שיגרתי ליועצים המשפטיים לממשלה ולכנסת מכתב באשר לפגיעה בעקרון החוקיות, שלפיו לרשות אסור לעשות שום דבר פרט למה שהתיר לה החוק, ולציבור מותר לעשות הכול למעט מה שנאסר עליו.

קסניה סבטלובה: ולמען השקיפות אני דורשת שאנחנו נעבוד בהקדם האפשרי על העניין הזה של השקיפות של ועדת השרים לחקיקה, כפי שניסו לקדם זאת בכנסת הקודמת ציפי לבני וגם חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

קסניה סבטלובה: אז בואו כולנו נעשה זאת.

קסניה סבטלובה: לא נסבול את הזילות בדמוקרטיה הישראלית, כי כאשר היא נפגעת, גם אנחנו כולנו נפגעים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: הרשימה סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים סגורה.

דוד ביטן: גם אני רוצה לברך את חבר הכנסת קיש על היוזמה – – –

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה רשום.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רשום, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

דוד ביטן: מברך אותך על היוזמה, היא חשובה מאוד, ואני אומר לחבר הכנסת כבל: אנחנו מאמינים ויודעים שהצבא שלנו מוסרי, אבל לצערי הרב תוקפים את הצבא כל מיני גופים בין-לאומיים, ומישראל, ואנחנו צריכים לעשות משהו סמלי בעניין הזה.

דוד ביטן: אני רוצה להקריא לכם.

דוד ביטן: כתב רב-סרן במילואים גרשון ביים את האמת שלו: השעה 17:00 מתקרבת, ישנם עדיין אנשים שמעוכבים במחסום.

דוד ביטן: מאחר שהצום התקרב לקצו ולא היה לי עדיין אישור לשחרר את המעוכבים, שלחתי שני חיילים למוצב שלנו כדי להביא אוכל לצמים על מנת שיוכלו לשבור את הצום ולאכול משהו בסוף הצום.

דוד ביטן: החיילים חוזרים עם ארגזים עמוסים בשתייה קרה, פירות, לחם וממרח שוקולד.

דוד ביטן: הפלסטינים המעוכבים הסתכלו עלינו מבולבלים, לא הבינו מה אנחנו עושים.

דוד ביטן: הסברנו להם שזה בשבילם כדי שיוכלו לסיים את הצום.

דוד ביטן: מייד התערבו הצלמים, נזפו בפלסטינים ודרשו מהם לא לאכול את האוכל שהגשנו להם.

דוד ביטן: הפלסטינים, ברגע הראשון היו מבולבלים, אבל הם היו רעבים ולכן הם הודו לנו והתחילו לאכול.

דוד ביטן: באותו הרגע כל המצלמות כבו, כדי שחס וחלילה לא יהיה תיעוד למוסריות של חיילי צה"ל.

דוד ביטן: הצלמים התיישבו על המדרכה מאוכזבים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אומנם ד"ר טיבי דיבר על הנושא, ובכל זאת אני נדרש אליו שוב.

זוהיר בהלול: זה קרה ביום חמישי ב-05:00, עברו מאז שישה ימים – פרק הזמן שלקח לישראל להביס את מדינות ערב במלחמת ששת הימים.

זוהיר בהלול: מאז עברו 132 שעות, שהן 7,920 שעות, ונאדה.

זוהיר בהלול: כנסיית טבחה נטבחה.

זוהיר בהלול: הכמרים כמעט נספו, הברזלים כמעט נחרכו, ספרי הקודש נשרפו, הכנסייה הוצתה, ושום דבר לא קרה מאז.

זוהיר בהלול: בכתובים הקדושים נאמר: המציל נפש, כמי שהציל עולם ומלואו, ובפרפראזה על הכתובים האלה אני אומר: התופס פושע, כמי שהציל עולם ומלואו.

זוהיר בהלול: מדינת ישראל מסוגלת על-ידי כוחותיה הבלתי-נדלים, טכנולוגית, להוציא מחט מערימה של שחת.

זוהיר בהלול: הכיצד זה קורה שכוחות הביטחון של גלעד ארדן, השר לביטחון פנים, עדיין לא השכילו לתפוס את הפושעים הנתעבים שטבחו בטבחה הקדושה?

זוהיר בהלול: אני פונה אליכם ודורש שהפושעים יועמדו לדין, ומייד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, זה היה בערב חג השבועות.

מנחם אליעזר מוזס: מחבל רכש סכין עם להב של 30 סנטימטר ודקר בליל חג השבועות שני יהודים שהיו בדרכם לכותל המערבי, בסמוך לשער שכם.

מנחם אליעזר מוזס: הם נפצעו באורח בינוני עד קשה מדקירותיו של אותו פורע, כאשר לאחד הפצועים הייתה דקירה עד כסנטימטר מעמוד השדרה.

מנחם אליעזר מוזס: הפרקליטות הודיעה בימים אלה לבית-המשפט כי כתב התביעה יהיה בתחום של כוונת חבלה ולא כוונת רצח.

מנחם אליעזר מוזס: אתם שומעים טוב?

מנחם אליעזר מוזס: רכישת סכין להב, דקירת שני יהודים חרדים, הן לא כוונת רצח אלא כוונת חבלה.

מנחם אליעזר מוזס: ואם זו הגישה, מה הפלא על ריבוי הפיגועים בירושלים?

מנחם אליעזר מוזס: אם פעם המפגע ידע שהוא ישוחרר באחת מהעסקאות – כמו ג'יבריל, או להבדיל שליט, וכו' – היום הוא יודע שהוא בכלל לא יועמד לדין על סעיף רצח אלא על כוונת חבלה.

מנחם אליעזר מוזס: ואת זה שמעתי היום גם מאיש ביטחון מובהק – שהרפיון שמשדרת הפרקליטות הוא פשוט בגדר שערורייה.

מנחם אליעזר מוזס: ורק היום פורסם שלילה לפני הפיגוע שבו נדקר שוטר מג"ב ונפצע קשה, ניסו פורעים על יד שער שכם להרוג בני משפחה חרדים, משפחת גנץ, שחלפו באותו מקום בדיוק עם רכבם ואז סקלו אותם באבנים.

מנחם אליעזר מוזס: האבא הנוהג נגרר מהמכונית, נחבל בפניו, אושפז בבית-החולים "הדסה" יחד עם בני-המשפחה.

מנחם אליעזר מוזס: ואיך אומרת אשתו:

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו עדיין לא מבינים איך יצאנו חיים מהמקום הנורא הזה ששמו שער שכם.

מנחם אליעזר מוזס: ואני עדיין עומד ותמה, אולי זו הייתה כוונת חבלה בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת – רגע, אני רק נכנסתי – חבר הכנסת מוזס, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

קריאה: ואחריו?

טלי פלוסקוב: ואחריו מיכל בן ארי.

מירב בן ארי: מירב.

טלי פלוסקוב: לי מותר.

יואל רזבוזוב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, למשהו משמח יותר.

יואל רזבוזוב: ברצוני לנצל את הבמה הזו כדי לברך ולכבד את השגרירים המצטיינים ביותר שלנו, הם חברי המשלחת הישראלית למשחקים האירופיים שמתקיימים לראשונה בבאקו בירת אזרבייג'ן.

יואל רזבוזוב: המתאבקת אילנה קרטיש זכתה במדליית הכסף; הקלע סרגיי ריכטר זכה במדליית הארד; המתעמלת האמנותית נטע ריבקין זכתה במדליית ארד, וחברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית זכו בשתי מדליות כסף ובמדליית ארד נוספת.

יואל רזבוזוב: אתמול זכתה גם נבחרת האתלטיקה, הכוללת נשים וגברים, במדליית הארד, והם העפילו לדרג ב'.

יואל רזבוזוב: אצלנו במדינה לא מרבים לדבר על ענפי הספורט האולימפיים, אבל בשאר העולם המשחקים האירופיים, שנערכים בפעם הראשונה, משודרים ללא הפסקה באמצעי התקשורת ומגיעים לעיניהם של מיליונים.

יואל רזבוזוב: חשוב להבין שעם השקעה מאוד קטנה יחסית לתקציב המדינה הספורטאים האלו, המייצגים את ישראל מול כל אירופה, מגיעים להישגים גדולים.

יואל רזבוזוב: הישגים אלו מוכיחים שמדינת ישראל היא מדינת תרבות וספורט.

יואל רזבוזוב: בימים שבהם אנו עוסקים בדה-לגיטימציה של ישראל, ספורטאינו מניפים בגאווה את דגל ישראל מול כל אירופה.

יואל רזבוזוב: בהצלחה בחמשת הימים שנותרו לתחרויות, תמשיכו לייצג את ישראל בכבוד.

יואל רזבוזוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רזבוזוב.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת נורית קורן.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי וחברות הכנסת, אני מודה כמובן לחבר הכנסת יואב קיש על היוזמה.

מירב בן ארי: אני מתרגשת יותר כי החייל שלי נמצא פה באולם, סמל ראשון דרור גדן – – –

קריאה: דגן.

מירב בן ארי: דגן, מחטיבת צנחנים.

מירב בן ארי: אני מתרגשת בזכותך.

מירב בן ארי: בינואר 2004 התפוצץ מחבל מתאבד בקו 19 בירושלים; 11 אנשים נהרגו ועשרות נפצעו.

מירב בן ארי: יחידת "דובדבן" הוקפצה למשימה לתפוס את ראש הזרוע הצבאית של "חמאס" בבית-לחם, ולאחר נוהל קרב קצר של יום אחד יצאו במטרה ללכוד את המחבל.

מירב בן ארי: הפעילות עצמה הייתה מאוד מסובכת ומסוכנת, ומסיבות של ביטחון שדה לא ארחיב.

מירב בן ארי: עם הפריצה לבית והסריקה המהירה של החדרים נפלה והתעלפה מי שזוהתה כאשתו של אותו מחבל בכיר ב"חמאס".

מירב בן ארי: אני, בתור החובש של הצוות, לא היססתי והתחלתי לטפל בגברת.

מירב בן ארי: לא עוברות שתי דקות והסיפור של המתעלפת מסתבר כמלכודת.

מירב בן ארי: הכול הצגה, טריק למשיכת זמן לטובת התארגנות המבוקש.

מירב בן ארי: מתוך קיר כפול מגיח המחבל המבוקש ויורה לכל עבר.

מירב בן ארי: מהירי נפצעים מספר לוחמים, ביניהם אני.

מירב בן ארי: כדור אחד פילח לי את הראש ויצא החוצה וכדור אחר נתקע בעמוד השדרה.

מירב בן ארי: לאחר שיקום ארוך אני משותק מהחזה ולמטה ומוגדר נכה 100%.

מירב בן ארי: אני נפצעתי כי חונכתי על ערכי צה"ל – לטפל בפצוע כאשר הוא פצוע, גם אם זאת אשתו של מחבל בכיר שמתעלפת באמצע המעצר.

מירב בן ארי: זה, חברים, העניין כולו בסיפור אחד.

מירב בן ארי: חיילינו נפגעים כשהם מגלים הומניות ואמות מוסר שלא נראו בעבר באף צבא ובאף מלחמה בעולם.

מירב בן ארי: בכל מלחמה נשבר תקדים שלא נראה קודם לכן.

מירב בן ארי: תודה, דרור, שהגעת היום.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

קריאה: ואחריה?

טלי פלוסקוב: אחריה חברת הכנסת סתיו שפיר.

נורית קורן: עדותו של רס"ל אביעד עשהאל, חובש צוות מודיעין שדה, הפלוגה הייעודית 636: האמת שלי – שנת 2007.

נורית קורן: בעקבות מידע מודיעיני על תא טרור בשכם המתכנן לבצע פיגוע, הוחלט בפיקוד על מבצע חטיבתי למיגור הטרור.

נורית קורן: לאחר התארגנות נכנסנו למחנה הפליטים בשכם.

נורית קורן: קיבלנו אינפורמציה על חמושים שצריך לזהות והמשימה הייתה להיכנס למארב באחד הבתים.

נורית קורן: השעה הייתה 02:00, דפקנו על דלת הבית.

נורית קורן: זוג צעיר מחזיק תינוקת בוכה פתח את הדלת.

נורית קורן: נכנסנו פנימה תוך התחשבות מרבית ביושבי הבית, מחייכים לתינוקת ומנסים להרגיע אותה.

נורית קורן: השהות שלנו בבית – לא נגענו בכלום בזמן השהות, אפילו לא השתמשנו בשירותים שלהם.

נורית קורן: לאחר כמה שעות זיהינו שישה חמושים כ-400 מטרים מהבית.

נורית קורן: הפתרון המבצעי המתבקש היה ברור: טיל נ"א ישירות למקום הימצאותם, על מנת להבטיח את פגיעתם של המחבלים.

נורית קורן: המקום היה מאוכלס בלא-מעט בלתי מעורבים, ומפקד החטיבה החליט על ניסיון לפגוע במחבלים בעזרת חוליית הקלעים שלנו.

נורית קורן: הסיכוי לפגיעה במחבלים בפעולה כזאת הוא נמוך משמעותית מאשר האפשרות לפגוע בהם בטיל נגד אדם.

נורית קורן: כל ששת החמושים הצליחו לברוח, אחד מהם נפצע.

נורית קורן: מעט זמן לאחר מכן נהרג באותו מחנה פליטים סמ"ר בן-ציון הנמן ז"ל, על-ידי אותה חוליית חמושים.

נורית קורן: הצבא שלנו עושה דברים שהם תמיד – יש כאן טוהר המידות.

נורית קורן: ואני רוצה לומר לכם, כאימא שארבעת הילדים שלה שירתו בצבא:

נורית קורן: אני גאה להיות חלק מצבא ההגנה לישראל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת ינון מגל.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

סתיו שפיר: אני בדיוק חוזרת, כמו רבים אחרים כאן, מכנס מצוין שארגנה חברת הכנסת שלי יחימוביץ בנושא הגז, ואשתמש בהזדמנות זו כדי להזכיר את מה שהזכרתי גם בכנס.

סתיו שפיר: לפני 21 ימים, בישיבת ועדת הכספים, אמר סגן יושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה מוריס דורפמן – שיושב בצוות חסר הסמכויות, שמונה ללא שום כתב מינוי ומבלי שפרטי מעשיו נחשפו לציבור, ואמור לעסוק בניסוח המתווה – התחייב בפנינו מוריס, מעל שולחן ועדת הכספים, שהוא יפרסם את המתווה, גם את הראשון, גם את השני, גם את הפרוטוקולים ואת השיקולים שהובילו לכתיבת המתווה הזה, על מנת שחברי הכנסת והציבור יוכלו לערוך דיון מהותי ולהבין את השיקולים שהובילו להכרעה שתשפיע על גורל המדינה ועל עתידנו הכלכלי, הביטחוני, המדיני לעוד שנים ארוכות.

סתיו שפיר: המתווה הזה לא פורסם.

סתיו שפיר: חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת הכספים משה גפני שלח עכשיו, לבקשתי, מכתב למועצה הלאומית לכלכלה בדרישה שישלחו את המתווה כפי שהבטיחו.

סתיו שפיר: אנחנו מקווים שהדבר הזה יתבצע כבר היום, מאחר שאם הקבינט המדיני-ביטחוני נפגש השבוע, ראוי שהכנסת תהיה חלק מקבלת ההחלטה.

סתיו שפיר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ינון מגל, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

ינון מגל: שמי גל שמול וזוהי האמת שלי: אני משרת כלוחם וחובש בגדוד 13 של גולני, מחזור אוגוסט 13'.

ינון מגל: כחובש קרבי, נשבעתי להגן על כל אדם באשר הוא אדם, גם אם מדובר במחבל.

ינון מגל: כארבעה חודשים לפני מבצע "צוק איתן" תפסנו קו חרמון.

ינון מגל: כידוע, לאור הלחימה בסוריה מגיעים לתחומי ישראל פצועים סורים לטיפול.

ינון מגל: מצאתי את עצמי מטפל בגבול סוריה במורד סורי קטוע יד, ולמעשה הצלתי לו את החיים.

ינון מגל: אותו מורד לאחר הטיפול הבטיח לנו שהוא עוד יגיע לכבוש את ירושלים.

ינון מגל: יום אחד העולם יבקש מאתנו סליחה.

ינון מגל: יום אחד אתם תבקשו סליחה.

ינון מגל: אנחנו לא אומרים סתם: זה הצבא המוסרי ביותר בעולם.

ינון מגל: תנו דוגמה לצבא שהוא יותר מוסרי מאתנו שמתמודד עם טרור – האמריקנים, הבריטים, האיטלקים, הסינים, מי שאתם רוצים.

ינון מגל: הערבים, סוריה, סוריה החופשית, "דאעש" – תנו צבא שמתמודד יותר טוב ובמוסריות יותר גדולה מהצבא הישראלי.

טלי פלוסקוב: תודה.

ינון מגל: אין דוגמה כזאת.

ינון מגל: זה כמו שהיום בישיבה חברי הכנסת הערבים דיברו על משט הומניטרי.

ינון מגל: עוד שקר, עוד כזב, משט הומניטרי.

ינון מגל: אמרתי להם: תנו דוגמה אחת, מה חסר בעזה?

ינון מגל: תנו דוגמה אחת.

טלי פלוסקוב: תודה.

חנין זועבי: – – –

ינון מגל: מה, אופטלגין?

ינון מגל: מה, כוסברה?

ינון מגל: מה?

ינון מגל: תגידו.

חנין זועבי: כוסברה – – –

ינון מגל: 600–700 משאיות ביום נכנסות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ינון מגל, הדקה הסתיימה מזמן.

ינון מגל: יום אחד עוד תבקשו סליחה על השקרים והכזבים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ינון מגל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

חנין זועבי: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, אני מבקשת.

חנין זועבי: כלום לא חסר, לא תרופות ולא אוכל; חופש חסר בעזה.

טלי פלוסקוב: אדוני, חבר הכנסת לוי – – –

חנין זועבי: חופש זה ערך – – –

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול קראתי – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, נא לא להפריע.

מיקי לוי: אתמול קראתי בדוח האו"ם כי מחבלי "חמאס" הזהירו אזרחים ישראלים לפני הירי.

מיקי לוי: לא ידעתי אם לצחוק או לבכות למשמע דברי הצביעות והאבסורד האלה.

מיקי לוי: מדינה מערבית ודמוקרטית מותקפת פעם אחר פעם על-ידי ארגון טרור, מחילה על עצמה סטנדרטים של לחימה שלא נראו מעולם בשום מקום בשדה הקרב, בין היתר הזהירה לפני הפצצה, מציעה 12 הפסקות אש – שמופרות על-ידי המחבלים – ובמקום לעמוד לצדה, תוקפים אותה בעולם באגרסיביות ובארס בכל פורום בין-לאומי אפשרי.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אסור למדינת ישראל לשתף פעולה עם תיאטרון האבסורד הזה.

מיקי לוי: דוח שגוזר גזירה שווה בין מדינת ישראל לבין "חמאס" ובין חיילי צה"ל למחבלי ה"חמאס" הוא דוח שקרי שצריך לקרוע, ולא לקרוא.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן, ואחריו – חבר הכנסת שרון גל.

רועי פולקמן: קשה להגיד שמלחמה זה דבר מוסרי, וברור שעלינו לשאוף תמיד לשלום.

רועי פולקמן: אבל בינתיים נגזר עלינו להילחם.

רועי פולקמן: אני חייל פשוט, חובש במילואים גם היום, ומאמין בשאיפה לטוהר הנשק.

רועי פולקמן: אקריא את האמת של מתן כצמן: סרקנו את הקסבה של בית-חנון, עברנו מבית לבית.

רועי פולקמן: באחד הבתים בעל הבית, אזרח, חש ברע ונשכב על הרצפה, כנראה החל לעבור אירוע לב.

רועי פולקמן: עצרנו את הסריקות כדי שהחובש יטפל בו.

רועי פולקמן: בעזרת בתו של האדון, שדוברת אנגלית רהוטה, הזמנו את הסהר האדום וחיכינו עד שיבוא לפנות אותו.

רועי פולקמן: לאחר זמן רב שבו חיכינו עם האדון, תוך שאנחנו מסכנים את עצמנו, המשיך חלק מהצוות לבית הבא.

רועי פולקמן: בדיוק באותו הזמן שמענו בום חזק.

רועי פולקמן: רסיסים והדף – כוח מפלוגה אחרת בטעות הפעיל אמצעי פריצה לבית על דלת הבית שבו שהינו, כמה מטרים מהכוח שלי.

רועי פולקמן: בנס אף אחד לא נפגע.

רועי פולקמן: ברור שלא היינו נקלעים לסיטואציה הזאת אם לא היינו מטפלים באדון ומחכים עמו.

רועי פולקמן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת שרון גל, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

שרון גל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמי נסים חביב, סמל ראשון בסיירת הנח"ל.

שרון גל: את שירותי הסדיר ביצעתי בסיירת.

שרון גל: בספטמבר 2004 יצאנו למעצר מבוקש מס' 2 בגזרת חברון, אדם שרצח במו-ידיו והוציא לפועל פיגועי התאבדות במרכז ירושלים.

שרון גל: היינו אמורים להתגנב לביתו באישון לילה, לפרוץ את הדלתות ולעצור אותו בהפתעה, מכיוון שהיה ידוע כי יש לו "סליק" בתוך הבית שבעזרתו הצליח לחמוק מכמה מעצרים כמה פעמים.

שרון גל: כדי לשמור על גורם ההפתעה הוחלט כי נפרוץ את דלתות הבית באמצעות חומר נפץ – דבר שנעשה בו שימוש רב ומעולם לא פגע באיש.

שרון גל: הכול היה מוכן.

שרון גל: והנה, רגע לפני היציאה נאמר לנו כי אין אישור לבצע "פריצה חמה", וכי עלינו לפרוץ את הדלתות באמצעי פריצה רגילים מחשש לפגיעה בבלתי מעורבים.

שרון גל: כמובן שהתרענו כי דבר זה יוביל לכישלון המבצע ולאובדן ההפתעה, ובכל זאת, זאת הייתה ההנחיה.

שרון גל: יצאנו למבצע והכול דפק כמו שעון.

שרון גל: סגרנו על הבית בצורה חרישית והתחלנו לעבוד על הפריצה.

שרון גל: לא הופתענו שלא הצלחנו לפרוץ את הדלת.

שרון גל: אחרי שצעקנו לדיירים לפתוח ולקח להם 20 דקות, הבנו שהעסק מסתבך.

שרון גל: לאחר סריקה של הבית והוצאת בלתי מעורבים לא מצאנו את המבוקש.

שרון גל: לעומת זאת, השב"כ התעקש כי הוא נמצא בבית.

שרון גל: והשב"כ צדק.

שרון גל: ברגע שהתחלנו לחפש את ה"סליק" נשמע צרור יריות מהבית והחל קרב שחברי ואני לצוות נפצענו בו.

שרון גל: המבוקש לבסוף נעצר כשהוא פצוע קשה.

שרון גל: נשאיר לרגע את הסיפורים על כמה חיילי צה"ל מדהימים, וההשתדלות לא לפגוע בחיי חפים מפשע היא מופת.

שרון גל: הייתי שם.

שרון גל: ראיתי במו עיני את המפק"ץ שלי משלם לבעל-בית על שעון שנשבר בטעות.

שרון גל: לרובנו היו סוכריות בווסט כדי לחלק לילדים מבוהלים כשנכנסנו באישון לילה.

שרון גל: ישבנו על הרצפה לילות שלמים ולא העזנו לשבת חלילה אפילו על כיסא מרופט בביתם.

שרון גל: אפרופו, אם חסר חופש בעזה, אני בטוח שמי שצעקה את זה יכולה להרים טלפון לחברים שלה ב"חמאס" ולדאוג שיהיה באמת חופש לאזרחים, שנתונים שם תחת שלטון טרור.

שרון גל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת שרון גל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורי מקלב: ראשית, מלוא ההערכה לחבר הכנסת יואב קיש על פעילותו במסגרת "האמת שלי".

אורי מקלב: קראנו בפרשת השבוע הקודמת על המרגלים שהוציאו דיבת הארץ.

אורי מקלב: בגלל התמיכה של העם בהם נענשו כולם, 600,000 איש יוצאי מצרים, ומתו כולם במדבר ולא נכנסו לארץ-ישראל; עונש קשה ומקסימלי.

אורי מקלב: לכאורה תמוה – עונש לא פרופורציונלי מול חטא העגל ועוד חטאים.

אורי מקלב: אלא שדיבת ארץ-ישראל, דיבת עם ישראל, זה מעין בגידה; לרפות את ידינו, להכניס מורך, זה שיתוף פעולה עם אויבינו.

אורי מקלב: זכות הקיום וההישרדות של העם היהודי לדורותיו הייתה באחדות מול אויב חיצוני, אחדותנו קיומנו.

אורי מקלב: עדותו של רועי ברק, חייל בפלוגת מסלול בחברון בשנת 1998: בזמן סיור מקבלים המ"פ ואחד החובשים דיווח על בית ערבי שעולה באש ואין מפתח לפתוח אותו.

אורי מקלב: בלי להתמהמה הם מגיעים לבית, פורצים פנימה ומחלצים אישה מבוגרת מחוסרת הכרה.

אורי מקלב: החובש מייד מתחיל בטיפול, פותח נתיב אוויר.

אורי מקלב: הוא ממשיך בפעולות ההחייאה ובתוך זמן קצר היא מתאוששת.

אורי מקלב: בזמן הטיפול, המ"פ וחייל נוסף חזרו לבית לביצוע סריקה, ונמצא שם עובד עיריית חברון שהחליט להיכנס פנימה והתעלף.

אורי מקלב: גם הוא חולץ וטופל.

אורי מקלב: לא הייתי משתף את הסיפורים – ככה כותב רועי – כי מבחינתי עשינו בדיוק מה שאנחנו צריכים לעשות בתור חיילים, בתור יהודים ובתור בני-אדם.

אורי מקלב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השאלה היא אם העונש הקולקטיבי זה מדיניות של ממשלת ישראל או מדיניות של כל כיבוש בעולם – עונש קולקטיבי של כ-2 מיליון בני-אדם כבר תשע שנים בעזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והיום מדברים על משט, אם כן או לא, ומקריאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חיילים גם הקריאו על התראה של 26 שניות לפני שמפציצים בית, גם את זה חיילים אמרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה העונש הקולקטיבי בעזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העונש הקולקטיבי הוא גם בגדה המערבית, בגדה המערבית הכבושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יום שישי שעבר היה יום שישי הראשון של חודש הרמדאן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו הקלות לכאורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פתאום הן מתבטלות, והעונש הוא קולקטיבי, כי להגיע למסגד אל-אקצא זה זכות שלא צריכה להיות מותנית בשום דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יגידו שזה בגלל מקרים ביטחוניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה: הארור גולדשטיין, שעשה את הטבח בחודש הרמדאן במסגד בחברון, באל-ח'ליל – מישהו עשה סגר על היישוב שלו, על ההתנחלות שלו, שהוא בכלל כובש שם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסוף הם הקימו אנדרטה ומקום לחגוג בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, "תג מחיר" – יש כמה שאלות בקשר ל"תג מחיר": השרפה של הכנסייה ועשרות המסגדים לפני זה ורכוש פרטי – האם השב"כ לא מצליח להגיע אליהם או שזו מדיניות?

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעירים האלה מחונכים על-ידי מישהו – מחונכים במירכאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המחנך הזה הוא בשירות המדינה, הוא מקבל משכורת מהמדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זו המדיניות של הממשלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן להכריז על הארגון הזה כארגון טרור ולטפל בו ובשולחיו, אפילו אם יש להם נציגים גם פה בכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, ואחריה – חברת הכנסת רויטל סויד.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני רוצה להצטרף לחברי בגינוי הפגיעה בכנסייה והפגיעה במוסדות דת.

ענת ברקו: זה חמור מאוד, ואני מקווה שימצאו את האשמים.

ענת ברקו: יש לכך השלכות, וזה פוגע גם בריבונות של מדינת ישראל.

ענת ברקו: באשר לדוח שפורסם, של מה שנקרא מועצת זכויות האדם של האו"ם – זכויות אדם, רק כמובן לא האדם היהודי או הישראלי – זה דוח שנולד בחטא על-ידי המינוי של שייבס, מי שקיבל משכורת מהרשות הפלסטינית.

ענת ברקו: מעבר לזה, הוא התייחס לתקופת זמן שהחלה רק לאחר חטיפת הנערים, כאילו פתאום פרץ לו מבצע "צוק איתן", שום דבר שקדם לו, התעלם לחלוטין מהאינפורמציה שהועברה לו על ירי על אזרחי ישראל מתוך אזורים מאוכלסים, ירי מתוך בתי-חולים, מוסדות חינוך של אונר"א וכדומה.

ענת ברקו: את זה, משום מה, לא מצאו בדוח.

ענת ברקו: המומחיות של עושי הדוח מתבססת על ארגונים ועל "אסטרטגים דגולים" כמו "שוברים שתיקה", שדיווחו על טווחים של ירי של רקטות ורדיוסים, מומחים צבאיים דגולים, או "בצלם", שיש להם 69 אזכורים במהלך הדוח הזה.

ענת ברקו: ואני רוצה להגיד לכם כאן משהו.

ענת ברקו: כשהמערב יצטרך להילחם בטרור, ארצות-הברית, מדינות אירופה, הם לא יקישו לא בגג ולא בדלת.

ענת ברקו: בשום מקום הם לא יקישו, הם יישרו כל שטח שיהיה בו טרור.

ענת ברקו: ולכן, כשאנחנו מדברים על הדמוקרטיה הישראלית, כשאנחנו נלחמים מתוך עמדה מוסרית עם יד אחת קשורה לאחור – לא ניתן שיקשרו לנו את שתי הידיים, כי כמו שנאמר: (אומרת בערבית: אלף אימהות תבכינה, רק לא אמי).

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, ואחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמי אלעד אלמוג, סרן במילואים, וזוהי האמת שלי: שנת 2008, מינהלת התיאום והקישור לרצועת-עזה של יחידת תיאום פעולות הממשלה בשטחים, יחידה עם משימות רבות, וביניהן טיפול בסוגיות הומניטריות רגישות של תושבי הרשות הפלסטינית.

רויטל סויד: אני קצין תיאום תיאום וקישור צעיר.

רויטל סויד: סיבוב בוקר בבסיס עם חבר נקטע עם מבול של פצצות מרגמה מהשמים, ריצה במהירות אולימפית למרחבים מוגנים, שם אני פוגש חיילים צעירים שחלקם בשוק, חלקם פצועים.

רויטל סויד: כאוס מוחלט.

רויטל סויד: כמה דקות לפני כן הגיע ילד פלסטיני לצד הפלסטיני של מעבר ארז, טרמינל המעבר לישראל.

רויטל סויד: הנער, כמו אלפי פלסטינים מדי שנה שנכנסים מהגדה המערבית או מעזה, הגיע על מנת לקבל טיפול בבתי-חולים בישראל.

רויטל סויד: המעבר, שהיה תחת מתקפה, נסגר לתנועה.

רויטל סויד: יש מצב ביטחוני חמור ומנהל המעבר צריך לדאוג לעובדיו, שיגיעו הביתה בשלום.

רויטל סויד: ובדיוק בנקודה רגישה זו ניצבתי אני, קצין צעיר שמוטלת על כתפיו האחריות להתמודד עם הסוגיות האזרחיות המורכבות, להפעיל שיקול דעת ולדאוג למרכיב האזרחי בעתות לחימה.

רויטל סויד: דחפתי לכך שהמעבר ייפתח מייד, גם על חשבון ביטחון אנשינו שלנו.

רויטל סויד: כי ככה זה, חונכנו על ערכים כמו כבוד האדם, התייחסות נאותה לאוכלוסייה בלתי מעורבת, דאגה לאחר – גם אם זה מגיע על חשבון כוחותינו.

רויטל סויד: ידוע שכוחות הטרור מודעים לכך ומנצלים עובדה זו באופן יומי, אך אם נפסיק לפעול בצורה הומניטרית זו, לא נהיה שונים מהם, וזה בדיוק הדלק שמניע את פעולותינו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב.

אחמד טיבי: הפלסטינים חיים בגן-עדן ולא יודעים.

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, אני רוצה לדבר על חודש רמדאן.

יוסף ג'בארין: אנחנו בשבוע הראשון של החודש, זהו חודש קדוש, שבו, בעצם, צמים במשך חודש ימים בשעות היום.

יוסף ג'בארין: הצום הוא מזריחת השמש בבוקר ועד שקיעת השמש בערב – היום זה בסביבות שעה 20:00.

יוסף ג'בארין: הצום הזה הוא ביטוי גם לזיקה הדתית של המאמין אבל גם להזדהות עם הנזקקים ועם העניים, ואני חושב שבמציאות של החברה הערבית בישראל הצום מקבל משמעות נוספת, שכן יותר מ-50% מהמשפחות הערביות בישראל הן מתחת לקו העוני וכשני-שלישים מהילדים הערבים בישראל הם מתחת לקו העוני.

יוסף ג'בארין: אז יש את ההיבט הדתי ואת ההיבט החברתי של הצום הזה, ובהזדמנות הזו אני רוצה לפנות לאוכלוסייה הערבית ולברך אותה בחודש הזה, לכן אני אומר בערבית: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: בפרוס חודש רמדאן המבורך, ברצוני לאחל לבני עמנו ולחוגגים את רמדאן חג שמח.

יוסף ג'בארין: מי ייתן וברמד

יוסף ג'בארין: אן הבא נדע כולנו אושר וברכה ויתגשמו משאלותינו לשוויון מלא ולהקמת המדינה הפלסטינית).

יוסף ג'בארין: שוכראן.

יוסף ג'בארין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצטרפים לברכות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

עמר בר-לב: גברתי היושבת-ראש, אתמול הייתי בכנס בלונדון שעסק ביחסי ישראל–בריטניה, וכמובן סביב כל נושא החרמות וה-BDS.

עמר בר-לב: תוך כדי הכנס קיבלתי איזה קיטוע מהודעה שהופיעה בתקשורת בעקבות הפיגוע הרצחני בדולב, של חבר הכנסת יוגב, שקורא לצה"ל לא להציב ביהודה ושומרון פלוגות מעורבות של גברים ונשים.

עמר בר-לב: אני מקווה שהציטוט לא נכון, אבל במידה שהציטוט הוא נכון, זה זורק אותנו 20 שנה אחורה, לפני הבג"ץ של אליס מילר וכל התהליך שעברנו ב-20 השנה האחרונות, שבו נשים שולבו בתפקידים רבים, כולל בתפקידים קרביים בצה"ל, ולשמחתי היו לא מעט פעמים שהן הוכיחו את עצמן כלוחמות לא פחות טובות מאשר הגברים.

עמר בר-לב: לכן אני מבטיח לנשים המתגייסות לצה"ל שאני וחברים וחברות נוספים, מכל קצוות הבית, ניאבק להמשך התהליך השוויוני של פתיחת פלוגות נוספות לנשים בשירות בצה"ל, כולל פלוגות מעורבות, כולל תפקידים קרביים וכל תפקיד אחר, ללא הבדל מגדרי, ובהתבסס על היכולות האישיות של כל אישה ושל כל גבר בלבד.

עמר בר-לב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, היום בבוקר התכנסה כל ההנהגה של העדה הדרוזית, הדתית, הפוליטית, המקומית, ואנחנו מגנים בחריפות את המעשה הנפשע שבו צעירים דרוזים בודדים משולהבים מהגולן תקפו אמבולנס צבאי ובו פצועים סורים.

חמד עמאר: בעינינו זה מעשה המנוגד לכל אמת מידה מוסרית שלנו, אנו הדרוזים.

חמד עמאר: המעשה הוא תוצאה של הסתה זדונית ושקרית של גורמים אינטרסנטיים, שמטרתה לשלהב את היצרים ולהוציא את הרחוב הדרוזי משליטה.

חמד עמאר: אנו כעדה מוקיעים את האנשים הללו ומכריזים שהם אינם מייצגים אותנו ואינם מייצגים את הנטייה התמידית של בני העדה לשלום ולאחווה.

חמד עמאר: אנחנו לא חפצים באויבים, ואנו לא ניתן לקומץ להשתלט על הרחוב הדרוזי.

חמד עמאר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אברהם נגוסה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אברהם נגוסה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אמש התקיימה בתל-אביב הפגנה של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: חודש אחרי שיצאו בהמוניהם וזעקו כנגד אלימות משטרתית, נאלצים שוב בני הקהילה לצאת לרחובות ולזעוק.

אברהם נגוסה: ההפגנה אתמול התרחשה בעקבות החלטתו של היועץ המשפטי לממשלה לסגור את התיק כנגד השוטר שהכה באכזריות את החייל דמאס פיקדה.

אברהם נגוסה: פניתי ליועץ המשפטי, ואני חוזר על הדברים גם כאן:

אברהם נגוסה: יש פער גדול בין מה שהציבור ראה בסרטון לבין ההחלטה לסגור את התיק, ולכן יש תחושה קשה בקרב הקהילה.

אברהם נגוסה: בשבוע שעבר שמענו בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בראשותי אזרחים נוספים מעליות שונות שסיפרו על אלימות קשה שהפעילו שוטרים כלפיהם.

אברהם נגוסה: התופעה החמורה הזו פוגעת בחברה כולה.

אברהם נגוסה: במקום להרגיש בטוחים יותר, אזרחים חשים מאוימים מול אנשי רשויות אכיפת החוק.

אברהם נגוסה: אני קורא מכאן להקמת צוות בדיקה חיצוני בראשות שופט בית-המשפט העליון בדימוס, לבדוק את מקרי האלימות של רשויות החוק כנגד יוצאי אתיופיה וההתנהלות של מח"ש.

אברהם נגוסה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, מצעד הפטריוטיזם העלוב שראינו היום בכנסת, שבו עמדו חברי הכנסת אחד אחרי השני והסבירו כמה הצבא הוא מוסרי וכמה החיילים הם מוסריים וכמה הם לא רוצים ולא מעוניינים ועושים הכול כדי לא לפגוע באזרחים – הם לא שאלו את עצמם, למשל, כיצד קרה שנהרגו 2,200 אנשים בעזה?

ג'מאל זחאלקה: כיצד קרה שנהרגו, על-פי דוח האו"ם, 1,462 אזרחים?

ג'מאל זחאלקה: כיצד קרה שנהרגו 500 ילדים?

נורית קורן: בגלל ה"חמאס".

ג'מאל זחאלקה: כיצד קרה שנהרסו 17,000 בתים?

ג'מאל זחאלקה: כיצד קרה שיש חצי מיליון פליטים?

מירב בן ארי: בגלל ה"חמאס".

ג'מאל זחאלקה: ואם זה נכון מה שהם אומרים, בסדר גמור, הם אומרים דברי אמת, אז שהכול יועבר לחקירה פלילית, בין-לאומית, מסודרת, על-פי החוק הבין-לאומי, והאמת תצא לאור.

ג'מאל זחאלקה: אז למה מפחדים מזה?

נורית קורן: אנחנו לא מפחדים משום דבר.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת גל אמר שהחיילים מחלקים סוכריות לילדים.

ג'מאל זחאלקה: זה מזכיר לי את אותו משורר ישראלי שכתב בזמן מלחמת לבנון הראשונה את הדבר הבא: כשמחלקים סוכריות לילדים, כך נאמר בתדרוך, צריך לבדוק אם נשארו להם שפתיים כדי שיודו להם בחיוך.

טלי פלוסקוב: תודה.

ג'מאל זחאלקה: יש 500 ילדים בעזה שלא נשארו להם שפתיים שיודו להוד מעלתו – – –

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נורית קורן: – – – שפתיים, אני בטוחה – – –

ג'מאל זחאלקה: לא השארתם להם שפתיים – –

מירב בן ארי: אה, זה אנחנו.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי.

ג'מאל זחאלקה: – – ולא ראש.

ג'מאל זחאלקה: זה פצצות ישראליות.

מירב בן ארי: אה, זה אנחנו – – –

ג'מאל זחאלקה: את צריכה להתבייש – – –

מירב בן ארי: אני צריכה להתבייש?

ג'מאל זחאלקה: את צריכה להתבייש, להרכין ראש.

ג'מאל זחאלקה: אין לך חוט שדרה.

מירב בן ארי: – – – שמטפל באישה של מחבל.

מירב בן ארי: איך אתה לא מתבייש להגיד את זה – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מיקי לוי: מירב, כאשר יובאו כל פשעי המלחמה בזירה הסורית, 250,000 הרוגים – – –

קריאה: נכון.

מיקי לוי: – – – אזרחים שנעקרו מבתיהם ועוד מיליון פצועים, גם אנחנו נסכים לזה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, הדקה שלך הסתיימה.

ג'מאל זחאלקה: אני בעד.

ג'מאל זחאלקה: אני בעד.

ג'מאל זחאלקה: בוא ונלך ביחד – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקשת לא להפריע.

חנין זועבי: למה אתה תלוי בסורים בכלל?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי, יש לך דקה.

חנין זועבי: אתה הרי לא אוהב להשוות את עצמך לסורים.

חנין זועבי: אתה משווה את עצמך לאירופים.

חנין זועבי: אתה משווה את עצמך לעולם המודרני.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, הדקה שלך התחילה.

חנין זועבי: למה אתה – – –

תמר זנדברג: חבר סיעה שלך העיד באו"ם, אתה יודע את זה?

מיקי לוי: זה לא משנה.

חנין זועבי: אז אתה דומה למשטר הסורי.

חנין זועבי: זה מה שאתה, תודה רבה על ההכרה.

מיקי לוי: – – –

חנין זועבי: אתה דומה למשטר הסורי.

חנין זועבי: אתה – – –

מיקי לוי: את צודקת – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, את משתמשת בדקה שלך.

חנין זועבי: בסדר גמור.

חנין זועבי: אנחנו בעד לחקור את הכול, גם את המשטר הסורי וגם את הממשלה שלך.

מיקי לוי: לא שמעתי אתכם אומרים מילה – – –

חנין זועבי: גם את הפשעים בסוריה וגם את הפשעים בישראל – – –

מיקי לוי: לא שמעתי אתכם אומרים מילה על פשעי הצבא הסורי.

מיקי לוי: מילה.

קריאות: – – –

קריאה: תגיד – – – על "דאעש" על "ג'בהת א-נוסרה".

חנין זועבי: אנחנו בעד לחקור את המשטר בישראל.

טלי פלוסקוב: נשארו לך עשר שניות, חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: לחקור את הפשעים בסוריה ולחקור את הפשעים בישראל.

חנין זועבי: אנחנו בעד.

חנין זועבי: אתה בעד?

חנין זועבי: תתחיל עכשיו.

חנין זועבי: תתחיל עכשיו ותחתום על הסכם רומא.

חנין זועבי: תחתום עכשיו.

חנין זועבי: שישראל תחתום על הסכם רומא עכשיו.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, הדקה שלך הסתיימה.

חנין זועבי: אבל אתם פוחדים והמשטר שלך פוחד.

חנין זועבי: אתם פוחדים להיחקר בבית-הדין הבין-לאומי.

מיקי לוי: אנחנו פוחדים – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי.

מירב בן ארי: על מה, על הפשעים של ה"חמאס"?

מירב בן ארי: על מה?

מירב בן ארי: על מה ניחקר, על הפשעים של ה"חמאס"?

קריאה: על הפשעים שלכם.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, הזמן שלך הסתיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חנין זועבי: – – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסגור את המיקרופון.

חנין זועבי: – – – עצמכם זה קל.

חנין זועבי: אין לכם אומץ להיחקר.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: בואו נפסיק עם הצביעות.

מירב בן ארי: אתם לא אומרים שום מילה על ה"חמאס", שום מילה אתם לא אומרים.

מירב בן ארי: אפילו האו"ם אומר, ואתם לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתחילו להגיע לבית-משפט.

מירב בן ארי: מה קשור?

חנין זועבי: – – –

מירב בן ארי: – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, הדקה שלך הסתיימה ולכן המיקרופון שלך סגור.

טלי פלוסקוב: הדקה שלך הסתיימה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זועבי.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה תסיים חברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, אני מבקשת לא להפריע, אנחנו ממשיכים.

נורית קורן: שתפריע לחברה שלה, זה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו סוריה, כבר נאמר רבות ופורסם על שיתוף הפעולה בין ישראל לבין הכנופיות הטרוריסטיות שפועלות בסוריה, הנקראות "המורדים".

מיקי לוי: שקר.

עאידה תומא סלימאן: תנו לי לסיים.

עאידה תומא סלימאן: קצה הקרחון הנו הטיפול הרפואי המוענק לפצועים מהם בבתי-החולים הישראליים.

יצחק כהן: מה, לא נטפל בהם?

עאידה תומא סלימאן: המעורבות הזאת – שמלבה בעצם את המלחמה העקובה מדם בסוריה ומעלה את המחיר שהעם הסורי משלם.

מירב בן ארי: – – –

עאידה תומא סלימאן: פורסם גם כן שמערכת הביטחון מתגברת כוחות בצפון מחשש להסלמה באלימות מצד הדרוזים.

עאידה תומא סלימאן: התמיכה בכוחות הטרור והרצח בסוריה אשר טובחים באוכלוסיות ובקבוצות, ביניהן הדרוזים עכשיו, היא זו שמקוממת ומתסיסה את אלה שרואים את בני העדה שלהם נטבחים על-ידי אותן קבוצות.

עאידה תומא סלימאן: הפשע שצריכים לדבר עליו היום הנו שיתוף הפעולה הזה בין הממשלה הישראלית לבין הקבוצות האלה.

עאידה תומא סלימאן: מי שלא רוצה אלימות, מי שלא רוצה להישרף, שיוציא את הידיים שלו מתוך האש.

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: שתפסיק הממשלה לתמוך בקבוצות בסוריה ותפסיק את הפעולות האלה, לשחק בדם ובכאב של הסורים.

עאידה תומא סלימאן: תפסיקו לבחוש בסוריה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מיקי לוי: דבר כזה הזוי לא שמענו מזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא תשמע בכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא תשמע.

מיקי לוי: אנחנו עוזרים לכנופיות?

מיקי לוי: אתם לא מתביישים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו העובדה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אנחנו הומניטריים, נותנים עזרה לפצועים.

מיקי לוי: אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: אין לכם בושה.

מיקי לוי: איבדתם כל צלם.

מיקי לוי: אין לכם בושה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אני מבקשת לסיים.

חנין זועבי: לך לבית-הדין הבין-לאומי.

עאידה תומא סלימאן: – – – תוציא את הראש מהחול.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

נורית קורן: לא ייתכן, לא יכול להיות כזה דבר במדינת ישראל, ויושבים עוד בבית הזה.

נורית קורן: זה לא ייתכן.

קריאה: אנחנו יושבים – – –

נורית קורן: זה לא ייתכן.

נורית קורן: זה לא ייתכן.

נורית קורן: אתם לא מפחדים משום דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבקשי חקירה.

נורית קורן: איזה חקירה?

נורית קורן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש טענות, תחקרו.

נורית קורן: איזה טענות?

נורית קורן: שישראל – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת לסיים ולא להפריע להמשיך לנהל את המליאה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אני רוצה לדבר על עונת הציד שהחלה.

זהבה גלאון: שרים בממשלה רודפים ארגוני זכויות אדם.

זהבה גלאון: אני מתייחסת להחלטה של השר אורי אריאל לפטור את "בצלם" ואת האגודה לזכויות האזרח – לא לשלוח אליהם בנות שירות לאומי בגלל שהם צוטטו בדוח האו"ם על מבצע "צוק איתן".

זהבה גלאון: אני תוהה, אם מחר יצטטו את מגילת העצמאות באיזשהו דוח של איזה ארגון שלא נראה לנו, גם את מגילת העצמאות יוציאו מחוץ לחוק?

זהבה גלאון: מה קורה כאן, השתגעתם?

זהבה גלאון: חברה מתוקנת צריכה לאפשר ביקורת.

מירב בן ארי: – – –

זהבה גלאון: חברה מתוקנת צריכה לאפשר לארגוני החברה האזרחית להשמיע את קולם, ולא לרדוף אותם ולא לסתום להם את הפה ולא להשתמש בהם כשקי אגרוף של השלטון – שנכשלים בכל המדיניות שלהם כאן בכל צעד ושעל.

זהבה גלאון: אם אנחנו רוצים להיות חברה מתוקנת, צריך לשמור על ארגוני החברה האזרחית.

זהבה גלאון: מי שעושה עבודת קודש – – –

מירב בן ארי: מי, ארגון "בצלם" עושה עבודת קודש?

זהבה גלאון: אפשר לבקר את השלטון, אל תסתמו לנו את הפה.

מירב בן ארי: עוכרי ישראל האלה, הם עושים עבודת קודש?

מירב בן ארי: מי, ארגון "בצלם"?

מירב בן ארי: אין שום דבר מאוזן בארגון "בצלם".

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: חברות וחברים, סיימנו את נאומים בני דקה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לנושא הבא – אנחנו מציינים היום בדיון מיוחד את יום הסביבה הבין-לאומי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו מציינים כעת בדיון מיוחד את יום איכות הסביבה העולמי.

טלי פלוסקוב: יום זה צוין לראשונה ב-1972 בוועידת שטוקהולם, שעסקה בנושא הסביבה האנושית.

טלי פלוסקוב: כחלק מהקהילה הבין-לאומית, גם אנו מקיימים ביום זה פעולות סביבתיות במטרה לעורר את המודעות לחשיבות הטיפול בנושאים הסביבתיים ולעודד פתרונות שיאפשרו שיפור איכות החיים מבלי לפגוע במשאבי הטבע ובאוצרות הסביבה.

טלי פלוסקוב: קיימנו היום בכנסת שורת אירועים, ובהם דיונים בוועדות וטקס הענקת "הגלובוס הירוק" מטעם ארגוני הסביבה.

טלי פלוסקוב: כידוע לכם, כנסת ישראל הפכה למובילה בתחום המכונה קיימות.

טלי פלוסקוב: בשנתיים האחרונות הפכה הכנסת לפרלמנט הירוק בעולם, תוך הובלת מהלכים שכולם חלק מפרויקט כנסת ירוקה, ובראשם התקנת הגג הירוק – הצבת לוחות סולריים לניצול אנרגיית השמש.

טלי פלוסקוב: זהו צעד שיחסוך חלק ניכר מצריכת החשמל של הבניין.

טלי פלוסקוב: זאת, לצד צעדים חשובים כמו מעבר לשימוש בתאורה חסכונית.

טלי פלוסקוב: אנחנו מובילים כאן מהפכה של ממש ומהווים דוגמה והשראה להתנהלות ירוקה נכונה המתחשבת בסביבה.

טלי פלוסקוב: הכנסת חתמה גם על כמה הסכמי שיתוף פעולה עם פרלמנטים אחרים, והיד עוד נטויה.

טלי פלוסקוב: תורת ישראל הנחתה אותנו לשמר את הסביבה ולנצל את משאבי הטבע לצרכינו במידה הראויה: "ולא תשחית את עצה לנדֹח עליו גרזן".

טלי פלוסקוב: מוטל עלינו לעשות ככל יכולתנו לשמר את הפיקדון שניתן בידנו, את כדור-הארץ, על כל השפע שבו.

טלי פלוסקוב: מכאן אנחנו קוראים היום: הבה נעשה ככל יכולתנו כדי לתת את הדעת לנושא עקרוני וקיומי זה, הנמצא, כמובן, מעל לכל מחלוקת; הבה נפעל ככל הניתן להקפיד על התנהלות רגישה ומתחשבת בסביבתנו.

טלי פלוסקוב: אחרי הכול, זו הסביבה שלנו.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/330/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

טלי פלוסקוב: כאן אנחנו עוברים לדיון מוקדם בהצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – חובת שימוש במסמכים ממוחשבים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי.

קריאות: – – –

קריאה: אני ביקשתי לבדוק – – –

טלי פלוסקוב: דקה, זה לא רשום אצלי בסדר-היום.

טלי פלוסקוב: אז קודם הצעות לסדר-היום ואחר כך, אדוני השר, אנחנו נחזור לדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: יש לך עשר דקות להציג לנו את החוק.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ביום הזה דווקא, שבו הכנסת מציינת את יום איכות הסביבה, אני שמח להביא לאישור הכנסת את הצעת חוק ממשל ללא נייר.

מיקי לוי: ההצעה קובעת כי משרדי הממשלה וגופים ציבוריים המתוקצבים על-ידה יחויבו להתקשר עם ספקים באמצעות המייל.

מיקי לוי: היום כל מכרז ממשלתי – קלסרים על קלסרים יוצאים לכמה וכמה חברות; טונות של נייר.

מיקי לוי: הצעת החוק שלי, שעוברת היום בקריאה טרומית, מציעה לעשות שימוש באינטרנט במקום לעשות שימוש בנייר.

מיקי לוי: בתפקידי הקודם כסגן שר האוצר סיירתי במשרדים של פקידי השומה, של מע"מ, מקרקעין, מס קנייה וכו' בכל רחבי הארץ, וכל פעם גיליתי מחדש את אותם קלסרים שהייתי רגיל לראות במסדרונות של מחוזות המשטרה, בענף התביעות – קלסרים על קלסרים במסדרונות; טונות של נייר, לפעמים ללא פיקוח.

מיקי לוי: זה דבר שהוציא אותי מכלי, והיה ברור לי לחלוטין שצריך להתקדם בעניין הזה לרשות מסים ללא נייר, ואני מעריך שזה יגיע במהרה – החזון הזה של רשות המסים ללא נייר.

מיקי לוי: כל הקלסרים האלה וכל הקרגלים האלה ייעלמו מן העולם ונעבור לתקשורת אינטרנטית מקוונת.

מיקי לוי: החזון שהצבנו בפנינו הוא חזון ברור לחלוטין.

מיקי לוי: הטיפול – סגן שר האוצר נמצא פה כרגע, אני קדמתי לו בקדנציה הקודמת, ואני משוכנע שימשיך את הדרך הזאת.

מיקי לוי: ביצענו השקעה של כמעט – מעל 40 מיליון שקל במערכות המחשוב והטכנולוגיה של הרשות, וקידמנו את מערכות ה-BI, כשהמטרה היא למנוע פגיעה מיותרת בסביבה, לקצץ את הביורוקרטיה וכמובן לעזור לרשות המסים להצליב נתונים ולעבור למאה ה-21, כפי שנהוג בכל העולם המערבי.

מיקי לוי: רק היום בבוקר שמחתי לשמוע שראש הרשות ממשיך בחזון והודיע על פתיחת אפשרות להגיש דוחות על עסקאות מקרקעין באמצעות דוח מקוון באינטרנט, זאת לאחר פיילוט שנמשך שישה חודשים.

מיקי לוי: היום אפשר להגיש את זה באמצעות תקשורת אינטרנטית אלקטרונית ולקפוץ ולדלג מעל אותם ניירות.

מיקי לוי: כן, יש לנו עדיין בעיות עם החתימה הממוחשבת, שאמורה לעבור אישורים של משרד המשפטים.

מיקי לוי: לטעמי, אפשר לעבור על זה.

מיקי לוי: לא מכבר, מעל כשנה, יש אפשרות – מה שפעם היה צריך ללכת לרשות המסים ולבזבז חצי יום על מנת לעשות תיאומי מס בין שני תלושי שכר או בין שני תלושי 106 בסוף כל שנה, היום ניתן לעשות את זה באמצעות האינטרנט, באמצעות תקשורת ממוחשבת.

מיקי לוי: אלה צעדים מאוד רציניים, ואני בהזדמנות הזאת רוצה להודות לוועדת השרים על שאפשרה זאת.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, ההצעה הזאת שאני מביא היום בפני המליאה היא המשך ישיר של פעילותי ברשות המסים, והגיע הזמן לקדם בכל משרדי הממשלה והגופים הציבוריים המתוקצבים על-ידה חזון של ממשל ללא נייר.

מיקי לוי: אנחנו נתרום בכך לסביבה, אנחנו נתרום בכך ונציל אלפי עצים מכריתה.

מיקי לוי: הגיע הזמן שאנחנו נעבור למאה ה-21, כפי שנהוג בכל מדינות המערב.

מיקי לוי: הצעת החוק הזאת היא צעד משמעותי וחשוב בכיוון של משרדי ממשלה ללא נייר, מה עוד שלא נצטרך להחזיק ארכיונים, לא נצטרך לשמר את הנייר הזה.

מיקי לוי: הכול יהיה ממוחשב, הכול יהיה בחוות מחשבים – דבר שיועיל ויתעל את כל העבודה הזאת בצורה נכונה.

מיקי לוי: ההצעה הזאת תמנע ביורוקרטיה מתישה ומיותרת ותמנע עיכובים בתקשורת מול ספקים.

מיקי לוי: ספקים שהיום לוקחים מכרזים שהמדינה מפרסמת, לעתים זה קלסרים – לא אחד ולא שניים – עבי כרס, ולעתים כאשר מפרסמים את המכרז, לאחר מכן מתגלה טעות או יש צורך לשנות או להכניס שינויים כאלה או אחרים בחומרים כאלה או אחרים, וצריך לחזור על כל התהליך של הדפסת הקלסר, הדפסת המכרז, הכול מחדש.

מיקי לוי: ההתייעלות הזאת בחוק תביא לכך שכל המכרזים יפורסמו בעזרת האינטרנט, וגם כשתתגלה טעות טכנית או טעות סופר יהיה ניתן לתקן אותה ביתר קלות.

מיקי לוי: ההצעה הזאת, כפי שאמרתי, תחסוך ביורוקרטיה מתישה, מיותרת, ותמנע עיכובים בהתקשרות מול הספקים.

מיקי לוי: היא תהפוך את משרדי הממשלה ליעילים יותר – יעילים וניתנים לפיקוח – וצריך לשאוף לכיוון הזה.

מיקי לוי: יש משרדי ממשלה שלא מצליחים להיפרד מאותם טפסים מיושנים.

מיקי לוי: הצעת החוק הזאת תעשה אתם חסד ותקפיץ אותם למאה ה-21.

מיקי לוי: מעל לכול, ההצעה הזאת תמנע פגיעה קשה ומיותרת בסביבה ובמשאבים האקולוגיים המתכלים שלנו.

מיקי לוי: ודווקא ביום המיוחד הזה של איכות הסביבה ועדת השרים אישרה את העברת החוק בקריאה טרומית.

מיקי לוי: אני שמח על כך.

מיקי לוי: יש בזה בהחלט מן הרגישות, דווקא ביום הזה.

מיקי לוי: אני כולי תקווה שצעד זה יהווה תמריץ לכלל משרדי הממשלה לצעדים נוספים בכיוון.

מיקי לוי: זו הצעת החוק הראשונה שאני מעלה בכנסת העשרים.

מיקי לוי: אני רוצה להודות פעם נוספת לוועדת השרים, שתמכה בהצעה, ומבקש מחברי הכנסת להצביע בעדה בקריאה הטרומית ולהעבירה לוועדת המדע והטכנולוגיה.

מיקי לוי: איפה יושב-ראש הוועדה?

מיקי לוי: אני רוצה גם להודות לך על הנכונות להריץ את ההצעה הזאת, הכל-כך חשובה, במהירות.

מיקי לוי: זו בקשתי, להעביר אותה – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: יש בעיה עם ההעברה?

מיקי לוי: אין בעיה, אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: זו בקשתי – –

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע את גם סגן השר.

מיקי לוי: – – היחידה בהחלט, להכנה לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע, ידידי מיכאל מיקי, אני רוצה להודות לך בשם הממשלה על הצעת החוק שלך.

יצחק כהן: אכן, הצעת חוק ראויה.

אחמד טיבי: קודמי בתפקיד, קודמי בתפקיד.

יצחק כהן: עמיתי, עמיתי.

יצחק כהן: עמיתי מיקי לוי, קודמי בתפקיד, מפקד מחוז ירושלים לשעבר, איש עתיר זכויות.

אחמד טיבי: יש לו עתיד.

יצחק כהן: יש לו עתיד.

יצחק כהן: אגב, אם הוא לא היה ביש עתיד, הוא היה בש"ס.

דב חנין: – – – באמצע – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אכן – להודות לך על הצעת החוק.

יצחק כהן: יש לך היום גם יום מיוחד: כבוד השר להגנת הסביבה נמצא פה לחזק ולדחוף את הצעת החוק.

יצחק כהן: הממשלה תומכת בהצעת החוק, ובלבד, אדוני המציע, שנתאם את שאר המהלכים ביחד, אוקיי, בתיאום מלא, כדי שנוכל להביא את זה להבשלה מלאה בקריאה ראשונה, בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מבקש להעביר את הצעת החוק לוועדת המדע, ליושב-ראש מקלב, שהוא minded לעניין, הוא תומך בעניין.

יצחק כהן: הוא איש איכות סביבה ידוע, ובטוח שהוא יריץ את הדיונים בוועדה במהירות האפשרית, כדי שנוכל לשוב ולעמוד פה ולבקש את תמיכת הכנסת בקריאה שנייה ושלישית – קודם כול ראשונה ואחרי זה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: לוועדה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי הציע להעביר את זה לדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה.

יצחק כהן: אכן, אני ביקשתי, כן.

טלי פלוסקוב: זה מבחינתך מקובל.

יצחק כהן: כן, כן, ביקשתי.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: מקבל את התנאים – מיקי לוי מקבל את התנאים.

טלי פלוסקוב: אנחנו בכל אופן נעלה להצבעה, היות שההצעה הזאת בתמיכת הממשלה וזה מאוד מאוד חשוב, באמת, ועצם העובדה שזה קורה היום – זה בכלל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, רבותי, אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – חובת שימוש במסמכים ממוחשבים), התשע"ה–2015, לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: התוצאות – אפשר להוסיף את שני חברי הכנסת אילן גילאון וסגן השר.

טלי פלוסקוב: הנה גם נורית קורן.

טלי פלוסקוב: יש לנו 13 חברי כנסת בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עברה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מעבירים את הדיון על החוק לוועדת המדע והטכנולוגיה, להכין אותו לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, סגן השר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/71/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא: דיון מוקדם בהצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – איסור גביית דמי כניסה), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נמצאת כאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, יש לך עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אני מתכבדת להציג את הצעת החוק הזאת במסגרת יום הסביבה, שמצוין היום בכנסת מהבוקר בשלל אירועים ודיונים בוועדות ובשדולה החברתית-סביבתית בראשותו של חבר הכנסת דב חנין, שיושב כאן – שגם יזם את היום הזה, וזאת הזדמנות לברך אותך.

תמר זנדברג: אני גאה השנה להצטרף, יחד עם חברת הכנסת רחל עזריה, להובלת השדולה הזאת והנושאים החברתיים והסביבתיים בכנסת.

תמר זנדברג: נדמה לי שהעושר שהתקיים היום בכל ועדות הכנסת מראה את מקומה של התנועה הסביבתית בפתחה של המאה ה-21.

תמר זנדברג: בתנועה הסביבתית נוהגים לדבר על "משולש הקיימוּת": חברה, סביבה וכלכלה.

תמר זנדברג: היום, בוועדות הכלכלה, הכספים, המדע, החינוך, הפנים והגנת הסביבה, כמובן, וכל שאר הוועדות שדנו בנושאים שונים ומשונים, ראינו שהנושא הסביבתי והמקיים הוא – הייתי אומרת "שזור" אבל הוא למעשה מצע מקדים לכל הנושאים שמעסיקים אותנו; הוא בעצם תנאי מקדים.

תמר זנדברג: היכולת שלנו להמשיך ולהתקיים לאורך זמן, לקיים את עצמנו על משאבים שהם לא עולים על המשאבים שאנחנו מצליחים לייצר, עומדת בבסיס יכולתנו להמשיך ולהתקיים כאן כמין האנושי – זה מעבר למדינה, זה מעבר לעיר, זה מעבר לחברה – לאורך זמן.

תמר זנדברג: אני רוצה, לרגל היום הזה, לציין כמה מהמאבקים הסביבתיים שנמצאים כרגע, ממש ברגעים אלה, ברגעי הכרעה.

תמר זנדברג: אנחנו באים עכשיו מהאודיטוריום, שם נערך טקס "הגלובוס הירוק", שזה הפרס השנתי של ארגוני הסביבה.

תמר זנדברג: הוא הוענק – יושבים כאן ביציע חברים מארגוני הסביבה – שלום, חברים – מ"מגמה ירוקה", וחברים מ"חיים וסביבה", שזה ארגון-הגג של ארגוני הסביבה.

תמר זנדברג: נמצא אתנו המנכ"ל נאור ירושלמי.

תמר זנדברג: אני רוצה לציין גם את החברה להגנת הטבע; את ארגוני התחבורה "תחבורה היום ומחר", "15 דקות" ו"ישראל בשביל אופניים"; את ארגון "צלול", שאני לא יודעת אם הוא נמצא פה, ואת "אדם, טבע ודין", שכתבו את הצעת החוק שאני אציג מייד.

תמר זנדברג: התנועה הסביבתית ציינה היום בטקס כמה מהמאבקים שנמצאים כרגע ברגעי הכרעה, החל במאבק המוצלח שהתנהל כאן בכנסת נגד הפקת פצלי השמן בשפלת יהודה, שצוין היום ב"גלובוס הירוק", דרך המאבק שצוין היום בוועדת העבודה והרווחה נגד כריית פוספטים בשדה-בריר באזור ערד, דרך המאבק נגד קידוחי הנפט ברמת-הגולן, שנמצא כרגע ברגע מאוד מאוד מכריע שלו, וכלה במאבק למפרץ חיפה מקיים ושמחזיק את עצמו מבחינה כלכלית, אורבנית ואנושית, שצוין היום ברוב טקס גם בשדולה החברתית-סביבתית וגם בוועדת הפנים של הכנסת.

תמר זנדברג: כל המאבקים האלה הם מאבקים שקשורים לא רק לאיכות האוויר שאנחנו נושמים, המים, הקרקע ושמירת הטבע.

תמר זנדברג: הם נוגעים לחיים שלנו; הם נוגעים למשאבים הציבוריים; הם נוגעים לבריאות שלנו, שזה נושא שצוין היום; הם נוגעים לשלל נושאים.

תמר זנדברג: ואני רוצה בצדם לציין עוד שני מאבקים חשובים שנמצאים כרגע על סדר-היום והנושא הסביבתי הוא טיפה סמוי בהם.

תמר זנדברג: הראשון – נמצאת כאן חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שכרגע יצאה מכנס – בראשותה – בנושא שוד הגז; נקרא לזה ככה, בצורה הכי פשוטה שאפשר.

תמר זנדברג: בימים אלה, במחשכים, בכל מיני ועדות סגורות וסודיות שלא שקופות לעיני הציבור, מתקדם לו מתווה שלפי כל הפרסומים שדולפים משם ככל הנראה מטרתו לשדוד את משאב הטבע הציבורי מידי הציבור ולשלשל אותו לכיסם של בודדים, שגם ככה יש להם הרבה מאוד כסף, וזה על חשבון העתיד האנרגטי, הכלכלי והדמוקרטי של אזרחיות ואזרחי ישראל.

תמר זנדברג: זה מאבק סביבתי לא רק מפני שהגז נקדח בים ומובל בצינורות ליבשה, ושאלת ההשפעה הסביבתית שלו היא שאלה שצריכה להישאל; ולא רק בגלל שהגז הוא גם משאב טבע מתכלה ולא מתחדש, הגם שהוא זול יותר ממקורות אנרגיה אחרים.

תמר זנדברג: זה מאבק סביבתי קודם כול מפני שהוא עומד במוקד היכולת שלנו לקיים את עצמנו כלכלית, אנרגטית, סביבתית וחברתית לאורך זמן, לאורך שנים רבות.

תמר זנדברג: אין מאבק על קיימות שהוא לא מאבק על זה – על יכולתנו להתקיים לאורך זמן.

תמר זנדברג: אני בטוחה שהכנסת, בשיתוף ארגוני החברה האזרחית והציבור עצמו, תעמוד על כך שהשוד הזה לא יתרחש ושמשאב הטבע הזה יישאר בידי הציבור ויבטיח את עתידנו לאורך עשרות שנים, ואולי אפילו מאות שנים.

תמר זנדברג: הדבר השני גם הוא נושא שמתקדם הרבה בימים האחרונים; הכנסת הצביעה עליו בימים האחרונים ועוד תמשיך להצביע.

תמר זנדברג: הוא שייך למפלגתכם, חברי הכנסת שנמצאים פה, והשר גבאי – משבר הדיור.

תמר זנדברג: משבר הדיור הוא גם כן סביבתי.

תמר זנדברג: אתם יודעים למה?

תמר זנדברג: לא בגלל שהתנועה הסביבתית היא חסם בפני הגשמת פתרון משבר הדיור, כמו שיש כאלה שאומרים לנו.

תמר זנדברג: אומרים לנו: צריך לבנות מהר מהר מהר, ולא לתת לירוקים האלה לעמוד בפני הבולדוזרים של הבנייה בדרכם לעבר פתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: אנחנו, החברות והחברים בתנועה הסביבתית, הארגונים, הפעילים, חברי הכנסת – אנחנו אומרים את הדבר ההפוך: תכנון עירוני מקיים, שמבוסס על עירוניות טובה ועל תחבורה ציבורית מקיימת, הוא מפתח לפתרון משבר הדיור, ולא חסם.

תמר זנדברג: היכולת שלנו להוסיף יחידות דיור במרכזי הערים, להימנע מהקמת יישובים חדשים – ויושבים כאן חברים מ"מגמה ירוקה", שמובילים את המאבק הזה ונגד עשרת היישובים, ואני בטוחה שתכף נשמע אמירה ברורה של השר בנושא הזה – זאת לא רק הגנה על הסביבה אלא גם פתרון של משבר הדיור.

תמר זנדברג: אז תודה לכם על המאבק ותודה לכולם על השותפות הזאת ועל הארגון של היום הזה.

תמר זנדברג: אני רוצה בזמן שנשאר להציג את הצעת החוק, שתעלה כרגע ללא תשובה והצבעה.

תמר זנדברג: אני רוצה להודות לנציגי הקואליציה והממשלה שאפשרו לנו להציג את החוק הזה היום ולהמשיך ולקדם אותו בתיאום עם יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת ועם ועדת הפנים בחודשים הקרובים, עד כדי התלכדות לכדי הצעת חוק משותפת, ממשלתית ופרטית.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת נובעת גם כן ממאבק סביבתי מאוד רציני – המאבק על החופים.

תמר זנדברג: בין שאר משאבי הטבע שניתנו לנו, גם חוף הים ניתן לנו כמשאב טבע ציבורי, פתוח, חופשי, וכתוצאה מזה הוא צריך להיות גם חינמי.

תמר זנדברג: בג"ץ כבר קבע את האמירה הזאת בצורה מאוד מפורשת בבג"ץ של עמותת "אדם, טבע ודין" לפני כמה שנים, שככלל לא ייגבה תשלום בכניסה לחופים, למעט כמה חריגים – שלצערי, בשנים האחרונות הולכים ומתרחבים.

תמר זנדברג: הדרך לכרסם בעיקרון הזה ולגבות תשלום ועל-ידי כך למנוע או להגביל את הנגישות של החופים הולכת ומתרחבת לה, בין בדרך ישירה ובין בדרכים עקיפות שאנחנו קוראים להן ישראבלוף, כמו למשל גביית תשלום על חניה כאשר אין דרך אחרת להגיע לחוף הזה לבד מלעבור דרך אותה חניה.

תמר זנדברג: בהקשר הזה חובה להזכיר את המחסור בתחבורה ציבורית נגישה לחופים, וספציפית את המחסור בתחבורה ציבורית נגישה לחופים בשבת, וכידוע לנו, זה היום שבו רבות ורבים מאתנו הולכים לים כדי ליהנות מהמשאב הזה.

תמר זנדברג: יש כל מיני טענות והתנגדויות לחוק הזה, ובין היתר: מי ישלם?

תמר זנדברג: מי ינקה?

תמר זנדברג: מי יישא בנטל?

תמר זנדברג: כולן שאלות חשובות.

תמר זנדברג: שאלת הסדרת היחסים בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי – גם את, כראשת עיר לשעבר – היא גם שאלה חשובה.

תמר זנדברג: אבל כל השאלות האלה ניגפות מפני השאלה החשובה יותר, והיא: איך נבטיח את הנגישות החופשית, שהיא גם חינמית, של החופים, ואיך נספק את המשאב הזה דווקא בישראל, שהיא מדינת חוף, היא מדינת קיץ, היא מדינה שטופת שמש.

תמר זנדברג: לא ייתכן שהיכולת ליהנות מחוף הים במדינת ישראל תהיה מותנה בתשלום.

תמר זנדברג: זה עוד לפני שדיברנו על תשלום על מיטת השיזוף, על השמשייה ועל הכוס הריקה המלאה קרח ב-8 שקלים – וזה סיפור אמיתי.

תמר זנדברג: כך שהמאבק על חופים חופשיים הוא מאבק סביבתי, הוא מאבק חברתי, והוא מאבק שהיה צריך להיות מובן מאליו.

תמר זנדברג: חבל מאוד שהוא לא כזה.

תמר זנדברג: חבל מאוד שהכנסת נאלצת לומר את דברה, אבל היא באמת נאלצת לומר את דברה, מכיוון שבשטח יש גופים, חלקם פרטיים וחלקם ציבוריים, שלא מקפידים על העיקרון הזה ומכרסמים בו כל פעם מכיוון אחר.

תמר זנדברג: אני רוצה לציין בהקשר הזה את חוף-הקשתות, האקוודוקט, בקיסריה, שבסוף השבוע האחרון, ממש לפני שלושה ימים, התחילו בפעם הראשונה לגבות תשלום בכניסה אליו, ואת התארגנות התושבים שנקראת "ים חופשי" שקמה נגד הרעיון הזה, ומובילה, ביחד עם אחרים במקומות אחרים בארץ, את המאבק לחוף חופשי.

תמר זנדברג: הכנסת נדרשה לזה.

תמר זנדברג: הכנסת מתבקשת עכשיו לחוקק את זה כדי שבספר החוקים של ישראל תעוגן האמירה הברורה לגבי הנגישות החופשית והחינמית לחוף.

תמר זנדברג: כאמור, אנחנו נשאיר את החוק הזה כך ללא תשובה והצבעה על מנת שנוכל להתקדם יחד, בהסכמת הממשלה והקואליציה.

תמר זנדברג: תודה רבה על ההזדמנות.

תמר זנדברג: שוב תודה לארגונים, למארגנים, לחברות וחברי הכנסת.

תמר זנדברג: יום סביבה מוצלח ופורה.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/543/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – איסור גביית דמי כניסה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף, שהוצמדה להצעת החוק הקודמת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, לך יש שלוש דקות להשלים את הדברים.

טלי פלוסקוב: אני מנצלת את ההזדמנות – לא על חשבונך – באמת להודות על היום הנפלא שעברנו היום בכנסת.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי, עמיתותי להובלת השדולה הסביבתית-חברתית חברות הכנסת רחל עזריה ותמי זנדברג, אכן היה לנו יום עמוס ומאוד מאוד מוצלח בכנסת.

דב חנין: כל ועדות הכנסת קיימו דיונים בעניינים סביבתיים.

דב חנין: אלה היו דיונים משמעותיים, עם ויכוחים לפעמים, אפילו ויכוחים קשים.

דב חנין: הדיונים היו עמוסים באנשים.

דב חנין: אדוני השר, כיוון שלא היית בכל הדיונים, זו ההזדמנות גם לומר לך שהיו דיונים מרתקים בכל ועדות הכנסת.

דב חנין: נציגי משרדך הופיעו והציגו את עמדת המשרד בכל השאלות ובכל ההיבטים.

דב חנין: היו כאן היום מאות פעילים שהגיעו לבית הזה, כי הבית הזה הוא בית העם.

דב חנין: הוא צריך להיות בית העם, ובית העם הוא בוודאי הבית של המאבק והפעילות בעניינים הסביבתיים.

דב חנין: זה היה מפגן כוח גדול ומשמעותי, והוא מפגן חשוב, מכיוון שעומדים בפנינו אתגרים מורכבים.

דב חנין: עסקנו היום הרבה בשאלות של בריאות וסביבה – מפרץ חיפה, כמובן, שדה-בריר.

דב חנין: גם בצפון גם בדרום אנחנו רואים שהחיבור בין סביבה לבריאות הוא חיבור גורלי.

דב חנין: אנחנו מדברים על החיים עצמם, ואנחנו צריכים להגן על החיים עצמם.

דב חנין: שאלות התכנון – חברת הכנסת זנדברג הסבירה בצדק את הגודל ואת המשמעות של האתגר שלפנינו בתחום הזה.

דב חנין: וכמובן – השאלות הנוספות.

דב חנין: חברת הכנסת יחימוביץ הובילה את הכנס המרשים שהתקיים במקביל בנושא הגז.

דב חנין: הכנס הזה הזכיר לכולנו שסביבה זה לא רק זיהומים, סביבה זה גם משאבים; לא רק ניהול הזיהומים, אלא גם ניהול המשאבים.

דב חנין: מה שקורה בנושא הגז זה אחת ההחלטות הסביבתיות או האנטי-סביבתיות הדרמטיות והבעייתיות ביותר.

דב חנין: מאחורי דלתיים סגורות מתקבלת החלטה על טריליון שקל, 1,000 מיליארד שקלים.

דב חנין: מה הולך להיות בתחום הגז?

דב חנין: קודם כול, מה לא הולך להיות בתחום הגז: לא תהיה תחרות, כי הולך להיות מונופול של "נובל אנרג'י"; לא הולך להיות פיקוח על המחירים; לא תהיינה הגבלות אמיתיות על הייצוא, למרות כל מה שהסכמנו בכנסת; היטל ששינסקי לא יהיה – הוא יידחה בכמה שנים; לא יהיה צינור גז נוסף; לא יהיה פיתוח מהיר של מאגר "לווייתן".

דב חנין: אני רוצה לתקן את עצמי: כל הדברים האלה לא יהיו אם הם תלויים בממשלה ואם הם תלויים בראש הממשלה, שהחליט להיכנע לטייקוני הגז ולתת להם עדיפות.

דב חנין: כל הדברים האלה כן יהיו אם הציבור ישמיע את קולו ויצא למאבק.

דב חנין: את החוק שלנו היום אנחנו מציעים בדיוק באותו כיוון.

דב חנין: התפיסה הסביבתית איננה רק תפיסה של זיהומים, אלא גם של משאבים.

דב חנין: ואיזה משאב משמעותי, מדהים, מרשים וייחודי יש לנו יותר מאשר חופי הים שלנו?

דב חנין: בכנסת הזאת אנחנו ננהל מאבקים קשים על החופים, גם בחוק שעוסק בהגנה על האינטרסים שלנו, הציבור, מפני בנייה בזבזנית בחופים.

דב חנין: אנחנו עוד נדבר על החוק הזה הרבה.

דב חנין: אנחנו בעד בנייה ובעד פיתוח, בוודאי בעד בניית דירות למגורים, אבל אנחנו חושבים שצריך לשמור על חופי ישראל וחשוב להגן על חופי ישראל.

דב חנין: הצעת החוק שאנחנו מקדמים היום – ואני רוצה לציין את חברי ד"ר עבדאללה אבו מערוף, ששותף אתי לקידום ההצעה – היא הצעה, האמת, שהתחלתי את המסע אליה בכנסת השבע-עשרה והגשתי אותה פעם נוספת בכנסת השמונה-עשרה ופעם נוספת גם בכנסת התשע-עשרה, ואני מקווה, חברי וחברותי, שבכנסת הנוכחית סוף-סוף נצליח להביא את העניין הזה לסיום.

דב חנין: אנחנו מדברים על דבר נורא נורא בסיסי – אנחנו מדברים על כך שחוף הים צריך להיות פתוח לאזרחי ישראל ללא תשלום וללא טריקים.

דב חנין: וכשאני אומר "ללא תשלום וללא טריקים", אני מתכוון גם לטריק הידוע של מקומות חניה, שאומרים לך: אתה יכול להיכנס לחוף, רק שעל הרכב שלך אתה צריך לשלם שם חניה, ואין דרך אחרת להגיע לחוף הזה, כי אין תחבורה ציבורית.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: צריך לעשות בעניין הזה סדר, וסדר צריך להתחיל מהעיקרון שחוף הים הוא הדרך הכי זולה, הכי פשוטה, הכי טבעית לבלות את ימי הקיץ – יש כאלה שגם מבלים קצת בחורף; אני, בעוונותי – ולכן חוף הים צריך להיות פתוח לכולם בחינם.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: סוכם שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

טלי פלוסקוב: ציון יום הסביבה הבין-לאומי

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לציון יום הסביבה הבין-לאומי – הצעות לסדר-היום מס' 492, 495, 567, 569, 589 ו-601.

טלי פלוסקוב: יפתח את הדיון השר להגנת הסביבה אבי גבאי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אבי (אברהם) גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, אורחים נכבדים בקהל, אני מבקש קודם כול לברך את הכנסת על הרצינות הרבה והיסודיות שבהן היא מטפלת ביום הסביבה היום – דיונים רבים בוועדות, כמו שאמר חבר הכנסת חנין; המסדרונות והוועדות פשוט המו מאנשים, מפעילים, מפעילות סביבה, מכל הארץ.

אבי (אברהם) גבאי: בכל מקום שלא הלכתי בא אלי מישהו עם בעיה סביבתית, החל מערד והמשך בצפון וכו'.

אבי (אברהם) גבאי: פשוט כמו שאמר חבר הכנסת חנין: בית העם.

אבי (אברהם) גבאי: כך זה צריך להיות.

אבי (אברהם) גבאי: זאת בעצם המטרה של המקום הזה.

אבי (אברהם) גבאי: הצד השני של האינטנסיביות של הדיונים הוא שפשוט חלקכם תשמעו אותי היום בפעם השלישית והרביעית, אז אני מתנצל בפני אלה ששומעים אותי בפעם השלישית היום, ואין לי מה לחדש מהבוקר, אבל אלה הדברים.

טלי פלוסקוב: אנחנו נהנים תמיד.

דב חנין: דברים טובים אנחנו מוכנים לשמוע הרבה פעמים.

טלי פלוסקוב: אנחנו נהנים תמיד לשמוע.

אבי (אברהם) גבאי: במשא-ומתן הקואליציוני יושב-ראש התנועה שלנו, משה כחלון, טבע מושג חדש בפוליטיקה – הוא אמר "כלים".

אבי (אברהם) גבאי: זה לא היה משא-ומתן של למי יש יותר כוח ומי מפעיל יותר מנופים, אלא הוא אמר: אני רוצה כלי עבודה.

אבי (אברהם) גבאי: אני לא רוצה כיבודים, לא רוצה להיות סגן ראש ממשלה, רוצה כלי עבודה.

אבי (אברהם) גבאי: הוא התעקש עליהם, וכמובן ביקש כלי עבודה לפתור את בעיית הדיור, ואחד מהכלים היה המשרד להגנת הסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: המשרד הזה, שאני מנהל כבר חודש וקצת, הוא משרד מרתק.

אבי (אברהם) גבאי: יש בו מנהלים ומנהלות ועובדים מאוד מאוד מקצועיים ומאוד מאוד מחויבים ומאוד מלאי תשוקה לנושא של הסביבה, ואני גם מרגיש שפה בכנסת יש הרבה מאוד עניין, גם בוועדות, גם במקומות אחרים, יש עניין בנושא הסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: יש פעילים ופעילות, כמו שאמרתי, והרבה מאוד ארגונים, ויש תקציבים בסך הכול, כך שמבחינתי אני מרגיש שקיבלתי את הכלים להביא לשיפור נוסף באיכות החיים של אזרחי המדינה בכל מה שקשור לסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: לפני היו שרים שעשו רבות: גלעד ארדן בקדנציה שלו, קדנציה ארוכה של ארבע שנים, חוקק חוקים מאוד מאוד חשובים ומקיפים; עמיר פרץ קיבל החלטות חשובות בכל מה שקשור לצמצום פערים בכל הנוגע לפסולת וניקיון, והצליח להביא את חוק השקיות עד לזמן פציעות, בכל מה שנוגע לממשלה הקודמת.

אבי (אברהם) גבאי: עכשיו התור שלי להמשיך ולקדם את האג'נדה הסביבתית, ושוב אני אומר: את הכלים יש לנו.

אבי (אברהם) גבאי: המשרד הזה עוסק, כמו שאתם יודעים ביבשה, בים, באוויר – בכול.

אבי (אברהם) גבאי: הנושא המרכזי שבו אנחנו עוסקים היום במשרד הוא זיהום האוויר במפרץ חיפה.

אבי (אברהם) גבאי: מטרופולין חיפה, כמו כל מקום אחר שנמצא על הים, עם נמל וכו', סובלת מזיהום גם מתחבורה ימית, גם מתחבורה יבשתית, גם מתעשייה – הרבה מאוד תעשייה שהתנקזה לחיפה.

אבי (אברהם) גבאי: יש שם פגיעה מאוד קשה באיכות החיים של התושבים.

אבי (אברהם) גבאי: לנו מאוד חשוב לשמור על חיפה כעיר בירה, כמטרופולין חזקה שמקרינה על כל יישובי המפרץ, אזור כלכלי חזק וכו'.

אבי (אברהם) גבאי: הצוות המקצועי במשרד להגנת הסביבה עובד כבר כמה שבועות יחד עם עיריית חיפה – ואני מעורב מאוד בנושאים – יחד עם משרד הבריאות, יחד עם ארגונים אחרים, על מנת להכין תוכנית שתצמצם את זיהום האוויר בחיפה.

אבי (אברהם) גבאי: יש תוכנית שמתחילה לפעול והיא כל הזמן תורחב, נוסיף לה דברים נוספים.

אבי (אברהם) גבאי: היא כוללת כמה מרכיבים שאני אפרט כעת.

אבי (אברהם) גבאי: הנושא הראשון זה החמרת דרישות הפליטה ממפעלים, כך שנצמצם את השימוש בדלק מזהם ונעודד שימוש בדלקים אחרים.

אבי (אברהם) גבאי: יש מושג בנושא הזה שנקרא BAT, שזה Best Available Technology.

אבי (אברהם) גבאי: זו בעצם הדרך הכי טובה שמוכרת בעולם בנושא מסוים, במפעל מסוים, לצמצם את זיהום האוויר.

אבי (אברהם) גבאי: יש בנושא הזה, אגב, הסכמה עם התעשיינים שזאת צריכה להיות השיטה שאנחנו הולכים בה בכל מקום – הדרך הכי נכונה, הכי טובה שיש מבחינת טכנולוגיה כדי לצמצם.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו כרגע בוחנים איך אנחנו משפרים עוד יותר או מחמירים יותר את הדרישות שלנו בכל מה שנוגע לפליטת מזהמים.

אבי (אברהם) גבאי: צריך לומר שכיום אין מפעלים שמזהמים בניגוד להיתרים שלהם.

אבי (אברהם) גבאי: זה לא המצב, שיש פה מערב פרוע.

אבי (אברהם) גבאי: להפך, כולם עומדים בכללים, ואנחנו צריכים לבדוק מחדש את הכללים ולראות אם צריך להרחיב אותם.

אבי (אברהם) גבאי: הנושא השני זה צמצום השימוש ברכבי דיזל – סולר זה דבר מאוד מאוד מזהם – ואת זה נצטרך לעשות באמצעות קידום של טכנולוגיות יותר ידידותיות לסביבה, כמו גז, כמו הנעה חשמלית וכמו דבר שאנחנו עושים אותו כעת ונרחיב יותר, שזה פשוט התקנה של מסננים, מסנני חלקיקים, על רכבי דיזל קיימים, שזה נושא שהוא ללא עלות גדולה אבל יש לו תועלת מאוד מאוד גדולה.

אבי (אברהם) גבאי: נושא נוסף זה פשוט לדעת יותר על הזיהום במפרץ חיפה.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא מרגישים שאנחנו יודעים מספיק.

אבי (אברהם) גבאי: כדי שנדע יותר נצטרך להרחיב את כל מה שקשור בניטור של האוויר במפרץ חיפה, לקחת יותר דגימות ממפעלים ולדעת יותר על מה שקורה סביבנו במפרץ.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נוסיף כמובן סיורים, אכיפה, בדיקות פתע וכל מה שקשור בזה.

אבי (אברהם) גבאי: אני בכלל מאמין בשקיפות גדולה, כך שאנחנו מתכוונים ליצור מצב שכל מה שהמשרד יודע – הציבור ידע, בזמן אמת.

אבי (אברהם) גבאי: ואם אנחנו יודעים מה קורה בזמן אמת בארובה של בתי-הזיקוק, אז הציבור צריך לדעת באותה מידה מה קורה בארובה של בתי-הזיקוק, בזמן אמת.

אבי (אברהם) גבאי: המידע הזה הוא של התושבים, הוא לא רק של משרדי הממשלה, כך שהוא צריך להיות מאוד מאוד נגיש להם.

אבי (אברהם) גבאי: בנוסף, אנחנו נגדיר מחדש את היעדים.

אבי (אברהם) גבאי: נעשה את זה יחד עם ארגוני הסביבה, ואני מאמין מאוד שאנחנו נשפר את העניין בטווח מאוד מאוד קצר.

אבי (אברהם) גבאי: הבוקר שר האוצר ואני היינו במכל האמוניה בחיפה, והכרזנו על הוצאת המכרז להקמת מפעל אמוניה בדרום, מפעל שייתר את הצורך במכל האמוניה במפרץ חיפה – תהליך שהחל עוד השר עמיר פרץ, ואנחנו בחודש האחרון ישבנו ופשוט פתרנו את כל הבעיות שמנעו את הוצאת המכרז.

אבי (אברהם) גבאי: יצאנו לדרך, ושר האוצר הקצה לזה משאבים כספיים לא קטנים, מתוך הכרה בחשיבות של העניין ומתוך הבנה שבלי משאבים כספיים הנושא הזה כנראה גם לא יוכל להיות מאחורינו.

אבי (אברהם) גבאי: זיהום האוויר בחיפה, כמו שאתם יודעים, הוא מקרה פרטי של זיהום האוויר בכלל, וכאן אנחנו עם תקווה לשינוי גדול שיקרה בנושא הזה.

אבי (אברהם) גבאי: כמו שאתם יודעים, הגז זה נושא שנמצא היום במרכז השיח הציבורי.

אבי (אברהם) גבאי: לגז טבעי יש שימושים רבים שמועילים לכלכלה.

אבי (אברהם) גבאי: הוא כיום בעצם המרכיב העיקרי בייצור חשמל בארץ – אני חושב שכ-65% מייצור החשמל בארץ נעשה באמצעות גז – והוא מקור של אנרגיה נקייה וזולה לתעשייה, וגם כמובן חומר גלם לתעשיות המשך.

אבי (אברהם) גבאי: כשאני מדבר על מכל האמוניה, זו בעצם הדוגמה הקלאסית.

אבי (אברהם) גבאי: אמוניה מיוצרת מגז טבעי.

אבי (אברהם) גבאי: זאת התשומה המרכזית באמוניה.

אבי (אברהם) גבאי: לוקחים גז טבעי, עושים עליו עיבוד כלשהו ויש אמוניה.

שלי יחימוביץ': אדוני השר, אתה מרוצה ממחירי הגז, וממונופול הגז?

אבי (אברהם) גבאי: אני אתייחס.

אבי (אברהם) גבאי: תרשי לי להשלים את הנאום שלי.

אבי (אברהם) גבאי: אם תרצי לשאול שאלות – אני אענה על שאלות.

שלי יחימוביץ': זה הטבע של קריאות ביניים.

אבי (אברהם) גבאי: כן.

אבי (אברהם) גבאי: את יודעת, אני לא חייב לשחק את המשחק.

אבי (אברהם) גבאי: לא כתוב שאני צריך לענות.

שלי יחימוביץ': אבל אני יכולה לשחק.

אבי (אברהם) גבאי: אני אתייחס בהמשך.

אבי (אברהם) גבאי: בעצם, כמו שאמרתי, הגז הוא בעצם המרכיב המרכזי בייצור אמוניה, ואנחנו מאמינים שעם מחירי גז סבירים ועם אספקה סבירה של גז נוכל לייצר פה אמוניה ונוכל לייצר פה גם דברים אחרים.

אבי (אברהם) גבאי: מפעל האמוניה בעצם יהיה המפעל היחידי והראשון בישראל שמייצר גז אמוניה.

אבי (אברהם) גבאי: הוא אמור לייצר את כל הכמות שנדרשת לישראל.

אבי (אברהם) גבאי: הקשר בין כלכלה לסביבה הוא, כמו שאתם יודעים, הדוק מאוד.

אבי (אברהם) גבאי: אני באתי מרקע כלכלי, ואני תמיד ראיתי בהורדת עלויות את הדרך להביא לשימוש בגז טבעי, שיאפשר בעצם את הורדת יוקר המחיה.

אבי (אברהם) גבאי: כדי שהמשק ייהנה מאוד מהגז, אנחנו צריכים לוודא שגם מפעלים וגם עסקים נוספים יחוברו לגז הטבעי.

אבי (אברהם) גבאי: זה אוצר ענק למשק, אם נדע להשתמש בו.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו בעצם רק בתחילת הדרך; יש רק עשרה מפעלים שמחוברים היום לגז וזה פשוט כלום, זאת אפילו לא התחלה.

אבי (אברהם) גבאי: המעבר לגז טבעי במקום דלקים אחרים הוא דרמטי בהשפעה שלו על בריאות הציבור.

אבי (אברהם) גבאי: בחלק מסוגי המזהמים יש ירידה של 75% כתוצאה משימוש בגז, ובאחרים יש ירידה של 99% בשיעור המזהמים.

אבי (אברהם) גבאי: לכן ברור לנו ששימוש מקומי בגז בכמויות גדולות בעצם ישפיע מאוד על הבריאות של אזרחי ישראל ועל הבריאות של ילדינו ונכדינו, אם רק נדע להשתמש בגז נכון – להקצות אותו נכון ולהשתמש בו נכון.

אבי (אברהם) גבאי: התפקיד שלנו הוא בעצם להנגיש את הגז שכבר נמצא.

אבי (אברהם) גבאי: יש הרבה מאוד גז, צריך להנגיש אותו לעסקים שמעוניינים בכך.

אבי (אברהם) גבאי: הבעיה היא לא רק למצוא גז אלא גם לוודא שהוא זורם לכל מי שיכול להשתמש בו.

אבי (אברהם) גבאי: זה גז ישראלי, ולכן וצריך להשתמש בו גם לתעשייה וגם לתחבורה – נושא שנתייחס אליו בהמשך.

אבי (אברהם) גבאי: צריך להבין שכדי שמפעל האמוניה או מפעלים אחרים לחומרי המשך אחרים, כמו אוריאה, מתנול או GTL – כדי שהמפעלים האלה יוכלו לקום, אנחנו צריכים שהם יהיו תחרותיים.

אבי (אברהם) גבאי: כדי שהם יהיו תחרותיים ויספקו תעסוקה ורווחים וכו', אנחנו צריכים לוודא שהמפעלים האלה יקבלו אספקה זמינה ושוטפת של גז טבעי במחיר שהוא מקביל לפחות למחיר שבו מקבלים את הגז מפעלים אחרים בעולם.

אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, אם הנושא של אמוניה נשען כולו על גז, אם מחיר הגז יהיה גבוה מהמחיר המקובל במפעלים אחרים בעולם לגז, אז ברור שלא יוכלו לייצר פה אמוניה.

אבי (אברהם) גבאי: ולהפך – אם המחיר יהיה פה טוב – – –

שלי יחימוביץ': זה 6 דולר ליחידת אנרגיה.

אבי (אברהם) גבאי: אם המחיר בישראל יהיה נמוך, אז בעצם נוכל גם לייצא המון, זאת אומרת נוכל להיות מדינה שמייצאת אמוניה ולא מדינה שמייבאת אמוניה.

שלי יחימוביץ': אז הוא זול או יקר בישראל?

אבי (אברהם) גבאי: אני לא נכנס כאן למחיר.

אבי (אברהם) גבאי: יש מחירים שונים לצרכים שונים במפעלים כאלה.

אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שברור שכרגע המחיר המקובל בארץ הוא מאוד גבוה ביחס למחיר למשתמשים – מפעלי אמוניה אחרים בעולם.

אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, בדרך כלל מייצרים אמוניה במקומות שיש גז קרוב אליהם, ואז בעצם לא צריך להוביל אותו, ולכן זה מאפשר להם להקים מפעלים.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מקווים מאוד שבארץ המחיר יהיה כזה שמפעל האמוניה יוכל לקום ויוכל להיות כלכלי, מעבר לצורך שלו בתמיכה ישראלית או בתמיכה ממשלתית.

שלי יחימוביץ': איך הוא יהיה כזה עם מונופול ובלי פיקוח?

שלי יחימוביץ': איך יהיה מחיר נמוך עם מונופול ובלי פיקוח, אדוני השר?

אבי (אברהם) גבאי: אם הייתי אחראי על נושא הגז אולי הייתי יודע לתת את התשובה.

אבי (אברהם) גבאי: אני לא אחראי על נושא הגז, אני אחראי על הגנת הסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: אני פשוט מנסה להסביר את הקשר בין גז לאמוניה ואיך אנחנו מכאן יכולים להגיע למצב שאנחנו נייצר פה תעשייה חדשה, ונייצר בעיקר בעיקר בעיקר, מה שחשוב – הגנה על החיים שלנו, כי בסופו של יום אנחנו מסתכלים על נושא הגז והאמוניה וכו' מהזווית של בריאות התושבים, הסביבה, סביבה נקייה וכו'.

אבי (אברהם) גבאי: לכן, זאת נקודת המבט שלי.

אבי (אברהם) גבאי: נושא נוסף, כמו שאמרתי, זה הנושא של תחבורה.

אבי (אברהם) גבאי: אפשר לייצר פה תחבורה אין-סופית שנשענת על גז, שפשוט תייצר פה אוויר נקי ברמה אחרת ממה שמקובל פה היום.

אבי (אברהם) גבאי: זה דבר שנמצא פשוט מתחת לאף שלנו, ואנחנו עוד לא עושים את זה.

אבי (אברהם) גבאי: כמו שאני מבין לפחות, יש כוונה להרחיב את שדה "תמר" ולהרחיב את הקיבולת שלו, כך שההרחבה הזאת, שלפחות לפי חברות הגז אפשר לבצע אותה בטווח של כמה חודשים או שנה וקצת, כמובן היא מאוד חיונית למשק, בעיקר כדי להגביר את האמינות, היתירות והזמינות של אספקת הגז למשק, כי בסופו של יום, אם חברות תחבורה ומפעלים לא יראו אספקה אמינה, אז הם לא ייכנסו לנושא הזה של גז.

אבי (אברהם) גבאי: מהי הגנה על הסביבה?

אבי (אברהם) גבאי: הגנה על הסביבה היא בעצם דאגה לבריאות הציבור, שמירה על האדמה, על האוויר, על המים – כמובן למען בריאותנו, למען בריאות הדורות הבאים.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו הכלכלנים נוטים לחשוב שבאמצעות הקונספט שנקרא היוון, שבו אנחנו מעניקים משקל חשוב יותר לשקל שאנחנו מקבלים היום לעומת השקל שיגיע מחר, אנחנו בעצם מעדיפים את ההווה על העתיד.

אבי (אברהם) גבאי: אבל כולנו יודעים שכהורים וכדומה אנחנו תמיד דואגים לעתיד יותר מאשר להווה, ועושים בחירה שהיא בניגוד לטבע הכלכלי אלא יותר בהיבטים של טבע האדם.

אבי (אברהם) גבאי: במשרד להגנת הסביבה מצאתי בעצם שבוצעה איזו בדיקה כלכלית של האלטרנטיבות.

אבי (אברהם) גבאי: מצד אחד, הסמנכ"לית לכלכלה בדקה מה הן ההכנסות הנוספות ממסים על גז שמיוצא אל מול מכירה של כל הגז במשק המקומי.

אבי (אברהם) גבאי: בעצם, היא ניסתה לראות מה יותר כדאי מבחינה סביבתית לאזרחים.

אבי (אברהם) גבאי: היא לא בדקה בצורה צרה את התמלוגים אלא את כלל העלויות למשק, שזה אומר הנזק הבריאותי שנגרם כאשר משתמשים במקום גז במזוט וכו'.

אבי (אברהם) גבאי: התוצאה ברורה: המדינה, לרבות אוצר המדינה והכלכלה, מרוויחים יותר משימוש מקומי בגז, ולכן ברור שככל שנשת

אבי (אברהם) גבאי: מש בגז טבעי ופחות נייצא אותו, כך יותר כלכלי הדבר, גם למדינה וגם לאוצר המדינה.

אבי (אברהם) גבאי: המסקנה פשוט ברורה: צריך להגיע לשימושים מקומיים עד כמה שיהיו, והרבה מאוד, ורק את הנותר – אם נותר – לייצא.

אבי (אברהם) גבאי: קודם כול צריך להשתמש כאן, לוודא שיש אין-סוף גז, לצורך העניין, לשימושים מקומיים במחירים טובים, במחירים סבירים, ורק לאחר מכן להיות במצב של ייצוא.

אבי (אברהם) גבאי: זאת בעצם התפיסה שהוכחה בעבודה הכלכלית הזאת, שהיא עבודה כלכלית מאוד בסיסית – היא פשוט מנתחת אלטרנטיבות, כמו שכולנו יודעים לעשות עבודות כלכליות.

אבי (אברהם) גבאי: בנוסף, אני חושב שהנושא הזה בעצם בידיים שלנו.

אבי (אברהם) גבאי: אני רוצה גם להתייחס לנושא הדיור, שעלה פה על-ידי חבר הכנסת דב חנין.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו כבר הרבה מאוד שנים בעיצומו של משבר דיור.

אבי (אברהם) גבאי: מפלגת כולנו, כמו שאתם יודעים, הבטיחה לתת טיפול שורש, לטפל באופן מאוד שורשי בבעיית הדיור.

אבי (אברהם) גבאי: התחלנו לעשות הרבה מאוד דברים.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מכירים את החשש שיש – שמפלגת כולנו ביקשה את המשרד להגנת הסביבה כדי לפגוע או להעדיף את האינטרס של הדיור על פני האינטרס של הסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו אומרים את זה בהרבה מאוד מקומות:

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו יכולים להרגיע; מפלגת כולנו היא לא בעד הקמת יישובים חדשים בכל מקום, כי זה פוגע בסביבה ופוגע גם בחברה.

אבי (אברהם) גבאי: יישובים חדשים, בסופו של יום, בדרך כלל מה שהם עושים, הם מושכים אוכלוסיות חזקות ומשאירים את האוכלוסיות החלשות ביישובים הוותיקים.

אבי (אברהם) גבאי: זה הדבר הכי אנטי-חברתי שיש, הוא לא רק אנטי-סביבתי.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו בעד רשות התחדשות עירונית, ושר האוצר וגם שר הבינוי מתכוונים להביא הצעה בעניין הזה.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו הולכים כרגע לבצע טיהור וניקוי של קרקעות מזוהמות, בעיקר של מחנות צבא ואזורי תעשייה צבאית, כדי שנוכל לנקות את הסביבה ונוכל לבנות שם שכונות ופארקים.

אבי (אברהם) גבאי: נושא נוסף שאנחנו נעסוק בו זה רגולציה.

אבי (אברהם) גבאי: נייצר רגולציה הרבה יותר פשוטה וקלה, גם לתעשיינים – שמצד אחד יצטרכו לעמוד בכללים האירופיים, ומצד שני יקבלו רגולציה; לפחות נסיר ממנה את המרכיבים הביורוקרטיים, כך שהיא תהיה יותר ודאית ויותר ברורה.

אבי (אברהם) גבאי: בסופו של יום, גם בהגנת הסביבה אנחנו צריכים לדאוג שתהיה פה תעשייה, כי בלי תעשייה אין פה תעסוקה, אין תמ"ג ואין משק.

אבי (אברהם) גבאי: אלה בגדול הדברים המרכזיים שאנחנו עוסקים בהם.

אבי (אברהם) גבאי: אני רוצה לומר תודה לחברי הכנסת שמלווים אותנו בשדולה הסביבתית ובוועדת הפנים.

אבי (אברהם) גבאי: בסך הכול אנחנו מרגישים שיש רוח גבית ויש עם מי לקדם את הנושאים.

אבי (אברהם) גבאי: זהו.

אבי (אברהם) גבאי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר, השר להגנת הסביבה אבי גבאי.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: חמש דקות; עד חמש דקות – תיקון משמעותי.

רחל עזריה: גברתי היושבת-ראש, לפני 15 שנה, בתחילת פעילותי בארגון "מגמה ירוקה", בדקנו למה אין רכבת בין ירושלים לתל-אביב.

רחל עזריה: גילינו שהייתה החלטת ממשלה עוד מימי גולדה מאיר שצריכה להיות מוקמת רכבת כזאת בין ירושלים לתל-אביב, אך כל ניסיון לקדם את ההחלטה לכדי מעשה עלה בתוהו.

רחל עזריה: לכן פנינו, פעילי הארגון, אל שר התחבורה דאז אפרים סנה ודרשנו ממנו להחליט על הקמת הקו המהיר בין ירושלים לתל-אביב, קו שיחבר בין הערים בנסיעה של 28 דקות.

רחל עזריה: השר סנה הקשיב לטיעונים שלנו ואז שאל: בשם מי אתם באים?

רחל עזריה: אמרנו לו שבשם תושבי העיר, אז הוא אמר: אם כך, לא תהיה לכם שום בעיה להביא 10,000 חתימות של תושבי העיר ירושלים שמעוניינים בקו הזה.

רחל עזריה: לא ויתרנו.

רחל עזריה: הלכנו והחתמנו במרכז העיר, באוניברסיטה, בכל מקום, ואספנו חתימה לחתימה עד שהגענו לאותן 10,000 חתימות.

רחל עזריה: השר עמד בהבטחתו והחליט על הקו המהיר.

רחל עזריה: מאז, לא רק שהקו המהיר בין ירושלים לתל-אביב בבנייה, בפרויקט מהפכני; מאז הולכת ונבנית רשת רכבות מצפון לדרום, ממזרח למערב, כי ברור שהעתיד התחבורתי של מדינת ישראל נמצא בתחבורה הציבורית.

רחל עזריה: ותודה לאל, היום גם לא צריך 10,000 חתימות כדי להניח מסילת רכבת במדינת ישראל, כי שר התחבורה יודע היטב, כמו שאר הממשלה וכמובן גם האופוזיציה, שרכבת היא חיונית למדינת ישראל.

רחל עזריה: ועכשיו הגיע השלב הבא: נדרש חיבור מהיר בין רכבת לבין תחבורה ציבורית בתוך הערים כדי להגיע איכשהו גם אל הרכבת.

רחל עזריה: אם צריך רכב פרטי, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

רחל עזריה: כעת המשימה הגדולה ביותר היא לדאוג לתחבורה ציבורית מהירה ויעילה; לגרום לכך שתחבורה ציבורית תהווה אלטרנטיבה לנסיעה ברכב, ואפילו יותר מכך – תהווה אלטרנטיבה להחזקת רכב.

רחל עזריה: בכל מקום בעולם ברור שמי שגר בעיר פטור מהחזקת רכב, או לכל הפחות יכול להסתדר עם כלי רכב אחד.

רחל עזריה: כיום, בשל האתגר, הבעיות שיש לנו בתחבורה הציבורית, רבים נאלצים להחזיק כלי רכב, ואפילו שניים, גם כשהם גרים בתוך העיר הצפופה, וזה מעלה דרמטית את יוקר המחיה.

רחל עזריה: ולא מדובר רק ביוקר המחיה.

רחל עזריה: כיום מדינת ישראל מצטיינת בשיא של פליטת גזי חממה, הרבה מעבר לממוצע ה-OECD – דבר שמסכן אותנו, אזרחי ישראל, וגורם להתחממות כדור-הארץ.

רחל עזריה: יש עוד נקודה: נסיעה כל בוקר בפקקים מבזבזת לכולנו זמן, ולמשק – שעות עבודה יקרות.

רחל עזריה: למשפחה זה גוזל שעות של זמן איכות עם הילדים ובן או בת הזוג, וכולנו יודעים עד כמה נסיעה בפקקים גורמת לסטרס מיותר.

רחל עזריה: לפיכך, נדרשת תחבורה ציבורית מהירה ויעילה; לא רק רכבות טובות, אלא גם הגעה אל תחנת הרכבת ותחבורה מצוינת בתוך העיר.

רחל עזריה: כך נוכל להוביל לצמצום אמיתי בשימוש ברכב הפרטי, וזה יוביל בתורו ליותר שוויון חברתי, לצמצום בפליטת גזי חממה ולחיים נעימים ובריאים יותר במדינת ישראל.

רחל עזריה: יום סביבה בין-לאומי שמח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת איתן כבל.

נורית קורן: ערב טוב, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר להגנת הסביבה, היום אנו מציינים את יום הסביבה בכנסת.

נורית קורן: כשמדברים על הגנת הסביבה, הדימוי שיש לרבים מאתנו הוא של פליטת גזים מכלי רכב, ארובות מעלות עשן וזיהומי סביבה וקרקע.

נורית קורן: אבל מתברר שאחת ההשפעות הגדולות שלנו על הסביבה היא פשוט דרך המזון שאנו אוכלים.

נורית קורן: מארוחה לארוחה אנחנו יכולים לפגוע בסביבה שבה אנחנו חיים, ומנגד – לשמור עליה ועל הבריאות הציבורית והאישית שלנו.

נורית קורן: לא מדובר רק בבחירה או העדפה אישית אלא גם במדיניות הביטחון התזונתי הלאומי.

נורית קורן: הקשר בין המזון שאנו מכניסים לגופנו ולגוף ילדינו לבין הבריאות שלנו ברור.

נורית קורן: הרבה מאתנו מונעים משיקולים בריאותיים כאשר אנחנו בוחרים מה לאכול.

נורית קורן: ברור לנו כי תזונה לקויה תוביל לפגיעה בבריאותנו, ותזונה בריאה ומזינה תגרום לנו לחיזוק הגוף ולשיפור החיים לאורך זמן.

נורית קורן: אך הדאגה לבריאותנו באמצעות אוכל אינה מספיקה כדי להבטיח את שלומנו.

נורית קורן: תנאי נוסף לחיים בריאים הוא תנאי סביבה מתאימים.

נורית קורן: ללא התשתית האקולוגית המספקת לנו את התמיכה של חיינו לא יהיה קיום למין האנושי, והתשתית האקולוגית שלנו נמצאת בהידרדרות חמורה, הנובעת מהשפעות אנושיות.

נורית קורן: מצב זה לא יוכל להימשך זמן רב.

נורית קורן: אחד הגורמים בהרס שירותי תמיכת החיים היא תעשיית המזון.

נורית קורן: גידול, עיבוד והפצה של מזון הם הגורמים המרכזיים לכריתת יערות הגשם, לזיהום האוויר ומי התהום שלנו ולפליטה מוגברת של גזי חממה, וכתוצאה מכך – להתחממות כדור-הארץ.

נורית קורן: הנתונים מדאיגים, אך יש בהם גם בסיס לתקווה.

נורית קורן: מעבר לטכנולוגיות ירוקות בתחומי האנרגיה והתחבורה הוא חשוב, אבל שינוי בתזונה הוא פשוט זול יותר.

נורית קורן: תזונה בת-קיימא, שמפחיתה בכמויות החלבון מן החי ומוסיפה לתפריט היומי שלנו מוצרים מן הצומח, כמו פירות, ירקות וקטניות, תעזור לבריאותנו, אך לא פחות חשוב מזה – לסביבה שלנו.

נורית קורן: אפשר ויחסית פשוט לעבור לתזונה יותר מאוזנת ויותר בריאה.

נורית קורן: הנושא של קיימות בתזונה צריך להדריך אותנו גם במדיניות המזון הממשלתית, וחשוב להתחשב בשיקולים של בריאות ושל קיימות כקריטריונים בקביעת המזונות שבפיקוח המחירים.

נורית קורן: אנחנו שואפים לביטחון תזונתי לכל האזרחים.

נורית קורן: זה אומר לייצר מזון בריא באמצעים זולים, וככל האפשר מזון מקומי.

נורית קורן: תזונה בריאה ובטוחה הולכת יד ביד עם תזונה מקיימת.

נורית קורן: ביום הסביבה בכנסת חשוב לזכור שתזונה בת-קיימא, מלבד תרומתה לבריאותנו ובריאות ילדינו, היא חלק בלתי נפרד מהמחויבות שלנו להגנת הסביבה – לטובתנו ולטובת הדורות הבאים.

נורית קורן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמות פרלמנטריות, לעונג לי הוא תמיד ביום הזה – חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת תמר זנדברג וחברת הכנסת רחל עזריה, אני מאחל לכם הצלחה במשימה החשובה.

איתן כבל: אתם עוד חוליה בשרשרת של חברי כנסת מצוינים שעשו עבודה גדולה, אדוני השר, והובילו את נושא איכות הסביבה, הגנת הסביבה, למרחק גדול מאוד.

איתן כבל: הייתי ואני חלק מתוך המערכת הזאת.

איתן כבל: אני רוצה, ברשותך, דווקא לגעת מהמקום של ההצלחה.

איתן כבל: נעשתה כברת דרך ארוכה – ואני אומר את זה לחבר הכנסת דב חנין ולכל חברי – בנושאים הנוגעים להגנת הסביבה.

איתן כבל: יש הישגים מאוד גדולים.

איתן כבל: אם תחזור לפרוטוקולים, נניח, מלפני 15 ו-20 שנה – לא דומה; זו כאילו מדינה אחרת לגמרי, מדינה אחרת, שמדברת בשפה אחרת, חושבת אחרת.

איתן כבל: נושא הגנת הסביבה, עם כל המלחמות, הוא חלק בלתי נפרד, הוא היום בכל דבר, בכל עניין, מובנה.

איתן כבל: לטעמי – לא שצריך לעצור במאבקים השונים, כי חיפה וכל הסיפור של הזיהום הוא נושא שאי-אפשר לעצור אותו; הבנייה על כל המשתמע מכך, ואני אומר לך, אדוני השר, באמת, קל מאוד – זה במאמר מוסגר – להתפתות וליפול בפח שמאן דהוא חושב שהגנת הסביבה עצרה פרויקטים בישראל.

איתן כבל: אני אומר את זה כמי שעסק לאורך שנים בתחום הזה מקרוב, עוד במשרד הבינוי והשיכון בשנות ה-90, והייתה בנייה – לאין שיעור דרמה יותר גדולה ממה שמתקיימת היום, עם מיליון עולים.

איתן כבל: בסוף בסוף, המעכב הכי גדול של פרויקטים בישראל, בסוף אלה משרדי הממשלה.

איתן כבל: אבל אני לא רוצה, איך אומרים, לקחת את הזמן של כולנו.

איתן כבל: לגופו של עניין, מה שאני רוצה לומר לך: הגיעה העת להתחיל לפעול בכל הכוח בנושא האכיפה.

איתן כבל: לטעמי, מעבר לכל העניינים זה הסיפור המרכזי.

איתן כבל: עשינו כברת דרך גדולה.

איתן כבל: חוקים יש היום כמעט בכל תחום, בכל נושא.

איתן כבל: תמיד אפשר להוסיף, אבל, אדוני, אתה יודע שאחד הנושאים המרכזיים המונחים לפתחך זה נושא האכיפה, וחייבים למצוא את הדרך לתת לך את כל הכוח בנושא האכיפה.

איתן כבל: דרך אגב, אכיפה בכלל היא רעה חולה בממשל הישראלי.

איתן כבל: מחר אני מקיים אצלי בוועדת הכלכלה דיון סביב האכיפה בנושא צרכנות.

איתן כבל: חברתי פלוסקוב היא חלק בלתי נפרד וחברה פעילה.

איתן כבל: באמת, שם נעשתה כברת דרך ארוכה, התקדמות מאוד גדולה.

איתן כבל: עכשיו הדגש הוא איך מגינים ואיך גורמים לכך – כי זו הדרך היחידה באמת לחנך את האזרח, שבעוד עשור נושאים כאלה ואחרים שאנחנו עוסקים בהם ייראו כברורים מאליהם; אף אחד לא יהסס בכלל או יחשוב אחרת.

איתן כבל: לכן, הגיעה עת אכיפה.

איתן כבל: שלא נמצא את עצמנו מחוקקים חוקים – וזה מה שקורה – ובפועל אנחנו לא מצליחים ליישם אותם.

איתן כבל: ואין גרוע מכך.

איתן כבל: אין גרוע מכך, ואין גרוע מכך בוודאי בנושאים שהם נושאים צעירים בחקיקה או בתוך החברה הישראלית.

איתן כבל: ונושא הגנת הסביבה – אני זוכר עוד שכשהגעתי לפה זה היה כאילו – עדיין אז דיברו על מחבקי עצים, והיום אנחנו במקום אחר על-פי כל דין ועל-פי כל תפיסה; במקום אחר לגמרי.

איתן כבל: לכן, אדוני, אני מאחל לך בהצלחה.

איתן כבל: אנחנו נעשה את כל אשר נדרש כדי לסייע לך, אבל אנחנו גם צריכים לראות שאתה לא הגעת רק כדי לעזור לשר האוצר, שחושב שבפרויקטים של הבנייה – איך אומרים, יהיה מישהו שידאג לו שם, להסיר לו את החסמים.

איתן כבל: אל תנסה, חס וחלילה, אפילו להעמיד את עצמך במקום הזה, של איזה סוג של קמר"ש הלור"ל כזה, שאומרים לו: לך, תביא.

איתן כבל: יש לפניך משימה גדולה מאוד, אתה אחד מהשרשרת, וזה מונח לפתחך.

איתן כבל: ולכן, בכל מה שתלוי בנו, הכנסת, תוכל להסתייע בנו.

איתן כבל: והכנסת בעניינים האלה, ברובה הגדול, ברוב הנושאים תמצא אותה מאוחדת סביבך כדי להמשיך את התהליך הנכון.

איתן כבל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב בן צור, ולאחר מכן – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר להגנת הסביבה, ידידי חברי הכנסת, חברי השדולה, ידידי חבר הכנסת דב חנין, חברות הכנסת תמר זנדברג ורחל עזריה, בראשית דברי אני מבקש לפתוח בהערכה רבה לכבוד השר להגנת הסביבה אבי גבאי, שהוא איש ציבור שראוי להערכה רבה.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, בתלמוד בבלי במסכת בבא קמא מסופר: מעשה באדם אחד אשר היה מסקל אבנים מרשותו, רשות היחיד, לרשות הרבים.

יואב בן צור: ומצאו חסיד אחד.

יואב בן צור: אמר לו: ריקא – ריקא זה כינוי לאדם ריק ופוחז – מפני מה אתה מסקל מרשות שאינה שלך לרשות שלך?

יואב בן צור: לגלג עליו אותו מסקל אבנים.

יואב בן צור: לימים נצרך למכור שדהו והיה מהלך ברשות הרבים ונכשל ונפל באותן אבנים שהוא סיקל מרשותו לרשות הרבים.

יואב בן צור: אמר: יפה אמר לי אותו חסיד מפני מה אתה מסקל מרשות שאינה שלך לרשות שלך.

יואב בן צור: מעשה זה ממחיש הוא יותר מכול את ערך השמירה על איכות והגנת הסביבה, הן לטובת הכלל והן לטובתנו האישית, כצרכני המרחב הציבורי.

יואב בן צור: אדוני השר, המשרד להגנת הסביבה בראשותך תומך בכ-52 יחידות סביבתיות שהוקמו בערים ובאיגודי ערים, חלקן במגזר המיעוטים.

יואב בן צור: פעילות זו ביחידות הסביבתיות מקשרת בין יעדי המדיניות הסביבתית-לאומית לבין פעולות היום-יום בשטח ברמה המקומית.

יואב בן צור: היחידות הסביבתיות מוציאות הן לפועל את המדיניות הסביבתית ברמה המקומית ומהוות גוף מייעץ לרשות המקומית לנושאי איכות הסביבה.

יואב בן צור: למיטב ידיעתי, וגם לאור ניסיוני בעבר כמנהל רשת חינוך, בשנים האחרונות הולכת וגוברת המודעות לאיכות הסביבה ולסביבה בת-קיימא במגזר החרדי וברשויות המקומיות החרדיות – נושא אשר אף מקבל במה ובא לידי ביטוי בתוכני הלימוד בבתי-הספר ובתלמודי-התורה, שכן ערכים אלו הולמים הם את ערכי היהדות.

יואב בן צור: ומצוות התורה, כמו שהזכירה גברתי היושבת בראש, כמו בל תשחית, המדברת על עצי פרי בעת מצור ומלחמה, מלמדות הן ביותר על חשיבות הנושא.

יואב בן צור: מכובדי השר, אבקשך מעל במה זו לעשות ככל הניתן כדי להדק את הקשר בין גורמי משרדך לבין נציגי המגזר החרדי בכל אתר ואתר, הן ברשויות המקומיות והן במגזר השלישי, בעמותות כמו "חרדים לסביבה" וכדומה, להטמעת ערכים חשובים אלו ולחיזוקם.

יואב בן צור: אין לי ספק שתמצא אוזן קשבת ושיתוף פעולה מלא עם הציבור הזה, שהפנים ומפנים יותר ויותר את הנושא של הגנת הסביבה.

יואב בן צור: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: אחרון הדוברים – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חברות וחברים, אני מבין שיש לי הזכות לחתום את הדיון החשוב הזה, אחרון אחרון חביב.

בצלאל סמוטריץ': אז הנה, בכלל נושא חביב, דב, אני רוצה לנצל את רגע החיתום החשוב הזה ולדבר על סביבה חוצת-גבולות.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאי-אפשר לדבר על איכות הסביבה ועל הגנת הסביבה במדינת ישראל בלי לדבר על מה שקורה בתחום הזה ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': צריך לומר את הדברים בצורה ברורה: יהודה ושומרון הפכו לאפריקה, אדוני השר, של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': נעבור, ברשותך, ממש תחום-תחום.

בצלאל סמוטריץ': נדבר על פסולת.

בצלאל סמוטריץ': אופנה רווחת היום זה להבריח פסולת משטחי מדינת ישראל לשטחי יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': התופעה, אגב, התגברה מאוד בשנה האחרונה בכל מה שנוגע לפסולת אלקטרונית.

בצלאל סמוטריץ': מאז חוקק חוק טיפול בפסולת אלקטרונית, זה הפך להיות יקר ומסובך מאוד לטפל בפסולת בתוך מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הרבה יותר פשוט, זול וקל פשוט להוציא את הפסולת הזאת לשטחי יהודה ושומרון ולשרוף אותה.

בצלאל סמוטריץ': אין דין ואין דיין, ממש אפס אכיפה אל מול התופעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': שפכים – 80% מהשפכים של הפלסטינים ביהודה ושומרון לא מטופלים בכלל.

בצלאל סמוטריץ': ה-20% המטופלים, חלקם מטופלים במט"שים ישראליים, ושם המצב הוא בסדר גמור, הסטנדרטים מקבילים לאלה של מדינת ישראל; חלקם מטופלים במט"שים פלסטיניים, שם המצב הוא קטסטרופלי.

בצלאל סמוטריץ': דוגמה קטנה – אסון אקולוגי שמתרחש ממש בימים האלה בשמורת הטבע נחל פרת – ואדי-קלט.

בצלאל סמוטריץ': כל השפכים של מט"ש אל-בירה, שלא מתפקד כבר כמה חודשים, מוזרמים לשמורה.

בצלאל סמוטריץ': זה, כמו שאמרתי, אסון אקולוגי, ולא צריך לדבר על ההשפעה המצטברת בכל מה שקשור למי התהום באקוויפר ההר.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עמותת "ירוק עכשיו", שמטפלת בקידום השמירה על איכות הסביבה ביהודה ושומרון, עתרה בנושא הזה לבג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': הדיון נקבע לעוד למעלה מחצי שנה.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול לדמיין מה היה קורה אם, נניח, קיבוץ דפנה היה מזרים את השפכים שלו לנחל דן.

בצלאל סמוטריץ': לא נראה לי שהיה לוקח חצי שנה לקיים שם דיון.

בצלאל סמוטריץ': אבל המציאות היא שהעסק הזה קורה, אין אכיפה, השפכים ממשיכים ומוזרמים והסביבה מפסידה.

בצלאל סמוטריץ': זיהום מדלקים – מיפוי של למעלה מ-60 תחנות דלק פיראטיות, לא חוקיות, בשטחי C, אך ורק שטחי C, שנתונים לשליטה ולאחריות וממילא לסמכות מוחלטת של המינהל האזרחי ביהודה ושומרון; שום רישיון, שום פיקוח, וגם פה לא צריך להרבות בדיבור על מה שהדבר הזה עושה למי התהום שלנו.

בצלאל סמוטריץ': מחצבות – עשרות רבות מאוד של מחצבות פיראטיות פועלות ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן אני מתייחס עכשיו אך ורק לשטחי C; גם ב-A ו-B התופעה קשה, אבל לא באחריות שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אין דין ואין דיין, ממש אפס אכיפה.

בצלאל סמוטריץ': אני, בתנועת "רגבים" – שוב, גילוי נאות, ניהלתי אותה עד שנבחרתי לכנסת – הגשנו לא פעם ולא פעמיים עתירות לבג"ץ בעניין הזה, ולצערי הרב נדחינו, ממש ללא מענה.

בצלאל סמוטריץ': אם מדברים על זיהום אוויר, אז גם פה תופעה ידועה, מוכרת – המפחמות באזור מנשה, ברטעה.

בצלאל סמוטריץ': תושבים רבים ביישוב מצפה-אילן, וכמוהו ביישובים רבים במועצה האזורית מנשה, סובלים כבר הרבה מאוד שנים ממטרדי עשן וריח.

בצלאל סמוטריץ': זה כמובן גורר קוצר נשימה, וחלילה מחלות קשות יותר.

בצלאל סמוטריץ': וגם כאן, קצרה ידן של מערכות האכיפה מלהושיע.

בצלאל סמוטריץ': את הבעיה אנחנו שמים – אני חושב, אגב, שזה לא שונה הרבה ממה שקורה במדינת ישראל, זה רק הרבה הרבה יותר חריף – חקיקה ואכיפה.

בצלאל סמוטריץ': אז קודם כול, צריך לדעת שהרבה מאוד חוקים טובים מאוד שנחקקו במדינת ישראל בשנים האחרונות פשוט לא חלים ביהודה ושומרון: חוק האזבסט לא חל, חוק אוויר נקי לא חל, אז יש 400,000 אזרחי מדינת ישראל שחיים ביהודה ושומרון ופשוט לא זכאים לנשום אוויר נקי.

בצלאל סמוטריץ': ולא פחות אשמות בכך מערכות האכיפה.

בצלאל סמוטריץ': כמה שדובר כאן היום על חולשתן ואולי אוזלת ידן, חבר הכנסת כבל, בתוך מה שקורה בתוך מדינת ישראל, קח את זה, תכפיל את זה עשרת מונים ותגיע למה שקורה ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מעניין אף אחד, וכמו שאמרתי בפתיח, האזור הזה הופך לאפריקה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, סביבה איננה מבחינה בגבולות.

בצלאל סמוטריץ': האוויר, העשן, המים והביוב לא מכירים את הקו הירוק ולא נעצרים כשהם נתקלים בו.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא מכאן לך, אדוני, ולכל מי שהגנת הסביבה חשובה לו להתגייס ולפעול למען הגנת הסביבה גם ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא עניין פוליטי ואסור לנו להפוך אותו לכזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: אין דעות נוספות, ולכן אני מציעה שנצביע על החזרת הנושא לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, חברים, להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: שמונה חברים בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

טלי פלוסקוב: תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ז' בתמוז תשע"ה, 24 ביוני 2015, בשעה 11:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.