ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 25, 2015-06-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום שני, ה' בתמוז תשע"ה, 22 ביוני 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 46), התשע"ה–2015; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 14) (תנאי להשתתפות בפעילות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים), התשע"ה–2015; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73) (כהונת נציב קבילות חיילים), התשע"ה–2015; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון מס' 2), התשע"ה–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1447/20 וכלה בהצעת חוק פ/1544/20 – הצעת חוק ייצוג הולם לדרוזים ולצ'רקסים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס ושרון גל; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – השתתפות במכרזים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – קביעת מקומות לרחצה נפרדת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הנפט (תיקון – הבטחת אנרגיה לישראל והגבלת יצוא), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, משה גפני, דב חנין ונחמן שי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, איציק שמולי, יעקב פרי, דב חנין, תמר זנדברג, מירב בן ארי, שלי יחימוביץ, משה גפני, איתן כבל, יעל גרמן, אורלי לוי אבקסיס, יפעת שאשא ביטון, יעקב מרגי, מיקי לוי, חיים ילין ונורית קורן; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – חוק ההסדרים), מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק דמי קיום הוגנים לחיילים בשירות סדיר, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, עפר שלח, יאיר לפיד, מיקי לוי, יחיאל חיליק בר, אבי דיכטר וקארין אלהרר; הצעת חוק בתי-דין דתיים (כפיית ציות ודרכי דיון) (תיקון – קבלת מסמכים בשפה רשמית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, באסל גטאס, עבד אל חכים חאג' יחיא וחנין זועבי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק השוואת תגמוליהם של נפגעי טרור פלילי ונפגעי טרור לאומני, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואל חסון, דניאל עטר, יחיאל חיליק בר, דוד ביטן, יואב קיש, רועי פולקמן ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (איסור מתן שירותי רפואה פרטית בבתי-חולים ממשלתיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – מינוי עורך-דין לייצוג קטין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי וטלב אבו עראר; הצעת חוק סגירת הכור הגרעיני בדימונה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ערבי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי ואיימן עודה; הצעת חוק פירוק גרעיני השליטה במוסדות הפיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פיצויי פיטורים בזמן אמת), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – אישור תקנות על-ידי ועדה משותפת), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – עידוד מבני ציבור מקיימים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת הזיקנה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרכב המועצה וכהונתה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק המים (תיקון – איסור הפסקת אספקת מים לרשות מקומית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק המים (תיקון – הקמת מתקני התפלה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור לחשמל) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, סופה לנדבר, שרון גל ורוברט אילטוב; הצעת חוק-יסוד: שוויון זכויות חברתי ואזרחי לכל אזרחי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, מרב מיכאלי, מיכל רוזין, דניאל עטר, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, איציק שמולי, תמר זנדברג, זהבה גלאון, מיקי לוי, עפר שלח, חיים ילין, איל בן ראובן, יחיאל חיליק בר, יעקב פרי, אברהם נגוסה, עמר בר-לב ומיכל בירן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת עיקול מיטלטלין מבתי-תפילה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק הבטחת זכויות הפנסיה של עולים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, רוברט אילטוב, שרון גל, חמד עמאר, אביגדור ליברמן ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג עסקים קטנים ובינוניים באזור פריפריה במכרז), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, מאיר כהן, עפר שלח, חיים ילין, עיסאווי פריג', אילן גילאון, שי פירון, יאיר לפיד, שלי יחימוביץ, איציק שמולי, מיכל בירן, איתן ברושי, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, איל בן ראובן, עמר בר-לב, קארין אלהרר, מיקי לוי, איימן עודה, דב חנין, מרב מיכאלי, אלי אלאלוף, מירב בן ארי, מנואל טרכטנברג ועמיר פרץ; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הבטחת ייצוג הולם למגזר הלא-יהודי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואחמד טיבי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – צו מניעה נגד מימוש תוצאות מכרז), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הגנת הסביבה (טיפול מקיים בפסולת אורגנית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – שינוי הגדרת עובד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – רצף טיפולי לחולי כליות המטופלים בדיאליזה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור לגמלאים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על תרופות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – תנאים למתן תעודת הכשר), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק איסוף ופינוי פסולת למחזור (תיקון – הרחבת תחולה על רשויות ציבוריות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – חובת דיווח תאגידי לפי מדינה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אראל מרגלית, משה גפני, מיקי רוזנטל, אורי מקלב, עיסאווי פריג' ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (פקיעת רכישה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, איימן עודה, חנין זועבי, עבדאללה אבו מערוף, באסל גטאס, אחמד טיבי, טלב אבו עראר, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, מסעוד גנאים ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – הצגת פרטים לעניין הגנה על זכויות עובדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, איציק שמולי ומיקי רוזנטל; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול ריבית הפיגורים לחייב משלם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, נורית קורן, קסניה סבטלובה, טלי פלוסקוב, אורי מקלב, איציק שמולי, קארין אלהרר, שרון גל, בצלאל סמוטריץ, שלי יחימוביץ, עאידה תומא סלימאן, ישראל אייכלר, יפעת שאשא ביטון, יעקב פרי ומשה גפני; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרי עבודה גמישה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, דב חנין, נחמן שי ואיתן כבל; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – הבטחת זכויות הפנסיה של עובדים וגמלאים בהפרטה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – קבלת קהל בשעות אחר הצהריים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, מנחם אליעזר מוזס, דב חנין, שרון גל, מיכל בירן וקסניה סבטלובה; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – התקשרות להענקת זכויות במקרקעין ביישוב מיעוטים עם מי שנבצר ממנו להשלים את שירותו הצבאי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, שרון גל, סופה לנדבר ורוברט אילטוב; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תנאים להחלפת תרופה, טיפול, מטפל, נותן שירותים או מוסד רפואי), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ וקארין אלהרר; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בגן-חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, מאיר כהן, חיים ילין, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, איל בן ראובן, נחמן שי, יואל חסון, יחיאל חיליק בר, קסניה סבטלובה, מיכל בירן, שרון גל ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק שירותי בריאות נפש ממלכתיים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ודב חנין; הצעת חוק פנסיה חובה לעצמאים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, יואל חסון, רויטל סויד, איתן כבל, תמר זנדברג, עמר בר-לב, זהבה גלאון, יפעת שאשא ביטון, איציק שמולי, קסניה סבטלובה, מיכל בירן, יוסי יונה, מיקי לוי, מיכל רוזין, אילן גילאון, חיים ילין, נאוה בוקר, מיקי רוזנטל, מנואל טרכטנברג, איל בן ראובן ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של האוכלוסייה הערבית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העונשין (תיקון – החזרת סעיף סוציאלי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת רצח), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק המים (תיקון – פיקוח על תעריפי מים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק המים (תיקון – סייגים לניתוק מים לרשות מקומית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – זכות החלפת מתחזק מעלית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש, יואב בן צור, יחיאל חיליק בר, שי פירון, איילת נחמיאס ורבין, ענת ברקו, מיכל רוזין, שרון גל, אורלי לוי אבקסיס וחיים ילין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עידוד תחבורה ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת זכויות אלמן ואלמנה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי וטלב אבו עראר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה באמבולנס למבוטח שהגיע לגיל פרישה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי וטלב אבו עראר; הצעת חוק נתיבי תחבורה ציבורית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ודב חנין; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום שלא יובא בחשבון), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – מידע בדבר הזכות לקבל דעה נוספת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הסדרת תשלומים ליוצרי תוכן ברשת האינטרנט, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, דב חנין, עמר בר-לב, דניאל עטר, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, מרב מיכאלי, איציק שמולי, יוסי יונה ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (איסור מתן שירותי רפואה פרטית בבתי-חולים ממשלתיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואחמד טיבי; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – מרכז רישום ארצי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין ואיציק שמולי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואורי מקלב; הצעת חוק להגדלת מלאי הדירות הציבוריות, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת), מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, רחל עזריה, שלי יחימוביץ, אורלי לוי אבקסיס, זהבה גלאון, נאוה בוקר, יעל גרמן, יפעת שאשא ביטון, סתיו שפיר, קארין אלהרר, טלי פלוסקוב, מיכל רוזין, רויטל סויד, קסניה סבטלובה, מירב בן ארי, מיכל בירן, עליזה לביא, תמר זנדברג, איילת נחמיאס ורבין, יצחק הרצוג, רועי פולקמן, עמיר פרץ, איימן עודה, שי פירון, אילן גילאון, דב חנין, מסעוד גנאים, דניאל עטר, איציק שמולי, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, עיסאווי פריג', זוהיר בהלול, נחמן שי, אראל מרגלית, עבד אל חכים חאג' יחיא, איתן ברושי, יעקב פרי ומיקי לוי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, אביגדור ליברמן, יאיר לפיד, ציפי לבני, איימן עודה, אילן גילאון, עמיר פרץ, דב חנין, איתן כבל, אחמד טיבי, שלי יחימוביץ, יעל גרמן, עאידה תומא סלימאן, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, איילת נחמיאס ורבין, דניאל עטר, יואל חסון, יעקב פרי, זוהיר בהלול, מנואל טרכטנברג, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, חמד עמאר, ג'מאל זחאלקה, מיכל בירן, באסל גטאס, עבד אל חכים חאג' יחיא, נחמן שי, חנין זועבי ואיתן ברושי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, מירב בן ארי, יואב בן צור, קארין אלהרר, רוברט אילטוב, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, מרדכי יוגב, יואל חסון, דב חנין, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, איל בן ראובן, איתן ברושי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, נורית קורן, יואב קיש, איציק שמולי, נחמן שי, סתיו שפיר, יפעת שאשא ביטון, אילן גילאון, זהבה גלאון, שרון גל, רחל עזריה, יעקב מרגי, אלי כהן, אבי דיכטר, מיכל רוזין, שי פירון, מסעוד גנאים ומשה גפני; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – תיעוד מעצרים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אברהם נגוסה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר עובד סוציאלי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – תעודות לידה ופטירה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – הגבלת שימוש בזיקוקין די-נור באזורי מגורים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק-יסוד: הזכות לדיור, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק עידוד הצלת מזון, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, אורלי לוי אבקסיס ומרדכי יוגב; הצעת חוק איסור הפליה בדיור, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העונשין (תיקון – הטפה להעברה או לגירוש של אוכלוסייה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, חנין זועבי, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק איסור פרסום גזעני, הסתה לגזענות ורישום גזעני במסמכי תאגיד, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שוויון הזדמנויות במקום מגורים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, איציק שמולי ואילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קבלת קצבת זיקנה וקצבת נכות בעד פרק זמן אחד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלות על חלוקת דיבידנד חריג), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה), מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, שלי יחימוביץ, מיקי לוי, חיים ילין, יעל גרמן, יחיאל חיליק בר, יואל חסון, עליזה לביא, באסל גטאס, עיסאווי פריג', זוהיר בהלול, אילן גילאון, זהבה גלאון, תמר זנדברג, איתן כבל, דניאל עטר, עפר שלח, איציק שמולי ומאיר כהן; הצעת חוק איסור ייבוא ומכירת כבד של בעלי-חיים שעברו התעללות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איתן כבל ותמר זנדברג; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול אגרת רדיו וטלוויזיה ותוספת אגרה לרשות השידור), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגדרת גזענות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הדואר (תיקון – פרטי חובה בהודעה בדבר משלוח דואר רשום), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, תמר זנדברג, דב חנין וינון מגל; הצעת חוק העונשין (תיקון – עובדים בשירות הציבור), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – עידוד העסקת עובדים עם מוגבלות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, זהבה גלאון ונחמן שי; הצעת חוק רמת-הגולן (ביטול), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי, טלב אבו עראר, אוסאמה סעדי ואיימן עודה; הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, משה גפני, אלי כהן ודניאל עטר; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול תיקון מס' 98), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, דב חנין, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, איימן עודה, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – התייעצות עם בית-משפט בטרם חנינת עבריינים), מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ונחמן שי; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – איסור ניתוק חשמל), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יואב בן צור, ישראל אייכלר, נחמן שי, דב חנין, סתיו שפיר, קארין אלהרר, זהבה גלאון, יואל חסון, מנואל טרכטנברג, איציק שמולי, דניאל עטר, מיקי רוזנטל, זוהיר בהלול ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק איסור קבלת תרומות ממדינה תומכת טרור על-ידי עמותות או מועדוני ספורט הנתמכים על-ידי המדינה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, יעקב מרגי וינון מגל; הצעת חוק למניעת התנכלות תעסוקתית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, עמיר פרץ, שלי יחימוביץ, יוסי יונה, יעקב מרגי, יואב בן צור, אבי דיכטר, עאידה תומא סלימאן ואילן גילאון; הצעת חוק ייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, איל בן ראובן, מכלוף מיקי זוהר, אלי כהן, מסעוד גנאים, דב חנין, נורית קורן, ינון מגל, דניאל עטר, איילת נחמיאס ורבין, מיקי רוזנטל, קסניה סבטלובה, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיכל בירן, נחמן שי, יואל חסון, אברהם נגוסה, מיקי לוי, יואב קיש, אלי אלאלוף, מירב בן ארי, רועי פולקמן, ענת ברקו, עליזה לביא ונאוה בוקר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא שנה ל"צוק איתן", כל ההבטחות לתושבי הדרום נשכחו;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: שפל חסר תקדים ביחסי ישראל–ארצות-הברית והאי-התמודדות עמו מהווה הפקרת ביטחון אזרחי המדינה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה היא מטעם המחנה הציוני: עוד לא שנה ל"צוק איתן", כל ההבטחות לתושבי הדרום נשכחו.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לה הוא השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה לך, כנסת נכבדה, שבעה שבועות ויום – זה היה אורכו של מבצע "צוק איתן", של מלחמת "צוק איתן".

סתיו שפיר: 73 הרוגים ספגנו; יותר מ-80,000 מילואימניקים שגויסו; עשרות אלפים שהיו בחרדה, בהמתנה, שנאלצו לברוח מבתיהם אל המקלטים, להתחבא, להגן על הילדים, למצוא להם תעסוקה, תוך כדי גם לשמור על העסק, לנסות שכמה שפחות ייפגע.

סתיו שפיר: בדאגה אין-סופית לקרובי משפחה ולחברים שנמצאים בשדה הקרב במדים.

סתיו שפיר: להתמודד גם עם הרקטות, לפעמים מאות ביום, וגם עם אימת המנהרות מתחת לאדמה.

סתיו שפיר: בזמן הזה, אני אזכיר לכם, חברי, לא היה פוליטיקאי בבית הזה שלא הלך ודיבר וחיבק את תושבי הדרום.

סתיו שפיר: לא היה אדם אחד בממשלה שלא דאג לדבר ולספר כמה שאנחנו שומרים על הדרום ומגינים על הדרום ומחבקים את התושבים האמיצים של הדרום.

סתיו שפיר: סליחה, כבוד היושב-ראש, קצת קשה לי עם הדיבורים פה במליאה.

סתיו שפיר: אני חושבת שהנושא מספיק חשוב כדי שהבית הזה יכבד אותו – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

סתיו שפיר: – – אף שמדובר באי-אמון.

סתיו שפיר: וכולם דאגו וכולם חיבקו וכולם היו שם.

סתיו שפיר: ואני עמדתי כאן, במשכן הזה, באולם שנפתח בשבילנו לדיון מיוחד שכינסנו במהלך פגרת הכנסת, וביקשתי, התחננתי שנתחיל כבר עכשיו לטפל.

סתיו שפיר: זה היה ימים, שבועות אולי אחרי המלחמה.

סתיו שפיר: כבר עכשיו שנתחיל להעביר את הפיצויים.

סתיו שפיר: שנדאג לפרק את הביורוקרטיה ולדאוג לבעלי עסקים שיקבלו את הכסף שמגיע להם בטווח מיידי, בלי ללכת ולהתחנן בשביל זה.

סתיו שפיר: שהמענקים והפיצויים לרשויות המקומיות יעברו מייד, בלי שהם יצטרכו ללכת ולחפש ולבקש מאותו פקיד באוצר שיעביר להם את הכסף לפני כבר מי-יודע-מה שיקרה; שוועדת הכספים תתכנס ותעביר את כל הפיצויים שהובטחו.

סתיו שפיר: וביקשנו.

סתיו שפיר: ומה קרה?

סתיו שפיר: כלום.

סתיו שפיר: ועדת הכספים באותם ימים – היו דברים אחרים שהיא דאגה לעשות.

סתיו שפיר: הפיצויים עברו באטיות מבזה.

סתיו שפיר: מתוך 3 מיליארד שקלים שהממשלה נהנית להשוויץ שהיא הבטיחה להעביר בתוך כמה שנים, עברו בינתיים בקושי 70 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: יש כל מיני בעיות בספירה, כי בשלב מסוים הועברו עוד 125 מיליון שקלים אבל כמה ימים לאחר מכן ההעברה הזאת בוטלה והוחזרה ליעד אחר.

סתיו שפיר: פחות מ-70 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: הרשויות עדיין לא קיבלו את מה שהובטח להן; 3,000 בעלי העסקים שביקשו פיצויים עדיין מחכים לראות את הפיצויים, ומאלה שכן זכו לטיפול, יש כאלה שקיבלו פשוט פיצוי זעום, ועוד יש נוספים שבכלל לא היו זכאים.

סתיו שפיר: כאלה, למשל, שעובדים בעסקי התיירות או הטיולים או ההסעות ואינם ממש מעוטף-עזה אבל העסקים שלהם נפגעו לחלוטין ולא הצליחו להשתקם מאז.

סתיו שפיר: אמר לי הבוקר בעלים של מפעל שמעסיק מאות אנשים, שקיבל חלק קטן מאוד מהפיצויים; הוא אמר לי: המהירות שבה הפוליטיקאים ביקרו אותנו בזמן המלחמה פשוט לא תואמת את מהירות הטיפול ואת הביקורים לאחר המלחמה.

סתיו שפיר: שלא לדבר על הפיצויים.

סתיו שפיר: יש עוד חלק ממבקשי הפיצויים האלה שעוד מחכים לפיצויים שלהם על "עמוד ענן".

סתיו שפיר: ואנחנו מדברים על עסקים שזו לא הפעם הראשונה שהם נפגעים.

סתיו שפיר: הם הרי נפגעו גם שנה וחצי קודם ושנתיים לפני כן.

סתיו שפיר: ופעם אחר פעם, מבצע אחר מבצע, מערכה אחר מערכה הם צריכים להתמודד מול ערימה וחומות של ביורוקרטיה וחסמים.

סתיו שפיר: אבל משום מה הם – למה דווקא הם צריכים לעמוד מול החסמים האלה?

סתיו שפיר: אתם יודעים, היה לנו דיון, כבוד היושב-ראש, בוועדת הכספים ממש לפני שבועיים, עם החשבת הכללית באוצר.

סתיו שפיר: אותה אישה, פקידה באוצר, שהיא היום אחראית לכל תקציב המדינה.

סתיו שפיר: היא תהיה האחראית לתקציב המדינה במשך קרוב לעשרה חודשים.

סתיו שפיר: אנחנו לא מתכנסים להצביע על תקציב, משרד האוצר לא מגיש תקציב, רוצים לדחות את זה ולדחות את זה ולדחות את זה.

סתיו שפיר: אגב, אנחנו אפילו לא יודעים איזה תקציב זה הולך להיות, אם חד-שנתי, דו-שנתי; ראש הממשלה, אני שומעת, רוצה תלת-שנתי.

סתיו שפיר: אז אותה פקידות במשרד האוצר קובעת לאן יחולק הכסף.

סתיו שפיר: ומתכנסת לה ועדת החריגים, ועדה שמורכבת אך ורק מפקידים – לא יושב שם נציג ציבור אחד, נבחר ציבור אחד – והיא מעבירה כספים.

סתיו שפיר: ואותה ועדת חריגים גם החליטה שהיא לא מפרסמת את היעדים של אותם כספים.

סתיו שפיר: אני נאלצתי לדרוש מהם לפרסם את הדוחות כמקובל בחוק, ובאיחור של חודשיים הם פרסמו את הדוח הראשון.

סתיו שפיר: את הדוח על מאי עדיין לא ראינו – אנחנו כבר או-טו-טו בסוף יוני.

סתיו שפיר: אבל מה שראינו שם באפריל, למשל, היה שאותה ועדת חריגים אישרה כל מיני העברות מאוד מאוד משונות: 4 מיליון שקלים ביקש משרד האוצר לטובת יועץ אסטרטגי כלשהו.

סתיו שפיר: אני מאוד מסוקרנת לדעת מיהו אותו יועץ אסטרטגי שמקבל 4 מיליון שקלים בחודש, לפני חודשיים, לטובת מה ואיך, ואיך הדבר הזה התקבל; משרד השיכון קיבל 750 מיליון שקלים לטובת כל מיני התקשרויות שהוא לא טורח לספר מה הן.

סתיו שפיר: אותה ועדת חריגים גם לא מפרסמת פרוטוקולים.

סתיו שפיר: למה לפרסם פרוטוקולים?

סתיו שפיר: שאלתי את החשבת הכללית אם הם מתכוונים לפרסם אותם, אז היא אמרה לי שלא בטוח.

סתיו שפיר: זאת שאלה אחרת, היא ענתה.

סתיו שפיר: אתם יכולים לראות את זה בפרוטוקול.

סתיו שפיר: פשוט בושה.

סתיו שפיר: ובינתיים מי יושבים ומחכים?

סתיו שפיר: אותם תושבי הדרום.

סתיו שפיר: תושבי הדרום שסובלים ממערכת בריאות שיש בה הכי פחות תקנים, הכי פחות אחיות, הכי פחות רופאים מומחים, הכי פחות מכשור רפואי, הכי הרבה זמן הגעה לבתי-חולים; תוחלת החיים הנמוכה ביותר בישראל.

סתיו שפיר: אלה תושבי הדרום שלנו.

סתיו שפיר: אלה בתי-החולים שלנו, שטיפלו ולקחו עליהם במהירות וביעילות מרשימה את פצועי המלחמה לפני שנה.

סתיו שפיר: איך יכול להיות שהממשלה הזו לא דואגת לכתוב כבר עכשיו תוכנית חירום להתמודדות עם המצב בדרום?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שלא יושב צוות מיוחד שכל תפקידו להעיף את הביורוקרטיה מהדרך ולהעביר כמה שיותר מהר את הכסף כדי שזה יטופל?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שאף אחד לא נדרש לבעיה הזו?

סתיו שפיר: ומה קורה בינתיים בגופים שכן קיבלו חלק מהכסף?

סתיו שפיר: בדקתי את זה ממש היום וראיתי שהחטיבה להתיישבות, למשל, קיבלה סכום מאוד מאוד גבוה של כסף על מנת להעביר אותו לתמיכות אך ורק במחוז דרום; בערך 140 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: 140 מיליון שקלים – סכום מכובד לתמיכות לצרכים שונים.

סתיו שפיר: הייתי מאוד רוצה לראות מה התמיכות האלה, אלא שבדקתי וגיליתי שמתוך הכסף הזה, רק 1.5 מיליון שקלים אכן הועברו לתמיכות.

סתיו שפיר: ומה אנחנו שומעים במקביל?

סתיו שפיר: אני יודעת, חברים, שאולי כל דיוני הכספים האלה נשמעים טיפה משעממים, אולי טיפה אפורים, אבל מדובר בחיים של בני-אדם, ובשבוע שעבר משרד החינוך החליט פתאום לבטל את התמיכה בשירות הפסיכולוגי בדרום, ככה סתם כי ילדי הדרום כבר לא נזקקים לפסיכולוגים ולשירותי בריאות הנפש על מנת להתמודד עם הטראומות ועם החרדות שלהם.

סתיו שפיר: ובתוך כמה שעות משרד החינוך, בעקבות הלחץ הציבורי, חזר בו והעביר את הכסף, 3 מיליון שקלים עלובים.

סתיו שפיר: הרי אנחנו בעוד כמה חודשים נידרש שוב לבעיה הזו, כי שוב יפסיקו את התמיכה.

סתיו שפיר: כי תושבי הדרום צריכים להתחנן על כל שקל.

סתיו שפיר: אני אזכיר לכם שבמהלך "צוק איתן", במהלך המלחמה, ביהודה ושומרון קיבלו לא 3 מיליון שקלים לשירותי פסיכולוגים ועזרה נפשית, קיבלו 40 מיליון שקלים בשביל השירות הזה.

סתיו שפיר: 40 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: ובתקופה מאז "צוק איתן", כמה קיבלו בהעברות תקציביות?

סתיו שפיר: קרוב ל-200 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: האם אלה סדרי העדיפויות של הממשלה הזו?

סתיו שפיר: האם אלה ההחלטות שאתם מקבלים כאן?

סתיו שפיר: האם זה החיבוק הגדול לדרום, לגיבורים השקטים שלנו שישבו שם ונשארו נאמנים, ישבו על הגבול ולא עזבו ולא נטשו, וגם אחרי המלחמה, למרות הכול, נשארים שם, בציונות אמיתית?

סתיו שפיר: האם זה מה שיש לכם להגיד להם?

סתיו שפיר: וזה לא הכול, כי בסוף כל זה יש גם הפקרה ביטחונית, וזה מעבר למיגון שעוד לא הושלם ומעבר לתשתיות.

סתיו שפיר: זו פשוט הפקרה.

סתיו שפיר: אמר את זה אלוף פיקוד הדרום ממש לפני חודש, שצריך להתרגל לזה שתהיה מערכה – פעם בכמה זמן תהיה מערכה, זה המצב.

סתיו שפיר: זה הסטטוס-קוו של ממשלת נתניהו: מערכה אחרי מערכה אחרי מערכה, פיגוע טרור ועוד פיגוע טרור, ואפס התמודדות.

סתיו שפיר: אפס התמודדות בביטחון, הפקרה לאיומי הרקטות, הפקרה למנהרות – בדיוק כמו שהיה לפני המלחמה – במשך שנים ידעו על קיומן של המנהרות, ולא נעשה דבר; הפקרה של פתרון מדיני.

סתיו שפיר: לא יהיה סוף למציאות הזאת אם אנחנו לא נחתור לפתרון.

סתיו שפיר: לא יהיה סוף למציאות ולסטטוס-קוו של טרור אם אנחנו לא נחתור לסיים את הסיפור הזה, לייצר פתרון של שתי מדינות לשני עמים כך שאנחנו נוכל להמשיך ולהיות מדינה יהודית ודמוקרטית שמכבדת גם את כל מיעוטיה.

סתיו שפיר: לא יהיה ביטחון אמיתי בלי זה.

סתיו שפיר: אם לא נגיע לשם, זה יהיה סופו של החלום הציוני, איך אתם לא רואים את זה?

סתיו שפיר: ככל שנדחה ונחכה, ככל שניפרד וניבדל, נפריד את עצמנו מהשותפות החזקות ביותר שלנו בעולם המערבי.

סתיו שפיר: נתנהג כמו ילדים קטנים במקום להתנהג כמו שאבות הציונות הראו לנו והדריכו אותנו בתחילת הדרך – באומץ, בפתרונות פרגמטיים, ביצירתיות, כפי שאנחנו יודעים בכל דבר: יודעים להיות מעצמה של היי-טק, ויודעים להיות מעצמה צבאית, ויודעים להיות מעצמה של מדע, ויודעים להיות מעצמה כלכלית ויודעים לעשות הכול.

סתיו שפיר: איך יכול להיות שכאן אנחנו נופלים, בהבטחת העתיד שלנו?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שכשנקבע מתווה והסכם עם איראן אנחנו לא שותפים בכלל, כי ראש הממשלה החליט להסתכסך עם נשיא ארצות-הברית בשביל להשיג קצת הון פוליטי?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שאנחנו שנה אחר שנה ניכנס לעוד מערכה צבאית בלי להציב פתרון, בלי להיפרד סופית מהמצב הזה, ולייצר ביטחון מלא לאזרחי ישראל, ותושבי הדרום ביניהם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: אדוני, אני רק מבקשת בשוּרה.

סתיו שפיר: חולפת שנה, אנחנו ממש לפני ה"דד-ליין".

סתיו שפיר: כואב לי לשמוע את אמירותיהם של אותם תושבים שפשוט לא רוצים להגיד שנטשו אותם, כי הם לא רוצים ליצור לעצמם תדמית כזו של אנשים נטושים.

סתיו שפיר: הם אנשים גאים, הם אנשים שנמצאים שם – מעבר לזה שמדובר באזור הכי יפה שיש במדינת ישראל, לדעתי לפחות – אבל נמצאים שם ומיישבים את הנגב הישראלי והופכים אותו למקום מדהים, והם לא רוצים להיראות כמו אזרחים מופקרים ונטושים.

סתיו שפיר: הם רוצים לעמוד פה עם כל הגאווה שלהם.

סתיו שפיר: ואני רוצה שהם יקבלו את הדבר הזה.

סתיו שפיר: מגיע להם לקבל את הגאווה הזו, לא מגיע להם שממשלת ישראל תפקיר אותם.

סתיו שפיר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

דניאל עטר: סתיו, אפילו השר לוין מסכים אתך בכל מה שאמרת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין, להשיב על הצעת האי-אמון של סיעת המחנה הציוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת עטר, נדמה לי שאתה היית כאן באולם כאשר אני אמרתי שהממשלה צריכה להשיב תשובות רציניות, ולצערי הרב, הכלל הזה לא חל על האופוזיציה.

יריב לוין: לאופוזיציה מותר לטעון גם טענות לא רציניות, וחברתי חברת הכנסת סתיו שפיר, שנדמה לי הפליאה להצליף גם בממשלה הקודמת כאן מעל הדוכן – אני מוכרח להודות, חברת הכנסת שפיר, שאני לא בטוח שכשתעשי – את יודעת, לשחקני כדורגל עושים מין לקט כזה של השערים והמהלכים היפים שהם עשו כדי לשווק עצמם בחו"ל.

יריב לוין: כשאת תעשי את הלקט של הנאומים שלך, נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שלאו דווקא את הנאום הזה תבחרי, משום שאני מוכרח להודות שהיה בו איזה צליל של אילוץ; לחפש בכוח את מה שאיננו, לחפש בכוח להעלות טענות שלצערי הרב פשוט אין להן בסיס.

סתיו שפיר: – – – על – – – שדיברתי עליהם.

יריב לוין: אני אדבר תכף על הכול, האמיני לי.

יריב לוין: אבל אני באמת אומר לך, אני חושב שגם הכישרון הגדול שיש לך בכל זאת לא הצליח להבליע לגמרי את התחושה הזו שיש פה איזה אילוץ, יש פה איזה ניסיון בכוח להעלות טענות שאין להן בסיס.

יריב לוין: אבל אני רוצה, קודם כול, להתחיל מהסוף ולומר לך דבר אחד: חברת הכנסת שפיר, אנחנו חיים במזרח התיכון.

יריב לוין: הגיע הזמן שתבינו את זה.

יריב לוין: הגיע הזמן שתראו את זה.

יריב לוין: עמדו כאן חברים, הייתי אומר רבי זכויות, בכנסת, והיה כאן היושב-ראש, בשעתו, לפני עשר שנים בדיוק, כאשר דנו כאן בתוכנית ההתנתקות, והפליאו להסביר לנו על המציאות החדשה, ועל כמה טוב יהיה, ואם רק נפנה ואם רק נגרש את עצמנו מכל מקום ונהרוס במו-ידינו את הבתים שאנחנו הקמנו, השלום יפרוץ והעולם יאהב אותנו, ולישראל תהיה לגיטימציה להכות במלוא העוצמה אם מישהו יעז לתקוף אותנו מתוך אותם שטחים, חבלי מולדת שפינינו.

יריב לוין: נו, ומה קרה?

יריב לוין: אז הם היו אולי נאיביים, אולי היו תמימים.

יריב לוין: בואו לא נהיה אנחנו טיפשים.

יריב לוין: אחרי הכול כבר היינו שם, כבר היינו, כבר ניסינו, כבר הלכנו לשיטתכם.

יריב לוין: לאן הגענו?

יריב לוין: ולאן נגיע אם נמשיך בקו הזה, שבו אנחנו משדרים למי שמבקש להשמיד אותנו שאנחנו כמו איזה נוודים נקום ונתפנה?

יריב לוין: ושוב אני פונה לידידי חבר הכנסת עטר, לך אני לא צריך להגיד מה המשמעות של אדמה; לך אני לא צריך לספר מה המשמעות של היאחזות בקרקע; לך אני לא צריך לספר שעם שאין לו כבוד לאדמה שעליה הוא יושב, אין שום סיכוי שמישהו יכבד אותו, שום סיכוי.

יריב לוין: ואני מציע שאת זה לא נשכח, כי האויבים שלנו לא שוכחים את זה לרגע.

יריב לוין: עכשיו אני אענה לך גם לגופן של הטענות.

יריב לוין: רבותי, בחמש השנים האחרונות הוקצו לאזור עוטף-עזה לבדו 4.5 מיליארד שקל מעבר לתקציבים הרגילים.

יריב לוין: במסגרת יישום שורה ארוכה של תוכניות שגיבשה גם הממשלה הקודמת, אפילו זו שלפניה, בשלהי כהונתה, ובוודאי ממשיכה ומקיימת גם הממשלה הנוכחית, נעשו, בין היתר, הפעולות הבאות, וזו כמובן רשימה חלקית בלבד: נבנו כ-9,500 ממ"דים בכל יישובי עוטף-עזה; מוגנו ונבנו בתי-ספר חדשים בכל האזור; ניתנו הטבות בשיעור של מיליארד ש"ח באופן ישיר לתושבי ויישובי האזור, בכלל זה הטבות מס, הטבות ארנונה, הטבות במעונות-יום.

סתיו שפיר: שאתם עומדים לבטל – – – הקרוב.

יריב לוין: חברת הכנסת שפיר, שמעתי אותך, בואי, עכשיו העובדות, החלק הלא-נעים בעניין, אבל צריך לשמוע אותו.

יריב לוין: פותחו אזורי תעשייה ותשתיות באזור; נפתחה תחנת רכבת בשדרות; מכללת ספיר הפכה למכללה הציבורית הגדולה בישראל – –

סתיו שפיר: – – – במספרים.

יריב לוין: – – הוקם יישוב חדש, שלומית – אני אגיע, חברת הכנסת שפיר, בכל הכבוד, גם לי מותר לקבוע את הסדר שלי וגם לי מותר להציג את כל התמונה כמו שאני חושב שצריך לעשות.

יריב לוין: הגענו למצב שבעוד העיר שדרות הייתה במצב של דירות רפאים, 159 דירות כאלה עמדו ריקות, היום אין אפילו דירה ריקה אחת; עלתה רמת החיים באזור, ולמרות המצב הביטחוני חל גידול של 14% במספר תושבי עוטף-עזה בין השנים 2005 ל-2013, בדגש, רבותי, על גידול של כ-25% בקיבוצים ובמושבים באזור.

יריב לוין: אני ממשיך.

יריב לוין: הממשלה קיבלה החלטות וגם יישמה תוכניות להתקנת תשתיות ביטחון, כולל שערים, גדרות, תאורה, כניסות חדשות ליישובים שמבוצעות ונמצאות עכשיו בשלבי סיום; מפעילים תוכנית ענקית, גדולה, לסיוע לעסקים קטנים ובינוניים; הועברו עשרות-מיליוני שקלים תקציבי סיוע לרשויות המקומיות – –

סתיו שפיר: כמה עשרות?

סתיו שפיר: כמה עשרות?

סתיו שפיר: דבר במספרים.

יריב לוין: – – תוך הקדמה משמעותית – תכף נגיע, רגע אחד.

סתיו שפיר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שפיר, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלת את כל השאלות, תני לשר להשיב.

יריב לוין: – – – כולל הגדלת מכסות החלב ואפילו הגדלה של מכסות עובדים זרים, וכל התשתיות החקלאיות שנפגעו במהלך המבצע כבר שוקמו.

יריב לוין: עכשיו אני אעבור ואדבר גם באופן יותר פרטני על כמה נושאים.

יריב לוין: הממשלה מקדמת במלוא העוצמה את התוכנית הגדולה שלה, העברת בסיסי צה"ל לנגב.

יריב לוין: עיר הבה"דים נמצאת בשלבי אכלוס מתקדמים, בסיסי התקשוב והמודיעין כבר נמצאים בשלבי ביצוע.

יריב לוין: סך הכול, תוכנית העתקת צה"ל לדרום – 21 מיליארד שקל; פיתוח יישובי הנגב בעקבות "צוק איתן" – הוקצו 2 מיליארד שקלים לפיתוח הדרום בהחלטת ממשלה מס' 2025 מיום 23 בספטמבר 2014.

סתיו שפיר: כמה עברו?

סתיו שפיר: כמה הועברו בפועל?

יריב לוין: ועכשיו אני אפרט כפי שרצית: כפל סיוע במסלולי הכשרה ובמסלולי תעסוקה – כבר אושר; תוכנית למסחר מקוון ולייעוץ לעסקים קטנים – פועלת; תוכנית לעידוד מגורי סטודנטים בבאר-שבע – פועלת; הנגשת הגז הטבעי לעוטף-עזה ולערד – נמצאת בשלבי השלמה של הכנת התוכניות; שדרוג תשתיות ביוב ליישובי הבדואים – נמצא בשלבי ביצוע מתקדמים; רכישת דירות לצורך הגדלת מלאי יחידות דיור ציבורי בדרום – נמצא בביצוע; מרכזים לגיל הרך – כבר מוקמים; שיפוץ טיפות-חלב – יחל לקראת סוף 2015; הורחבה הפעילות, אגב, גם של חממות התיירות והורחב מספר הסיורים שנעשו בדרום; מבוצע תהליך של חינוך סביבתי, כאשר 22 מיליון שקל הועברו לנושא חינוך סביבתי, לרבות לנושאים של הפרדת פסולת.

סתיו שפיר: פעם ראשונה שאמרת מספר.

יריב לוין: פיתוח מצפה-רמון, תוכנית לפיתוח בסך 30 מיליון שקל הועברה לממשלה במקביל, וגם זו, אני יכול לומר – אושרה סוף כל סוף תוכנית שתאפשר הקמה, בין היתר, של מתחם מלונאות עממית באזור מצפה-רמון; תוכנית "אופק להיי-טק" – מקודמת; "ישראל דיגיטלית" תשיק עם פתיחת שנת הלימודים הקרובה פרויקט מיוחד שיתקיים ב-58 כיתות בדרום, והרשימה היא כמובן ארוכה.

יריב לוין: בנושא עוטף-עזה אני רוצה גם לתת כמה נקודות שראוי להכיר אותן: תוכנית לחיזוק החוסן האזרחי בשדרות וביישובי עוטף-רצועת-עזה – תוכנית שנתית קבועה למתן הטבות מיוחדות לתושבים ולרשויות באזור, בכלל זה הטבות מס של 20%, הנחה בארנונה, סבסוד מעונות-יום, תמיכה בשירותים פסיכו-סוציאליים, השקעה בתשתיות לפיתוח היישובים ומענקים ביטחוניים.

יריב לוין: ההחלטות האלה, שעלותן 200 מיליון שקל בשנה כפול חמש שנים, יושמו כולן במלואן – לשאלתך, סכומים; מיגון בתי תושבים ומוסדות חינוך – הוקמו 9,500 ממ"דים, מוגנו מוסדות חינוך.

יריב לוין: העלות, אם ביקשת, 2.3 מיליארד שקלים.

יריב לוין: החלטות ממשלה שהתקבלו במהלך מבצע "צוק איתן" בנוגע, למשל, לחיזוק העורף, כמו החלטה 1897, עיבוי תוכנית החוסן האזרחי, תוכנית מס' 1965; שינוי סדרי עדיפויות בתקציב 2014 – את זה מכיר היטב חברי חבר הכנסת כהן.

יריב לוין: ההחלטות האלה: 1846 – יושמה במלואה; 1998 – נמצאת בשלבי סיום של היישום, למשל בוצע גידור התרעתי ב-11 מתוך 14 יישובים; תוכנית אסטרטגית רב-שנתית לפיתוח שדרות ועוטף-עזה, על-פי החלטת ממשלה 2017, נמצאת בשלבי ביצוע; תוגברה פעילות החינוך הבלתי-פורמלי; הוגדל הסבסוד להוצאות פיתוח באזורי תעשייה; מענקי מרכז ההשקעות של משרד הכלכלה אושרו ומתבצעים; הוגדלו, כפי שאמרתי קודם, מכסות החלב; מבוצע עידוד יזמות ועסקים קטנים – והרשימה, רבותי, היא ארוכה ארוכה – תגבור מערכת המים השפירים לנגב; שיפוץ דירות והצבת מבנים יבילים; אפילו, אדוני חבר הכנסת כהן, משהו שאני מניח שהחל עוד בתקופתך במשרד, פורסם כבר הקול הקורא לנושא של מיגון מוסדות הרווחה באזור.

יריב לוין: והרשימה היא כמובן ארוכה מאוד, יש לי כאן דפים על גבי דפים שמפרטים אותה.

סתיו שפיר: אתה מדבר על החלטות ממשלה קודמות, על "צוק איתן", ולא על כסף שעבר – – –

יריב לוין: לכן, אני אסתפק ואומר, רבותי, ממשלת ישראל מחויבת לכלל אזרחי מדינת ישראל, בוודאי לתושבי הדרום, והיא עושה שתי פעולות במקביל, ותמשיך לעשות: היא תחזק את היישובים האלה מצד אחד, ותפעל כדי לשמור על הביטחון של כולנו בתנאים הלא-פשוטים שיש לנו ממילא, ולצערי, גם בתנאים הלא-פשוטים שהחלטות שגויות שהתקבלו כאן בכנסת, בעיקר בהקשר של תוכנית ההתנתקות, שבוודאי לא תרמו ולא עוזרות לנו בהתמודדות הזו.

יריב לוין: אבל זו המציאות, אנחנו מתמודדים אתה, נמשיך להתמודד אתה ונמשיך לעשות.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין שהשיב על הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מדיניות הריסת הבתים – מטעם הרשימה המשותפת – חד"ש, רע"ם, בל"ד, תע"ל.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב הוא עוד הפעם השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מעלים את נושא הריסת הבתים בפעם המי-יודע-כמה.

ג'מאל זחאלקה: היום, ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני חייב להתייחס לשני נושאים בוערים שעלו בכותרות: הדוח של האו"ם והמשט ההומניטרי לעזה, אבל אני רוצה להתחיל בנושא הריסת הבתים ולתאר למה יש תופעה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: הנה, משפחה – ככה זה קורה בפועל – רוצים לבנות בית לבן, לזוג, ואין אפשרות.

ג'מאל זחאלקה: מחפשים אפשרות לבנות בצורה חוקית, על-פי חוק, מסתכלים ימינה, שמאלה, מערבה, צפונה, מזרחה – אין.

ג'מאל זחאלקה: אין מגרשים מוסדרים לקנייה, אין בנייה ציבורית, אין תוכנית מתאר, אין כלום.

ג'מאל זחאלקה: מה אפשר לעשות?

ג'מאל זחאלקה: אנשים לוקחים סיכון גדול מאוד בלית ברירה ומחליטים לבנות בית, כאשר הם יודעים שהבית הזה יעמוד בפני הריסה.

ג'מאל זחאלקה: תארו לעצמכם אדם שעושה את המעשה הזה, כמובן בחוסר רצון, הוא היה מת ורוצה שאכן הוא יקבל רישיון.

ג'מאל זחאלקה: כאשר בונים את הבית וגרים בתוכו ומקבלים צו הריסה, או אזהרה, או קנס, החיים של המשפחה הם חיים קשים מאוד – למה?

ג'מאל זחאלקה: תארו לעצמכם גם שאתם חיים בבית – ואני מבין שחברי הכנסת לא בדיוק תופסים את העניין הזה – שבכל רגע הבית הזה יכול להיהרס.

ג'מאל זחאלקה: זה משרה חוסר ביטחון על המשפחה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, ביישובים הערביים, פיתחנו פוביה של בולדוזרים.

ג'מאל זחאלקה: כאשר רואים בולדוזרים באים מרחוק ביישוב יהודי, אומרים: הנה, מרחיבים לנו כביש, סוללים לנו, מסדרים לנו את הגן, עושים איזה פיתוח; ואנחנו, כשרואים בולדוזר, רואים קטסטרופה – –

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה?

ג'מאל זחאלקה: – – רואים טנק שהולך להרוס את הבית.

ג'מאל זחאלקה: זה המצב.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת למה אתה רואה את זה כקטסטרופה.

ג'מאל זחאלקה: תקשיבי, תקשיבי למה שאני אומר לך ואחר כך תשאלי שאלות.

ג'מאל זחאלקה: אני ברצון אענה לה אם היא תשאל שאלה מסודרת, חוץ מהרטוריקה הגבוהה של "למה".

ג'מאל זחאלקה: משפט שלם.

מירב בן ארי: משפט שלם.

ג'מאל זחאלקה: תנסי להגיד משפט שלם, זה – – –

מירב בן ארי: אל תדאג – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת בן ארי, כשחבר הכנסת זחאלקה יצטרף לממשלה ויהפוך לשר תוכלי להגיש לו שאילתה דחופה או שאילתה ישירה ובא לציון גואל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

ג'מאל זחאלקה: אז אלה חיים קשים מאוד.

ג'מאל זחאלקה: החיים עוד יותר קשים כי את הבית לא מחברים לחשמל.

ג'מאל זחאלקה: זו סכנת חיים, דרך אגב.

ג'מאל זחאלקה: אין מישהו שחי בלי חשמל היום.

ג'מאל זחאלקה: מחברים חשמל בחוטים, בצורה-לא-צורה, וזה דבר מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: מה גם שהחשמל חלש, ואי-אפשר לסדר את החיים, קשה להביא מים לשם, אין סלילה של כבישים, אין פיתוח; יש בעיה.

ג'מאל זחאלקה: ההשלכות של הבנייה הלא-מוסדרת על היישובים הערביים הן קשות מאוד.

ג'מאל זחאלקה: גם הרשויות המקומיות – מקור הכנסה של עשרות-אלפי שקלים מכל בית נמנע מהן.

ג'מאל זחאלקה: גם כשבאים לתכנן, אחר כך, כשיש בנייה כזאת, קשה להסתדר.

ג'מאל זחאלקה: אם נגיד, עשרה, 20 אזרחים, היו נוהגים ככה, היו אומרים: הם עברו על החוק כלשונו.

ג'מאל זחאלקה: אבל כשיש עשרות אלפים, אז הממשלה עברה על החוק.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה עושה מעשה שלא ייעשה.

ג'מאל זחאלקה: החוק קובע, דרך אגב, שיש מסגרת של שלוש שנים שהממשלה צריכה, או הרשויות צריכות, להעביר תוכניות מתאר.

ג'מאל זחאלקה: מתי עושים את זה?

ג'מאל זחאלקה: אף פעם לא עושים את זה.

ג'מאל זחאלקה: מישהו מעניש את הממשלה?

ג'מאל זחאלקה: מישהו מפרק את רשות התכנון שעושה את הדבר הזה?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, דרישתנו פשוטה מאוד: לפתור את הבעיה בשני שלבים: 1.

ג'מאל זחאלקה: להכשיר את הבתים שאין להם רישיון – ואפשר לעשות זאת.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, בעבר היו ועדות שישבו על המדוכה, והיה קוברסקי, בזמנו, ואחר כך ועדת – היו כל מיני ועדות שישבו על המדוכה, והן נתנו הכשר לאלפי ועשרות אלפי בתים.

ג'מאל זחאלקה: כי אין ברירה, זה ככה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לחנוק.

ג'מאל זחאלקה: היום יש לך שכונות שלמות שאין להן רישיון: בכפר-קרע, מג'ד-אלכרום, ערערה, טייבה.

ג'מאל זחאלקה: יש לך כמובן היישובים הלא-מוכרים בנגב, שכולם עומדים, על-פי החוק, ועל-פי המעשה, ועל-פי הכוונות והתוכניות, להריסה.

ג'מאל זחאלקה: איום ונורא.

שרון גל: זה כי אתם עסוקים בעזה – – –

ג'מאל זחאלקה: אז בבקשה, בואו נפתור את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לפתור אותה.

ג'מאל זחאלקה: זו לא בעיה בלתי פתירה.

ג'מאל זחאלקה: צריך רק רצון.

ג'מאל זחאלקה: הוועדה האחרונה שטיפלה בנושא הזה – 1987.

ג'מאל זחאלקה: עברו מאז כמה שנים?

ג'מאל זחאלקה: תספרו אתי – כמעט 30 שנה שלא נגעו בבעיה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: והנה אנחנו באנו והצענו לממשלה – ואנחנו נחזור על זה כל פעם וכל יום, עד שמישהו יחליט לשמוע אותנו – אנחנו מציעים פתרון: הרשויות המקומיות יתחייבו שלא תהיה בנייה שלא על-פי חוק – התחייבות – במשך שנה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה תקפיא לחלוטין את הריסת הבתים למשך שנה.

ג'מאל זחאלקה: ישבו מומחים מהחברה האזרחית, ומהממשלה, ומרשויות, על המדוכה, לפתור את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: כל המומחים שאתם דיברתי, כולם ללא יוצא מן הכלל, אמרו שיש פתרונות ראויים, סבירים, אפשריים, בלי לשנות סדרי עולם, ל-99% מהבתים.

ג'מאל זחאלקה: אולי 1% – בסדר, נתווכח, נראה מה אפשר לעשות – אבל הבעיה ניתנת לפתרון.

ג'מאל זחאלקה: היא צריכה החלטה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: אל תדברו אתנו בשפת הבולדוזרים, דברו אתנו בשפת הקולמוס של המתכנן, תוכנית המחשב, הקווים, דברו אתנו בשפה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אבל מי שחושב שיוכל לבוא, לפתור את הבעיה הזאת חד-צדדית ובכוח – זה לא יהיה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא ניתן שיהרסו את הבית שלנו.

ג'מאל זחאלקה: שיחריבו את בתינו, תרתי משמע.

ג'מאל זחאלקה: לא יהיה.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים עימות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים הידברות.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו שנים צועקים: רוצים הידברות, אבל אין פרטנר.

ג'מאל זחאלקה: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להגיב בשני משפטים על הדוח של האו"ם ועל המשט לעזה: על הדוח של האו"ם – אני קראתי מה שפורסם בעיתונות; המספר המזוויע, המזעזע, של 1,468 אזרחים שנהרגו במלחמה הזאת.

חנין זועבי: – – –

ג'מאל זחאלקה: 1,460 – זה מה שכתוב בדוח.

חנין זועבי: – – –

ג'מאל זחאלקה: הדוח שפורסם היום.

יריב לוין: חסרים לך 800 – – – ההערות – – –

ג'מאל זחאלקה: לא לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני, מה שקראתי – בסדר, זה לא ישנה את העובדה.

ג'מאל זחאלקה: זה עושה את זה יותר חמור.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

שרון גל: – – –

ג'מאל זחאלקה: 1,468 – מהם שישה ישראלים ו-1,462 פלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: זה אומר ש-99.

ג'מאל זחאלקה: 6% מההרוגים, מהנרצחים, במלחמה הזאת, הם פלסטינים.

שרון גל: – – –

ג'מאל זחאלקה: זה מספר את כל סיפורה של המלחמה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: היה כאן פשע מלחמה, ועל פשעים צריכים לשלם.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, להשיב.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גל, אתם מתואמים עם המסרים שם, באופוזיציה, או איך זה עובד?

שרון גל: אדוני השר, לא יפה.

מיקי לוי: – – – אל תעשה – – –

יריב לוין: אני שואל.

שרון גל: – – –

יריב לוין: אני לא – – –

מיקי לוי: אדוני השר – – –

שרון גל: – – – שאני מזהה סדקים ראשונים ברשימה המשותפת.

יריב לוין: זה חשוב, אבל – – –

קריאה: – – –

קריאה: – – – תמשיך לחלום – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: אני מקבל את התיקון של חבר הכנסת לוי.

יריב לוין: המשא-ומתן הקואליציוני יתחיל היום ב-18:00.

יריב לוין: אתה מוזמן.

יריב לוין: רבותי, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני, האמת, קיוויתי שחבר הכנסת עודה יהיה כאן באולם.

יריב לוין: אני ראיתי אותו קודם.

יריב לוין: אני לא יודע אם הוא נמצא כאן.

יריב לוין: אני לא רואה אותו עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: איזה חבר כנסת?

יריב לוין: איימן עודה.

יריב לוין: אני לא רואה אותו – –

מיקי לוי: יצא.

יריב לוין: – – כרגע.

מיקי לוי: יצא.

יריב לוין: אני ראיתי אותו לפחות קודם.

יריב לוין: כי אני מוכרח לומר, אדוני היושב-ראש, מאז הוצב בראש הרשימה המשותפת, וגם מאז נבחר לכנסת, הוא בהחלט אמר לא פעם דברים שאולי לא היינו רגילים לשמוע – על רצונו באמת בדף חדש או בהתנהלות אחרת ביחסי היהודים והערבים במדינת ישראל.

יריב לוין: אני הייתי מאוד רוצה להאמין שהדברים האלה הם נכונים וכנים, ולכן הייתי מצפה שהוא יבוא ויאמר כאן בצורה ברורה שהוא מגנה וקורא לחברו לרשימה חבר הכנסת באסל גטאס לבוא הנה ולעשות את עבודתו כחבר כנסת ישראלי בפרלמנט הישראלי, במקום לנסוע להשתתף במסע טרור, במשט טרור, ולסייע לאותם ארגוני מחבלים – –

אוסאמה סעדי: – – –

יריב לוין: – – שמבקשים לפגוע בנו.

אוסאמה סעדי: – – – על החוק – – –

יריב לוין: ולצערי הרב, אני עדיין לא שמעתי דבר.

יריב לוין: רציתי לתת לו הזדמנות כאן – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: – – הוא איננו.

ג'מאל זחאלקה: – – –

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: אני מציע: ראשית, אל תדברו בשמו.

חנין זועבי: – – – תשמע מילה מילה.

יריב לוין: הוא יודע לענות לבד.

יריב לוין: חברת הכנסת – – –

חנין זועבי: ואתה תשמע – – –

יריב לוין: חברת הכנסת – – –

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת חנין זועבי, אני מוכרח, אגב, לומר לך – –

חנין זועבי: זה מה שאתה תשמע.

יריב לוין: – – אני, אגב, מוכרח לומר לך – –

חנין זועבי: ותקשיב טוב כאשר אנחנו מדברים.

חנין זועבי: כולם.

יריב לוין: – – שאני חושש מאוד שראש הרשימה שלך לפחות, חבר הכנסת זחאלקה – אני לא יודע, אני יכול להגיד לך שאני לא תמיד מרגיש גיבור גדול כשאני עולה על סירה בים, יכול להיות שגם אתה באותו מצב, אבל אני רוצה לומר לך שאחרי חברת הכנסת זועבי, ועכשיו חבר הכנסת גטאס, לא תהיה לך ברירה – בפעם הבא אתה תצטרך.

חנין זועבי: הוא היה – – – הוא היה ראשון – – –

יריב לוין: אז תצטרך כנראה להיות מוכן לעניין הזה.

חנין זועבי: – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: ואני אומר לך את זה לא בבדיחות הדעת – –

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: – – אלא אני אומר לך את זה משום שאני חושב שמה – –

קריאה: – – –

יריב לוין: – – שעושים חבריך לסיעה מבייש את כנסת ישראל.

מיקי לוי: אדוני השר – – –

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: מבייש אזרח במדינת ישראל.

יריב לוין: מבייש את כולנו.

מיקי לוי: אדוני השר – – – ספינת תענוגות – – –

יריב לוין: אני, יכול להיות.

יריב לוין: יכול להיות.

יריב לוין: אני, אני – – –

אחמד טיבי: כל זה תשובה לדברים – – –

יריב לוין: יכול להיות, אגב, כשר התיירות אני ממליץ על הבחירה הזאת, היא הרבה יותר טובה.

אחמד טיבי: – – – השר, השר לוין, אתה שר – – – משפחה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יריב לוין: – – תגיד לי, תמיד חייבים להתייחס אליך?

יריב לוין: פעם אחת – –

אחמד טיבי: – – – הוא, הוא, הוא דיבר על – – –

יריב לוין: – – אני רוצה להתייחס למישהו מהסיעה שלך, זה חייב להיות תמיד אתה?

אחמד טיבי: תפסיק להיות סרקסטי.

אחמד טיבי: תתייחס ברצינות לדברים שהוא אמר.

יריב לוין: אני מתייחס מאוד ברצינות, ואני אומר לך – –

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: – – אני חושב שההתנהלות של חבר כנסת גטאס היא לא – –

מסעוד גנאים: אחמד, הוא קיבל גם כן על זה – – –

יריב לוין: – – ראויה, לא מכובדת לחבר פרלמנט באף מדינה בעולם.

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: לתמוך באויב ולתמוך בטרור זה לא – –

חנין זועבי: אם המדינה – – – בכלא.

יריב לוין: – – מה שמצופה מחבר פרלמנט.

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: ואני מצפה ממי שבאמת – –

חנין זועבי: – – – מדינה ששמה עם שלם בכלא – – –

יריב לוין: – – מתכוון לדבר על חיים משותפים של יהודים וערבים – –

חנין זועבי: – – –

יריב לוין: – – לגנות את זה ולקרוא לו לחזור לארץ ומייד.

חנין זועבי: כן, מגנים את המצור.

חנין זועבי: כן.

יריב לוין: והעובדה שאתם לא עושים את זה, נדמה לי, מעידה – –

קריאה: – – –

יריב לוין: – – כאלף עדים על הפער שבין הרטוריקה שלכם לבין – –

קריאות: – – –

חנין זועבי: מגנים את המצור.

חנין זועבי: כולנו.

יריב לוין: – – מה שאתם עושים ומה שאתם מאמינים בו.

מירב בן ארי: איזה מצור?

מירב בן ארי: איזה מצור?

מירב בן ארי: כרם-שלום עובד כל היום, איזה מצור?

יריב לוין: עכשיו אני בכל זאת – – –

מירב בן ארי: – – – למה אתם – – – את הספינה הזו למצרים – – – אולי שם הוא מתכנן – – –

שרון גל: אולי תעשו – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת, זה דיון – –

יריב לוין: אני בכל זאת – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – מאוד מעניין – –

שרון גל: אולי תעזרו לנו – – –

יריב לוין: בכל זאת – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – הוא צריך להתקיים בוועדת הכנסת על נושא של חוק החסינות, לא כאן.

יריב לוין: אני בכל זאת – – –

שרון גל: זה חוק להסתה.

שרון גל: – – – חנין זועבי שהם לא מתכוונים לבטל את – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני עוד הפעם חוזר – אדוני השר, אני מבקש סליחה, אבל אני מאוד לא אוהב את כל הדיון הפוליטי סביב הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע לכולכם ללמוד את תולדות הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל עברייני התנועה מקרב אחינו חברי הכנסת בשנות ה-50 וה-60 קוצץ בפעם הראשונה חוק החסינות.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל המושחתים לפני כעשור, וחלק מן הנוכחים כאן היו כמוני חברים בוועדת הכנסת, עוד פעם הגבלנו את חוק החסינות.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל מה שקורה בשנתיים-שלוש האחרונות עוד פעם יגבילו את חוק החסינות.

יולי יואל אדלשטיין: ואז, כשחלק מן הצועקים כאן ירצו באופן הכי לגיטימי להפגין מול המשטרה בגלל אותה הריסת בתים או משהו אחר, גם זה כבר יתוקן, וחברי כנסת לא יוכלו לפעול כנציגי ציבור מפני שכל הזמן אנחנו בודקים את גבולות חוק החסינות.

יולי יואל אדלשטיין: זה ממש לא שייך למשט כזה או משט אחר, וזה נוגע לכל אחד בבית הזה, בראש ובראשונה לאלה שבאופוזיציה ולאלה שמייצגים מיעוטים.

יולי יואל אדלשטיין: ואת הדברים האלה אמרתי – – –

ג'מאל זחאלקה: זה היה – – –

חנין זועבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – אמרתי כששמחו כאן על פגיעה בחבר כנסת ערבי בהפגנה.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: עכשיו תהיה התנתקות, יפגעו בנו באותה מידה.

יולי יואל אדלשטיין: וזה בדיוק מה שהיה.

חנין זועבי: זה שיא הדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה – – –

חנין זועבי: כל הכבוד, היושב-ראש, זה שיא הדמוקרטיה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – זה היה איום?

יולי יואל אדלשטיין: זה היה – זה לא היה איום, אדוני – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – זה היה – עובדה, חבר הכנסת זחאלקה, אתה נבחר ציבור בדיוק כמוני.

יולי יואל אדלשטיין: יש רק הבדל אחד: בחוק החסינות כתוב שחור על גבי לבן שמי שממונה – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – על ביצוע חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם זה יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אז עכשיו זה התור שלי.

ג'מאל זחאלקה: אתה צריך להגן עליהם.

יולי יואל אדלשטיין: וגם אני הרגשתי כחבר כנסת – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – מה זה כשלא נותנים לך לעבור במחסום.

ג'מאל זחאלקה: אתה צריך להגן עליהם.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני הרגשתי את זה רק לפני עשר שנים.

יולי יואל אדלשטיין: הרגשתי איך חבר כנסת מושפל במחסום וצריך להתווכח עם איזה סמל שעומד שם.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה נכס משותף של כולנו, ולא כדאי לפגוע בנכס הזה – –

חנין זועבי: מה המסקנה שלך?

יריב לוין: – – – וזה בדיוק מה שעשו לנו עברייני תנועה ומה שעשו לנו המושחתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה הקשר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הקשר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך, ואני מתנצל על ההתערבות בדיון.

חנין זועבי: – – – זו המסקנה שלך – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה הקשר למה שאתה אומר?

חנין זועבי: – – שאתה צריך – – – חברי כנסת ערבים – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, חבל, חבל.

יולי יואל אדלשטיין: אם תחשבו דקה, אם תחשבו דקה, תבינו שאני מדבר פה בעדכם ולא נגדכם.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אף-על-פי שכפי שאמרתי קודם, יש מבין חברי הכנסת של הרשימה המשותפת מי שאינם מכבדים את מעמדם ותפקידם כחברי כנסת ואת אזרחי ישראל שאותם הם אמורים לשרת, אני בכל זאת אתייחס ברצינות ואענה גם לגופו של עניין לדברים, להצעת האי-אמון ולדברים שאמר כאן חבר הכנסת זחאלקה.

יריב לוין: קודם כול, אני רוצה לומר, חבר כנסת זחאלקה, רק היום, בישיבת קבינט הדיור, אושרה בנייה בהליך מזורז בכמה יישובים ערביים.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך בגילוי לב שהצבעתי נגד ההצעה הזאת, אבל הצבעתי נגדה מסיבה אחת פשוטה – כי חשבתי שהיקף הבנייה לא מספיק, שהבנייה צריכה להיות בנייה רוויה כפי שנעשית בכל יישוב אחר, משום שהקרקע היא משאב מוגבל.

יריב לוין: וכאשר מביאים תוכנית שמדברת על בנייה של ארבע יחידות דיור על דונם, אני חושב שזה דבר שמדינת ישראל תשגה שגיאה לטווח ארוך אם תאפשר אותו.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יריב לוין: אבל אני הייתי בדעת מיעוט, והממשלה שאותה אני מייצג אישרה את התוכנית הזאת.

יריב לוין: ואני יכול לומר לך שהיא מאשרת ותמשיך לאשר ותמשיך לעסוק גם בפתרון הבעיה התכנונית, שבהחלט קיימת ביישובי המיעוטים והיא בהחלט טעונת תיקון.

יריב לוין: מה שאיננו יכול להתקבל על הדעת זה שני דברים: 1.

יריב לוין: פלישות לאדמות מדינה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא קיים.

יריב לוין: – – והדבר הזה קיים כל הזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא קיים.

אוסאמה סעדי: כל ההריסות – – –

יריב לוין: חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה יודע שזה קיים.

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה יודע שזה קיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולם על אדמות – – –

יריב לוין: מדובר בפלישות בהיקפים אדירים, בגזלת קרקעות ששייכות לכולנו, בהתנהלות שהיא בלתי מקובלת באף מקום.

יריב לוין: אגב, בהתנהלות שבסופו של דבר גורמת נזק גם למי שעושה אותה, כי בסוף החיים במקומות האלה הם לא חיים, והתשתיות אינן תשתיות, ואני בהחלט – – –

זוהיר בהלול: אדוני השר, אדוני השר, הם בלית ברירה נאלצים לבנות באופן בלתי חוקי בשל העובדה שהממשלות לדורותיהן לא הרחיבו את זכויות המתאר.

זוהיר בהלול: אנשים, לא כהובי, לא כתחביב, בונים באופן לא חוקי.

יריב לוין: חבר הכנסת בהלול, אני אומר לך כמה דברים בעניין הזה.

יריב לוין: קודם כול, ואמרתי כאן, אני חושב שבנושא הזה לא נעשה מספיק ובהחלט הממשלה הזאת עושה ומקדמת, אני חושב בקצב – גם בזמן הקצר שהיא מכהנת כבר הספיקה לקדם דברים בקצב שלא הכרנו עד היום.

יריב לוין: שנית, אני חושב שהדבר הזה אולי יכול להיות תירוץ שאני באופן אישי לא מקבל אותו, אבל אולי הייתי מוכן עוד להרהר בו במָקום שהעובדות הן באמת כפי שאתה מתאר.

יריב לוין: אבל מה לעשות, אם תסתכל למשל באזור הנגב אתה תראה שזה לא המצב, אתה תראה מגרשים שלמים מתוכננים, אפילו עם פיתוח עד גבול מגרש, עומדים ביישובים מוכרים כאבן שאין לה הופכין, איש איננו נכנס כדי לבנות שם, ולעומת זאת אנשים יוצאים ופולשים לשטחים לא-להם וחיים שם בתת-תנאים, מסיבות שנדמה לי שכולנו מבינים מה הן, ובינן לבין איכות חיים – –

טלב אבו עראר: איפה פולשים?

יריב לוין: – – ומחסור בקרקע אין שום קשר.

טלב אבו עראר: איפה הם פולשים?

יריב לוין: חבר הכנסת אבו עראר, אתה הרי מכיר את העובדות האלה לא פחות טוב ממני.

יריב לוין: לא פחות טוב ממני.

יריב לוין: ואני מציע לך, תעבור – – –

טלב אבו עראר: – – –

יריב לוין: תעבור – – –

טלב אבו עראר: מי הפולש?

טלב אבו עראר: אני או אתה?

חנין זועבי: אנחנו פולשים.

יריב לוין: תעבור – – –

טלב אבו עראר: מי הפולש?

טלב אבו עראר: אני או אתה?

טלב אבו עראר: אתה הפולש.

יריב לוין: תעבור ביישובים הבדואיים המוכרים ותראה כמה קרקעות יש שם שהן מוכנות, שאנשים היו יכולים לבנות בהן וגם לחיות בהן בכבוד – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יישובים מוכרים – – –

יריב לוין: – – ואינם עושים את זה מסיבות שבינן לבין איכות חיים ובין בעיית דיור אין שום קשר, ואני חושב שכולנו יודעים בדיוק – –

טלב אבו עראר: עכשיו זה תחביב של המדינה, של הממשלה.

יריב לוין: – – במה מדובר.

טלב אבו עראר: לא מספיק – – –

יריב לוין: עכשיו אני אומר בצורה ברורה, חבר הכנסת זחאלקה, הבאת כאן דוגמאות מתי-מעט בהריסת בתים, נתת כאן, נדמה לי – מתחילת 2015, רבותי, שישה חודשים כמעט, בוצעו ארבעה, מה שאתה קורא "מבצעי הריסה" לשיטתך, בכפר-כנא בשני מקרים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – איזה מבנה מאוכלס אחד שעמד על שטח ציבורי פתוח, כפי שאתה בעצמך כותב כאן, ועוד שלושה מבנים לא מאוכלסים בכפר הלא-חוקי.

יריב לוין: אגב, חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה לומר שאני מברך על העובדה שאלו הדוגמאות שנתת.

יריב לוין: אני חושב שאם בוצעו ארבעה מבצעי הריסה מאז תחילת שנת 2015, זה הכול, ואני יכול לומר לך שאלו גם הנתונים שאני קיבלתי מהממשלה – –

טלב אבו עראר: – – –

יריב לוין: – – אז אני לא כל כך מבין על מה אתה מלין.

יריב לוין: אני חושב שבהיקפי הבנייה הבלתי-חוקיים האדירים שקיימים, ארבעה מבצעי הריסה זה שום דבר.

יריב לוין: עכשיו, אם לא הבנתי אותך נכון תתקן אותי.

יריב לוין: אם הצעת האי-אמון הייתה על כך שלא הורסים מספיק ולא אוכפים ולא עושים, אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, אני מוכן אפילו להעביר את הטרוניה הזאת הלאה.

יריב לוין: אם אתה מוחה על כך שבשישה חודשים מדינת ישראל ביצעה רק ארבעה מבצעי הריסה, אז נדמה לי שחשיבות שלטון החוק והצורך להבטיח שיהיה שוויון לכולם במובן הזה שממוצה הדין עם עבריין בנייה, לאו דווקא זה כנראה מה שמטריד אותך.

יריב לוין: אני אומר מכאן, הממשלה עשתה ותמשיך לעשות כדי לאכוף את חוקי התכנון והבנייה – –

טלב אבו עראר: כל יום – – –

יריב לוין: – – תעשה יותר ממה שעשתה היום, חייבת לעשות יותר ממה שעשתה היום – –

טלב אבו עראר: אתה שומע מה שאני אומר לך?

יריב לוין: – – משום שהפיתוח המסודר והשמירה על הקרקע הם אולי הדבר החשוב ביותר כדי להבטיח את איכות החיים של כולנו כאן, גם עכשיו, ובוודאי לדורות הבאים.

יריב לוין: תודה.

טלב אבו עראר: אתה שומע מה שאני אומר לך?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

ג'מאל זחאלקה: על האין-תשובה.

טלב אבו עראר: אין תשובה.

ג'מאל זחאלקה: אין תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: נתן תשובה כמיטב היכולת שלו.

ג'מאל זחאלקה: זאת טחינת מים.

יולי יואל אדלשטיין: שפל חסר תקדים ביחסי ישראל–ארצות-הברית ואי-התמודדות הממשלה הנוכחית עמו מהווה הפקרת ביטחון אזרחי המדינה, מטעם סיעת יש עתיד – מי שינמק הוא חבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי וחברי חברי הכנסת, במאי 2012 התפרסמה כתבת שער במגזין היוקרתי "TIME" שכותרתה "קינג ביבי".

יעקב פרי: מאז ועד היום בנימין נתניהו עומד בראש ממשלת ישראל.

יעקב פרי: ראש הממשלה עסוק בפיטורי פקידים בטלפון, במינוי מקורביו, בחשבון המים בקיסריה ובבית המתפורר בבלפור.

יעקב פרי: כדי לפתור את הבעיות ואת הזעקה הציבורית, שלח ראש הממשלה את שריו ומקורביו לשכנע את הציבור כי קינג ביבי הוא הפתרון, ולא הבעיה.

יעקב פרי: כדי להצליח במשימתו התייעץ, כנראה, ראש הממשלה עם אנשי אסטרטגיה בין-לאומיים רבים וטובים, והחליט לייצר משבר עם ארצות-הברית, כדי שכולם יבינו שרק הקינג יכול להתמודד אתו.

יעקב פרי: חודשים רבים עמלו היועצים והשרים על התוכניות השונות, גיבשו ניירות מדיניות, הצהרות לתקשורת, תכננו כל פרט וחיכו ליום פקודה.

יעקב פרי: ואז, כאשר התוכנית עברה את אישורו של הקינג, ראש הממשלה הפעיל את תוכניתו.

יעקב פרי: הוא פירק את הממשלה והלך לבחירות שעלו לעם ישראל כסף רב.

יעקב פרי: הוא העביר מאות-מיליוני שקלים להתנחלויות, והכריז על בנייה ביהודה ושומרון.

יעקב פרי: הוא טס לארצות-הברית ללא תיאום עם נשיא ארצות-הברית ונגד כל הנהלים הרשמיים, כדי לנאום בפני הקונגרס האמריקני.

יעקב פרי: הוא יצר משבר עמוק וחריף עם הגדולה שבידידותינו, רק כדי לשכנע את העם שרק הוא יכול.

יעקב פרי: אבל הוא לא פסק בזה; ראש הממשלה הודיע קבל עם ועדה כי הוא מתנגד לפתרון שתי המדינות לשני עמים, וכי הערבים נוהרים בהמוניהם לקלפיות.

יעקב פרי: והוא נבחר פעם נוספת, רביעית במספר.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, האם הדברים שאמרתי עד כה נשמעים לכם מוכרים?

יעקב פרי: אולי הסיפור הבא יבהיר טוב יותר את הנקודה.

יעקב פרי: פעם אחת, לפני הרבה שנים, חי מלך שאהב מאוד בגדים יפים.

יעקב פרי: ארון הבגדים שלו היה כה חשוב בעיניו, שהיו לו יותר חייטים מחיילים.

יעקב פרי: יום אחד הופיעו בעיר שני זרים.

יעקב פרי: הם התיימרו להיות חייטים מומחים מארץ רחוקה, אשר באו לארוג למלך מערכת בגדים שאין יפה ממנה בעולם כולו.

יעקב פרי: כשהגיעו לארמון, השתחוו לפני המלך ואמרו: "הוד מלכותך, הבד שלנו לא רק מקסים ונהדר, יש לו גם תכונה מופלאה: טיפשים לא יוכלו לראותו".

יעקב פרי: המלך החליט לעשות טקס חגיגי גדול, שאליו יגיעו כל תושבי הממלכה, וכך היה.

יעקב פרי: בראש, מתחת לחופה מיוחדת, צעד המלך, עירום, פרט לכותנתו.

יעקב פרי: אחריו צעדו החייטים המומחים, שהעמידו פנים כאילו הם נושאים את השובל האחרון של גלימתו החדשה.

יעקב פרי: אנשי העיר הנרגשים הצטופפו בצדי הדרך והריעו בראותם את התהלוכה המתקרבת.

יעקב פרי: אבל לפתע נשמע קול קטן וצלול מעל רחש ההמון.

יעקב פרי: "אבא", אמר הקול בפליאה, "המלך הוא עירום".

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני עומד בפניכם היום, אומנם אחרי שירות של 30 שנים במערכת הביטחון ועשרות שנות עשייה, אך כילד אני אומר לכם: המלך הוא עירום.

יעקב פרי: קינג ביבי מקריב את יחסי החוץ של מדינת ישראל למען עתידו הפוליטי והאישי.

יעקב פרי: הרי ראש הממשלה יודע כי המשבר שייצר רק מזיק למדינה ולאזרחיה.

יעקב פרי: הוא מודע לכך שהמאבק בהתגרענות של איראן נפגע מהמשבר, אך למען בגדיו המטאפוריים והשרידות הפוליטית, שווה להיות עירום.

יעקב פרי: אז כדי להחזיר את בגדי המלך למקומם, ואולי להיטיב עם מדינת ישראל, אנסה, עם כל הצניעות, לפקוח את עיניו של ראש הממשלה, בכמה דוגמאות: כאשר נשיא ארצות-הברית בוחר לדבר עם מדינת ישראל באמצעות ריאיון טלוויזיוני, ולא באמצעות פגישה עם ראש הממשלה – המלך הוא עירום; כשמועמד לנשיאות ארצות-הברית אומר: תסביר לי מה מדינת ישראל רוצה, כי מזמן הפסקתי להבין – המלך הוא עירום; כאשר ראש הממשלה מוזמן לפגישה בבית הלבן, אך מובהר כי היא תתקיים רק לאחר חתימת ההסכם עם איראן, וכי לישראל, ידידתה הקרובה ביותר של ארצות-הברית, וזאת בעלת ההשלכות הגדולות ביותר מהתגרענותה של איראן, אין זכות טיעון – המלך הוא עירום; כשהנהגת היהדות האמריקנית שואלת את עצמה: האם מדינת ישראל אוהבת אותנו כמו שאנחנו אוהבים אותה?

יעקב פרי: – המלך הוא עירום.

יעקב פרי: בממשלת נתניהו הרביעית הכול אפשרי.

יעקב פרי: חבר הכנסת חברי מייקל אורן, שגריר ישראל לשעבר בארצות-הברית, היסטוריון במקצועו, צריך ללמוד מהי הגדרת המונח "היסטוריה": תיאור של התרחשויות ואירועי העבר.

יעקב פרי: במקרה של אורן, וכחלק מקואליציית נתניהו, היסטוריה היא לקבוע עובדות וקביעות שהקשר בינן לבין המציאות מקרי בהחלט.

יעקב פרי: אמירות קשות נגד מנהיגה של הגדולה בידידותינו, כחלק ממסע יחסי ציבור בין-לאומי, הן תמונת ראי של ראש הממשלה: קידום אינטרס אישי צר, גם במחיר של פוטנציאל פגיעה קשה באינטרס הלאומי.

יעקב פרי: ואיפה אדוני ראש הממשלה?

יעקב פרי: מדוע אינו מגנה את האמירות האומללות?

יעקב פרי: הסיבה היא אחת: המלך הוא עירום.

יעקב פרי: אדוני ראש הממשלה, אני קורא לך היום מעל במה זו: שים עליך את בגדי הממלכתיות.

יעקב פרי: עטה את גלימת טובת הכלל.

יעקב פרי: נעל את נעלי תועלת החברה והמדינה.

יעקב פרי: עשה למען הציבור, ולא למענך ולמען הממשלה שהקימות.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, חברי מהאופוזיציה וחברי מהקואליציה, אני קורא לכולנו היום להתעורר, להבין שהמלך הוא עירום, ולהצביע בעד הצעת האי-אמון.

יעקב פרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: אתה גם מעלה זיכרונות ילדות נעימים בנאומך, אני מודה לך, אף שבקושי החזקתי מעמד, כי לי היו קוראים את הנס כריסטיאן אנדרסן תמיד לקראת השינה, אז אני נלחמתי – – –

יעקב פרי: יותר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגנית שר החוץ חברת הכנסת ציפי חוטובלי להשיב על הצעת האי-אמון מטעם סיעת יש עתיד.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חשבתי לתומי שהצעת האי-אמון עוסקת ביחסי ישראל–ארצות-הברית, והנה, מהדברים שאמר חבר הכנסת פרי נראה שמה שמפריע לו זה העובדה שהוא הפסיד בבחירות.

ציפי חוטובלי: תראה, זה נורא נוח להגיד "קינג ביבי" ולדבר על שלטון מלוכני, אבל במדינת ישראל יש דמוקרטיה, והדמוקרטיה הזאת הכניסה את ראש הממשלה למעונו בבלפור וללשכת ראש הממשלה פה בירושלים על בסיס הכרעת העם – ולא על בסיס הכרעה מינורית, אלא על בסיס הכרעה גורפת.

ציפי חוטובלי: ואני חייבת להגיד לך, חבר הכנסת פרי, כמו לחברים אחרים באופוזיציה: לפעמים נדמה לי שיש איזה עיוורון שנופל עליכם.

ציפי חוטובלי: אולי מספסלי האופוזיציה רואים פחות טוב מאשר מספסלי הממשל, אבל – אתם לא רואים באיזה עולם אנחנו חיים?

ציפי חוטובלי: היום התפרסם הדוח של האו"ם בנוגע למבצע "צוק איתן".

ציפי חוטובלי: אני מחזיקה את הדוח הזה בידיים שלי.

ציפי חוטובלי: הדוח הזה משווה בין חיילי צה"ל – גיבורי ישראל שהלכו להגן על דרום הארץ, שהפך להיות מרכז הארץ בסופו של דבר, מול "חמאס", אויב אכזרי שמשתמש באוכלוסייה אזרחית נגד אוכלוסייה אזרחית.

ציפי חוטובלי: אני חייבת להגיד לכם משהו, לפני שניכנס באמת לעומק הטענות והטיעונים: מדינת ישראל נמצאת במתקפה על פעילות שמתרחשת במסגרת הקונסנזוס הישראלי, לב הקונסנזוס הישראלי – הזכות שלנו להגנה עצמית.

ציפי חוטובלי: במקום שהאופוזיציה תנהג בממלכתיות, תתגייס, תטה שכם, אתם עסוקים בלהאשים את מי שעומד כאן בחזית, כחומה בצורה, כדי להגן על ביטחון המדינה ועל האינטרסים החיוניים שלה.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו עומדים כחזית.

ציפי חוטובלי: ואני חייבת להגיד לכם, כשיש לנו דוח או"ם כזה, שבו לא ניתנת שום תשומת לב לעובדה ש"חמאס" עושה שימוש קבוע במתקנים אזרחיים – בית-החולים "שיפא" בעזה היה המפקדה הראשית של "חמאס" – כשמשווים את זה לפעילות הלגיטימית של חיילי צה"ל, אני מצפה מהאופוזיציה להתגייס.

ציפי חוטובלי: ואני לא רואה את זה.

חיים ילין: – – –

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת ילין, אני יודעת שאתה נתת עדות בפני הוועדה הזאת.

חיים ילין: – – –

ציפי חוטובלי: אז צר לי לספר לך שהעדות הזאת השתקללה במסגרת השיקולים של הוועדה שקוראת לעצמה הוועדה לזכויות אדם, וזכויות האדם של תושבי עזה נשקלו, לעומת זכויות האדם של אשקלון ועוטף-עזה שלא נשקלו.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם, מדינת ישראל נמצאת היום במתקפה שצריכה לחצות כאן קווים של ימין ושמאל.

ציפי חוטובלי: אופוזיציה אחראית במדינת ישראל היום צריכה לתת כתף ולהסתכל למציאות בעיניים, והמציאות היא ששוללים את זכותה של ישראל להגן על עצמה.

ציפי חוטובלי: זאת המציאות שאנחנו חיים בתוכה.

ציפי חוטובלי: משרד החוץ פרסם דוח לפני שבוע – – –

יעקב פרי: אז בשביל זה צריך להרוס את היחסים עם ארצות-הברית?

ציפי חוטובלי: אני אגיע גם ליחסי ישראל–ארצות-הברית.

ציפי חוטובלי: משרד החוץ פרסם דוח לפני שבוע, שבו למעשה הבאנו את העובדות בפני מקבלי ההחלטות.

ציפי חוטובלי: הדוח הזה הועבר לשופטת דייוויס, וחלק מהעיכוב בפרסום דוח האו"ם נבע מכך שהוועדה בראשות השופטת דייוויס בחרה להתייחס לעניין הזה.

ציפי חוטובלי: אבל אי-אפשר להתעלם מזה שהדוח הזה נוהל ברובו על-ידי השופט שייבס, אדם שקשריו עם הרשות הפלסטינית נודעו ברבים עד כדי כך שהוא נאלץ להתפטר, ולמעשה להסביר לעולם שהוועדה לא בדיוק באה בידיים נקיות ובאיזון ציבורי כשהיא באה לדון בעובדות.

ציפי חוטובלי: עכשיו, אחרי שדיברנו על הקונטקסט, בוא נדבר קצת על יחסי ישראל–ארצות-הברית.

ציפי חוטובלי: יחסי ישראל–ארצות-הברית הם אבן יסוד בביטחונה הלאומי של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: כמו ממשלות אחרות בעבר, גם ממשלה זו מתנהגת באחריות ובנחישות בכל סוגיות הביטחון של מדינת ישראל, בדגש מיוחד על הרחבת היחסים והעמקתם.

ציפי חוטובלי: קשה מאוד להתייחס ברצינות לטענה שהממשלה מזניחה את היחסים, או שהם בשפל חסר תקדים, בעת ששיתוף הפעולה הביטחוני-מודיעיני בשיאו, כשבית-הנבחרים אישר רק בשבוע שעבר תקציב של 40 מיליון דולר לטובת מחקר ופיתוח משותפים מול אתגר מנהרות הטרור, וכששני בתי הקונגרס אישרו פה-אחד והנשיא חתם בדצמבר האחרון על חקיקה שמגדירה את ישראל כשותפה אסטרטגית של ארצות-הברית.

ציפי חוטובלי: שיתופי הפעולה עם גורמי הממשל השונים בתחום הם בשלל רחב של תחומים: ההגנה מפני טילים; בנושא ההגנה; המאבק ב-BDS; בנושאי האנרגיה, המדע והטכנולוגיה ובתחומים רבים נוספים – זו הוכחה לעוצמת הקשר שבין שני הממשלים.

ציפי חוטובלי: מסתבר שגם נשיא ארצות-הברית אינו מסכים עם הטיעונים שהועלו כאן, ובנאום שהוא נשא לאחרונה בוושינגטון ובהזדמנות נוספת חזר הנשיא, כמו גם פקידי ממשל בכירים, על המחויבות שלהם לביטחונה של ישראל, על כך שלא ניתן לשבור את הקשרים והידידות בין ארצות-הברית לישראל ועל כך שהמחויבות של ארצות-הברית לביטחון ישראל אינה ניתנת לערעור.

ציפי חוטובלי: אבל – וה"אבל" הזה חייב להיאמר – גם בין הידידות הטובות ביותר יש חילוקי דעות, וכאן נשאלת השאלה איפה אנחנו נמצאים בזכות שלנו להגן על האינטרסים החיוניים שלנו.

ציפי חוטובלי: גדולי המנהיגים בעבר לא היססו לנהל ויכוח פומבי מול הידידה הגדולה – מדוד בן-גוריון, דרך מנחם בגין – סביב סוגיות שהוגדרו כחיוניות בנוגע להגנה על אינטרסים.

ציפי חוטובלי: אין דבר שהוא חיוני יותר ומוסכם בכל קצות הקשת הפוליטית בבית הזה שמגדירים עצמם ציונים מאשר הסוגיה של האיום האיראני.

ציפי חוטובלי: כשראש הממשלה בחר בנושא הזה כנושא הדגל שלו, הוא עושה את זה בשם המחויבות שלו לביטחון של המדינה, ואתם הייתם צריכים להיות הראשונים, והייתם צריכים לומר: יש כאן עניין שהוא חוצה מפלגות, שהוא חוצה מחנות של ימין ושמאל.

ציפי חוטובלי: אבל כאן אתם מייחסים את זה למשבר.

ציפי חוטובלי: חברים, זה לא משבר, זה הגנה על האינטרסים שלנו, ומותר לידידות להיות במחלוקת.

ציפי חוטובלי: אני חוזרת לזה גם כשמדובר בהסדר מדיני.

ציפי חוטובלי: אבו מאזן ברח משולחן המשא-ומתן אחרי שקרי הניח את הסכם המסגרת שלו, ואל מי אתם באים בטענות?

ציפי חוטובלי: אל ראש ממשלת ישראל.

ציפי חוטובלי: אז אולי כדאי שנסת

ציפי חוטובלי: כל גם לצד השני בעיניים ונאמר לאמריקנים בצורה ברורה: ממשל פלסטיני שלא מוכן לקבל את הרעיון של מדינה יהודית, לצד העובדה שהוא דורש מאתנו דרישות של קיום תוצאות המשא-ומתן עוד לפני שהוא מתקיים, זה דבר שהוא לא לגיטימי.

ציפי חוטובלי: לכן אני אומרת לכם, מעבר לעובדה שמדינת ישראל נמצאת היום אל מול אתגרים באמת גדולים ועמוקים, זה לא סתם שנבחר השלטון שנבחר ונבחר ראש הממשלה שנבחר, אני באמת חושבת שיחסי ישראל–ארצות-הברית הם של ידידות עמוקה, שהיא הרבה מעבר לידידות השת"פית הביטחונית.

ציפי חוטובלי: זאת ידידות שיש בה שיתוף ערכים, זאת ידידות של אמון מלא בעובדה שבארצות-הברית נמצאת הקהילה היהודית השנייה בגודלה אחרי מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: ההבנה של החשיבות של היחסים האלה – ישראל כנכס אסטרטגי במזרח התיכון.

ציפי חוטובלי: ואני אומרת לכם שאם כל המעטפת הזאת באה לומר למה הפסדנו בבחירות – זאת התשובה: כי הציבור בישראל רוצה ממשלה וראש ממשלה שמגינים על האינטרסים שלנו כאומה, ולא מוכנים להיכנע בפני אף גורם שמסכן במידה מסוימת את אותם אינטרסים.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לסגנית שר החוץ, סגנית השר ציפי חוטובלי.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת, ומייד אחרי כן – הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 81 והוראת שעה), התשע"ה–2015, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן – דקה, הסדר הוא אחר לגמרי, מתחילים במחנה הציוני.

יצחק וקנין: הודעה זו אינה מצריכה הצבעה, רבותי.

): שתי הודעות.

): הודעה ראשונה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהמשך לאישור הרכב הוועדות במליאת הכנסת ביום 1 ביוני 2015, הריני מתכבד להודיע על איוש במקום הפנוי לסיעת הליכוד.

): בוועדת החוץ והביטחון, חברת הכנסת קסניה סבטלובה תכהן כממלאת-מקום מטעם סיעת הליכוד.

): יפה.

קריאה: – – –

): זה מה שנתנו לי לקרוא.

יצחק וקנין: המחנה הציוני.

קסניה סבטלובה: – – –

): אמרתי, אולי נתנו לה את המקום, הכול יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: אין לנו בעיה עם זה – – –

): זאת כנראה טעות.

): אני לא שואל שאלות; נותנים לי לקרוא – אני קורא.

): זה באמת הפתיע אותי, אבל אמרתי, אולי היא עברה אלינו באיזו צורה, אני יודע.

יצחק וקנין: יכול להיות שמה שנתנו לו זה על מקום של סיעה אחרת, ולכן ציינו את הסיעה שממנה נלקח המקום.

): כן, לא נורא, זה לא אומר שעברת לליכוד.

): מהבחינה הזאת אין מה לדאוג, אנחנו עובדים על אחרים.

): ההודעה השנייה: הצעת ועדת הכנסת להרכב ועדה משותפת לחוק הביומטרי.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהתאם לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009, החליטה ועדת הכנסת להקים ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה לשם פיקוח על חלקים שונים של יישום החוק ואישור של תקנות וצווים לפיו.

): הוועדה המשותפת תהיה בת תשעה חברים, שלושה מכל ועדה, בהרכב הבא: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, ענת ברקו ויואב בן צור; מטעם ועדת הפנים – חברי הכנסת דוד אמסלם, דניאל עטר ותמר זנדברג; מטעם ועדת המדע – חברי הכנסת אורי מקלב, חיים ילין ודב חנין.

): יושב-ראש הוועדה המשותפת יהיה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: כאמור, הודעות אלה אינן מצריכות הצבעה.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: עוד לא שנה ל"צוק איתן", כל ההבטחות לתושבי הדרום נשכחו;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: שפל חסר תקדים ביחסי ישראל–ארצות-הברית והאי-התמודדות עמו מהווה הפקרת ביטחון אזרחי המדינה

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בדיון על הצעות האי-אמון.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לדיון הסיעתי.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – מסיעת המחנה הציוני תציג חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: שלוש דקות, רבותי, לכל דובר.

יצחק וקנין: ולאחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת – – –

יצחק וקנין: ראש הממשלה איננו כאן.

דניאל עטר: איפה ראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: אבל ראש הממשלה – זה אי-אמון בממשלה, ואני פונה גם אל ראש הממשלה, גם אם הוא לא נמצא כאן.

יצחק וקנין: גם לכיסא הריק, את אומרת.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אני אומרת לגמרי לכיסא הריק – –

קריאה: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – ונוח לי עם הכיסא הריק, אם זה מה שהוא – אני חושבת שהגיעה העת שבהצבעות אי-אמון ראש הממשלה ישב כאן – –

קריאה: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – אבל אני לא מנהלת לו את לוח הזמנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחתו של דני גונן שנהרג בפיגוע הירי ליד דולב, ואיחולי החלמה מקרב לב לשוטר מג"ב אשר נדקר אתמול בשער שכם; כולנו מתפללים עם משפחתו.

איילת נחמיאס ורבין: האם מישהו מכם שמע על נסים פור משה?

איילת נחמיאס ורבין: נסים הוא תושב אשקלון, בעלים של "מי זהב אינסטלציה", עסק קטן.

איילת נחמיאס ורבין: זוכרים את "עמוד ענן"?

איילת נחמיאס ורבין: נסים התנדב במבצע הזה ב-2012 בכוחות החילוץ וההצלה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא קיבל עד היום כל פיצוי בגין המבצע הזה, שבו הוא בקושי הצליח להחזיק את העסק שלו.

איילת נחמיאס ורבין: גם את "צוק איתן" הוא צלח בקושי, סיים באיזה פיצוי חלקי, בגלל לחץ להתפשר.

איילת נחמיאס ורבין: עסקים קטנים בדרום נאלצים להתפשר כל הזמן, כי איך הם ידעו מתי יגיע "צבע אדום" הבא?

איילת נחמיאס ורבין: איך הם ידעו מתי מתרומם המכסה מעל פתח מנהרה שיצאו ממנה מחבלים?

איילת נחמיאס ורבין: איך יכול אדם ש-15 שנים נמנעת שינה ממנו ומבני משפחתו, להמשיך לתפקד כרגיל, לפרנס, להתמודד עם קשיי היום-יום הרגילים וגם להתמודד עם האין-אונות המוחלטת מכך ששום דבר בעצם אינו מצוי בשליטתו והוא יודע שהסיבוב הבא כבר בפתח?

איילת נחמיאס ורבין: ראש הממשלה, אני חייבת להבין מדוע נסים פור משה וחברינו הרבים באשקלון, שהפכה לסמל האיתנות האזרחית ב"צוק איתן", ומדוע תושבי עוטף-עזה והדרום כולו, חייבים להמשיך לחיות תחת צל איומי ה"חמאס", ולא פחות, תחת הצל הענק של ממשלה שלא מקיימת את ההבטחות שלה לאנשים, לעסקים קטנים, כך שיוכלו, כדבריך, אדוני, לנהל את החיים עצמם.

איילת נחמיאס ורבין: במהלך "צוק איתן" פנו החקלאים בדרום וביקשו בדחיפות 3.5 מיליון שקלים, היושב-ראש – בערך עלות של משרד ללא תיק – לצורך הקמת מיגוניות בשטחים הפתוחים לטובת העובדים הזרים המועסקים אצלם.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא חשב שצריך להיענות לבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: כך יצא – וזאת הממשלה, אדוני, שמחליטה על סדרי עדיפויות – שלא רק שהם היו בסכנה ביטחונית יומיומית, הם הבינו מייד שהסכנה הכלכלית גם היא אורבת להם בפינה.

איילת נחמיאס ורבין: אלה שזרעו שדות נותרו ללא ידיים שיקטפו; אלה שלא זרעו כבר לא יכלו לזרוע, כי לא היה מי – וכך הגיעו לחורף כשאין להם תוצרת חקלאית לשיווק.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין, עיקר הפרנסה שלהם מצויה ביצוא החורף.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר נתבשרנו – מילה מעוותת, נתבשרנו, למשהו רע שקורה כאן – שבשל מורכבות תקציבית משרד החינוך חדל לממן טיפולים פסיכולוגיים לילדי עוטף-עזה.

איילת נחמיאס ורבין: מי לעזאזל מקבל כאן החלטות?

איילת נחמיאס ורבין: ביקשת בשבוע שעבר, אדוני, שנייחס לראש הממשלה גם את הצלחות שריו.

איילת נחמיאס ורבין: מקובל.

איילת נחמיאס ורבין: אז הרשה לי, אדוני, באותו מטבע להפנות אליך, ולא אל שריך, את מלוא הכישלון במתן מענה לאזרחים שנמצאים תחת איום בלתי פוסק, בשני סיבובים תחת הנהגתך, ואין ביטחון מדיני, ואין ביטחון אזרחי, כאילו איננו חיים באותה מדינה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני ראש הממשלה, במסיבת עיתונאים ערב הפסקת האש, ב-27 באוגוסט 2014, אמרת, ואני מצטטת: "'חמאס' אכן הוכה קשות.

איילת נחמיאס ורבין: השמדנו את מערך המנהרות ההתקפיות שבנה במשך שנים.

איילת נחמיאס ורבין: הכנסנו את הכוח הקרקעי למטרה הזאת, וברגע שמשימת המנהרות הושלמה, הסגנו את הכוחות".

איילת נחמיאס ורבין: אדוני, הבטחת שקט לתושבים, אולם בדרום היפה – מסכימה עם סתיו, אחד המקומות היפים בארץ – אחד מחבלי הארץ היפים ביותר, בתוך השקט, שומעים היטב את החפירות החדשות.

איילת נחמיאס ורבין: נכנסנו ונסוגונו.

איילת נחמיאס ורבין: 67 הרוגים – והביטחון לא שב על כנו, כי איך אפשר להשיב סדר כשלא מדברים?

איילת נחמיאס ורבין: איך אפשר להשיב את ההרתעה כשאין שום אופק ותקווה?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לצטט את חברי אלון שוסטר, ראש המועצה האזורית שער-הנגב, שאמר לי היום: גם תחת איום הטילים, אנחנו מסתכלים לא רק על מה שקורה אצלנו, אלא על מה שקורה גם מעבר לגדר; כשאנחנו לא נותנים תקווה, כשאין שום עתיד, גם למי שנמצא מעבר לגדר – וזה אדם שחטף אלפי טילים, הוא ותושביו; אלפי טילים מעל ראשיהם ב-15 השנים האחרונות.

יצחק וקנין: נא לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני ראש הממשלה, השרים, בדרום המדברי שלנו יש הרבה חול ואבק, אבל האבק העיקרי הוא זה שאתה זורה בעיניהם ובעינינו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: מקומך לא נגרע, חיים.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהמשך לנימוקים של הצעת האי-אמון על הריסת בתים בחברה הערבית, אני רוצה להדגיש שמשטר הקרקעות והתכנון בישראל מבוסס על דפוסי קיפוח ומצוקה הסותרים עקרונות בסיסיים של שוויון ומינהל דמוקרטי, ומשרתים את הצרכים של האוכלוסייה היהודית, בלי לתת משקל לצרכים ולמצוקת הדיור בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: הבעיות מתבטאות בכמה מישורים, ובעיקר הצרכים הגדלים בתוך החברה הערבית, מול המרחב המצמצם.

יוסף ג'בארין: האוכלוסייה הערבית הכפילה את עצמה פי-תשעה מאז 1948, בעוד עתודת הקרקע שלה הולכת ומצטמצמת, בעיקר עקב ההפקעות הנרחבות של הקרקעות, בד בבד עם הגבלת המרחבים המוניציפליים של היישובים הערביים, ובלי לאשר תוכניות מתאר מעודכנות.

יוסף ג'בארין: משטר הקרקעות בישראל מפלה בצורה עקבית ושיטתית את האזרחים הערבים, על-ידי הקצאה מזערית של קרקעות מדינה ליישובים הערביים, נוסף על התכנון המחוזי והארצי, שאינו מביא בחשבון את הצרכים התכנוניים של היישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: למצב זה מתווספים הדרה ממוקדי ההחלטות, תת-ייצוג של האזרחים הערבים במוסדות התכנון והקרקע והדרה ממעגלי השפעה על ההחלטות והתהליכים התכנוניים, נוסף על המספר המועט של היישובים הערביים שמהווים ועדות תכנון מקומיות, וסיפוחם לוועדות מרחביות יהודיות.

יוסף ג'בארין: האוכלוסייה הערבית ממשיכה לגדול, אבל המרחב הערבי קפוא, כך שהאזרחים הערבים הם 18% מאוכלוסיית אזרחי המדינה, אבל מחזיקים רק ב-3.5% מקרקעות המדינה.

יוסף ג'בארין: נוסף על כך, שטחי השיפוט של הרשויות המקומיות הערביות מכסים רק 2.5% משטחה של המדינה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש בהקשר זה שיותר מ-50% מהאדמות שהוחזקו בידי אזרחים ערבים הופקעו על-ידי המדינה, והערבים חסומים למעשה מרכישת זכויות בקרקע בכ-80% מהמדינה, בגלל פעילותם של המוסדות הציוניים למיניהם.

יוסף ג'בארין: מאז קום המדינה לא נבנה אף יישוב ערבי אחד, אל מול יותר מ-1,000 יישובים יהודיים.

יוסף ג'בארין: הנתונים צועקים לשמים, הצרכים כופים את עצמם על המציאות וגורמים לבנייה הלא-מוסדרת כאמור.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש שאי-אפשר להפחית את תופעת הבנייה ללא היתר ביישובים הערביים אם לא יינקטו צעדים ממשיים להסרת המכשולים הממסדיים בתכנון ראוי ביישובים הערביים, בעיקר על-ידי קידום ואישור תוכניות מתאר שעונות על הצרכים האמיתיים של יישובים אלה.

יוסף ג'בארין: תוכניות כאלה יכולות לפתור אחת ולתמיד את סוגיית הבנייה ללא היתר.

יוסף ג'בארין: לפיכך, דרישתנו היא מאוד ברורה: הקפאה מיידית של כל צווי ההריסה ביישובים הערביים ובשכונות הערביות ביישובים המעורבים – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: – – וכן לפעול במקביל להרחבת שטחי השיפוט של היישובים הערביים ואישור תוכניות מתאר שמתחשבות בצרכים התכנוניים והסוציו-אקונומיים של החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: נדרשת גם תוכנית ממשלתית מקיפה של בנייה ציבורית רחבת היקף על אדמות מדינה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני רק רוצה להגיד דבר מאוד חשוב: יסוד תופעת הבנייה בחברה הערבית – הבנייה ללא היתר – אינו בדפוס עברייני של האזרחים הערבים, כפי שמנסים גורמים שונים במערכת הפוליטית או בתקשורת הישראלית לתאר את התופעה.

יוסף ג'בארין: יסוד התופעה קודם כול טמון במכשולים מוסדיים, תכנוניים או משפטיים שאונסים את התושבים הערבים לבנות ללא היתר, מחוסר ברירה, כדי לספק זכות בסיסית של קורת גג.

יוסף ג'בארין: אני שמחתי, כבוד היושב-ראש, לקרוא שיש המלצה מאוד ברורה ב"צוות 120" בראשות הממונה על התקציבים במשרד האוצר – הוצגה המלצה בשבוע שעבר – המלצה ברורה של הרחבת תחומי השיפוט של היישובים הערביים; אז ההמלצה היא שם, וצו השעה הוא לקיים וליישם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת אלי כהן.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – השר נפתלי בנט.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת חיים ילין, לרשותך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, אסור לתת לאו"ם ולזירה הבין-לאומית לקבוע את תוצאות המלחמות, בלי שנילחם בנחישות על צדקתנו, בדיוק כמו שחיילים נשלחו למגר את המנהרות ולהקריב את חייהם למען תושבי הדרום.

חיים ילין: לכן נסעתי לז'נבה; נסעתי להילחם, נסעתי לומר את האמת – את האמת של התושבים, ש-15 שנה חווים את הטרור כמעט יום-יום.

חיים ילין: דוח האו"ם – אשר כתוב היום – לא מבין מה זה ארגונים חמושים ברצועה ומה תפקידם, וטוען שהירי והמנהרות היו רק נגד מטרות צבאיות וחיילים.

חיים ילין: אני רוצה להגיד לכולם שמנהרת ניר-עם, מנהרת בארי, מנהרת כרם-שלום, מנהרת נתיב-העשרה, מנהרת עין-השלושה, מנהרת נירים, מנהרת ניר-עוז – כל המנהרות האלה היו נגד תושבים, לא נגד חיילים.

חיים ילין: ואם חיילים נהרגו שם זה כי הם באו להגן על התושבים, והם שמו את גופם – את גופם – מול המחבלים שיצאו מבטן האדמה.

חיים ילין: איך אחרי כל הסרטים האלה האו"ם כותב את הדוח הזה?

חיים ילין: הילד הזה – תסתכלו טוב; הילד הזה, דניאל טרגרמן – – –

יצחק וקנין: אדוני, אדוני – חיים – –

חיים ילין: כן, אדוני?

יצחק וקנין: – – אתה רוצה שאני אוריד אותך מעל הדוכן?

חנין זועבי: – – –

שרון גל: – – –

חיים ילין: הילד הזה, דניאל טרגרמן – תסתכלי טוב טוב, טוב – בן ארבע וחצי, בן ארבע שנים וחצי – – –

חנין זועבי: – – – מצטערים על כל בן-אדם – – –

שרון גל: תהיי בשקט, תהי בשקט עכשיו, תהי בשקט.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שרון גל, חברת הכנסת חנין זועבי, אנא, תאפשרו לדובר להמשיך, ואני מבקש פעם אחרונה.

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: – – –

שרון גל: שתשב בשקט, תשב בשקט – – –

מסעוד גנאים: – – –

שרון גל: – – – גם אתה – – –

יצחק וקנין: רבותי, חברי הכנסת – חבר הכנסת שרון גל, חבר הכנסת שרון גל, תאפשר לדובר.

יצחק וקנין: אני רק מבקש שוב, חיים ילין, חבר הכנסת חיים ילין, חל איסור מוחלט להציג את התמונה – מה שאתה עושה.

שרון גל: אדוני, אבל אם הוא הציג – – – שלא תקפוץ, שתכבד אותו.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת שרון גל, תן לי לנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: האמן לי, אני עושה את זה כפי שצריך לעשות, בלי התלהמות מיותרת.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

חיים ילין: הילד הזה, דניאל טרגרמן, שאני הכרתי אותו אישית, שההורים שלו חברים טובים שלי, נהרג רק מסיבה אחת.

חיים ילין: בסג'עיה, בבית-ספר, עשרה קנים, 3,500 בלתי מעורבים.

חיים ילין: צה"ל ידע על זה.

חיים ילין: תאמינו לי, צה"ל ידע.

חיים ילין: אתם פעם אחת חייבים להאמין.

חיים ילין: אני חי שם 39 שנה, ריבונו של עולם.

חיים ילין: אני מכיר כמעט כל עזתי שם.

חיים ילין: הם לא רצו לפגוע בחפים מפשע ולא ירו, ואנחנו שילמנו בחיים של דניאל.

חיים ילין: לא רק שם.

חיים ילין: תיתנו לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – מה קרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חנין זועבי: זה לא נכון – – –

חיים ילין: מול נירים – – –

מיקי לוי: – – – מרגמות היו בבתי-ספר ובאונר"א – – – באונר"א ובבתי-ספר הרכיבו את כל – – – ואת כל הטילים – – – למדינת ישראל.

מיקי לוי: על מה אתם מדברים?

יצחק וקנין: אדוני, אתה רואה שזמנך תם ואני מאפשר לך.

יצחק וקנין: נא לא להפריע לדובר.

יצחק וקנין: חיים, תמשיך בנאום שלך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מפריע לחבר שלך.

חיים ילין: – – – מול נירים גם בלתי מעורבים.

חיים ילין: אנחנו משלמים בחיים של שחר מלמד וזאביק עציון.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי צה"ל בשבוע האחרון לא יכול לירות.

חיים ילין: הוא לא יכול לירות, כי הכול ירי מבתי-חולים, ממרפאות, מבתי- ספר, מאותם מקומות שהאו"ם מקים כדי שהבלתי-מעורבים יוכלו להיות שם.

יצחק וקנין: נא לסכם.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חיים ילין: אני חייב להגיד משפט אחרון.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך.

חיים ילין: אני 39 שנה גר מול רצועת-עזה.

חיים ילין: בשנות ה-70 היינו הולכים לחוף, אוכלים שם חומוס והמסחר היה בלתי רגיל, בין כולם.

חיים ילין: הם באו ובנו את הנגב יחד אתנו, בנו את בתינו.

חיים ילין: היה אזור תעשייה משותף, של ארז, מעבר קרני, שנכנסו משאיות ויצאה סחורה, מעבר סופה, מעבר קרני, מעבר ארז.

חיים ילין: היה שדה תעופה דהנייה, שיצאו משם מטוסים עם תותים ועם פרחים לאירופה, והיה בבנייה נמל.

חיים ילין: כל מה שחלמו בעזה היה שם.

חיים ילין: אבל הם בחרו בשלטון דיקטטורי של ה"חמאס", שרק הביא להם טרור, ולא תקווה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: נא לסכם.

חיים ילין: הדוח הזה, אדוני כבוד היושב-ראש – – –

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת, תני לו משפט אחרון.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מלמדים את הילדים שלנו להגן על התושבים, להגן על מדינת ישראל, לא להרוג, וה"חמאס" משתמש בילדים כמגן אנושי.

חיים ילין: זאת לא מלחמה, ככה לא נלחמים – לא בעזה, לא על העתיד של עזה, אבל כך כן נלחמים להגן על תושבי מדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – השר נפתלי בנט, שר החינוך.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ראשית, אני רוצה, כמו שאני עושה כל שבוע, לפחות בתקופה האחרונה – לאחל איחולי החלמה לחייל מג"ב שנפגע אתמול פגיעה אנושה בהתקפה של מחבל.

ינון מגל: – – – הוא התעורר עכשיו.

מירב בן ארי: הוא התעורר?

מירב בן ארי: אז הנה, אני מקווה שאיחולי ההחלמה יעזרו – הוא נפצע מפגיעה אתמול בירושלים.

מירב בן ארי: אני רוצה בעיקר להתייחס לדבריו של חברי חיים ילין – אף אחד לא מתווכח עם הניסיון.

מירב בן ארי: אמרתי לך שנראה לי שיש לך עכשיו הרבה זמן לקרוא את הדוח של האו"ם.

מירב בן ארי: אני מסכימה אתך שחיילים מפחדים – מפחדים לירות, מפחדים מתגובות ופועלים לפי מה יגידו, ובעיני הכול מתקשר לאותו לעניין, ומעניין לעניין באותו עניין, כמו "שוברים שתיקה", כמו החרם, כמו היחס הסובייקטיבי של האו"ם למדינת ישראל, כך זה נראה.

מירב בן ארי: ולא יעזור אם חברי הכנסת מהרשימה המשותפת ימשיכו לצעוק על מצור וטרור.

מירב בן ארי: בסופו של דבר, כאשר מעורבים אזרחים בלתי מעורבים במלחמה, יש לכך השלכות ויש פגיעות, ואין מנוס, ואין ברירה, וזה חלק מהמלחמה.

מירב בן ארי: אני בטוחה שחיילי צה"ל יודעים שיש להם גיבוי מלא בבית הזה, ואני בטוחה שכמה שהדוח יהיה אובייקטיבי, ויטיל את האחריות הגדולה על מדינת ישראל, אנחנו נדע לעמוד מולו ולהתמודד.

מירב בן ארי: ולעניין חבר הכנסת גטאס, שניצל את מעמדו כחבר הכנסת וינצל כנראה את החסינות שלו כדי לעבור על החוק, יתקיים כאן דיון ביום רביעי במליאה, ואני מציעה לכולם לקחת חלק בנושא החשוב הזה, איך אנחנו כן יכולים למנוע את העניין הזה, שחברי כנסת יוצאים בניגוד להנחיות מדינת ישראל ופוגעים בריבונות של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: יעלה שר החינוך, השר נפתלי בנט, ואחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני השר, לרשותך, ועוד 33 שניות שנשארו ממירב.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על הדוח עצמו אין מה להכביר מילים.

נפתלי בנט: יצא לי עכשיו לעבור עליו במהירות עם מרקר.

נפתלי בנט: אני חושב שיש קונסנזוס שזה דוח עם דם על הידיים; לידתו בחטא וקבורתו בחרפה.

נפתלי בנט: אבל אני רוצה להגיד לכם מה מצאתי.

נפתלי בנט: הנה הדוח, עברתי: עמוד 9, הערת שוליים 18, המקור זה "בצלם"; עמוד 10, הערת שוליים 20 – "בצלם"; עמוד 14, הערות שוליים 47 ו-49 – "שוברים שתיקה"; עמוד 17, הערות שוליים 57 ו-59 – המקור: "בצלם"; עמוד 18, הערות שוליים 60 ו-64 – "בצלם".

נפתלי בנט: רבותי, רבותי, אני שואל את עצמי, זה מתוכנו?

נפתלי בנט: זה "בצלם"?

נפתלי בנט: "בצלם" שלנו?

נפתלי בנט: לא יכול להיות.

מכלוף מיקי זוהר: – – – הם יטענו שזה – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע לדובר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי זוהר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

נפתלי בנט: עכשיו אני דווקא פונה לידידי בשמאל הציוני, שנקרא המחנה הציוני.

נפתלי בנט: נכנסתי לאתר הקרן החדשה לישראל, מי שהמציא את הפטנט הזה, של העמדת חיילי צה"ל לדין על פשעי מלחמה, ותחת המועמדים, רבותי, של הקרן החדשה לישראל, של פרס הקרן החדשה לישראל, יש מועמד ששמו ארגון "בצלם"; הוא מועמד לפרס על שינוי חברתי.

נפתלי בנט: ועל מה?

נפתלי בנט: מה השינוי החברתי?

נפתלי בנט: שימו לב, ארגון "בצלם" מועמד לפרס על הקראת שמות ילדי עזה שנהרגו במבצע "צוק איתן".

מירב בן ארי: – – –

נפתלי בנט: אני אומר את זה לאותם חברים – אני יודע שאתם ציונים.

נפתלי בנט: מה יש לכם לחפש בכנסים של הקרן החדשה?

נפתלי בנט: למה אתם מתנגדים פעם אחרי פעם לחוק העמותות?

מכלוף מיקי זוהר: "בצלם" מצדיקים – – –

נפתלי בנט: ואני אומר, מה יש לנו לבוא אליהם בטענות, לעולם?

נפתלי בנט: אנחנו כל כך טובים בלפגוע בעצמנו.

נפתלי בנט: אותם ארגונים – –

חנין זועבי: – – – אתה לא רוצה את זה – – –

נפתלי בנט: אתך אין לי מה לדבר.

נפתלי בנט: – – אותם ארגונים כמו "בצלם", הקרן החדשה לישראל, הרי אם העולם – – –

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי, את לא תפריעי לו.

נפתלי בנט: – – – הרי אם העולם יפספס איזה פשע מומצא שאפשר להמציא עלינו, יש בתוכנו כבר מי שימציא אותו לבד.

נפתלי בנט: כמו בדוח גולדסטון, ככה גם עכשיו.

נפתלי בנט: כמו מסיבת מחזור, נפגשים כל אותם ארגוני שמאל רדיקלי אחרי כל מבצע של צה"ל ורצים לספר לאו"ם שאנחנו פושעי מלחמה.

נפתלי בנט: אני שואל את עצמי, שנים, מאיפה זה בא?

נפתלי בנט: מה גורם לאדם לקום בבוקר בתל-אביב או בחיפה ולעסוק מבוקר עד לילה בלהפוך את הילד של השכן שלו, שמשרת בצנחנים או בגבעתי, לפושע מלחמה?

נפתלי בנט: מה קרה לכם?

נפתלי בנט: כמה שנאה עצמית?

נפתלי בנט: ואין לי תשובה.

נפתלי בנט: אני אגיד דבר אחד: התשובה לדוח של האו"ם צריכה להיות קידום חוק העמותות, יותר מהר, יותר חזק.

נפתלי בנט: מי שמנסה להפוך את החיילים שלנו לפושעי מלחמה ועוד במימון זר, אנחנו צריכים לעצור אותו ועכשיו.

נפתלי בנט: אני קורא, בפעם הבאה שהחוק עולה, תזכרו, אי-אפשר בפה אחד לגנות את דוח האו"ם שנשען על אותם ארגונים, ואז כשבאים לעשות משהו בעניין לבלום את זה.

נפתלי בנט: לא הגיוני.

נפתלי בנט: דווקא, חיים, אתה מבין את זה.

חיים ילין: – – – לשכנע את ראש הממשלה – – –

נפתלי בנט: אני הרי הסתובבתי ליד המנהרות בזמן המלחמה, הייתי עכשיו בכפר-עזה, על מה אנחנו מדברים?

חיים ילין: למה לא שולחים אנשים, למה לא שולחים את הממשלה להגן?

חיים ילין: למה?

נפתלי בנט: אני אקדם את זה.

נפתלי בנט: משפט אחרון.

נפתלי בנט: ראיתי גם שארגון "חמאס" מברך על הדוח של האו"ם, ועל זה אני אומר לאו"ם: אמור לי מי חברך הטרוריסט ואומר לך מי אתה.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר החינוך, השר נפתלי בנט.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואב בן צור, ואחריו – חבר הכנסת שרון גל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואב בן צור, שלוש דקות לרשותך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחת גונן על הירצחו של בנם דני, השם ייקום דמו, אשר במעלי יומא דשבתא, ערב שבת קודש, לאחר שטבל במקווה טהרה, עלה בסערה השמימה על-ידי בן עוולה אכזרי ושפל.

יואב בן צור: כן אבקש לשאת תפילה להחלמתו של לוחם מג"ב שנפצע בשער שכם בעיר העתיקה, רז בן כרמלה – "אל נא רפא נא לה".

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת את נושא אירועי הירי האחרונים והפיגועים בירושלים וסביבתה.

יואב בן צור: לא ייתכן, חברי חברי הכנסת, כי חג הרמדאן יהפוך לאיום.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אף באסלאם מקובל כי חודש הרמדאן הוא חודש של התבוננות פנימית, התקרבות לאל, צניעות ואיפוק, כפרה על עוונות וכן עינוי כהזדהות עם העניים ובעלי המצוקה.

יואב בן צור: כיצד ייתכן כי מועד אשר על-פי מקורות האסלאם הוא כה נעלה וראוי הופך לחודש המצריך היערכות מיוחדת של כוחות הביטחון?

יואב בן צור: רק שלושה חודשים עברנו מהבחירות, וברוך השם – ואני עובר להצעות האי-אמון – אפשר למנות שורה ארוכה של הישגים בכל התחומים: בכלכלה – פעולות השר הנרחבות בקידום חקיקה ובתנופת פיתוח אדירה יבואו ללא ספק לידי ביטוי בזמן הקרוב בבחינת כלכלתה של מדינת ישראל.

יואב בן צור: "חוק האנג'לים" לתמרוץ השקעות ישראליות בחברות הזנק מקומיות, חוק הרפורמה במדען הראשי, חוקים המקדמים שילובם של בעלי מוגבלויות לתעסוקה במגזר הציבורי – אלו בשורות אדירות, כל אחת בפני עצמה.

יואב בן צור: גם שירותי הדת, שיש להם שר דתות מאיר פנים ואוהב לקרב את הבריות, אין לי ספק שבקרוב נראה בשיפור השירות, בתנאי העסקתם של עובדי המועצות הדתיות, במינוי רבני יישובים, בבניית מבני דת ועוד ועוד.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אני שומע ביקורת מהאופוזיציה על הממשלה – שלושה חודשים לבחירות.

יואב בן צור: ממי הביקורת?

יואב בן צור: הביקורת היא מאותם חברי כנסת אשר עד לא מכבר ישבו בצד השני של המתרס.

יואב בן צור: בממשלה שבה ישבתם השיח הפוליטי הידרדר לא רק בבית הזה, אלא בציבוריות הישראלית כולה.

יואב בן צור: השיח עבר מערכים ותוכן לסטטוסים בפייסבוק.

יואב בן צור: תפיסת השלטון הזו מציגה אתכם כאופוזיציה אשר, לצערי, אינה מסוגלת לעשות את תפקידה, ותפקידה של האופוזיציה לשמש אלטרנטיבה לשלטון.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, טוב שבמדינה דמוקרטית תהיה אופוזיציה ראויה, עניינית, רצינית וממלכתית – –

יצחק וקנין: תודה.

יואב בן צור: אני מסיים.

יואב בן צור: – – לא טוב שתהיה אופוזיציה לא ראויה, לא עניינית, לא רצינית ולא ממלכתית.

יואב בן צור: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת שרון גל, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת שרון גל.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי וחברות הכנסת, אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן, שבישר לי לפני כמה דקות על קבלת פטור מחובת הנחה לתיקון סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת.

שרון גל: אני קורא לזה חוק חנין זועבי.

שרון גל: התיקון מאוד פשוט: במקום שהתביעה תצטרך להוכיח שאותו תומך טרור, שהוא במקרה גם חבר כנסת או חברת כנסת, עלה על משט טרור ולא ידע שיש נשק ותחמושת – תראו ב"יוטיוב" את התמונות, כמה היה על ה"מרמרה" – הוא לא ידע.

שרון גל: היא לא ראתה.

שרון גל: חשבה שזה משט לצורכי שלום, היא לא ידעה.

שרון גל: קורה, לא רואים – – –

חנין זועבי: מי נרצח?

חנין זועבי: מי נרצח בסוף?

חנין זועבי: מי נרצח?

שרון גל: – – – יש הררים של סכינים ואמצעי לחימה, אבל היא לא ידעה.

שרון גל: אמר כאן השר יריב לוין קודם, כשחבר הכנסת איימן עודה לא היה במליאה, שכשנכנס חבר הכנסת עודה לתפקיד, לכנסת, הוא דיבר כאן על דו-קיום ועל שותפות ועל שינוי מגמה ובואו נעשה דברים ביחד.

שרון גל: לא משנה שאחר כך הוא הלך לארכי-מחבל לכלא ואמר: אנחנו נסתובב יחד ברחובות ירושלים.

שרון גל: זה ניחא, הוא היה חייב לעשות את זה בשביל כמה קולות של קיצונים באיזה מקום.

שרון גל: אבל לתת לחבר כנסת מהרשימה שלו, שהפכה להיות ספינת טרור שמשייטת במהירות שיא, לתת לו עוד הפעם לעלות על משט טרור?

שרון גל: מה הולך פה?

שרון גל: אנחנו חייבים להפסיק להכיל את הדבר הזה, חברי בקואליציה ובאופוזיציה.

שרון גל: הנה התיקון, תקראו אותו.

שרון גל: חובת ההוכחה עכשיו על אותו חבר כנסת שעולה על המשט, ולא על התביעה.

שרון גל: זה חוק זועבי.

שרון גל: אני מצפה מכולם לתמוך בו.

שרון גל: חייבים לשנות כיוון, חייבים להפסיק את הדבר הזה, את ההשתוללות שלו, את הפגיעה במדינה ואת הרצון הזה להתגרות ולהתעמת מול צה"ל ולספר שיש בעזה מצור.

שרון גל: 300 משאיות ביום עם תרופות, עם מזון, עם הכול – מצור.

שרון גל: השקר הזה חוזר על עצמו פעם אחר פעם.

שרון גל: אני רוצה, לסיום, כי נשארו לי 22 שניות, להגיד – אני מודה, אני שלושה חודשים בכנסת, אני לא יכול לסבול מצב שבו חבר הכנסת ילין מראה כאן תמונה של דניאל טרגרמן, זכרו לברכה, בן ארבע, שנרצח מירי אל עבר הבית שלו, בניגוד לדוח האו"ם-שמום שפורסם היום, וברגע שהתמונה הזו הוצגה כאן, חברת הכנסת זועבי מעזה לפצות את פיה.

מיכל בירן: מעזה לפצות את פיה?

שרון גל: שבי בשקט.

שרון גל: כשמראים קורבן, ילד בן ארבע שנרצח על-ידי גורמי הטרור המתועבים שאת תומכת בהם – – –

חנין זועבי: – – –

שרון גל: – – – תכבדי את נרצחינו.

שרון גל: חצופה.

יצחק וקנין: אדוני, אולי תשנה קצת את הסגנון.

שרון גל: אדוני לא ישנה את הסגנון כשיושבים פה תומכי טרור שמקבלים לגיטימציה לעלות על עוד משט טרור.

חנין זועבי: – – –

שרון גל: הגיע הזמן, אדוני, לטפל בהם ביד ברזל.

שרון גל: תודה.

חנין זועבי: – – – שיתנצל עכשיו – – –

מיכל בירן: אתה שוביניסט וגזען, וככה הדברים שלך נשמעים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת – – –

עיסאווי פריג': תתבייש.

חנין זועבי: – – – תפקידך להגן עלי – – – להתנצל – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תקשיבי לי, חברת הכנסת חנין זועבי – –

חנין זועבי: תבקש ממנו להתנצל עכשיו.

יצחק וקנין: – – שמעת אותי אומר לו שישנה את הסגנון שהוא מתבטא בו.

עיסאווי פריג': הוא ענה לך.

עיסאווי פריג': הוא ענה לך.

יצחק וקנין: הוא ענה לי.

עיסאווי פריג': סירוב גדול.

יצחק וקנין: תראו, רבותי – – –

עיסאווי פריג': שהוא לא משנה את זה.

עיסאווי פריג': הוא ענה לך.

יצחק וקנין: תראו, הבעיה שלי כרגע היא שאני לובש – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אתה הראשון שנפגע מזה, שרון.

עיסאווי פריג': אתה נפגע מזה.

עיסאווי פריג': אתה נפגע משנאה.

שרון גל: – – אז תהיה בשקט – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

רוברט אילטוב: – – –

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אורי מקלב, תעלה לדוכן.

עיסאווי פריג': – – – בלי השנאה שעוטפת אותך.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת מקלב.

יצחק וקנין: אני שוב פעם חוזר: אדוני חבר הכנסת שרון גל, אני חושב שההתבטאויות שלך הן לא פרלמנטריות.

שרון גל: ולעלות למשט טרור זה פרלמנטרי?

יצחק וקנין: אתה צריך לעשות הפרדה מוחלטת.

שרון גל: אני לא יכול לעשות הפרדה מזויפת.

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: רבותי, בשביל זה יש כל האמצעים לכל חבר כנסת לעשות את מה שמוטל עליו, לפנות לאן שהוא צריך לפנות.

מיכל בירן: יפעת, אם מישהו היה אומר לך "שבי בשקט", זה לא היה נראה לך – – –

יצחק וקנין: זה לא מקובל.

יצחק וקנין: תראה, אתה יכול להגיד דברים כלליים, אתה לא יכול להגיד לחבר כנסת "שב בשקט".

יצחק וקנין: זה לא ביטוי פרלמנטרי, אבל אם אתה רוצה לחיות עם זה, תגיד את זה אתה.

יצחק וקנין: אני חושב שזה לא נכון.

קריאה: בושה וחרפה – – –

יצחק וקנין: זה לא מוסיף כבוד לך ולא לכנסת.

קריאה: בושה שאתה – – –

יצחק וקנין: אני לא לוקח לך זמן, אל תדאג, אני מוסיף לך את הזמן.

אורי מקלב: אני סומך עליך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

תמר זנדברג: זה רגע שכל אחד צריך לשאול את עצמו אם הוא מגן על עצמו או שהוא מתקומם, ואת תצטרפי לצד הלא-נכון.

תמר זנדברג: תתביישי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, אנא.

אורי מקלב: אולי זה לא in, אבל אולי תרשו לי לדבר – – –

קריאה: – – –

אורי מקלב: – – – דווקא לדבר על נושאים שהם כן בקונסנזוס בבית הזה.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: את לא.

אורי מקלב: חברי חברי הכנסת – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע לדובר.

אורי מקלב: – – אולי כן אפשר לדבר על נושאים שכן מאחדים את הבית הזה, למשל הנושא של מצוקת הדיור.

אורי מקלב: במקרה הזה אני גם רוצה להחמיא לאופוזיציה, שכבר שבוע רביעי לא העלתה את נושא מצוקת הדיור במדינת ישראל בהצעות האי-אמון.

אורי מקלב: כולנו מאמינים קודם כול שיש מצוקה – המצוקה היא של כולם, ואנחנו גם רוצים אולי להאמין בפתרונות שהמדינה כן שואפת להגיע אליהם כפתרון כולל לכלל הציבור.

אורי מקלב: וכאן זה עושה את ההבדל, מכיוון שאנחנו רואים את התוכניות.

אורי מקלב: יש מה לשפר, יש מה לבקר, יש מה להוסיף על התוכניות, אבל אנחנו רואים איזו תחילתה של דרך, תחילתה של דרך שאומרת:

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כלל הציבור, אנחנו לא מדברים רק על פתרון אחד.

אורי מקלב: אנחנו מדברים גם על עובדים זרים, גם על להוריד חסמים; אנחנו גם מדברים על מחיר למשתכן, על פיצול דירות – אנחנו מדברים על מגוון של דברים, ולא מדברים על ציבור אחד.

אורי מקלב: ולא רק זה, אלא פעם ראשונה שהמדינה אומרת בגלוי, היא אומרת באופן בולט: אנחנו מכניסים את הידיים לכיס.

אורי מקלב: נמנע הכנסות מדינה כדי לפתור את משבר הדיור ומצוקת הדיור.

אורי מקלב: ועוד משהו – – –

אראל מרגלית: בינתיים מס רכישה לוקח עוד מס.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אני דווקא רוצה באמת לבקר.

אורי מקלב: אני חושב שבאמת לא היה נכון, לא היה נכון להביא היום בנפרד את מס הרכישה.

אורי מקלב: תביא את זה כתוכנית כוללת, תראה מה זה עשה בשוק: כבר עשה תנודות לא חיוביות, בלשון המעטה.

אורי מקלב: כבר העלו את מחירי הדירות.

אורי מקלב: כבר היום לעשות את הדברים האלה?

יצחק וקנין: אמרנו את זה.

אורי מקלב: אז נכון, הייתה בעיה ב-30 ביוני, אבל יש עוד פתרונות יצירתיים, והיינו יכולים לדחות את הנושא של מס רכישה ולמצוא פתרון אמיתי, ואנחנו מבקרים בעניין הזה.

אורי מקלב: וכאן אני בא וקורא גם לשר האוצר: במקרה הזה אל תשמע לפקידי משרד האוצר.

אורי מקלב: יש דברים שאתה הולך באמת בגדול, אתה הולך נגדם, אתה הולך על תוכנית כוללת ורחבה וזה דבר חיובי, אבל תמשיך להיות מחובר לציבור ותשמע את הציבור, מה שהוא אומר לך, מה מציק לו ומה זו גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.

אורי מקלב: מס רכישה – חבר הכנסת אראל מרגלית, אני לא חושב שאנחנו צריכים לקחת את כולם ולקרוא להם משקיעים.

אורי מקלב: חלק הם משקיעים חיוביים, כאלה שאם לא הייתה מצוקת דיור, הייתי מתברך בהשקעות כאלה, שאדם קונה לילדים שלו איזה אפיק השקעה של דירה.

אראל מרגלית: הרבה מהם פנסיונרים.

אורי מקלב: עצמאים שצריכים איזה אפיק הכנסה לעת זיקנתם, שיוכלו לקבל הכנסה חודשית.

אורי מקלב: לכן לקחת אותם כאנשים רעים שעושים רע למשק, זה לא נכון.

אורי מקלב: אנחנו צריכים באמת לקחת – אולי היום בגלל מצוקת הדיור קצת להגביל את זה.

אורי מקלב: מכאן ולתת גזירות שהציבור לא יכול?

אורי מקלב: צריך לתת לו אפיק השקעות.

אורי מקלב: היום גם בנושא של קבינט הדיור יש דברים שעדיין צריכים בהם תיקון מהותי, צריך למצוא מסלול, אפיק השקעה – זה יכול להיות בדירות להשכרה, שאדם יוכל להשכיר, להשקיע בדירות להשכרה 15 שנה ואחרי זה זה ייהפך לשלו; שאדם יהיה לו אפיק השקעה.

אורי מקלב: יש אנשים שאפיק ההשקעה הבטוח שלהם זה דירות.

אורי מקלב: בזה הם מרגישים בטוח, ובצדק, גם אין אפיק אחר.

אורי מקלב: תן לו לעשות את זה במסלול מסודר, מסלול ממשלתי.

אורי מקלב: יש הרבה דברים.

אורי מקלב: הנושא הבעייתי במיוחד – להפסיק להשית על ציבור רוכשי הדירות את כל הנושא של הפיתוח.

אורי מקלב: אני יושב עם יזמים, ואומרים לי: הפיתוח היום, לא נותנים לקבלן לעשות את זה.

אורי מקלב: אומר הקבלן: אני אעשה את זה בשליש מחיר, המבצעים הכי טובים שיש בארץ, עם הפיקוח הכי טוב – לא, בא משרד השיכון, המדינה, אומר: אני אעשה את זה.

אורי מקלב: למה הוא יעשה את זה?

אורי מקלב: קודם כול, אף אחד לא מגביל אותו במחירים, הכול מושת על הציבור.

אורי מקלב: דבר שני, יש העמסות – כל הכבישים, הפיתוח – באים לכאן ראש הממשלה, שר התחבורה, ואומרים: אנחנו מפתחים את הארץ בכבישים, באוטוסטרדות, במעקפים – מי משלם את זה?

אורי מקלב: אותם אזרחים שבאים לקנות את הדירות.

אורי מקלב: את מחיר הפיתוח מעלים מפני שיש העמסות.

יצחק וקנין: אורי, חבר הכנסת מקלב, שמע, אצלנו בקו העימות אנחנו מקבלים קרקע אפס, אבל עשו עכשיו מכרז לשכונה – 600,000 שקל פיתוח למגרש.

יצחק וקנין: 600,000 שקל פיתוח.

אורי מקלב: מה העלות האמיתית?

יצחק וקנין: העלות האמיתית, אומרים לי קבלנים, לא יותר מ-200,000 שקל.

אורי מקלב: למה לוקחים את זה?

אורי מקלב: הרי תבוא ותשאל את האוצר, הוא יענה לך: יש העמסות.

יצחק וקנין: זה האומדנים של משרד השיכון – –

אורי מקלב: יש העמסות.

יצחק וקנין: – – אני לא יודע איך הם עובדים, באיזה פרמטרים.

יצחק וקנין: וזה עוד קו עימות.

אורי מקלב: וההעמסות האלה – – –

יצחק וקנין: מי הולך לבנות בקו העימות כשהוא צריך להשקיע 600,000 שקל רק על הפיתוח?

יצחק וקנין: זה לא כולל – – –

אורי מקלב: ואם הוא מפתח את כביש 6 צפונה, הוא אומר לך: אני את הפיתוח של כביש 6 וכבישים אחרים, אני עושה את זה כהעמסה.

מיקי לוי: זה כולל מים וחשמל.

אורי מקלב: זה לא רק מים וחשמל, זה הרבה יותר מכך.

יצחק וקנין: המדינה צריכה לתת במקומות כאלה את הפיתוח.

יצחק וקנין: זה היה כל השנים.

יצחק וקנין: היא לא נותנת את זה בכלל, ואחרי זה מתפלאים שאנחנו נמצאים בקטסטרופה בדיור.

יצחק וקנין: מה שעושים היום זה אקמולים, זה הכול אקמולים.

יצחק וקנין: כל הפתרונות של מס רכישה – כל הזמן אמרתי את זה.

יצחק וקנין: הפתרון זה כסף שהמדינה צריכה לשים לטובת בנייה, וזה הפתרון היחיד.

יצחק וקנין: נגדיל את ההיצע, אז אולי יהיה משהו.

אורי מקלב: ולכן, כפי שאמרת, כפי שאנחנו רואים, צריך לראות את המכלול, והמכלול הוא חשוב, אבל בסופו של דבר אני קורא לשר האוצר לא להילחם עם הציבור, לשמוע את הציבור.

אורי מקלב: בסופו של דבר הציבור הוא הקובע את כוחות השוק, הוא זה שקונה ולא קונה.

אורי מקלב: והנה העובדה האחרונה: במס הרכישה הציבורי הוא ראה שהוא אץ רץ לקנות, העלה את מחירי הדירות, אנחנו יודעים מה המשמעות.

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: ולכן האוזן הקשבת, להרגיש את רחשי הציבור, זה צריך להיות נר לרגליך.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג, ולאחריה – חבר הכנסת יואב קיש, אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, לפני כמה דקות, באופן די לא רגיל לדיונים האלה, עלה כאן בזמן הדיבור של נציגי הסיעות, של חברי הכנסת, אנחנו, חברי הכנסת הפשוטים – עלה לכאן השר בנט, ביקש במיוחד, למיטב הבנתי, לדבר בשם סיעתו במקום חבר או חברת כנסת מסיעתו, על מנת לעלות לכאן לדוכן – אפרופו הבון-טון כרגע בישראל, שזה השתלחות פרועה בארגוני זכויות האדם ובשמאל – להצדיק את מה שהוא הביא.

תמר זנדברג: בעיניו, המסקנה שעולה מתוך זה: עוד חוק עמותות על מנת להמשיך בתהליך סתימת הפיות והדה-לגיטימציה שגם כך מגיע לשיאו.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד משהו בצורה מאוד מאוד ברורה על ארגוני זכויות האדם, וספציפית על אלה שהשר בנט ציין אותם בשמם, על "בצלם", על "שוברים שתיקה" – של נעליך מעל רגליך לפני שאתה מגיע לתרומה העצומה, הערכית והמוסרית של הארגונים האלה – –

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת בן ארי.

תמר זנדברג: – – לדמותה של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: הם מצילים את הכבוד שלך – –

מירב בן ארי: – – –

תמר זנדברג: – – חברת הכנסת מירב בן ארי.

תמר זנדברג: הם מצילים את הכבוד שלך, חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: תמר זנדברג, תני לי רגע.

יצחק וקנין: תני לי.

תמר זנדברג: בושה וחרפה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת בן ארי.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: רבותי, כל דקה שאתם תפריעו לה, אני אוסיף לה זמן, אז אל תפריעו לה.

תמר זנדברג: נכון, זה כואב לשמוע וזה כואב לדעת, וזה מאוד מאוד קל לעלות כאן ולהתחלף האחד אחרי השני ולהגיד או"ם-שמום וכל מיני דברים.

תמר זנדברג: מישהו קרא את הדוח שהתפרסם היום?

תמר זנדברג: שהוא יודע אם הוא שמום או לא שמום?

מירב בן ארי: למה לבזבז את הזמן?

תמר זנדברג: את קראת את הדוח?

יצחק וקנין: חברת הכנסת בן ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

תמר זנדברג: לא, את לא קראת, כי מדינת ישראל מראש אמרה שאין טעם לקרוא את הדוח כי הוא מוטה.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד משהו לגופו של עניין ולמהות.

תמר זנדברג: המציאות הזאת שאנחנו נמשיך בסבבים אלימים, כל פעם יותר ויותר קשים – לא יכול כמעט להיות דוח אחר כאשר אנחנו נמצאים במציאות של שליטה צבאית על אוכלוסייה אזרחית.

תמר זנדברג: תתמודדו עם זה.

תמר זנדברג: אתם נמצאים בממשלה שהפכה את הקיפאון המדיני לתוכנית פעולה וכבר לא מתביישת בזה.

תמר זנדברג: את יודעת מה ההבדל בין עכשיו לבין הממשלות הקודמות?

מירב בן ארי: אם את שואלת תני לי להגיב – – –

תמר זנדברג: – – – מישהו אמר שיש תהליך – –

מירב בן ארי: – – –

תמר זנדברג: – – עכשיו אין תהליך וגם יש הצהרה שאין תהליך, אז באה הביקורת הבין-לאומית.

מירב בן ארי: – – –

תמר זנדברג: תני לי להגיד לך משהו, שצבא – שאנחנו שולחים בשמנו צבא – – –

מירב בן ארי: – – –

תמר זנדברג: אני כן מדברת אלייך כי את מדברת אלי – בואי, ננהל דו-שיח, בבקשה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת, לא שומעים אותך ממילא, חבל שאת סתם מאמצת את קולך.

מירב בן ארי: – – –

תמר זנדברג: המציאות הזאת ועצימת העיניים מפניה, והניסיונות שלנו להסתתר מאחורי חומות של הסברה – עכשיו אומרים את זה עם מבטא אמריקני, וכל הזמן אומרים לתת עוד ועוד כסף למלחמת ההסברה – תנו לי לחדש לכם: זה לא יעזור, ואתם יודעים שזה לא יעזור.

תמר זנדברג: יש דרך יותר פשוטה לפתור את זה, והיא עוברת דרך סיום הכיבוש וחתירה לשלום בר-קיימא.

תמר זנדברג: תודה.

מירב בן ארי: – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים מטעם הסיעות, חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון השר יריב לוין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היחסים של ישראל עם מדינות אחרות בעולם, בעיקר המערביות, תמיד ידעו עליות ומורדות.

יואב קיש: בעשורים האחרונים, העיקרית שבהן – מי שנקראת עד היום, ובמידה רבה של צדק, הידידה הגדולה והטובה ביותר של ישראל – היא ארצות-הברית.

יואב קיש: ידידים-ידידים, אכן, אך זה ממש לא אומר שאפשר או צריך או חובה להסכים על הכול.

יואב קיש: מדובר בשתי מדינות ריבוניות נפרדות עם אינטרסים רבים, חלקם חופפים, חלקם מנוגדים, וחלקם אפילו לא מובנים למדינה השנייה, וזה מצב לגיטימי לחלוטין.

יואב קיש: סיעת יש עתיד מהאופוזיציה הגישה היום הצעת אי-אמון בממשלה, שכותרתה: "שפל חסר תקדים ביחסי ישראל–ארצות-הברית".

יואב קיש: תגידו, אתם רציניים?

יואב קיש: ראש הממשלה הוכיח בתקופה הזו עמידה איתנה ועיקשת על האינטרסים של מדינת ישראל.

יואב קיש: נכון, ארצות-הברית היא הידידה הגדולה שלנו, אבל אני שואל את יש עתיד ואת העומד בראשה יאיר לפיד – לצערי, אני לא רואה אותו פה היום – מה זה אומר?

יואב קיש: שכל דרישה של ארצות-הברית אנחנו צריכים לקבל ולומר אמן?

יואב קיש: אנחנו אמורים להתעלם מהאינטרסים של מדינת ישראל רק בגלל שהידידה לא מרוצה?

אראל מרגלית: ראית מי השגריר שלך בארצות-הברית – ראית?

יואב קיש: לצערי, לא מעט מדינות באזורנו – –

אראל מרגלית: – – –

יואב קיש: – – שילמו מחיר כבד ביותר על מדיניות החוץ של נשיא ארצות-הברית.

אראל מרגלית: כשבא הנשיא לבקר בבית-הכנסת שלו הוא היה עסוק.

יואב קיש: ישראל היא מדינה ריבונית – –

אראל מרגלית: השגריר שאתם שולחים – – –

יואב קיש: – – אנחנו לא אחת מאותן 51 מדינות בארצות-הברית.

יואב קיש: הצעת האי-אמון שלכם היום, חברי יש עתיד, הייתה צריכה להיות הבעת אמון בראש הממשלה – –

דניאל עטר: על מה?

יואב קיש: – – על העמידה הנחושה והראויה לכל שבח – –

דניאל עטר: על מה?

אראל מרגלית: – – – והדמוקרטים – – –

יואב קיש: – – על האינטרסים שלנו הבסיסיים וחסרי המחלוקת.

אראל מרגלית: – – –

יואב קיש: אתם צריכים להיות מאוחדים מאחורינו.

יואב קיש: לפני כמה ימים היה חבר הכנסת יאיר לפיד בארצות-הברית, ואני שואל אותו – האם זו הדרך?

יואב קיש: אתה באמת חושב שאם תלך למדינות אחרות ותבקר את הממשלה על דברים כל כך בסיסיים, אתה עוזר למדינה, למדינה שלך, לממשלה שלך?

דניאל עטר: – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: כמה עיוורים אפשר להיות?

יצחק וקנין: חברי הכנסת מיש עתיד, מה קרה לכם?

מאיר כהן: – – –

יעקב פרי: – – –

יואב קיש: אתם יודעים מה, אני מבין.

יואב קיש: אני מבין, אתם באופוזיציה.

מאיר כהן: לא, זה לא שייך.

יעקב פרי: זה לא שייך.

יואב קיש: אבל יאיר לפיד הוא לא יושב-ראש האופוזיציה.

יואב קיש: אולי הוא מנסה לעקוף את יושב-ראש האופוזיציה.

מאיר כהן: – – – מפריע לך?

מאיר כהן: תגיד.

יואב קיש: אבל על חשבון המדינה?

יואב קיש: על חשבון האינטרסים הלאומיים של מדינת ישראל?

יואב קיש: האמת, אני חושש מהמחשבה מה היה קורה אם ההגה היה בידיים שלכם – של לפיד או של בוז'י.

דניאל עטר: נו, נו, מה היה קורה?

יואב קיש: כמה הייתם נכנעים, תספרו לי.

יואב קיש: כמה הייתם – – –

אראל מרגלית: – – – היינו – – – את עזה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

יואב קיש: כמה הייתם מתרפסים, אראל מרגלית.

יואב קיש: כמה הם התרפסו.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אדוני, נא לסכם.

יואב קיש: רק כדי לרַצות את המדינות ואת הידידה בגלל שהם חושבים אחרת?

יואב קיש: זה התפקיד שלכם?

חיים ילין: לא, הם – – – לך מיליארד דולר ל"כיפת ברזל", ואת כל – – – של "צוק איתן" – – –

יואב קיש: אפילו כאופוזיציה – מינימום אחריות.

יואב קיש: מינימום אחריות לאומית.

יואב קיש: מינימום הערכה והקשבה לעמידה של הממשלה ושל ראש הממשלה הזה.

מאיר כהן: – – – כותב דברים יותר טובים.

יואב קיש: עוד דבר – אמרתם "שפל חסר תקדים", נכון?

יצחק וקנין: נא לסכם.

יואב קיש: אני מסכם.

יואב קיש: נא להסתכל על הנתונים, על התיאום הביטחוני בין שתי המדינות.

יואב קיש: בשנים האחרונות הוא הגבוה ביותר שהיה כאן, על זה אין מחלוקת.

יואב קיש: לצערי, חברי יש עתיד וגם המחנה הציוני, האופוזיציה לא מבינה דבר אחד פשוט – בעולם הזה, ובאזור הזה שלנו בפרט, ככל שתתרפסו ככה ידרכו עלינו יותר, ככה ילחצו עלינו.

יצחק וקנין: תודה.

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: ככל שנעמוד על שלנו גם בסוגיות הכי מהותיות, כך יעריכו אותנו גם אם לא יסכימו; כך יחשיבו אותנו גם אם לא יקבלו את עמדתנו.

יואב קיש: ואני אסיים בכך שחברי בסיעות האופוזיציה, אני מציע לכם לנסות את זה פעם.

יואב קיש: תעמדו על שלכם, אל תתרפסו, אל תגידו אמן על כל מה שדורשים מאתנו.

יואב קיש: תודה רבה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון בהצעות האי-אמון השר יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, הנה, חבר הכנסת כהן כבר מחייך, הוא כבר יודע הרי מה אני הולך להגיד.

יריב לוין: השאלה היחידה שהוא שואל את עצמו: כמה זמן ייקח לי להגיד את זה – זאת השאלה היחידה.

יריב לוין: זה לא תלוי בי, חבר הכנסת כהן.

יריב לוין: לפחות אני עוד שולט במה שאני אומר; באלמנט הזה אני כבר מקבל הוראות כאן ממישהו באולם.

קריאות: – – –

יריב לוין: האמת שאני הכנתי דף – זה לא עוזר, אתה יודע, אבל ננסה.

יריב לוין: קודם כול, חבר הכנסת כהן, אני חייב לך קרדיט ותיקון – הערת לי, ובצדק, בתום הדברים שלי בשלב הקודם של הדיון הזה, כאשר מניתי את הפעולות הרבות שעשו שתי הממשלות הקודמות, וגם כבר הספיקה לעשות הממשלה הזו בזמן הקצר שהיא מכהנת, לטובת הדרום, לטובת יישובי עוטף-עזה.

יריב לוין: דיברת אתי על הסוגיה החשובה של בעיה, שאגב היא בעיה רוחבית, היא קיימת בהרבה מאוד תחומים – נושא המצ'ינג שרשויות נדרשות לתת בתחומים שונים, דבר שמכביד ומקשה על רשויות חלשות יותר, ובסוף גם מקשה על מתן השירותים שהן אמורות לתת לתושבים.

יריב לוין: הזכרת לי דבר שאתה נאבקת עליו גם באופן אישי, הנושא של מצ'ינג בתחום הרווחה, ואני מזכיר את זה כי אני חושב שכאשר מגיע קרדיט גם למי שהיום יושב באופוזיציה, צריך לתת אותו.

יריב לוין: אני חושב שהפעולות שעשתה הממשלה הקודמת, ושממשיכה הממשלה הזו, בנושא של עוטף-עזה, בנושא של הדרום בכלל, הן באמת פעולות שמשנות מן הקצה אל הקצה את האזור הזה, את ההווה שלו ובוודאי את העתיד שלו.

יריב לוין: כפי שאמרתי כבר כמה פעמים כאן מעל הדוכן הזה, הכלי שלי אי-אמון הוא כלי חשוב, הוא כלי לגיטימי, אני מבין את הצורך של האופוזיציה לעשות בו שימוש, אולי תכוף מדי, אבל הוא צריך להיות רציני, הוא צריך להיות על נושאים אמיתיים.

יריב לוין: יש מספיק נושאים שיש מחלוקת אמיתית לגביהם ושאפשר להביא אותם.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת נחמיאס, אני מודה שלא שמעתי את ההערה, אז צריך סיבוב שני.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: אבל מה הייתה ההערה?

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: לא, תכף אני אגיע ליחסים עם ארצות-הברית, חכי.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: אם כבר עכשיו אני אענה על זה, מה יהיה אחר כך?

יריב לוין: אני מציע שנלך לאט-לאט.

יריב לוין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, אני יכול לומר לך מתוקף תפקידי כיושב-ראש הקואליציה לשעבר, שזמן הוא מצרך יקר עד הרגע שאתה עומד על הדוכן לפני ההצבעה.

יריב לוין: אז התהליך מתהפך.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אז אני אתן לך, אין בעיה.

יריב לוין: אני אסיים קודם עם זה, ואז אני אעבור – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: לא, קריאות ביניים זה מצוין, זה נותן לי מנוחה לגרון.

יריב לוין: אז אני אומר בשיא הרצינות, אני באמת חושב שהממשלה עשתה, גם בקדנציה הקודמת וגם בזאת שלפניה, ועושה גם עכשיו, באמת פעולות משמעותיות כדי לקדם את דרום הארץ בכלל, את הנגב ואת אזור עוטף-עזה, ולכן אני חושב, שכאשר סיעתך מביאה הצעת אי-אמון – שהיא תהיה באמת על נושא אמיתי, על דבר שהוא באמת בעייתי.

יריב לוין: יושב פה השר לשעבר חברי הוותיק חבר הכנסת עמיר פרץ – נדמה לי שתנופת פיתוח כזאת כמו שיודע הנגב בשנים האחרונות לא הייתה אף פעם.

יריב לוין: נכון, יש עוד מה לעשות, תמיד יש מה לעשות ולשפר, אבל אני חושב שעושים, ועושים הרבה, עושים באמונה, ומציבים את הנגב בראש סדר העדיפויות בכל התחומים: תחבורה, תעסוקה, ביטחון.

יריב לוין: לכן אני מציע שכאשר מוגשת הצעת אי-אמון היא תהיה באמת לעניין רציני ובנושא שראוי להתווכח עליו, ולא רק בנושא שחוץ מלהעלות טענות סרק אין שום דבר מעבר לזה.

יריב לוין: עכשיו אני אומר משהו גם בנושא היחסים עם ארצות-הברית – היטיב לבטא את זה חברי יואב קיש קודם.

יריב לוין: רבותי, ארצות-הברית היא הידידה הטובה ביותר של ישראל.

יריב לוין: היא בעלת בריתנו.

יריב לוין: יש לנו מחויבות הדדית.

יריב לוין: יש לנו הערכה גדולה לתרומה ולעזרה שאנחנו מקבלים מהממשל האמריקני בהרבה מאוד תחומים.

יריב לוין: אני יכול לומר בצורה גלויה, ששיתוף הפעולה בנושאים של מודיעין, של טכנולוגיה, הוא שיתוף פעולה במדרגה הגבוהה ביותר שאפשר להעלות על הדעת, והוא קיבל תנופה גדולה בשנים האחרונות.

יריב לוין: כך שבהחלט, לנסות לצייר איזו תמונה כאילו יש ממשל שמנותק מישראל ומנותק מממשלת ישראל, והכול שם רע ושחור – אני לא מסכים.

יריב לוין: אני חושב שזאת לא התמונה.

יריב לוין: אני יכול לומר לך מהניסיון שלי בתפקיד הקודם שלי, כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון – זאת ממש לא התמונה.

יריב לוין: אבל, וגם את זה צריך לומר, יש חילוקי דעות.

יריב לוין: כאשר יש חילוקי דעות, קודם כול, אני חושב שצריך לומר וצריך לעמוד על העמדה שלנו, כי החובה שלנו בסוף היא לא רק לדאוג שכולם ירגישו שאנחנו בסדר ושהיחסים יהיו הכי טובים שאפשר ושהנראות שלהם תהיה מושלמת.

יריב לוין: החובה שלנו היא קודם כול לעמוד על האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל.

יריב לוין: וכן, זה לא סוד, יש חילוקי דעות לפחות בשתי סוגיות שנוגעות בליבת האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל.

יריב לוין: זה לא אומר שיש משבר עם הממשל האמריקני או עם ארצות-הברית, זה לא אומר שאין ידידות, זה לא אומר שאין שיתוף פעולה, זה לא אומר שאין הבנה ברוב המוחלט של הנושאים, אבל זה בהחלט אומר שיש לנו חובה, במצב הזה, לבחור את הבחירה שהיא אולי הפחות-נעימה לטווח הקצר, אבל היא היחידה שנכונה לטווח שהוא מילימטר אחרי הטווח הקצר, ובוודאי לעתיד, והיא: לעמוד על האינטרסים החיוניים שלנו באופן נחוש, באופן ברור, באופן חד; לא רק לעמוד עליהם, אלא גם להיאבק כדי לשכנע שאנחנו צודקים.

יריב לוין: כי, חברת הכנסת נחמיאס ורבין, בסוף, וגם אם אנחנו יושבים בשני צדדים של האולם, וגם אם יש חילוקי דעות בחלק מהנושאים, אני חושב שכולנו יודעים שבסוף-בסוף, בליבת הדברים, אנחנו צודקים.

יריב לוין: אנחנו צודקים, כי כפי שכולנו יודעים שיש לנו הצבא הכי מוסרי בעולם, כך אנחנו יודעים שהסכם גרעין עם איראן, במתכונת שאליה המעצמות הולכות, הוא אסון לא רק לנו; הוא אסון לעולם החופשי כולו; הוא אסון לכל אדם שרוצה לחיות על פני כדור-הארץ בשקט ובביטחון; הוא אסון לכל מי שחרד מתהליך של התגרענות שישטוף את העולם, יתחיל אולי מכאן אבל לא ייעצר כאן.

יריב לוין: אני, אגב, חושב שהוא אסון גם לעם האיראני עצמו, כי מה שהוא יביא עליו זה עוד הרבה הרבה שנים של דיכוי תחת המשטר הנורא הזה, שעכשיו גם גלגלי הכלכלה שלו יהיו משומנים בהרבה מאוד כסף מערבי.

יריב לוין: כאשר זה המצב, אין ברירה, צריך לומר את הדברים.

יריב לוין: אי-אפשר לטמון את הראש בחול.

יריב לוין: אי-אפשר לשתוק.

יריב לוין: אי-אפשר להתנהג כאילו שום דבר לא קורה.

יריב לוין: אז כן, לפעמים זה לא נעים, כן, לפעמים היה יותר טוב לו יכולנו לחיות באשליה שהדבר הזה לא קיים, לו יכולנו לסלק את הוויכוח הזה מעל דרכנו.

יריב לוין: אבל אני אומר לך, חברת הכנסת נחמיאס ורבין, את יודעת, זה בדיוק ההבדל בין להיות פוליטיקאי לבין להיות מדינאי; בין להיות אדם שמתיימר להנהיג מדינה לבין להיות מנהיג אמיתי, אחראי, נחוש ושקול.

יריב לוין: ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, עושה כאן לא את מה שנעים לעשות, לא את מה שאולי בכל העולם מוחאים כפיים כשעושים, אבל הוא עושה את מה שצריך לעשות, את מה שמנהיגות אמיתית מחייבת לעשות, את מה שרוב המוחלט של אזרחי ישראל יודעים שצריך לעשות.

יריב לוין: וכאן אני רוצה לומר לך – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: וכאן אני רוצה לומר לך – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: – – כאן אני רוצה לומר לך בכנות, שהאחריות הזאת לא יכולה לרבוץ על כתפיו של ראש הממשלה בלבד; היא לא יכולה לרבוץ על כתפיה של הקואליציה בלבד, היא לא יכולה לרבוץ על כתפיהם של ראשי סיעות הקואליציה.

יריב לוין: אני חושב שזאת אחריות משותפת של כולנו, כולנו.

יריב לוין: לא רק סיעת כולנו, אלא כל חברי הבית הזה, כל מי שרואה את עצמו אחראי לעתידה של מדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה את עצמי אחראית.

יריב לוין: כל מי שרואה את עצמו אחראי לגורלה של מדינת ישראל.

יריב לוין: ואני אומר לך, חברת הכנסת נחמיאס ורבין, אל תטשטשי את הוויכוחים בינינו, זה בסדר, הם קיימים.

יריב לוין: אבל – אבל במקום שבו יש הסכמה, במקום שבו כולנו יודעים שהעמידה היא חיונית על אינטרסים חיוניים שלנו, כאן אני מצפה למנהיגות ששמה את השיקולים של קואליציה–אופוזיציה בצד ונותנת גיבוי מלא לראש הממשלה ולממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: על כן אני אבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להצביע ודאי שישב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע קודם על הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני: עוד לא שנה ל"צוק איתן", כל ההבטחות לתושבי הדרום נשכחו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מטעם המחנה הציוני, הצעת אי-אמון – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד – 53 נמנעים – 1 הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 45, נגד – 53, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם הרשימה המשותפת: מדיניות הריסת הבתים.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 57 נמנעים – 3 הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 39 בעד, 57 נגד, שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: שפל חסר תקדים ביחסי ישראל–ארצות-הברית, מטעם סיעת יש עתיד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 52 נמנעים – 3 הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 38 בעד, 52 נגד, שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014;

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014;

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת" ה-19, מושב שני, חוב' ד', עמ' 5348; חוב' ט"ו, עמ' 7879; חוב' ל"א, עמ' 11290; חוב' ל"ז, עמ' 12604; עמ' 12607; מושב שלישי, חוב' ד', עמ' 14052.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו סדרת בקשות של הממשלה להחלת דין רציפות על חוקים.

יולי יואל אדלשטיין: השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, יציג את הבקשות.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה לא תתקיים היום, אנחנו ניתן 14 יום לסיעות להחליט מה עמדתן.

יולי יואל אדלשטיין: בקשות דין רציפות על חוקים – בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ראש הממשלה, שרים, חברים וחברות הכנסת, אני מבקש להודיע למליאת הכנסת, כי בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקירה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן:

יריב לוין: הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014 – ה"ח הממשלה מס' 861, מיום 18 במרס 2014; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013 – ה"ח הממשלה מס' 822, מיום 31 בדצמבר 2013; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014 – ה"ח הממשלה מס' 882, מיום 21 ביולי 2014; הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013 – ה"ח הממשלה מס' 785, מיום 8 ביולי 2013; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014 – ה"ח הממשלה מס' 897, מיום 5 בנובמבר 2014; הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014 – ה"ח הממשלה מס' 874, מיום 16 ביוני 2014.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: [מס' מ/919; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 1110; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 81 והוראת שעה), התשע"ה–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית; קיבלה פטור מחובת הנחה כפוף להנחה על שולחן הכנסת.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 81 והוראת שעה), התשע"ה–2015.

משה גפני: הזכות לדיור הולם היא זכות חברתית בסיסית.

משה גפני: משבר הדיור מצוי על סדר-היום הציבורי כבר שנים, ופוגע בעיקר בזוגות צעירים, במעמד הביניים ובשכבות החלשות.

משה גפני: בשנים האחרונות חלה עלייה חדה, של עשרות אחוזים, במחירי הדירות, ואף בגובה שכר הדירה.

משה גפני: בכנסת השמונה-עשרה, כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים, כל הזמן אמרתי שכשלנו בטיפול במשבר הדיור.

משה גפני: אף בעת ההיא הובאו כמה הצעות ביחס לדירות מגורים כדי לפתור את משבר הדיור, אך ללא הועיל.

משה גפני: בכנסת הנוכחית ישבתי עם האנשים שעוסקים בעניין בממשלה, בקבינט הדיור, ישבתי עם שר האוצר, והתרשמתי מהתוכניות שהממשלה אמורה להביא יותר מאשר בכל ממשלה קודמת, אחרת.

באסל גטאס: – – –

משה גפני: כן, מה שהיה – היה.

משה גפני: היות שאני עכשיו מדבר על העתיד, נעזוב את העבר.

משה גפני: העבר כשל לחלוטין.

משה גפני: המציאות היא שמחירי הדירות עלו, המציאות היא שאנחנו בסופו של דבר כשלנו בעניין הזה כישלון קולוסלי.

משה גפני: מחירי הדיור, שאלה דברים בסיסיים – זה דבר בסיסי שמדינה צריכה לספק לתושביה – העניין הזה נכשל כישלון חרוץ.

משה גפני: הצעה זו, שאני מביא היום בפני מליאת הכנסת, היא צעד אחד בודד מתוך מכלול שמתכננת הממשלה להביא בפני הכנסת ובפני ועדת הכספים בנושא הדיור.

משה גפני: עדיין לא נפרסו בפני הכנסת, והיו על זה דיבורים היום גם בוועדת הכספים, כל התוכניות שמתכננת הממשלה, שמתכננים משרד האוצר ומשרד הבינוי, אבל מדובר בתוכניות מרחיקות לכת.

משה גפני: אם אכן הן יתממשו, זה הדבר המרכזי שמדינה וממשלה צריכות לעשות – מגדילים את היצע הדירות, קובעים מחיר למשתכן, נותנים את זה לכל מי שזכאי לדירה, לא עושים הבחנות, לא הטבות לצד זה ולא הטבות לצד אחר, לא פגיעה בצד זה ולא פגיעה בצד אחר.

משה גפני: זה דבר בסיסי, שצריך לאפשר לכל זוג צעיר, לכל זכאי לדירה, לאפשר לו להגיע לדירה, והתוכניות האלה הן תוכניות שאכן – לראשונה הממשלה מכניסה יד לכיס, ומוציאה קרקעות.

משה גפני: עד היום היא ספסרה בהן, עד היום היא עשתה דברים שבסופו של דבר רק הכניסו לה כסף.

אראל מרגלית: בינתיים לא ראינו שהיא מכניסה יד לכיס.

אראל מרגלית: בינתיים היא גובה מהאזרחים.

משה גפני: לא, אמרתי שאלה התוכניות.

משה גפני: הדגשתי את זה: אם אכן התוכניות האלה יתממשו, אנחנו בכיוון הנכון.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: מס רכישה כשלעצמו איננו פתרון.

משה גפני: והיה עדיף שיביאו את מס הרכישה יחד עם התוכנית כולה.

אראל מרגלית: שמעתי אותך ברדיו והסכמתי.

משה גפני: הצעת החוק שלפני

משה גפני: כם היא הצעה שיש בה דמיון להצעות חוק שנוסו בעבר, בכנסת השמונה-עשרה והתשע-עשרה.

משה גפני: היא למעשה קובעת את הגדלת מס הרכישה שמשלם רוכש דירת מגורים שנייה.

משה גפני: מטרת ההצעה היא להרתיע משקיעים שבבע

משה גפני: לותם דירת מגורים אחת מלרכוש דירה נוספת לצורך השקעה.

משה גפני: ההנחה היא שהמיסוי הגבוה המוצע בהצעה זו יביא לכך שישתחררו דירות לשוק, ודירות אלה יהוו היצע עבור זוגות צעירים.

משה גפני: איני בטוח אם מטרה זו תושג, אם לאו.

משה גפני: משרד האוצר סבור שכן, וחברי הוועדה ואנוכי החלטנו לתת בו אמון בפעם הזאת.

משה גפני: כמובן, נמשיך לעקוב ולראות אם המהלך הזה, כחלק מיתר המהלכים, נוחל הצלחה כפי שמשרד האוצר צופה, ואני מתפלל ומייחל לזה שהניסיון הזה יצליח, שמשרד האוצר לא רק יישאר עם התוכניות, אלא הוא יביא אותן גם לביצוע.

מיקי רוזנטל: אולי השם יעזור.

משה גפני: נכון, מה אפשר לעשות?

משה גפני: זה דבר שצריך לטפל בו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל, אני חושב שאתה צודק.

מיקי רוזנטל: אני יודע שאני צודק.

משה גפני: ההצעה קובעת כהוראת שעה לחמש השנים הקרובות את העלאת מס הרכישה מהמדרגות של 5%, 6% ו-7% על דירת מגורים למס של 8% על דירת מגורים ששווייה עד 4.8 מיליון ש"ח, ול-10% על דירת מגורים ששווייה עולה על 4.8 מיליון ש"ח במקור.

משה גפני: בהצעת החוק שהובאה בפנינו, תחילתה של העלאת המס האמורה הייתה צריכה להיות ביום 1 ביולי 2015.

משה גפני: עם זאת, שר האוצר חשש מפני העלאת הביקושים בימים האלה עד יום 1 ביולי 2015, ולפיכך הוועדה קיבלה את ההצעה להקדים את מועד התחילה ליום 24 ביוני 2015 – לא מייד עם קבלת החוק, אלא יומיים נוספים.

משה גפני: חברי הוועדה נעתרו לכך.

משה גפני: בדיוני הוועדה ביקשנו – חברי הוועדה ואנוכי – לתקן כמה עניינים.

משה גפני: ראשית, הבענו את החשש שההצעה לא מטפלת בזוגות הצעירים שמבקשים לרכוש את דירתם הראשונה אך אין בידם ההון הדרוש לכך.

משה גפני: הצענו שההלוואה לדיור שניתנת על-ידי משרד הבינוי תיחשב עבור הזוגות הצעירים כהון עצמי, ולא כחלק מההלוואה שניתנת להם על-ידי הבנקים.

משה גפני: כיום זוגות צעירים לא לוקחים את ההלוואה הזאת, משתי סיבות: האחת, הריבית הגבוהה יחסית שלהן, והשנייה, העובדה שזו הלוואה שהיא חלק מ-70% שמותר לזוג צעיר לקחת מהבנק.

משה גפני: ביקשנו להפחית את שיעור הריבית על הלוואה זו, ולאפשר לזוג הצעיר לקחת אותה מעבר למגבלות ההלוואה שמתיר בנק ישראל.

משה גפני: משרד האוצר הבטיח לבחון את התיקון הזה, ואני מניח שאנחנו נלך בכיוון של פתרון הבעיה הזאת, מפני שאנשי משרד האוצר, בראשות מנכ"ל משרד האוצר, אמרו שהעניין הזה ייבחן, וייבחן באופן חיובי.

אראל מרגלית: לא, אבל הם הבטיחו שהם יבואו עם הצעה.

משה גפני: נכון, הבטיחו שיבואו עם הצעה.

משה גפני: ועל עוד כמה דברים שאני מבקש להזכיר אותם, ואני גם דיברתי אתם קודם, וחברי הוועדה – דיברנו גם היום בעניין הזה.

משה גפני: כמו כן, הוועדה ביקשה לבחון שינויים ביחס להגדרתו של מי שחלה עליו העלאת מס הרכישה.

משה גפני: כיום, מי שירש מעל שליש דירת מגורים ורוצה לרכוש דירת מגורים להתגורר בה, יחולו עליו שיעורי המס המחמירים.

משה גפני: הוועדה ביקשה לקבוע שמי שיורש חצי דירה או פחות, לא יראו אותו כמשקיע לצורך העלאת המס.

משה גפני: לאיש אין מקום לגור.

משה גפני: ואם אנחנו מדברים על השקעה, שקונים דירה להשקעה, זאת לא דירה להשקעה, מכיוון שהוא לא גר בדירה שהוא ירש או קיבל, והוא חייב לקנות דירה אחרת, אחרת אין לו איפה לגור.

משה גפני: היום שליש לא נחשב כדירה להשקעה, אבל מעל שליש ועד חצי נחשב כהשקעה בדירה, ואנחנו ביקשנו למנוע את זה.

משה גפני: מנכ"ל משרד האוצר – לא רוצה לחזור על המילים במדויק, אבל כולנו הבנו שהוא התחייב לפתור את העניין הזה בשבועות הקרובים.

משה גפני: בעיות נוספות שהעלינו בוועדה נגעו למי שמשכיר דירה ושוכר דירה אחרת, כך שחיוב במס יהיה בגובה דמי השכירות שהוא מקבל בקיזוז דמי השכירות שהוא משלם.

משה גפני: כמו כן, כיוון שבפעמים הקודמות כשהועלה כבר מס הרכישה על רוכשי דירת מגורים שנייה, ניתנו גם פטורים ממס שבח לרוכשים אלה על מנת שהם ימכרו את דירות ההשקעה שלהם, ביקשנו ממשרד האוצר לבחון האם אין מקום לתת גם את ההטבה הזו לצד העלאת מס הרכישה.

משה גפני: משרד האוצר וראש מטה הדיור הבטיחו לנו, גם בוועדה וגם בשיחות שקיימתי לפני הישיבה בוועדה, שהם יבחנו את העניין הזה באופן חיובי.

משה גפני: הם אמרו באופן ברור שההצעות הללו שהוועדה העלתה הן הצעות חיוביות, הן הצעות שאכן צריך להתייחס אליהן בכובד ראש ולנסות להגיע לפתרון חיובי, אבל מכיוון שאנחנו בתחילת הדרך – שנייה, זה מה שהם אמרו – היות שאנחנו בתחילת הדרך אנחנו נאלצים להביא את מס הרכישה מפני שהמועד פוקע בסוף יוני; לכן אנחנו נאלצים, כך הם אמרו לנו, להביא את מס הרכישה במנותק מכל ההצעות האחרות.

משה גפני: ההצעות הללו ייבחנו, ובשבועות הקרובים הן יבואו לפני הוועדה כדי למצוא את הפתרונות הללו.

עיסאווי פריג': אולי תסכם את ההבטחות?

עיסאווי פריג': – – –

קריאה: ההתחייבות, ההתחייבות.

עיסאווי פריג': ההתחייבות.

משה גפני: אמרתי, הנושא של הגדרת ההון של זוג צעיר שעומד לרכוש דירה, שההלוואה הזאת תיחשב כחלק מההון ולא בתוך החלק שבו הוא מוגבל ב-70%.

קריאה: זה ייבדק.

עיסאווי פריג': זה ייבדק – – –

משה גפני: זה ייבדק באופן – אתה יודע מה, גם אני צריך לדבר, אנחנו בתחילת קדנציה – רגע, שנייה, אבל השר לשעבר שואל אותי שאלה, השר לשעבר מאיר כהן.

משה גפני: אתה כבר מכיר את זה.

משה גפני: הם אמרו – משרד האוצר ישבו, צוות שלם של משרד האוצר בראשות המנכ"ל.

משה גפני: אני גם נפגשתי עם יושב-ראש מטה הדיור.

משה גפני: הם מדברים על העניין הזה, וההסתייגות שהייתה להם – אני רציתי להביא את זה עכשיו בחוק.

משה גפני: הם אמרו לי והם אמרו לוועדה: אנחנו לא יכולים עכשיו, בתוך המכלול של הדברים של מס רכישה.

משה גפני: אנחנו מתחייבים לכך שאנחנו בוחנים את העניין הזה.

משה גפני: אנחנו נבוא בשבועות הקרובים בלאו הכי לוועדה עם התוכניות שעליהן מדובר וצריך בשבילן את אישור הוועדה, ואנחנו נביא תשובות על הנושא הזה, הנושאים הללו, ואנחנו רואים את זה באופן חיובי.

עיסאווי פריג': ומה לוח הזמנים להתחייבות?

משה גפני: שבועות.

משה גפני: זה לא נושא – בלאו הכי צריכים לבוא.

אראל מרגלית: בתוך חודש.

משה גפני: עיסאווי, הם צריכים לבוא.

משה גפני: הם לא עושים טובה, הם רוצים לבוא, הם צריכים לבוא.

אראל מרגלית: ארבעה שבועות, ארבעה שבועות, בתוך חודש.

משה גפני: כן, משהו כזה.

משה גפני: בסביבות חודש דובּר.

משה גפני: אבל הם צריכים את זה.

משה גפני: דובר על העניין של דירה שאתה יורש ואתה מקבל רק חצי מהדירה או פחות, ואין לך מקום לגור, שזה לא ייחשב כדירה להשקעה.

משה גפני: יהיו דברים נוספים שאני הקראתי אותם.

משה גפני: אני מבקש לציין שלהצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות.

משה גפני: ההסתייגויות שנמצאות כאן הן הסתייגויות דיבור.

משה גפני: אני, כמו כולכם, חושש מהעניין.

משה גפני: אני חרד, תרתי משמע, אני חרד מהעתיד, האם באמת התוכניות יתממשו ויצליחו.

משה גפני: אני מאוד מקווה שזה אכן יקרה, לטובת כולנו.

משה גפני: בסופו של דבר, יש לנו רק מדינה אחת, ויש לנו את אותם אנשים שנמצאים במצוקה שאי-אפשר לתאר אותה, וזה לא משנה למי הם שייכים, וזה בכלל לא משנה אם הם ערבים או יהודים או דתיים או חילונים או ימין או שמאל או פריפריה או אפילו במרכז הארץ בשכונות שאין בהן פתרונות דיור.

משה גפני: אנשים מאבדים את התקווה.

משה גפני: וזה זמן שצריך לעשות כל מאמץ, גם הקואליציה וגם האופוזיציה, כדי לאפשר את פתרונות הדיור.

משה גפני: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, עם כל הסקפטיות שבעניין ועם כל החשש; אנחנו אנשים מאמינים, אנחנו נותנים תקווה שהתוכנית תצליח, התוכניות יצליחו, ואני מבקש את תמיכת חברי הכנסת בהצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אם כן, כאמור, רבותי, להצעת החוק אין הסתייגויות אבל יש בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: ראשון המבקשים – חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: כל אחד, רבותי, כל חבר כנסת, ארבע דקות.

אראל מרגלית: לא, חמש.

יצחק וקנין: בהסכמה של כולם הורידו את זה לארבע.

אראל מרגלית: למרכז האופוזיציה חמש.

יצחק וקנין: רבותי, ארבע דקות.

יצחק וקנין: כרגע הודיעו לי מהמזכירות.

יצחק וקנין: אני לא אומר דברים – – –

אראל מרגלית: טוב, תן לי ארבע דקות ארוכות, כי אנחנו היום הלכנו לקראתכם.

יצחק וקנין: אדוני, תתחיל.

יצחק וקנין: אף פעם לא חסמתי אותך וגם עכשיו לא.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: בעיקר שמחר אנחנו חונכים משהו חשוב בצפון היקר ללבך.

אראל מרגלית: רבותי, היום הייתה לנו ועדת כספים סוערת אבל קונסטרוקטיבית לגבי מס רכישה.

אראל מרגלית: אבל אני רוצה לומר משהו באופן כללי לגבי האסטרטגיה של הנדל"ן ואסטרטגיית חוקי הדיור למיניהם בממשלות האחרונות של בנימין נתניהו.

אראל מרגלית: מה שקרה פה בשנים האחרונות זאת שערורייה.

אראל מרגלית: במשך שש השנים האחרונות מחירי הדיור עלו פה ב-70% במדיניות קלוקלת של ממשלה, מדיניות שלא נתנה לזה את תשומת הלב, גם של בנק ישראל, וצריך לשים את הדברים על השולחן.

אראל מרגלית: עכשיו באה ממשלה חדשה ובא שר אוצר חדש – ואני רק חייב לומר שבזמן בממשלה הקודמת חבר הכנסת גפני ואני ואחרים התנגדנו בכל תוקף להצעת מע"מ אפס כי חשבנו – לא מפני שאנחנו אופוזיציה; היינו אופוזיציה והם קואליציה, ואנחנו נַראה את זה ביחס שלנו הפעם – אלא חשבנו שהתוכנית הזאת הולכת להעלות את מחירי הדיור, להגביר את הביקוש ולא להעלות את ההיצע.

אראל מרגלית: עכשיו בא שר האוצר הנוכחי ומבקש את האמון שלנו, גם של האופוזיציה, ללכת אתו למהלכים כוללים.

אראל מרגלית: אני חייב לומר שאנחנו ציפינו לראות מהלך כולל ברור יותר לגבי האסטרטגיה, שקודם כול תביא הגדלה בהיצע.

אראל מרגלית: יש בעיה גדולה במדינת ישראל לארבע קבוצות אוכלוסייה שאנחנו רוצים ביקרן: זוגות צעירים, גיל שלישי, מחוסרי דיור בשכונות המצוקה וסטודנטים שרוצים דירות להשכרה במחירים הרבה יותר נורמליים.

עיסאווי פריג': והמגזר הערבי.

אראל מרגלית: המגזר הערבי כלול בכל אחת מהקטגוריות האלה, וגם המגזר החרדי כלול בזה.

אראל מרגלית: כולם כלולים בתוך הקטגוריות האלה; אני במיוחד לוקח קטגוריות רוחב.

אראל מרגלית: עכשיו, התוכנית לא הובאה בפנינו במלואה, אבל אנחנו מוכנים לתת אמון.

אראל מרגלית: היינו מוכנים לתת אמון ולתת, מה שנקרא, את עקרון החסד לתוכנית הנוכחית, אף שהיא לא מעלה את ההיצע אלא היא מקשה על הביקוש.

אראל מרגלית: אנחנו צריכים לומר את האמת:

אראל מרגלית: רוב התושבים שקונים את הדירה השנייה הם לא איזה משקיעים ספקולנטים, טייקונים.

אראל מרגלית: הם בסך הכול, רובם, אנשים שהם רוצים לפנסיה שלהם, מכיוון שקשה מאוד היום לשים את הכסף בבנק ולקבל איזו ריבית נורמלית, אז הם קונים לילד שלהם, לעתיד שלהם, הם קונים איזו דירה.

אראל מרגלית: נכון, זו דירה שנייה, ונכון שאנחנו רוצים שרוב האנשים שקונים את הדירה יהיו קוני דירה ראשונה.

אראל מרגלית: ממה אנחנו דואגים בתוכנית הנוכחית?

אראל מרגלית: אנחנו דואגים שכשמישהו עושה את ההשקעה, הוא עושה את התחשיב – 30,000 הנוספים, נניח אם זה מיליון שקל ושילמת עד היום מיליון ו-50,000, עכשיו זה יהיה מיליון ו-80,000 – אנחנו דואגים שיגלגלו את זה על השוכר, שפשוט יעלו את שכר הדירה.

אראל מרגלית: למרות זאת הלכנו עם הממשלה.

אראל מרגלית: אמרנו, אנחנו מוכנים לתת "גרייס".

אראל מרגלית: ביקשנו שני דברים מהממשלה, שתלך אתנו.

אראל מרגלית: לאופוזיציה היו התנגדויות מהתנגדויות שונות, של כל מיני סיעות.

אראל מרגלית: ריכזנו אתמול בלילה את ההסתייגויות כולן.

אראל מרגלית: בסופו של דבר הדברים הזדקקו לשתי בקשות שהיו לנו: בקשה אחת, שזה לא יהיה רטרואקטיבית, כדי שתהיה הבנה ברורה בין הממשלה לבין הציבור, ובקשה שנייה, שיורשים של דירה לא ייחשבו בעלי דירה לצורך דירה שנייה.

אראל מרגלית: וביקשנו שיורשים יכולים להיות גם שני אחים או שתי אחיות או אח ואחות, לא משנה.

אראל מרגלית: פה, במקום שהממשלה תבוא ותגיד לנו, האוצר: אנחנו משנים את הסעיף בחוק ומוכנים לקבל את הצעתכם, אנחנו קיבלנו איזו תשובה מאוד מאוד מורכבת.

אראל מרגלית: אבל אנחנו, גם מיקי לוי, וגם החברים ממרצ, וגם החברים מהרשימה המאוחדת, וגם מהמחנה הציוני – –

יצחק וקנין: וגם הקואליציה.

אראל מרגלית: – – וגם הקואליציה עצמה, ביקשנו כולנו את אותה בקשה.

אראל מרגלית: אני אומר את זה כאן, קבל עם ועדה, ושישמעו החברים והחברות שלי לוועדה: אנחנו מקבלים את ההתחייבות של יושב-ראש – איך זה נקרא, ראש מס הכנסה?

מיקי לוי: יושב-ראש רשות המסים.

אראל מרגלית: יושב-ראש רשות המסים ושל מנכ"ל משרד האוצר, בפני יושב-ראש הוועדה גפני, שהם יביאו את זה בתוך ארבעה שבועות.

אראל מרגלית: זה חשוב לנו, כי חשוב לנו שיורשים, לא יחשיבו אותם בתור בעלי דירה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אראל מרגלית: אז אנחנו קיבלנו את ההתחייבות הזאת, ואנחנו נהיה מוכנים ללכת אתכם יחד.

אראל מרגלית: אבל מה שאנחנו אומרים: רבותי, תביאו לנו בבקשה את המתווה הכולל של התוכנית, תנו לנו להעיר על המתווה כולו, תגדילו את ההיצע, תעבדו על ארבע קבוצות האוכלוסייה האלה בכל אחד מהמגזרים, ואנחנו נלך אתכם, קואליציה ואופוזיציה.

אראל מרגלית: ואם לא תראו את זה, אנחנו נהיה אלה שמתנגדים לדברים שהם לא כוללים והם לא סוחפים, כדי שתהיה הורדה של מחירי הדיור.

אראל מרגלית: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, ואחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מנואל טרכטנברג: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בברכה לשר האוצר, ידידי משה כחלון, שאיננו באולם, על כך שסוף-סוף קורה משהו בתחום כל כך חיוני לכל אזרח במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: היום נפל דבר, אנחנו עומדים לאשר צעד ראשון בכיוון הנכון, אחרי שש שנים של היעדר מדיניות או ניסיונות כושלים לטפל בעלייה המטורפת של מחירי הדיור באמצעים לא נאותים, במקרה הטוב, ואפילו באמצעים מגוחכים שקראו תיגר על חוקי הכלכלה הבסיסיים ביותר.

מנואל טרכטנברג: הצעד הראשון שהובא בפנינו, ההעלאה המתונה במס רכישה למשקיעים, יש בו היגיון כלכלי, ועל כן אנחנו נתמוך בו.

מנואל טרכטנברג: אבל צריך קודם כול לשאול את השאלה, כמה זה ישפיע.

מנואל טרכטנברג: ובכן, קשה לדעת, במקרה הטוב ההשפעה תהיה קטנה, אפילו שולית, אבל כאמור, בכיוון הנכון.

מנואל טרכטנברג: זה לא דבר של מה בכך, שהחלטנו לתמוך; החלטנו לתמוך מכיוון שכשמדובר במשבר כה משמעותי, צריך לתת כתף כשמדובר במדיניות שפונה בכיוון הנכון.

מנואל טרכטנברג: אבל – אמר את הדברים לפני חבר הכנסת מרגלית – אנחנו רוצים לראות תוכנית כוללת.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לשר האוצר, להציע לו, לא למהר, לא להיות פזיז.

מנואל טרכטנברג: החיפזון הוא מהשטן, במקרה הזה.

מנואל טרכטנברג: צריך לעשות עבודה יסודית, ולהביא לכאן מתווה שיש בו הפוטנציאל לעצור את הטירוף הזה ולהביא פתרון לאורך זמן.

מנואל טרכטנברג: אנחנו נתמוך אם התוכנית הכוללת תהיה הגיונית, ואנחנו לא נתמוך אם כל פעם יובא לפנינו צעד כזה או אחר, חלקי ובודד.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין ששוק הדיור מונע בעיקרו מציפיות, וכאשר מביאים צעדים חלקיים, השוק הוא תזזיתי ולא יכול להתכנס למתווה סדיר.

מנואל טרכטנברג: הנקודה הנוספת שאני רוצה לציין היא שמה שצריך לשאוף אליו בתוכנית הכוללת זה לא רק צעדים להורדת מחירים, אלא יש להביא קשת של פתרונות דיור המותאמים לצרכים, ליכולת של כל סגמנט באוכלוסייה, וזה דורש, בין היתר, התמודדות עם דיור בר-השגה, עם שכירות לטווח ארוך, ולא רק עם הורדת מחירים.

מנואל טרכטנברג: והדברים גם נאמרו קודם – גם פתרונות למגזר הערבי.

מנואל טרכטנברג: מה שאני שומע, מהתקשורת לפחות, זה שמושם דגש רב בעניין מחיר למשתכן, ואני רוצה להזהיר שהכלי הזה, מחיר למשתכן, לא מיועד לכל אחד, ואם הממשלה, בשל אילוצים קואליציוניים בלבד, רגעיים, תשחרר את עצמה מכל קריטריון בעניין הזה, לא רק שאנחנו לא נתמוך, אלא אנחנו ניאבק קשות נגד זה, כי זה לעשות זילות של צעד שהוא הגדרתית לא יכול להיות אוניברסלי.

מנואל טרכטנברג: לסיום, גברתי, כשהאסטרונאוט ארמסטרונג נחת על הירח, נאמר:

מנואל טרכטנברג: צעד קטן לאדם, צעד גדול לאנושות.

מנואל טרכטנברג: במקרה הזה, צריך לדעת, זה צעד קטן מאוד לאוצר, וצעד עוד יותר קטן לשוק הדיור, אבל אנחנו מקווים שצעד כזה, בסופו של דבר, כשיהיה חלק ממכלול שלם, יביא לתוצאה שאנחנו כולנו מצפים לה.

מנואל טרכטנברג: ושוב, נפל דבר כיום מבחינת התמיכה שלנו, העניינית, אבל לא לעולם חוסן.

מנואל טרכטנברג: תודה.

מיקי לוי: גברתי, עוד הפעם הממשלה מזלזלת בבית הזה, ואין – לא נוכח שר במליאה, וחבר הכנסת יכול היה להמשיך לנאום עד אין-סוף, על-פי הכללים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אני מקבלת את ההערה.

טלי פלוסקוב: דקה, אני מבינה.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, היושבת-ראש, אני חושבת שאת צריכה לבדוק את זה, ואני אומר לך מדוע – משום שלפני שבועיים כשקרה עניין שכזה, יושב-ראש הכנסת סגר את הדיון במליאה.

נחמן שי: לא לא לא, מדברים כמה שרוצים.

מיקי לוי: אה, סליחה, שר הדתות פה.

מיקי לוי: חברים, שר הדתות פה.

מיקי לוי: חשבתי שאין שר.

מיקי לוי: אני חוזר בי ומתנצל.

מיקי לוי: אדוני שר הדתות, אני מתנצל.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות שלך.

מיקי לוי: אדוני שר הדתות, אני חוזר בי ומתנצל.

איילת נחמיאס ורבין: השר אזולאי, אתה סולח לנו?

טלי פלוסקוב: הצלת אותנו, השר אזולאי.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות, גברתי, שלך.

רויטל סויד: אדוני השר אזולאי, שלכבוד הוא לנו שאדוני נמצא במליאה, חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, ימים מורכבים עוברים על עם ישראל ועל החברה הישראלית.

רויטל סויד: ימים מורכבים, מכיוון שאנו, השכם והערב, נתקלים בפיגועי טרור, וזה המקום לנחם את משפחתו של דניאל גונן, זיכרונו לברכה, שנרצח ביום חמישי, ולשלוח איחולי החלמה לחייל מג"ב שנפצע אתמול אנושות.

רויטל סויד: משט שיוצא משבדיה בדרך להפר את המצור בעזה, באופן שהוא בוודאי פרובוקטיבי, כדי להתמודד עם העובדה שאנחנו, כמדינת ישראל, מגינים על עצמנו ושומרים גם על הגבולות הימיים.

רויטל סויד: דוח האו"ם שהוגש היום, ובו אמירות קשות ומורכבות מאוד, ורובן אינן מדויקות, בלשון המעטה, נגד חיילי צבא ההגנה לישראל.

רויטל סויד: חבר כנסת מהבית הזה, שמצא לנכון ליטול חלק במשט באופן שהוא בוודאי ובוודאי לא חוקי, ופוגע במדינת ישראל, ופוגע בכנסת הזאת שיש בה חבר כנסת שבוחר להפר את החוק כאות הזדהות, ובסופו של דבר מצטרפים אנו לשבועות ארוכים של אינתיפאדה דיפלומטית, שאנחנו עדים לה, בצורת ה-BDS והחרם.

רויטל סויד: בכאב גדול ראיתי בסוף השבוע את דבריו של חבר הכנסת מיקי זוהר מהליכוד, שבא, ובתחילה מציין שיש חברים מהשמאל אשר אולי אפילו שמחים על דברים כל כך חמורים, על פגיעה בנפש, על אדם שנרצח, ולאחר מכן מדבר גם על סיעת המחנה הציוני.

רויטל סויד: אז אני רוצה לדבר על סיעת המחנה הציוני, ואני רוצה לדבר על רוב חברי הכנסת במחנה הציוני.

רויטל סויד: המחנה הציוני, שנמצא באופוזיציה, אוהב את מדינת ישראל ואת עם ישראל לא פחות מהקואליציה ולא פחות מחברי הליכוד.

רויטל סויד: המחנה הציוני וחברי הכנסת שנמצאים בו מחויבים למדינת ישראל.

רויטל סויד: המחנה הציוני הוא בעד מדיניות של משא-ומתן.

רויטל סויד: המחנה הציוני הוא בעד התנעת מהלך מדיני ומשא-ומתן מדיני.

רויטל סויד: ודאי שהמחנה הציוני היה רוצה לראות שהמצב שלנו עם השכנים שלנו אחר, אבל אין בכך כדי לגרוע מהאופן שבו אנו מוקיעים – ואני מדברת בשמי ובשם רבים מחברי במחנה הציוני – מוקיעים את המשט, מוקיעים פרובוקציה, מוקיעים חבר כנסת שהולך ובכוונה מפר חוקים של מדינת ישראל בהשתתפות במשט, ויש לקוות שבסופו של דבר חברנו באסל, שאני מאוד מעריכה ומוקירה, לא ישתתף במשט הזה, שאין שום דבר הומניטרי בו.

רויטל סויד: אנו מוקיעים כל פיגוע טרור, ומוקיעים בכל דרך – ובכל דרך – פגיעה בחיילי צה"ל, פגיעה בשמם הטוב, פגיעה בכוונותיהם, ובוודאי ובוודאי מוקיעים השוואה בינם לבין ארגון טרור, לבין ה"חמאס".

רויטל סויד: איך יכול להיות שהגענו למצב שמישהו בבית הזה, מהליכוד, יכול לבוא ולהצביע על המחנה הציוני ובאיזה אופן לדבר על איזו שמחה שיש בו בגין אותם אירועים כל כך קשים שעם ישראל עובר.

רויטל סויד: אז אני ניצבת פה היום מעל הדוכן ואני באה ואומרת בשם חברי סיעתי: המחנה הציוני אוהב את עם ישראל, מחויב לעם ישראל, ומוקיע כל פגיעה, כל טרור, כל פגיעה באיזה אופן בחיילי צה"ל.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות, אדוני.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי, אני מציע לחזור לנושא הדיון ולברך את שר האוצר כחלון והצוות שלו על חילוץ הפקקים בנושא הבנייה והשיכון, שהוא נושא מרכזי בחברה הישראלית.

איתן ברושי: אבל אני רוצה לומר יחד עם זה – סליחה, חברי – אני רוצה לומר יחד עם זה שזו טעות, וכמי שחבר בוועדת הכספים אני חושב שזה לא נכון, גם לממשלה וגם לוועדת הכספים, או לכל פורום אחר, לאשר פרוסות מתוכנית שאיננה מוצגת בשלמותה.

איתן ברושי: לכן אני חושב שיושב-ראש הכנסת צריך להתערב בשיטה הקלוקלת, שכל שבוע יציגו לנו חתיכת תוכנית, ולא נראה את התמונה בשלמותה, וייתכן שהתמונה השלמה לא תיסגר.

איתן ברושי: יש לזה היבטים כספיים, כלכליים, ודאי חברתיים.

איתן ברושי: אבל אני רוצה לומר יותר מזה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שלפחות חברי במחנה הציוני התחייבו שלא ייתנו יד לתוכנית שלמה שאיננה כוללת את המושבים והקיבוצים.

איתן ברושי: אנחנו לא הבעיה, אנחנו הפתרון.

איתן ברושי: מדובר על כ-200,000 מגרשים, שרק פחות ממחציתם מאוישים או מאוכלסים, ואני חושב שיש כאן איזה פרדוקס, שמצד אחד מקִלים, כולל משוחררי צבא, כולל זוגות צעירים, כולל מעמד הביניים, ומצד שני הולכים ומקשים בכל הקמת בית בכל מושב וקיבוץ, לרבות בפריפריה הרחוקה, ייקוב הדין את ההר, גם במחיר שלא תהיה בנייה.

איתן ברושי: נוצרה פה איזו מציאות מעוותת, שמי שמדליק משואות זה סוחרים, ולא חקלאים, ושחטו את כל הפרות הקדושות ונשארו עם עגל הזהב, ועכשיו דואגים כאילו למעמד הביניים, כאילו אנחנו לא חלק ממנו.

איתן ברושי: לא ניתן ולא נסכים, ואם המדינה לא תביא אותנו בחשבון, אנחנו נבוא אתה חשבון.

איתן ברושי: לא ייתכן שמי שהקים את המדינה, מושבים וקיבוצים, עכשיו לא ידעו מה לעשות אתם, וקבוצת פקידים, לעתים חסרי שורשים וחוט שדרה, מנהלים את הבנייה בהתיישבות כאילו יש כאן איזה בעיה.

איתן ברושי: לכן אני קורא מכאן, מעל הדוכן הזה, יחד עם הרצון לתקן עיוותים במקומות נוספים, אני אומר בצורה ברורה וגלויה, שלא בא בחשבון לפתור את בעיות המגורים והבנייה בלי לטפל במגזר הכפרי.

איתן ברושי: אנחנו שנה ל"צוק איתן".

איתן ברושי: לא צריך לחכות ל"צוק איתן" כדי להגיד תודה להתיישבות.

איתן ברושי: הייתי אתמול במנרה ומשגב-עם.

איתן ברושי: יש עוד מישהו שכל כך יושב על הגדר?

איתן ברושי: במנרה, הגדר נכנסה לתוך הקיבוץ.

איתן ברושי: מוכרחים להפסיק עם האפליה הזאת.

איתן ברושי: כשזו אפליה אחרת, כולם פה זועקים; כשלא בונים שנים בקיבוצים ובמושבים, יש כאן דממת אלחוט.

איתן ברושי: ביום רביעי נקיים דיון בוועדה על אזור עין-גדי ומצפה-שלם.

איתן ברושי: יש משהו יותר חשוב מהאזורים האלה?

איתן ברושי: מה זה ההתעלמות הזאת?

איתן ברושי: אני קורא לכחלון ולצוות שלו.

איתן ברושי: ישבנו עם אביגדור יצחקי, ועוד הפעם חוזרים לרשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: נכון שזה עבר ממשרד למשרד, אבל לא שינו שם את הרוע, לא שינו שם את הבורות, לא החליפו שם את הפקידות, והגיע הזמן לדפוק על השולחן ולומר לשרי הממשלה – שאינם פה, אבל הם מבינים והם יודעים, ואמרתי את זה היום בשיחה פרטית לשרת המשפטים.

איתן ברושי: הנה, הגיע יושב-ראש ועדת הכספים: לא ניתן לתקציב לעבור.

איתן ברושי: לא ניתן לתוכניות בנייה לעבור, אדוני, גפני, אם לא תיפתר בעיית הקיבוצים והמושבים, כמו שאתם לא תיתנו לתקציב לעבור אם לא יטפלו בחרדים ובדתיים, וזה בסדר.

איתן ברושי: לא יכול להיות שייקחו אותנו כמי שבאמת – אין שום סקטור שעשה יותר ועושה יותר, וככה לדפוק אותנו, בשום מקום זה לא היה יכול לקרות, חוץ מאשר במדינה הזאת, שבמקום להגיד תודה היא עושה השפלה.

איתן ברושי: ואני קורא לך להפסיק לאשר פרוסות לכחלון; לדרוש תוכנית שלמה, ובתוכנית השלמה נטפל בכל המגזרים, ולא האחרונים – המושבים והקיבוצים.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת דניאל עטר.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות, אדוני.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו, בתחילת הדרך, בתחילת הכנסת הזאת, אמרנו שלנושא הדיור אנחנו נתייחס בצורה שהיא הרבה יותר עניינית והרבה פחות פוליטית.

איציק שמולי: ואנחנו מתחייבים, והתחייבנו מראש, ואנחנו נעמוד במילתנו, שאנחנו נבחן כל צעד ושעל בתוכנית הדיור של שר האוצר, ומרכיבי התוכנית שיהיו חיוביים, אנחנו ודאי נדע לגבות אותם גם כאן בכנסת.

איציק שמולי: אני חושב שהצעד שמביא היום שר האוצר בגיבוי יושב-ראש ועדת הכספים הוא צעד חיוני, הוא צעד נכון, הוא צעד שלא היה עד היום, ולכן צריך לברך אתכם, חבר הכנסת גפני.

איציק שמולי: אני חושב שאי-אפשר לפתור את בעיית הדיור בלי להתייחס לתחום הביקוש.

איציק שמולי: מה שצריך לעשות בתחום של ההיצע כולנו פה נסכים, קואליציה ואופוזיציה: לבנות ולבנות ולבנות ולבנות.

איציק שמולי: כשזה מגיע לתחום של הביקוש, האינטרסים מתחילים לשחק תפקיד.

איציק שמולי: ובסוף, עם כל התיאוריות הגדולות, יש רק תיאוריה אחת שעומדת במבחן המציאות.

איציק שמולי: בשוק דיור רותח, כל דירה היא מוצר במחסור חמור מאוד, וברור שעל אותה דירה בתל-אביב או ברמת-גן, בקריית-שמונה או בלוד, במודיעין או בכל מקום אחר, מתחרים רוכשי הדירה הראשונה, הזוגות הצעירים, ומצד שני המשקיעים שקונים את דירתם השלישית, הרביעית, החמישית, ולפעמים עד ה-44.

איציק שמולי: ולנו, הזוגות הצעירים, אין שום סיכוי בתחרות הזאת.

איציק שמולי: ובסביבת ריבית נמוכה מאוד, אפסית, אחד הצעדים האפקטיביים ביותר שאפשר לעשות, וטוב עושה שר האוצר שהוא עושה אותו, זה לדכא את המוטיבציה של רוכשי הדירות להשקעה לקנות ולקנות ולקנות ולקנות.

איציק שמולי: למה הם עושים את זה?

איציק שמולי: לא כי הם אנשים רעים.

איציק שמולי: כי הם רוצים כמה שיותר רווח, תשואה, על ההשקעה שלהם, מה שהם לא יכולים לקבל באפיקים אחרים.

איציק שמולי: ולכן הצעד הזה של הממשלה הוא צעד נכון.

איציק שמולי: אבל לא יכול להיות, דווקא מפני שאנחנו תומכים – למיטב ידיעתי כמעט כולנו, או כולנו – בצעד הזה של הממשלה, ועמד כאן לפני שבוע שר האוצר והסביר לנו אחד לאחד עד כמה חשוב להוציא את המשקיעים מהשוק.

איציק שמולי: אז מצד אחד באה הצעת החוק הזו וזורקת את המשקיעים מהחלון, ובהצעת חוק אחרת בא שר האוצר בכבודו ובעצמו, בדיור למשתכן, ופותח להם את הדלת בחזרה.

איציק שמולי: לפי הקריטריונים הקיימים כרגע בפרויקט מחיר למשתכן אין שום מניעה – גם אם אתה הבן או הבת של ילדי האלפיון – שתיגש למכרזים, להגרלה או להרשמה, ותזכה בה.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: למה זה צריך להיות?

איציק שמולי: למה המדינה צריכה לסבסד קרקע עד 200,000 שקל לצעירים שמגיעים מחתך סוציו-אקונומי גבוה מאוד, ואנשים אחרים שהם דלי אמצעים יישארו מחוץ לרשימה?

איציק שמולי: אז אלה כמובן שאלות שלא נדון בהן היום, אבל אני חושב שאם מביאים לכנסת איזו גישה אז חייבים לשמור על קוהרנטיות מסוימת.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דניאל עטר, ולאחר מכן – חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות, אדוני.

דניאל עטר: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי – המעטים – חברי הכנסת – – –

עיסאווי פריג': אנחנו מקשיבים לך.

רויטל סויד: דני, אנחנו כל הזמן מקשיבים לך.

עיסאווי פריג': לא שם, לשם אל תסתכל.

דניאל עטר: אבל המסר הוא לשם.

דניאל עטר: הזמן על חשבוני עכשיו.

דוד אזולאי: לא חשוב, אני מייצג גם אותם.

דניאל עטר: אדוני השר, הבוקר התקיים דיון בוועדת הפנים – גברתי היושבת-ראש השתתפה בדיון הזה – עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, עם ראשי ערים מהדרום, מהצפון ומהמרכז, והדיון הזה עסק בסוגיה שהגיע הזמן לטפל בה.

דניאל עטר: ממשלת ישראל – ואני מקווה שתעביר את המסר הזה – ממשלת ישראל צריכה לקחת את הנושא הזה של הפערים העצומים שקיימים בשיטת חישוב הארנונה, בדרך שבה מודדים, באופן שבו מחלקים ומפילים על האזרח הפשוט את הנטל הכבד הזה של תשלומי הארנונה הכבדים – את חוסר ההתחשבות בשיטה הקיימת – על נכים, מוגבלים, אנשים שידם אינה משגת; במגבלות שמטילים על ראשי הרשויות וביכולת שלהם לגבות מסים כדי שיאפשרו להם לתפקד, בעוד המדינה מסירה את אחריותה מהחובה להבחין ולבצע פעולה מאוד חדה וברורה שמגדירה מה תפקידו של השלטון המרכזי בישראל ומה תפקידו של השלטון המקומי.

דניאל עטר: וכשהיא תגיע לתפקידו של השלטון המקומי היא צריכה להגדיר את מקורות ההכנסה של כל רשות, ולא להמשיך את השיטה הקיימת זה עשרות שנים, שבה החזקים מתחזקים והחלשים נחלשים, והפערים בחברה – בעיקר בין מרכז ופריפריה, אבל גם בפריפריה בין הרשויות השונות, וגם במרכז בין הרשויות השונות – נוצר פער שהולך וגדל, ואנחנו מגדלים כאן

דניאל עטר: דורות של ילדים כשמה שניתן ברשות אחת לילד על מנת להתפתח בצורה טובה ואיכותית לא ניתן ברשות אחרת.

דניאל עטר: הדרך היחידה להתמודד עם זה, אדוני השר, היא להגדיל את מקורות ההכנסה, להגדיל את ההשתתפות של המדינה, לחדד מחדש את מה שפעם קראנו לו דוח סוארי, שבעצם יצר את המנגנון שקבע מהו מענק האיזון המגיע לרשויות, ושמענק האיזון יהיה באמת מאזן – לא שבשנה אחת יעבירו 75% ממענק האיזון ובשנה אחרת 85%.

דניאל עטר: בישיבה היום הצעתי הצעה מאוד פשוטה לנציג האוצר ולנציג משרד הפנים.

דניאל עטר: אמרתי, הרי המדינה קבעה קריטריונים שעל-פיהם מחלקים את כל הרשויות לבתים סוציו-אקונומיים.

דניאל עטר: תיקחו את עשר השנים האחרונות ותבדקו:

דניאל עטר: כמה רשויות עברו מבית 1 לבית 2, כלומר התפתחו קצת?

דניאל עטר: מבית 2 לבית 3?

דניאל עטר: עדיין, כולנו יודעים שכל אלה שנמצאים בבתים 1, 2, 3 ו-4 הם מקבוצות מוחלשות מאוד, ואתה תמצא שם הרבה את הערבים, ותמצא שם הרבה את החרדים, ותמצא שם את כל הערים הקטנות בפריפריה, או את רובן, וגם במרכז – ערים כמו לוד ואחרות.

דניאל עטר: והגיע הזמן שהמדינה תיקח אחריות, תפתח את מקורות ההכנסה ותדע שמתפקידה להשלים את הפער שנוצר באותן שנים עד שיפַתחו את אזורי התעשייה, את מרכזי המסחר; עד שיכולות הגבייה ומקורות ההכנסה של הרשות יהיו כאלה שיאפשרו לרשות לתפקיד באופן תקין ולתת לילדים ולמבוגרים, ולנכים, ולאלמנות, ולקשישים את השירות המינימלי כפי שהמדינה תכתיב אותו.

דניאל עטר: הייתי רוצה לחיות בחברה, אדוני השר, שמתחשבת בבני 80 ומעלה ולא גובה מהם ארנונה.

דניאל עטר: זו לא בושה שהחברה שלנו, שאנחנו חיים בה היום, תגיד למבוגרים שבתוכה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דניאל עטר: – – הספיקו לנו 80 שנה שגבינו מכם מסים מכל הכיוונים, עכשיו תחיו עם המעט שיש לכם, תחיו הכי טוב שאתם יכולים, נפסיק לגבות מכם ארנונה.

דניאל עטר: ונפסיק לגבות ארנונה מהנכים, ונפסיק להגביל את זה למספר מטרים, ל-70 מ"ר, אלא נאפשר את זה על כל הדירה שהם חיים בה.

דניאל עטר: אנשים לא רוצים להגיע לגיל 80 ושישנו להם את אזור המגורים שלהם ואת הסביבה שהיא הסביבה הטבעית שלהם.

דניאל עטר: אדוני השר, אני רוצה לסיים בקריאה.

דניאל עטר: העברתי לך את המסר הזה, אני מבקש ממך – כיוון שהוא נוגע לכל שכבות האוכלוסייה, בעיקר האוכלוסייה שאתה מייצג כאן בכבוד ובגאווה – ואני מציע שתניח את זה על שולחנה של הממשלה.

דניאל עטר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דניאל עטר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא לפתוח בנושא שהיה היום על סדר-היום, אתמול והיום, ומשום מה כל הנושאים וכל ההתבטאויות של אישי ציבור כאלה ואחרים כוונו לעניין הזה ועשו לו upgrading, ולחברי מהרשימה הערבית, חברי הכנסת – יש כאן נציג אחד; בבקשה, תעביר את זה לחבריך – אני באמת שואל: נגמרו כל הבעיות במגזר – – –

עבדאללה אבו מערוף: אתה חושב שאני יושב כאן כנציג?

מיקי לוי: מה?

עבדאללה אבו מערוף: אתה חושב שאני יושב כאן כנציג?

מיקי לוי: כן, כי אני יודע – – –

עבדאללה אבו מערוף: זו הסיבה שאני יושב כאן כנציג, מפני שהם אינם?

מיקי לוי: לא, מכיוון שיש הצום, אז אני מכבד את זה מאוד – נהפוך הוא, אני יודע בדיוק מה הסיבה.

עבדאללה אבו מערוף: אני שואל, זו השאלה שלי.

עבדאללה אבו מערוף: אתה חושב שאני – – –

מיקי לוי: אני יודע בדיוק, אני אומר את זה בכבוד – – –

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד שאני אהיה נציג, אבל זו לא הסיבה – – –

מיקי לוי: אני אומר את זה בכבוד רב.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין, אבל לא רק, אני אומר לך – לא רק.

עבדאללה אבו מערוף: הבנת אותי, כן?

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: אז אני אבקש ממך להיות מוסר המסר, אם אתה רוצה.

מיקי לוי: אני באמת שואל אם נגמרו כל הבעיות במגזר הערבי שחבר הכנסת החליט שהגיע הזמן להתסיס ולפעול נגד מדינתו.

מיקי לוי: כמה מסר כפול יש בעניין הזה, כמה חוצפה יש במעשה הזה, כמה ניצול הדמוקרטיה של המדינה הזו אתה מנצל בעניין הזה.

מיקי לוי: ואני קורא לחבר הכנסת באסל גטאס, דקה וחצי לפני שהוא עולה ביוון על סיפונה של אותה ספינה: הימלך בדעתך, חזור בך, כי זה רק יתסיס את האווירה, רק יפנה אצבע מאשימה אליכם.

מיקי לוי: בענייננו שלנו, בנושא מס הרכישה: אני וחברי, גם באופוזיציה וגם בקואליציה, ביקשנו להביא תוכנית הוליסטית, שלמה, בפני ועדת הכספים והכנסת, ולא פירורים.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, חברי ואני, גם בקואליציה וגם באופוזיציה, טענו שמבחינת השעה הדחוקה אנחנו קיבלנו החלטה להצביע עם הממשלה, ואולי לחסוך כמה דירות שכן אמורים משקיעים, כאלה או אחרים, לנצל את הפער בזמן, עד שהחוק ייכנס, ולמנוע את העניין הזה, ונענינו לבקשת הממשלה ולשר, לשר האוצר.

מיקי לוי: אני מברך את שר האוצר כחלון על אישור התוכניות להגדלת היצע הדיור והורדת המחירים, אבל אנחנו נעמוד על דעתנו ועל בקשתנו שבפעם הבאה תונח בפנינו תוכנית כוללת, ולא חלקי תוכניות.

מיקי לוי: ואת ההחלטה הזאת, שאני קורא עליה, חלקה, בעיתון, גיבשנו וקידמנו גם בממשלה הקודמת.

מיקי לוי: ויש כאלה שהם מספיק ישרים לבוא ולהגיד שמתוך חמישה נושאים, ארבעה נושאים הוגשו על-ידי הממשלה הקודמת, אך הורחבו, כמו אימוץ תוכנית הדיור הממשלתית במגזר הערבי, האצת השבת הקרקע החקלאית, שינוי ייעוד קרקע למדינה והנחה רטרואקטיבית במחירי קרקע ליזמים שיאכלסו דירות במהירות, וכמובן, גם הסכמי הגג שהגדילו את היצע הדיור.

מיקי לוי: כל זה, הממשלה הקודמת, כולל שיווק של קרוב ל-70,000 דירות, ואני מבין ששר האוצר הולך לקדם כ-95,000 דירות לשיווק.

מיקי לוי: זו הדרך, ואני מברך על כך.

מיקי לוי: התנופה הזאת בשוק הדיור להגדלת ההיצע והסרת הביורוקרטיה ולטיפול בנושא השכירות חייבת להימשך.

מיקי לוי: אנחנו – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מיקי לוי: – – גם בקואליציה, גם באופוזיציה, ניתן לזה – באופוזיציה ניתן לזה בהחלט רוח גבית.

מיקי לוי: גברתי, תני לי עוד דקה, אני ממש מבקש.

טלי פלוסקוב: קיבלת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ויחד עם זה ראוי כי הקריטריונים לקבלת סבסוד או הטבה מהמדינה ייועדו לציבור שעובד, משלם מסים ומשרת בצבא, ולא לקבוצות לחץ סקטוריאליות.

מיקי לוי: אין סיבה להעדיף נשואים על פני ממצי כושר ההשתכרות – ואמר את זה חבר הכנסת טרכטנברג, שזה אילוצים קואליציוניים כאלה או אחרים, אבל זו לא הבעיה האמיתית – או לוותר על הנושא של שירות בצבא.

מיקי לוי: ואני אומר לך, גברתי, שאנחנו נמשיך להילחם בכך ולהביא את דברנו.

מיקי לוי: אני חייב לומר שאני גם מתנגד להצעת החוק לפיצול דירות, ואני שמח שבינתיים היא ירדה מעל הפרק.

מיקי לוי: כי פיצול דירות יעשה בדיוק את הפעולה ההפוכה; מה שזה יעשה, זה יתפוס דירות של ארבעה חדרים, לא יאפשר למשפרי דיור לרכוש דירות של ארבעה חדרים מיד שנייה, ובמקום זה המשקיעים יתנפלו על הדירות, כי הרי, הנה, יש להם אפשרות לקבל – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מיקי לוי: – – שיפוי גדול יותר מהשכרה לשני דיירים במקום לדייר אחד.

מיקי לוי: שתהיה דרך צלחה לכולנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני.

טלי פלוסקוב: ארבע דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים – יש יותר משר אחד במליאה – חברי חברי הכנסת, הקשבתי לחלק מהדברים, במיוחד לידידי גפני, שעם הדברים "מתחייב אני" – חברי חבר הכנסת גפני, לא נוח לי לראות את הגב שלך; אתה עמדת כאן ונתת נאום קואליציוני: "מתחייב אני".

עיסאווי פריג': האוצר, אתה, וגם חבר הכנסת לוי גם חזר על זה, ביקשתם דברים, ומנכ"ל האוצר אמר לכם: מתחייב אני להביא לכם בתוך כמה שבועות.

עיסאווי פריג': וקניתם את הסחורה.

עיסאווי פריג': קניתם, כן.

עיסאווי פריג': אנחנו, תופסים אותנו ביד הכואבת, רוצים להיטיב.

עיסאווי פריג': יאללה, נמשיך.

עיסאווי פריג': הלאה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לזה מזווית אחרת: אם אתם שמים לב, מאז קמה הממשלה אנחנו התברכנו בהרבה עודפים.

עיסאווי פריג': קראנו, יש עודפים בהכנסות המדינה, שהצפי אמור – אמורים להגיע ל-10 מיליארד שקל.

עיסאווי פריג': אחד.

עיסאווי פריג': התברכנו בשבוע האחרון: האוצר החליט וגילה שיש לו עודף של מיליארד וחצי בקרן "קרנית", והחליט לחלק.

עיסאווי פריג': ועכשיו יש עוד חצי מיליארד שקל, אם לא יותר, בסוגיה של גביית מס יתר על דירה שנייה.

עיסאווי פריג': אז יש כסף.

עיסאווי פריג': המסקנה: לאוצר יש מיליארדים, רזרבות וגביית יתר שקיימת.

עיסאווי פריג': אני – – –

מיקי לוי: – – – בשנה הקודמת – – –

עיסאווי פריג': אז תסכם אותם – אז יש כסף.

מיקי לוי: – – –

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': מצד שני – מצד שני, הממשלה וראש הממשלה מאיימים על אזרחי מדינת ישראל להחשיך להם את מסך רשות השידור.

עיסאווי פריג': זה לא מתאים לי.

עיסאווי פריג': אין לי כסף.

עיסאווי פריג': אין לי כסף.

עיסאווי פריג': לפני הבחירות הבטחתי שאני מבטל את האגרה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לעמוד בהתחייבות שלי.

עיסאווי פריג': אין לי כסף לשלם באוצר, אני מחשיך את המסך.

עיסאווי פריג': הכול בשם הפוליטיקה – הכול בשם הפוליטיקה.

עיסאווי פריג': אני שואל: בכל הצעת החוק, שאנחנו לא נוכל להתנגד לה, אנחנו חייבים לתמוך, היא אמורה להיטיב, אבל ההתערבות – אני שואל את אנשי האוצר ואת כל קבינט הדיור – ההתערבות בשוק הדירות בצורה כזאת, האם תפתור את הבעיה?

עיסאווי פריג': אני אומר לכם שלא.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם שלא.

עיסאווי פריג': אותה ממשלה, אותן בעיות, וכל התערבות גסה והענשת משקיעים לא יביאו להוזלת מחירי הדיור.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה כלכלית, ניסיונית, שאתם מחטיאים את המטרה.

עיסאווי פריג': האוצר רץ אחרי זה כי ירוויח כמה מיליוני שקלים, אבל מה עם החבילה הכוללת?

עיסאווי פריג': אני חושב פעמיים.

עיסאווי פריג': האוצר, קל לו לקחת כסף, קשה לו להוציא, אם ברשות השידור, אם בהיצע הדיור, אם בכל תוכנית שמסוגלת לחזור לטובתו של האזרח.

עיסאווי פריג': השיטה הזאת, החשיבה הקפיטליסטית: קל לקחת – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – קשה להוציא.

עיסאווי פריג': בסך הכול, אני מתחייב.

עיסאווי פריג': אני מזהיר ואומר לכם: אנחנו נצביע בעד, אבל השיטה הזאת לא תעבוד.

עיסאווי פריג': השיטה הזאת לא תעבוד.

עיסאווי פריג': תודה לך.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני לסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: הנה, הנה הוא.

טלי פלוסקוב: חיפשתי אותו.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, אדוני שר האוצר, חברי הכנסת, אני משבח את העמדה האחראית של חברי האופוזיציה.

נחמן שי: כל הזמן אנחנו אחראיים.

משה גפני: לא, לא כל הזמן – עכשיו.

משה גפני: מה אתה יודע, כל פעם נדון לגופו.

משה גפני: זאת תוכנית שהיא מתוך המכלול, כפי שאמרתי קודם.

משה גפני: אנחנו כולנו מקווים ומייחלים שהתוכנית הזאת תתבצע, היא בדרך הנכונה.

משה גפני: אני מאוד מבקש שכולם, כל חברי הכנסת, יתמכו בהצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה, אני מבקשת מכולם – סגן שר האוצר, בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אכן זה צעד ראשון בתוכנית ארוכה וגדולה לטיפול בנושא המשבר בנדל"ן.

יצחק כהן: הצעד הזה זכה בקריאה ראשונה לתמיכה של כל חברי הבית מקיר לקיר, מלבד ארבעה חברים שנמנעו, וחבל, אבל לא התנגדו.

יצחק כהן: על כל פנים, בקרוב, בעזרת השם, נביא את הצעדים הנוספים לאישור ועדות הכנסת ולאישור המליאה.

יצחק כהן: אני כולי תקווה, בעזרת השם, שכולנו יחד, במאמצים משותפים, נחזק את ידיו של שר האוצר בתוכנית הנפלאה שלו, ואחת ולתמיד נפתור את בעיות הנדל"ן ואת בעיות המגורים שהן כל כך כל כך אקוטיות ובוערות, ויוכלו חסרי הדיור, יוכלו הזוגות הצעירים אכן להגיע למצב שבו יוכלו לרכוש דירה במחירים סבירים, וכך נוכל, בעזרת השם, להתקדם הלאה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהצעד הזה והצעדים הנוספים יזכו וזוכים לתמיכה מלאה, מקיר לקיר, של הבית הזה.

יצחק כהן: זה גם מגלה את האחריות שמגלים חברי הכנסת מכל חלקי הבית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: אני מבקש מכולם לתמוך בהצעות.

יולי יואל אדלשטיין: התחולה היא מעכשיו או – – –

יצחק כהן: התחולה היא מיידית, כן.

יולי יואל אדלשטיין: מיידית.

יצחק כהן: התחולה היא מיידית, כן, כדי למנוע מצבים – – –

מיקי רוזנטל: עוד יומיים.

מיקי רוזנטל: מהרישום – – –

יולי יואל אדלשטיין: מהפרסום ברשומות.

יולי יואל אדלשטיין: מהפרסום ברשומות, כן.

יצחק כהן: כן, כן.

יצחק כהן: כדי למנוע עיוותים וכשלי שוק שאנשים ירוצו – – –

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק מה שחשוב, ולכן שאלתי.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת מי שמעוניין להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 81 והוראת שעה).

יולי יואל אדלשטיין: לחוק לא הוגשו הסתייגויות, אלה היו בקשות דיבור בלבד, ולכן אנחנו נצביע בקריאה שנייה על כל הסעיפים גם יחד בהצבעה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 71 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התוצאות הן: בעד – 71, אין נמנעים, אין מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה ללא הסתייגויות כנוסח הוועדה.

יואל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עכשיו הצבעה בקריאה שלישית, חבר הכנסת חסון, אין צורך אמיתי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית מכיוון שלא התקבלו שום הסתייגויות לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 81 והוראת שעה), התשע"ה–2015, קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 73 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 81 והוראת שעה), התשע"ה–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 73, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות על-ידי מליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום הוא: שאילתה לשר המדע, הטכנולוגיה והחלל חבר הכנסת דני דנון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכבודו לעלות לדוכן, וחבר הכנסת מיקי לוי ייגש למיקרופון באולם ויקרא את השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: פרויקט להב"ה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, על הפרק תוכנית להב"ה לצמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית, שהיא מיזם ממשלתי באחריות משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.

מיקי לוי: מטרתה המוצהרת: לימוד טכנולוגיה בקהילה ללא תשלום.

מיקי לוי: ברצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: האם התוכנית תורחב לערים נוספות?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אם כן – לאילו ערים?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: בכמה מתוקצבת התוכנית כיום?

מיקי לוי: 4.

מיקי לוי: האם יש כוונה להגדיל או לצמצם את התקציבים לתוכנית זו?

מיקי לוי: אני יכול רק להדגיש שבממשלה הקודמת, בתפקידי הקודם, הוספנו כ-30% לתקציב התוכנית מתוך ידיעה ברורה כמה התוכנית הזאת חשובה וכמה היא באה לסייע בידי האוכלוסייה שאין לה גישה טכנולוגית להשיג קדמה וצעד אחד קדימה ברמה האישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפחות חבר הכנסת לוי ואנוכי מעוניינים לשמוע את תשובת השר, אני מקווה שאולי גם כמה אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, חברת הכנסת רחל עזריה תזמין את השרה לשבת לצדה ולא יפריעו לדובר; וגם חבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה יסביר את הכול לשר האוצר כשהם ישובים.

יולי יואל אדלשטיין: שר האוצר מבין יותר טוב כשהוא יושב.

יולי יואל אדלשטיין: וגם חברת הכנסת פלוסקוב, סגנית היושב-ראש – תשבו.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר אסיים במקומך את הישיבה, את תשבי עם השר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר ישיב.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיקי לוי, בקדנציה הקודמת כיהנת כסגן שר האוצר, ופרויקט להב"ה, שהוא פרויקט חשוב, היה תחת חסות משרד האוצר.

דני דנון: פרויקט להב"ה פרוס ב-30 ערים ומהווה מרכזים שאליהם באים בני-נוער, מבוגרים, והם משתתפים בתוכניות חשובות שמחברות אותם לעולם הטכנולוגי, לעולם המחשבים.

דני דנון: משרד המדע והטכנולוגיה קיבל אחריות על הפרויקט הזה ב-17 בנובמבר 2014.

דני דנון: אנחנו מברכים על כך שקיבלנו את האחריות.

דני דנון: לשאלתך, הפרויקט מתוקצב היום לפי הסכם שנחתם בין משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל לבין משרד האוצר ב-30 מיליון ש"ח.

דני דנון: יש אפשרות להגדיל אותו עד 33 מיליון ש"ח בשנה הבאה.

דני דנון: כרגע אנחנו נמצאים במשא-ומתן עם אנשי משרד האוצר.

דני דנון: הנחיתי את אנשי המשרד לבדוק אפשרות להרחיב את פרויקט להב"ה תוך מתן דגש על פעילות בקרב יוצאי אתיופיה ובמקומות שבהם אפשר לעשות יותר.

דני דנון: מובן שזה כפוף לתקציב.

דני דנון: אני לא רוצה להתחייב פה, כי עדיין לא סגרנו את תקציב 2015–2016, אבל אני כן יכול לומר שאני מעריך שב-2016 ייפתחו עוד מרכזי להב"ה ברחבי הארץ.

דני דנון: אנחנו במשרד גם מתכוונים לבחון איך אנחנו מעצימים את הפעילות של המרכזים האלו, מחדשים את התכנים, ואני מאמין שנוכל לראות עוד מרכזים פתוחים ברחבי הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת לוי – בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני השר, אני אמנע משאלה.

מיקי לוי: אני רוצה לברך אותך על זה שלקחת על עצמך את התוכנית הכל-כך חשובה הזו לצמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית, ומבקש ממך – מכיוון שאני טיפלתי בזה באופן אישי בקדנציה הקודמת ואף ביקרתי בכמה וכמה מרכזים – אני אודה לך אם תפעיל את עוצמתך, את קשריך, את כל מה שאפשר כדי שיוסיפו לך.

מיקי לוי: זה לא הרבה כסף, עוד כמה מיליונים וזה נותן תרומה בלתי רגילה לאותן אוכלוסיות מוחלשות שזקוקות לזה.

מיקי לוי: אני מבקש לברך אותך ולאחל לך דרך צלחה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: נשמח לקבל כל סיוע לקראת דיוני התקציב, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר דנון על התשובה ולחבר הכנסת מיקי לוי על השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ו' בתמוז התשע"ה, 23 ביוני 2015, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.