ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 24, 2015-06-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום רביעי, ל' בסיוון תשע"ה, 17 ביוני 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל מהודעה מטעם ועדת הכנסת שימסור חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הוועדה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות הבאות לדיון בהצעות החוק כדלקמן לשם הכנתן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: ועדת הכספים תדון בהצעת חוק מיסוי מקרקעין (תיקון מס' 81 והוראת שעה), התשע"ה–2015, מ/919; ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 7) (הארכת תוקף של הוראת שעה לעניין חקירת חשוד בעבירת ביטחון), התשע"ה–2015, מ/918.

): עכשיו הודעה שצריכה הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום ט"ז בסיוון התשע"ה, 3 ביוני 2015, להעביר לדיון בוועדת הכספים את ההצעה לסדר-היום בנושא: התפטרות הממונה על ההגבלים העסקיים.

): יושב-ראש ועדת הכלכלה ביקש להעביר את ההצעה לדיון בוועדת הכלכלה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת, בהתאם לסעיף 57 לתקנון, לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה לסדר-היום האמורה מוועדת הכספים לדיון בוועדת הכלכלה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זאת.

): דרך אגב, ההמלצה מוסכמת על שני יושבי-ראש הוועדות.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע על הודעתו השנייה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, מוסכם על שני ראשי הוועדות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 7 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הנושא:

יולי יואל אדלשטיין: התפטרות הממונה על ההגבלים העסקיים מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי המליאה אישרה את הודעת ועדת הכנסת.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, אפשר להוסיף אותנו להודעה?

יולי יואל אדלשטיין: לפרוטוקול אני מודיע שגם חברי הכנסת עטר וילין ביקשו לתמוך בהודעת ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין לעלות כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 30 מאת חבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלח ייגש למיקרופון ויקרא את נוסח השאילתה שהנושא שלה הוא: דוח ועדת לוקר.

עפר שלח: הוועדה לבחינת תקציב הביטחון בראשות אלוף במיל' יוחנן לוקר מונתה בדיוני התקציב של השנים 13'–14', זאת אומרת, לפני יותר משנתיים.

עפר שלח: על-פי כל מה שהתפרסם, הדוח שלה כבר היה מוכן, היא למעשה סיימה את עבודתה כבר בסוף שנת 2014, ונקבע באופן סביר לחלוטין בין יושב-ראש הוועדה לבין ראש הממשלה שהגשת ההמלצות תידחה עד אחרי הבחירות.

עפר שלח: יש ממשלה כבר למעלה מחודש, והדוח עדיין איננו מונח לפנינו.

עפר שלח: ממקורותי – ונדמה לי שהשר לוין יודע שיש לי מקורות – –

יולי יואל אדלשטיין: לקרוא, לקרוא, אדוני.

עפר שלח: – – הגשת הדוח מתעכבת בין השאר מתוך ניסיון להשפיע על תוכנו של הדוח על-ידי כל מיני גורמים, בין השאר בסוגיית מודל הפנסיה של צה"ל, אבל גם בתחומים אחרים.

עפר שלח: כידוע, גם הגשת הדוח לא תהיה סוף פסוק, ויהיו אחר כך ויכוחים – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח, בנושא של שאילתות דחופות יש תקנון מאוד ברור: צריך לקרוא את נוסח השאילתה ולא לנאום.

יולי יואל אדלשטיין: זאת השאילתה שהוגשה.

יולי יואל אדלשטיין: היא כולה שני משפטים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא.

עפר שלח: אם כך, אני שואל: האם הגשת הדוח מתעכבת בשל לחצים לשינויו?

עפר שלח: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: מכובדי חבר הכנסת שלח, תרשה לי להצטרף לשאלה.

יריב לוין: כן, אני אומר לכם את האמת, אני קיבלתי את השאילתה והתבקשתי לענות עליה.

יריב לוין: קיבלתי חמש דקות לפני כניסתי לכאן איזה שרבוט שאמור להיות תשובה על השאילתה הזאת, וגם אני לא יודע לענות.

יריב לוין: אני אומר את הדברים בצורה הכי ברורה.

יריב לוין: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהממשלה צריכה לכבד את הכנסת וצריכה לתת תשובה רצינית ועניינית על שאלה בסוגיה שבעיני היא חשובה מאוד, ואנחנו מהעבודה המשותפת שלנו בוועדת חוץ וביטחון מכירים אותה.

יריב לוין: לכן, אדוני, בצעד שהוא חריג – אבל אני מצטער לעשות אותו, ואני מקווה שבעקבותיו לא יישנו מקרים מהסוג הזה – ומאחר שאני לא מוכן שיהיה מצב ששאילתה בנושא כל כך חשוב לא תקבל תשובה רצינית כפי שמתחייב, אני הייתי מציע – וזה, כמובן, תלוי בהסכמתך, חבר הכנסת שלח, ובאישורך, אדוני היושב-ראש – שאנחנו ניתן לממשלה שבוע נוסף למקצה שיפורים, כדי שתוכן תשובה מקיפה וראויה בנושא כל כך מרכזי.

יריב לוין: אני מקווה שאז נשכיל שנינו ונדע היכן הדברים עומדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קודם כול מודה לשר המקשר.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, מקרה חריג, אבל משתלב יפה בכל הצעדים שאנחנו נוקטים לגבי התשובות של הממשלה על שאילתות והצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלח, לידיעתך, אני כרגע מבקש, גם לפרוטוקול, ממזכירות הכנסת להודיע למזכירות הממשלה שאנחנו לא יכולים לקבל תשובה בנוסח זה, ולכן אנחנו מבקשים בתוך שבוע ימים להעביר תשובה רצינית ומנומקת גם לשואל, חבר הכנסת עפר שלח, גם ודאי ליידע את השר המקשר, וגם אנחנו נפיץ את התשובה הרצינית, בתקווה שהיא תתקבל בקרב כל חברי הכנסת, ברשותכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת, אני מבקש לפנות דחוף למזכירות הממשלה ולהודיע שנוסח כזה של תשובה שאפילו השר מתבייש בו ומסתייג ממנו לא יכול להתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, שהוא גם סגן שר החינוך, יעלה לדוכן כדי להשיב על שאילתה של חבר הכנסת איציק שמולי שמספרה 33 בנושא: שטחי מסחר במקום כיתות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, אתה מתבקש לקרוא את נוסח השאילתה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: תחקיר "מבט" – המצוין, יש לומר – מ-10 ביוני 2015 חשף שבבניין בית-ספר בביתר-עילית פועלים שטחי מסחר.

איציק שמולי: תלמידי חינוך מיוחד שם לומדים בקרוונים ללא חשמל ותלמידות עובדות למימון נסיעות לבית-ספר בירושלים, בית-ספר חלופי.

איציק שמולי: רצוני לשאול: 1.

איציק שמולי: האומנם?

איציק שמולי: 2.

איציק שמולי: מדוע לא התערב המשרד?

איציק שמולי: 3.

איציק שמולי: מה יהא על התלמידים?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר החינוך חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: מכובדי חבר הכנסת שמולי, עוד טרם שודרה הכתבה ערך אגף האכיפה במינהל רישוי, אכיפה ובקרה במשרד החינוך בדיקה בנושא של שימוש לא ראוי במבנים בביתר-עילית שבנייתם תוקצבה על-ידי המשרד.

מאיר פרוש: כאשר הדבר התברר באגף, הממצאים האלה הועברו לגורמים הרלוונטיים, והעניין נמצא בטיפול בימים אלה גם מול הרשות המקומית; כל זאת כדי להבטיח בהקדם האפשרי את שימושה של הרשות במבנים בהתאם לייעוד שנקבע עבורם על-ידי המשרד במועד אישור התקציב לבנייתם.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת שמולי?

מאיר כהן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת מאיר כהן ויפעת שאשא ביטון.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אני רוצה לברך אותך, אתה הותרת אותי חסר מילים.

איציק שמולי: הסוגיה פה היא כל כך כבדה.

איציק שמולי: העליתי שלוש סוגיות חשובות ומדאיגות מאוד שעלו בכתבה: 1.

איציק שמולי: הפיכה של בתי-ספר לחנויות.

איציק שמולי: במקרה הזה, חברי חברי הכנסת, בתוך בית-הספר יש אולם אירועים.

איציק שמולי: זה – 1.

איציק שמולי: אני אבקש לשמוע ממך, אדוני סגן השר, שאני מאוד מעריך, איפה היה הפיקוח של משרד החינוך?

איציק שמולי: והאם אתם יודעים כמה עוד בתי-ספר כאלו יש בהם אולמות חתונות, חנויות צילום, חנויות חרסינה.

איציק שמולי: אני לא יודע.

איציק שמולי: הדמיון פרוע.

איציק שמולי: 2.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, בכל הכבוד, ואני אומר לך את זה גם כמורה לחינוך מיוחד, לא התייחסת אפילו לא במילה לילדי החינוך המיוחד.

איציק שמולי: אני לא יודע איפה להתחיל להסביר לך את המשמעות של ילד בחינוך מיוחד, שעכשיו, מכיוון שהוא לומד בקרוון מעופש שניתקו בו את החשמל, מפסיקים לו את הרצף הטיפולי של הטיפולים הפארה-רפואיים.

איציק שמולי: זו סכנה ממשית.

איציק שמולי: בוודאי ובוודאי לעתיד של הילדים.

איציק שמולי: והדבר השלישי, אדוני סגן השר, הייתה בכתבה הזאת לפחות ילדה אחת שהעידה.

איציק שמולי: תבינו, חברי חברי הכנסת, יש בבית-הספר הזה שני מעמדות של ילדי חינוך מיוחד: אלו שכאילו שפר עליהם גורלם, שלומדים בקרוונים בלי החשמל במקום בבית-הספר שבו יש עסקים; ואלה, ברובד היותר נמוך, שנשלחים ללמוד בירושלים.

איציק שמולי: אבל מה?

איציק שמולי: מכיוון שהם לא מתוקצבים כראוי בהסעות, הם אחת לכמה ימים יוצאים לעבוד.

איציק שמולי: ילדי חינוך מיוחד.

איציק שמולי: אני חושב, אדוני סגן השר, שאנחנו ראויים לקבל תשובה על שלוש הסוגיות האלו: גם על המסחר בבתי-הספר, גם על חוסר החשמל בקרוונים, התת-תנאים בעיר עצמה, וגם על חוסר התקצוב של העירייה את התלמידים שנוסעים לירושלים ללמוד בחינוך המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, שאלה לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר החינוך, בהמשך להסברו המפוקפק של שר החינוך, אני מבקש את הבהרתך: מדוע חיזוק פדגוגי בדמות הוספת סייעת שנייה נעשה על חשבון ביטול הרחבת קייטנות החופש הגדול, המהווה כלי מרכזי במאבקם של ההורים ביוקר המחיה בזמן קריטי בעבורם בחופשת הקיץ?

מאיר כהן: הקייטנות היו אמורות להתרחב בעוד שבועיים לכיתות ג'-ד', אולם התבשרנו כי הרחבה זו בוטלה.

מאיר כהן: עשרות-אלפי הורים בישראל, אדוני סגן השר, המתינו בציפייה רבה למימוש הבשורה.

מאיר כהן: דווקא 50 מיליון שקלים מצא ראש הממשלה עבור קייטנות החופש בעבור בתי-הספר לחרדים.

מאיר כהן: כמובן, הכול כפוף להסכם הקואליציוני.

מאיר כהן: למה זה קורה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע את התשובה מפי סגן שר החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר החינוך, רציתי לשאול: האם ננקטו צעדים או ננקטים צעדים נגד הרשות בביתר-עילית לנוכח ההתנהלות שלה אל מול אותו בית-ספר?

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן שר החינוך, בבקשה.

מאיר פרוש: כן, אדוני היושב-ראש, אני מודה לחברים על השאלות הנוספות, כך שנוכל להרחיב טיפה יותר מעבר למה שמסרתי כתשובה רשמית של המשרד.

מאיר פרוש: חבר הכנסת שמולי שאל ואמר:

מאיר פרוש: הצגתי שאלה כבדה – הפיכת בית-ספר לשטחי מסחר, אולמות חתונה, ובהמשך הוא גם התייחס לעניין של ילדי החינוך המיוחד, שנמצאים בקרוונים, בחדר מעופש.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כאן, אני לא רוצה להיכנס לפרטים מה קרה בביתר, מה היה שם, האם זה נכון, איזה מהדברים שפורסמו בכתבה בערוץ 2 הם נכונים, איזה – –

איציק שמולי: ערוץ 1.

איציק שמולי: ערוץ 1.

מאיר פרוש: ערוץ 1.

מאיר פרוש: – – איזה מהם נכונים, איזה מהם לא נכונים.

מאיר פרוש: אני לא חושב שזה המקום לדבר על הדברים אם הם נכונים או לא נכונים.

איציק שמולי: אדוני, אבל – –

מאיר פרוש: אני – – –

איציק שמולי: – – עם כל הכבוד – – –

מאיר פרוש: תן לי, תן לי.

איציק שמולי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, חבר הכנסת שמולי, לא הגבלתי אותך בזמנך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלת בפרוטרוט.

יולי יואל אדלשטיין: תן לסגן שר החינוך לענות.

מאיר פרוש: אני אחזור.

מאיר פרוש: אני עניתי תשובה פורמלית.

מאיר פרוש: עוד בטרם שודרה הכתבה, אני אומר לך, מנהל אגף האכיפה, באופן פיזי לפני הכתבה, לפני שבועיים או שלושה שבועות כאשר הגיעה התלונה, מנהל אגף אכיפה הלך וביקר בביתר-עילית, אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש – ואני לא אמור לענות אם כן נכון, לא נכון.

מאיר פרוש: יש משרד, הוא אמור לטפל בדבר הזה.

מאיר פרוש: הדבר הזה בבדיקה של המשרד, והמשרד, אחרי שביררו את העניין הזה, זה הועבר לגורמים הרלוונטיים וזה נמצא בטיפול בימים האלה.

מאיר פרוש: והמשרד לא חשוד חלילה, לא חשוד חלילה שהוא יסכים שיעשו דברים שאסור לעשות אותם בכל מבנה שהוא, באף עיר, וגם לא בביתר-עילית.

איציק שמולי: אדוני – – –

מאיר פרוש: אז שתהיה רגוע.

איציק שמולי: אני לא חושד בך – – –

מאיר פרוש: לא בי.

מאיר פרוש: במשרד אל תחשוד.

מאיר פרוש: לא, במשרד – – –

איציק שמולי: – – – בכל הכבוד – –

מאיר פרוש: אני – – –

איציק שמולי: – – להגיד לי שמועבר לבדיקות – – – לא בשביל זה יש שאילתה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לומר לך שאני שמח מאוד על כך שאתה מעלה את השאלה של החינוך המיוחד ומצאנו את המקרה בביתר-עילית.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך שאני, לפני שנתמניתי לסגן שר החינוך – זה היה בחודש מאי, כאשר דיברו בי נכבדות שאני הולך להיות סגן – כחבר כנסת, פניתי למשרד החינוך וביקשתי עזרה עבור ילד בחינוך המיוחד.

מאיר פרוש: המשרד כתב לי: ברצוני להבהיר כי תלמידים במוסדות פטור אינם זכאים לתמיכה מתוקף חוק חינוך מיוחד.

מאיר פרוש: אם אני, מאיר פרוש, למדתי בתור ילד במוסד פטור, או אם, נניח, יש לי ילד בחינוך מיוחד במוסד פטור; חרדים במוסד פטור לא זכאים לחינוך מיוחד.

מאיר פרוש: כך שהזעקה, אם מישהו זועק אותה, הוא צריך לזעוק אותה במקום אחר ולהצטרף אלינו.

מאיר פרוש: כי יהדות התורה ביקשה בהסכם הקואליציוני לתקן את חוק חינוך מיוחד, שהוא יחול על כולם.

איציק שמולי: אדוני, לי לא אכפת אם לילד בחינוך המיוחד – –

מאיר פרוש: אני יודע שלך לא אכפת.

איציק שמולי: – – יש כיפה על הראש – – –

מאיר פרוש: אני רק מסביר לך שהמשרד – – –

איציק שמולי: – – –

מאיר פרוש: – – – המשרד גם, המשרד גם עונה באופן רשמי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי.

מאיר פרוש: המשרד עונה באופן רשמי שאין לו תקצוב לחינוך מיוחד במוסדות פטור.

מאיר פרוש: אין לו.

מאיר פרוש: הם שונים.

מאיר פרוש: ילדי החינוך המיוחד החרדי שונים.

מאיר פרוש: ולכן הדבר הזה מטופל.

מאיר פרוש: ואני אמשיך, ואני אענה הלאה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת מאיר כהן שואל: מדוע היה חשוב יותר להוסיף סייעות על חשבון הקייטנות?

מאיר פרוש: א.

מאיר פרוש: יש כאלה שאומרים שהקייטנות זה דבר חשוב, יש כאלה שיגידו שהסייעות זה יותר חשוב.

מאיר פרוש: מותר לכל אחד לחשוב.

מאיר פרוש: ושר החינוך החליט כפי שהוא החליט.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לומר לך, שאם כל כך חשובות בעיניך הקייטנות, מדוע לפני שנה, כאשר עשו קייטנות לממלכתי ולממלכתי-דתי, למוכר שאינו רשמי לא עשו קייטנות – בשנה שעברה?

מאיר פרוש: והיית שר בממשלה.

מאיר פרוש: ואם לרגע אתה אומר לי שמצאו 50 מיליון שקל לחרדים, אתה טועה.

מאיר פרוש: המוכר שאינו רשמי הוא גם לבתי-הספר הכנסייתיים הנוצריים.

מאיר פרוש: אתה יודע שיש עשרות – –

מאיר כהן: – – –

מאיר פרוש: – – אלפי תלמידים במוכר שאינו רשמי – –

מאיר כהן: – – –

מאיר פרוש: – – שהם לא חרדים?

מאיר פרוש: גם הם ייהנו מאותן קייטנות – –

מאיר כהן: – – –

מאיר פרוש: – – שאתה דיברת כאילו החרדים קיבלו אותן.

מאיר כהן: – – – יותר.

מאיר כהן: אנחנו כולנו יודעים שהם – – – יותר.

מאיר כהן: אבל אנא תענה – – –

מאיר פרוש: לא מצאו יותר.

מאיר כהן: אנא תענה לי – – –

מאיר פרוש: הכסף הזה מיועד לחרדים וגם לכאלה שלא חרדים.

מאיר כהן: לא היה אפשר שזה ייהנה וזה לא יחסר?

מאיר כהן: למה על חשבון – – –

מאיר פרוש: אתה גם היית שר בממשלה ואישרת תקציבים, ואתה יודע שיש סכום מסוים שמיועד למשרד החינוך.

מאיר פרוש: ומשרד החינוך – השר החליט שנושא הסייעות יותר חשוב.

מאיר פרוש: ראיתי גם שעוד מפלגות השתמשו בנושא הזה בבחירות האחרונות, לפני חודשיים-שלושה, כאשר הם דיברו על הסייעת – זה יהיה הדבר הכי חשוב.

מאיר פרוש: השר החליט לעשות, לקחת כסף עבור סייעות, וזה לא קשור, לא קשור למפעל הקייטנות.

חיים ילין: – – – סגן השר, בעצם – – – המטפלת.

מאיר פרוש: לחברת הכנסת שאשא ביטון אני רוצה רק לומר ככה: את שאלת אותי – – –

מאיר כהן: רק, רק מי שהולך – –

חיים ילין: זה מה שיקרה?

מאיר כהן: – – לקייטנה החרדית יקבל השנה סבסוד.

מאיר כהן: מי שלא הולך – – –

מאיר פרוש: אני אומר לך שזה לא נכון.

מאיר פרוש: בדיוק – – –

מאיר כהן: למה זה לא נכון?

חיים ילין: אבל אתה אמרת את זה.

מאיר פרוש: בדיוק – בשנה שעברה היה רק לממלכתי ולממלכתי-דתי.

מאיר פרוש: ולמוכר שאינו רשמי, שהוא לא דווקא החרדים, גם חילונים וגם ערבים – – –

קריאה: – – –

מאיר פרוש: נכון, אז עכשיו, כאשר נתנו 50 מיליון שקל, זה לכל המוכר שאינו רשמי: גם נוצרים וגם דרוזים, אם יש להם, וגם ערבים וגם בדואים וגם חרדים.

מאיר פרוש: וזה לא על חשבון כסף שבשביל זה הם עשו – בשביל הסייעות.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לענות לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון: שאלת אותי האם ננקטו צעדים נגד הרשות.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך – בצער, כן?

מאיר פרוש: – ננקטו צעדים, אבל אני מספר לך שלא היה שום הליך של שימוע כנגד ראש העיר ביתר.

מאיר פרוש: לא היה לו שום הליך שימוע.

מאיר פרוש: עצרו את התקציבים לביתר-עילית, כן, אבל לא היה שום שימוע.

מאיר פרוש: ועל זה, כאשר שואל אותי חבר הכנסת שמולי איך יכול להיות, ויש אולמות ויש ילדים, אני לא יודע את התשובה.

מאיר פרוש: יכול להיות שהוא צודק.

מאיר פרוש: יכול להיות שהכתבה בערוץ 1 היא רק אמת ואין שם שום דבר שהוא לא נכון.

מאיר פרוש: אבל לא נערך שימוע, כך שאני לא יודע לומר לך מה הן התשובות האמיתיות.

מאיר פרוש: כי ראש העיר עדיין לא נקרא למשרד החינוך.

מאיר פרוש: עוד לא קראו לו.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש על תשובותיו על כל השאלות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון עולה לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 31 מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שהיא ניגשת למיקרופון באולם על מנת לשאול את סגן השר בנושא: פגיעה בזכויות נכי צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמובן, כאמור, השאילתה מופנית לשר הביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: מן הסתם, סגן שר הביטחון רשאי להשיב בשמו.

אורלי לוי אבקסיס: בשנת 2014, כחלק מתיקון האפליה בין נכי הביטוח הלאומי לנכי צה"ל, אישרה ועדת הכספים הנחות בתשלומים על מים וחשמל לנכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: בפועל, נכון ליום זה, יש המון נכי צה"ל שטרם קיבלו את ההנחה.

אורלי לוי אבקסיס: ברצוני לשאול: כיצד בכוונתך לפעול בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, בנושא המים – אני שמח להודיע שמחודש דצמבר 2014 מעביר משרד הביטחון מדי חודש בחודשו דוח לרשות המים ובו פירוט כל הזכאים לקבלת הנחה בחשבון המים.

אלי בן-דהן: רשות המים מעבירה בהתאם את הרשימות לתאגידי המים ברחבי הארץ, לצורך ביצוע הנחה בפועל.

אלי בן-דהן: מבדיקה שבוצעה על-ידי אגף השיקום במשרד הביטחון – זכאי האגף אכן החלו לקבל הנחה בחשבונות המים.

אלי בן-דהן: אגב, ההנחה הראשונה כללה גם הנחה רטרואקטיבית לכל שנת 2014, ובכך יש משום בשורה טובה לנכי צה"ל.

אלי בן-דהן: עם זאת, התברר לאגף השיקום כי כמה זכאים לא קיבלו את ההנחה אף שפרטיהם הועברו ממשרד הביטחון לרשות המים, עקב תקלה בתאגיד המים.

אלי בן-דהן: התקלה הזאת מטופלת על-ידי אגף השיקום מול תאגידי המים, ואגף השיקום יעקוב אחר תיקון תקלה זו.

אלי בן-דהן: בנושא הנחה בחשבון החשמל – ועדת הכספים, בראשות חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, התכנסה לדיון ואף אישרה עקרונית מתן הנחה בחשבון החשמל לזכאי אגף השיקום שיעמוד בקריטריונים שיוסכמו בין אגף השיקום לבין ארגון נכי צה"ל.

אלי בן-דהן: באותה ישיבה ביקשו נציגי האוצר ומשרד התשתיות פרק זמן נוסף כדי לעיין בנושא לפני קבלת החלטה סופית.

אלי בן-דהן: לפי בדיקת אגף השיקום, טרם הותקנו התקנות בנושא החשמל על-ידי משרד האנרגיה.

אלי בן-דהן: אני מקווה ששר האנרגיה יזרז את התקנת התקנות הללו.

אלי בן-דהן: אגף השיקום ימשיך לעקוב אחרי התקנתן, כדי שהתקנות הללו יאפשרו לאגף השיקום להעביר את רשימות הזכאים לפי אמות המידה שייקבעו לקבלת ההנחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וגם לחבר הכנסת חיים ילין, וגם לחבר הכנסת עפר שלח.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפתוח ולומר: תודה רבה לך, אדוני סגן השר, על ההתייחסות, אבל אנחנו צריכים לזכור – נכי צה"ל, אין להם אבא ואימא אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הביטחון הוא האבא והאימא שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא חשבו כשהם הלכו לסכן את נפשם, את גופם, שהם יצטרכו אחר כך לעמוד כמו קבצנים בפתח של משרדים שונים, ולנסות לבקש: בבקשה שימו את מה שאתם מחויבים על-פי חוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה תפקידו של משרד הביטחון, לתכלל בין המשרדים, לרוץ בין המשרדים, לדאוג שהמשרדים השונים עושים את מה שהוטל עליהם כחובה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו: על-פי חוק החשמל משנת 2007, ניתן לתת הנחות לצרכנים מעוטי יכולת או בעלי מוגבלויות בשיעור של 1.5% מסך המחזור החודשי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שעשר קבוצות שונות נכנסו עד לפני כשנה, כשניסן סלומינסקי היה יושב-ראש ועדת הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: קבוצה אחת הוחרגה, והיא הקבוצה הכי משמעותית אולי, כי היא קיבלה תעדוף על-פי חוק, ונקבע על-פי חוק שהם צריכים להיות קבוצה מועדפת.

אורלי לוי אבקסיס: לשנים האלה בעצם, את אותה קבוצה שנקבע על-פי חוק שהיא מועדפת החריגו, ולא נתנו להם את ההטבות.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר הייתה החלטה כן לתת להם את ההטבות – שוב הפעם, מעל 30% נכות בקריטריונים מסוימים וכדומה – הדברים לא הגיעו לידי מיצוי.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק זה, הם לא הגיעו לידי הלכה למעשה.

אורלי לוי אבקסיס: האם גם פה ההחלטה תהיה רטרואקטיבית משנת 2014 או שעוד הפעם ירצו לדעת – העבירו או לא העבירו, או תזרקו אותם עכשיו ממשרד האנרגיה למשרד המשפטים שצריך לאשר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להיות בעלי-הבית, אתם האבא והאימא של נכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, סגן שר הביטחון, אני רוצה להמשיך את הקו של חברת הכנסת אורלי – יש רק כתובת אחת וזה משרד הביטחון.

חיים ילין: אי-אפשר למרוח את כולם.

חיים ילין: אני רוצה עכשיו לפתוח את המניפה טיפה: כיתות הכוננות בעוטף-עזה מגויסות למילואים.

חיים ילין: הם חיילים לכל דבר, חלקם נהרגו, חלקם נפצעו.

חיים ילין: אבל הוויה-דולורוזה שצריכות לעבור המשפחות מול משרד הביטחון כדי לקבל את ההכרה בנכות, כדי שיכירו אותן כחלק ממשרד הביטחון הוא בלתי נסבל.

חיים ילין: סגן שר הביטחון, אני אומר לך את זה ברמה האנושית – –

אלי בן-דהן: מה זה קשור לשאילתה?

חיים ילין: זה חלק מהשאילתה, אני פותח את המניפה, מה לעשות.

חיים ילין: זה משרד הביטחון שצריך להכיר גם בנכי צה"ל שהם אנשים שגויסו מתוך כיתות הכוננות במצב של חירום.

חיים ילין: צוותי הצח"י – צוות חירום יישובי – שלא גויסו, ואנחנו נראה ב-9 ביולי, בטקס לשנה ל"צוק איתן", משפחה אחת שמגיעה ומשפחה אחת שלא מגיעה כי מפלים.

חיים ילין: אז אני מבקש ממך: יש כתובת אחת, אל תאשים אף אחד.

חיים ילין: קחו מנהיגות במשרד הביטחון, תכירו במי שצריך להכיר כדין, את מי שגייסתם ואת מי שנתנו גם את גופם וגם את החיים למען המדינה.

חיים ילין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – תשובת סגן שר הביטחון.

עפר שלח: אדוני סגן שר הביטחון, צריך להרחיב את היריעה, אבל גם אפרופו העניין הזה – תראה, הרי מה שהעלתה חברת הכנסת לוי אבקסיס זה חלק מתופעה יותר רחבה, והיא קריסה בפועל של אגף השיקום כתוצאה מזה שהוא נסתם, בין השאר כיוון שמוכרים כנכי צה"ל אנשים שהם לא באמות המידה שאתה, אני, ואני מניח שכל חברי הכנסת תופסים כראויות לנכי צה"ל.

עפר שלח: השבוע עלתה לוועדת השרים הצעת החוק שלי, של יישום מסקנות ועדת גורן.

עפר שלח: ההצעה הזאת היא הצעה שניסחתי יחד עם משרד הביטחון בכנסת הקודמת, קודמה על-ידי משרד הביטחון, וראה זה פלא – כשהיא עולה עכשיו, אומרים שתהיה הצעה ממשלתית, ואני לא רואה אותה בעין.

עפר שלח: לכן אני רוצה לשאול: האם ומתי מתכוונים סוף-סוף להעלות את ההצעה, ליישם את מסקנות ועדת גורן שמתעכבות מדצמבר 2010, כבר כמעט יותר מארבע וחצי שנים, ולהציל את אגף השיקום ואת נכי צה"ל.

עפר שלח: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: דיברו חיים ילין ועפר שלח.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, לגבי דבריה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אגף השיקום אכן אחראי לכל נושא השיקום של נכי צה"ל.

אלי בן-דהן: הוא לא מתחמק, אבל כדי שהוא יוכל לפעול הוא ממתין לתקנות של משרד האנרגיה – –

טלי פלוסקוב: – – –

אלי בן-דהן: – – אנחנו לוחצים עליהם.

אלי בן-דהן: אני רק מזכיר לך שמדינת ישראל בחצי השנה האחרונה לא פעלה.

אלי בן-דהן: לא היה אפשר להתקין תקנות בחצי השנה האחרונה כי לא הייתה ממשלה, ומשרדי הממשלה היו משותקים.

אלי בן-דהן: אני סמוך ובטוח שחברי שר האנרגיה יזרז את התקנת התקנות, ומייד כשיותקנו התקנות אגף השיקום יפעל כדי לבדוק על-פי אמות המידה – –

קריאה: – – –

אלי בן-דהן: מייד, אני אשלים.

אלי בן-דהן: – – כדי להכניס את כל נכי צה"ל למסגרת התקנות.

אלי בן-דהן: זה יהיה רטרואקטיבית, כמו שעשינו באגף המים, שזה היה רטרואקטיבית מתחילת 2014.

אלי בן-דהן: אני מניח שאותו דבר ייעשה גם כאן, זה יהיה רטרואקטיבית מתחילת 2014.

אלי בן-דהן: לגבי צוותי הכוננות – חבר הכנסת ילין, אני לא מכיר את הסוגיה.

אלי בן-דהן: אני אשמח אם תרצה לדבר אתי ואני אשמח לעזור.

אלי בן-דהן: לגבי אגף השיקום – גם פה, אני מודה, אינני יודע למה משרד הביטחון התנגד להצעת החוק שלך, חבר הכנסת שלח.

אלי בן-דהן: לא מכיר את העניין – – –

עפר שלח: אני יודע, והתשובה – – –

אלי בן-דהן: יכול להיות.

אלי בן-דהן: בניגוד לך, אני לא מתבייש לומר שאני לא יודע הכול.

אלי בן-דהן: יש דברים שאני לא יודע, ובעניין הזה אני לא יודע.

אלי בן-דהן: אני אלמד את הנושא – – –

עפר שלח: השר שטייניץ יודע מצוין.

אלי בן-דהן: בסדר, שאלת אותי, אני עומד כאן.

אלי בן-דהן: לו היית שואל אותי מראש, הייתי בודק את העניין.

אלי בן-דהן: אינני יודע, אני אבדוק את העניין, ואם תהיה לי תשובה מעניינת אני גם אשיב לך.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני סגן השר.

יחיאל חיליק בר: אני מודיע שמאחר ששר התחבורה כרגע לא נמצא במליאה, אנחנו לא ניגש לשאילתות הבאות אלא נשלב אותן במהלך סדר-היום בהמשך היום, ואנחנו עוברים עכשיו לחקיקה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/345/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לחקיקה.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק פ/345, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מקלב, פה?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מקלב, בבקשה, הנמקה מהצד.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, אני שמח שנפלה בחלקי הזכות לפתוח בחקיקה הפרטית, בחוק הראשון שמגיע לכנסת העשרים.

אורי מקלב: לא סתם, זה לא סמלי, שכן הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מאוד מאוד חברתית במהותה.

אורי מקלב: היא הגנת הצרכן, ואולי התחילה את התהליך הזה – ההצעה הונחה כבר על-ידי חבר הכנסת בועז טופורובסקי בכנסת התשע-עשרה, אבל הפעם ועדת השרים אישרה את זה, בכנסת העשרים, עם עוד חברים, שגם כן – – –

קריאה: – – –

אורי מקלב: אני מניח שיש מי שיענה, אבל מה אכפת לי שלא יענו, העיקר שאנחנו נצביע בעד הצעת החוק הזו, שבאה להגיד שספק או מישהו אחר שרוצה לנקוט הליכים משפטיים או הליכים של הוצאה לפועל כלפי צרכן שלו או לקוח שלו, חייב לפני כן ליידע את הלקוח על מה החוב, ההסכם שנעשה בינו לבין הלקוח – מה הגודל, על מה וכמה ולמה.

אורי מקלב: כי במצב בשטח, רבים מהספקים עלומים, העסקאות היו דרך הטלפון או עסקאות שנעשו מרחוק, עסקאות שנעשו לפני שנים רבות, מחכים כמעט עד החלת ההתיישנות, לאחר חמש, שש ושבע שנים, ואז שולחים: אתה לא עמדת בתנאים, במה שאנחנו סיפקנו לך.

אורי מקלב: הלקוח לא זוכר על מה, לא יודע שסיפקו לו כאלה חבילות – – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורי מקלב: – – – חבילות תקשורת, חבילות אחרות ודומות.

אורי מקלב: ולכן אנחנו מבקשים לחייב את הספק: קודם שאתה מתחיל בכל הליך משפטי בהוצאה לפועל, תיידע את הלקוח מה מהות החוב, כמה, מתי נעשה החוזה, האם סיפקת או לא סיפקת.

אורי מקלב: זה ייתן את הכלים לאותו נתבע לעמוד ולהתמודד, והוא לא צריך שכלי ההתמודדות היחיד יהיה לו בבית-המשפט או על-ידי לקיחת עורכי-דין או מישהו ממקצוע אחר.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יחיאל חיליק בר: השר אריה מכלוף דרעי ישיב במשולב על שלוש ההצעות.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/344/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: כרגע נעבור להנמקה של חבר הכנסת יואל חסון, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן) – בבקשה, יואל.

יחיאל חיליק בר: עד שיגיע, נברך את אורחינו מאוסטרליה, בוב ורות מגיד, Welcome to Israel, welcome to the Knesset.

יחיאל חיליק בר: It is a pleasure having you here.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, יואל.

יחיאל חיליק בר: עשר דקות לרשותך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני שמח להציג את הצעת החוק הראשונה שלי בכנסת העשרים, הצעת חוק שאני מעריך ומקווה שצפויה לעבור.

יואל חסון: כולנו זוכרים ומכירים את פרשת "איקיוטק" המפורסמת, שבה בן-לילה, יום אחד, קיבלו עשרות-אלפי אזרחים דרישות חוב על כביכול שירות סלולרי או אחר שהם קיבלו בעבר.

יואל חסון: רוב אותם אזרחים מצאו את עצמם בסיטואציה של חוסר יכולת אמיתית להתגונן.

יואל חסון: לא הייתה להם בכלל הכרה או הבנה מאיפה החוב הזה, מתי הוא נוצר, האם הם באמת יצרו את החוב הזה, האם הוא חוב אמיתי.

יואל חסון: וגם אותם אזרחים שניסו לפנות, להתקשר, להבין, מה שהם קיבלו, במקרה הטוב, זה מספרי טלפון של עורכי-דין, שפשוט אמרו להם: או שתשלמו או שנלך להליכים משפטיים.

יואל חסון: והמציאות הזאת, שיש לכמה חברות עסקיות מין תרבות כזאת של – אני קורא לזה שיטת "מצליח", שמצליחה, שהולכים ויוצרים מראית של חוב, גם אם הוא חוב קטן, מנפחים אותו, דוחים אותו, לא מבקשים אותו מייד אלא עוברות כמה שנים טובות, כדי שהחוב הזה יצבור ריביות ויגיע לסכומים גבוהים, ואז אתה מוצא את עצמך מול חובות שרובם בכלל קשורים לריביות שהצטברו עם הזמן.

יואל חסון: הצעת החוק שלי – ואני מבקש, אגב, גם לתת כאן בדיון קרדיט לחבר הכנסת התשע-עשרה בועז טופורובסקי שקידם את הצעת החוק הזאת, נאבק עליה, נלחם עליה.

יואל חסון: הוא לא הספיק – מפאת העובדה שהקדנציה הקודמת הייתה קצרה, הוא לא הספיק להביא אותה לידי יישום.

יואל חסון: אז אני הגשתי את הצעת החוק הזאת, אני חושב שזו אחת ההצעות הראשונות שהגשתי מהרגע שנבחרתי לכנסת העשרים, ואני חושב שהצעת החוק הזאת הולכת לעשות כמה דברים משמעותיים בעולם הזה של ההתקשרויות בין לקוחות לבין חברות עסקיות או שירותים.

יואל חסון: דבר ראשון, כל התקשרות וכל פעולה עסקית כזאת או אחרת חייבת להיות מתועדת.

יואל חסון: זה לא יספיק שזה יהיה בכל מיני אישורים בסמ"סים או אישורים סלולריים.

יואל חסון: כאשר יבואו וידרשו ממך חוב, אחרי שהצעת החוק הזאת תעבור, החברה תצטרך להוכיח שאתה אכן התקשרת, והיא תצטרך להוכיח את מהות ההתקשרות, והיא תצטרך להוכיח את מהות השירות, וזה דבר שישנה לאין-ערוך את המציאות העסקית בין עסקים לבין לקוחות.

יואל חסון: וגם לגבי ההתראות, ראוי וצריך, כאשר חברה מבקשת לגבות חובות, ראוי שלפני שהיא תפעיל כל מיני שירותים משפטיים ועורכי-דין והוצאות לפועל, בשלב המקדים, קודם כול לשלוח בקשת תשלום רגילה, שכוללת את מהות השירות, על מה השירות הזה ניתן, מה בדיוק העלות הבסיסית של השירות, על מה השירות, מה הוא כולל או מה המהות של השירות הזה.

יואל חסון: וזה למעשה דבר שאנחנו נשנה, ואנחנו מבקשים לשנות בהצעת החוק.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שגם הצעת החוק הזאת תשפר – אומנם אין לנו חוקים רטרואקטיביים, אבל היא תיצור מציאות כזאת שגם דברים שהיו לפני החוק, למעשה, ברגע העברת החוק בקריאה שנייה ושלישית, בעזרת השם, זה כבר ייתר, וזה גם ישנה את המציאות של מה שקיים.

יואל חסון: אני רוצה להגיד משהו חשוב בעניין הזה, נוסף.

יואל חסון: אני, חס ושלום, לא מבקש, וגם הכנסת לא מבקשת להגן על מי שחייב כסף או מי שלא עומד בתשלומים שהוא צריך לשלם.

יואל חסון: מי שצרך שירות וקיבל אותו, צריך לשלם על השירות הזה.

יואל חסון: זה לא אותו דבר.

יואל חסון: אנחנו לא מדברים על המקרים האלה.

יואל חסון: אנחנו מדברים על שירותים שלא בהכרח ניתנו בכלל, אנחנו מדברים על שירותים שלפעמים היו מוגבלי זמן והמשיכו להאריך אותם.

יואל חסון: אנחנו מדברים בעיקר, לצערי, על חברות מסוימות, חלקן מפוקפקות, שמשתמשות בשיטה הזאת כדי לגבות כספים מאזרחים.

יואל חסון: וחברים, רוב אזרחי מדינת ישראל, כשהם רואים מכתב מעורך-דין, הם רואים תביעה שכוללת איום בהוצאה לפועל והסכומים הם סבירים בעיניהם, הם מוותרים מראש.

יואל חסון: הם משלמים, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: הם לא אומרים: נילחם על הדבר הזה עכשיו.

יואל חסון: הם מקבלים את זה ומשלמים את זה.

יואל חסון: וזאת שיטה, כמו שאמרתי קודם, שמצליחה להמון עסקים.

יואל חסון: ואנחנו בהצעת החוק הזאת מתכוונים לעצור את התופעה הזאת, לסייע לציבור הישראלי להתמודד מול חברות שדורשות כספים, לא תמיד מן הדין, אלא הרבה פעמים דרישות מפוקפקות.

יואל חסון: אני רוצה להודות לממשלה על התמיכה בחוק.

יואל חסון: אני מבין שנדרשת רמה של תיאום בתהליך חקיקת החוק הזה עם כמה משרדים: המשפטים, התקשורת, הכלכלה, כמובן, וזה בעיני בסדר גמור וזה הגיוני.

יואל חסון: מכיוון שהצעת חוק כזאת – חשוב שנגיע לדיון עליה בוועדת הכלכלה, כך זה נראה לי הגיוני, ואני מקווה – חשוב באמת שנצלול אל הפרטים, נבין בדיוק וניתן מענה כולל, כיסוי מקסימלי, על מנת באמת לפתור את הבעיות שקיימות עד היום ולייצר את המציאות שאנחנו מבקשים – לתקן.

יואל חסון: ולפיכך, חברי חברי הכנסת, אני מבקש את תמיכתכם בהצעת החוק הזאת.

יואל חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1055/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעה השלישית.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מיקי לוי – הצעת חוק פ/1055, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן).

יחיאל חיליק בר: בבקשה, הצעה מוצמדת, כמובן.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפנינו קודמה על-ידי חבר הכנסת לשעבר בועז טופורובסקי בכנסת הקודמת.

מיקי לוי: זו ההזדמנות להודות גם לחבר הכנסת יואל חסון ולאחרים על קידום ההצעה, וברוב יושרו חסון אף הדגיש שמי שהתחיל את זה הוא בועז טופורובסקי.

מיקי לוי: בועז השתתף בעשרות הפגנות נגד אותה חברה, עם אותם אזרחים שאותה חברה שלחה להם מכתבים מעורכי-דין ואף גררה אותם לבתי-משפט; אזרחים מן השורה, שמצאו את עצמם פעם ראשונה עומדים בבית-משפט על לא עוול בכפם.

מיקי לוי: אינני בא להסיר את האחריות מאותם אזרחים, אבל החברה הנדונה וחברות תוכן אחרות, שפעם אחת מכרו תוכן כלשהו לאזרח לשימוש באתרים שלהן – אותו אזרח היה יכול לגלוש אפילו פעם אחת – התקופה שננקטה על-ידי אותה חברה, עוד שנה ועוד שנה, מבלי שהאזרחים בכלל ישתמשו בתוכן שאותה חברה סיפקה להם.

מיקי לוי: יתרה מכך, המעבר משנה לשנה, לטעמי, אינו חוקי, הוא ניצול תמימותם של אזרחים.

מיקי לוי: ולכן החשיבות של החוק הזה היא חשיבות צרכנית מן המעלה הראשונה, והוא בא, בהחלט, להגן על האזרחים מול אותם בעלי חברות תוכן שגרמו להם להתקשר אתן וגררו את האזרחים לבתי-המשפט.

מיקי לוי: אדוני, רק אתמול קראתי באחד העיתונים הכלכליים, שחברת "איקיוטק" הפסידה פעם נוספת במשפט שנערך לפני כחמישה ימים.

מיקי לוי: אזרח שפעם אחת, ביום מסוים, קנה את השירות שלהם, אחרי שבע שעות חזר בו, שלח להם פקס וביקש שלא לקנות את התוכן.

מיקי לוי: לתומו, הוא חשב שזהו, בזה הוא סיים.

מיקי לוי: הוא אף ליווה את הפקס שהוא שלח בשיחה, ואמרו לו טלפונית: אין לך מה לדאוג.

מיקי לוי: אחרי ארבע שנים שהוא לא עשה אפילו פעם אחת שימוש בגלישה – והיום באמצעים הטכנולוגיים אפשר לדעת כמה פעמים האזרח מנצל את אותו שירות וכמה פעמים הוא גולש – אחרי ארבע שנים גררו אותו לבית-משפט, הגישו תביעה על 16,000 שקלים, אם אני לא טועה.

מיקי לוי: אף שהוא איבד את הפקס, בית-המשפט האמין לו, כי החברה לא הצליחה להוכיח באמצעים טכנולוגיים כמה פעמים אותו אזרח גלש כדי לצרוך את התוכן, ובהחלט, אותו אזרח לא גלש.

מיקי לוי: זוהי הצעת חוק חשובה מאין-כמוה, שבאה להגן על האזרחים.

מיקי לוי: אני ממליץ לכולנו, לכל חברי הבית, לתמוך בה מצד אל צד בגלל החשיבות הצרכנית שלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שהשר שאמור להשיב, הלוא הוא שר הכלכלה, חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, לא נמצא כאן, ולכן אנחנו יכולים לעבור להצבעה, אלא אם יש מי מחברי הכנסת שרוצים להתנגד להצעות החוק האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה, בוודאי בנפרד על כל הצעת חוק.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הראשונה היא על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

משה גפני: זה החוק הפרטי הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה טרומית, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני, אושרה על-ידי המליאה ותועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע לפרוטוקול שחברת הכנסת מיכל רוזין הייתה במקומה, ניסתה להצביע וההצבעה לא נקלטה.

חנין זועבי: גם אני.

יולי יואל אדלשטיין: ואותו דבר לגבי חברת הכנסת חנין זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: שתיהן התכוונו לתמוך, אני מניח, בהצעת החוק.

חנין זועבי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל חסון – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק דומה או זהה להצעת החוק הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 47, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעתו של חבר הכנסת יואל חסון, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), אושרה ותועבר לאותה ועדת הכלכלה של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי, שהוצמדה להצעת חוק קודמת, של יואל חסון, אותו נושא – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

משה גפני: זה עכשיו מיקי לוי?

יולי יואל אדלשטיין: זה עכשיו מיקי לוי, אכן.

מיקי לוי: יש זמן גם להצביע וגם לשבת במקום – – –

יולי יואל אדלשטיין: הרגת לי חבר כנסת, חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 46 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת חוק של חבר הכנסת מיקי לוי, שהוצמדה להצעה הקודמת, אושרה על-ידי המליאה, וגם היא תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כל שלוש ההצעות אושרה בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנעבור להצעת החוק הבאה, ברצוני לברך ולקדם בברכה משלחת – אדוני יושב-ראש הקואליציה, שב דקה, הכול בסדר היום בקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש כעת לקדם בברכה משלחת מיוחדת של רמי-מעלה הנמצאים אתנו כעת ביציע האורחים, משלחת של שגרירים ממדינות האיחוד האירופי המבקרים בכנסת כחלק מסיור היכרות עם פרויקט "כנסת ירוקה".

יולי יואל אדלשטיין: כן, אפשר למחוק כפיים, אכן.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) כפי שכבר התרשמתם, מכובדינו האורחים, כשאנחנו מתגאים בכך שהכנסת היא הפרלמנט הירוק בעולם, אין זו רק הצהרה או ססמה, אלא מציאות שאותה עשינו כאן בכנסת בהשקעה רבה, בעיקר בשנתיים האחרונות, עד כדי מהפך אמיתי בצריכת האנרגיה שלנו ובדרך החשיבה ביחס לסביבה ולשימורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לציין שזה ביקור ראשון מסוג זה שאיננו פוליטי של משלחת אורחים רמי-דרג, שבדרך כלל עוסקים בנושאים הנוגעים ליחסי ישראל עם שכנותיה.

יולי יואל אדלשטיין: הפעם אנחנו מתמקדים באנרגיות מתחדשות ובכך שהכנסת מובילה את המגמה הזאת בגדול, תוך חשיבה אחרת, שיש בה חדשנות, תעוזה וראייה למרחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת מוכיחה שכבית-המחוקקים היא איננה רק מטיפה ומחוקקת חוקים, אלא שממנה יוצאת תורה, יוצאת הבשורה הירוקה לכל מקום בארץ ובעולם.

יולי יואל אדלשטיין: בהקשר זה אציין את שורת ההסכמים שחתמה הכנסת לשיתופי פעולה בתחום זה עם פרלמנטרים ברחבי העולם, כך שההשפעה של המהלך הזה כלפי חוץ כבר נותנת אותותיה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מוכיחים בכך שניתן לבסס דיאלוג פורה סביב נושאים מסוג זה שיש עליהם קונסנזוס, מה גם שראוי לציין כי הכנסת היא שקיבלה את הפנייה לארח את המשלחת החשובה, ואנחנו שמחים כי הצלחנו ליצור עניין סביב נושאים אלה.

יולי יואל אדלשטיין: הנה לנו אם כן עוד סיבה לטובה להתנגד בכל תוקף לרוח הרעה של חרמות למיניהם.

יולי יואל אדלשטיין: במקום להחרים, בואו נדבר; במקום לנסות לבודד ולהתבצר באיבה, הבה נשלב ידיים בתחומים המשותפים לכל בני המין האנושי: הסביבה, הקיימות, האנרגיות המתחדשות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה כי כשם שהגעתם אתם, אורחינו המכובדים, להתרשם מן העשייה הזאת, יגיעו לכאן שגרירים וגם קולגות שלנו ממדינות נוספות ומגוונות, כמו גם יושבי-ראש ועדות מפרלמנטים עמיתים, כך שנבסס שיח פורה תוך דאגה כנה לעתיד העולם והאנושות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/214/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עפר שלח על מנת לנמק את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית).

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה היא של חברי הכנסת שלח וגרמן.

יולי יואל אדלשטיין: תשיב שרת המשפטים, כשנראה אותה כאן.

יולי יואל אדלשטיין: יש כאן בעצם שלוש הצעות חוק, ולאחר מכן נשמע את התשובה – אבל תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שהגשנו היא הצעת חוק קצרה, שנוגעת בזכות בסיסית, שקשה לי להבין איך מישהו בכלל מתנגד לה.

עפר שלח: משמעותה היא שבכל מקום – זה חוק הפרשנות, החוק שלפיו מפרשים חוקים במדינת ישראל – היא אומרת שבכל מקום, בכל חוק שבו יש איסור על הפליה, זה יכלול גם איסור של הפליה על רקע של זהות מגדרית או נטייה מינית.

עפר שלח: הצעת החוק הזו עברה בקריאה טרומית בימי הממשלה הקודמת, אני הגשתי אותה גם אז, וגם חבר הכנסת ניצן הורוביץ הגיש הצעה דומה.

עפר שלח: היא עברה בכנסת הקודמת, ולא קודמה מכל מיני טעמים שיש לי חשד בהם, בין השאר גם בלחץ של מפלגות שנמצאות בתוך הקואליציה הנוכחית.

עפר שלח: וזה מביא אותנו להצבעה בוועדת השרים לחקיקה, שעסקה בהצעה הזאת השבוע.

עפר שלח: גם נציגי הליכוד וגם נציגי כולנו, שתי מפלגות שמתהדרות בתמיכתן בזכויות הקהילה הלהט"בית – וראש הממשלה שלח ברכה לשבוע הגאווה, וכולם פתאום חסידים של זכויות הקהילה ושל זכויות אדם בכלל – הנציגים שלהן, פרט לשרה גילה גמליאל, שאני משבח אותה על הצבעתה, כל הנציגים האחרים או יצאו מהחדר או הצביעו נגד, והקפידו שבסופו של דבר זה לא יעבור בוועדת השרים לחקיקה – –

מירב בן ארי: – – –

עפר שלח: – – מה שגורם לזה – כמו שכל חברי הכנסת כאן יודעים – זה יוצר מצב שהקואליציה תצביע נגד והצעת החוק תיפול.

עפר שלח: אחר כך נציגי הליכוד – שקיבלו את התגובה מהציבור, שהבינו מהציבור שמה שהם עשו זו חרפה – עשו תרגיל מוכר:

עפר שלח: לקחו את הצעת החוק והעתיקו אותה ככתבה וכלשונה, פסיק לא הזיזו בה מטעמים של נטייה או הגדרה – –

מירב בן ארי: – – –

עפר שלח: – – ועומדים להגיש אותה.

עפר שלח: עכשיו, מכיוון שאני באופן אישי, וגם חברי עמר בר-לב וחברת הכנסת גלאון, שלא דיברתי אתה אבל אני חושב שהיא באותו מקום, נמצאים במקום שלנו יותר אכפת מהעניין עצמו; יותר אכפת מזכויות הקהילה הלהט"בית ומזכויות האדם בכלל ולא מזהותם של החותמים – –

מירב בן ארי: – – –

עפר שלח: – – אני הצטרפתי להצעת החוק הזאת.

עפר שלח: הצטרפתי אליה, אני רוצה שהיא תוגש ואני רוצה שהיא תעבור.

מירב בן ארי: זה ממש לא – – –

עפר שלח: אותי לא מעניין הקרדיט הפוליטי, אלא הדבר הזה שאנחנו נלחמים עליו מהיום הראשון שלנו בכנסת.

עפר שלח: אבל לאור כל מה שאמרתי – ואני אומר את זה גם לך, חברת הכנסת מירב בן ארי, את חדשה פה, ותאמיני לי, עומד מאחורי הדבר הזה הרבה יותר מהסיפור המגונה כשלעצמו של קרדיט פוליטי כן או לא.

מירב בן ארי: – – –

עפר שלח: אתן יכולות לצעוק.

עפר שלח: תאמינו לי, אני מכיר את זה היטב.

עפר שלח: עומד מאחוריו הרבה יותר.

עפר שלח: בעיני, כל מה שקרה פה הוא תכסיס כדי לעכב את ההצבעה – –

מירב בן ארי: אין שום בסיס למה שאתה אומר.

עפר שלח: – – וכדי שבסופו של דבר ההצעה הזאת לא תעבור.

עפר שלח: ולכן אני עושה דבר מאוד פשוט: אני מעלה את ההצעה, אני סיכמתי עם שרת המשפטים שתהיה הצבעה במועד אחר, ואנחנו נותנים לקואליציה את כל הזמן כדי לקדם את הצעת החוק הזאת, שגם אני חתום עליה.

מיקי לוי: – – –

מירב בן ארי: – – –

עפר שלח: ואני אומר לך, חברת הכנסת בן ארי, עוד נכונות לך הפתעות בעניין הזה.

עפר שלח: הקואליציה הזאת בנויה מחומרים – לא את באופן אישי – אבל היא בנויה מחומרים שלא עשויים להעביר את הצעת החוק הזאת.

עפר שלח: אם זה לא יהיה, אנחנו נעלה אותה להצבעה ונגלה את חרפתכם.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: מירב, זו הצעה – – – ממשלתית.

עפר שלח: אם אתם תקבלו אותה, אני, ואני מניח שרוב חברי האופוזיציה, נהיה כאן ונצביע בעד.

עפר שלח: תודה רבה.

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק לא הבנתי על מה הוויכוח, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אני – – –

תמר זנדברג: – – –

מיקי לוי: סליחה, הוא – – – מניצן.

מיקי לוי: אמרתי זה – – –

תמר זנדברג: לא, לא אמרת – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא ממהר לשום מקום, אני ממילא כאן עד סוף היום, אז תחליטו אם אתם רוצים לנמק את ההצעות או להתווכח שם בפנים.

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר, אני לא ממהר, אני מחכה שיסיימו שם את הוויכוח שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: הרי לאף אחד לא אכפת מן הקרדיט, רק מן העניין, ולכן כבר עשר דקות כולם רבים על הקרדיט.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נרגעו הרוחות, חברת הכנסת בן ארי?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין, אני כבר שאלתי:

יולי יואל אדלשטיין: אם לאף אחד לא אכפת מן הקרדיט אלא רק מן העניין, אז על מה רבים כבר עשר דקות במליאה, על העניין או על הקרדיט?

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1228/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, סליחה, מי עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: זהבה גלאון, כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון תנמק את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית).

יולי יואל אדלשטיין: היא הוצמדה להצעת חוק קודמת ולכן לרשותך עד שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שחבר הכנסת שלח הציג כאן עכשיו מעל הדוכן הוצגה גם בכנסת הקודמת על-ידי חבר הכנסת שלח וחבר הכנסת לשעבר ניצן הורוביץ, ולצערי ההצעה הזו נפלה.

זהבה גלאון: אני שמחה שכמה חברי – – –

מיקי לוי: לא, היא עברה בטרומית.

זהבה גלאון: עברה בטרומית, סליחה.

זהבה גלאון: היא לא התקדמה כי יצאנו לבחירות, אבל עברה בטרומית, נכון, נכון.

זהבה גלאון: תודה, תודה, תודה.

זהבה גלאון: אני מודה, אדוני, שאני לא מצליחה להבין על מה המהומה.

זהבה גלאון: שורה של חברי כנסת הגישו מחדש את ההצעה, שבאה באמת לתקן עיוות מאוד מאוד משמעותי כלפי הקהילה הגאה, הקהילה הלהט"בית.

זהבה גלאון: ולמה היא באה לתקן את העיוות הזה?

זהבה גלאון: כי יש היום המון שינויים בחקיקה שבאים לשפר דברים נקודתיים שאוסרים הפליה מטעמי נטייה מינית, בכל מיני חוקים; שיפורים שנגזרים מחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

זהבה גלאון: באה ההצעה הזו ואומרת: הגיע הזמן לתקן את חוק הפרשנות, שייתן מענה כולל בשורה של חוקים, בשורה של סעיפים, שלא תיתכן הפליה מטעמי מגדר, זהות מגדרית, או מטעמי נטייה מינית.

זהבה גלאון: הדבר הזה צריך להיות כל כך מובן מאליו – ופתאום אני שומעת מהומת אלוהים בכנסת.

זהבה גלאון: ועל מה המהומה?

זהבה גלאון: יש ממשלה חדשה, ואנשים חושבים שהם המציאו את הגלגל.

זהבה גלאון: אז האם כשאופוזיציה מציגה הצעת חוק שהיא הצעה נכונה, הגיונית, האם האופוזיציה, ששומעת איך ראש הממשלה פונה במצעד הגאווה, ביום הגאווה, לקהילה הגאה ומשתבח בהישגים של מדינת ישראל – איך אותה קואליציה, כשמדובר באופוזיציה, לא תומכת בחקיקה שבאה לתקן עוול שמופיע בספר החוקים בשורה של חוקים?

זהבה גלאון: ואני שומעת את חברותי מהקואליציה מסבירות לנו היום – אני מודה, אדוני, שאת זה עוד לא שמעתי.

זהבה גלאון: אולי שמעתי פעם.

זהבה גלאון: מסבירה לנו היום ש"אנחנו" – קרי, הקואליציה – "אנחנו נגיש הצעה חדשה".

זהבה גלאון: אם אתם רוצים להגיש חדשה, אז א.

זהבה גלאון: תגישו.

זהבה גלאון: אבל מה עניין שמיטה להר-סיני?

זהבה גלאון: מה זה רלוונטי?

זהבה גלאון: למה לא לאשר את ההצעה הזאת אם ההצעה נכונה?

זהבה גלאון: תגישו, תצטרפו.

זהבה גלאון: אתם עוצרים חקיקה, ולא בגלל החקיקה לגופה, אלא כי זה לגופו של איש, או לצורך העניין, אישה או אנשים.

זהבה גלאון: זה עוד לא שמעתי.

זהבה גלאון: מה, תגישו הצעה מוצלחת יותר?

זהבה גלאון: טובה יותר?

זהבה גלאון: נכונה יותר?

זהבה גלאון: הרי זה פשט מחפיר לשמוע את הטיעון הזה.

זהבה גלאון: ואני רוצה להגיד לחברי חבר הכנסת שלח: אני הולכת אתך, זה מה שהעלית, אתה היוזם הראשון, ואני זורמת אתך כמובן.

זהבה גלאון: אני סקפטית לגבי היכולת של הממשלה הזו לתמוך בהצעה כזו, בגלל ההרכב הקואליציוני שלה.

זהבה גלאון: וזה שהיום חברי כנסת מהקואליציה מושכים זמן ואומרים "אנחנו נגיש הצעה אחרת, טובה יותר", זה לא לכבודה של הכנסת.

זהבה גלאון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/215/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עמר בר-לב לנמק את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית).

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הזאת הוצמדה להצעה הקודמת, כלומר של עפר שלח ויעל גרמן, לכן גם לרשותך, אדוני, עד שלוש דקות.

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, אני מאוכזב, אבל עם אופטימיות זהירה.

עמר בר-לב: אני מאוכזב שוועדת השרים לחקיקה התנגדה להצעת החוק הזאת, אבל אני בכל אופן אופטימי, ואני אומר, קצת אופטימי, לאור זה שחבר הכנסת קיש אתמול – לא משנה אם זה תרגיל פרלמנטרי כזה או אחר – החליט להגיש את אותה הצעה.

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה שהוא אכן יגיש אותה, ואני מאוד מקווה שמזה שהוא חבר בקואליציה ובליכוד הוא באמת יצליח לשכנע את ועדת השרים להצביע בעדה.

עמר בר-לב: אני מאוד מאוד מקווה שזה לא סתם עוד תרגיל בשביל למשוך זמן, ועכשיו אנחנו מושכים את הבקשה להצבעה, ועכשיו ילכו לאיבוד עוד כמה חודשים, והסיבה היחידה – התברר בדיעבד – כי אנחנו לפני שבוע חגגנו את מצעד הגאווה, ורוב חברי הכנסת, כולל מהקואליציה, הביעו תמיכה ועידוד, ולכן לא מתאים לקואליציה שבחודש כזה, בשבוע כזה, הצעה כזאת תיפסל.

עמר בר-לב: אני מקווה שזה לא תרגיל, וחבר הכנסת יואב קיש, אני מאוד מקווה – – –

יואב קיש: אני מאוד רוצה להגיב, רק לא נותנים לי.

יואב קיש: אני מאוד מצטער.

עמר בר-לב: לא, אני מפרגן לך.

עמר בר-לב: לפני שאסיים אני רוצה לציין את החוג הגאה של מפלגת העבודה, שעושה רבות למען הקהילה.

עמר בר-לב: ברשותכם, אקריא את דבריהם של ראשי החוג, נועה גולני וניב זוניס, לאחר שנודע להם על התנגדותה של הממשלה בוועדת השרים, ואני מקריא:

עמר בר-לב: לפני כמה ימים צעדו יותר מ-120,000 איש בתל-אביב במצעד הגאווה הכי גדול שהיה בישראל.

עמר בר-לב: במהלך החודשיים הקרובים יתקיימו מצעדים ואירועי גאווה בכל רחבי הארץ, שמהם תצא קריאה עיקרית – הדרישה לשוויון.

עמר בר-לב: לצערנו, גם היום החברה הישראלית אינה שוויונית לקהילת הלהט"ב, והאפליה עדיין קיימת במקומות שונים.

עמר בר-לב: הצעת החוק שהממשלה התנגדה לה מנסה לתת מענה על חלק מאותן עוולות.

עמר בר-לב: בבחירתה התמוהה ממשלת ישראל אומרת שזה בסדר להפלות אנשים רק בשל היותם מי שהם – אנשים, בני-אדם, אנשים בעלי נטייה מינית או זהות מגדרית שמישהו חושב שאינה ראויה.

עמר בר-לב: אנחנו חושבים שהיא ראויה, ונמשיך לפעול להבטיח חברה שוויונית לכל אחד ואחת.

עמר בר-לב: לכן אני שוב מעודד את חבר הכנסת קיש לקדם ולהגיש את ההצעה שלו.

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה שזה לא תרגיל פרלמנטרי, לדחות את זה, ואני מצטרף לחברי עפר שלח ולחברתי זהבה גלאון בבקשה הזאת ובאי-דרישה לקיום הצבעה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כעת נשלב את השאילתות הדחופות בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גנאים, הזמנתי את כבודו לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק וקנין, אבקש לגשת למיקרופון באולם.

יולי יואל אדלשטיין: הוא שאל שאילתה שמספרה 29, בנושא: נגישות לנכים בעלייה לאוטובוסים.

יולי יואל אדלשטיין: שר התחבורה, מטבע הדברים, ישיב לו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בוועידת נגישות ישראל נאמר כי כ-40% מתחנות האוטובוסים בלתי נגישות לאנשים עם מוגבלויות.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם נכון הדבר?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: אם כן – האם ההקלה על הנכה אמורה להיות בתחנה או במדרגות האוטובוסים?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: מי אמור לוודא נגישות לבעלי מוגבלויות?

יצחק וקנין: 4.

יצחק וקנין: מה תעשה להקלה על כל בעלי המוגבלויות?

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יצחק וקנין, שאילתה דחופה בנושא נגישות לנכים בעלייה לאוטובוסים.

ישראל כץ: השאילתה הועברה להתייחסות מנהל הרשות הארצית לתחבורה ציבורית, ולהלן תמצית התשובה: 1.

ישראל כץ: בהתאם לחוק הקיים, ועל-פי דיווחי הרשויות המקומיות ובדיקות נוספות, כ-85% מהתחנות העירוניות נגישות לנכים.

ישראל כץ: להערכתנו, בתוך כשנתיים תושלם הנגשת כלל התחנות.

ישראל כץ: 2.

ישראל כץ: הקלה על המוגבלים בניידות מתבצעת בתחנות האוטובוס על-ידי הנמכת המדרכה, סימון מקום מיוחד לכיסא גלגלים ועוד.

ישראל כץ: במקביל, האוטובוסים העירוניים עצמם נמוכי רצפה וללא מדרגות.

ישראל כץ: 3.

ישראל כץ: האכיפה מתבצעת על-ידי נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

ישראל כץ: 4.

ישראל כץ: הקלה מתבצעת בכל הפרויקטים הנוגעים לתחבורה ציבורית ומתייחסת להיבטי נגישות שונים: שילוט בכתב ברייל בתחנות וכן מערכות כריזה באוטובוסים לעיוורים, לכבדי ראייה; שילוט דיגיטלי בתחנות או באוטובוסים, המציין כל תחנה קרובה לחירשים וכבדי שמיעה ועוד.

ישראל כץ: הערה כללית: בשנת 2010 אישרתי – פעלתי ואושר תקציב מיוחד להנגשת תחנות בסך 75 מיליון שקלים, תקציב חמש-שנתי; כ-15 מיליון שקלים לשנה.

ישראל כץ: אנחנו פנינו לכל הרשויות לביצוע הנגשות, ורק ברשויות בעלות מעמד סוציו-אקונומי יותר נמוך אנחנו גם מממנים את העבודות.

ישראל כץ: התשלום מתבצע כנגד חשבונית שמעידה על ביצוע העבודות.

ישראל כץ: מיום 1 בינואר 2015, רשות שלא מבצעת את ההנגשה חשופה לצווים אישיים כלפי ראש הרשות, בהתאם לחוק.

ישראל כץ: משרד המשפטים החל לאחרונה בביצוע האכיפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן שאלות נוספות לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס ולחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: אדוני השר, דווקא תשובתך האחרונה, בסעיף האחרון, היא הבעיה האקוטית ביותר – הביצוע של הרשויות, שהוא מתמהמה ולא מתבצע.

יצחק וקנין: ברוב הרשויות זה לא מתבצע.

יצחק וקנין: חלק מהרשויות – אכן זה מתבצע, אבל במרבית הרשויות צריך מישהו שידחוף את הנושא הזה, כי, לצערי הרב, אנשים עם מוגבלויות נופלים בין הכיסאות בטיפול הזה.

יצחק וקנין: כנראה לראשי הרשויות זה לא בוער, אבל אני חושב שמישהו צריך, ואני חושב שזה חלק מהתפקיד של המשרד שאתה עומד בראשו, ואני בטוח שאם אתה תיתן יותר, בכובד משקלך תפעל על ראשי הרשויות, אני בטוח שיהיה מזור בנושא החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה, שאלה נוספת.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני שר התחבורה, אני עדיין שייך לציבור של משתטחי הקברים ומנשקי המזוזות.

מנחם אליעזר מוזס: ביקרתי אתמול עם אלפי יהודים בקבר רחל.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לאדוני כשר התחבורה, הגיע אוטובוס מס' 163, שיוצא מהתחנה המרכזית בירושלים, דו-מפרקי, העמיס שם לפחות 170 איש.

מנחם אליעזר מוזס: כשהגיע לצומת גילה, מתוך האחדות של הערבים, בא הנהג, עצר, והעלה עוד קבוצה שלמה של אנשים מצומת גילה, לקח אותם ללא תשלום לצומת הבידוק.

מנחם אליעזר מוזס: ערבים, ללא תשלום.

מנחם אליעזר מוזס: העמיסו עד כדי כך שאישה התעלפה באוטובוס.

מנחם אליעזר מוזס: אני עד לכל מה שאני אומר.

מנחם אליעזר מוזס: כמובן בחזור נשאר אותו אוטובוס, היו צריכים לקחת עוד הפעם 170 סרדינים ולא בני-אדם.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה המצב.

מנחם אליעזר מוזס: נזכרתי בטלפון של פקח "אגד" – ואני רוצה לשבח אותו, מר אורן – הוא אמר לי, אני בבית-הכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי לו, תשמע על המצב, נמצאים כאן המון אנשים, צריכים להחזיר אותם העירה, ועם אוטובוס אחד – מספר את כל הסיפור.

מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר, אני כבר שולח לך אוטובוסים ממוסך תלפיות, והוא עשה את זה, כל הכבוד, אני ממש משבח אותו.

מנחם אליעזר מוזס: אבל, אדוני השר, מה עושים כדי שמקרים כאלה לא יישנו ושיבינו כבר פעם אחת ולתמיד בחברת "אגד" שהציבור החרדי הוא לא סרדינים, אלה בני-אדם, וצריכים להבין שערב ראש חודש הוא זמן תפילה והולכים להשתטח על קברים, מה לעשות.

מנחם אליעזר מוזס: גם במירון היו אלפים.

מנחם אליעזר מוזס: זה הזמן.

מנחם אליעזר מוזס: מה השר מוכן לעשות בנדון?

מנחם אליעזר מוזס: ואני יודע שאתה מסוגל לעשות ואתה בוודאי מוכן לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ולאחר מכן תשובות מפי השר.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, יש בעולם של האנשים עם הצרכים המיוחדים, מנקודת מבטה של מדינת ישראל, הייררכיה.

איציק שמולי: בתחתית ההייררכיה נמצאים העיוורים, לקויי הראייה, שהמדינה לא מכירה בהם בכל מיני תחומים כאנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: לעצם העניין, אני רוצה להפנות את תשומת לבך, ומבקש שתבדוק את העניין, לשתי תלונות שהגיעו למשרדי.

איציק שמולי: התלונה הראשונה, לא כל נהגי האוטובוסים מקפידים להפעיל את הכריזה, מה שפשוט מותיר במצב של חוסר אונים הרבה מאוד אנשים שמשתמשים בתחבורה הציבורית.

איציק שמולי: והתלונה השנייה, לגבי הרכבת הקלה בירושלים.

איציק שמולי: יש מקומות שבהם המרווח בין הקרון לבין הרציף הוא גדול מדי.

איציק שמולי: אני לא יודע איזה פתרון הנדסי יש לדבר הזה, אם בכלל, אבל זה משהו נוסף שהייתי מבקש שתבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בוודאי, אחת השאלות לא הייתה קשורה לשאילתה המקורית.

יולי יואל אדלשטיין: אם תרצה להשיב, תשיב.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, תעביר תשובה בכתב לחבר הכנסת מוזס.

ישראל כץ: לגבי חבר הכנסת יצחק וקנין, אנחנו בקשר עם הרשויות, אני רואה בזה מלאכת קודש, כל הנושא של הנגשה לבעלי מוגבלויות.

ישראל כץ: אני חייב לציין שבתחילת כהונתי במשרד, לפני כשש שנים, חמש שנים, ביקרתי בעיר קריית-גת.

ישראל כץ: היה אותו ראש עיר, אבירם דהרי.

ישראל כץ: ראיתי איך הוא משקיע ממשאבי העיר בהנגשת כל התחנות לנכים, זה מאוד הרשים אותי.

ישראל כץ: בעקבות זה, כאמור, אנחנו פנינו והנהגנו את התוכנית הרב-שנתית.

ישראל כץ: כך שאנחנו רואים דוגמה שראשי רשויות, מה גם שהם מחויבים בחוק, יכולים כמובן לפעול.

ישראל כץ: אנחנו כמשרד מסייעים ופונים, אבל כדי שלא יהיה ספק, באכיפה הרשות האחראית נמצאת במשרד המשפטים.

ישראל כץ: הרשות שעוסקת בכך היא נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

ישראל כץ: אני מציע גם לחברי הכנסת, כל תלונה או הערה שיש בנושא, נא להפנות.

ישראל כץ: אני תמיד אשמח שגם יגיע למשרדנו, כגורם שוודאי קשור לנושא, אבל שם סמכות האכיפה.

ישראל כץ: הרב מוזס, טוב, ברוך תהיה, חבר הכנסת מוזס, שירבו אנשים כמוך, שמצאת פתרונות, לפחות בדרך חזרה; נוהג כמנהג בעל-בית – הרי אתה מצוי בענייני התחבורה הציבורית לא פחות ממני ואתה יודע, כמי שנושא את דגל העלייה למירון, לפחות בכל ערב ל"ג בעומר, והשנה אני חושב שהדברים בוצעו בצורה טובה ובטיחותית – תמיד אפשר יותר – אם יש תלונות על פעילות החברות, הרי אתה יודע ואחרים צריכים גם כן להיות מסוגלים, וכמובן אנחנו עצמנו במשרד פתוחים לנושא הזה על מנת להביא לשיפורים או תיקון דברים.

ישראל כץ: אנחנו כל הזמן משפרים את התחבורה הציבורית וגם הביקוש גדל בהתאם.

ישראל כץ: לגבי השאילתה של חבר הכנסת שמולי, העלית סוגיות, אני רק מבקש שזה יועבר אלי בצורה מסודרת, כדי שאני אוכל לטפל ממש מול המשרד.

ישראל כץ: באופן כללי, הרי ברור שבאוטובוסים העירוניים, בצורה גורפת אפילו, יש ההסדרים שבאים לתת פתרון לבעלי מוגבלויות, אם בהנגשה, אם בכריזה, אם בשילוט.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, אני מייחס – וההנחיה לכל החברות היא לשים דגש, וההנחיה היא בעצם חובה, שבכל אוטובוס חדש כל המכשור הזה יהיה קיים.

ישראל כץ: אני חושב שבמדינה הזאת יש לנו אחריות מרובה, בייחוד לבעלי מוגבלויות, כי כאן יש ההיבט גם של מי ששירת, כמובן, נוסף על מי שבאופן טבעי או כתוצאה ממחלות או דברים אחרים.

ישראל כץ: חבר הכנסת אילן גילאון יודע ויזם, והוא יודע שאנחנו כתובת של שיתופי פעולה בנושא, ונעשו דברים חשובים, ואני אשמח על כל יוזמה ופנייה כדי לטפל ולתקן את הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התחבורה, הוא נשאר אתנו כאן על הדוכן, אני מודה לכל השואלים, ומזמין את חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון לקרוא את נוסח השאילתה שלה לשר התחבורה, שמספרה 32.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: טיסות לגליל – בבקשה, גברתי.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, עקב שיפוצים בשדה התעופה במחניים הופסקו הטיסות לגליל מזה כמה חודשים, אף שאפשר היה להעביר את הטיסות למנחת מוכן וקיים בקריית שמונה, שאפילו נבנה בעזרת סבסוד מהמדינה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא: מדוע זה לא נעשה עד כה, וכך הייתה נחסכת מעובדים רבים במרכז הארץ ובגליל הטרחה הקיימת היום?

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: לגבי השאילתה של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון בנושא טיסות לגליל – השאילתה הועברה להתייחסות סמנכ"ל תכנון כלכלי במשרד, ולהלן התשובה – הנושא גם מוכר לי היטב, אדוני היושב-ראש, הוא היה גם בדיוני כנסת לא מעטים, הנושא של המנחת בקריית-שמונה.

ישראל כץ: הטיסות הפנים-ארציות מראש-פינה לתל-אביב מופעלות על-ידי חברת "עיט שירותי תעופה ותיירות בע"מ" – להלן: חברת "עיט".

ישראל כץ: החל משנת 2008 החלו הטיסות.

ישראל כץ: החברה מפעילה שתי טיסות יומיות לכיוון בימים א'–ה'.

ישראל כץ: תנועת הנוסעים בקו מסתכמת ב-300–500 טסים בחודש.

ישראל כץ: כ-17 טסים בממוצע ביום בשני הכיוונים.

ישראל כץ: בשנת 2013 הועלתה על-ידי רשות התעופה האזרחית ורשות שדות התעופה סוגיית בטיחות המסלול הנוכחי.

ישראל כץ: בשל גליות המסלול החליטה רשות שדות התעופה לא לאפשר נחיתות על המסלול כאשר המסלול לח או רטוב, מחשש לפגיעה בבטיחות הטיסה.

ישראל כץ: מאחר שמידע על רטיבות המסלול ניתן לעתים רק בסמוך מאוד למועד הטיסה, לעתים אף לאחר ההמראה, קיים קושי אמיתי להפעלת טיסות סדירות בצורה רציפה בעונת החורף.

ישראל כץ: במטרה לתת מענה קבוע לסוגיה זו החליטה רשות שדות התעופה לשפץ את המסלול ולפתור את בעיית הגליות.

ישראל כץ: שיפוץ המסלול צפוי להימשך שלושה-ארבעה חודשים ומחייב סגירת השדה, והוא נסגר בפועל בסוף חודש אפריל 2015.

ישראל כץ: בטרם סגירת השדה לשיפוצים נבחנו במשרד התחבורה כמה חלופות, לרבות חלופת הפעלת הטיסות ממנחת קריית-שמונה.

ישראל כץ: ראשית, קו זה נותן מענה בעיקר להטסת מרצים ואנשי מקצוע לאזור הצפון ומענה חלקי בלבד לטיסות תושבי האזור.

ישראל כץ: לפיכך לא התקבלו במשרד התחבורה פניות להבטחת המשך הפעילות בקו מצד המשתמשים, והפניות שהועברו למשרד היו מטעם מפעיל הטיסות, שהנו בעל אינטרס מובנה.

ישראל כץ: מעבר לכך, ניסיון העבר של המשרד הצביע על כך שהפעלת המנחת כרוכה בהגדלת עלויות משמעותית, שכן השדה בראש-פינה מסובסד על-ידי רשות שדות התעופה ואילו המנחת בקריית-שמונה מופעל על-ידי מפעיל פרטי, שידרוש תשלום לכיסוי עלויות ההפעלה הנאמדות בעשרות-אלפי שקלים בחודש.

ישראל כץ: בנוסף, הפעלת המנחת מחייבת הסדרת נושא הבידוק הביטחוני ואבטחת המנחת; גם זאת במימון נוסף, שכן עלויות אלה מוטלות על רשות שדות התעופה בשדה בראש-פינה ואינן ממומנות על-ידי מפעיל הטיסות.

ישראל כץ: לנוכח היקפי הפעילות הנמוכים בקו, המסתכמים בכ-17 נוסעים בממוצע ביום, והעובדה שהסטת הפעילות למנחת קריית-שמונה תפחית ממילא חלק מהביקושים – שכן טיסות מקריית-שמונה אינן נותנות מענה הולם לחלק מהטסים בקו בשל מיקום המנחת – ולנוכח תוספת העלויות הכרוכות בהפעלת מנחת קריית-שמונה, התקבלה החלטה להפסיק את הפעילות בקו לתקופה של שלושה-ארבעה חודשים עד להשלמת שיפוץ המסלול.

ישראל כץ: יודגש כי גם לאחר הפסקת הטיסות לא התקבלו במשרד פניות או תלונות של המשתמשים בטיסות בדבר מציאת פתרונות חלופיים.

ישראל כץ: ודבר אחרון – במועד הנוכחי, כאשר השיפוץ אמור להסתיים בתוך חודש וחצי עד חודשיים וחצי, חידוש הטיסות ממנחת קריית-שמונה כלל אינו רלוונטי, שכן נדרשת תקופת היערכות להפעלת הטיסות מהמנחת.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שאלה נוספת.

יצחק וקנין: אחרייך – חיים ילין ודב חנין.

יפעת שאשא ביטון: כבוד השר, ראשית, אני בהחלט רוצה להודות, ואני גם מברכת על השיפוץ שנעשה במחניים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהוא חשוב, אף שאין בו שום ערך מוסף מבחינת הגדלת המסלול וכו'.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני כן רוצה להדגיש: המנחת בקריית-שמונה, אפילו מבחינת התנאים ומבחינת אורך המנחת, הוא הרבה יותר משופר מהמנחת במחניים, כל שכן, אם אנחנו מתייחסים לזה עוד לפני השיפוץ.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, אנחנו לא מדברים על איזה סבסוד נוסף או כספים נוספים, אלא פשוט על העתקה של התנאים שהיו במחניים אל קריית-שמונה רק לתקופת השיפוץ, כדי שאנחנו לא ניתן את התחושה שאם אין טיסות לגליל אז לא קרה שום דבר.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לומר דבר נוסף לגבי הביקושים, משום שהנוסעים העיקריים הם בדרך כלל אנשי אקדמיה שמגיעים למכללת תל-חי, אנשי מיג"ל, שגם הוא ממוקם בקריית-שמונה, אנשים שמגיעים למפעלים באזורי התעשייה השונים; אני חושבת שאולי אנחנו אפילו נגלה שיהיו יותר טסים מאשר אלה שטסים היום ממחניים.

יפעת שאשא ביטון: ואני חושבת שבכל מקרה, הפסקה של שירות במרחב הגלילי היא מעין הפקרה של האזור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין, שאלה נוספת, ואחריו – דב חנין.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני מחובר מאוד לפריפריה.

חיים ילין: אני חייב להגיד לך שהתשובה שלך נתנה לי פרספקטיבה קצת שונה, כי מה שרואים משם לא תמיד רואים מהצד השני.

חיים ילין: אבל אני כן רואה שאתה בקי ורואה את הדברים.

חיים ילין: אז שדה-התעופה לאזור הזה – שמע, כשאתה נוסע לקריית-שמונה, כשאתה נוסע לאזור הזה, אחרי שעה אתה חושב שכבר הגעת, ויש לך עוד שעה, ועוד שעה, ואף שאתה משפץ עכשיו את כל הדרכים, אני בעד תפיסה שהיא קצת שונה: לא תמיד כולם צריכים להיות בדרכים; לא כולם.

חיים ילין: הטיסות הן חלק בלתי נפרד מהקירוב של הפריפריה למרכז.

חיים ילין: אני חושב שצריך חשיבה.

חיים ילין: בכל מקום שהייתי בו לפני הבחירות, אני אומר לך, ישראל – כולם דיברו על שדה-התעופה.

חיים ילין: אין אחד שלא דיבר אתי על שדה-התעופה.

חיים ילין: וגם יפעת שמעה את זה, היא חיה שם.

חיים ילין: אז אני חושב שצריך לשנות – – –

ישראל כץ: אתה מדבר על שדה-התעופה בגליל?

ישראל כץ: אבל רק 17 טסים ביום.

חיים ילין: אבל עכשיו זה בא – כבוד השר, אני חייב להגיד לך, ואתה מכיר את זה מצוין: ככל שהשירות יותר טוב, כך הביקושים יעלו.

חיים ילין: זה תמיד "הביצה והתרנגולת".

חיים ילין: אם תיקח מנהיגות ותעשה את השירות ליותר טוב, אני מבטיח לך שיהיו יותר מ-17 אנשים.

חיים ילין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – השואל האחרון.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, ראשית, אני רוצה לברך אותך על התגובה המהירה של משרדך בנושא הפעלת האוטובוס לבית-החולים שיבא.

דב חנין: זה צורך חיוני – אנחנו מדברים על אוטובוס שמשתמשים בו לפני יציאת השבת.

דב חנין: אני מברך על הגישה, כי אני יודע שיש ויכוח בנושא הכללי, הגדול – חילונים, דתיים, רגישויות – אבל בתחום הזה יש לך כשר סמכות ספציפית: נושא השירות של תחבורה ציבורית לבתי-חולים בשבת.

דב חנין: זה גם עניין של פיקוח נפש, ולכן אין בו ויכוח אמיתי בין דתיים וחילונים, ואני מברך על הגישה שלך בנושא הזה.

דב חנין: לגבי השאלה על התחבורה הציבורית לקריית-שמונה, אני רוצה להפנות את תשומת לבך להיבט אחר של הנושא, ואני אומר את זה כי אני יודע שסוגיית התחבורה לפריפריה מאוד קרובה ללבך.

דב חנין: תחבורה ציבורית לקריית-שמונה היא כמובן בעיקרה אוטובוס, אבל הנסיעה באוטובוס לקריית-שמונה היא מסע תלאות.

דב חנין: אני מדבר גם אחרי הרפורמה.

דב חנין: אנחנו מדברים על אוטובוס שלא נוסע בכביש 6, עוצר בכל מיני תחנות, יותר משלוש שעות ורבע, שלוש שעות וחצי, של נסיעה בקו שיכול לנסוע – אם הוא נוסע ישיר, יכול לנסוע קרוב לשעתיים.

דב חנין: הפנייה שלי אליך, אדוני השר, היא לחשוב יחד עם משרדך על שירות של אוטובוס מהיר לקריית-שמונה, שאכן ייסע בכביש 6 ולא יהיו לו תחנות ביניים, והוא באמת יאפשר לאנשים שאין ידם משגת לטוס לקריית-שמונה – גם אם השירות הזה יופעל מחדש – לנסוע בתחבורה ציבורית מהר ונוח לפריפריה ולא להסתייע ברכב פרטי.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: השר ישיב לכל השואלים.

ישראל כץ: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, לגבי השאלה הנוספת – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי חברי הכנסת, חברי הכנסת, לא שומעים את תשובת השר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנא מכם.

ישראל כץ: מעבר לתשובה הפורמלית, אני שמח על השאלה הנוספת.

ישראל כץ: הפעולה הראשונה שעשיתי בכנסת בשנת 1998, כשנכנסתי לכנסת, הייתה לפעול להבטיח מתן הנחה של 25% במס הכנסה לקריית-שמונה; מובן שאחרי זה המשכתי לגבי הגליל, הנגב – כך שהעיר יקרה ללבי.

ישראל כץ: אני מבין בדיוק את המשמעות של לגור שם, את התרומה ואת הקושי.

ישראל כץ: קריית-שמונה הייתה סמל הרבה מאוד שנים, והיום יש עוד יישובים שכבר מתחלקים בנטל וגם מהווים סמל בהיבט של השילוב החברתי והביטחוני.

ישראל כץ: אני מקווה שקריית-שמונה תהיה פחות סמל ויותר מציאות שקטה, טובה, שאנשים חיים בה ברווחה.

ישראל כץ: לכן, לא מעט פעמים – כל פעם שפנו עם נושא המנחת – אני לבד קיימתי, אני חושב, למעלה מחמישה דיונים מקצועיים כוללים בנושא.

ישראל כץ: הטלתי גם על מנכ"ל משרדי דאז יעקב גנות לבדוק את הנושא, וגם אמרתי לכמה חברים שהגיעו אלי אחרי כל הבדיקות שאין כאן מקום לפופוליזם, אלא צריכים תמיד לראות את העובדות כמו שהן.

ישראל כץ: העובדות הן שהמנחת בקריית-שמונה הוא מנחת רציני והוא פוטנציאל רציני, אלא שכדי להפוך אותו לשדה-תעופה שמופעל על-ידי המדינה, יש כאן קריטריונים מאוד ברורים.

ישראל כץ: אם רשות שדות התעופה מקבלת את ההפעלה, היא קודם לכן – ודאי שבלוח-הזמנים הזה גם היא לא הייתה מספיקה, אבל נקווה שהשיפוץ ייגמר מהר – היא צריכה לוודא גידור, בידוק, ביטחון, כיבוי-אש, הרבה מאוד דברים שהעלות שלהם, אגב, לפי הנתונים שנמסרו, קרובה ל-100 מיליון שקלים, רק כדי להשקיע – גם אם השדה צריך להיות מופעל שבוע וגם אם לעשר שנים.

ישראל כץ: הדבר הזה נבדק, והמסקנה הייתה שאי-אפשר.

ישראל כץ: מה שעשינו – הוריתי לעשות "שאטלים" מקריית-שמונה לשדה-התעופה במחניים, כי היה טיעון שזה מכביד והיו טסים יותר מקריית-שמונה אם זה היה יותר נגיש.

ישראל כץ: ולא היה ביקוש לדבר.

ישראל כץ: הרי זה לא מרחק גדול.

ישראל כץ: הכביש שם הוא כביש ראוי והמרחק הוא לא גדול.

ישראל כץ: המציאות שבה פעל שם שדה-התעופה – עם בסיס מסחרי, וצריך חברה שתסכים לטוס באופן מסחרי אחרי הסבסוד שהמדינה נותנת.

ישראל כץ: אגב, רשות שדות התעופה – זה אני אומר גם לחבר הכנסת ילין – מסבסדת את שדה-התעופה במחניים בכל שנה – אפילו אם אני אגיד לך לנחש ותנסה להגזים, לא תגיע למספר – ב-17 מיליון שקלים בשנה, לפני שאנחנו צריכים גם חברה שתסכים בתנאים האלה לבוא ולהפעיל.

ישראל כץ: לכן, היכולת להטיס נבעה מזה שהיו חיילי צה"ל, חיילי או"ם, במציאות הקודמת שהייתה, ואז זה פעל על בסיס מסחרי, ועם הסבסוד ביחד ניתן היה למצוא חברה שתפעיל את זה.

ישראל כץ: חשבתי, חבר הכנסת ילין, שאתה – אני כבר עונה לך באותה הזדמנות – תשאל לגבי מצפה-רמון, אתה גר לא רחוק.

חיים ילין: לא, לא, לא – – –

ישראל כץ: נו, בסדר.

ישראל כץ: אני עצמי בודק את הדברים, וכל פעם מגיעה עוד פנייה משר או חבר כנסת או מראש עיר.

ישראל כץ: כל מי שמבקר שם – רואים שם עבודות שבוצעו, עבודות תשתית: למה לא ממשיכים?

ישראל כץ: למה לא מסיימים?

ישראל כץ: ועוד הפעם אנחנו פונים ובודקים אם יש חברה מסחרית שמוכנה להפעיל טיסות, והתשובה היא שלילית.

ישראל כץ: כלומר, זו הבעיה בדברים האלה, שאתה צריך להניח תשתית ושתהיינה חברות שתהיינה מוכנות לטוס על בסיס מסחרי, יחסי, למקומות.

ישראל כץ: לכן, כרגע, לתקופת הזמן הקצובה, ודאי שלא היה אפשר; לשפץ את המסלול בהשקעה לא מבוטלת – טוב שעושים, כי זה עניין של בטיחות הטיסה; ולהפעיל את המנחת הזה, לצערי, אחרי כל הבדיקות – ולפעמים היו פגישות לפני פריימריז, אז אמרתי לחברים או למי שפנה: מאה אחוז, אני לא עושה שיקולים כאלה.

ישראל כץ: אמרתי את זה בחצי צחוק, אבל זה רק היה בחצי.

ישראל כץ: צריכים להגיד את האמת.

ישראל כץ: היו דיונים גם בוועדות – – –

דניאל עטר: אבל ההשתתפות של 19 מיליון שקלים – – –

ישראל כץ: יפעת, אפשר לקרוא לך יפעת, חברת הכנסת שאשא ביטון – לפחות חלק משם המשפחה מוכר לי היטב – בדקתי, ואני מדבר על שש שנים.

ישראל כץ: בכל פעם מחדש: האם יש אפשרות?

ישראל כץ: והתשובה היא שאין אפשרות לפתוח את המנחת, אף שהבסיס הזה בינתיים הפך למשהו עם מירוצי מכוניות.

יפעת שאשא ביטון: – – –

ישראל כץ: כך שהרצון קיים, המחויבות קיימת, אבל אין אפשרות לעשות את זה בתנאים שאנחנו מדברים בהם, בדיוק כמו לגבי מצפה-רמון.

צחי הנגבי: – – –

יצחק וקנין: תעמוד מולו.

צחי הנגבי: אדוני השר – הוא לא שומע.

ישראל כץ: לגבי חבר הכנסת חנין, התייחסת לנושא התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: קודם כול – – –

איתן כבל: הוא אומר – – –

ישראל כץ: מה?

יצחק וקנין: אדוני השר, למרכז הקואליציה כנראה יש איזה סימונים.

ישראל כץ: אוקיי.

ישראל כץ: אנחנו ממושמעים.

ישראל כץ: בעיקרון, קבעתי שבמקום 65 שקלים, שהייתה העלות, מקסימום התקרה מכל מקום בארץ למרכז יהיה 45 שקלים.

ישראל כץ: עדיין יש תהליכים היסטוריים מול "אגד" וכו'.

ישראל כץ: צריך גם להוזיל, משפרים, יש תחנות מעבר דרך עפולה, אוטובוסים ישירים.

ישראל כץ: דווקא היה שם שינוי.

ישראל כץ: כל הכבישים שאתה מדבר עליהם, וזה בדיוק הלקח, משרתים קודם כול את התחבורה הציבורית לצד התחבורה הפרטית, כי ברגע שהזרוע הצפון-מזרחית של כביש 6 תהיה מוכנה, גם האוטובוסים שינועו שם ינועו הרבה יותר מהר ויגיעו הרבה יותר מהר גם כן לכל אזור.

יצחק וקנין: תודה לשר התחבורה, תודה לשואלים.

יצחק וקנין: רבותי, אם כן, אנחנו סיימנו את השאילתות.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/48/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, חוזרים לחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק איסור הפליה בדיור, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: אנא, אל תפריעו לשר הבינוי, השר גלנט, להקשיב להצעת החוק; הוא צריך להשיב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גילאון, עשר דקות לרשותך.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני, יכול להיות שיספיקו פחות.

אילן גילאון: האמת, גם אני לא הבנתי קודם, חברת הכנסת בן ארי, על מה הייתה המהומה לגבי מי הגיש קודם את החוק.

אילן גילאון: אדוני, יש כאן בכנסת נטייה – הילדים קוראים לזה "אני אמרתי קודם".

אילן גילאון: כדאי להיות צנועים בעניין הזה ולא להגיד – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, קולך נשמע עד אלי.

יצחק וקנין: אנא.

אילן גילאון: חברת הכנסת בן ארי, אני התייחסתי למהומה שהייתה פה קודם, ולא הייתה מובנת.

אילן גילאון: הרעיון הזה של "אני אמרתי קודם" פשוט לא תופס.

אילן גילאון: מה שחשוב זה להעביר כאן חוקים שיכולים לעשות הסדרים הוגנים וצודקים כלפי האוכלוסייה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם סיפרתי לך, האמת היא שאני רציתי לחוקק חוק נגד גנבי חוקים, אבל פחדתי שיגנבו לי את החוק הזה, אז לא חוקקתי אותו.

אילן גילאון: לכן אני רוצה להגיד כבר ישר: הצעות דומות בעיקרן הונחו על שולחן הכנסת – – –

יצחק וקנין: אדוני מאוד יצירתי.

יצחק וקנין: אני חייב להגיד שאתה מאוד יצירתי.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

אילן גילאון: הצעות דומות בעיקרן הונחו על שולחן הכנסת השבע-עשרה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון – פ/14/17, ועל שולחן הכנסת השמונה-עשרה, על-ידי חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת – פ/1317/18 – הוסרה מסדר-היום ביום כ"א בשבט התשע"א, ב-26 בינואר 2011.

אילן גילאון: הצעות חוק זהות הונחו על שולחן הכנסת השמונה-עשרה על-ידי חברי הכנסת אילן גילאון וניצן הורוביץ – פ/2934/18 – הוסרה מסדר-היום ביום כ"ג – אתה מבין שההצעה הזאת הונחה לא אחת ולא לעניין המקוריות.

אילן גילאון: אגב, אם היה מגיע חייזר והיה אומר: מה אתם צריכים הצעת חוק כזאת?

אילן גילאון: בעולם מתוקן אין צורך בהצעות חוק כאלה, אדוני היושב-ראש, אבל משום שבאחרונה רבו המקרים של אפליה במגורים, ואני מציין אפליה במגורים, כי בחוק כבוד האדם וחירותו האיסור על אפליה מצוין; גם במגילת העצמאות, אגב.

אילן גילאון: אבל, הנה, בנושא של מגורים – ואנחנו צריכים, בחוק הרי אנחנו מתקנים כל דבר באופן פרטי ובאופן נפרד, כדי להיות בטוחים שאין שום ספק – בזמן האחרון, אדוני, אנשים חווים אפליה בהשכרת דירות או במכירה.

אילן גילאון: אני יודע שמי שגר ברחוב בלפור או בקיסריה או במקומות כאלה אין לו שום בעיה עם אפליה.

אילן גילאון: הוא לא מופלה.

אילן גילאון: אבל, אדוני היושב-ראש, אפליה בדיור – – –

יצחק וקנין: רבותי הסדרנים, אני מבקש שתעשו סדר – איפה שיושבות מזכירות הסיעות.

יצחק וקנין: רבותי, יש יותר מדי רעש.

יצחק וקנין: לא שומעים את הדובר.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

אילן גילאון: האמת, אני תמה מדוע ההצעה הזאת הוסרה על-ידי ועדת השרים לחקיקה.

אילן גילאון: כנראה הרעיון לגופו של איש ולא לגופו של עניין עדיין ממשיך לעבוד.

אילן גילאון: זו ממשלה חדשה עם זמירות ישנות מאוד.

אילן גילאון: אנחנו מכירים את היסודות הללו.

אילן גילאון: היות שרוב ההצעות שלי הן חלוקתיות – הפעם לא מדובר בהצעה חלוקתית אלא מוסרית בלבד, שיפוטית-מוסרית בלבד, שאיננה עולה אגורה למדינת ישראל.

אילן גילאון: אני רוצה להמחיש לאדוני מהי האפליה בדיור.

אילן גילאון: האפליה בדיור היא כשאיה

אילן גילאון: אב מזלבט פונה לחברה משווקת דירות במעלות-תרשיחא וממיסים אותו, ובזמן שללקוחות אחרים אומרים "אין אצלנו בני-דודים", אדוני, ו"ואתם יכולים לקנות", בא אדם שהוא ערבי ולא מוכרים לו.

עיסאווי פריג': – – – איהאב מזלבט ממעיליא – – –

אילן גילאון: מוזלבט.

אילן גילאון: כאמור, אדוני: מוזלבט.

אילן גילאון: האמת, כן, זה שם שמסגיר את המוצא שלו.

אילן גילאון: אתה צודק.

אילן גילאון: אפליה בדיור זה כשאסף מלמד מתל-אביב שומע מבעלת דירה שהיא לא מוכנה להשכיר לו ולבן-זוג שלו כי הם – אדוני היושב-ראש, הגזענות עוברת בשרשרת אחת מהאתיופים בקריית-מלאכי, שלא משכירים להם דירה, דרך ערבים, שלא משכירים להם דירה בצפת, דרך אנשים עם מוגבלות, שלא משכירים להם בדירה בקריית-חיים או באור-עקיבא, דרך הומואים ולסביות שלא משכירים להם דירות בתל-אביב או ברמת-גן.

אילן גילאון: הכול רצף אחד, והתקנה הזאת באה בעתה כדי להפוך את האפליה הזאת – מטעמי דת, גזע, מין, נטייה מינית, מוגבלות וכיוצא בזה – להפוך אותה לעוולה אזרחית שהקנס עליה הוא עד 63,000 שקלים.

אילן גילאון: אדוני, בעידן שאנחנו מדברים כל כך הרבה על "האחר הוא אני", "השונה זה אני" ו"אני זה השונה" ואנחנו מקבלים כל אחד וכל אחת, בתפיסה הבסיסית שלנו הדבר הזה איננו נסבל.

אילן גילאון: לכל אחד יש זכות למגורים ויש זכות בכלל לכבוד אדם – אם הוא ערבי או יהודי, אם הוא שחור או לבן, אם הוא דתי או חילוני, אם הוא חנון או ערס או אם הוא הומו או סטרייט.

אילן גילאון: כל אחד כזה זכאי לקבל מגורים, כי הזכות לדיור, אדוני היושב-ראש, הזכות לכבוד האדם עולה בעניין הזה על זכות הקניין.

אילן גילאון: צריך לעשות סדר בדברים הללו.

אילן גילאון: מה שממשלת ישראל עשתה בכך שהיא דחתה את ההצעה הזאת היא בעצם הקדימה, היא ביכרה את זכות הקניין על פני זכות האדם וכבודו.

אילן גילאון: לכן, בצוק העתים, ראוי לה, לממשלה, ללכת ולתמוך – ולכם ראוי – בהצעה שלא עולה אגורה אחת.

אילן גילאון: היא רק מיישרת ועושה צדק, שהוא כל כך נדרש.

אילן גילאון: אז לפני שאנחנו אומרים "האחר הוא אני", כדאי שנממש את זה בעצמנו.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: ישיב להצעת החוק שר הבינוי, השר יואב גלנט.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, יש בקשה להצבעה שמית, כשנגיע לכך.

יצחק וקנין: אדוני ישיב.

יואב גלנט: צהריים טובים, אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, מכובדי, ראשית אני רוצה להודות לחבר הכנסת אילן גילאון כיוון שהרעיון שהוא הביא, ההצעה שהוא הביא והתפיסה שהוא הביא הם כולם מקובלים עלי, מקובלים עלי ולדעתי על כל אזרח במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': למה אתה נגד?

יואב גלנט: קצת סבלנות.

יואב גלנט: ובהקשר הזה אני חושב שהרעיון העקרוני של מניעת אפליה בדיור הוא רעיון שרודף אחרי כל הרעיונות הנכונים שקשורים למניעת אפליה.

יואב גלנט: אני רוצה לספר לכם קצת על מה קורה בתחום הדיור הציבורי והדיור בכלל – אני לא שומע את עצמי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני, אנא.

יצחק וקנין: שרת המשפטים.

יצחק וקנין: רבותי, עוד פעם אני חוזר למזכירות הסיעות.

יצחק וקנין: עליזה בראשי, אי-אפשר לנהל את הישיבה, אפילו השר לא שומע את עצמו.

יואב גלנט: אני רוצה לתת לכם כמה נתונים: במדינת ישראל יש סדר גודל של קצת למעלה מ-62,000 דירות בדיור הציבורי.

יואב גלנט: המספר הזה, כידוע, בעקבות החוק שבו כל אזרח שמתגורר בדיור ציבורי יכול לרכוש את דירתו, המספר הזה הולך וקטן לאורך השנים, וטוב שכך.

יואב גלנט: אני חושב שהצעת החוק היא הצעה טובה.

יואב גלנט: בנוסף, המדינה תומכת בסדר גודל של 130,000 זכאים לדיור ציבורי באמצעות שכר דירה ובדרכים אחרות.

יואב גלנט: והמספרים לא מספיקים.

יואב גלנט: אני קיימתי בחודש האחרון שורה של דיונים שכל עניינם – – –

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אנא מכם.

יצחק וקנין: אתם מדברים בקול רם, הדובר לא – אי-אפשר להמשיך בדיון בצורה כזאת.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

יואב גלנט: תודה רבה.

יואב גלנט: אני קיימתי בחודש האחרון שורה של דיונים שעיסוקם כולו היה פתרון של בעיות בדיור הציבורי, תוך מתן סדר עדיפויות מצד אחד לאוכלוסיות חלשות, ובראשן האוכלוסייה של הנכים, ומצד שני, ניסיון לראות כיצד אנחנו מגדילים את מלאי הדירות על מנת לתת מענה.

יואב גלנט: הנושא הזה, בעיני, הוא איננו נושא כלכלי.

יואב גלנט: זאת אומרת, משרד הבינוי והשיכון, יחד עם גופים אחרים במדינה, עוסקים בנושאים כלכליים, ועניינם הדיור לאזרחי ישראל, דיור בכלל, על כל המשתמע מהנושא הזה, ופה אנחנו באים עם תוכניות של מחיר מטרה ומחיר למשתכן ודברים נוספים.

יואב גלנט: ויחד עם זה, יש סגמנט שאיננו קשור לנושא הזה.

יואב גלנט: הסגמנט הזה זה האוכלוסייה החלשה.

יואב גלנט: האוכלוסייה החלשה – בין שמדובר בחסרי דיור, בין שמדובר באנשים שמתקשים בכלכלת עצמם ומשפחתם, בנכים, במשפחות חד-הוריות ובאחרים – האוכלוסייה הזאת צריכה להיות מוחרגת מהדיון הכלכלי, וההחרגה הזאת היא כיוון שהאוכלוסייה הזאת איננה חלשה רק מבחינה כלכלית, היא חלשה גם מבחינת יכולתה והשפעתה בחברה; אין לה לובי, אין לה יכולת לפרסם, אין לה יכולת להשפיע; לצערי, לא בטוח שאחוזים ניכרים ממנה בכלל מצביעים לכנסת.

יואב גלנט: זו אוכלוסייה שאיננה נשמעת; אוכלוסייה שרוב הציבור מדחיק אותה בדמיונו ולא רואה אותה.

יואב גלנט: אבל האנשים האלה חיים בקרבנו ואנחנו מצווים לדאוג להם.

יואב גלנט: לכן, בתפיסתי ובראייתי, האחריות של משרד הבינוי והשיכון – ואני חוזר ומדגיש, הבינוי והשיכון – היא לדאוג לאוכלוסיות החלשות האלה מעבר לנושא הכלכלי.

יואב גלנט: ואני רוצה לספר לכם על הסיור שבמקרה ערכתי אתמול בנצרת-עילית, בנצרת ובעפולה, ובמסגרתו נכנסתי גם לנושא הדיור הציבורי.

יואב גלנט: בעיר נצרת – – –

יצחק וקנין: השרה גמליאל.

יצחק וקנין: גילה גמליאל.

יצחק וקנין: השרה גילה גמליאל.

יואב גלנט: בעיר נצרת-עילית יש סדר גודל של 15% מהדירות שהן דירות בבעלות המדינה והן מטופלות ברובן על-ידי חברת "עמידר".

יואב גלנט: וערכתי יחד עם מנכ"ל "עמידר" ועם ראש העיר סיור בדירות הדיור הציבורי אתמול.

יואב גלנט: לצד דירות ששופצו לאחרונה בתוך מתחמים ונראות במצב מאוד יפה וגרות בהן אוכלוסיות מגוונות – גם אוכלוסיות יוצאי ברית-המועצות וגם יוצאי אתיופיה וגם אחרים – לצד זה, בניינים שלמים שמצבם נראה נורא ואיום, ואני אומר את זה בכל ההיבטים.

יואב גלנט: כשאני אומר נורא ואיום אני מתכוון – התשתיות הן לא תשתיות; ותשתיות זה חשמל וביוב ומים ונזילות, וכל הדברים שאף אחד לא רוצה להתמודד אתם.

יואב גלנט: החצרות, שבהן היו אמורים לגדול פרחים, מגדלות עליהן פחי אשפה וחתולים, והמצב נראה לא טוב.

יואב גלנט: הסתובבנו, ראש העיר ומנכ"ל "עמידר" יחד, ובחנו את הדברים, וכפועל של התהליכים השונים שאנחנו קיימנו במשרד לאורך החודש האחרון, וחלקם מתבסס גם על עבודות שנעשו קודם לכן ועל נושאים שעלו כאן בכנסת, הגענו לשלושה כיווני פעולה שאנחנו ננקוט באופן מיידי: הראשון, איוש הדירות הריקות.

יואב גלנט: במדינת ישראל יש היום בנתונים הנוכחיים סדר גודל של למעלה מ-600 דירות ריקות.

יואב גלנט: מתוך 60,000 זה בערך 1%.

יואב גלנט: חלק מהן מרוכזות במקומות ספציפיים.

יואב גלנט: בעיר דימונה יש ריכוז גבוה, בעיר בית-שאן יש ריכוז גבוה, בבאר-שבע – יותר נמוך, בוודאי ביחס לגודל; ואני חושב שבסך הכול שלוש או ארבע ערים מחזיקות בתוכן למעלה מ-50% מהדירות הריקות.

יואב גלנט: עכשיו, מה קורה?

יואב גלנט: אם אתה רוצה להביא למקום שיש בו אוכלוסייה חלשה שזקוקה לדיור, מישהו ממקום אחר, הרי אתה עושה עוול כפול: ראשית, אתה מחליש את העיר כיוון שבעיר יש אוכלוסייה חלשה, ואם אתה מביא אוכלוסייה חלשה ממקום אחר, אתה מוריד את הממוצע, וכוונתנו להעלות את הממוצע.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב גלנט: אני מקבל לחלוטין את מה שאת אומרת, למרות שקשה לי לשמוע את דברייך בין צעקות האופוזיציה, שביקשה ממני לענות אבל איננה מאפשרת לי.

יצחק וקנין: אני חושב שדווקא האופוזיציה די שקטה, היא די נינוחה.

יצחק וקנין: אדוני, אני שומר על כבודה של האופוזיציה.

יואב גלנט: אם כך, הדבר הראשון, אתה לא יכול לאייש את הדירות הריקות האלה באמצעות הבאתם של אנשים ממקום אחר.

יואב גלנט: עכשיו, נותרת לנו אפשרות אחרת שהיא, בגדול, החלת הכלל שאומר "עניי עירך קודמים".

יואב גלנט: כיצד נעשה את זה?

יואב גלנט: נבוא ביחד עם רשויות העיר – ראש העיר או מי שהוא יקבע מטעמו – ביחד עם רשויות הרווחה וביחד עם האנשים שלנו במשרד הבינוי והשיכון וב"עמידר", ונשאל את עצמנו: מתוך האוכלוסייה שנמצאת מחוץ לקריטריון, מי הם הראשונים שיכולים וראויים להיכנס לתוך הרשימה?

יואב גלנט: ואם יש 100 דירות ריקות בעיר מסוימת, כמו בית-שאן או כמו דימונה, אנחנו נאייש אותן ב-100 משפחות מתוך דימונה ומתוך בית-שאן על-ידי החרגה של קריטריונים ספציפיים למקום.

יואב גלנט: אמרו לי: יש אופוזיציה – לא רק באופוזיציה אלא גם במשרדים.

יואב גלנט: אמרו לי: תשמע, מה תגיד לאלה שלא נכנסו והם דומים בקריטריונים?

יואב גלנט: אמרתי להם: אני אגיד להם דבר פשוט.

יואב גלנט: הכנסתי, לאחר שיקול, את האיש הזה והזה, אבל הדירה מלאה.

יואב גלנט: אני מעדיף מצב שבו יש דירה שמשתכן בה מישהו ואדם אחר שואל מדוע, על פני מצב של דירה ריקה ששני אנשים שואלים מדוע היא ריקה.

יואב גלנט: זו המציאות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טרכטנברג.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טרכטנברג, אדוני מפריע לדיון.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, אתה שם לב שדברי מעוררים תגובות מאוד מאוד סוערות בקהל, וכתוצאה מזה אני לא מצליח להעביר את המסרים.

יואב גלנט: אם כן, הדבר הראשון והאקט הראשון שאנחנו נעשה יהיה איושן של הדירות האלה.

יואב גלנט: אינני אומר שכל 600 הדירות יאוישו, כי תמיד יש מספר חיכוכים מסוים – דירות שהתפנו, דירות שצריך לשפץ וכן הלאה.

יואב גלנט: אבל את מרביתן נאייש, ונעצור את תהליכי המכירה, למעט מקרים חריגים ובודדים של דירות שבאמת שוות הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הדירות שמוחזקות היום על-ידי זכאים?

יואב גלנט: רגע, אני מציין את מה אנחנו עשינו.

יואב גלנט: דרך אגב, אני לא אומר שפתרנו באמירות האלה את כל הדברים.

יואב גלנט: יש עוד על מה נדבר, ותכף נגיע לזה.

יואב גלנט: הדבר השני: אנחנו ניכנס לתוכנית רב-שנתית של שיפוץ הדירות הקיימות.

יואב גלנט: יש לנו, כמו שאמרתי, סדר גודל של 60,000 דירות.

יואב גלנט: אני מעריך שלפחות 20,000 מתוכן צריכות לעבור רוויזיה.

יואב גלנט: בתוכנית של חומש, חמש שנים, בכל שנה סדר גודל של 3,000–4,000 יחידות דיור, שיפוץ ותיקון, אני מקווה שהעניין הזה יועיל לאוכלוסייה שגרה בהן.

יואב גלנט: המספרים הם גדולים, ההערכה הממוצעת היא בין 20,000 ל-30,000 שקל לדירה.

יואב גלנט: תעשו את המכפלות.

סופה לנדבר: אתה מדבר על 20,000 דירות מאוכלסות?

יואב גלנט: אני אומר שמתוך 60,000 דירות – ואני מדבר רק על הדיור הציבורי, לא על אשכולות גיל הזהב או על דברים אחרים.

יואב גלנט: אני מדבר על 62,800 ומשהו דירות ש"עמידר", "עמיגור" והחברות העירוניות מתפעלות ומשרד השיכון הוא הבעלים שלהן בשם ממשלת ישראל.

יואב גלנט: מתוך הדירות האלה, סדר גודל של 20,000 מחייבות שיפוץ בסטנדרטים מתאימים.

יואב גלנט: אנחנו נחלק את המספר הזה לחמש שנים ונטפל בכל שנה בחלק היחסי של הדירות שהן דירות פחות טובות.

יואב גלנט: התקציבים האלה חלקם מתוך התקבולים של "עמידר" וחלקם ממקורות נוספים שאנחנו נצטרך לטפל.

יואב גלנט: וההנחיה האחרונה – – –

יצחק וקנין: אדוני, צריך להתחיל להתכנס כיוון שעדיין יש מגבלה של זמן בתשובת השר – אם אני לא טועה, לעשר דקות – ואני מבין שזה הולך, וכבר אנחנו מעל רבע שעה.

יואב גלנט: אני שמח.

יצחק וקנין: אדוני, הייתי מעדיף שתסכם את הדברים.

יואב גלנט: אוקיי.

יואב גלנט: בבקשה.

יואב גלנט: הנושא האחרון – – –

עיסאווי פריג': כבוד השר, תתייחס מה עשיתם עם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', השר כבר רבע שעה פה, עונה כאן ועונה שם.

יצחק וקנין: אי-אפשר.

יצחק וקנין: רבותי, יש מגבלה בתשובת השר.

יצחק וקנין: גם השר מוגבל בזמן.

יצחק וקנין: אנחנו לא יכולים לנהל את הדיון הזה בלי הפסקה.

יואב גלנט: הנושא האחרון, על מנת לסכם את הדברים: אנחנו ניכנס לתהליך רכש של דירות חדשות.

יואב גלנט: הדירות החדשות יהיו מתוך הפרויקטים שבהם אנחנו משווקים דירות, בין שזה דרך משרד הבינוי, ובין שזה, אני מקווה, גם דרך רשות מקרקעי ישראל.

יואב גלנט: זה יהיה עד 5% בפרויקט חדש, ואנחנו נקנה אותן.

יואב גלנט: המנגנון עוד טרם הוחלט, אבל ברור לגמרי שכאשר אנחנו קונים היום דירות יד שנייה במיליון שקל – קשה למצוא אותן; לא ממהרים למכור לממשלה דירות, אזרחים מן השורה.

יואב גלנט: אנחנו נעשה את זה במסגרת החוזים שאנחנו עושים עם הקבלנים – 1,000 יחידות הוא משווק; מתוך ה-1,000, 50 דירות זה 5%, אנחנו נקבע שהן יהיו דירות יותר קטנות עם תנאים מתאימים.

יואב גלנט: לכן, על מנת לסכם את הדברים, אני חושב שאף שהרעיון המקורי של מניעת אפליה בדיור הוא רעיון נכון ורעיון שטוב לקדם אותו, הצעת החוק שהוגשה היא חסרה.

יואב גלנט: לכן אנחנו נביא את הדברים באופן כזה שהנושא יקודם בחקיקה ממשלתית שתתייחס באופן מלא לכל ההיבטים החוקתיים המשמעותיים של ההצעה, ויחד, אני מקווה, עם אילן גילאון ועם אחרים נקדם את העניין ונביא אותו לכנסת על מנת שתעביר אותו.

יואב גלנט: תודה רבה.

יצחק וקנין: אני מבין שהממשלה מתנגדת.

יצחק וקנין: אדוני, הממשלה מתנגדת?

יואב גלנט: הממשלה מתנגדת להצעת החוק הפרטית מכיוון שהיא חסרה.

יואב גלנט: היא תשלים אותה להצעה ממשלתית ותביא אותה בחקיקה לכאן.

יואב גלנט: תודה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון, לרשותך שלוש דקות לנסות לשכנע את השר או את הממשלה להסכים.

קריאה: נגד.

יצחק וקנין: רבותי, עוד לא הצבעה.

יצחק וקנין: אנחנו עדיין בנימוק החוזר של חבר הכנסת גילאון.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן נעבור להצבעה שמית, לפי בקשת המציעים.

אילן גילאון: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה לשר על ההרצאה המלומדת, הייתי אומר אפילו מאלפת.

אילן גילאון: אבל לא די בכך שדחיתם לי את ההצעה, אתם גם על ההצעה המסכנה שלי רוצים לתת הרצאה על כל מדיניות השיכון בישראל.

אילן גילאון: זה בסדר גמור, רק יש בעיה, אדוני – מה הקשר בין מה שאני הצעתי לבין מה שאתה אומר?

אילן גילאון: גם אני יודע שיש בעיה בדיור.

אילן גילאון: אגב, סבא שלי היה אומר שבשביל שלא יהיה אבטלה צריך עבָדה; בשביל שלא יהיה מחסור בדיור פשוט צריך דיור, וההיצע הוא הדבר המרכזי שצריך לעשות אותו.

אילן גילאון: כמו כן, בדירות האלה שאתה מדבר עליהן, לגבי הדירות של הדיור הציבורי – יש מאות דירות שממתינות כי הן יכולות להיות מושבות לקדמה כדי לגור בהן, והדבר הזה לא מתרחש.

אילן גילאון: לכן הפתרון של הדיור הוא משולב, אני יודע.

אילן גילאון: אני לא מדבר על זה בכלל.

אילן גילאון: אני יודע שצריך להיות דיור להשכרה וצריכה להיות בנייה תקציבית וצריך ללכת לדיור בר-השגה ולדיור להשכרה ולכל הפתרונות האלה, שבסופו של דבר אתה תקרא להם, אדוני השר, "קורת גג לאנשים", כי זו זכות בסיסית שמגיעה להם.

אילן גילאון: אני, אדוני היושב-ראש, מדבר על – איך הוא אומר?

אילן גילאון: – על הצ'ופצ'יק של הקומקום.

אילן גילאון: זה מה שאני מדבר, לא על פתרונות הדיור.

אילן גילאון: מדוע ללכת ולדחות הצעה כזאת, רבותי וגבירותי?

אילן גילאון: מה רע בה?

אילן גילאון: מה רע עשינו?

אילן גילאון: למה אנשים צריכים להיות מופלים בדיור מפני שהם ערבים או מפני שהם אתיופים או מפני שהם נכים או מפני שהם ערסים או הומואים או כל דבר אחר שאתם רוצים?

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: וזאת השאלה היחידה.

אילן גילאון: אני לא דיברתי על פתרונות הדיור הגדולים ועל הדירה להשכיר ומינהלת הדיור.

אילן גילאון: ולכן, אדוני היושב-ראש, ההרצאה היא נהדרת, בחלק מהדברים אני גם מאוד מאוד מזדהה עם הדברים שהשר אמר, אבל תסלח לי, מה הקשר למה שהצעתי?

אילן גילאון: מדוע אתם דוחים את ההצעה שלי, שמדברת על אי-אפליה בדיור מתוקף חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו?

אילן גילאון: חברי הכנסת, אני מציע לכם, תראו, זה סוג של חוק שהמליאה יכולה שלא להיות כפופה למשמעת הקואליציונית, משום שזה כל כך מרחיק לכת.

אילן גילאון: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, הוגשה בקשה של 20 חתימות להצבעה שמית.

יצחק וקנין: אני מבקש ממזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה שמית.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבקש מחברי הכנסת, על מנת שנוכל לשמוע את התשובות של כל חברי הכנסת, אנא לשמור על השקט.

יצחק וקנין: גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח אייל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד שרון גל – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד דני דנון – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – נגד מנחם אליעזר מוזס – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד דניאל עטר – בעד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד שי פירון – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: גברתי מזכירת הכנסת, נא להקריא פעם שנייה את שמות חברי הכנסת שלא נכחו בהצבעה הראשונה.

יצחק וקנין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אייל בן ראובן – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח שרון גל – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד משה יעלון – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת עפר שלח – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש מישהו מחברי הכנסת שנמצא באולם המליאה ולא הצביע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, להלן תוצאות ההצבעה: הצעת חוק איסור הפליה בדיור, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אילן גילאון: 55 בעד, 47 נגד – סליחה, 55 נגד, 47 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא התקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/228/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – הקמת תשתית חיבור לרשת אינטרנט אלחוטית במקלטים שביישובי קו העימות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: ישיב על הצעת החוק סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, השרים, סגני השרים, חברי הכנסת, תראו, החוק הזה מתגלגל יותר מדי זמן במסדרונות הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת נולדה מסיור שלי בדרום בכנסת התשע-עשרה.

אורלי לוי אבקסיס: גם אז, כמו שאנחנו רואים באופן תדיר, בערך אחת לשנתיים, בעימותים כאלה ואחרים, אם בגבול הצפון ואם בגבול הדרום, מדינת ישראל מותקפת.

אורלי לוי אבקסיס: האזרחים שלנו והילדים שלנו מותקפים.

אורלי לוי אבקסיס: הם נאלצים למצוא מחסה באין תשובה לממשלה למנוע את הטילים האלו על האוכלוסייה האזרחית.

אורלי לוי אבקסיס: אותם ילדים, אם לא איתרע מזלם, נולדו לבית חדש, למשפחה חזקה, שיכולה להעמיד לרשותם את הממ"ד הביתי – חדר ביטחון, מקלט בבית פרטי.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא צריכים לרוץ למקלטים ציבוריים מטים לנפול ומתקלפים, כאשר ביובים לפעמים זורמים באותם מקלטים.

אורלי לוי אבקסיס: האוכלוסייה החזקה יודעת לדאוג טוב מאוד לעצמה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ביישובי קו עימות יש מקלטים ציבוריים.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יודע את מי הם משרתים?

אורלי לוי אבקסיס: המקלטים הציבוריים משרתים בעיקר את האוכלוסייה החלשה ביותר במדינת ישראל, אותה אוכלוסייה שגרה היום בדיור ציבורי ואותה אוכלוסייה שאין לה כסף לבנות את הבית הפרטי ולהעמיד את הממ"ד הפרטי שלה, כפי שהחוק היום מחייב.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שבונה בנייה חדשה צריך לדאוג למיגון הבית שלו.

אורלי לוי אבקסיס: האוכלוסייה החלשה לא יכולה.

אורלי לוי אבקסיס: היא נשענת על מה שיש, אם בקריית-שמונה, אם בבית-שאן, אם בנתיבות, אם בבאר-שבע, אם בדימונה, אם בירוחם או במקומות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, חברי הכנסת, תקשיבו, אנחנו דנים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מדברים ביניכם לבין עצמכם.

אורלי לוי אבקסיס: ברגעים אלו ממש ילדים נמצאים במקלטים כי יש אזעקה ברמת-הגולן.

אורלי לוי אבקסיס: ברגעים אלה ממש ילדים יושבים שם בלי לדעת אם זו אזעקת אמת או אזעקת פתע, אם הם צריכים למגן את עצמם או לא, להישמר או לא, כי אף אחד לא יכול לעדכן אותם, כי אין להם אינטרנט, אין להם קשר עם העולם החיצון.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אני הייתי בבאר-שבע כאשר הייתי חברת כנסת בכנסת השמונה-עשרה, ראיתי ילדים בשיכון ד', וזה די מפתיע, כי תמיד מקומות כאלה כמו שיכון ד' הם השכונות הקשות ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון לגבי דימונה, נכון, מאיר?

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון לגבי בית-שאן, נכון לגבי באר-שבע ומקומות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הייתי שם וראיתי את הילדים האלה יושבים האחד על השני, וכשמגיע איזה סלב לתת להם עשר דקות של הפוגה, הם יושבים פעורי עיניים.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת באה ואומרת: המדינה צריכה לספק אינטרנט אלחוטי למקלטים ציבוריים ביישובי קו עימות.

אורלי לוי אבקסיס: את החוק הזה הצלחתי להעביר בכנסת השמונה-עשרה בקריאה הטרומית, בתמיכתו של מי שהיה שר התקשורת, מר משה כחלון.

אורלי לוי אבקסיס: מי שהתנגד אז, ופחד מעלויות כאלה ואחרות, היה דווקא גדעון סער, שהיה שר הפנים או שר החינוך – בצורה כזאת או אחרת, לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: בכנסת התשע-עשרה ניסיתי להגיש אותה שוב, ואז הוא התנגד כשר הפנים.

אורלי לוי אבקסיס: לדעתי הוא התנגד יותר למציעה מאשר להצעה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יותר מכך, מי שהיה אז השר לפיתוח הנגב והגליל, סילבן שלום, תמך בכל מאודו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא גם הקצה ודיבר על כך שיהיו כיתות מקוונות, שאפשר יהיה ללמוד בשעות האלה, אם מדובר במהלך שנת לימודים תקינה.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים ישבו במקלטים – יוכלו ללמוד את החומרים, כי יש שם אינטרנט, אבל יוכלו גם להפיג טיפה את המתח, את הפחד, את החששות.

אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם ילדים שיושבים שעות במקלטים.

אורלי לוי אבקסיס: האם לא מגיעה להם גם טיפת פנאי?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה לספר לכם משהו: יש פה צביעות מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: גם היום שר האוצר תומך בהצעה הזאת; גם היום מי שהיה שר הנגב והגליל והיום הוא שר הפנים תומך בהצעה הזאת; אני מאמינה שגם שר הכלכלה תומך בהצעה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת חברים מהקואליציה, חבר'ה שיושבים וגרים בפריפריה הצפונית ביותר, שמנסים להסביר לי את הרציונל למה לא צריך שיהיה אינטרנט במקלטים: כי יכול להיות שהאינטרנט הזה יהיה אינטרנט לא בטוח.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אני שש שנים בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: האינטרנט שיהיה שם יהיה אינטרנט מסונן, ומי שמעביר את כל הרעיון הזה של אינטרנט בטוח לילדים, חינמי, זו אני, ומי שהעביר את זה בטרומית בכנסת הקודמת זו אני, כיושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה לנגד עיני את טובת הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ויש ילדים במדינת ישראל שלא רואים את טובתם.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא רואים?

אורלי לוי אבקסיס: כי אין להם לובי, כי אין להם הורים חזקים, כי אין להם קבוצות כוח.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שלא יבואו וינסו להסביר לי אידיאולוגית למה אסור שיהיה אינטרנט במקלטים הציבוריים, לאוכלוסיות החלשות ביותר, אלה שמותקפים השכם והערב – בקריית-שמונה, בבית-שאן, בדימונה, בשדרות, בירוחם, עכשיו זה גם באשקלון.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אל תנסו להסביר לי, כמו שבפעם שעברה ניסו להסביר לי חבר'ה ממקומות כאלה ואחרים – ואני לא אגיד את שמם, כי הם כבר לא אתנו פה בכנסת – למה זה נכון להוריד את קצבת הילדים גם מבחינת הרציונל החברתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משכנע; זה משכנע אותי שאתם לא רציונליים.

אורלי לוי אבקסיס: חובה ושומה עלינו לדאוג לאותה אוכלוסייה, מה גם שבכנסת השמונה-עשרה, כשניסינו לתמחר כמה יעלה לנו הבנו שמדובר בפחות מ-3 מיליון שקלים בפריסה ארצית.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך – בעקבות אותו חוק שהעברתי בקריאה טרומית בכנסת השמונה-עשרה התחיל פיילוט ברח"ל.

אורלי לוי אבקסיס: הפיילוט הזה הוא תוצאה של הצעת החוק שלי שנולדה מביקור בשטח, ואל תנסו לקחת את הקרדיט.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כדי להבטיח שזה לא ייגמר בפיילוט אני רוצה להגיד לכם שזה צריך להיות בחוק, והחוק הזה יבטיח שלא רק במקומות שבהם יש אינטרס אחר – אולי לפעמים גם פוליטי, שאולי תהיה איזו אגודה-עמותה, גרעין – צריכים את המקלט, ולכן נספק להם את האינטרנט האלחוטי כדי שיוכלו לעשות בו פעילויות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: אדרבה ואדרבה.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שדאגת לאינטרנט האלחוטי במקומות האלה, אתה תוכל לנצל את זה לתנועות נוער, לפעילויות נוספות לאותן אוכלוסיות במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: תוכל לספק להם את התשתית.

אורלי לוי אבקסיס: זו לא חובתנו?

אורלי לוי אבקסיס: ולכן הצעת החוק תבטיח שלא יהיו פה שיקולים זרים.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת, יהיו בה מרוויחים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת כל כך זולה עד כי בפיילוט של רח"ל, שהוא בעקבות הצעת החוק שלי, מדובר על כך שכל מקלט אמור לעלות בסביבות 2,000 שקל לשלוש שנים, כולל התקנה, כולל תחזוקה וכולל שירות אינטרנט שוטף.

אורלי לוי אבקסיס: דיברנו עם הקבלן שזכה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא העביר לנו את העלויות של הפיילוט, וכאשר תעשה את זה בפריסה ארצית, תוכל להוריד עוד יותר את העלויות, כי אנחנו יודעים שיש עלויות קבועות, למשל, שברגע שאתה פותח ליותר שירותים או ליותר אנשים, מן הסתם המחיר פר-מקלט יורד.

אורלי לוי אבקסיס: 700,000 שקל בשנה – זה יקר?

אורלי לוי אבקסיס: היום – עכשיו – נמצאים במקלטים ילדים בפריפריה הצפונית של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול להיות בשעות הבוקר, זה יכול להיות בשעות הלילה, זה יכול להיות אחר הצהריים.

אורלי לוי אבקסיס: ואם מדובר בפעוטות או בילדים קטנים ששייכים לדיור הציבורי, איך אתה אמור להחזיק אותם?

אורלי לוי אבקסיס: איך?

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שווה את זה שאנחנו נוכל להקרין להם משהו?

אורלי לוי אבקסיס: אולי אפילו "הופ", "לולי" – לא יודעת מה.

אורלי לוי אבקסיס: שלהורים יהיה שקט ולילדים יהיה שקט.

אורלי לוי אבקסיס: כי האפקט של הפחד והחרדה והאי-יכולת להפיג אותה – אחר כך משלמים עליהם בריבית דריבית בגלל בעיות, פחדים והרטבות, ואחר כך חוסר בגורמים מקצועיים שייתנו את הטיפול הפסיכולוגי הדרוש.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מהממשלה שביקשה ממני לחכות שלושה חודשים עד – אם בכלל ידונו בזה שוב בוועדת שרים לחקיקה – להבין שההצעה היא לא באמת ההצעה, כי אנחנו נכנסים לפגרה – –

יצחק וקנין: נא לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: – – ונכנסים לתקציב, ושלושה חודשים יהפכו להיות שישה חודשים כמעט, וזה יהיה כאילו להציג את זה מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: היה והממשלה לא תשקול שוב את הנושא הזה, יש לי פה חתימה של 20 חברי כנסת להצבעה שמית.

אורלי לוי אבקסיס: אני אפרסם אצלי גם בפייסבוק, גם באינטרנט בכל מקום אחר, את כל מי שאומר שהוא דואג לפריפריה החברתית והגיאוגרפית במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אני אעשה לו, לא שיימינג, אני אעשה לו גילוי נאות, הרמת מסך.

יצחק וקנין: כדי להבין, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, האם הגעת להסכמה עם הממשלה על דחיית ההצבעה?

יצחק וקנין: אני צריך תשובות.

יצחק וקנין: אני מנהל את הישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מוכנה לשקול את ההצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אם להצביע או לא – זה בהסכם – – –

יצחק וקנין: אני צריך תשובה ברורה.

יצחק וקנין: אין תשובה מגמגמת.

יצחק וקנין: אני צריך תשובה – האם את מסכימה לדחות את ההצבעה?

אורלי לוי אבקסיס: האם אדוני היושב-ראש חושב שאני לא מכירה את הנהלים?

אורלי לוי אבקסיס: האם אדוני היושב-ראש חושב שאני משחקת פה איזה משחק?

יצחק וקנין: לא, אבל אני צריך תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: היה והממשלה תכריז פה שלא מדובר בשלושה חודשים אלא בדיון לפני הפגרה, אני אקבל ואדחה את ההצבעה.

יצחק וקנין: אין על-תנאי.

יצחק וקנין: את צריכה להגיד לי אם את מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הממשלה צריכה להודיע אם היא מוכנה או לא מוכנה.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אדוני השר, סגן השר ישיב.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין, תודה.

יצחק וקנין: תודה, גברתי.

יצחק וקנין: סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן ישיב בשם הממשלה על הצעת החוק.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, ועדת השרים שהתכנסה ביום ראשון ביקשה מהמציעה להמתין שלושה חודשים להחלטת ועדת השרים.

אלי בן-דהן: המציעה טוענת בצדק כי שלושה חודשים הם בפועל למעלה מחמישה חודשים בשל הפגרה.

אלי בן-דהן: לפיכך הממשלה תבדוק את היכולת שלנו להקדים את הדיון בהצעת החוק בוועדת השרים כך שהוא יסתיים עד הפגרה.

אלי בן-דהן: אם המציעה תסכים לכך אז לא נוריד את הצעת החוק מסדר-היום.

יצחק וקנין: מסכימה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק וקנין: התשובה היא ברורה: לפני הפגרה; נאמרו פה דברים – התשובה של הממשלה.

יצחק וקנין: זאת אומרת, זה יעבור שוב לוועדת השרים, ולפני הפגרה תקבלי תשובה לגבי הצעת החוק, אם הממשלה מאשרת או לא מאשרת.

יצחק וקנין: אדוני רוצה להשיב על כל ההצעה?

אלי בן-דהן: לא צריך.

יצחק וקנין: אין צורך.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, יש הסכמה של הממשלה, יש הסכמה של המציעה.

יצחק וקנין: הצבעה תתקיים במועד אחר – לאחר קבלת תשובת הממשלה.

יצחק וקנין: אני מבין ששני הצדדים מסכימים.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת, רבותי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת חנין זועבי, סופה לנדבר, מיכל רוזין, ישראל אייכלר ויוסי יונה בנושא: הצפיפות בכיתות הלימוד – מחאת הסרדינים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: אני מבין שיושב-ראש הכנסת יפתח את הנושא הבא.

קריאה: יש הפסקה?

יולי יואל אדלשטיין: אין שום הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אנחנו ניגשים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שראש הממשלה חייב להיות במהלך כל הדיון כאן – כמו שאתם ראיתם, גם אני לא ידעתי שהנושא יגיע בקצב כזה.

יולי יואל אדלשטיין: גם יושב-ראש האופוזיציה אמור להיות אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: תכף גם הוא יצטרף ואנחנו נתחיל את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברנו עמיר פרץ, שיהיה ראשון הדוברים, כבר כאן אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שיגיעו ראש הממשלה וראש האופוזיציה תוכל להתחיל, אדוני.

עמיר פרץ: אני ממתין בציפייה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בציפייה דרוכה אתה ממתין לבואם של שני האישים, כפי שאומרים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מה שמכונה "40 חתימות" – זה פעם ראשונה בכנסת הנוכחית?

יולי יואל אדלשטיין: – אז לתשומת הלב של חברי הכנסת החדשים, 40 חתימות הוגשו על-ידי חברי האופוזיציה; ראש הממשלה ויושב-ראש האופוזיציה אמורים להימצא כאן באולם אתנו במהלך כל הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ידברו.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הפקרת הממשלה את יישובי הפריפריה בדרום ובצפון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן ישיב ראש הממשלה לדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: מייד אחריו יעלה ראש האופוזיציה, כדרישת התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של דבר תתקיים גם הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – יהיה בעד הודעתו של ראש הממשלה; מי שנגד, פירוש הדבר שהוא לא מקבל את דברי ראש הממשלה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים היא כדלקמן: כאמור, יפתח את הדיון חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותו יעמדו עשר דקות; לאחר מכן, לפי הסיעות, זה ילך ככה: מהליכוד – מכלוף מיקי זוהר עם שבע דקות; המחנה הציוני – דניאל עטר עם שש דקות; הרשימה המשותפת – אוסאמה סעדי עם ארבע; מאיר כהן מיש עתיד עם שלוש; מכולנו – יפעת שאשא ביטון עם חמש; הבית היהודי – ניסן סלומינסקי עם ארבע; ש"ס – יעקב מרגי עם ארבע; ישראל ביתנו – רוברט אילטוב עם שלוש; יהדות התורה – יעקב ליצמן עם שלוש; מרצ – זהבה גלאון עם שלוש; המחנה הציוני – אראל מרגלית עם שש; הרשימה המשותפת – באסל גטאס עם שלוש; יש עתיד – חיים ילין עם שלוש; הליכוד יסכם – אבי דיכטר עם שמונה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאתם רואים, יש סיעות שבחרו לחלק את הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: ברור שאסור לחלק לפחות משלוש דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, זה נשמע כמו המכות בהגדה.

יולי יואל אדלשטיין: מנין לך?

רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי שחמד עמאר ידבר.

יולי יואל אדלשטיין: חמד עמאר ידבר במקום חבר הכנסת אילטוב מטעם סיעת ישראל ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ לעלות לדוכן ולפתוח את הדיון על הפקרת הממשלה את יישובי הפריפריה בדרום ובצפון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מטבע הדברים השר דרעי מושך המון תשומת לב, אבל אני מבקש לפזר את ההתכנסות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת כבל, טיבי ובן צור, נא לשבת.

עמיר פרץ: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רציתי לדבר אל האמריקני שבך; כי הרי נאומיך הטובים נשמעים שם.

עמיר פרץ: אני רוצה להזכיר לך את אחד הנאומים הגדולים בהיסטוריה האמריקנית – נאום "ארבע החירויות" של הנשיא רוזוולט, שאמר כך: החירות הראשונה היא חירות הביטוי וההבעה; השנייה היא חירותו של כל אדם לעבוד את אלוהיו על-פי דרכו; השלישית הנה החירות ממחסור; והרביעית הנה החירות מפחד.

עמיר פרץ: וכך הוסיף רוזוולט: זה לא חזון למילניום רחוק כלשהו, זהו בסיס ברור לעולם בר-השגה בזמננו, בדורנו.

עמיר פרץ: אך אתה, אדוני ראש הממשלה, לא יכול לאמץ נאומים כאלה, כי נאומים אלה ראויים למנהיגים שרוצים לשנות מציאות; אלה לא נאומים למנהיגים שכל עולמם מסתכם בהישרדות פוליטית, שאולי מנהלים את המשברים אך לא פותרים אותם.

עמיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, אתה לא יכול לשאת את נאום החירויות.

עמיר פרץ: אתה יכול לשאת את נאום האשליות.

עמיר פרץ: כל חייך הציבוריים זכית ביושר לכינוי "הקוסם", ולפי אבן-שושן, מהו קוסם?

עמיר פרץ: מכשף, אשף, עוסק בקסמים, עושה להטים, מציג דברים המיוסדים על אחיזת עיניים.

עמיר פרץ: אין ספק שאתה ראוי לכל אלה, אמן של אשליות של ממש.

עמיר פרץ: שש שנים, אדוני ראש הממשלה, אינך מפסיק להאשים את הסובבים אותך בכישלונותיך, ותמיד יש לך תירוצים, תמיד יש אשמים אחרים.

עמיר פרץ: אין לך פתרונות, אין לך תוכניות, אין לך חזון, אין לך אומץ.

עמיר פרץ: אתה פועל כמו דוברו החרוץ של ראש הממשלה שכבר מזמן חדל לתפקד, ובפיך תשובה אחת: הכול בסדר.

עמיר פרץ: שש שנים של עליות ביוקר המחיה וטיפוס במחירי הדירות, אבל הכול בסדר.

עמיר פרץ: לוחמים בצה"ל ממשיכים להגיע הביתה עם 800 שקלים, לעג ללוחם, אבל מבחינתך הכול בסדר.

עמיר פרץ: הכול בסדר גם עבור רבע מיליון עובדי חברות כוח-האדם שיגיעו לגיל זיקנה בלי זכויות סוציאליות, בלי חסכונות.

עמיר פרץ: אלה האנשים שאתה גוזר עליהם עתיד של חיטוט בפחים, קיבוץ נדבות, בחירה בין אוכל לתרופות.

עמיר פרץ: זה פרי יצירתך המהוללת; אתה שדחפת לבטל הסכמים קיבוציים בכל מקום, שיכולת והפרטת כל דבר שזז וכך יצרת עוד ועוד עובדי חברות כוח-אדם, וכעת אנו אוכלים את פרי באושיך.

עמיר פרץ: אתה אמן האשליות.

עמיר פרץ: אתה מדבר גבוהה-גבוהה על ירושלים, אתה מדבר על אחדותה של ירושלים, אבל אתה בעצם כבר חילקת אותה, יצרת מחנות פליטים שלמים בתוך ירושלים עצמה.

עמיר פרץ: במשמרת שלך הוצבו בטונדות ברחובות; במשמרת שלך אזרחים חוששים כאשר הם עומדים בתחנת האוטובוס ברחוב קינג ג'ורג', שמא ייפגעו על-ידי מחבלים אוחזי הגה ואחוזי טירוף.

עמיר פרץ: זה אתה עם מדיניות אפס המעשה, שלא מצעידה אותנו אל החירויות אלא אל עבר האשליות העמוסות מהמורות ובורות: לבור הכלכלי, לבור החברתי, לבור הביטחוני, לבור המדיני, ומהבורות האלה יהיה קשה מאוד לצאת.

עמיר פרץ: מהבור שחפרת במו-ידיך בלב היחסים של מדינת ישראל עם ארצות-הברית יהיה קשה לצאת.

עמיר פרץ: במשמרת שלך עתיד להיחתם, בתוך זמן קצר, הסכם רע עם איראן.

עמיר פרץ: מתוך כל האופציות המדיניות והצבאיות, בחרת באסטרטגיה שהסתברה כגרועה ביותר, של עימות מול הממשל האמריקני.

עמיר פרץ: וההסכם העתיד להיחתם יהפוך לכישלונך המהדהד ביותר.

עמיר פרץ: עכשיו כל מה שנותר לך זה למזער את נזקיך.

עמיר פרץ: אתה ממשיך לפזר ערפל בכל נושא.

עמיר פרץ: לא ברור מה באמת רוצה אמן האשליות.

עמיר פרץ: אף אחד לא יודע מה כוונותיך האמיתיות.

עמיר פרץ: האם אתה ביבי של "לא תקום מדינה פלסטינית בזמן שאני ראש הממשלה", או ביבי שמאמין בפתרון שתי המדינות?

עמיר פרץ: האם אתה ביבי שמקדם תוכנית מע"מ אפס על מוצרי יסוד, או ביבי שמקים עוד ועדה שתקבור החלטה זו?

עמיר פרץ: האם אתה ביבי שמחבק את העדה האתיופית, או ביבי שמקים ועדה שתתיש אותם ותשכיח אותם מהתודעה הציבורית?

עמיר פרץ: האם אתה ביבי שקרא לראשי הוועדים של כי"ל וסייר במוקדי האבטלה לפני הבחירות והבטיח הרים וגבעות והרבה פתרונות, או ביבי שמדבר על אחוזי אבטלה נמוכים ומתעלם מאיכות המשרות, מהיקף המשרות ומההכנסה הממוצעת שהולכת ויורדת?

עמיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, את החירות החשובה ביותר, החירות מפחד, הפכת על פניה, ואת הפחד הפכת למנוף העיקרי שלך מול אזרחי ישראל, שמוצפים כל יום בספינים ובמידע מפחיד שמגיע מסביבתך וממקורביך.

עמיר פרץ: כאשר היה נוח לך, אז "חמאס" זה "דאעש" ו"דאעש" זה "חמאס", וכאשר צריך להגיב בעוצמה – פתאום זה לא "חמאס", זה "דאעש".

עמיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, בדרך של אשליות ומניפולציות הפכת עיתונאים רבים לשקרנים, הפכת מתונים רבים לבוגדים, הפכת את ערביי ישראל לנטע זר בתוכנו, פירקת את החברה הישראלית לקבוצות, קליקות ושבטים.

עמיר פרץ: ובכן, אדוני, אשליית הזמן הבלתי-נגמר היא אשליה מסוכנת מדי לעתידה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: הגיעה העת להתמודד עם הבעיות האמיתיות שיצרת.

עמיר פרץ: והנה כמה הצעות לפתרון: בעיות הדיור – זה הזמן לחרוג מהאידיאולוגיה שלך שמתנגדת לכל מעורבות ממשלתית ולהודיע על בנייה תקציבית לתקופה של שנתיים ועל בניית 100,000 דירות נוספות בשוק הפרטי; רק אז נשנה את המאזן בין היצע לביקוש.

עמיר פרץ: יוקר המחיה – תודיע שאתה מתכוון לעמוד במילתך ולממש את תוכנית מע"מ אפס, אבל לא רק על לחם ומרגרינה, אלא על כל מוצרי היסוד בתחום המזון, בגדי הילדים והתרופות.

עמיר פרץ: הפערים החברתיים – תודיע שאתה מאמץ את דוח אלאלוף במלואו, כאן ועכשיו.

עמיר פרץ: עשה זאת על מנת לעצור את קטסטרופת העוני, שמנפצת את תקוותם של מאות-אלפי ילדים.

עמיר פרץ: חברות כוח-האדם – הפסק לפחד.

עמיר פרץ: קבל את הצעת החוק להוצאת חברות הקבלן מחוץ לחוק.

עמיר פרץ: הפסק את העבדות המודרנית שמבזה ומשפילה מאות-אלפי אזרחים.

עמיר פרץ: אוצרות הטבע – עצור לפני שאתה מחלק את אוצרות הטבע של כולנו לחבורה מצומצמת בלי לדרוש פיקוח עתידי על המחירים, כי עם מחירי גז מופקעים, הגז יהפוך לנטל על הכלכלה והחברה, אך עם מדיניות מושכלת ואמיצה, הגז יהפוך למפתח לפתרון רוב הבעיות החברתיות והכלכליות.

עמיר פרץ: אך בשביל זה, אדוני ראש הממשלה, נדרשת מנהיגות, נדרש מנהיג שקורא "אחרי", ואתה, אדוני ראש הממשלה, הפכת למנהיג שהקריאה היחידה הנשמעת ממך היא: עמוד דום.

עמיר פרץ: עמוד דום.

עמיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, כאשר טובתה של מדינת ישראל תעמוד למבחן, האופוזיציה תעמוד לצדה של המדינה ללא פשרות.

עמיר פרץ: אנחנו נעמוד נחרצים ונחושים מול כל ניסיונות החרם, מול כל ניסיון להשמיץ את חיילינו, מול כל ניסיון לפגוע בקהילות היהודיות ברחבי העולם.

עמיר פרץ: אך לא ניתן גיבוי למדיניות המקרטעת שלך, לא ננהג באפתיות מול חוסר היוזמה שלך.

עמיר פרץ: נדרוש ממך לממש את הצהרתך ש"צוק איתן" הביא לאופק מדיני חדש.

עמיר פרץ: כי עד לרגע זה, בשל חוסר העשייה שלך, לא התקדמת ולו מילימטר אחד אל עבר האופק, אלא הרחקת אותו מאתנו.

עמיר פרץ: אנו נתמוך במלחמה ללא פשרות בארגוני הטרור היוצאים מקרבו של האסלאם הקיצוני, אך לא נוותר על הזדמנות היסטורית להתחבר אל השינויים בעולם הערבי, לבנות ציר מתון שבו דיאלוג של זהות אינטרסים עם מדינות ערב המתונות שאתן נוכל לבנות את המטרייה הבין-לאומית לחידוש המשא-ומתן עם הפלסטינים ולהסכם אזורי שישנה את המציאות הביטחונית והמדינית.

עמיר פרץ: אבל אתה, אדוני, תמשיך לטפח ולשווק את הפחד ככלי מרכזי שלך לשמור על הישרדותך.

עמיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, הפזמונאי יעקב רוטבליט כתב את השיר "שיר לשלום" וגם את השיר "סוף לסיפור".

עמיר פרץ: וכך כתב: "כל הקסמים תמו חלפו, כל האורות כבר נאספו, רק הזיעה על הפנים, כובע מעוך ריק משפנים".

אופיר אקוניס: מי שר את זה?

עמיר פרץ: האשליה הולכת ומסתיימת, אדוני.

עמיר פרץ: אנחנו כבר לא משלים את עצמנו שתאזרו את האומץ הנדרש לשנות את המציאות.

עמיר פרץ: אנו יודעים כי תמשיך לשים מבטחך בכובעו של הקוסם.

עמיר פרץ: ולכן, אדוני ראש הממשלה, גם אם ייקח זמן וגם אם יתעכב, המסך הולך ויורד על תקופתך.

עמיר פרץ: הולך ותם זמנך, ועליך לפנות את מקומך.

עמיר פרץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ שפתח את הדיון, מה שמכונה דיון 40 החתימות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר מטעם סיעת הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: מיקי, מה יש לך לומר אחרי עמיר?

מכלוף מיקי זוהר: אוהו.

יואל חסון: מה עוד ניתן לומר?

מכלוף מיקי זוהר: אוהו, אוהו.

יואל חסון: – – – ניתן לומר?

מכלוף מיקי זוהר: תתכוננו, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא הולך להיות קל.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת – –

יואל חסון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – הכותרת שבחרו באופוזיציה לדיון היא הפקרת הממשלה את יישובי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: אולי זה קצת פופוליסטי מבחינתי – בשונה, דרך אגב, ממה שאני מרגיש שצריך לעשות – אבל אני מבקש מחברי הכנסת, במיוחד באופוזיציה, להקשיב קשב רב, ולפרוס בפניכם חלק קטן, לא מהותי, ממה שעשתה ממשלת הליכוד בראשותו של בנימין נתניהו בשנים האחרונות לטובת אזרחי ישראל, ובעיקר, אגב, למען הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בתחום הביטחון: "כיפת ברזל" – הצטיידנו בעשרות-אלפי טילים שמיירטים, שנועדו להגן על אזרחינו והם מצילים חיים בדרום ובפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הדבר שאותי יותר מקומם: איך אתם מעזים לדבר על איראן?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מסוגלים להתמודד מול העולם?

מכלוף מיקי זוהר: יש לכם יכולת לעמוד בקונגרס, באומץ, ולהסביר כמה ההסכם הזה גרוע למדינת ישראל?

עמר בר-לב: – – – רק אתה יכול.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אתם תיכנעו.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אתם תיתנו את כל מה שרק ניתן כדי להשיג את השלום הנכסף שלכם, שאגב, אין לכם יכולת להביא אותו.

אראל מרגלית: אולי נשלח – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אין לכם יכולת להביא אותו.

אראל מרגלית: – – – שלא היה שם מ-2013 – – –

מכלוף מיקי זוהר: ואתם עוד בסופו של דבר מדברים אתי על מנהיגות?

מכלוף מיקי זוהר: איזו מנהיגות הצגתם בשנים האחרונות?

יחיאל חיליק בר: – – –

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: איזו מנהיגות?

מכלוף מיקי זוהר: איזו יכולת להנהיג יש לכם שאני עדיין לא הכרתי?

יואל חסון: – – – באופוזיציה?

מכלוף מיקי זוהר: אני ממש ממש מתפלא.

יואל חסון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אבל הגרוע ביותר מבחינתי, שאתם מדברים אתי על ירושלים.

אראל מרגלית: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם הרי תחלקו את ירושלים.

מכלוף מיקי זוהר: זו משאת נפשכם – למסור חלק נכבד מירושלים לאויבינו.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם מדברים אתי על ירושלים?

יחיאל חיליק בר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: נו, בחייכם.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק מבקש מכם דבר נוסף; אני לא רוצה באמת להרגיז אתכם יותר מדי.

קריאה: למה?

מכלוף מיקי זוהר: אני רואה שאתם קצת מתעצבנים.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אדבר אתכם על נתונים – נתונים יבשים, ברשותכם, נתונים יבשים בתחום הכלכלה: האבטלה נמוכה – 5.6%.

מכלוף מיקי זוהר: ירדנו – דרך אגב, מהנמוכות בעולם המערבי ומדינות ה-OECD.

מכלוף מיקי זוהר: העלינו את שכר המינימום – –

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – מ-3,800 ל-5,000.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, זה היה בלעדיכם.

מכלוף מיקי זוהר: זה היה בממשלת הליכוד.

יחיאל חיליק בר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: איך תסבירו את זה?

מיכל בירן: ההסתדרות העלתה את שכר המינימום, לא אתם.

מכלוף מיקי זוהר: מי נהנה מזה, אגב?

מכלוף מיקי זוהר: תושבי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בתחום החינוך: החלת חוק חינוך חינם מעל גיל שלוש – –

יחיאל חיליק בר: אתה כפריפריה צריך להודות שנכשלתם – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – 800 שקל לכל משפחה בפריפריה.

יחיאל חיליק בר: – – – שנכשלתם בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: מי אישר את זה?

מכלוף מיקי זוהר: ממשלת הליכוד, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: נתניהו העביר את חוק שנת הלימודים, בסופו של דבר, ובטח שזה לא אתם.

מכלוף מיקי זוהר: אתם מדברים אתי על רפורמות ועל דברים כאלה, אז אני אתן לכם עוד דוגמה לרפורמה מעניינת: טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל 12.

מיכל בירן: זה ליצמן.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים מי עשה את זה?

מכלוף מיקי זוהר: ממשלת הליכוד עשתה את זה.

בנימין נתניהו: כששר עושה – – –

מכלוף מיקי זוהר: ממשלת נתניהו עשתה את זה.

בנימין נתניהו: כששר עושה זה השר.

מיכל בירן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: כן, אבל – – –

מיכל בירן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אבל, חברים, את זה לא לשכוח לעולם.

מכלוף מיקי זוהר: הקמת מוקדי רפואת חירום וחדרי מיון קדמיים ב-12 יישובים בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בעקבות הסכמי שכר עם הסתדרות הרופאים, מי שבוחר לעבוד בבתי-חולים בפריפריה מרוויח יותר.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: כן, כן, חברים.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: גם בתחום הבריאות עשינו למען הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בתחום הבינוי: תוספת תמיכה בשכר-דירה לעולים חדשים.

מכלוף מיקי זוהר: בדימונה התחילו להיבנות מגדלים חדשים, כי יש ביקוש ורוצים לעבור לדימונה.

מכלוף מיקי זוהר: יש 8,000 יחידות בקריית-גת ועוד 8,000 יחידות בדרך.

מיכל בירן: צריך מטה קסמים בשביל להגיע לעולם הדמיוני הזה.

מכלוף מיקי זוהר: את כל זה, דרך אגב, שכחתם שהליכוד עשה.

מכלוף מיקי זוהר: ורוצים להעביר את מחנות צה"ל, ב-19 מיליארד שקל השקעה – נועדה לחזק את תושבי הפריפריה – –

מאיר כהן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – ואת אזרחי – – –

מאיר כהן: אפילו אני מתקן אותך – – –

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי מיליארד.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי מיליארד.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי מיליארד.

מאיר כהן: אבל מי סופר אצלכם.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא סופרים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו סופרים דבר אחד: אנחנו סופרים את תושבי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: מה לכם ולתושבי הפריפריה?

מכלוף מיקי זוהר: עם כל הכבוד.

מכלוף מיקי זוהר: באזורי הביקוש 100,00 יחידות דיור יתפנו כתוצאה מהעברת הבסיסים לאזור הנגב.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עובדים בימים אלו על מענק של 100,000 שקל לאנשים שרוכשים דירה ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עושים פעולה, כזאת או אחרת, בסופו של דבר, כדי לעזור לזוגות צעירים לרכוש דירות בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: את כל זה, חברים יקרים, עשה הליכוד והממשלה שלו כמובן, ולא אף אחד אחר.

מכלוף מיקי זוהר: את תחום התחבורה שכחתם?

מכלוף מיקי זוהר: אני אזכיר לכם.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: השקעה של 27 מיליארד שקלים בכבישים, במחלפים, ברכבות; מהפכת תחבורה באמצעות רכבות לדימונה, נתיבות, שדרות; רכבות מהדרום לצפון; מהפכת כבישים; חיבור הצפון והדרום בכביש 6 ובכבישי רוחב אחרים.

מכלוף מיקי זוהר: להזכיר לכם, מי עומד בראש המשרד הזה?

מכלוף מיקי זוהר: ישראל כץ, חברים, חבר ממשלת הליכוד, ואנחנו גאים בכך.

מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, אני רוצה לספר לכם גם על תחום הסייבר: ממשלת ישראל העבירה את מטה הסייבר לדרום.

מכלוף מיקי זוהר: העיר באר-שבע הפכה לבירת הסייבר הישראלית.

אראל מרגלית: – – – על הסייבר.

מכלוף מיקי זוהר: בימים אלו ממש בוחנים את הקמת מכללת הסייבר בעיר דימונה.

אראל מרגלית: – – –

מכלוף מיקי זוהר: מפעל "אינטל":

מכלוף מיקי זוהר: מדינת ישראל השקיעה מיליארדי שקלים למען הבאת המפעל לקריית-גת – ממנה, אגב, אני מגיע, כסגן ראש העיר שלה, אז אי-אפשר להגיד לי שלא – –

יואל חסון: אם כל כך טוב, איך כזה רע?

מכלוף מיקי זוהר: – – כי אני חייתי את זה יום-יום.

מכלוף מיקי זוהר: חברים – –

יואל חסון: – – – הזה?

מכלוף מיקי זוהר: – – קשה שלא להבחין בהצלחה, אבל קשה – –

יואל חסון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – לפרגן לה.

מכלוף מיקי זוהר: קשה לכם לפרגן לה.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אנחנו יוצרים מהפכה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא מדברים וצועקים כמוכם, באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני ראש הממשלה, אנחנו עושים.

איילת נחמיאס ורבין: הדברים הכי חשובים קרו בגלל האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עושים למען עם ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תרשו לי להזכיר לכם עוד דבר: אני אזכיר לכם את נושא כי"ל.

מכלוף מיקי זוהר: הגעתי לדימונה, ואדוני, ראש הממשלה – –

איילת נחמיאס ורבין: את נושא כי"ל?

מכלוף מיקי זוהר: – – תתפלא, אני רואה את כל סיעת המחנה הציוני, חלק נכבד ממחנה יש עתיד, רוקדים על דמם של אותם אנשים – –

איילת נחמיאס ורבין: על דמם?

מכלוף מיקי זוהר: – – שבאמת נמצאים במצוקה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יואל חסון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: כולם ששים ומשולה

מכלוף מיקי זוהר: בים אל מול הקהל המאוכזב.

מכלוף מיקי זוהר: ואני עמדתי שם אל מול – בוז צורם, אגב.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה אמרתי להם, ראש הממשלה?

יואל חסון: איזה בוז קיבלת שם.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי להם: הליכוד יפתור לכם את הבעיה; ראש הממשלה יפתור לכם את הבעיה.

דניאל עטר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ומה קרה?

מכלוף מיקי זוהר: בדיוק מה שאמרתי.

דניאל עטר: – – –

יואל חסון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו פתרנו להם את הסוגיה.

דניאל עטר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא באופוזיציה.

יואל חסון: תספר לראש הממשלה מה הם אמרו לך.

מכלוף מיקי זוהר: קל לכם להטיל רפש – –

יואל חסון: תספר לראש הממשלה – –

מכלוף מיקי זוהר: – – מספסלי האופוזיציה.

יואל חסון: – – מה הם אמרו לך, חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: אבל קשה לכם להעריך את מה שהשגנו בשש שנות השלטון של ממשלת הליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: חברי האופוזיציה, אף שהיו לכם – –

מיכל בירן: פערים גדולים, קיפאון מדיני.

מכלוף מיקי זוהר: – – תקשורת מגויסת וקמפיין עוין, נחלתם תבוסה קשה.

מכלוף מיקי זוהר: כי הציבור יודע מה טוב לו.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור מבין עשייה חזקה יותר מהכפשות.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור מעריך ממלכתיות ומנהיגות וסולד מפופוליזם רדוד וזול.

מכלוף מיקי זוהר: 30 המנדטים שקיבלנו הגיעו לנו בצדק, ומהסיבה הפשוטה: כי אנו בליכוד מתרכזים בעשייה.

מכלוף מיקי זוהר: לא בפופוליזם זול, כמו שהמחנה הציוני מאמץ; לא בשנאת חרדים, כמו שיש עתיד מאמצת.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בליכוד מדברים בעשייה – –

יואל חסון: איזה מזל שהערבים נהרו.

מכלוף מיקי זוהר: – – ולא מברברים באופוזיציה.

יואל חסון: איזה מזל שהערבים נהרו – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בליכוד, בראשותו – –

יואל חסון: – – מה היה קורה אם לא.

מכלוף מיקי זוהר: – – של בנימין נתניהו, עושים יום-יום, שעה-שעה, למען עם ישראל, למען ארץ-ישראל ולמען תורת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בליכוד עושים ובעזרת השם נמשיך לעשות, תמיד, למען הפריפריה, שהיא כל כך יקרה ללבנו.

מכלוף מיקי זוהר: בנאום, דרך אגב, שנשא ראש הממשלה שלנו המנוח מנחם בגין, עליו השלום, בכנסת הזאת ממש, מייד עם המהפך בשנת 1977 – אני בדיוק מסיים, אדוני היושב-ראש, ועמדתי בזמן.

מכלוף מיקי זוהר: ראית, דיברתי מהר.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו ברחו לי כמה מילים, אני חייב להודות.

יולי יואל אדלשטיין: המסר נקלט היטב.

מכלוף מיקי זוהר: העם הזה הוא עם חכם ונבון, כך הוא אמר, ויודע מה הוא עושה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יודע מה הוא מחליט.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יודע באיזו ממשלה לתת אמון.

מכלוף מיקי זוהר: אתם הייתם משוכנעים שאתם תרכיבו את הממשלה הזאת, לכן אתם עדיין המומים.

מכלוף מיקי זוהר: לא נורא, תתרגלו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לכם.

בנימין נתניהו: תודה, מיקי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין, מטעם המחנה הציוני, את חבר הכנסת דניאל עטר.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – מטעם הרשימה המשותפת, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שש דקות לרשות אדוני.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי וחברותי חברי הכנסת, חבר הכנסת זוהר, אם זה לא היה דיון רציני הייתי יכול להתייחס ולהקדיש את רוב זמני לאמירות שלך כמו אל אירוע סיום, כמו למסיבת סיום; ככה זה נשמע בערך.

דניאל עטר: אבל אני רוצה, ברשותך, ראש הממשלה, לשנות את הכיוון של השיחה ולנסות להזכיר לך איך זה לחיות בפריפריה.

דניאל עטר: אני מזכיר לנו שהדיון עוסק בקשיים העצומים של החיים בפריפריה ובתחושה ארוכת השנים – –

יעקב מרגי: – – –

דניאל עטר: – – שהמדינה לא באמת – – –

יעקב מרגי: תן לי את נופי הגלבוע בנגב.

יעקב מרגי: תן לי אותם.

דניאל עטר: מה?

דניאל עטר: לא שמעתי.

יעקב מרגי: את נופי הגלבוע בנגב – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

דניאל עטר: אבל זה בדיוק הסיפור.

דניאל עטר: זה בדיוק הסיפור: שהכול, כל מה שיש או רוב הדברים שישנם הם פרי יוזמה מקומית, ולא חלק מאיזו מדיניות ממשלתית, עם תוכנית, עם יוזמה, שלוקחת את ההגדרה ואת המושג מנהיגות למקום שבו אנחנו נדע – אנחנו, אזרחי המדינה ותושבי הפריפריה, נדע לאן פנינו.

דניאל עטר: מה יקרה בחיים בפריפריה, מה ישתנה?

דניאל עטר: האם כל הנתונים על הפערים העצומים בין החיים בפריפריה לחיים במרכז הולכים להשתנות בעקבות המדיניות של הממשלה, או שאנחנו אמורים להמשיך ולפתח ולהצמיח ולהגדיל את הפער הקיים בין מי שחי בפריפריה לחיים במרכז?

דניאל עטר: ואם אנחנו זקוקים להוכחות, אנחנו יכולים לקחת את עולם הרפואה והבריאות, ולראות שממוצע החיים בפריפריה נמוך בארבע שנים מבמרכז; שמספר המיטות בבתי-החולים בפריפריה הוא כמחצית ממספר המיטות, ביחס ל-1,000 חולים, במרכז.

דניאל עטר: אנחנו יודעים שלחיות בקריית-שמונה, בבית-שאן, בנהריה, ברמת-הגולן – וחלילה, אם אתה זקוק לטיפולים רפואיים כמו טיפולי כימותרפיה, אתה צריך לנסוע עד לחיפה, לרמב"ם, ואין לך איפה לקבל את השירות המינימלי הזה, ובתקופה שבה אתה הכי זקוק למדינה, בתקופה שאתה הכי חלש, המדינה לא עומדת לצדך.

דניאל עטר: ואני יכול להמשיך ולפרט בתחום של הרפואה, וככה אני יכול להמשיך ולפרט בתחום של ההשקעות בחינוך, ולשאול את עצמנו האם יש איזו תוכנית עבודה לממשלת ישראל, אדוני ראש הממשלה, שאמורה לשנות.

דניאל עטר: דיבר חבר הכנסת זוהר על כך שקיבלתם, הליכוד, 30 מנדטים.

דניאל עטר: קיבלתם אחוז תמיכה – כולנו יודעים – גבוה מאוד בפריפריה.

דניאל עטר: אז בואו, תגידו לנו מה אתם הולכים לעשות למען החיים בפריפריה.

דניאל עטר: קבינט דיור הוקם.

דניאל עטר: האם יש כוונה להגדיר יעדי אכלוס לעיירות הפיתוח, כדי שהן סוף-סוף יתפתחו, כדי שאפשר יהיה לקיים שם אורחות חיים נורמליים, כדי שאפשר יהיה לפתח תיאטרון, דבר כל כך אלמנטרי, כדי שמי שרוצה לראות הצגה לא יצטרך לנסוע 150 קילומטר, או להסתפק בפעם בחודש, כשמגיעים עם הצגה ממרכז הארץ להציג אותה בפריפריה?

דניאל עטר: האם יש לכם כוונה להמשיך ולמנף?

דניאל עטר: אני יכול לראות נקודת אור – אני לא רואה הכול שחור – נקודת אור בפעילות של שר התחבורה בפריפריה עם רכבת העמק, עם כביש 65, עם כביש 71 – – –

בנימין נתניהו: – – – מישהו היה צריך להביא 30 מיליארד שקל.

בנימין נתניהו: כשדברים טובים קורים, זה השר, זה לא ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: כשדברים רעים קורים, זה ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אני מציע שנשמור את ההבחנה הזאת לנגד עינינו, כי בכל מקום יש שר שעושה – –

דניאל עטר: אדוני ראש הממשלה, אני – – –

בנימין נתניהו: – – אבל ראש הממשלה, הוא לא בעניין.

בנימין נתניהו: יש שיטה.

בנימין נתניהו: אני מציע לכם לתקן את השיטה.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה קובע את המדיניות, ראש הממשלה מביא את התקציבים, ראש הממשלה מאפשר את הפעולה – – –

מיקי רוזנטל: אדוני ראש הממשלה, מתי אתה אמרת פעם אחת שטעית?

מיקי רוזנטל: פעם אחת?

מיקי רוזנטל: פעם אחת מתי אמרת שטעית?

בנימין נתניהו: תתחילו להכניס לראש.

בנימין נתניהו: זה שר מצוין, עוד שר מצוין, עוד שר מצוין, אבל ראש הממשלה, לטוב או לרע, גם על הטוב וגם על הרע – – –

מיקי רוזנטל: תגיד פעם אחת שטעית, אז נכבד אותך ונגיד וניתן לך – – –

ירון מזוז: אתה צריך לכבד – – – גם בלי שהוא יגיד אם הוא טעה או לא – – –

מיקי רוזנטל: אתה לא תגיד לי מה לעשות.

ירון מזוז: אתה כן תגיד, אתה לא תגיד.

מיקי רוזנטל: אתה האחרון שתגיד לי מה לעשות.

מיקי רוזנטל: האחרון.

ירון מזוז: אתה האחרון שצריך לדבר – – –

עמיר פרץ: – – –

ירון מזוז: – – – אתה האחרון שצריך לדבר פה.

יולי יואל אדלשטיין: תם פסק הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

בנימין נתניהו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עטר ימשיך.

דניאל עטר: אדוני ראש הממשלה, אני פתחתי את דברי בזה שאמרתי שאין לי שום כוונה לנהל כאן שיח של התחשבנות אלא שיח שמקווה לקבל ממך תשובות, גם, על מה ייעשה למען החיים בפריפריה.

דניאל עטר: אנחנו כולנו יודעים מה קורה בעוטף-עזה, וכולנו יודעים מה קורה היום ברמת-הגולן, וכולנו יודעים על ההתעצמות של "חיזבאללה" ואיך זה משפיע על החיים בצפון הארץ.

דניאל עטר: אנחנו גם יודעים שבעיר בית-שאן זכית לרוב גדול, לתמיכה רחבה מאוד.

דניאל עטר: תגיד לנו מתי – בשש השנים או בתשע השנים האחרונות, האם הוקם שם מפעל אחד שייצר מקומות עבודה?

דניאל עטר: זה בידיים שלך, בידיים של המשרד שלך – – –

בנימין נתניהו: אתה רציני?

בנימין נתניהו: אתה יודע על מה אתה מדבר?

דניאל עטר: ודאי שאני יודע.

דניאל עטר: אני עד לפני חודשיים הייתי המעסיק הגדול של העיר בית-שאן.

דניאל עטר: אצלי, בתחום השיפוט של מועצה אזורית הגלבוע – –

בנימין נתניהו: אתה יודע מה שאתה מדבר?

בנימין נתניהו: אני אגיד לך.

דניאל עטר: – – אני לא אומר את זה סתם.

שלי יחימוביץ': זה האחריות של משרד הכלכלה.

דניאל עטר: בוודאי, אבל הוא בקושי הספיק ללמוד, שנתיים בתפקידו כשר הכלכלה – הוא הלך עכשיו למשרד החינוך.

דניאל עטר: אני באמת שם שאלות אמיתיות ומקווה לקבל תשובות, כי אני חושב שעברנו את מערכת הבחירות; זהו, נכנסנו עכשיו לתקופה שבה צריך לעשות, וכמו שאמרו קודמי – בכל מקום, כולל שלשום – – –

בנימין נתניהו: תחליטו – – –

דניאל עטר: – – – שלשום חלק מאתנו תמכו בהצעה שלכם.

דניאל עטר: לא הכול שחור ולבן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דניאל עטר: אני אומר את הדברים, אדוני ראש הממשלה, כי באמת הגיע הזמן לשנות את המאזן בין סדרי העדיפויות, וההשקעה שבסדר העדיפויות היא אולי האחרונה, בפריפריה – וכשאנחנו מדברים על מוקדי תעסוקה ועידוד מפעלים לעבור לפריפריה, אז בבקשה, שיהיו מפעלים עתירי ידע, עם יכולת לשנות דמוגרפית חלק מהיישובים בצפון; לחזק את התהליכים החיוביים שקורים שם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דניאל עטר: ואני חושב שאם את זה תעשה, אף אחד מספסלי האופוזיציה לא יאמר מילה רעה.

דניאל עטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דניאל עטר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני; עד ארבע דקות לרשות חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, נושא הדיון הוא הפקרת הממשלה את יישובי הפריפריה בדרום ובצפון.

אוסאמה סעדי: אכן, אדוני ראש הממשלה, יישובי הפריפריה בדרום ובצפון סבלו וסובלים מאפליה בכל תחומי החיים, ומסתכלים עליהם כמו על סלאמס לעומת היישובים באזור המרכז, כל הממשלות שעמדת בראשן במשך שנים רבות.

אוסאמה סעדי: ועל אף מס השפתיים וההצהרות המפוצצות שלך ושל חברי ממשלתך – לטפל ביישובים אלה וליתן עדיפות לאומית לאזורים האלה – בפועל התברר שהכול, אדוני ראש הממשלה, כל ההבטחות האלה הן צ'ק ללא כיסוי.

אוסאמה סעדי: אם הדברים האלה נכונים לגבי היישובים היהודיים בפריפריה, קל וחומר או ביתר שאת, אדוני, הדברים נאמרים לגבי היישובים הערביים בפריפריה, בדרום ובצפון.

אוסאמה סעדי: בדרום, עשרות כפרים בלתי מוכרים בנגב שחיים בתת-תנאים ובתנאים בלתי אנושיים, בלי מים וחשמל, לומדים תחת השמש, ללא קורת גג.

אוסאמה סעדי: האם שמעת, אדוני ראש הממשלה, שיש בעולם כולו עשרות כפרים בלתי מוכרים, שלא מוכרים על-ידי המדינה, בלי מים וחשמל?

אוסאמה סעדי: צריך להתבייש במדינה, אדוני ראש הממשלה, שכך מתנהגת לאזרחיה.

אוסאמה סעדי: לא רק שהיא לא בונה ולא מפתחת אזורים אלה, שחיים בהם עשרות-אלפי תושבים, אלא שאם כבר בונים, אז הסיירת הירוקה – השחורה – דואגת מייד לזרוע הרס ושנאה.

אוסאמה סעדי: האם יכול להיות שמדינה שטוענת שהיא אחת מהחזקות בעולם תתעמר ביישוב קטן בשם אל-עראקיב, וכבר הרסה אותו יותר מ-85 פעם?

אוסאמה סעדי: האם, אדוני ראש הממשלה, מדיניות הריסות הבתים היא מעשה של יום ביומו ביישובים בנגב?

אוסאמה סעדי: אבל המדינה החליטה להגדיש את הסאה ועלתה מדרגה: לא רק הריסת בתים ומסגדים ביישובים השונים בנגב, זה לא מספיק; צריך להרוס יישוב שלם, אדוני ראש הממשלה, על תושביו ובתיו, ולהקים במקומו ועל חורבותיו יישוב יהודי.

אוסאמה סעדי: רוצים להרוס היישוב אום-אלחיראן, ולהקים במקומו יישוב חדש בשם חירן, אדוני ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: מאז 1948 בנתה המדינה יותר מ-700 יישובים במרכז וגם בפריפריה, אבל אפילו לא יישוב ערבי אחד לרפואה, למעט כמה יישובים בנגב, ששם רוכזו עשרות-אלפי תושבים בתנאים תת-אנושיים, וכמובן המטרה הייתה לשדוד את הקרקעות של בעליהן, ויישובים אלה הם בתחתית הסולם מבחינה סוציו-אקונומית – עוני, אבטלה, אלימות.

אוסאמה סעדי: אבל האמת, אדוני ראש הממשלה, היא שכל המגזר הערבי, גם היישובים הנמצאים כאילו במרכז – גם הם סובלים מאותה מדיניות ומאותו קיפוח שיש נגד היישובים שבפריפריה ובדרום ובצפון.

אוסאמה סעדי: כל המגזר הערבי, אדוני ראש הממשלה, על כל יישוביו: בדרום, בצפון ובמרכז, סובל ממדיניות אפליה ממוסדת ועקבית בכל התחומים.

אוסאמה סעדי: אין פלא, אדוני ראש הממשלה, שבטבלת האבטלה היישובים הערביים תופסים את העשירייה הראשונה; אין פלא שלפי ממצאי דוחות העוני של המל"ל, המוסד לביטוח לאומי, יותר מ-50% מהערבים נמצאים מתחת לקו העוני, וכ-60%, אדוני ראש הממשלה, מהילדים העניים במדינת ישראל הם ערבים.

אוסאמה סעדי: האם יעלה על הדעת שמתקציב משרד התרבות, שעומד על 600 מיליון שקל, רק 3% מיועדים לתרבות הערבית?

אוסאמה סעדי: ואם בזה לא די, באה שרת הלא-תרבות ומטילה חרם על התיאטרון הערבי היחיד, תיאטרון "אל-מידאן".

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אוסאמה סעדי: ואחרון אחרון, אבל הוא ראשון במעלה, נושא הקרקע והבנייה והדיור.

אוסאמה סעדי: רק 3% מתוך 100% קרקעות המדינה הם בבעלות פרטית, ורק חלק מזערי הוא בבעלות האוכלוסייה הערבית.

אוסאמה סעדי: ובעניין התכנון והבנייה, אדוני היושב-ראש, יותר מ-50,000 בתים נבנו ללא רישיון, מפני שאין תוכניות מתאר, אין תוכניות מפורטות, אי-הרחבת אזורי השיפוט.

אוסאמה סעדי: ורק לפני ימים, ותוך מבצע צבאי למהדרין, הרסו ביתו של טארק ח'טיב בכפר-כנא, בפעם השנייה, יומיים לפני תחילת חודש הרמדאן.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני ראש הממשלה – משפט אחרון – הכול במגזר הערבי זפת, חוץ מהכבישים הלא-מזופתים.

אוסאמה סעדי: אדוני ראש הממשלה, די, נמאסתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריך נשמע את חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: אה, היא לא תדבר, אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, ברשותכם, אני בוחר להוציא אותך, אדוני ראש הממשלה, לסיור בדרום.

מאיר כהן: בלי אבטחה, בלי דוברים, בלי מצלמות ומיקרופונים.

מאיר כהן: והפעם אין זה סיור לחוות הגמלים ולעין-בוקק, שלשם אתה אוהב ללכת.

מאיר כהן: זהו סיור לדרום המופקר.

מאיר כהן: סיור למפלי האבטלה שלמרגלות הרי הנגב.

מאיר כהן: הסיור הזה עובר, אדוני ראש הממשלה, בשעריו החלודים של האתר הארכיאולוגי העונה לשם "כיתן דימונה".

מאיר כהן: 800 מובטלים במשמרת שלך; דרך הוויה דולורוזה בערד, המכונה "מגבות ערד" – 200 מובטלים במשמרת שלך; לא הרחק משם נמצא הר ה"אקסטרא פלסטיק" בשדרות, שעליו עמד עד לא מזמן מפעל שהעסיק 80 עובדים – היום מובטלים, במשמרת שלך.

מאיר כהן: ואתה, כרגיל, שותק.

מאיר כהן: ומשם, אדוני, נמשיך למעוז התיירות ההומה מאדם, לשכות התעסוקה בדרום.

מאיר כהן: דרך אגב, את אותו הסיור ניתן לעשות, בתוואי מעט שונה, בצפון.

מאיר כהן: באותם מוקדי אבטלה, אדוני ראש הממשלה, קמים בבוקר, אין לאנשים לאן ללכת, והם זורמים לנחלי העוני – תקשיב, אלי, ידידי הטוב – אל האי-ביטחון התזונתי, עד לנהר המרכזי, לרמיסת כבודם העצמי.

מאיר כהן: אלה שאתה מתייחס אליהם כאל נבערים, ומגיע כל שנה או שנתיים בבחירות, ובמקסמי שווא עושה את מה שעושה.

מאיר כהן: בעודך מתהדר בכך שהאבטלה בישראל היא מהנמוכות בעולם, תקשיב לנתונים האלה; איוב קרא, תן לראש הממשלה להקשיב: בירוחם – 13% אבטלה; באופקים – 11% אבטלה; בדימונה, אדוני ראש הממשלה – 15% אבטלה.

מאיר כהן: וזה נראה שככל שאחוז האבטלה גבוה, התמיכה בך ביישוב גדולה.

דני דנון: איך אתה מסביר את זה?

מאיר כהן: אכן קוסם.

מאיר כהן: לבי לבי עליך, שאתה יודע להוביל אותם בכחש.

מאיר כהן: אבל תזכור, זה ייגמר בסופו של יום.

מאיר כהן: לפני שבועיים נחתם, אחרי שלושה חודשי שביתה, הסכם בין ועדי העובדים של כי"ל לבין ההנהלה; הסכם שבו אתה בחרת להתעלם, להתעלם מהעובדים.

מאיר כהן: שלחת את הנציגים שלך, אדוני ראש הממשלה – אני הייתי שם, אתה לא היית שם.

בנימין נתניהו: – – –

מאיר כהן: הפקרת אלפי עובדים להנהלה של טייקונים, שבסופו של דבר כופפו אותם, ובסופו של דבר מעכשיו והלאה הם ימשיכו לפטר אותם, ואתה שותק.

מאיר כהן: זה הסיור, אדוני ראש הממשלה; מהמקום שממנו אני בא כל יום ואני נוסע אליו בלילה כל יום.

מאיר כהן: אני משער שמייד תספר לנו על הטוב שאתה עושה בדרום ובצפון; על הפרויקט הצה"לי ההוא בירוחם, המגדל הזה בדימונה, על המחלף, ועל המקל והתרמיל שטיילת אתם בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

מאיר כהן: השורה התחתונה, אדוני ראש הממשלה, שאין בדרום ובצפון עבודה.

מאיר כהן: הדרום והצפון, חברי חברי הכנסת, מופקרים.

מאיר כהן: זה שטח הפקר, וזה במשמרת שלך.

מאיר כהן: אני מצפה שבסוף הנאום שלך תודיע – ואז אולי, אולי תתקן משהו – תודיע שאתה עכשיו מקים שטחי תעשייה בירוחם ובדימונה ובבית-שאן ובקריית-שמונה.

מאיר כהן: אולי אולי אתה תתקן את ההובלה בכחש ואת המילים שמתייחסות אלינו, אנשי הפריפריה, כאל נבערים.

מאיר כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד ארבע דקות יעמדו לרשותך.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים וחברי חברי הכנסת, זה נכון שיש הרבה מה לעשות בדרום, אבל זה לא נושא.

ניסן סלומינסקי: לכן אני קצת מתפלא על האופוזיציה שמעלה את זה כנושא.

ניסן סלומינסקי: זה דבר שקיים כבר, לצערי, מהקמת המדינה, וצריך לטפל בו, ודווקא אני רוצה להגיד לזכותו של ראש הממשלה, והממשלה הקודמת – והדובר לפני, ידידי מאיר, היה גם שר בממשלה הקודמת – הממשלה הזאת רק מתחילה וכבר עשתה מה שאני חושב שאף ממשלה לא עשתה לטובת הדרום.

ניסן סלומינסקי: נכון שאף פעם זה לא מספיק, אבל לבוא דווקא על זה לראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: אם זה עולה, היה צריך לבוא ולשבח אותו.

ניסן סלומינסקי: יש לי החלטות הממשלה, אף פעם לא היו כאלה החלטות לטובת הדרום.

ניסן סלומינסקי: ואני רק אתן כמה דוגמאות.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, העברת כל בסיסי צה"ל המרכזיים לדרום, עיר הבה"דים.

ניסן סלומינסקי: כל מי שמכיר את זה, המשמעות היא השקעה עצומה בדרום, העברת כוח-אדם אדיר לדרום.

אראל מרגלית: מה לוחות הזמנים?

אראל מרגלית: הרי זה הוחלט בתקופה של אהוד אולמרט.

בנימין נתניהו: כמו הגדר, זה כמו הגדר של אולמרט.

בנימין נתניהו: הוחלט בתקופה של אולמרט, אבל לא תוקצב.

בנימין נתניהו: הוחלט אבל לא תוקצב – – –

ניסן סלומינסקי: זה צריך לרדת מהזמן שלי.

אראל מרגלית: מה לוח הזמנים, אדוני ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: אכן נעשים, רבותי – – –

בנימין נתניהו: עוד הפעם, הוחלט אבל לא תוקצב.

בנימין נתניהו: אם אתה לא מבין את זה, אז אתה לא יכול לעשות עסקים טוב.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הולכים על זה, זה יהפוך את הדרום – – –

אראל מרגלית: אני עושה עסקים טוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה יהפוך את הדרום למרכז הארץ.

ניסן סלומינסקי: כבישים – – –

אורן אסף חזן: עסקים מפוקפקים.

אראל מרגלית: מה אמרת?

אראל מרגלית: מה אמרת?

ניסן סלומינסקי: אראל.

ניסן סלומינסקי: אראל.

אראל מרגלית: חזן, מה אמרת?

אורן אסף חזן: תשתה מים קרים ותירגע.

אורן אסף חזן: תשתה מים קרים.

ניסן סלומינסקי: אראל.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, יש זמן פציעות, לא?

אורן אסף חזן: – – – בעבודה הפרלמנטרית – – –

קריאה: אחרי שאתה סחטת את ראש הממשלה – – –

אראל מרגלית: חזן, אני אותך לא קיזזתי בוועדת הכספים.

אורן אסף חזן: אני לא צריך שיקזזו אותי, זה בסדר.

אורן אסף חזן: אני כבר הודעתי, אני עם הממשלה שלי מצביע, ולא אתכם.

קריאה: זה בסדר, אחרי שסחטת את ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: אני עם הממשלה שלי מצביע, לא אתכם.

אורן אסף חזן: אני מבין שזה כואב לכם – – –

אראל מרגלית: חזן, אתה נותן לנו קורס לעסקים?

אורן אסף חזן: הייתי שמח – – –

ניסן סלומינסקי: רבותי – – –

יולי יואל אדלשטיין: היושב-ראש לא בוגד בנואם.

יולי יואל אדלשטיין: זה פשר עצירת השעון.

ניסן סלומינסקי: פשוט נעצר הזמן.

ניסן סלומינסקי: הזמן נעצר.

יולי יואל אדלשטיין: זה זמן שלו.

יולי יואל אדלשטיין: בא לכם קצת לשוחח, תשוחחו, נו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, דווקא בנושא של הדרום אפשר לשבח את ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: ואני חוזר: באמת, כל העברת הבסיסים, כבישים שיובילו לשם, כוח-אדם אדיר שיעבור לשם ויגור שם, זו תהיה תנופה אדירה.

ניסן סלומינסקי: להפוך את באר-שבע לבירת הסייבר במדינת ישראל, ואולי בכל המזרח התיכון.

ניסן סלומינסקי: את זה הממשלה עשתה.

ניסן סלומינסקי: להעביר את כל מערך התקשוב של צה"ל – ומי שיודע מה המשמעות של זה – לאזור באר-שבע, עם העברת כוח-אדם מעולה, זה הופך את באר-שבע, אפשר להגיד, כמעט למרכז הארץ.

ניסן סלומינסקי: לוקחים את קריית-גת, מרחיבים – הממשלה הקודמת עשתה את זה: להרחיב את המפעל, שייהפך למפעל המוביל בעולם.

ניסן סלומינסקי: "אינטל" תשקיע כ-10 מיליארד דולר, תוספת של עוד – אם אני זוכר, אני מדבר מהזיכרון – עוד כ-1,300 עובדים, כוח-אדם מעולה, שיבוא לקריית-גת.

ניסן סלומינסקי: מה עוד אנחנו יכולים לצפות מממשלה?

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב שצריכים עוד ועוד, אבל דווקא בנושא הזה לתפוס את ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: יותר מזה, הממשלה החליטה לפצות את כל אזור הדרום בסדר גודל של נדמה לי כ-3 מיליארד, פיצויים שעברו והגיעו.

ניסן סלומינסקי: בנוסף, מעבר לפיצויים, החליטה הממשלה – – –

אראל מרגלית: לדרום לא הגיעו 3 מיליארד.

אראל מרגלית: בדרום בינתיים פוצו בפחות ממיליארד.

ניסן סלומינסקי: – – – החליטה הממשלה להעביר עוד כמיליארד – – –

אראל מרגלית: מלחמה של 50 יום, כשבמלחמת לבנון השנייה – 3.5 מיליארד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגלית, זה לא טוב שאתה מפריע בכלל, אבל עוד בעמידה, זה כבר עובר כל גבול.

ניסן סלומינסקי: – – – החליטה ממשלת ישראל, מעבר לפיצויים ובלי קשר לפיצויים, להעביר לעוטף ול-40 הקילומטר עוד – –

סתיו שפיר: אבל לא עברו – – –

ניסן סלומינסקי: – – אני זוכר 3 מיליארד, יש לי פה בכתובים מיליארד ו-300,000.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, אבל אני זוכר את 3 המיליארד, במשך כמה שנים.

מיקי רוזנטל: על הנייר.

מיקי רוזנטל: לא עבר.

מיקי רוזנטל: לא עבר.

מיקי רוזנטל: ניסן, לא עבר, חבל להטעות את הציבור.

ניסן סלומינסקי: תסלח לי – חבר'ה – – –

חיים ילין: – – – ב-1.5 מיליארד – – – חמש שנים – – –

מירי רגב: ראש עיריית דימונה – – –

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה מה שאני זוכר, מיליארד ו-300,000 – – –

חיים ילין: מיליארד ו-300,000 ועוד – – –

ניסן סלומינסקי: כן, נוסף על 240 מיליון.

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה הזיכרון שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יסיים, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שמה שאנחנו רואים פה – ואני מדבר כרגע על הצד הכלכלי – שלא הייתה ממשלה שעשתה את זה.

ניסן סלומינסקי: יש לי כאן החלטות הממשלה, זה עובר יישוב-יישוב, תחום-תחום, באיזה תחומים – שיכון.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, באמת, לא היה דבר כזה שנעשה – שאני זוכר – בכזה פירוט, עם סכומים מדויקים וכו'.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר, בנושא הזה לפחות צריכים לשבח את ראש הממשלה ואת הממשלה הקודמת, וגם את התחלת הממשלה הזו, שכבר התחילה, ורק בשבוע שעבר העברנו עוד הטבות לעוטף-עזה, בנושא של המכרזים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מירי רגב: בסוף האזרחים אמרו – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, גברתי השרה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק לי חברי כנסת עם קריאות ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, מספיק לי חברי כנסת עם קריאות ביניים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, בנושא הזה בואו נתלכד, ונדע, כשיש דברים טובים, נדע להגיד תודה, ולהפך, לעודד, וכשיש דברים לא טובים, עליהם כן להגיב; אבל לא דווקא על הנושא הזה, שמגיעות בו כל התשבחות לראש הממשלה.

אראל מרגלית: תגיד דבר אחד של ביקורת, ניסן.

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מירי רגב: – – – בנגב, בדרום, בצפון, בתשתיות.

מירי רגב: אני אומרת לחיים – – –

חיים ילין: כל מה שאת רוצה, בגלל זה אוהבים אותנו בעולם ובגלל זה יש לנו שלום.

חיים ילין: זה מה שיש לי להגיד לך.

יואב קיש: מה הקשר לשלום?

יואב קיש: מה הקשר?

יואב קיש: – – – "שלום", "שלום", "אוהבים".

יואב קיש: למה – – – תהיו ענייניים.

יואב קיש: תהיו ענייניים, פעם אחת תדברו לעניין.

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: עד ארבע דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אדוני ראש הממשלה – אופיר אקוניס, לא להפריע לי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, הכותרת של הדיון היום: הפקרת יישובי הפריפריה.

יעקב מרגי: לאופוזיציה אני אומר, לקחתם כותרת בומבסטית.

בנימין נתניהו: כותרת נהדרת.

יעקב מרגי: הפקרה, בומבסטית.

יעקב מרגי: אפשר לעמוד כאן ולמנות את הישגי הממשלות, האחרונות לפחות, ממה שבזיכרוני, בהשקעה בפריפריה בצפון ובדרום.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אין אזרח בישראל שלא נדרש להשתמש בתשתיות התחבורה – שרת התרבות, אני אקרא אותך לסדר בוועדה – בכבישי ישראל, ברכבות, ולא רואה את ההשקעה.

יעקב מרגי: כמי שחי בנגב, שלא ישן בירושלים, ויום-יום נדרש לתשתיות – אין ספק שרואים את השיפור.

יעקב מרגי: צעד אחר צעד מקרבים את הנגב למרכז ואת המרכז לנגב.

יעקב מרגי: רואים זאת בתנועה הרבה בכבישים.

יעקב מרגי: יש הרבה מה לעשות, יש עוד הרבה מה לעשות.

יעקב מרגי: אין ספק, זכית, אדוני ראש הממשלה, שבמשמרות שלך – וציינו אותן – זכית לממש חלק מחזונו של בן-גוריון, ראש ממשלת ישראל הראשון.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לומר לך, בפניך ועל שולחנך, בממשלה שאני הייתי חבר בה יחד אתך, שעמדת בראשה, התחלת להניע תהליך של הסדרת יישובי הבדואים בנגב.

יעקב מרגי: אל תירתע, הקיצונים יפריעו לך.

יעקב מרגי: הקיצונים מהצד שלנו ינסו לומר לך שאתה נדיב מדי ותימנע מזה, אבל המחיר היקר שמדינת ישראל שילמה ותשלם אם נושא ההסדרה של היישובים הבדואיים בנגב לא יצא לדרך – ואני טוען, מה לעשות, כשאדם עושה טעות, הוא משלם.

יעקב מרגי: ממשלת ישראל אפשרה מצב מסוים – ממשלות ישראל; צריך לשלם, צריך להסדיר, והזמן עובד לרעתנו.

יעקב מרגי: השקעות רבות השקעת ותשקיע בנגב.

יעקב מרגי: באר-שבע הפכה להיות מטרופולין לכל דבר ועניין.

יעקב מרגי: אנחנו רואים בברכה את מעבר בסיסי צה"ל לנגב – כל ההשקעות בתשתיות שדיברתי עליהן, בתחבורה.

יעקב מרגי: יש הסוגיה של הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב ונושא התעסוקה בנגב ובגליל.

יעקב מרגי: שתי הסוגיות האלה, אדוני ראש הממשלה, אתה צריך לשים עליהן דגש בקדנציה הזו: תעסוקה גליל-נגב, הסדרת ההתיישבות בנגב.

יעקב מרגי: תאמין לי, אני אסיים את הנאום ואשאיר אפילו דקה לחלק מהשיר שאני אוהב לזמזם ולקרוא אותו: עם הסדרת ההתיישבות בנגב, "וגם הנגב עוד יהיה פורח,/ ועוד נדאג שהזקן יהיה שמח".

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: למי קראת זקן?

יעקב מרגי: בן-גוריון.

יעקב מרגי: אתה לא מכיר את השיר?

יולי יואל אדלשטיין: מכירים, מכירים.

יולי יואל אדלשטיין: מותר גם להתבדח קצת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשות חבר הכנסת עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת וסגן השר יעקב ליצמן מטעם יהדות התורה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה שתשמע את הנאום שלי, כי הנאום שלי לא נוגע לפריפריה עכשיו; אני מדבר על הדרוזים בסוריה.

חמד עמאר: לפני כשבוע נודע לנו ולכל העולם על טבח נפשע שביצעו אנשי "ג'בהת א-נוסרה", שהוא שלוחה של "אל-קאעידה", באחינו הדרוזים בכפר קלב-לוזה במחוז אידליב שבצפון סוריה.

חמד עמאר: נרצחו בדם קר כ-40 דרוזים, שכל פשעם הוא היותם דרוזים.

חמד עמאר: הם נרצחו על-ידי רוצחים נתעבים שכל מי שאינו שייך לדתם הוא בבחינת כופר שדינו מוות.

חמד עמאר: הדרוזים מדורי דורות לא היו אלה שפגעו באחרים, אלא אלה שנרדפו והצטרכו להגן על עצמם.

חמד עמאר: הם עמדו בגבורה ובאומץ ובנחישות, ואויביהם הובסו ונסוגו בבושת פנים.

חמד עמאר: כיום עומדת הקהילה הדרוזית לראשונה מזה מאות שנים בסכנת קיום.

חמד עמאר: מי כמו העם היהודי מכיר מלחמת קיום מהי, תחושת נרדפות מהי ורצח על קידוש השם מהו.

חמד עמאר: מעל ראשי אחינו מונפת חרב אכזרית, צמאה לדם, כמו שהייתה מונפת לפני כמה חודשים מעל ראשיהם של היזידים, אותה קהילה לא חמושה שנטבחו אלפים מבניה כאשר העולם לא נקף אצבע.

חמד עמאר: להזכירכם, רבותי, הדבר קורה במאה ה-21, אל מול עיניו של העולם הנאור.

חמד עמאר: לנו כדרוזים אין מאומה נגד קיומו של אדם כלשהו, תהיה אמונתו אשר תהיה, אולם לא נוכל לעמוד בחיבוק ידיים מול איומי הטבח באחינו מעבר לגבול.

חמד עמאר: הכפר חאדר שלמרגלות החרמון הסורי הופקר לחסדיהם של אנשי "ג'בהת א-נוסרה".

חמד עמאר: אדוני ראש הממשלה, העולם כולו יודע שישראל הקימה בית-חולים שדה בגולן, המסייע לאנשי "ג'בהת א-נוסרה" מטעמים הומניטריים.

חמד עמאר: אין אנו נגד סיוע אנושי לילדים, לנשים, לזקנים ולחולים.

חמד עמאר: אבל, אדוני ראש הממשלה ואדוני שר הביטחון, האם לא ניתן לשלוח מסר ברור ותקיף כלפי "ג'בהת א-נוסרה" שלא יתקרבו לכפרים הדרוזיים?

חמד עמאר: האם אי-אפשר לאיים עליהם בהפסקת הסיוע?

חמד עמאר: ברור שכן, אדוני.

חמד עמאר: ישראל חייבת לעשות זאת, שכן היא חייבת חוב מוסרי לדרוזים בישראל, המבקשים להציל את אחיהם בסוריה.

חמד עמאר: אני תובע מכם ומאיץ בכם, רבותי, אדוני ראש הממשלה, לעשות זאת באופן מיידי.

חמד עמאר: אסור לתת ל"ג'בהת א-נוסרה" לאיים על קיומה של הקהילה הדרוזית.

חמד עמאר: לממשלת ישראל יש יכולת להסיר את האיום הזה.

חמד עמאר: האמינו לי שאנשי "ג'בהת א-נוסרה", שהם כאמור אנשי "אל-קאעידה", לא יחוסו על חייהם של יהודים אם תהיה להם חלילה שעת כושר, כך שיש לעצור את מעלליהם בזה הרגע, אחרת כולנו נצטער על כך.

חמד עמאר: הדאגה וחוסר השקט בקרב הדרוזים בישראל מובנים.

חמד עמאר: כמו שכל יהודי, אדוני היושב-ראש, דואג לכל יהודי אחר ברחבי העולם, כך גם אנחנו הדרוזים.

חמד עמאר: אני אומר ויודע – ואני פונה לכל אלה שכותבים ואומרים שהדרוזים יעזבו את בתיהם ושישראל צריכה להכין להם מקום בטוח – אני אומר ואני יודע שאף אחד מאחינו הדרוזים בסוריה לא יעזוב את ביתו.

חמד עמאר: דרוזי לא עוזב את ביתו, הוא נלחם עליו.

חמד עמאר: על כן אני תובע מממשלת ישראל לעשות הכול, אבל הכול, להסרת הסכנה מעל ראשי אחינו.

חמד עמאר: מקווה אני שהעולם וגם אנחנו נבין שיש לשים גבול לפושעים נגד האנושות, ויפה שעה אחת קודם.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב ליצמן, סגן שר הבריאות, מטעם יהדות התורה – שלוש דקות לרשות אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הנושא היום – הפקרת הממשלה את יישובי הפריפריה בדרום ובצפון – אני מניח, לפחות עד הרגע הזה, שזו טעות.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס אך ורק למה שנוגע לבריאות בפריפריה.

יעקב ליצמן: אך ורק.

בנימין נתניהו: בתור סגני הנאמן.

יעקב ליצמן: כמובן.

יעקב ליצמן: אם אני אומר את זה, אני מייצג את שר הבריאות.

יעקב ליצמן: רבותי, אנחנו פתחנו חדרי מיון קדמיים בפריפריה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להקריא את שמות היישובים: מצפה-רמון, ערד, ירוחם, קריית-שמונה, שומרון, הערבה התיכונה, כרמיאל, בית-שאן, אום-אלפחם, ואנחנו עומדים לפתוח גם בסח'נין.

יעקב ליצמן: רבותי, זה מייצג גם את הערבים, מייצג גם את הפריפריה – בעיקר הפריפריה.

יעקב ליצמן: אם זה לא נקרא פריפריה, אז מה כן?

יעקב ליצמן: אני רוצה גם להודיע לכנסת שחייבתי את כל בתי-החולים – נתתי, אישרתי ואני גם הולך לחייב כרגע MRI לכל בית-חולים בפריפריה, כדי שלא יצטרכו להגיע.

יעקב ליצמן: אז זה גם פריפריה.

יעקב ליצמן: רפורמה בבריאות הנפש – עשיתי וזה נכנס לתוקף עכשיו; מה שעשיתי לפני שנתיים.

יעקב ליצמן: הרפורמה היא בעיקר בפריפריה, איפה שלא היה בכלל טיפול בבריאות הנפש.

יעקב ליצמן: בפריפריה.

יעקב ליצמן: פה ושם צריך לעשות תיקונים.

יעקב ליצמן: נעשה תיקונים.

יעקב ליצמן: אבל מכאן – שהזנחנו את הפריפריה?

יעקב ליצמן: לגמרי לא.

יעקב ליצמן: אני רוצה להודיע לכם שבקדנציה הקודמת בכלל נתתי צנתורים לנצרת, לבתי-חולים.

יעקב ליצמן: אני.

יעקב ליצמן: ואני הולך עכשיו לתת להם גם MRI.

יעקב ליצמן: גם זה פריפריה, גם זה ערבים – – –

בנימין נתניהו: ראש – – –

יעקב ליצמן: מה?

בנימין נתניהו: ראש הממשלה מתנגד לזה?

בנימין נתניהו: אתה צריך לעבור בכוח – – –

יעקב ליצמן: אני חושב שכולם יודעים שאני סגנך.

יעקב ליצמן: אם לא זה – אז כל זה פריפריה.

יעקב ליצמן: התמקדנו בפריפריה, אנחנו חושבים כל רגע על כל דבר – איפה שאנחנו עושים שיפורים אנחנו חושבים אך ורק על פריפריה.

מירי רגב: איפה?

יעקב ליצמן: לפני שבוע ימים, ביום חמישי, חנכתי בערערה סניף של קופת-חולים מאוחדת, והכוונה היא שיהיה פתוח 24 שעות; אני רוצה שיהיה, אני הולך לעשות את זה – לבדואים.

יעקב ליצמן: אז, רבותי, הכול אך ורק – בעיקר חושבים על הפריפריה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לכל מה שעשינו בעבר, אני מדבר על הקדנציה הנוכחית.

יעקב ליצמן: בסך הכול שבועיים, ועשינו המון, ואנחנו בתוכנית – לקראת הדיון בתקציב נביא את זה לאישור הכנסת.

יעקב ליצמן: אני רוצה עוד להעיר רק דבר אחד: יש דבר אחד שאנחנו נצטרך לשפר, אני מודה, היות שמקווים שיהיו – אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש – יותר מתמחים, וצריך שיהיו יותר רופאים לפריפריה.

יעקב ליצמן: אנחנו משתדלים לעשות את זה, ואני בטוח שנקדם את זה גם כן.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן, שדיבר מטעם סיעת יהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם מרצ – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: גם לרשותך עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, שלושה חודשים אחרי הבחירות, ובימים האלה אין מלך בישראל.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, עושה רושם שממש לא אכפת לך מאזרחי ישראל.

זהבה גלאון: לא מעניינת אותך הצפיפות בבתי-החולים, מפעלים שנסגרים, משבר דיור או טילים שמתעופפים מעל ראשיהם של תושבי הדרום.

זהבה גלאון: הדבר היחיד שמעניין אותך הוא כס המלכות בדיקטטורה שאתה מנסה לבנות פה.

אופיר אקוניס: סליחה, סליחה – – – דיקטטורה.

מירי רגב: הציבור בחר בו.

מירי רגב: אבל הציבור בחר בו.

זהבה גלאון: אדוני השר אקוניס – –

אופיר אקוניס: יש גבול, לא צריך להגיד דיקטטורה – – –

זהבה גלאון: – – אני מודה שאני לא מצליחה להבין את המאבק האובססיבי של ראש הממשלה לתקציב תלת-שנתי, בלי שום היגיון כלכלי – – –

בנימין נתניהו: שנתיים וחודש.

זהבה גלאון: שנתיים וחודש?

זהבה גלאון: זה הוכרע ורק אני לא ידעתי על זה, אדוני?

בנימין נתניהו: שנתיים וחודש.

בנימין נתניהו: בנובמבר, אם את מביאה את התקציב, אז הוא לוקח אותך שנה וחודש, ואחר כך עוד שנה וחודש.

זהבה גלאון: הבנתי.

זהבה גלאון: זאת אומרת, עד סוף 2017, בואכה 2018, אנחנו נהיה עם אותו תקציב.

זהבה גלאון: אין בזה שום היגיון כלכלי, אדוני.

בנימין נתניהו: יש בזה היגיון כלכלי מצוין.

זהבה גלאון: אדוני, לא רק שאין בזה שום היגיון כלכלי – – –

בנימין נתניהו: זה מה שאמרתם ב-2003 כשהבאתי את התוכנית; אמרתם שאין בזה היגיון כלכלי.

זהבה גלאון: אדוני, ברשותך, ההיגיון היחיד – – –

שרון גל: – – –

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה – – –

חיים ילין: זהבה, זה נראה כמו "לילה כלכלי" עכשיו.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, ההיגיון הכלכלי היה – – –

מירי רגב: כל – – – יעדים כלכליים – – – לכם.

עיסאווי פריג': ההיגיון – – –

זהבה גלאון: אדוני, איך השרים שלך מגינים עליך.

אופיר אקוניס: מה את רוצה, שנגן עלייך?

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: חופש הדיבור, חופש הביטוי, לא?

זהבה גלאון: אבירי חופש הביטוי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגן עלייך ואוסיף לך עוד דקה, ואני בטוח שאף אחד לא יפריע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

זהבה גלאון: ההיגיון היחיד בתקציב תלת-שנתי הוא לא היגיון כלכלי, הוא ביצור השלטון.

זהבה גלאון: אני רואה כמה אנרגיות השקעת, ראש הממשלה, בקרבות הפנימיים בליכוד: מפגשים עם מתפקדים, סרטונים, טלפונים, פשרה יצירתית.

זהבה גלאון: אין מה להגיד, אדוני, כשאתה רוצה אתה יכול.

זהבה גלאון: וחשבתי שאני לא מבינה, אבל אני בעצם כן מבינה.

זהבה גלאון: אתה אולי חזק מול מרכז הליכוד, אבל מול כל השאר אתה בורח מאחריות, ואתה בעיקר שותק.

זהבה גלאון: שמעתי שהתחלת את ישיבת הסיעה שלכם השבוע בגינוי חריף של דבריו של עודד קוטלר.

זהבה גלאון: אני מודה שגם אני לא אהבתי את דבריו.

זהבה גלאון: אבל אתה לא מתבייש, אדוני?

זהבה גלאון: יושב אתך בסיעה חבר כנסת, שאתה הכנסת למשכן הזה, שמיוחסים לו מעשים של סרסור והטרדות מיניות, ואתה שותק, אדוני.

זהבה גלאון: או יושבת בממשלה שלך, עכשיו בשולחן הממשלה, שרת תרבות שהכריזה מלחמה על האמנים והיוצרים, שרה שהופכת לצנזורית של התרבות, מאיימת להשתיק כל יצירה שלא מוצאת חן בעיניה, שמבקשת להכפיף את התרבות והאמנות – –

מירי רגב: – – –

זהבה גלאון: – – לתכתיבים פוליטיים – – –

אורן אסף חזן: – – –

מירי רגב: – – –

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, אתה שותק.

זהבה גלאון: אתה שותק, אדוני ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: זהבה, תגידי לי – – –

מירי רגב: – – – ראיתי אותך מדברת על זה.

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב, אני אמרתי כבר ששרים לא צועקים קריאות ביניים, לרבות השרות.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת, ראש המפלגה שלך על דוכן הנואמים, ואתה מפריע.

זהבה גלאון: מה קורה?

זהבה גלאון: לא נעים לשמוע את האמת?

זהבה גלאון: לא נוח לכם לשמוע את האמת?

מירי רגב: הלוואי שהיית אומרת את האמת.

זהבה גלאון: כל מה שאתם רוצים זה להכפיף את התרבות לשיקולים הפוליטיים שלכם.

אורן אסף חזן: – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חופש הביטוי וחופש היצירה הם מהרגליים החשובות ביותר שעליהן עומדת הדמוקרטיה.

אורן אסף חזן: – – – גם בשומרון, גם בירושלים – – –

זהבה גלאון: הם החיים עצמם, אם נשתמש בשפתו של ראש הממשלה.

זהבה גלאון: ומה שאנחנו רואים בשבועות האחרונים זה בפירוש ניסיון לפגוע בהם ולכופף אותם.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים: אני בעד להשאיר שוליים רחבים לחופש הביטוי, כך שאפשר יהיה לאתגר את השיח, שאפשר יהיה לזעזע את השיח.

זהבה גלאון: ואי-אפשר לחשוד בי, אדוני היושב-ראש, שאני מאושרת מהבמה שניתנה ליגאל עמיר על-ידי פסטיבל הקולנוע בירושלים.

זהבה גלאון: אז אני לא אלך לסרט, אני אצביע ברגליים, אבל לגרום לביטול הקרנת הסרט בפסטיבל?

זהבה גלאון: לא השתגעתם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני, תרשה לי רגע, כי היו צעקות.

זהבה גלאון: צריך להגביל את חופש הביטוי רק אם קיימת סכנה ודאית להתרת דם, להסתה לגזענות, לאלימות.

זהבה גלאון: אבל האופן שבו שרת התרבות גם ביקשה לעצור את המימון לפסטיבל בגלל הסרט, כמו האופן שבו היא דיברה בתיאטרון "אל-מידאן" – – – כלפי נורמן עיסא.

אורן אסף חזן: טוב מאוד.

זהבה גלאון: כל הבריונות הזו היא ניסיון להלך אימים על היוצרים, על היצירה.

אורן אסף חזן: אנחנו לא ניתן – – – תסתכלי קצת במראה.

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים, אדוני, ברשותך.

זהבה גלאון: אני פונה לראש הממשלה.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, עד שלא תתנער מהפרקטיקה המסוכנת הזו, שמבקשת להלך אימים על חופש התרבות והיצירה בישראל, האחריות היא לא פחות שלך משל שרת התרבות.

זהבה גלאון: והיא מפחידה ומסוכנת הרבה יותר מכל האיומים שלך: איראן, "דאעש", אנטישמיות, איראן, חרמות – איראן, כבר אמרנו?

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה, בשם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: שקלתי אם לנכות לך שתי דקות על קריאות ביניים, אבל לא אעשה לך את זה, אז נא להקפיד על הזמן.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, היה הייתה מדינה בת 61 להיווסדה, ואותה מדינה התכוננה לבחירות, ובבחירות היה מועמד לראשות הממשלה שאמר: אנחנו צריכים פעולה, ופעולה שתסיר את האיום.

אראל מרגלית: יש רק פעולה אחת שתעשה את זה, וזה למוטט את שלטון ה"חמאס" בעזה.

אראל מרגלית: אנחנו לא נעצור את צה"ל, אנחנו נשלים את המלאכה, נחזיר את הביטחון לתושבי אשקלון, אשדוד, שדרות, באר-שבע ויבנה.

אראל מרגלית: אנחנו נחזיר את הביטחון לתושבי ישראל.

אראל מרגלית: והיום, אדוני ראש הממשלה, שש שנים מאוחר יותר, אחרי אלפי רקטות, עשרות מנהרות, "עמוד ענן" ו"צוק איתן" אחד, 2 מיליון עיניים נשואות אל הבית הזה ומבקשות מציאות כלכלית וביטחונית אחרת.

אראל מרגלית: שש שנים ברציפות, קדנציה רביעית שלך, אדוני, ותושבי הדרום ועוטף-עזה חשים מופקרים ביטחונית וכלכלית.

אראל מרגלית: אנחנו לחמנו בעזה למעלה מ-50 יום.

אראל מרגלית: מעולם לא הייתה מלחמה בזבזנית כזאת ברמה הכלכלית: 10,000 שעות טיסה של מטוסים באוויר, שעמדו בחניה; 78,000 רימונים – זה רק חלק מהדוגמאות של ההיסוס וחוסר ההכרעה שלך.

אראל מרגלית: ובסוף המלחמה, במקום לעשות ועידה אזורית שתיתן לאבו מאזן, שתיתן למצרים, שתגיד – –

בנימין נתניהו: דבר עם עצמך.

אראל מרגלית: – – שתגיד "לא" למשא-ומתן עם ארגון טרור, שתביא להסדרה אחרת, שתשים גורמים אחרים על הגבול – אז במקום זה אתה הלכת, והפכת את ה"חמאס" לארגון לגיטימי, כי אתה שלחת אליו שליחים שניהלו אתו משא-ומתן.

אראל מרגלית: במקום לקחת את הקהילה הבין-לאומית, כמו שישראל ידעה לעשות – –

אורן אסף חזן: – – –

אראל מרגלית: – – ולהביא אותה בתור קהילה שנותנת מעטפת, ללכת למועצת הביטחון ולעשות דה-לגיטימציה מוחלטת ל"חמאס", עכשיו במועצת הביטחון, אדוני ראש הממשלה, ישראל עומדת מנגד ומצפה ומחכה וחוששת שיעשו את הדה-לגיטימציה לה על-ידי מדינות ידידותיות, בלי התמיכה של ארצות-הברית.

אראל מרגלית: בלי התמיכה של ארצות-הברית, כי אתה יודע למה?

אראל מרגלית: כי את אותו יחס מיוחד שיש לנו עם ארצות-הברית – אתה שׂם שׁם שגריר שמ-2013 לא דרכו רגליו בבית הלבן; שכשנשיא ארצות-הברית מדבר בשכונה שלו בוושינגטון, הוא לא נמצא, כי הוא נמצא בטיול.

אראל מרגלית: יש לו משהו יותר טוב לעשות מאשר לקבל את נשיא ארצות-הברית בבית-הכנסת?

אראל מרגלית: תגיד לי אתה.

אראל מרגלית: זה שגריר שיש לו יחסים עם הממשל האמריקני?

אראל מרגלית: הפכת את העניין של ביטחון ישראל לעניין מפלגתי, לעניין שמפלג בין המפלגה הדמוקרטית לרפובליקנית.

אראל מרגלית: הפכת את נושא ישראל לעניין מפלגתי בתוך ארצות-הברית.

אורן אסף חזן: – – –

אראל מרגלית: וצ'אק שומר, צ'אק שומר, אחד מגדולי התומכים בישראל, צריך לעמוד לביקורת כאילו הוא לא מספיק נאמן, כי מה?

אראל מרגלית: של מי הוא לא חבר שם באמריקה?

אראל מרגלית: עכשיו – העניין הכלכלי.

אראל מרגלית: בוא אני אגיד לך – ויושב לידך שטייניץ, שגם לו יש אחריות.

אראל מרגלית: תשמעו, ותשמעו טוב.

אראל מרגלית: ב-2014, אדוני ראש הממשלה, 60,000 מפעלים, עסקים בינוניים ועסקים קטנים נסגרו במדינת ישראל.

אראל מרגלית: מה שה-BDS לא עשה לתעשייה הישראלית, אתם עשיתם.

אראל מרגלית: ב-2005 נוצרו 56 מפעלים חדשים בארץ; ב-2014 – 12 מפעלים.

אראל מרגלית: התעשייה הישראלית, מבחינת המעמד שלה היום – נמצאת בתחתית המעמד מבחינת היצירתיות שלה.

אראל מרגלית: איפה הדברים עומדים?

אראל מרגלית: איפה מדיניות ממשלתית שנותנת להם תמיכה, שנותנת להם עזרה, שנותנת להם מזור, שנותנת להם דחיפה?

אראל מרגלית: איפה?

אראל מרגלית: אני רוצה לשאול.

אראל מרגלית: עכשיו אנחנו מדברים על הדרום.

אראל מרגלית: אתה יודע, אתה אוהב לדבר הרבה על נושא הסייבר.

אראל מרגלית: גם לי יש כמה זכויות בסייבר.

אראל מרגלית: אתה יודע מה?

אראל מרגלית: בבאר-שבע – האמת, אדוני ראש הממשלה, אני שמח על התמיכה שלך, אבל לא אתה הקמת – אני הקמתי את חממת הסייבר הראשונה עוד לפני שנכנסתי לכנסת.

אראל מרגלית: יכול להיות שבעיני חלק מהחברים שלך זה לא לגיטימי וצריך לעשות עסקים אחרים, אולי בהונגריה, אולי במקומות אחרים, אולי הגיע הזמן שתגיד משהו על זה, אבל אני הקמתי שם את החממה.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

אראל מרגלית: הממשלה הזאת נותנת מעט מאוד תמיכה, מכיוון שהחברות שהגיעו לשם – –

אורן אסף חזן: – – –

אראל מרגלית: – – אדוני, הן גם זקוקות לסיוע הרבה יותר גדול בהכשרת עובדים בדרום, במעבר של תושבים לדרום.

אראל מרגלית: לכל החוקים האלה ששמתי על שולחן הממשלה שלך בפעם שעברה, חוקים שיעזרו לסייע, אתם התנגדתם וחסמתם.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו – –

יולי יואל אדלשטיין: כמשפט אחרון.

אראל מרגלית: – – סייבר זה נחמד.

אראל מרגלית: והנה, גם סילבן שלום אוהב והיה מעורב בסיפור, ובאתם להצטלם והיה נהדר.

אראל מרגלית: אבל אם אתם לא תיתנו הטבות אמיתיות, עם הכשרת עובדים, עם דיור בר-השגה בדרום ומעבר דרומה, עם הנושא של לא תקנת שעה של צעטל'ה שצריך להסתובב כל פעם במשרדי הממשלה, אלא תקנת שעה שתאמר בבירור: אזור פיתוח א"א לדרום, עם 40% מהמשכורת של כל עובד שעובר לשם, עם אזור פיתוח א' לאשקלון שלא מסוגלת לקבל היום תעשייה, לאשדוד שמחכה ומפחדת מהפעם הבאה שייפלו עליה טילים, אז מדינת ישראל תתחלק לשניים: החלק שנמצא במרכז והחלק שנמצא בדרום ובצפון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אראל מרגלית: ובדרום ובצפון, אדוני ראש הממשלה – אנחנו מובילים את העולם בחדשנות, אבל אנחנו גם מובילים את העולם בטבלת העוני של ה-OECD ומובילים בעוני ילדים, וזה על הידיים שלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, אפשר לסכם את מדיניות ממשלתך כלפי העם הערבי הפלסטיני ברוח הפתגם הערבי: לא ברחמכ, ולא בח'ל מן ירחמכ, ולא בח'ל מן אלרחמת תרבנה תנזל עליכ.

באסל גטאס: בתרגום חופשי: אני לא עוזר לך, לא אתן לאחרים לעזור לך, ואפילו עזרה מהשמים אמנע ממך.

באסל גטאס: זוהי בעיקרון המדיניות כלפי כל הפלסטינים בכל מקומות הימצאותם, בשטחים הכבושים, ברצועת-עזה, בגדה המערבית וכאן כמובן.

מאיר כהן: תדבר על הערבים בארץ, על הבדואים.

באסל גטאס: אמרתי: וכאן, וכאן.

באסל גטאס: אמרתי: וכאן.

באסל גטאס: אני פותח בדברים אלה כי המדיניות היא אותה המדיניות גם כלפי הפלסטינים אזרחי המדינה המהווים 20% מכלל האוכלוסייה.

באסל גטאס: למדיניות שלך יש דנ"א הנובע מטבעה הקולוניאלי של הציונות, שברירת המחדל שלה היא שליטה ועוד שליטה, כיבוש שטח ועוד שטח, דונם ועוד דונם וכך הלאה.

באסל גטאס: 1948 לא הסתיימה לשיטתכם.

באסל גטאס: צריך ליישב את הארץ, לגרש ערבים ולהביא יהודים, לא רק לבקעת-הירדן או לשטחים הכבושים, אלא גם לתוך הנגב, למשולש ולגליל.

באסל גטאס: אום-אלחיראן רק דוגמה.

באסל גטאס: אדוני ראש הממשלה, תקרא היטב את המלצות "צוות 120 הימים" שאתה מינית, שכלל, כולו, מנכ"לים ופקידים של השירות הציבורי.

באסל גטאס: זו תעודת עניות על מדיניות ההזנחה, הקיפוח, הנישול.

באסל גטאס: זרועות המדינה הרלוונטיות – רשות מקרקעי ישראל, מינהל התכנון, משרד הבינוי והשיכון – מתייחסות אלינו כאל אויבים או פולשים שצריך לגרש, לנשל, וכאל בעיה, במקרה הטוב, כאל בעיה מתמדת שצריך לטפל בה.

באסל גטאס: את הגישה הזו יש לשנות מהיסוד.

באסל גטאס: כדאי שתבין, אדוני ראש הממשלה, שאנחנו אזרחי המדינה, בעלי הארץ והאדמה הזו.

באסל גטאס: לא היגרנו לכאן, לא הסגנו גבול של מישהו.

באסל גטאס: גם הבנייה שאתם מגדירים כבנייה לא חוקית, נעשתה על האדמות הפרטיות שלנו.

באסל גטאס: ואתם הורסים והורסים, זורקים משפחות לרחוב.

באסל גטאס: ככה עשיתם השבוע בהריסת ביתו של טארק ח'טיב בכפר-כנא, בהריסת שלושת הבתים בכפר דהמש ובהריסת הכפר אל-עראקיב 85 פעמים, ומאות הריסות בכל שנה בנגב.

באסל גטאס: כדאי שתבין, אדוני, שהריסת בית היא זריקת אנשים לרחוב.

באסל גטאס: אתה אחראי לזה אישית.

באסל גטאס: אני קורא לך, אדוני – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

באסל גטאס: – – שתהיה אמיץ, תכריז על הקפאת צווי ההריסה לתקופה של שלוש שנים.

באסל גטאס: בתקופה זו אנחנו מתחייבים שלא ייבנה אף בית אחד ללא היתר.

באסל גטאס: אני מקווה שראש הממשלה שומע אותי.

באסל גטאס: אני קורא לך שוב להכריז על הפסקה של שלוש שנים בהריסות הבתים.

באסל גטאס: תדבר אתנו.

באסל גטאס: בתקופה הזו ייושמו המלצות "צוות 120 הימים" במלואן ובלוח-זמנים מהיר ויעיל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

באסל גטאס: אם זה לא יקרה בקרוב, אדוני, אנחנו, חברי הכנסת הערבים, לא נשתוק שוב ונשנה את כללי המשחק, ועל זה כבר החלטנו.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, אחריו – חבר הכנסת פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: לשניהם שלוש דקות כל אחד.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, שר החינוך, אני מאוד שמח שאנשי הסיירת לא יורים האחד על השני בתוך הנגמ"ש.

חיים ילין: זה באמת ראוי לציון.

חיים ילין: מכובדי, ראש הממשלה, כמעט שנה חלפה מאז נכנס צה"ל לרצועת-עזה, וכלום.

חיים ילין: דבר לא השתנה.

חיים ילין: אתה ממשיך לנהל את הסכסוך, את המצב, במקום לנסות לפתור אותו.

חיים ילין: אזרחי מדינת ישראל התיישבו לכל אורכה, מהצפון ועד הדרום, בערים, בעיירות הפיתוח, במושבים ובקיבוצים.

חיים ילין: ההיסטוריה של מדינת ישראל וגבולותיה נקבעו על-ידי חלוצים שהתיישבו מתוך ערכים ציוניים.

חיים ילין: התושבים העוטפים את גבולות מדינת ישראל חווים קשיים ביטחוניים וכלכליים ייחודיים, כאשר המרחק שלהם ממרכזי קבלת ההחלטות, נדמה, רק הולך וגדל עם השנים.

חיים ילין: אתה יושב בירושלים ותושבי הפריפריה נמצאים הרחק-הרחק ממך.

חיים ילין: רחוק מהעין – רחוק מהלב.

חיים ילין: כבוד ראש הממשלה, אני לא מזלזל אף פעם בדברים שאתה אומר, מקשיב.

חיים ילין: אל תזלזל בדברים שאני אומר.

בנימין נתניהו: אתה אומר עלי דברים מסוימים שאני דוחה אותם.

בנימין נתניהו: פשוט.

חיים ילין: במהלך מלחמת "צוק איתן" הודעת לי לפחות פעמיים, עם שר הביטחון, שאתה רוצה למנוע את המלחמה, אתה לא רוצה לשלוח את החיילים.

חיים ילין: חיבקתי אותך.

חיים ילין: אמרת שאתה רוצה את ה"חמאס" מוחלש ואת מצרים כמתווכים.

חיים ילין: אבל בשביל מה כל זה?

חיים ילין: בשביל מה?

חיים ילין: איך מסיימים מלחמה אם לא בהסדר לטווח ארוך, אם לא בשקט, במשהו?

חיים ילין: ההרתעה, אדוני ראש הממשלה, ואתה יודע את זה מצוין – "פג תוקף" אחרי שנה.

חיים ילין: כמה שתירה, כמה שתהרוס, עוד שנה ועוד שנה, ועוד שנה, עוד סבב של אלימות, עוד סבב של אלימות, כי את זה – שם, במקום הזה, אנחנו צריכים אותך.

חיים ילין: שם, במקום הזה, המנהיגות נמדדת.

חיים ילין: לא במיליארד וחצי שקל שנתת לעוטף-עזה.

חיים ילין: קח את הכסף בחזרה, תביא שקט.

חיים ילין: זה שווה הרבה יותר ממיליארד וחצי שקל.

חיים ילין: אני אומר לך את זה.

חיים ילין: אני ישן שם כל לילה.

יואב קיש: חיים, יש פתרונות קסם?

חיים ילין: כל לילה אני ישן.

חיים ילין: כל לילה.

יואב קיש: יש פתרונות קסם?

יואב קיש: עושים הכול.

חיים ילין: אתה יודע מה יפה בזה?

חיים ילין: ראש הממשלה, יואב, לא צריך הגנה.

חיים ילין: הוא ראש הממשלה של כולם, הוא לא צריך.

יואב קיש: לא, אני שואל אותך, יש פתרונות קסם?

חיים ילין: אני צריך להביא פתרונות?

חיים ילין: ראש הממשלה הנבחר צריך להביא פתרונות.

יואב קיש: אבל עושים, עושים.

יואב קיש: אתה בעצמך אומר.

חיים ילין: אני זועק את הזעקה של תושבי עוטף-עזה והדרום.

חיים ילין: אני לא צריך להביא פתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

חיים ילין: הוא צריך להביא פתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

חיים ילין: הממשלה צריכה להביא פתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, מלחמות לא מסיימים רק עם צה"ל.

חיים ילין: מסיימים אותן במתווה מדיני.

חיים ילין: פירקת את משרד החוץ לשישה גורמים.

חיים ילין: מי עכשיו אחראי להגיע להסדר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, אין לנו מדינה אחרת.

חיים ילין: כולנו תקווה, מסתכלים עליך, כולנו רוצים את התקווה הזאת.

חיים ילין: כולם מצפים ממך לתרגם את הרכבות, את הדרכים, את התעשייה, את כל הדברים שאתה מתגאה בהם לדבר אחד פשוט: שיהיה שקט – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

חיים ילין: – – שנחיה כמדינה נורמלית – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

חיים ילין: – – שלא ישנאו אותנו.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פולקמן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – אחרון הדוברים, לפני ראש הממשלה וראש האופוזיציה, יהיה חבר הכנסת דיכטר.

חיים ילין: יואב, מלמעלה במטוס לא רואים את העם כנראה.

יואב קיש: תאמין לי, רואים טוב מאוד.

חיים ילין: לא רואים.

יואב קיש: חיים, אתה לפעמים מתבלבל.

חיים ילין: לא רואים.

חיים ילין: תרד אל העם קצת.

יואב קיש: עושים את המקסימום, אתם לא מעריכים.

חיים ילין: תרד אל העם.

יואב קיש: תאמין לי, יודעים טוב מאוד.

יואב קיש: אתה כבר מוותר על מיליארד וחצי שקל?

יואב קיש: מה קרה?

חיים ילין: תמורת שקט אני מוותר על הכול.

יואב קיש: בסדר, גם אני.

חיים ילין: על הכול.

דוד ביטן: אם היית – – – לא היית מוותר על הכסף.

חיים ילין: מה?

דוד ביטן: אם היית ראש מועצה לא היית מוותר על הכסף.

חיים ילין: מה אתה אומר?

חיים ילין: – – –

יואב קיש: הרגע אמרת שאתה מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר'ה, זה דיון מאוד מעניין, אבל עכשיו רועי פולקמן ברשות דיבור.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אני חושב שאנחנו מנהלים דיון על יישובי הפריפריה, אבל אני שומע כאן הרבה דברים אחרים.

רועי פולקמן: זה לא דיון על אי-אמון, זה דיון על הפריפריה ועל מה נעשה.

רועי פולקמן: אני מסכים שיש הרבה אתגרים בנושא המשא-ומתן, אני רק לא בדיוק בטוח עם מי כרגע יש לדבר.

רועי פולקמן: אני גם שמעתי הרבה דיבורים על יחסי ישראל–ארצות-הברית.

רועי פולקמן: אתמול ישבו כאן חבר'ה מאיפא"ק, ישבנו אתם, קיש, אנוכי, מייקל אורן וחיליק בר; ישבנו עם נציגי איפא"ק, היה דיון מאוד מעניין.

רועי פולקמן: אכן יש אתגרים, גם היחסים עם ארצות-הברית הם מורכבים, אבל הם חזקים גם היום.

רועי פולקמן: אז אני חושב שבעניינים האלה שווה לדבר על הרבה דברים.

רועי פולקמן: אבל אני רוצה ממש בשתי דקות לדבר על הפריפריה ועל החוסן החברתי בפריפריה, כי אני חושב שזה היה נושא הדיון ולשם זה התבקש ראש הממשלה להיות כאן היום, ואני רוצה להגיד על העניין הזה כמה דברים.

רועי פולקמן: ראשית, בוצעו הרבה מאוד צעדים בשנים האחרונות בנושא הפריפריה, בוודאי בתחום התשתיות, בתחום התחבורה ראינו לא מעט השקעות בשנים האחרונות, ובוודאי בהשקעות שאני מכיר באופן אישי מקרוב, גם בירושלים וגם בבאר-שבע – השקעות גדולות לחיזוק שתי הערים האלה.

רועי פולקמן: אני רוצה לומר בעניין הזה, שזה אחד המפתחות לחיזוק הפריפריה.

רועי פולקמן: יש הרבה מאוד שיח על יישובים בחודשים האחרונים – על המצב בערד, על המצב בדימונה ובמקומות אחרים, אבל זה מתחיל ויתחיל מחיזוק של ארבע מטרופולינים שיהיו העוגנים לצמיחה כלכלית.

רועי פולקמן: מדינת ישראל, כמדינה קטנה, לדבר על האתגר – אני באמת מסתכל עליך – לפתח מדינה קטנה בדרך שבה אני אדבר על בעיית האבטלה במעלה-אדומים – אנחנו עושים כאן איזה תרגיל לוגי בעייתי.

רועי פולקמן: מה הכוונה?

רועי פולקמן: בסוף, הפיתוח הכלכלי הגדול, המרכזי, עיקר התעשייה ועיקר הפרנסה בערך מוסף גבוה צריכים לקרות בארבע מטרופולינים: חיפה, באר-שבע, ירושלים ותל-אביב או גוש-דן.

רועי פולקמן: ואז, זה המפתח המרכזי, בוודאי בדרום, לפיתוח הפריפריה.

רועי פולקמן: לשם יגיעו המפעלים המובילים, התעשייה המתקדמת, והאתגר הגדול הוא לראות איך כל היישובים מסביב מרוויחים מהדבר הזה.

רועי פולקמן: אז דבר ראשון – אני חושב שאחד האתגרים בשיח על הפריפריה הוא שינוי פרדיגמה; מהתעסקות איך כל אזור תעשייה בכל יישוב בפריפריה מתחזק לאיך יש לנו ארבע מטרופולינים חזקות, איך היישובים מאוגדים באשכולות אזוריים שמסוגלים לטפח עסקים קטנים ובינוניים.

מאיר כהן: רעיון המטרופולין הוא – תקשיב טוב, אני אומר את זה – הוא אנטי-ציוני.

מאיר כהן: במקום שבין באר-שבע לבין אילת לא תהיה התחזקות של ההתיישבות ולא תהיה תעשייה – –

רועי פולקמן: ודאי שתהיה התחזקות.

מאיר כהן: – – אתה יודע מי מתחרה אתנו על השטח.

רועי פולקמן: מאיר, אני רוצה לומר לך על העניין הזה – –

מאיר כהן: אני מדבר על מה שאתה אומר.

רועי פולקמן: – – אני גרתי כמה שנים בקיבוץ בערבה, אני מכיר טוב את חבל-אילות.

רועי פולקמן: חייתי שם ושירתי שם לא מעט גם במילואים.

רועי פולקמן: אני אוהב מאוד את הערבה ואני אוהב את הנגב, זה המקום שבו אני אוהב להסתובב.

רועי פולקמן: אבל כתחום הפיתוח הכלכלי וחיזוק הפריפריה – תראו, בכל מדינת ישראל – אני אדבר רגע על ירושלים שאני מכיר טוב.

רועי פולקמן: בשנים האחרונות, אולי בארבע השנים האחרונות, הגיעו שני מפעלים חדשים לירושלים.

רועי פולקמן: כמות המפעלים שמגיעה, בכלל שנפתחת, היא מוגבלת.

רועי פולקמן: לכן, האתגר הוא קודם כול בתעשייה, בתחרותיות הבין-לאומית של מדינת ישראל – חיזוק המטרופולינים.

רועי פולקמן: אחר כך צריך לפעול כמובן לחיזוק ההתיישבות עם איכות חיים וכו'.

רועי פולקמן: אבל אם אדם ירוויח פרנסה טובה במטרופולין, הוא יצרוך שירותים ביישוב שלו.

רועי פולקמן: תהיה שם תרבות ויהיה שם מסחר.

רועי פולקמן: זה חיזוק הפריפריה.

רועי פולקמן: האמירה שיהיו המוני מפעלים בכל אזור תעשייה בפריפריה זו אמירה שיהיה קשה ליישם.

רועי פולקמן: אני כמעט סיימתי.

רועי פולקמן: הדבר האחרון בחיזוק הפריפריה – אגיד אותו כאן – הוא הסתכלות על המגזר הערבי בפריפריה, ובוודאי בגליל.

רועי פולקמן: זה אתגר לאומי גדול.

רועי פולקמן: יש על זה תוכניות – תוכנית "צוות 120 הימים" שתובא לממשלה בקרוב.

רועי פולקמן: הנושא הזה הוא מרכזי.

רועי פולקמן: הגיעה העת לבנות מערכת יחסי אמון חדשה בין הרשויות המקומיות בפריפריה לממשל המרכזי.

רועי פולקמן: זה אתגר מרכזי בעשייה שלנו היום.

רועי פולקמן: אני יודע שזה מעניין את ראש הממשלה, אני יודע שממשלת ישראל תעסוק בזה.

רועי פולקמן: זה חזון שאנחנו שותפים לו, ואני מאמין שאנחנו בדרך נכונה בכיוון הזה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבי דיכטר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו נשמע את ההתייחסות של ראש הממשלה ושל ראש האופוזיציה.

אבי דיכטר: אדוני יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ילין, אני רוצה לומר לך: אני מהסיירת.

חיים ילין: לראש הממשלה – לא לי.

אבי דיכטר: אני מהסיירת.

אבי דיכטר: כשראש הממשלה היה מפקד צוות ותיק, אני הייתי חייל שהתחיל את דרכו.

אבי דיכטר: אגב, יוני ז"ל היה מפקד שלי.

אבי דיכטר: ינון מגל – הוא גם מהסיירת.

אבי דיכטר: ידידי בנט – גם הוא מהסיירת.

בנימין נתניהו: עמר.

אבי דיכטר: עמר בר-לב – הוא נמצא פה, וגם הוא מהסיירת.

חיים ילין: אני התייחסתי לנגמ"ש ב"צוק איתן".

אורי אריאל: דיכטר, סיירת – – –

אבי דיכטר: חבר'ה, לא נריב על הסיירת.

אבי דיכטר: אבל אני רוצה לומר לך שזה לא קשור לסיירת.

חיים ילין: מרוב סיירת אנחנו כל הזמן בנגמ"ש.

אבי דיכטר: זה לא קשור לסיירת.

אבי דיכטר: אני חושב שגם ביחידות שבהן אתה היית ואחרים – –

אורי אריאל: – – –

אבי דיכטר: – – בתוך הנגמ"ש לא יורים.

אבי דיכטר: אני מניח שגם בטייסת לא יורים האחד על השני.

יואב קיש: – – –

אבי דיכטר: לפחות לא אש חיה.

חיים ילין: שם נופלים מלמעלה.

אבי דיכטר: אבל זה היה המשפט הקל.

אבי דיכטר: אדוני ראש הממשלה, אני אומר לך שאני לא בטוח שהבנת עד הסוף את הפתגם שאמר חבר הכנסת, ידידי, גטאס.

אבי דיכטר: אגב, אף שגטאס הוא נוצרי, זו הזדמנות – אני רוצה לומר לאחים המוסלמים, מחר מתחיל רמדאן: רמדאן כרים, וחודש קשה מאוד לפניכם.

זוהיר בהלול: "האחים המוסלמים" – זה מסוכן.

קריאה: – – – חבר שלך – – –

אבי דיכטר: אבל, גטאס, אני מסכים אתך לגבי החברוּת, כי הפתגם שהטחת בראש הממשלה – אתה יודע היטב שהעדה הנוצרית היום בלבנון, בסוריה בוודאי, בעיראק בוודאי ובעוד מקומות, לו חס וחלילה היית מעז לומר את הפתגם הזה באיזה פרלמנט – באיזה פרלמנט – באיזו מסעדה בעיבורי דמשק, אתה יודע מה היה עונה לך זה שהיה יושב לידך, ולא חשוב אם הוא איש ממשל או אחר?

אבי דיכטר: הוא היה אומר לך: גטאס, לא צופכ ולא ח'רופכ ולא עיני תשופכ.

אבי דיכטר: (להלן התרגום המילולי של הפתגם: לא הצמר שלך ולא הכבש שלך ושהעין שלי לא תראה אותך.

אבי דיכטר: )

אורי אריאל: תסתפק בזה.

חנין זועבי: אל – – – הערבים.

חנין זועבי: הערבים – – –

אבי דיכטר: אני אומר לך, הוא היה אומר לך את המשפט הזה, ואתה יודע היטב שהמשפט הזה שהטחת בראש הממשלה הוא משפט קשה, הוא משפט מביש.

באסל גטאס: – – – אנחנו עם אחד.

אבי דיכטר: לא את ראש הממשלה – הוא מביש אותך.

אבי דיכטר: איך אתה מעז לומר לראש ממשלתך – –

באסל גטאס: לדבר על – – –

חנין זועבי: התערבות שלכם על הכיבוש.

אבי דיכטר: – – לזה שבאמת בזכותו היציבות כאן היא בסדר גודל כזה – – –

חנין זועבי: – – –

באסל גטאס: – – –

אבי דיכטר: אנחנו לא אמרנו – בואו שנייה נשמור על נימוס.

חנין זועבי: – – –.

חנין זועבי: אל תדבר על העולם הערבי פה.

חנין זועבי: לא רוצים להטיף לנו מוסר – – –

קריאה: תאמיני לי שאני ישראלי, ויש – – –

חנין זועבי: – – –

קריאה: תדברי על זה.

חיים ילין: אנחנו לא מרימים להנחתה.

חנין זועבי: תדבר על ישראל ועל המדיניות הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי.

באסל גטאס: – – –

חנין זועבי: תדבר על פשעי מלחמה.

קריאה: למה אתה נותן לה לדבר – – –

חנין זועבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: להכניס אותם – – – להכניס אותם לעזה.

חנין זועבי: תדבר על עזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי.

אבי דיכטר: התרגום לשולטים ביידיש הוא: לא מדובשך ולא מעוקצך.

אבי דיכטר: זה כמובן בפתגם העברי.

חנין זועבי: אתה תדבר על עזה – לא על לבנון ולא על העולם הערבי.

אבי דיכטר: הפתגם הערבי הוא: לא מהצמר שלך ולא מהדבש שלך ולא רוצה לראות אותך.

יואב קיש: – – –

מיכאל אורן: – – –

קריאה: זו האמת.

חנין זועבי: על עזה תדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

חנין זועבי: על זה תדבר.

יואל חסון: – – – בלי מלחמה – – –

אחמד טיבי: – – –

חנין זועבי: אתה תדבר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לא תוכלי לשמוע את הנואמים.

חנין זועבי: תדבר על עזה – לא על סוריה.

חנין זועבי: שידבר על עזה ולא על סוריה.

קריאה: – – –

חנין זועבי: – – – שידבר על ההתנחלויות ולא על סוריה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

חנין זועבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

יואב קיש: ביום שתלכי לעזה – – –

יולי יואל אדלשטיין: כך יקרה גם עם אלה שיפריעו לראש הממשלה ולראש האופוזיציה בהמשך.

יואב קיש: לעזה.

יואב קיש: קחו אותה החוצה.

חנין זועבי: – – –

יואב קיש: קשה לי לשמוע – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איתן כבל: אוה.

חנין זועבי: על עזה תדבר.

קריאה: החוצה.

יולי יואל אדלשטיין: – – – לצאת מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

חנין זועבי: על פשעי מלחמה בעזה תדבר, ולא על סוריה ולא על לבנון.

חנין זועבי: (חברת הכנסת חנין זועבי יוצאת מאולם המליאה.

חנין זועבי: )

קריאה: – – – החוצה.

קריאה: היום היא הבינה את המשמעות של המילה שלום.

קריאה: שלום.

זוהיר בהלול: דיכטר, אדוני היושב-ראש – – –

אבי דיכטר: חבר הכנסת בהלול, את רשות הדיבור נותן יושב-ראש הכנסת, לא אני.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: אל תפריעו לו עכשיו.

זוהיר בהלול: דיברת על חודש הרמדאן – – –

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל על זה שהייתי, לפחות מבחינתי, צריך להבהיר פה את חומרת הפתגם שהוטח פה בראש ממשלת ישראל, ובא לציון גואל.

אבי דיכטר: בכל מקרה, אני – – –

קריאה: תשאל את זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כבר תרגם, הוא כבר תרגם, חבר הכנסת שלום.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני למדתי שפות אחרות באוניברסיטה.

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה אני אעשה?

יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא תרגם לטובת כולם.

אורן אסף חזן: – – – בבית-ספר גם.

אורן אסף חזן: זה חשוב.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, בין הצורך לעשות יותר – – –

אחמד טיבי: הנאום של עמיר פרץ נגד ראש הממשלה הרבה יותר נוקב, הרבה יותר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, גם אותך נקרא לסדר – בסדר, בסדר, אז שם משום מה – –

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: – – חברת הכנסת זועבי לא התעוררה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו היא התעוררה.

אבי דיכטר: – – – בין הצורך לעשות יותר, כממשלה, כראש ממשלה, הייתי אומר אפילו לעשות הרבה יותר, לבין המילה הפקרה יש תהום, והתהום הזאת פעורה.

אבי דיכטר: ואני אומר לכם, למזלנו, בכנסת הזאת יש נציגות מאוד מאוד נדיבה של אנשים מהפריפריה, אפילו מבין הדוברים: עמיר פרץ ידידי ושכני משדרות, מיקי זוהר מקריית-גת, דני עטר מהגלבוע, מהמועצה האזורית, מאיר כהן מדימונה, חמד עמאר משפרעם, ילין כמובן מבארי, ובוודאי פספסתי נוספים.

אבי דיכטר: יש גם כאלה פריפריאליים שהתמרכזו עם השנים – –

קריאה: אורלי לוי מבית-שאן – – –

אבי דיכטר: – – אבל את הפריפריה אתה לא עוזב.

אבי דיכטר: אתה יכול לעבור מהפריפריה, אבל אתה לא עוזב את הפריפריה בתפיסת העולם שלך.

זהבה גלאון: – – –

קריאה: שכחת את ירושלים – – –

זוהיר בהלול: למה צריך להתמרכז – – –

קריאות: – – –

אבי דיכטר: ואנחנו, נדמה לי, יודעים היטב שהטרמינולוגיה הזאת, של הפקרה, היא לא מייצגת גם לא את מה שאתם יודעים ואת מה שאתם חשים – ואני גר בפריפריה, חש כמוכם.

אבי דיכטר: איך קרה לנו שעברנו ממושג של צריך לעשות יותר למושג של הפקרה?

אבי דיכטר: נראה שהמעבר מהקואליציה לאופוזיציה זה לא רק שינוי של פוזיציה; זה כנראה שינוי של טרמינולוגיה.

אבי דיכטר: ואני ככה תוהה.

אבי דיכטר: בתחום הכלכלי, מהנתונים שאני ראיתי – 12 מיליארד שקל לפיתוח אזורי של הפריפריה, האם זה מכובד?

אבי דיכטר: בכל שנה.

אבי דיכטר: האם זה מכובד?

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: האם זה מספיק?

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: האם זו הפקרה?

אבי דיכטר: לא ולא.

זהבה גלאון: אז מה זה?

אבי דיכטר: אני חושב שכשחברי – חבר הכנסת מיקי זוהר, חבר הכנסת סלומינסקי, דיברו כאן נוספים, סגן השר ליצמן – דיברו על ההשקעות האלה הם פירטו, ואני משוכנע שראש הממשלה יודע ויפרט הרבה יותר ממני.

אבי דיכטר: אבל כשאתה עוסק בזה, אפילו במגזר הערבי – העיר רהט, אני אומר לכם, בחמש השנים האחרונות – העיר רהט מאכלסת שליש מאוכלוסיית הבדואים בנגב.

אבי דיכטר: העיר רהט מאכלסת שליש מאוכלוסיית הבדואים בנגב – –

אראל מרגלית: – – –

אבי דיכטר: – – וזה לא מאהל.

אבי דיכטר: זו עיר ואם בישראל, קרוב ל-70,000 איש.

אראל מרגלית: אני לא מבין, מה הנקודה – – –

אבי דיכטר: בין הצורך – – –

אורי אריאל: כן – – –

אבי דיכטר: – – – בין הצורך לעשות יותר בתחום החברתי, בתחומי הרווחה, לבין הפקרה, פעורה תהום.

אבי דיכטר: תראו, הייתה לי זכות בשנתיים האחרונות להיות יושב-ראש הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל – בהתנדבות.

אבי דיכטר: זכיתי באמת בתפקיד מלמד מאוד, ואני מקווה שגם עזרתי.

אבי דיכטר: אבל אני זוכר איך הממשלה הקודמת הגדילה ב-33%, במיליארד שקלים, את התקציב לניצולי השואה.

אבי דיכטר: האם זה מכובד?

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: האם זה מספיק?

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: האם זו הפקרה?

אבי דיכטר: ודאי שלא.

אבי דיכטר: אגב, באותה ממשלה היה שר אוצר שהיום הוא באופוזיציה.

אבי דיכטר: אז איך זה כשעוברים לאופוזיציה זה פתאום הופך להיות הפקרה, כל נושא הרווחה?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, נא לסיים.

אבי דיכטר: בתחום הביטחוני, אדוני היושב-ראש, אני אומר לכם, פה זה פשוט לא ייאמן, כאילו אנחנו חיים במנותק מהאזור, חיים על איזה אי מוקף ימים.

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: אנחנו אי מוקף מדינות שיש בהן כאוס, שקרתה בהן רעידת אדמה בחמש שנים האחרונות.

אבי דיכטר: אני לא יודע לומר כמה זה בסולם ריכטר; אני אומר לכם, זה תשע בסולם דיכטר.

אבי דיכטר: ומה שקורה מסביב – אנחנו רואים היטב.

אבי דיכטר: ומה שקורה בעזה היום – – –

חיים ילין: – – – ריכטר, דיכטר – – –

אבי דיכטר: ילין ידידי, חבר הכנסת ילין ידידי, אדוני היושב-ראש, היום – היום, ממש היום – זה ה"יארצייט", זה יום השנה להפיכה הצבאית של ה"חמאס" בעזה.

אבי דיכטר: אני אומר את זה לכל המפנטזים לגבי איך צריך ראש הממשלה לנהל את הבסטה המדינית.

אבי דיכטר: אדוני ראש הממשלה, יושב-ראש הרשות הפלסטינית ביקר בפעם האחרונה בשטח רצועת-עזה לפני שמונה שנים וחצי.

אבי דיכטר: שמונה שנים וחצי לא דרכה כף רגלו בעזה.

אבי דיכטר: ההשפעה שלו על מה שקורה ברצועת-עזה דומה להשפעה של מנהיג מיקרונזיה על מה שקורה בעזה; אולי למיקרונזיה יש יותר השפעה.

אראל מרגלית: ומצרים?

אראל מרגלית: ומצרים?

אבי דיכטר: ואני אומר לכם שכשאנחנו מדברים – – –

חיים ילין: – – –

אראל מרגלית: ומצרים?

אבי דיכטר: לא, אני שמעתי ססמאות – –

אראל מרגלית: מה ססמאות?

אבי דיכטר: – – היה צריך לעשות.

אבי דיכטר: תראו – –

אראל מרגלית: – – – מצרים?

אבי דיכטר: – – פה במליאה – –

אראל מרגלית: מצרים – מה ההשפעה שלה על עזה?

אבי דיכטר: – – באולם הזה, יש לא מעט מפקדים, לוחמים, שבאמת קרבות זה לחם חוקם לאורך עשרות שנים.

אבי דיכטר: יושבים פה באמת מפקדים: יעקב פרי, ראש שב"כ, היה מפקדי בשב"כ; יושבים פה לוחמים, כולל יואב גלנט, בתפקידים מאוד בכירים – אלוף וכמעט רמטכ"ל – ויושבים פה גם לא מעט לוחמים בדרגות זוטרות יותר.

אבי דיכטר: הרי אם היינו עושים ישיבה על איך צריך לנהל את המערכה הביטחונית סביב רצועת-עזה היו הרבה מאוד דעות, אבל אחראי יש רק אחד.

אבי דיכטר: גם אני וראש הממשלה היינו חלוקים תקופה מסוימת על איך צריך לעבוד בעזה, אבל האחריות היא שלו.

אבי דיכטר: האחריות היא שלו לוודא ולהבטיח – – –

חיים ילין: – – – יש טילים.

חיים ילין: הטילים לא הפסיקו – – –

אבי דיכטר: האחריות היא שלו לוודא ולהבטיח שבאשקלון ובבארי ובאשדוד ובבאר-שבע ובשאר רחבי מדינת ישראל – –

חיים ילין: דיכטר – – –

אראל מרגלית: האחריות היא שלו, והוא נכשל.

קריאות: – – –

אבי דיכטר: – – תהיה כלכלה נורמלית של ניהול – – –

אראל מרגלית: האחריות היא שלו, והוא נכשל.

אבי דיכטר: – – – ניהול המהלך – – –

קריאות: – – –

אבי דיכטר: חבר'ה, המונח הכרעה, המונח הכרעה, אני אומר לכם, שווה ישיבה נפרדת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

קריאות: – – –

חיים ילין: – – היינו יחד בשער-הנגב – – –

אבי דיכטר: אני רק אומר לכם, בסופו של דבר, כמו שמקובל לומר, בסוף קרתגו תיהרס – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אבי דיכטר: – – בסוף עזה תהיה מפורזת מנשק צבאי.

אבי דיכטר: איך זה יקרה – – –

חיים ילין: נו, נו.

חיים ילין: זו הכרעה.

חיים ילין: בבקשה – – –

אבי דיכטר: סליחה, דילגתי על עמר בר-לב, מפקד סיירת מטכ"ל וידידי מכמה דברים.

אבי דיכטר: עניינית, אנחנו מבינים שעזה תפורז מנשק צבאי – – –

חיים ילין: נו, נו.

חיים ילין: למה לא עושים את זה?

אבי דיכטר: מפני שזה לא מחשב שלוחצים delete וזה קורה.

חיים ילין: אבל זה כבר 15 שנה, דיכטר – – –

אבי דיכטר: יש לי חדשות בשבילך – זה הרבה יותר מ-15 שנה.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: שם זה 15.

אבי דיכטר: אבל יש דברים שמי שנושא באחריות, כדאי שיחשוב טוב גם על היום שאחרי.

אבי דיכטר: המציאות במזרח התיכון – –

זהבה גלאון: – – –

אבי דיכטר: – – היא כזאת שכדאי לנו לשבת ולשאול את עצמנו האם הדיון הזה, אדוני היושב-ראש – ובזה אני אסיים – –

אראל מרגלית: המציאות במזרח התיכון – מדינות קמות ונאבקות בטרוריסטים.

אבי דיכטר: – – האם הדיון הזה, שעוסק במילה הפקרה, האם הוא מתקיים בפעם הראשונה בממשלה הזאת?

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: האם זה מתקיים בפעם האחרונה?

אבי דיכטר: כנראה לא.

אבי דיכטר: האם זה מכובד?

אבי דיכטר: ודאי שלא.

אראל מרגלית: – – – בנושא הביטחוני – – –

אבי דיכטר: האם זה יקרה בשנים הקרובות?

אבי דיכטר: נראה שבארבע השנים הקרובות הדיון הזה יחזור על עצמו שוב ושוב ושוב, ונצטרך אנחנו לתת את התשובות האלה שוב ושוב ושוב.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להתייחסות של ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קודם כול מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, להתייחס לדברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע גם שלא נפתח שיחות באולם, כי היו רבים שדרשו מראש הממשלה תשובות, וזאת ההזדמנות לשמוע.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חבר הכנסת חמד עמאר – – –

חמד עמאר: אני כאן, כאן.

בנימין נתניהו: אני מחפש אותך שם.

יולי יואל אדלשטיין: כן, זו הייתה תאוות לב.

זהבה גלאון: לא רגיל – – –

בנימין נתניהו: אני מבקש לומר משהו – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – לציבור הדרוזי.

בנימין נתניהו: אנחנו קודם כול השקענו, החלטנו החלטה – אנחנו כמה שבועות בממשלה וקיבלנו החלטה; התחייבנו לפני הבחירות לבצע, ואנחנו מממשים אותה, לתת כ-2 מיליארד שקלים לתוכנית חומש לציבור הדרוזי על מנת לתת ביטוי – –

עיסאווי פריג': – – –

בנימין נתניהו: – – לכוונה שלנו לסגור פערים.

ירון מזוז: למה אתה מפריע?

ירון מזוז: רוצים לשמוע.

בנימין נתניהו: זה כולל גם את הצ'רקסים – –

קריאה: – – –

ירון מזוז: אל תפריע.

בנימין נתניהו: – – זה כולל גם אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר מזוז, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בנימין נתניהו: אין דבר שאני אגיד פה – מראש אני אחסוך לכם את צעקות הביניים ואת הקריאות – אין דבר שאני אגיד שאתם תגידו שהוא מספיק, וכל דבר שאני אגיד אתם תגידו: את זה מישהו אחר עשה.

בנימין נתניהו: אז אני מציע, בואו נחסוך את הדברים הללו ואני אוכל להתרכז בעיקר.

בנימין נתניהו: החלטנו על השקעה של כ-2 מיליארד שקל – קצת יותר – ביישובים הדרוזיים בעיקר.

בנימין נתניהו: זה מבטא, אני חושב, את התחושה שמרגישים לא רק אנחנו בממשלה, אני כראש הממשלה; אני חושב שזה מבטא את הלכי הרוח בציבור הרחב.

בנימין נתניהו: זה פשוט מביא לידי ביטוי קונקרטי – אתה חייב לשים כסף.

בנימין נתניהו: אתה לא יכול להסתפק בהצהרה, אתה צריך לראות מה הפעולות המעשיות שאתה יכול לעשות כדי לממש את ההחלטה, בין שמדובר בגדר ביטחון או בטייסת כיבוי או בכל דבר אחר.

בנימין נתניהו: תביא דברים מעשיים.

בנימין נתניהו: אנחנו מביאים דברים מעשיים.

בנימין נתניהו: זה ביחס לציבור הדרוזי וסגירת פערים.

בנימין נתניהו: אתה נגעת בנושא אחר.

בנימין נתניהו: בעת הזאת אני יכול להגיד את הדבר הבא: אנחנו עוקבים בדריכות אחרי כל הנעשה בעניין זה סביב גבולותינו.

בנימין נתניהו: ההנחיה שלי היא לעשות את כל הפעולות הנדרשות.

בנימין נתניהו: אני מציע לך, אני מציע לכל העוסקים בדבר, שהדבר חשוב בעיניהם, ואני יודע שהוא יקר בעיניהם – אני מציע להסתפק בעת הזאת באמירתי זו.

בנימין נתניהו: נאמר כאן הרבה על הכחש, ועל היותי קוסם, וכיצד כשלא עושים שום דבר בפריפריה – תכף אתייחס למושג הזה – ובכל זאת תושבי הפריפריה מצביעים כל כך הרבה עבורנו.

בנימין נתניהו: כיצד הדבר הזה קורה?

בנימין נתניהו: תכף אפרט, אבל אגיד בראשי פרקים: כבישים, רכבות, מחלפים, סייבר, פארק ההיי-טק, עיר הבה"דים, גדר הביטחון, חדרי מיון קדמיים, בית-ספר לרפואה בצפת, שדה-תעופה בתמנע, הרחבת כביש הערבה, נצרת-עילית – אלפי יחידות דיור.

בנימין נתניהו: מה עשיתם, כן?

בנימין נתניהו: בהפקרה.

בנימין נתניהו: קריית-שמונה – 2,000 יחידות דיור, עוד 2,000 בדרך; בחצור – מאות יחידות; עכו – 1,500; קריית-ביאליק – אלפי יחידות דיור; קריית-גת – 7,000; דימונה – 3,000, בדרך ל-7,000; ירוחם – 1,000; באר-שבע – אלפים, אלפים – – –

באסל גטאס: מה עם המגזר הערבי?

בנימין נתניהו: אשקלון – בדרך להיות עיר של כ-200,000 איש ב-2020.

מסעוד גנאים: איפה המגזר הערבי?

בנימין נתניהו: פוריידיס – לחברי מהמגזר הערבי – 1,100; טורעאן – 700 – – –

מסעוד גנאים: לא, אבל – – – היישובים הערביים.

בנימין נתניהו: טייבה – 2,500; אני מזכיר גם אבו-גוש, אבל זה לא פריפריה, זו שכונה פה – 600.

מסעוד גנאים: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גנאים, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

מסעוד גנאים: – – – לא דוגמה.

בנימין נתניהו: גם אבו-גוש זה לא דוגמה, אבל חשבתי לציין, כיוון שאתם אומרים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – זה רק היום.

בנימין נתניהו: כיוון שאתם אומרים – לא, בפוריידיס בניתי תעלת ניקוז, נדמה לי, עם כניסתי לתפקיד כראש הממשלה.

בנימין נתניהו: היה שם שיטפון.

בנימין נתניהו: ולא שאלתי: הצביעו בשבילי?

בנימין נתניהו: לא הצביעו בשבילי?

בנימין נתניהו: היה שם שיטפון; תעלת הניקוז, ב-30 או 20 מיליון שקל, התקבלה מייד, וברוך השם השיטפונות כבר לא שוטפים את היישוב.

עיסאווי פריג': – – –

אראל מרגלית: בוא נגיד: בנינו.

בנימין נתניהו: אני מודה על ההזדמנות הזאת, על כן, שבחרתם את הנושא.

בנימין נתניהו: אם אני יכול לייעץ לכם – הפקרת הפריפריה?

בנימין נתניהו: אני הייתי בוחר מינוח יותר מוצלח, כי העשייה פה היא כבירה.

בנימין נתניהו: כבירה.

מרב מיכאלי: ועדיין – – –

בנימין נתניהו: אני שמח – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אני שמח שנתתם לי הזדמנות לתת דין-וחשבון לחברי הבית על עשיית הממשלה למען אזרחי ישראל שמתגוררים בדרומה ובצפונה של הארץ.

בנימין נתניהו: אגב, אני השתמשתי בשם שאתם נתתם, אבל אני לא קורא למקומות הללו פריפריה.

אראל מרגלית: אתה צודק.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא, גם היום.

בנימין נתניהו: המושג פריפריה היה אולי נכון לפני כמה שנים.

בנימין נתניהו: עדיין אפשר להשתמש בו, אבל אחת המשימות המרכזיות שקבעתי לעצמי היא לבטל את הפריפריה באמצעות חיבור הנגב והגליל למרכז הארץ.

בנימין נתניהו: המדינה שלנו היא קטנה.

בנימין נתניהו: אולי אילת היא בקצה – גם בה אנחנו מטפלים, ותכף אפרט – אבל כל השאר זה מרחב מטרופוליטני ממוצע במדינות אירופה, ואין שום סיבה, שום סיבה, שבגלל מרחק גיאוגרפי קצר ותחבורה מתמשכת, מה שנקרא, לא נשנה את זה.

בנימין נתניהו: את הדבר הזה אני נושא בתוכי מהימים שהייתי חייל ביחידה מסוימת במרכז הארץ.

בנימין נתניהו: רוב שנותי ביליתי ברמת-הגולן, לפעמים גם בנגב, בסיני, והיינו נוסעים לפעמים בכביש מס' 1, הוא כבר נסלל אז – כביש החוף, אני מתכוון – ולפעמים בכביש בית-ליד, והיינו מגיעים לוואדי-עארה והיינו נתקעים, המשאית הראשונה שהגיעה, והיינו נוסעים ומגיעים לישראל השנייה.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: ואני אמרתי לעצמי: מדוע אין פה את אותם סידורי תחבורה שקבעו באירופה כבר בשנות ה-50, או את מסילות הברזל שקבעו בארצות-הברית במאה ה-19?

בנימין נתניהו: וכשהגעתי לתפקיד ראש הממשלה ראיתי ברכה גדולה וחובה גדולה לבטל את מושג הפריפריה.

בנימין נתניהו: ולכן, כל מי שעיניו בראשו, כל מי שעיניו בראשו, רואה את תנופת הפיתוח העצומה ברחבי הגליל והנגב, ואחרי עשרות שנים שבהן התעכב החזון של פיתוח אזורים אלה אנחנו מפשילים שרוולים ויוצקים תוכן ממשי בססמאות העבר.

בנימין נתניהו: החזון של בן-גוריון היה חלוציות לשמה.

בנימין נתניהו: אני מאוד מכבד את זה, זה גם תנאי הכרחי וחשוב להתפתחות המדינה, גם בנגב וגם בגליל, אבל זה איננו תנאי מספיק.

בנימין נתניהו: החזון שלי מוסיף על כך שני נדבכים: תשתיות לאומיות וכלכלה חופשית.

בנימין נתניהו: תשתיות לאומיות – זה הממשלה מובילה; כלכלה חופשית – זה הסקטור העסקי מוביל.

בנימין נתניהו: יש לנו תוכנית סדורה ארוכת טווח להשקיע בחבלי הדרום והצפון, כולל באזורים הסמוכים לגבולותינו, והיא הולכת ומתממשת לנגד עינינו בצורה מרשימה ביותר.

בנימין נתניהו: השקענו בשנים האחרונות – זה נכון, המספרים ששמעתם כאן – 63 מיליארד שקל, סכום עצום, בחמש השנים האחרונות בפיתוח אזורי הנגב והגליל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם במגזר הערבי?

בנימין נתניהו: אנחנו סוללים נתיבי תחבורה חדשים מצפון לדרום: מסילות רכבת, מחלפים, מנהרות, גשרים.

חיים ילין: גם ה"חמאס" עושה מנהרות.

בנימין נתניהו: הם מקצרים באופן דרמטי את זמן הנסיעה ממרכז הארץ אל הנגב והגליל – פחות פקקים, פחות רמזורים.

בנימין נתניהו: בחזון שלי, בסופו של דבר, ממטולה עד אילת בלי רמזור אחד וגם בלי פקקים.

בנימין נתניהו: זה קיים בארצות אחרות.

בנימין נתניהו: בנערותי ביליתי בארצות-הברית – אתה יכול לנסוע מסן-פרנסיסקו לניו-יורק ובחזרה, או מבוסטון, ולא לעבור רמזור אחד.

אחמד טיבי: מה עם הכביש לטייבה?

בנימין נתניהו: הקמנו קו רכבת שמחבר את אשקלון לבאר-שבע דרך אופקים, שדרות ונתיבות; חנכנו תחנות רכבת חדשות בשדרות ובנתיבות; אנחנו מפתחים כניסות חדשות לדימונה; מחברים את רהט לכביש 6; מקשרים בין קריית ההדרכה של צה"ל, עיר הבה"דים, לכל יישובי האזור; אנחנו משדרגים את כביש הערבה – – –

איתן כבל: זה לא הנאום מהקדנציה הקודמת?

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר משהו: אנחנו שבועיים בתפקיד.

בנימין נתניהו: עכשיו אנחנו – קיבלו החלטה על עיר הבה"דים – – –

איתן כבל: זה בסדר, אדוני ראש הממשלה, אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: רק תגיד שכבר נאמת את הנאום הזה.

יחיאל חיליק בר: תשע שנים ושבועיים.

יואל חסון: כל פעם אותו נאום.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – – –

איתן כבל: – – –

בנימין נתניהו: אני רוצה להסביר את מעשה הכישוף.

בנימין נתניהו: אני רוצה שאתם תבינו, שיהיה לכם יותר קל.

בנימין נתניהו: אולי גם אתם תוכלו להיות קוסמים, אולי גם אתם תוכלו לסחוף ככה ציבורים.

איתן כבל: אנחנו בעד מחזור, אבל לא לדעת.

ירון מזוז: ראש הממשלה יסביר לכם.

בנימין נתניהו: עכשיו אני אגיד לכם.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני אגיד לך משהו, חברי איתן כבל.

בנימין נתניהו: אתן לך עצה; מותר.

קריאה: בסוף כולכם תבינו.

קריאה: אנחנו אוהבים אותך.

בנימין נתניהו: אני רוצה לתת לך עצה, אולי היא תועיל לך.

איתן כבל: בבקשה.

בנימין נתניהו: תראה, בסוף הציבור הרבה יותר חכם ממה שחושבים.

בנימין נתניהו: הציבור לא מתרשם מאמירות שאין להן גיבוי, שאין בהן אמת.

זהבה גלאון: – – – אומר שהציבור יודע.

בנימין נתניהו: הציבור לא מקבל את מה שאומרים ואמרתם ותגידו ותחזרו ותאמרו, וחזרתם ואמרתם היום – –

יואל חסון: בסוף נשכנע.

בנימין נתניהו: – – שאין פיתוח בנגב או בגליל.

בנימין נתניהו: הם רואים את ההבדל.

איתן כבל: כל הזמן רואים.

בנימין נתניהו: הם רואים, והם רואים את השוני בשנים האחרונות לעומת חוסר הפיתוח, חוסר ההשקעות עשרות שנים קודם לכן, ולכן הם מתרשמים.

איתן כבל: התרשמו.

בנימין נתניהו: ובכן, אנחנו משדרגים.

בנימין נתניהו: רואים גם את מה שאני אומר כאן.

בנימין נתניהו: הם רואים את השדרוג של כביש הערבה – –

איתן כבל: הם ראו את הערבים רצים לקלפיות.

בנימין נתניהו: – – הוא נמצא בעיצומו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כבל.

בנימין נתניהו: והם רואים גם את ההצטרפות של הבנייה של נמל תעופה בין-לאומי בתמנע.

בנימין נתניהו: נוכל להוציא את שדה התעופה מתוך אילת עצמה – מוציאים אותו החוצה.

בנימין נתניהו: בצפון הם רואים, הם רואים, את מסילת העמק, שמחברת את בית-שאן לחיפה דרך עפולה.

בנימין נתניהו: הם רואים את זה.

בנימין נתניהו: אגב, הם יוכלו לנסוע ברכבת לתצוגה האור-קולית שהקמנו בבית-שאן, דני עטר.

בנימין נתניהו: אבל יהיו שם הרבה דברים אחרים, כי ברגע שאתה מחבר אזור צפוף כמו מדינת ישראל, עם מחירי הדיור הגבוהים באזור המרכז – ואנחנו נוריד אותם – אבל אתה נותן להם את האפשרות לגור במה שפעם נחשבה פריפריה רחוקה, אתה עושה תנופת פיתוח גדולה מאוד.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, מה שיפה, שהשתכנעת שזה נכון.

בנימין נתניהו: הרכבת תקשר גם את כרמיאל ואת עכו.

יחיאל חיליק בר: מי שרוצה לקנות דירה לא יקנה אותה מתצוגה אור-קולית.

איתן כבל: מיקי, הציבור השתכנע, אנחנו לא.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת איתן כבל, זהו.

בנימין נתניהו: הציבור השתכנע, אתה לא משתכנע.

בנימין נתניהו: אולי אצליח לשכנע אותך במה שהציבור השתכנע בו.

בנימין נתניהו: הוא השתכנע משום שהוא ראה את מחלף גולני – מחלף גולני, מה שהיה פעם צומת גולני, ואנחנו משדרגים את הכבישים שמוליכים מצומת גולני לצומת עמיעד.

אראל מרגלית: ישראל כץ הוא ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: גם בדרום וגם בצפון מתהווים מרכזים מטרופוליניים חדשים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

חיים ילין: אנחנו מוחים על מה שישראל עושה.

בנימין נתניהו: אמרתי כבר: אין ספק שכשממשלה מקצה 27 מיליארד שקל – שר התחבורה הנמרץ עושה עבודה יוצאת מן הכלל, אבל לראש הממשלה אין שום חלק בזה.

בנימין נתניהו: אין שום חלק בזה, זה ברור.

בנימין נתניהו: כן.

בנימין נתניהו: אנחנו מבינים את העיקרון.

בנימין נתניהו: כן.

בנימין נתניהו: גם בדרום וגם בצפון מתהוות מטרופולינים חדשות, שמהוות עוגנים מרכזיים של דיור, תעסוקה וחינוך.

בנימין נתניהו: אנחנו הופכים את באר-שבע למרכז סייבר עולמי.

בנימין נתניהו: זו השקעה.

קריאה: אוהו.

בנימין נתניהו: עכשיו, לפני כמה שנים עמדתי כאן, אדוני, ישב פה חבר כנסת בכיר באופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: איפה הוא?

בנימין נתניהו: הוא איננו כבר.

בנימין נתניהו: יש כאלה שנשארים ויש כאלה שנעלמים.

בנימין נתניהו: ואותו חבר כנסת, עם קול עבה, עם קול עבה, כשאמרתי שאנחנו מקימים את רשות הסייבר הלאומית ואנחנו הולכים להפוך את ישראל למעצמת סייבר, תגובתו הייתה – – –

איתן כבל: הוא היה חבר במפלגתך, אם אני יכול לנחש?

בנימין נתניהו: לא, הוא היה פעם חבר במפלגתי, אבל הוא נדד כמו – הוא נדד.

איתן כבל: סתם, רק ידע אישי.

איתן כבל: רק ידע אישי.

בנימין נתניהו: והוא הסביר: נו, ראש הממשלה מדבר על סייבר, ראש ממשלה וירטואלי.

אראל מרגלית: ועשינו סייבר כל כך הרבה לפני שאתה דיברת על זה.

בנימין נתניהו: אנחנו בונים מרכז היי-טק עצום.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת מרגלית.

אראל מרגלית: לפני 12 שנה הקמנו חברה אחרי חברה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגלית, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת מרגלית – –

אראל מרגלית: אתה לא הקמת את הסייבר.

בנימין נתניהו: – – חבר הכנסת מרגלית, אינני ממעיט כלל בזכויותיך בתחום הסייבר.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

אראל מרגלית: אוקיי, אז בוא, שיהיה לכולנו קצת צניעות.

בנימין נתניהו: אבל מבחינת המערכת, מבחינת האחריות הלאומית – שמעתי אותך, תשמע אותי.

בנימין נתניהו: טוב מאוד שעשית, טוב מאוד שאתה עושה – אבל האחריות שלי כראש הממשלה להניע תהליכים, שלא במקרה, אלא כתוצאה מהשקעות ממשלתיות ומדיניות ממשלתית, למשל הקלות בחברות הסייבר, מה אני יכול לתת להם?

בנימין נתניהו: כי זה מגבלות שהממשלה מטילה; האם אני יכול להעביר את 8200 לדרום?

בנימין נתניהו: האם אני פותח מרכז סייבר לאומי?

בנימין נתניהו: האם אני שם אותו בבאר-שבע?

בנימין נתניהו: כל אלה החלטות שאנחנו קיבלנו.

בנימין נתניהו: וגם עוד כסף וגם כיתות למתמטיקה, שאנחנו צריכים להאכיל את הפירמידה הזאת מלמטה.

בנימין נתניהו: והשר בנט כרגע התחיל לעסוק בזה נמרצות, וזה חשוב.

בנימין נתניהו: כל הדברים האלה הם באחריות של הממשלה ושל ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: ובכן, הצבתי יעד להפוך את ישראל לאחת משלוש מעצמות הסייבר המובילות בעולם, ואנחנו מקיימים את היעד הזה.

בנימין נתניהו: היעד הזה מתנקז – זה לא ייאמן, אבל כך קורה – לעיר באר-שבע ולשכונותיה.

בנימין נתניהו: בני ביטון, ראש עיריית דימונה, יש לו בקשה אחת ממני, ואני שוקל בחיוב להיענות לה: לעשות מכללת סייבר בדימונה.

בנימין נתניהו: אם זה לא שינוי חברתי, אם זה לא שינוי עצום – עצום – במה שהורגלנו לו במשך 67 שנים – הרי כל אחד מכם מבין שזהו אכן שינוי.

אראל מרגלית: אפשר לתת לך עצה?

יואל חסון: עוד כמה שנים, אדוני ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: ובכן, מרכז היי-טק גדול הולך ומוקם.

בנימין נתניהו: הוא מחובר לאוניברסיטת בן-גוריון וליחידות הטכנולוגיות של צה"ל, שיעברו בשנים הקרובות דרומה.

בנימין נתניהו: אנחנו הכרזנו על ערים ומועצות מרכזיות נוספות בנגב כעל יישובי עדיפות לאומית לטובת השקעות: ערד, אופקים, דימונה, ירוחם, נתיבות, המועצה האזורית מרחבים.

מסעוד גנאים: איפה רהט?

בנימין נתניהו: אנחנו הרחבנו את הרשימה של היישובים בדרום שזכאים להטבות מס.

בנימין נתניהו: ובכלל, לאחר מבצע "צוק איתן" בשנה שעברה, הרחבנו את התוכנית המקורית לפיתוח יישובי הנגב בדיור, בעסקים, בהקמת אזורי תעשייה, בחיזוק מערכות הרפואה, בחקלאות, בתיירות ובשיקום נופים ונחלים.

בנימין נתניהו: ההשקעות האלה, כמובן, כוללות גם את יישובי הבדואים.

בנימין נתניהו: לרשויות המקומיות בנגב נתנו מענקי פיתוח גדולים.

בנימין נתניהו: בעוטף-עזה יזמנו תוכנית רב-שנתית לפיתוח דמוגרפי.

בנימין נתניהו: היא כוללת השקעה בשדרוג התשתיות, תמריצים לדיור, הטבות מיוחדות, מיגון בתי התושבים ומוסדות חינוך.

בנימין נתניהו: אנשים מהמרכז שמחפשים היום שטח פתוח, קרקע לבנייה, חיי קהילה מגוונים – הרבה מהם עוברים לדרום.

בנימין נתניהו: זו תופעה חדשה, זה דבר חדש, שלא היה.

בנימין נתניהו: הם רואים מה קורה שם, הם נשבים בקסם המקום, יש שם אווירה מיוחדת, נוף מיוחד.

בנימין נתניהו: ולכל זאת כמובן נלווה צעד משלים, חשוב ביותר, שנקטנו – אפרופו ההפקרה – אנחנו הקמנו את גדר הגבול עם מצרים לאורך גבול של יותר מ-200 ק"מ.

בנימין נתניהו: הגדר הזאת בלמה את גלי ההסתננות לארץ וחיזקה את הביטחון.

בנימין נתניהו: אני מבקש מכם לתאר מה היה קורה אילו נמשכה הזרימה האדירה של המסתננים הבלתי-חוקיים לישראל.

בנימין נתניהו: לא קשה לדמיין, כי אנחנו רואים מה זה עושה במדינות אירופה.

בנימין נתניהו: אנחנו מנענו באמצעות הגדר סכנות אסטרטגיות עצומות למדינת ישראל; בראש ובראשונה, חדירה של קנאי האסלאם הקיצוני מסיני.

בנימין נתניהו: אני חושב שאתם יודעים, וכאן אני אומר לכם – –

מיכל בירן: מה עם איראן?

בנימין נתניהו: – – הרי אתם כל פעם באים בטענות, אם אני מזכיר את האסלאם הקיצוני או חלילה את "דאעש".

בנימין נתניהו: אז אני רוצה לספר לכם: "דאעש" נמצא ליד גבולנו.

בנימין נתניהו: הג'יהאד העולמי נמצא ליד גבולנו.

חיים ילין: מה עם הדרום?

בנימין נתניהו: אני מדבר על הדרום כרגע.

בנימין נתניהו: ואני מבקש מכם ביושר, כחברי אופוזיציה, לומר מה היה קורה אלמלא נבנתה הגדר הזאת, לא רק מבחינת חסימת כניסה אדירה של מסתנני עבודה בלתי חוקיים, כפי שקורה באירופה, אלא לביטחון מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: לא רק תושבי הנגב, ביטחון כל אחד ואחד מאתנו.

בנימין נתניהו: ובכן, עשינו את זה.

אראל מרגלית: בניית הגדר הייתה חשובה.

בנימין נתניהו: הפיתוח שתיארתי, התשתיות, הבנייה, הדיור, ההקלות לעסקים, הסייבר, הגדר – כל אלה הם החלטות ממשלתיות.

בנימין נתניהו: וזה לא דבר שנעשה כיוון שהממשלה הצהירה שבכוונתה לבנות גדר, או שבכוונתה להעביר את צה"ל דרומה.

בנימין נתניהו: היינו צריכים לקחת מיליארדים ולהחליט: זה כן, זה לא.

בנימין נתניהו: יש דבר שהוא חיוני יותר, יש דבר שהוא חיוני פחות, או לא חיוני.

בנימין נתניהו: את זה שמים בצד, והולכים על העיקר.

בנימין נתניהו: ואלה בעצם ההחלטות שקיבלנו, וכל החלטה כזאת בזמנה איננה פופולרית; היא תמיד זוכה להתקפות פופוליסטיות.

בנימין נתניהו: תמיד.

בנימין נתניהו: תמיד.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם שבזמנים מסוימים, כשאני הייתי באופוזיציה – ושוב, אני לא יכול לחייב אתכם, זו מדינה חופשית: חופש הדיבור וגם חופש המעש – אבל כשאני הייתי באופוזיציה, היה לי נוהג – היה לי נוהג, הייתי יוצא – הייתי ראש האופוזיציה, וכשהיו מעלים הצעות פופוליסטיות במיוחד, וזה קרה גם אצלנו, הייתי מסדר – –

נחמן שי: קיזוז.

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: – – צרכים אנושים.

בנימין נתניהו: יש צרכים אנושיים – –

איתן כבל: הייתה ועדה הומניטרית.

בנימין נתניהו: – – כדי לא לתת יד לדברים שידעתי שהם מנוגדים לאינטרס הלאומי, שאני מאמין בו.

זהבה גלאון: נו, באמת.

בנימין נתניהו: ובכן, גם בצפון איננו שוקטים על השמרים, גם בצפון אנחנו מפתחים.

בנימין נתניהו: בצפון השקענו 110 מיליון שקל – –

איתן כבל: אתה מסתלבט על הציבור, אבל למה עלינו?

בנימין נתניהו: – – בהקמת בית-ספר לרפואה בצפת; יזמנו תוכניות לקידום התיירות בטבריה, ויש עוד הרבה מה לעשות שם, להחייאת המתנ"סים בקריית-שמונה, לפיתוחה של חצור-הגלילית – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – כולל שימור העסקת עובדים במפעלים שנקלעו לקשיים.

בנימין נתניהו: אתם מכירים את המקרים, ואנחנו פעלנו שם.

בנימין נתניהו: אנחנו מחזקים את קצרין והמועצה האזורית גולן, מעצימים את היישובים הערביים, הדרוזיים, הצ'רקסיים והפזורה הבדואית.

אוסאמה סעדי: – – –

בנימין נתניהו: הרחבנו משמעותית את רשימת היישובים בצפון שזכאים להטבות מס; יישובים בטווח של עד 2 ק"מ מהגבול, ובהם קריית-שמונה, שלומי, מטולה ומג'דל-שמס, קיבלו העדפה משמעותית בהטבה.

אראל מרגלית: מעונות-יום לאימהות בקריית-שמונה.

בנימין נתניהו: גם הצפון הופך אבן שואבת ליחידים ולמשפחות שמבקשים לקבוע את ביתם בחבלי ארץ שמאופיינים בפוטנציאל ובמימוש הפוטנציאל של צמיחה ושגשוג.

בנימין נתניהו: אני מבקש להתייחס לדברים שאמר כאן חבר הכנסת ילין.

זוהיר בהלול: אולי אפשר לקחת אותנו באוטובוסים לעולם האוטופי הזה?

בנימין נתניהו: זה לא עולם אוטופי.

בנימין נתניהו: יש בו הרבה בעיות, אבל כל מי שעיניו בראשו, כולל אתה, ואתה לא – אתה לא הצעיר שבחבורה, ולכן אני יכול לדבר אתך בתור פחות או יותר כבני אותו דור, פחות או יותר בני אותו דור – –

עיסאווי פריג': מתי תטפלו בנשק הבלתי-חוקי?

בנימין נתניהו: – – אתה יודע מה היה בשנות ה-60, וה-70, וה-80 וה-90, ומשהו אחר מתחולל פה.

בנימין נתניהו: משהו קורה.

זהבה גלאון: – – –

מיכל בירן: הפערים גדלו, ההסתה גדלה, הגזענות צומחת.

בנימין נתניהו: והמשהו הזה הוא טוב לגליל, והוא טוב לנגב, הוא טוב למדינת ישראל והוא טוב לכל תושבי הנגב והגליל.

בנימין נתניהו: האם סיימנו?

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: האם השלמנו?

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: אבל נאמר כאן בצדק: לקרוא לדיון הזה הפקרת הפריפריה?

בנימין נתניהו: אני הייתי אומר – –

אראל מרגלית: 22% עוני.

בנימין נתניהו: – – הייתי קורא לזה: ביטול הפריפריה.

בנימין נתניהו: זה מה שאנחנו עושים פה הלכה למעשה.

בנימין נתניהו: זה מה שאנחנו עושים.

מיכל בירן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת בירן, אני ממש מתנצל בפנייך על שלא הזכרתי אותך עד עכשיו – אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: ממש עם התנצלות כנה.

בנימין נתניהו: אני לא שמעתי מחברי הכנסת, אבל אני רוצה להוסיף לתשתיות הלאומיות שפירטתי כאן, לא את כולן – לא דיברתי על הסיבים המהירים שאנחנו פורסים במסגרת תוכנית "ישראל דיגיטלית", שזה דבר חברתי, כלכלי, טכנולוגי ראשון במעלה, והוא ישנה, הוא יחבר את הנגב והגליל, את העיר הדיגיטלית שבאר-שבע הופכת להיות, אבל אנחנו מתחילים את זה מקריית-שמונה ואנחנו רוצים להגיע לאילת, וזה יגיע.

בנימין נתניהו: אבל יש יוזמה נוספת שקשורה בפיתוח הנגב והגליל, בוודאי בקידום המפעלים שם, בהפיכתם ליותר תחרותיים – זה נכון לגבי כל כלכלת ישראל – ואני מדבר על אישור תוכנית הגז הלאומית של מדינת ישראל, לטובת כלל תושבי המדינה.

מיכל בירן: כלל הטייקונים בישראל.

זהבה גלאון: – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: יש בתוכנית הזאת שלושה מרכיבים מרכזיים: 1.

בנימין נתניהו: קבענו כבר שמדינת ישראל תקבל מהחברות הפרטיות מסים בשיעור גבוה בתמורה לגז; 2.

בנימין נתניהו: החלטנו שרוב הגז שנמצא בים אל מול חופי ישראל ישמש את המשק הישראלי; 3.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים כעת להבטיח שהגז שיזרום למשק יהיה במחיר תחרותי ויהיה בו מנגנון שימנע הפקעת מחירים.

מיכל בירן: איך זה עובד במונופול – – – פיקוח על המחירים?

בנימין נתניהו: אגב, בעניינים אלה אנחנו שונים מאוסטרליה, מבריטניה, מארצות-הברית, מקנדה – מדינות שתיארתי עכשיו שגילו גז.

בנימין נתניהו: יש עוד שתיים.

בנימין נתניהו: פה, בחלוקת הגז, הקדוש-ברוך-הוא חילק את זה שונה מחלוקת הנפט, אני חייב להגיד לכם.

קריאה: עוד פעם מונופול, אה?

בנימין נתניהו: הוא חילק את זה למדינות דמוקרטיות מתקדמות.

בנימין נתניהו: ובכן, בדקנו.

בנימין נתניהו: נורבגיה – – –

תמר זנדברג: איך זה – – –?

תמר זנדברג: אדוני ראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

בנימין נתניהו: בדקנו את המדינות האלה, ואני חייב להגיד לכם שהמדינות הללו שונות מאתנו.

בנימין נתניהו: אף אחת מהן, אף אחת מהן לא עשתה – – –

מיכל בירן: אין שם ראש ממשלה שמסית נגד – – –

בנימין נתניהו: אף אחת מהן לא הגבילה בהגבלות שאנחנו מגבילים – אני לא מדבר על ההגבלות שאתם רוצים להגביל, זה בכלל לא קיים – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – לא מגבילים.

בנימין נתניהו: לא מגבילים ייצוא, לא מגבילים מחיר.

בנימין נתניהו: הראשונים שעושים את זה אלה אנחנו, ולכן הייתי מציע – אנחנו לא מגבילים מחירים, אנחנו מונעים הפקעת מחירים, אבל אני חייב להגיד לכם – צריך להיות פה זהירים מאוד.

בנימין נתניהו: אני הטלתי על ידידי שר האנרגיה יובל שטייניץ לנהל כאן את המגעים על מנת להגיע לדבר המיטבי, ואנחנו לא חיים בבועה.

בנימין נתניהו: כמו שחלק מהדברים ששמעתי פה, על נושא הביטחון – זה כאילו אנחנו חיים בבועה, כאילו מדינות לא מתרסקות מסביבנו, כאילו כל שטח שאנחנו מפנים לא נתפס על-ידי האסלאם הקיצוני, כאילו כל שטח שאנחנו לא מפנים, מעבר לגבולנו, לא נתפס על-ידי האסלאם הקיצוני.

אראל מרגלית: כאילו לא הייתה ועידת שארם-א-שיח' של הליגה הערבית.

בנימין נתניהו: אבל אני כן יכול להגיד שגם בנושא הכלכלי אנחנו לא חיים בבועה.

בנימין נתניהו: המשקיעים יכולים ללכת למקומות אחרים.

בנימין נתניהו: כשמדינת ישראל הייתה זו שחיפשה גז, היא לא מצאה גז.

בנימין נתניהו: כשבאו חברות פרטיות, הן מצאו.

בנימין נתניהו: על מנת שיבואו חברות נוספות וימצאו עוד גז, צריך שזה יהיה כדאי.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים לשבת כאן בבית-המחוקקים ולעשות מה שעשו בארגנטינה או מה שעשו במצרים – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – והגז לא יגיע.

בנימין נתניהו: ואני מחויב, ואני נחוש, לכך שהגז יגיע למשק הישראלי ויגיע מהר ככל האפשר.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: לכן, אם הייתי מקשיב לכם, אם הייתי מקשיב לכם, בעוד כמה חודשים, או בעוד שנה, היה מתברר שהגז נשאר באדמה – –

איילת נחמיאס ורבין: הנה, הוא לא נשאר באדמה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא – – –

בנימין נתניהו: – – והיכולת לממש את אוצר הטבע הזה הייתה יורדת לטמיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בנימין נתניהו: אין ספק שהייתם צועקים "מחדל" ודורשים להקים ועדות חקירה.

בנימין נתניהו: כשאתה במנהיגות אתה חייב להיות ריאלי.

בנימין נתניהו: אתה חייב להיות נחוש, אתה חייב לעשות את הפעולות הדרושות.

מיקי רוזנטל: ועדת ששינסקי קמה בגלל לחץ ציבורי.

מיקי רוזנטל: הייצוא של הגז הוגבל בגלל הלחץ שלנו.

בנימין נתניהו: והפעולה הדרושה היא לא הצעקות שלכם, הפעולה הדרושה היא החלטות וביצוע של דברים ריאליים בעולם הכלכלה העולמי.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים להוציא את הגז מהאדמה.

אראל מרגלית: מה העקרונות אפרופו מונופול והגבלת מחיר?

אראל מרגלית: תגיד לנו איך אתה עובד.

אראל מרגלית: מה העקרונות שבהם אתה עושה – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם הראשונה בחייך, כנראה.

איילת נחמיאס ורבין: חוץ מאימא שלי.

בנימין נתניהו: אני מציע לכם גם, אני מציע לכם להיות זהירים.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים תחרות, אבל הדרך היחידה שבה נקדם תחרות היא שייכנסו משקיעים נוספים שיתחרו עם המשקיעים הקיימים.

בנימין נתניהו: לישראל נחוצה השקעה בלי פוסקת בכלל מרכיבי המשק.

בנימין נתניהו: זה מייצר מקומות עבודה, זה מבטיח את המשך הצמיחה והשגשוג של המדינה.

בנימין נתניהו: ולכן, לא בכדי המדיניות הזאת הובילה לכך שההכנסה לנפש בישראל הרבה יותר גבוהה.

בנימין נתניהו: היא התקדמה במהירות עצומה.

בנימין נתניהו: היא עוד מעט עוקפת את בריטניה, היא עקפה כבר את כל המדינות שגובלות במזרח התיכון זולת צרפת, ועוד מעט גם אותה נעבור.

בנימין נתניהו: אני אומר את זה בכבוד רב, כשר חוץ, לשתי המדינות הללו.

קריאות: – – –

קריאה: – – – פערים?

בנימין נתניהו: ואנחנו גם סוגרים את הפערים בשנים האחרונות, בממשלה הקודמת, וגם לפני הקודמת.

בנימין נתניהו: התחילה מגמת סגירה של מדד ג'יני, זה דבר שלא היה פה במשך עשרות שנים.

בנימין נתניהו: יש הרבה מה לעשות, הרבה מה לשפר, אבל המדיניות של שליטה מרכזית, אטטיסטית, שמונעת תחרות, שמבריחה מכאן אנשי עסקים, שמדברת בפופוליזם על מיסוי בלתי פוסק, ללא מגבלות – הדבר הזה רק ישבור את המשק.

בנימין נתניהו: זה קרה באירופה, במדינות שכנות, זה לא יקרה כאן.

יחיאל חיליק בר: אדוני, למה, באמת תמיד התשובה שלך – – – פעם אחת תגיד.

אראל מרגלית: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, אני קורא אותך לסדר כבר בפעם השנייה.

זהבה גלאון: אבל, אדוני, אי-אפשר עם זה, כבר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר, תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב, את מדברת יותר מכל האופוזיציה בזמן נאום ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני, פשוט לא יצא לי בחמש הקדנציות שניהלתי ישיבות לקרוא שר לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא יצא לי.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, באמת רוצים תשובה על העוני בפריפריה, על הדיור, למה הכול סייבר ומחלפים?

יחיאל חיליק בר: ילד רעב לא יכול לאכול מחלפים וסייבר.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני אכתוב בפעם הבאה את הנאום של ראש הממשלה, אם הוא ירשה לי, אבל הפעם לא עשיתי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בנימין נתניהו: מי שלא מבין, כמו חבר הכנסת בר, שכשאתה לוקח מנוע עולמי, עולמי, עם עוצמות בלתי רגילות, עוצמות בלתי רגילות, ואתה שם אותו במקום כמו באר-שבע, הוא מתפשט מהר מאוד ומשפיע על הכול.

בנימין נתניהו: ישב במשרדי לפני ימים אחדים אדם שיודע משהו על הנושא הזה – – –

אראל מרגלית: – – –

בנימין נתניהו: לא, דווקא מנכ"ל "גוגל", אריק שמידט, והוא אמר לי – – –

אראל מרגלית: הוא היושב-ראש.

בנימין נתניהו: כן, הוא יושב-ראש אקזקוטיבי.

אראל מרגלית: יושב-ראש גדול, אני אומר לך, הוא לא מנהל את החברה, אבל – – –

בנימין נתניהו: נכון, אריק שמידט.

בנימין נתניהו: מכיר קצת את העולם הזה.

בנימין נתניהו: והוא אמר לי – אני חושב שהוא אחד האנשים החשובים ביותר בעולם.

בנימין נתניהו: ואריק שמידט אומר לי – הוא לא יהודי, הוא לא ציוני – הוא אומר לי: אני נמצא פה כי זו מעצמה דיגיטלית, ישראל.

בנימין נתניהו: אמרתי לו: אתה לא מגזים?

בנימין נתניהו: הוא אמר: לא, אתם מספר אחת.

בנימין נתניהו: אמרתי: מספר אחת?

בנימין נתניהו: יש עמק הסיליקון.

בנימין נתניהו: הוא אומר: נכון.

בנימין נתניהו: שם, במדדים מסוימים, אחד או שניים, הם עוברים אתכם, אבל באופן אבסולוטי אתם יותר גדולים מהם.

בנימין נתניהו: עמק הסיליקון השני שאני הכרתי באופן אישי זה בבוסטון, יותר מאוסטין בטקסס, יותר מקיימברידג' באנגליה.

בנימין נתניהו: והוא אמר: אני משקיע פה, וההשקעות הן פנטסטיות.

בנימין נתניהו: ואז הוא אומר לי את הדבר הבא – – –

קריאה: – – – לשלם מסים, אבל?

בנימין נתניהו: הוא אומר לי את הדבר הבא – הוא אומר לי: ההשקעות שהממשלה שלך מובילה בתחום הסייבר זה לא מנוע צמיחה לחמש שנים, זה מנוע צמיחה ל-50 שנה, כי החלק הדינמי בכלכלה העולמית זה כלכלת האינטרנט, שצומחת באופן גיאומטרי, והיא לא יכולה לצמוח בלי ביטחון קיברנטי, בלי היכולת לשמור על חשבונות הבנקים, בלי היכולת למנוע גזלה.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: ולכן אנחנו צריכים כל הזמן לפתח, להיות במעלה הטכנולוגיה הזו, וזה דבר שמחייב לא רק השקעות פרטיות אלא גם השקעה ממשלתית.

בנימין נתניהו: השילוב שלהן זה השילוב המנצח, ואנחנו עושים את זה.

בנימין נתניהו: עכשיו, איך הדבר הזה משתלב?

בנימין נתניהו: כי הצמיחה הזאת יוצרת את המצב הבא: ניקח את באר-שבע, חיליק בר, בבאר-שבע פתאום הקמנו פארק – "ספארק", פארק סייבר.

בנימין נתניהו: והפארק הזה, עכשיו יש בו חברות; החברות הטכנולוגיות המובילות בעולם נמצאות בבאר-שבע.

בנימין נתניהו: וזה הולך ומתרחב, כמו גזע של עץ שהולך ומתעבה.

בנימין נתניהו: עכשיו, הדבר הזה מייצר כבר דרישה, זה מייד משפיע על כל הצרכים האחרים.

בנימין נתניהו: אנשים שבאים, כסף שמושקע, צריכים שירותים, צריכים חינוך, צריכים קניונים, צריכים כמובן טכנאים.

בנימין נתניהו: והדבר הזה מביא לשינוי עצום, עצום.

בנימין נתניהו: את הדבר הזה אנחנו עושים כרגע.

בנימין נתניהו: זה מנוע עולמי.

בנימין נתניהו: מתי הגיעו החברות המובילות בעולם לנגב?

בנימין נתניהו: מתי הן הגיעו לתוך באר-שבע?

בנימין נתניהו: מי שלא רואה את זה ולא מבין איך הדבר הזה ישפיע על כולם, על כולם בלי יוצא מן הכלל – וזה יתרחב, זה לא יהיה רק בבאר-שבע, זה בכל המדינה, כי המדינה היא קטנה, והיא מחוברת, כי אנחנו מחברים אותה.

בנימין נתניהו: הדבר הזה הוא חלק מחזון פשוט: תשתיות לאומיות, עסקים.

בנימין נתניהו: שוק חופשי, תשתיות.

בנימין נתניהו: זה המפתח של מה שאנחנו עושים בנגב וגם במרכז.

מיקי רוזנטל: כמה אנשים יעבדו בסייבר בבאר-שבע?

מיקי רוזנטל: אדוני ראש הממשלה, כמה אנשים יעבדו בסייבר בבאר-שבע?

מיקי רוזנטל: אתה יודע כמה אנשים בבאר-שבע לא משלמים מס הכנסה כי הם לא מגיעים לסף המס?

בנימין נתניהו: הייתה לי פגישה שנייה – ובזה אני רוצה לסיים – כדי להדגיש נקודה נוספת – הייתה לי פגישה שנייה, כעבור ימים אחדים, תחילה עם יושב-ראש "אורנג'", סליחה, יושב-ראש "גוגל", וכעבור יומיים, יושב-ראש "אורנג'" – יושב-ראש "אורנג'", או מנכ"ל "אורנג'", סטפן רישאר, ביקש, לאחר דבריו בקהיר, לבוא ולהבהיר את מדיניותו האמיתית.

בנימין נתניהו: הוא ביקש גם להתנצל.

בנימין נתניהו: הוא ביקש לעשות זאת בשגרירות בפריז.

בנימין נתניהו: מה לעשות, אני היום שר החוץ, והנחיתי את שגרירנו בפריז להגיד בנימוס, שאם הוא רוצה להבהיר את הדברים ולהתנצל, יואיל לעשות זאת במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ואכן הוא בא, והוא אמר את מה שאמר, הוא גם אמר שישראל זה מקום פנטסטי להיות בו, והוא ו"אורנג'" מתנגדים לחרמות.

יואל חסון: הוא אמר את זה בקהיר.

בנימין נתניהו: אנחנו שמענו את הדברים, אנחנו מקבלים את הדברים, את התיקון, תיקון חשוב.

בנימין נתניהו: תיקון עולם, אנחנו מכירים, הרי תומכים בזה.

בנימין נתניהו: ובכן, אחרי התיקון הזה נכנסנו לחדרי, ואני אגיד מה אני אמרתי בנוסף.

בנימין נתניהו: אמרתי: כל חברה יכולה להחליט אם להיות בישראל או לא להיות בישראל.

בנימין נתניהו: זו החלטה שיכולה להתקבל על בסיס עסקי, אנחנו מכבדים את זה.

בנימין נתניהו: מובן שמי שלא רוצה בכלל טכנולוגיה ישראלית בוודאי לא ישתמש בכל האפליקציות וכל הפיתוחים – אני לא יודע מה יישאר מהטלפונים הסלולריים שאתם עכשיו מתקתקים בהם, כן?

בנימין נתניהו: והעסקים האלה גם לא יישאר מהם הרבה, אבל זו בחירה – אבל אנחנו בשום אופן לא נקבל את החרמתה של מדינת ישראל, החרמה של חברות ישראליות ושל השוק הישראלי – על בסיס של חרם – בזה נילחם בכל כוחנו.

בנימין נתניהו: אני אומר את זה משום שיש כאן, בכנסת, כרגע, הצעה לסימון מוצרים.

בנימין נתניהו: וכשאנחנו נאבקים מאבק – אני חייב לציין לטובה כאן את ראשי האופוזיציה, שמתגייסים כולם נגד החרמות הללו – – –

עיסאווי פריג': מה אתה מתרגש מזה?

בנימין נתניהו: – – – כשבאה סיעה בכנסת בהצעה לסמן מוצרים, אתם צריכים להסיר את ההצעה הזאת, ומייד.

בנימין נתניהו: אנחנו מתנגדים לחרמות על מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: גם אנחנו מתנגדים לחרמות.

בנימין נתניהו: תבחרו שם אחר לנושא 40 חתימות בפעם הבאה, אני בטוח שתוכלו להשתפר.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

זהבה גלאון: אנחנו מתנגדים לחרמות.

זהבה גלאון: אתה ראש ממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג להתייחס לדיון.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, התחמקת מדיון על הדרום.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, לא ענית על ה"חמאס".

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, לא ענית על ה"חמאס".

חיים ילין: דיברתי שלוש דקות והוא לא ענה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול להתערב בדיון, אבל אני ממליץ לך, כיושב-ראש – ב-28 ביולי יהיה דיון מעניין במליאה, אולי תמצא שם דברים רלוונטיים לשאלה מי מחזיר את השקט ומי לא מחזיר את השקט.

חיים ילין: למה, עוטף-עזה לא בדיון?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יצחק הרצוג ברשות הדיבור, ואני מבקש לא להפריע ולא לקרוא קריאות ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אני לא רוצה להרחיק אנשים.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, חברי וחברותי חברי הכנסת, זה כמעט בלתי נתפס, ראש הממשלה, שאנחנו נאלצים לאסוף 40 חתימות כדי לאלץ אותך לקיים דיון על הצפון והדרום, על ההזנחה, על הניתוק, על האטימות ועל כפיות הטובה של ממשלותיך לאזרחי ישראל בצפון ובדרום, שהם מגיני ישראל וגבולה האנושי במלחמות ובשלום.

יצחק הרצוג: יותר מתשע שנים אתה ראש הממשלה, יותר משש שנים ברציפות, ובמשמרת שלך הפכת את ישראל למדינת תל-אביב.

יצחק הרצוג: וכל פעם אנחנו שומעים את אותן מילים: סייבר וסלולר ורצף נתונים – אפילו את קריית-מוצקין הכנסת פנימה – –

אילן גילאון: זה סייבר עריקאת.

יצחק הרצוג: – – אבל את המהות הבסיסית אתה לא תשנה: יש פערים גדולים ומשמעותיים מאוד בין הנגב והגליל לבין מרכז הארץ.

יצחק הרצוג: אלה הן עובדות, עובדות, ולא תוכל לשנות את המצוקות הגדולות שעולות מראשי הערים ופרנסי היישובים, שחוזרים ובאים בדרישות ומצביעים על קשיים גדולים מאוד.

יצחק הרצוג: בוא נדבר על עובדות.

יצחק הרצוג: בדרום הארץ יש שלושה רופאים לכל 1,000 תושבים, בצפון שניים, לעומת ארבעה וחמישה בתל-אביב.

יצחק הרצוג: האבטלה ביישובי הדרום, חברי דיברו על כך, מגיעה ל-15% בהרבה מאוד מן היישובים; כל תושב שביעי מובטל.

יצחק הרצוג: מפעלים נסגרים – בערד, בבית-שאן, בקריית-גת, ביישובי הדרוזים, ביישובי המיעוטים, ביישובי הבדואים.

יצחק הרצוג: ובכולם, פחות מ-65% ממסיימי כיתות י"ב זכאים לבגרות; לא כי הם פחות חכמים, ולא כי הם פחות מוצלחים או ראויים מתלמידי כוכב-יאיר וגני-תקווה, אלא כי תנאי הפתיחה שהמדינה שלנו נותנת להם לא שווים.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, האבטלה, מצב מערכת החינוך וחולשתה של מערכת הבריאות בדרום ובצפון הם תוצאה של הזנחה וזלזול שלך, בראש ובראשונה, ושל הממשלות שבראשן אתה עומד תשע שנים, שבהן אתה משמש ראש הממשלה, מהן שש שנים, כאמור, ברציפות.

יצחק הרצוג: לא זכור לאף אחד מאתנו דיון ממשלתי מהותי, עמוק, רחב היקף ומחולל שינוי כדי להביא את השינוי בנגב ובגליל.

יצחק הרצוג: ובזמן שאתה הקמת את ממשלת הקרקס שלך, מפעל כושל של 61 חברות וחברי כנסת, שכל אחד קיבל 20 מיליון שקל לטובת צרכיו וגחמותיו, מפעלים נסגרו ומאות משפחות נותרו ונותרות ללא פרנסה.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק הרצוג: הדרום לא זקוק לרחמים; הצפון לא זקוק לחיבוקים.

יצחק הרצוג: הצפון והדרום לא רוצים לשמוע יותר דיבורים, רק מעשים.

יצחק הרצוג: דימונה, ירוחם, שדרות, חצור-הגלילית, רהט, עכו, קריית-שמונה וסח'נין הן ערים גאות.

יצחק הרצוג: תושבי הערים המכונות ערי הפיתוח היו חלוצי הארץ הזאת, אף שתרומתם לבניית הארץ נעקרה, לצערי, מספרי הלימוד – חומת המגן האנושית של ישראל, שלא זכתה להכרה ולכבוד ולהזדמנות שווה; השירה, התרבות, הספרות, שנוצרו מתוך אותה אהבה וכמיהה לחיים בישראל, אך נשכחו והודרו.

יצחק הרצוג: חלוצי הצפון והדרום לא זכו להיות לבו של האתוס הציוני, אף שאנחנו חייבים להם את חיינו כאן בדיוק כמו לחלוצים בהתיישבות בנגב ובגליל שקיבלו כבוד והוקרה.

יצחק הרצוג: מי שעבד בפס הייצור הראשון במפעל בדימונה – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני, רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מה קורה שם בתאים?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

יצחק הרצוג: – – – מי שעבד בפס הייצור הראשון במפעל בדימונה הוא חלוץ התקומה העברית; ומי שהגיע בעלייה ההמונית של שנות ה-50 לסוף העולם שמאלה הוא חלוץ התקומה העברית; ומי שבנה את קירות בית-הספר בחצור-הגלילית הוא חלוץ התקומה העברית; ומי שסלל את הכביש למצפה-רמון הוא חלוץ התקומה העברית.

יצחק הרצוג: ו-68 שנים לאחר מכן אנו עומדים עדיין כאן, מעל הדוכן, ומדברים על מצבם של הדרום והצפון?

יואב קיש: תעשה בדיקה – –

יצחק הרצוג: זה קורה – –

יואב קיש: – – תיסע לשם, תראה.

יצחק הרצוג: – – כי במשמרת שלך – –

קריאות: – – –

יואב קיש: פעם אחת תיסע לשם.

קריאה: – – – ראש הממשלה – – –

יצחק הרצוג: – – מדברים ולא עושים.

יצחק הרצוג: ממשלות ישראל כולן חטאו – – –

אורן אסף חזן: – – – של ראש הממשלה – – –

יחיאל חיליק בר: אורן, כשהגליל והנגב יקבלו תקציבים כמו שמי שגר איפה שאתה גר מקבל – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אז נדבר.

יחיאל חיליק בר: אז נדבר.

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: אז נדבר – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר, חבר הכנסת בר – – –

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שקריית-שמונה – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר.

יחיאל חיליק בר: – – תקבל כמו אריאל, בסדר?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: סע – –

יחיאל חיליק בר: בסדר?

אורן אסף חזן: – – סע לנגב – –

יחיאל חיליק בר: תירגע.

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביטן – – –

אורן אסף חזן: – – ותאסוף את האידיאולוגיה – –

יחיאל חיליק בר: תירגע.

אורן אסף חזן: – – ששכחת שם.

יחיאל חיליק בר: כי לך יש אוניברסיטה.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

יחיאל חיליק בר: בגליל אין אוניברסיטה.

יחיאל חיליק בר: תתבייש לך.

יחיאל חיליק בר: תדאג לגליל והנגב.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אורן אסף חזן: – – – את האידיאולוגיה.

נאוה בוקר: – – –

יצחק הרצוג: – – – הכול דיבורים, מדברים ולא עושים.

יצחק הרצוג: ממשלות ישראל כולן חטאו והתעלמו, אך בשש השנים האחרונות זו המשמרת של – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק הרצוג: – – בנימין נתניהו, והאחריות שלו – והכישלון שלו.

יצחק הרצוג: פעמים רבות אנחנו מנסים לנהל את השיח החשוב על זה – – –

יואב קיש: לא עושים כבישים, לא עושים – – –

יצחק הרצוג: אולי תקשיבו – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש, אתה כבר קרוי לסדר.

יצחק הרצוג: – – אולי תקשיבו – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה שנוציא אותך?

יצחק הרצוג: – – אתם לא אוהבים לשמוע – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יצחק הרצוג: – – כמה פעמים אנחנו – – –

אורן אסף חזן: – – – בעיניים עצומות ומדבר על מה שאנחנו לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יצחק הרצוג: – – – פעמים רבות אנחנו מנסים לנהל את השיח החשוב הזה, על תרומתם העצומה של הדרום והצפון לתקומת ארצנו, אבל רק לרגע, ואז חוזרים מייד לענייננו.

יצחק הרצוג: מילים מתעופפות באוויר, הבטחות ניתנו, תקציבים הובטחו – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – וכלום.

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: אבל גם היום, לאחר שש שנים שבהן אתה ראש הממשלה, עומד בראשות ממשלות ישראל, אנחנו נאלצים לעמוד שוב ולדבר – –

קריאה: קשה – – –

יצחק הרצוג: – – על הפריפריה – –

יואב קיש: – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – על – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יצחק הרצוג: – – על הפערים העצומים בתקציבים, על הפערים בתקציבים בין ילדים, בין מבוגרים, בתשתיות, בדיור, על הזכות של הדרום והצפון להיות שווים.

יצחק הרצוג: אבל אותך – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – בנימין נתניהו, הדרום לא באמת מעניין.

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: אתה עסוק בלייצר מסכי עשן – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – מול הציבור.

יצחק הרצוג: נגד דבריו החמורים של עודד קוטלר, שהכליל והלעיג ציבורים שלמים, היה לך, בצדק, מה לומר.

יצחק הרצוג: נגד הטענות על מעשיו החמורים, לכאורה – –

אורן אסף חזן: אתה יושב ושותק בחקירה – – –

יצחק הרצוג: – – של חבר הכנסת מסיעתך, אורן חזן, טמנת את ראשך בחול.

אורן אסף חזן: אתה יושב ושותק בחקירות, ואתה מעז – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן – –

יצחק הרצוג: טמנת את ראשך בחול.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: נגד הטענות על אורן חזן טמנת את ראשך בחול.

יצחק הרצוג: אולי בגלל הפחד משלדון אדלסון.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק הרצוג: איך תתקוף חבר כנסת – –

אורן אסף חזן: תתבייש.

יצחק הרצוג: – – על מעלליו כמנהל קזינו – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

יצחק הרצוג: – – כשחברך הקרוב ביותר הוא הבעלים – הוא מנהל של בתי-קזינו רבים בעולם.

יצחק הרצוג: ואולי בגלל הפחד – –

אורן אסף חזן: – – –

יצחק הרצוג: – – ממרכז הליכוד, לא אמרת מילה על חזן.

יצחק הרצוג: לא אמרת מילה על חזן.

יצחק הרצוג: נתתי לך הזדמנות לעשות את המובן מאליו – –

אורן אסף חזן: – – – (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

אורן אסף חזן: )

יצחק הרצוג: – – להשעות עד בירור מלא את חזן משלל תפקידיו, שסחט ממך, בכנסת, אבל אתה טמנת את ראשך בחול, מול חבר כנסת שנטען שלכאורה עשה מעשים חמורים בנשים.

יצחק הרצוג: ולא יעזרו אלף נאומים, שלך, על שוויון מגדרי, כשאתה טומן את ראשך בחול כשנטענות טענות כל כך חמורות על ניצול נשים.

יצחק הרצוג: אנחנו נפעל מול ועדת האתיקה של הכנסת בימים הקרובים – לעשות מעשה ולהשעות את חזן מכל תפקידיו.

יצחק הרצוג: ונראה מה תאמר אז, אדוני, כשתבוא החלטה, כזו או אחרת, למליאת הכנסת.

יצחק הרצוג: נכבדי, אומרים, כאמור, כפי שאמרת, שאתה קוסם.

יצחק הרצוג: אבל אתה לא קוסם גדול, אתה קוסם של טריק אחד ויחיד: טריק ההיעלמות.

ירון מזוז: זה לא נכון – – –

יצחק הרצוג: אתה לא מתמודד עם המצוקה של הדרום והצפון, כי אתה נעלמת משם.

יצחק הרצוג: אתה לא מטפל בסירחון הציבורי של פרשת חזן, כי נאלמת דום.

מכלוף מיקי זוהר: פרשת העמותות – – – לפרשת – – –

קריאה: בושה.

יצחק הרצוג: אתה שותק כשצעירים ישראלים בני העדה האתיופית – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, אתה קרוי לסדר בפעם הראשונה.

יצחק הרצוג: אתה שותק – –

דוד ביטן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יצחק הרצוג: – – כשצעירים ישראלים בני העדה האתיופית – –

מכלוף מיקי זוהר: פרשת – – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – יוצאים לרחובות – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – ומקים עוד ועדה, שתוצאותיה כמובן יישכחו.

קריאה: פרשת העמותות – – –

יצחק הרצוג: ולא נשכח – –

קריאה: – – – פרשת העמותות – – –

יצחק הרצוג: – – שאתה נעלמת כשעובדי כי"ל – –

דוד ביטן: מה עם פואד?

דוד ביטן: – – –

יצחק הרצוג: – – ומפעלים נוספים – –

דוד ביטן: – – – למה עם פואד – – –

יצחק הרצוג: – – משוועים לעזרה.

יצחק הרצוג: אתה יושב ביציע כמו אוהד מתוסכל מול איומי החרם, ולא מגבש אסטרטגיה.

יצחק הרצוג: מכבה שרפות.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ואתה יושב – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה כבר.

דוד ביטן: לא, שיענה על פואד.

מכלוף מיקי זוהר: זה פשוט לוזרים.

דוד ביטן: למה הוא לא עונה?

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא כתבתי נאום, חבר הכנסת ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה אני אעשה.

יולי יואל אדלשטיין: לא נותנים לי כאן לכתוב נאומים לחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מתוסכל מן הבוקר עד הערב אני כאן.

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: אתה לא מציג לציבור שום תוכנית, לא יוזם תוכנית מדויקת, לא הופך את העולם כדי להחזיר את יחסי ישראל–ארצות-הברית למסלולם, ולא יוזם יוזמה מדינית – שתי התרופות העיקריות נגד החרם; ואי-אפשר להנהיג מדינה בבריחה: בבריחה מפתרון בעיות והתמודדות עם אתגרים.

יצחק הרצוג: כי ממשלת הקרקס שלך לא יכולה להמשיך לספר לציבור ממה הוא צריך לפחד.

יצחק הרצוג: אתה לא יכול להמשיך להיות המאיים הלאומי.

יצחק הרצוג: אנחנו לא מאמינים לזה יותר.

יצחק הרצוג: לא קונים יותר את הספינים וההפחדות.

יצחק הרצוג: לא מוכנים לשמוע יותר, ממי שזכה לעמוד בראש הממשלה שלנו כל כך הרבה שנים רצופות, את אותן ססמאות נבובות.

יצחק הרצוג: הדרום, אדוני ראש הממשלה, לא זקוק לרחמים, והצפון לא זקוק לחיבוקים, רק למעשים.

יצחק הרצוג: ואזרחי ישראל זקוקים לתוכנית ברורה, לשיקום מצב התעסוקה בנגב ובגליל.

יצחק הרצוג: 10 מיליארד שקלים, 10 מיליארד שקלים שפכת בשנים האחרונות בהתנחלויות מבודדות, מעבר לגושים והרחק מגבול ההסכמה הציבורית, והכסף הזה שייך לנתיבות, לאופקים, לירוחם, לחצור, לחורפיש, לגליל העליון, לעוטף-עזה, לצפת, לקריית-שמונה, לאילת ולאילות, לעראבה, לערוער, ועוד ועוד, ואנחנו מצפים מממשלתך לחזק את המוסדות האקדמיים בנגב ובגליל.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יצחק הרצוג: – – אפשר לבקש שקט?

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: רק אם ישבו חברי הכנסת, נוכל לזכות לשמוע אותך.

יולי יואל אדלשטיין: נכון – –

יצחק הרצוג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – חבר הכנסת חיים ילין וחבר הכנסת יוגב?

יולי יואל אדלשטיין: נכון שאם תשבו ולא תדברו נוכל לשמוע את ראש האופוזיציה?

יצחק הרצוג: אנחנו דורשים לפעול עכשיו, לא בעוד שנה ולא בעוד שנתיים, כדי להקים בתי-חולים נוספים בצפון ובדרום, להקים תעשיות מתוחכמות, מיזמים חברתיים, תשתיות של חיזוק המרקם החברתי.

יצחק הרצוג: כמה פעמים נשמע ממך על הסייבר בבאר-שבע – ודרך אגב, כבר נאמר:

יצחק הרצוג: הקרדיט עליו מגיע גם לחברנו אראל מרגלית וגם לרבים נוספים.

יצחק הרצוג: מתי תאמץ, כפי שהציע לך חברנו עמיר פרץ, את דוח אלאלוף?

יצחק הרצוג: – עמיר פרץ, שמבין אולי יותר טוב מכולם מה קורה בפריפריה, בנגב ובגליל – ולחוקק את חוק אלאלוף לאלתר.

יצחק הרצוג: דיברתי בנאומי לפני חודשיים, בעת השבעת ממשלת הקרקס שלך, על דימונה כמטפורה – דימונה – לנגב ולגליל.

יצחק הרצוג: במדינת ישראל לא יכול להיות, אמרתי, שיתקיימו בכפיפה אחת שתי דימונה: דימונה אחת שבה אחד ההישגים הטכנולוגיים המרשימים ביותר, מאבני היסוד של הביטחון הלאומי וקיומה של ישראל; ודימונה שנייה, שהיא בקשיים כלכליים, מפעלים שנסגרים, אבטלה, מחסור בהשקעות ובפיתוח.

יצחק הרצוג: דימונה אחת לא תוכל להתקיים ללא מעטפת ביטחונית שתכריע כל אויב שיקום עליה, ודימונה שנייה, שלא תוכל להתקיים ללא עורף אזרחי חזק.

יצחק הרצוג: דימונה שעלולה להיות חסרת משמעות.

יצחק הרצוג: ורק דימונה אחת – משגשגת, מפותחת, שמעניקה לילדיה חינוך מעולה, שההגירה אליה, ולא ממנה, המצמצמת פערים חברתיים, שמגלה סולידריות וערבות הדדית בין החזק לחלש, בין החולה לבריא, בין הצעיר לזקן, בין הוותיק לעולה החדש – מאתיופיה או מחבר המדינות, או הלוחם הבדואי שחוזר הביתה לעוני ולתסכול נורא – ובו בזמן חזקה דייה כדי להגן על עצמה, היא-היא התגשמות החלום הציוני והערובה לקיומה של ישראל.

יצחק הרצוג: אני שוחחתי אתמול עם ארמונד לנקרי, שהודיע שהוא פורש מהליכוד – הנהיג באומץ את מאבקם של עובדי כי"ל; הוא מיואש.

יצחק הרצוג: הוא מיואש מן הליכוד; הוא מיואש ממך, מר נתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: 30 מנדטים לא טועים.

יצחק הרצוג: הוא כואב את היותו שקוף עבורך.

יצחק הרצוג: הוא יודע שאם אתה לא מרוויח רווח פוליטי, עדיף לא לבקש ממך עזרה.

יצחק הרצוג: הוא יודע שאתה לא ראש הממשלה שלו – –

מכלוף מיקי זוהר: מה הוא יודע?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יצחק הרצוג: – – ולכן – מה לעשות, כדאי לכם לדעת את האמת – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – הוא הודיע בכאב על עזיבת הליכוד, שזו אמירה ברורה ובוטה, המצביעה על כישלונך ועל כישלונכם.

יצחק הרצוג: רבותי, כפי שאמרנו, אשר יגורנו בא.

יצחק הרצוג: החשש כי ממשלת

יצחק הרצוג: כם תהיה ממשלת "שב ואל תעשה", ממשלה שדרכה לוטה בערפל ויעדיה נסתרים מעין הציבור, ממשלה שנשלטת על-ידי חבר כנסת בודד שסרח – מתממש כל בוקר מחדש כאשר אנחנו רואים שהשרידות הפוליטית ממשיכה לשלוט בכיפה ולהתוות את הדרך במקום צורכיהם של אזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: אתמול – בהתייחס לסוגיית הגז – אתמול התברר שגם ההחלטה הגדולה שאתה ואתם צריכים לקבל בעניין נס הגז הגדול שקרה לנו, והזכות של אזרחי ישראל להיות שותפים לנס הזה וליהנות ממנו, גם בנושא הזה אתם עסוקים בלעשות הכול חוץ מלדאוג לאזרחי ישראל.

יצחק הרצוג: כי הרחק מעיני הציבור, כמעט במחשכים, כמעט באישון לילה, אתם מסתגרים לקבל החלטות בעניין נס הגז וזכויותיהם של אזרחי ישראל במחטף.

יצחק הרצוג: איך ייתכן ששר התשתיות, שר האנרגיה יובל שטייניץ, יפגוש במחשכים את יצחק תשובה, ולא ייפגש עם ארגונים וגופים המובילים מאבק עיקש ולעיניהם מטרה אחת, שמירה על הזכויות והאינטרסים של כלל הציבור, וישמע את מה שיש להם לומר?

יצחק הרצוג: איך ייתכן שכל השרים נאלמים דום, חברי הכנסת נאלמים דום?

יצחק הרצוג: איך ייתכן ששר האוצר נאלם דום?

יצחק הרצוג: איך ייתכן שתסכימו לכל זה ותיתנו לזה לקרות?

יצחק הרצוג: הישראלים לא זקוקים לרחמים, הישראלים לא זקוקים לחיבוקים.

יצחק הרצוג: הישראלים זקוקים למעשים.

יצחק הרצוג: ואם יעברו עוד שנים של התעלמות בוטה, של הזנחה פושעת של הצפון והדרום, לא תהפכו את תוכניות הצמיחה והפיתוח למציאות.

יצחק הרצוג: בוקר אחד אנחנו נתעורר, אדוני ראש הממשלה, למדינה חצויה – לא שתי מדינות לשני עמים, אלא שתי מדינות לעם אחד.

יצחק הרצוג: במשמרת שלך, ראש הממשלה, מדינת ישראל והעם החי בה יתפרקו וייקרעו על-ידי מלחמת תרבות, מלחמת זהות, מלחמת שליטה במשאבים, ואתה תהיה אחראי לקרע הזה.

יצחק הרצוג: ואתה, אתה תהיה האחראי, ראש הממשלה, אתה ולא אחר.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מחר יציינו חברינו המוסלמים את תחילתו של חודש הרמדאן.

יולי יואל אדלשטיין: חודש זה מתאפיין לא רק בצום ובהימנעות מהנאות חומריות שבשגרה, אלא גם במאמץ להתעלות אישית ומוסרית.

יולי יואל אדלשטיין: גם סיומו של החודש, בחגיגות עיד אל-פיטר, יוקדש לנתינת צדקה, לתפילה ולאחווה.

יולי יואל אדלשטיין: בפתחו של חודש משמעותי זה, ברצוני לברך את חברי הכנסת, את עובדי הכנסת ואת אזרחי ישראל המוסלמים בחודש טוב, מועיל ומלא ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא במקומותינו, כאשר מעת לעת גובר המתח בין אזרחי ישראל היהודים לערבים המוסלמים, עלינו לזכור את העקרונות המשותפים לנו כבניו של אברהם, אבי המאמינים כולם.

יולי יואל אדלשטיין: אברהם אבינו מוכר כאיש החסד והשלום, איש אמונה והכנסת אורחים, ידיד נפשו, אם מותר לומר כך, של ה'.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה שברוח אמונתו ודרכו של אברהם נמצא גם אנחנו מסילות אחד ללב השני ונקיים חיים של שיתוף פעולה למען עתיד טוב יותר למדינת ישראל ולעמי האזור.

יולי יואל אדלשטיין: רמדאן כרים.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: להזכיר רק – או עוד הפעם לומר, לאלה שפעם ראשונה משתתפים בהצבעה כזאת – הצבעה בעד היא הצבעה בעד עמדת ראש הממשלה; ההצבעה נגד לא מקבלת את עמדת ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קיבלנו את בקשת הממשלה לקיום הצבעה שמית, ולכן – מזכירות הכנסת כבר ערוכה לכך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל להצביע, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אייל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – נגד שרון גל – נגד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – בעד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אייל בן ראובן – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, האם יש מישהו באולם שלא קראו בשמו או בשמה והוא מעוניין להשתתף בהצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, דיון 40 חתימות, תוצאות ההצבעה כדלקמן: 55 בעד עמדת ראש הממשלה, 47 מתנגדים לעמדת ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אלה התוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת, למסור הודעה למליאה.

): כבוד היושב-ראש, זו הודעה שמחייבת הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להמליץ לכנסת לשנות את הרכבן של שתי ועדות:

): מספר החברים בוועדת הפנים והגנת הסביבה יגדל מ-13 ל-15, ויצטרפו – מטעם סיעת הליכוד, חבר הכנסת בני בגין; מטעם סיעת ישראל ביתנו, חבר הכנסת רוברט אילטוב.

): בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, לסיעת ישראל ביתנו יהיה מקום אחד במקום שניים, וסיעת כולנו תקבל מקום נוסף.

): בהתאם לכך, חבר הכנסת רוברט אילטוב יחדל לכהן בוועדה, וחברת הכנסת טלי פלוסקוב תכהן בה.

): אבקש את אישורה של הכנסת לשינויים אלה.

): תודה.

שי פירון: אנחנו נצביע על הודעת יושב-ראש הוועדה.

שי פירון: מי בעד?

שי פירון: בבקשה להצביע.

שי פירון: הצבעה מס' 5 בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת – 24 נגד – 3 נמנעים – אין הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אם כן, בעד – 24 חברים, נגד – 3.

שי פירון: אנחנו קובעים שהודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת עברה.

שי פירון: כן, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה על שינויים בוועדות?

שי פירון: נכון, לא הכנסנו את הפריט הזה.

שי פירון: זה על שינויים בוועדות.

שי פירון: לא עשינו לך מלכודת כדי שתצביעי בעד הממשלה, זה בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: לא חשבתי שאתה תעשה את זה.

שי פירון: חברת הכנסת בן ארי, אנחנו תמיד הולכים אחרייך.

שי פירון: היערכות בנק ישראל לעליית שיעור הריבית בשוק המשכנתאות

שי פירון: הנושא הבא, בבקשה.

שי פירון: הנושא עכשיו הוא: היערכות בנק ישראל לעליית שיעור הריבית בשוק המשכנתאות, הצעות מס' 474 ו-486.

שי פירון: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת אלי כהן, ולאחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

שי פירון: ישיב בשם הממשלה סגן שר האוצר יצחק איציק כהן.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

שי פירון: אדוני, שלוש דקות בבקשה.

שי פירון: אתה צריך לדעת שאנחנו קבענו פה הלכה חדשה, שאם יש לך מחמאה למישהו זה לא בשלוש הדקות.

אלי כהן: טוב, אז אנחנו נחשוב על משהו.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחד הנושאים שהכנסת מתרכזת ומתעמקת בהם זה הנושא של משבר הדיור, עם נחישות גדולה מאוד של הממשלה ושל הכנסת לבוא ולפתור את המשבר הזה.

אלי כהן: אך יש משבר שאורב לנו בפתח וכיום אנחנו מתעלמים ממנו, וחשוב מאוד שאנחנו נציף אותו, נדע אותו וניערך אליו.

אלי כהן: אני מדבר על שוק המשכנתאות.

אלי כהן: הריבית הנמוכה ששוררת במשק בישראל, שהיא חלק מהריבית הנמוכה ששוררת בעולם כולו, היא דבר חריג, ואין חולקים שביום מן הימים הריבית תעלה.

אלי כהן: אפילו נגיד בנק ישראל לשעבר, פרופסור סטנלי פישר, בביקור האחרון שלו בישראל אמר שבתוך שלוש עד ארבע שנים – הוא מעריך שהריבית תעלה ל-3.5%.

אלי כהן: רק שנבין את המשמעות של זה, עלייה של 3% בריבית, המשמעות היא תוספת לתשלום המשכנתה החודשי של בין 500 ל-1,500 ש"ח בחודש.

אלי כהן: הריבית הנמוכה שהייתה בשנים האחרונות גרמה לשני אפקטים: אפקט אחד הוא עליית מחירי הדירות – אין אלטרנטיבות השקעה, אנשים הלכו ורכשו דירות, המחירים עלו; האפקט השני – אנשים התחייבו לתשלומי משכנתה שמבוססים על הריבית הנמוכה.

אלי כהן: ולכן כיום, כשהריבית עדיין נמוכה, אבל מרבית הכלכלנים מסכימים שהריבית תעלה – הם חלוקים ביניהם מתי היא תעלה, אם זה ייקח שנתיים, שלוש שנים או ארבע, אבל הריבית תעלה, זה הזמן לטפל ולהבטיח ולהיערך שביום שהריבית תעלה, אותם משקי-בית יוכלו להתמודד עם אותם תשלומים.

אלי כהן: אני חוזר ומזכיר שהתשלום החודשי לכל משפחה יכול לגדול עד 1,500 שקלים, וזה הזמן לטפל בכך, עכשיו, כשהריבית נמוכה.

אלי כהן: ולכן – אני רואה כאן את ידידי וחברי, את סגן השר, חבר הכנסת איציק כהן, ויהיה נכון לדון בנושא בוועדת הכספים, ונכון יהיה שבנק ישראל, יחד עם הבנקים למשכנתאות, יעשו ויפעלו ויעודדו את הציבור לעבור למסלולים אשר יבטיחו שבמקרה של עליית ריבית, שבוא תבוא, הם יהיו חסינים והם יוכלו להתמודד, מכיוון שתשלום של 1,500 שקלים בחודש למשפחה הוא תשלום גבוה, ויש להיערך אליו, וזה הזמן להיערך אליו.

אלי כהן: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לך.

שי פירון: אני מודה לך.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין לשאת דברים.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: שלוש דקות גם לך.

איילת נחמיאס ורבין: בלי הפרעות.

שי פירון: כן, שלוש דקות נטו.

איילת נחמיאס ורבין: צהריים טובים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכאורה, זה נראה דיון שהוא ככה מקדים את זמנו, אלא שמי מאתנו שזוכר את המשבר של 2008, יודע שכשהמשבר של 2008 נחת כאן, הוא פשוט נחת.

איילת נחמיאס ורבין: הוא פשוט היה, הוא פשוט היה קיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי אז באופן חלקי בשוק ההון; אין-ספור טלפונים של מתקשרים, מנסים למשוך את הכספים.

איילת נחמיאס ורבין: אומנם, צריך להגיד, החשש בישראל הוא לא ממשבר סאב-פריים, ולא לשם אנחנו מכוונים; אבל אנחנו מכוונים למה שבמדינת ישראל הוא לא כל כך טריוויאלי, אדוני סגן השר, והוא באמת היערכות מקדימה למה שעשוי להיות קטסטרופה גדולה מבחינתן של משפחות רבות בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: רק כדי לסבר את אוזנכם, בחודש מאי נלקחו 9,000 משכנתאות בישראל; משכנתה ממוצעת – 653,000 שקלים; סך כל המשכנתאות שנלקחו בישראל בחודש מאי האחרון עומד על 5.7 מיליארד שקלים, צריך להבין שחלק ניכר מהמשכנתאות האלה, של בערך 2 מיליארד שקלים, הוא בהיקף מימון של 70%–75% ממה שבעצם המשפחה צריכה לשלם עבור הדירה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אנחנו מבינים שמי שלוקח את המשכנתאות בגובה הזה הם אותם אנשים שהכי מועדים לסיכון של עליית ריבית.

איילת נחמיאס ורבין: אני ככה מוצאת את עצמי תמיד מנסה להתנחם במשהו – אני לא יודעת אם כשמתנחמים זה כן בזמן או לא בזמן, לא; הבשורה הטובה היא שבערך 37% מתוך המשכנתאות כבר נלקחו בריבית צמודה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנשים מבינים מה עשוי לקרות כאן, אולי.

איילת נחמיאס ורבין: בכל מקרה, דעו לכם שזהו שיא בנטילת משכנתאות מאז אוגוסט 2012, אדוני סגן השר.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד – – –

מנחם אליעזר מוזס: אולי זה משקיעים.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה לומר לך, אדוני חבר הכנסת, אני בעיקר מודאגת מכך שהציבור לא רואה את הרפורמות בעיניים והוא לא מחכה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא גם לא מחכה לאותה רפורמה שהשבוע אישרה הכנסת בנושא מס רכישה, ואני חושבת שאת המשכנתאות במינוף הגבוה יותר – לצערי, לא נראה לי שזה דווקא הדירות להשקעה, אם כי כולנו באמת מופתעים מאותו אדם שמרוויח 8,000 שקלים ויש לו 22 דירות, כן?

איציק שמולי: הוא לא היחידי.

איילת נחמיאס ורבין: אלה באמת דברים שהמדינה צריכה להידרש אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: בכל אופן, אנחנו צריכים להבין היטב מה זה אומר שהריבית מתחילה לעלות, כי זה לא רק שההחזר עולה, זה אומר שמחירי הנדל"ן אמורים לרדת, ואז נכס הבסיס יורד כנגד ההלוואה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה שחשוב גם, במקביל, כשאנחנו מחפשים את הפתרונות, אדוני סגן השר – ויש פתרונות.

איילת נחמיאס ורבין: פתרון אחד הזכיר חברי אלי כהן, וזה הנושא של עידוד הציבור למחזר את ההלוואה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יכול להיות שאנחנו גם נדרשים לחשוב על הוראות שעה פוטנציאליות, כי יכול להיות שתחילת עליית הריבית כבר תהיה, נניח, בתחילת השנה הבאה; ויכול להיות שצריך לייצר חלון הזדמנויות מיוחד במצב כזה לצורך מחזור ההלוואות, כמובן – סליחה שאני אומרת – תוך דאגה גם לשוק הבנקאות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא רוצים לראות כאן בנק קורס.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שזה מה שיכול לקרות, אבל מוכרחים לראות אם מייצרים חלון הזדמנויות כזה.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שצריך להפחית את עלויות המחזור כדי לעודד את הציבור למחזר; וגם צריך לראות איך מחמירים את עילות הפינוי מהבית, שוב, במצב של עליית ריבית או עליית ריבית מואצת או תגובות חזקות כנגד עליית הריבית.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכולנו צריכים להיות מסוגלים להידרש לסוגיה.

איילת נחמיאס ורבין: ועדת הכספים היא מקום מצוין לדון בנושא, אבל בעיקר בואו נתכונן ליום גשום, ולשם שינוי, בואו נעשה את זה בזמן וכמו שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה לך.

שי פירון: אנחנו נאפשר לשניים, לחבר הכנסת איציק שמולי ולחבר הכנסת מיקי לוי, לומר דברים במשך דקה מן הצד.

שי פירון: אה, קודם התגובה?

שי פירון: סליחה, אני מתנצל, זה לא אישי במקרה הזה.

יצחק כהן: במקומות אחרים כן?

שי פירון: לא לא, אני ודאי לא.

שי פירון: אצלי אף פעם אין אישי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, אני קודם כול רוצה להודות לחברת הכנסת ורבין ולחבר הכנסת אלי כהן, שהעלו את הנושא החשוב הזה.

יצחק כהן: אכן צריכים להיות עם האצבע על הדופק, והמצב, כפי שהוא נראה, אכן צריך לעורר דאגה והיערכות כמובן.

יצחק כהן: אבל גם בנק ישראל והפיקוח על הבנקים נוקטים זה מכבר שורה של צעדים שנועדו להפחית את הסיכון שאליו נחשפים נוטלי הלוואות לדיור בגין עלייה אפשרית בריבית או ירידה אפשרית, חלילה, ברמת ההכנסה של הלווים.

יצחק כהן: הדבר בוצע באמצעות הטלת מגבלות על מתן הלוואות לדיור, שעיקרן: מגבלות על שיעור המימון של רכישת דירה באמצעות הלוואה לדיור – שיעור המימון של רכישת דירה יחידה הוגבל ל-75% מערכה; שיעור המימון של רכישת דירה חלופית, משפרי דיור – 70%, ושל דירה להשקעה – 50%.

יצחק כהן: מגבלה על שיעור ההחזר מההכנסה – בנק לא רשאי להעניק הלוואה לדיור בשיעור החזר העולה על 50% מההכנסה הפנויה של הלווה.

יצחק כהן: מעניין, אותו אחד עם 20 הדירות, כמה משכנתאות יש לו עם 8,000 שקל.

איילת נחמיאס ורבין: 8,000 שקל – – –

יצחק כהן: אני מכיר אישיות בכירה שיש לה 18 דירות, אבל לא מדברים על זה.

יצחק כהן: מגבלה על חלק ההלוואה בריבית משתנה – את ציינת את זה – חלקו של המימון שניתן בריבית משתנה לא יכול לעלות על שני-שלישים מסך ההלוואה, ובנוסף, חלקו של מימון בריבית משתנה אשר השינוי בה עשוי להיות בתוך פחות מחמש שנים לא יעלה על שליש מסך ההלוואה.

יצחק כהן: מגבלה על תקופת הפירעון – בנק אינו רשאי להעניק הלוואה לדיור אם תקופת הפירעון הסופי עולה על 30 שנה.

יצחק כהן: המגבלות האמורות פועלות להגבלת רמת המינוף של משקי-הבית, וכן את העלייה האפשרית בנטל החזר החוב, לרבות מסיבה של עלייה בריבית.

יצחק כהן: מגבלות אלה, אשר פורסמו בכמה מועדים, רוכזו לאחרונה בהוראת ניהול בנקאי מס' 329, שכותרתה "מגבלות למתן הלוואות לדיור".

יצחק כהן: אגב, ניתן למצוא אותה באתר בנק ישראל.

יצחק כהן: בהקשר זה ראוי לציין ולהזכיר גם את כניסתן לתוקף, בחודש אוגוסט 2013, של הוראות המרחיבות את המידע שבנק נדרש לספק לנוטלי משכנתאות אשר נקלעו לקשיי פירעון הלוואה.

יצחק כהן: הבנקים חויבו, בין היתר, למסור ללווה שנקלע לפיגור בתשלומים מידע מפורט בדבר זכותו לפנות לוועדה מיוחדת ולבקש הקלה בתשלומים.

יצחק כהן: הפיקוח על הבנקים ממשיך לעקוב אחר ההתפתחויות באשראי לדיור ואחר מאפייני ההלוואות לדיור, כפי שציינתם, שני חברי הכנסת, וזאת במטרה לזהות סיכונים מתפתחים מבעוד יום ולגבש צעדים מתאימים לנוכח ההתפתחויות בסיכון.

יצחק כהן: אני גם חושב שכדאי להרחיב בוועדת הכספים, ואני, אדוני היושב-ראש, אין לי שום התנגדות שהנושא יועבר לדיון בוועדת הכספים.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני סגן השר, לתשומת לב כולם, הריבית בישראל היא אפסית, שלא לומר שלילית, והריבית על המשכנתאות עלתה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד ערניים לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, הריבית על משכנתאות כבר עולה, בלי שעלתה הריבית – – –

יצחק כהן: על כל פנים, המפקח על הבנקים מדיר שינה מעיניו בנושא הזה, ואכן כדאי לשמוע אותו אפילו בדיון יותר מעמיק, בוועדת הכספים.

שי פירון: תודה.

שי פירון: אז אתה מציע להעביר לוועדת הכספים?

יצחק כהן: כן.

שי פירון: חברים, יש מישהו שמתנגד להעברה?

שי פירון: איציק שמולי, בבקשה, מן הצד.

שי פירון: ואחריו – מיקי לוי, בבקשה, מן הצד.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אולי מילה במבט רחב יותר על הריבית.

איציק שמולי: אם נרצה או לא נרצה, אם נאהב או לא נאהב את העניין הזה, מאז שנת 2011 השחקן המרכזי בשוק הדיור הוא נגיד בנק ישראל, וזה בגלל מדיניות הריבית.

איציק שמולי: אני לא משלה את עצמי וגם לא חושב שריבית בנק ישראל צריכה להיקבע אך ורק לפי שוק הנדל"ן, אבל עד היום, או לפחות עד השבוע, ממשלת ישראל עמדה מן הצד ולא עשתה שום דבר בעניין הזה.

איציק שמולי: לכן, אדוני סגן השר, אני חושב שהצעד שעשיתם השבוע, עם העלאת מס הרכישה והתקיפה של בעיית הדיור דרך עולם הביקושים, ולא רק דרך עולם ההיצע, הוא פעולה נכונה ומתבקשת.

שי פירון: תודה.

שי פירון: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, סגן שר האוצר, הבוקר, כשדנו בוועדת הכספים בהעלאת מס הרכישה, בין היתר ציינתי את הנושאים של הכסף הזול בריבית הנהוגה היום במשק, ויש הצעות כאלה ואחרות שבאות לקבוע ריבית זולה יותר עבור הסכום הראשוני הנדרש כדי לרכוש דירה.

מיקי לוי: אני מבקש שלא להתפתות לעניין הזה.

מיקי לוי: אני פוחד – ומוסכם על כולם שהריבית הזולה במשק היא לא לאורך זמן, היא עניין של תקופה, היא עניין של מצב כלכלי בעולם, ולכן יש מקום לחשוב לפני שמורידים את האחוזים הנדרשים להמצאת הסכום הראשוני, ההון הראשוני, לרכישת דירה.

מיקי לוי: מעבר לעניין, אני מצר על כך שלרוב האוכלוסייה, או למרבית האזרחים, אין הכשרה פיננסית מתאימה, ומיום שהם לוקחים את המשכנתה, חמש, עשר, 20 שנה, אף אחד לא בודק מה מצבה.

מיקי לוי: אם משרד האוצר – ואני מכה על חטא, כי התחלתי ולא סיימתי – אם משרד האוצר באיזו צורה, או המפקח על הבנקים, יביאו לתשומת לבם של האזרחים שיש צורך בין כל שנה לשנתיים לבוא ולבדוק ולמחזר משכנתה, האזרחים יחסכו הרבה מאוד כסף.

מיקי לוי: לשני הילדים שלי שלקחו משכנתה, במחזור שהייתי מעורב בו, בחודשיים-שלושה האחרונים, אחד חסך 120,000 שקלים ואחד חסך 125,000 שקלים, וזה המון כסף ל-25 שנה.

שי פירון: טוב.

מיקי לוי: ועוד תשומת לב על הנושא של הכסף הזול בבקשה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: חברים, מי בעד להעביר את זה – אנחנו נצביע – לוועדת הכספים, ומי שנגד יצביע נגד.

שי פירון: הצבעה.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: זהו?

שי פירון: חבר הכנסת חזן, עברת למחנה הציוני?

שי פירון: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

שי פירון: אם כן, תוצאות ההצבעה: בעד – 16, אין מצביעים נגד ואין נמנעים.

שי פירון: ההצעה תועבר לוועדת הכספים של הכנסת.

שי פירון: הדוח הבין-לאומי על מבצע "צוק איתן"

שי פירון: הנושא הבא: הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: הדוח הבין-לאומי על מבצע "צוק איתן", מס' 455, 476 ו-488.

שי פירון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.

שי פירון: שלוש דקות לך.

שי פירון: אדוני המזכיר, כמה זה בהצעה דחופה לסדר-היום?

שי פירון: שלוש דקות.

שרון גל: שלוש?

שי פירון: זה מה שאמר המזכיר.

שי פירון: השר ארדן מוכן שתדבר עשר, אבל המזכיר אמר שלוש.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר מהצד.

שי פירון: סליחה?

חיים ילין: דקה מהצד.

שי פירון: אתה רוצה דקה מהצד?

שי פירון: בבקשה.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, אני התכוננתי לעשר, אתה אומר שלוש, נסגור באמצע – שש.

שי פירון: אני אקל אתך.

שרון גל: זה תשלום על צעירוּת.

שרון גל: אני מבקש להתחיל, חברי הכנסת, מהסוף.

שרון גל: מותר לכל אזרח ישראלי לדאוג היום מהדיווחים, שלא מוכחשים, למרבה הצער, בינתיים, על משא-ומתן עקיף עם "חמאס", על מה שמכונה "תהדיה", אותה הפסקת אש, לחמש שנים.

שרון גל: אני חושב שאין כמעט מי שלא מבין את הסכנה – גם במשא-ומתן, שוב, עם ארגון טרור, גם אם הוא עקיף, וגם במסר לגורמים מתונים, שמסתכלים ואומרים: הנה, כשהולכים בכוח נגד ישראל, כשתוקפים אותה, כשתוקפים את אזרחיה, בסוף ישראל באה שוב לשולחן המשא-ומתן ומוכנה לתת שקט לחמש שנים לארגון טרור.

שרון גל: ומה יקרה בחמש השנים האלה, לפי דעתכם?

שרון גל: האם בחמש השנים האלה יתחילו להסתער על תשתיות אזרחיות בעזה?

שרון גל: הנמל שיקבלו כפרס – כן, פרס ל"חמאס" – ישמש למה אם לא לנמל שדרכו ינסו שוב להכניס עוד ועוד אמצעי לחימה?

שרון גל: האם אנחנו צריכים להתעורר בקיץ 2020 ולמצוא את עצמנו מול ארגון טרור בהיקף גדול – כמו ארגון ה"חיזבאללה" בצפון?

שרון גל: איזה מין איוולת זאת לנהל משא-ומתן עקיף עם "חמאס" – ולדחות את הקץ – ובמקום לטפל בבעיה עכשיו, לדחות אותה בחמש שנים.

שרון גל: אדוני השר, אולי תעיר את תשומת לבם של מי שצריך בעניין הזה, שזאת לא הדרך?

שרון גל: באמת זאת לא הדרך.

שרון גל: אני יודע שאתה חולק אתי את אותה דעה בנושא הזה.

שרון גל: אי-אפשר לנהל משא-ומתן עם ארגון טרור כמו "חמאס" ולתת לו עכשיו חמש שנים להתארגנות, לחפור עוד מנהרות, להכניס עוד טילים, לייצר עוד אמצעי לחימה, להגיע לכל נקודה על פני ישראל בעימות הבא שיגיע.

שרון גל: זה ארגון טרור.

שרון גל: ארגון טרור היה, וגם יהיה ארגון טרור.

שרון גל: אני ביקשתי היום להעלות לדיון את הנושא של הדוח הבין-לאומי על מבצע "צוק איתן", אבל לא את דוח השקר שמן הסתם מנסחים עכשיו את השורות האחרונות שלו באו"ם.

שרון גל: זה דוח שכמובן נכתב בחטא, תוך גילוי בורות בלתי רגילה של חברי הוועדה, ויכול לספר לכם על זה אולי עוד מעט חבר הכנסת חיים ילין, שהופיע שם, והוא מספר שאפילו לא ידעו שצה"ל הזיז את עמדותיו ואת בסיסיו מסביבת יישובים – תראו איזה דבר בסיסי – כדי של"חמאס" לא יהיה תירוץ לירות לעבר ישראל.

שרון גל: היום אנחנו צריכים להתכונן, חברי, למתקפה קשה מאוד שתהיה על ישראל בימים הקרובים.

שרון גל: הנה התחמושת: למשל, ראש אונר"א מצהיר במפורש היום – אומנם באיחור משמעותי, אבל בכל זאת רגע לפני אותו דוח שקר של האו"ם – הוא מגלה טפח קטן מהאמת – הוא אומר: "חמאס" הסתיר אמצעי לחימה ותקף מתוך מתקנינו – מתוך מתקנינו – כלומר, במקום שאמור לשמש מקלט לאזרחים, "חמאס", שהוא ארגון טרור ציני, שלא אכפת לו מתושבי עזה, מזמין תגובה.

שרון גל: וכי יש צבא בעולם שיכול להרשות לעצמו בזמן מערכה, כשתפקידו להגן על אזרחי ישראל מפני ירי טילים, להבליג על ירי כזה?

שרון גל: אז בעולם הפוך מנסים להדביק את האשמה לצה"ל.

שרון גל: בעולם מתוקן יש להלל את המוסריות של צה"ל.

שרון גל: וחשוב, חברי וחברות הכנסת, לומר זאת כאן ועכשיו, לפני שתצא לדרך אותה מתקפה ארסית ואנטי-ישראלית בעקבות הדוח שיפרסם האו"ם.

שרון גל: כפי שאמרתי, ידידי חבר הכנסת חיים ילין – בזה אני אסיים עוד מעט, אדוני היושב-ראש, עוד דקה וחצי – שהעיד בוועדת האו"ם, יוכל לומר כאן עד כמה – – –

מיכל רוזין: זה תופס לכל המציעים, הזמן הזה?

שרון גל: אולי תקשיבי, במקום – – –

שי פירון: חברת הכנסת רוזין, נראה לך שאני אקפח את זכותך?

שי פירון: ככה את מכירה אותי?

שרון גל: חברת הכנסת רוזין – –

שי פירון: ככה את מאשימה אותי קבל עם ועולם?

שרון גל: – – סוף-סוף אני אומר דברים שאת גם יכולה להזדהות אתם.

שי פירון: אין לך מה לדאוג, לא תקופח זכותך.

שרון גל: חברת הכנסת רוזין, אני סוף-סוף אומר כאן דברים שאת יכולה להזדהות אתם.

שרון גל: אנחנו מתכוננים למתקפה בין-לאומית על ישראל, שתהיה מתקפה גם עלייך, מצד גורמים אנטי-ישראליים שינסו להכפיש אותנו.

שרון גל: אז עכשיו דוחק לך הזמן?

שי פירון: – – –

שרון גל: כשראש מפלגתך עמדה כאן והציעה לסמן מוצרים ישראליים שמיוצרים ביהודה ושומרון, זה היה בסדר.

שרון גל: יכולת להקשיב לזה בלי סוף.

שי פירון: חבר הכנסת שרון גל – – –

שרון גל: אדוני היושב-ראש, גם היא צריכה להתגייס.

שי פירון: אתה מבזבז, אתה מבזבז את הדקה-וחצי שלך.

שרון גל: לא, אני מעביר לה מסר, לה ולחברת הכנסת שיושבת לידה.

שרון גל: אני מעביר מסר לחברי הכנסת, גם מהשמאל.

שרון גל: אני רוצה להסביר להם, אדוני היושב-ראש, ברשותך, בדקה האחרונה שנותרה לי, שהמתקפה הבין-לאומית הזאת תהיה מופנית גם אליהם.

שרון גל: ואני חושב שתפקידו של כל הבית הזה לצטט ולהתייחס גם לדוח שפרסמו אותם גנרלים ואותם מנהיגים מארצות-הברית ומאירופה – –

שי פירון: תודה רבה.

שרון גל: – – שבאו לכאן, בדקו את הדברים ואמרו – ובציטוט הזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – הם אומרים: ישראל עשתה הכול, הכול, כדי להימנע מפגיעה באזרחים.

שרון גל: זו קבוצה של מפקדים בכירים ומנהיגים מארצות-הברית ואירופה.

שרון גל: הם הגיעו למסקנה הזאת אחרי בדיקה מקיפה, והם אמרו: ישראל לא רק עמדה בדרישות החוק הבין-לאומי, לא רק עמדה בהן, אלא התעלתה מעבר לסטנדרטים הבין-לאומיים של דיני מלחמה.

שי פירון: תודה רבה.

שרון גל: רבותי וחברותי חברי הכנסת, זו מתקפה קשה, היא תתעצם בימים הקרובים, וכולנו נדרשים לעמוד כאן ולהגן על חיילי וחיילות צה"ל שהלכו להגן על כל מי שיושב כאן בבית הזה, גם מימין וגם משמאל.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת שרון גל.

שרון גל: איכשהו הכול הפוך.

שרון גל: גם זה הפוך כאן.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת שרון גל.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל רוזין לבוא ולשאת דברים.

שי פירון: גברתי, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, 66 חיילים ישראלים וחמישה אזרחים נהרגו, מעל 700 חיילים נפצעו, 2,203 פלסטינים נהרגו ומעל ל-11,000 נפצעו – 369 ילדים פלסטינים, ו-80,000 חיילי מילואים גויסו.

מיכל רוזין: 4,532 רקטות ופצמ"רים נורו על ישראל מאז תחילת הלחימה, וצה"ל תקף 4,868 פעמים בעזה.

מיכל רוזין: חודש וחצי המדינה הייתה משותקת.

מיכל רוזין: ילדי עוטף-עזה וגם המבוגרים סובלים מפוסט-טראומה שתלווה אותם כל חייהם.

מיכל רוזין: טילים שוגרו ליישובי עוטף-עזה, חיפה, תל-אביב, רחובות, נס-ציונה, באר-שבע, ירושלים, דימונה ועוד.

מיכל רוזין: טיסות לנמל התעופה בן-גוריון הופסקו.

מיכל רוזין: עשרות-אלפי בתים פלסטיניים נהרסו.

מיכל רוזין: חצי מיליון פלסטינים נהפכו לפליטים.

מיכל רוזין: 6 מיליארד שקלים עלתה המלחמה למדינה.

מיכל רוזין: לפני שנה הייתה כאן מלחמה.

מיכל רוזין: ובישראל כמו בישראל, כולנו כבר הספקנו לשכוח, זה כבר משהו שהיה בעבר, מדינה של פוסט-טראומה.

מיכל רוזין: ומה לגבי הסקת מסקנות?

מיכל רוזין: מה לגבי הפקת לקחים?

מיכל רוזין: מה שהיה טוב למלחמת לבנון, מה שהיה טוב למלחמת יום כיפור, לא טוב למלחמת "צוק איתן".

מיכל רוזין: זה לא.

מיכל רוזין: כולנו רוצים להגן על צה"ל ועל חיילי צה"ל, ועל חיילות צה"ל, כולנו.

מיכל רוזין: השאלה היא הדרך.

מיכל רוזין: אנחנו לא מסכימים על הדרך.

מיכל רוזין: אל תזלזל ברצון שלנו להגן על כל מי שהוא קרוב אלינו בדיוק כמו שהוא קרוב אליך.

מיכל רוזין: השאלה היא הדרך.

מיכל רוזין: ואני מאמינה שבמדינה דמוקרטית, כשאתה מבקר, כשאתה בודק, אתה מתחזק.

מיכל רוזין: לא ההפך.

מיכל רוזין: בפירוש, לא ההפך.

מיכל רוזין: והחוזק שלנו כמדינה הוא לעמוד ולבדוק את הדברים בעצמנו.

מיכל רוזין: לא לחכות שיטילו עלינו לבדוק.

מיכל רוזין: לא לחכות שמישהו אחר יבדוק.

מיכל רוזין: שאנחנו נבדוק בעצמנו.

מיכל רוזין: האם זה קרה?

מיכל רוזין: האם נשאלו שאלות על משבר המנהרות?

מיכל רוזין: על הפערים בין אמ"ן לשב"כ?

מיכל רוזין: על העדויות על ירי בלתי מבוקר לעבר אוכלוסייה אזרחית ושימוש בכלי נשק בלתי מדויקים?

מיכל רוזין: זה לא עניין של ימין ושמאל, זו חובה מוסרית עליונה ללמוד מהטעויות שלנו ולהתחייב בפני כל אזרחי מדינת ישראל שאם היו טעויות – וודאי שהיו טעויות, כי תמיד יש טעויות – שעלו בכל כך הרבה כאב, לא נחזור על זה שוב לעולם.

מיכל רוזין: אבל איך אפשר להסיק מסקנות ולחקור כשהשגרה פה נהייתה לסתום פיות?

מיכל רוזין: כשכל מי שמעז לומר דבר ביקורת הוא בוגד, הוא אויב, הוא עוכר ישראל?

מיכל רוזין: כשהביקורת החשובה של ארגון "שוברים שתיקה", שנותן לחיילי צה"ל הישראלים את הבמה להגיד את העדויות שלהם – – –

שרון גל: – – – מה הבעיה שלך?

מיכל רוזין: – – – להם הוא נותן להגיד את הדברים שלהם – –

שרון גל: הנה, אתם משתפים פעולה עם ה-BDS.

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: – – על חיילי מילואים וחיילים בסדיר ששירתו אותך ואת – – –

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: תתביישי לך, תתביישי לך – – –

שרון גל: תתביישי לך את.

מיכל רוזין: – – – אנשים שהגנו עלייך – –

שי פירון: חברת הכנסת – – –

מירב בן ארי: – – – כשאת מדברת על הארגון – – –

מיכל רוזין: – – ונפצעו ונלחמו, ואת אומרת עליהם שהם שקרנים.

שי פירון: חברת הכנסת מירב בן ארי, את רוצה?

שי פירון: אני אתן לך לדבר אחר כך.

מיכל רוזין: אז אולי, במקום לצעוק – –

שי פירון: אני אתן לך – – –

מירב בן ארי: – – – אז תיתן לי לדבר – – –

מיכל רוזין: – – כדאי שתקשיבו לחיילים, ואל תטמנו את הראש בחול כמו בת-יענה.

שי פירון: הזמן עומד לאזול – – –

מיכל רוזין: אבל הבטחת לי.

שי פירון: לא, נתתי לך.

שי פירון: אני כבר אחרי, אני כבר אחרי.

מיכל רוזין: אני בדקתי.

שי פירון: אני הייתי משוכנע שתבדקי, לכן לא אמרתי שתיים.

מיכל רוזין: איך אפשר להסיק מסקנות אמיתיות בלי ועדת חקירה ממלכתית עצמאית?

מיכל רוזין: במקום זה אנחנו מקבלים דוח בן 270 עמודים של משרד החוץ, שכולו – איזה נייר הסברה מושקע, ארוך במיוחד, שיש בו מי טובים ומי רעים.

מיכל רוזין: הכול נורא ברור.

מיכל רוזין: אין שטחים אפורים.

מיכל רוזין: שחור ולבן.

מיכל רוזין: כתב הגנה תועמלני, עמוס בהתפתלויות והתפלספויות במשפט הבין-לאומי שמנסות להוכיח שממשלת ישראל פועלת ללא רבב תמיד, לא עושה שום דבר רע.

מיכל רוזין: אז צר לי לומר לכם, גם כבני-אדם וגם כממשלה: תמיד יש מה לתקן, תמיד יש מה לשפר.

מיכל רוזין: והאם תהליכי קבלת ההחלטות במבצע היו נכונות?

מיכל רוזין: והאם המדיניות שנקבעה הייתה חכמה?

מיכל רוזין: כי הרי אנחנו יודעים שסבבי האלימות האלה והמלחמה לא הסתיימו.

מיכל רוזין: ולכן, אם אנחנו רואים את עצמנו כחלק מהעולם הדמוקרטי וכמדינה מתוקנת, עלינו לחקור בעצמנו את הדברים בצורה רצינית על-ידי ועדת חקירה ממלכתית, על מנת שאנחנו נהיה בטוחים בדרך להשתפר ולהגן על חיילי צה"ל ועל אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת מרדכי יוגב להיות אחרון הדוברים.

שי פירון: אחריו יגיב השר לביטחון פנים ולאסטרטגיה, ולחרמות וגידופים – משהו כזה.

שי פירון: איך זה נקרא?

שרון גל: איך אתם משרתים את התעמולה האנטי-ישראלית בכזאת רוח קרב, בלי לקרוא את הדברים – – –

שי פירון: אחרי תשובת השר, ניתן גם לחברת הכנסת מירב בן ארי וגם לחבר הכנסת חיים ילין להתייחס מן הצד.

תמר זנדברג: – – –

שרון גל: תקראו את החומר.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש – – –

שי פירון: חבר הכנסת שרון גל, גם ביקשת שאני אוסיף לך זמן, גם הוספתי לך יותר ממה שביקשת, וגם אתה עכשיו רב לי עם תמי זנדברג.

שי פירון: נו, באמת.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, אין להם הוכחה ש"שוברים שתיקה" הביא עדויות אמת, והם עומדים פה לצטט אותו.

תמר זנדברג: יש לנו.

שי פירון: זה לא הנושא עכשיו.

שי פירון: חברים, תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שרון גל: זה לא ייאמן.

תמר זנדברג: – – –

שרון גל: אפשר להשתגע מזה.

תמר זנדברג: אז תקרא.

תמר זנדברג: תקרא, זה חשוב לך לדעת מה אומרים חיילי צה"ל שהגנו עליך בזמן שאתה ישבת באולפנים והסתת.

שרון גל: – – –

שי פירון: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני מבקש.

שי פירון: אני מבקש, אני מבקש לא לשבור את השתיקה.

מיכל רוזין: ההפך, אנחנו דוגלות – – –

שי פירון: אמרתי לשמור על שתיקה עכשיו.

שי פירון: לא לשבור את השתיקה.

שי פירון: זהו.

שי פירון: קדימה.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש, שרים נכבדים, חברי כנסת, חברי, אורחים, מערכת "צוק איתן" הייתה מהמוצדקות שבמלחמותינו.

מרדכי יוגב: לא אנחנו רצינו בה ולא אנחנו פתחנו, לא אנחנו חפרנו מנהרות מתחת לבתי אזרחי עזה.

מרדכי יוגב: נאלצנו – אליה ופעלנו בה, אולי באופן מוגבל, אבל כפי מה שההסכמה הלאומית הסכימה, כפי מה שכוחות הצבא המליצו ופעלו.

מרדכי יוגב: ישראל עומדת בפני מתקפות, מתקפות חיצוניות, ויש כנראה גם גופים פנימיים; מתקפה בין-לאומית אנטישמית, דוח מוטה שאינו מוסרי ואינו הוגן של ועדת שייבס של האו"ם, שהתבטאויות מוקדמות שקריות שלו ושל אחרים הבהירו במי מדובר ומה יהיו מסקנות הוועדה.

מרדכי יוגב: בזמן מבצע "צוק איתן" סיירנו עם ועדת חוץ וביטחון באחת ממפקדות פיקוד הדרום, ומצאנו שם בשני מקומות קבוצות של קצינים שיושבות – מציאות של נוכחות שלא מצאנו אותה בשום מקום בעולם – יושבות קבוצות של קצינים שבוחנות ומאשרות כל מטרה לפני תקיפתה, ומחפשות כל דרך למנוע פגיעה בכל מי שאינו מעורב באופן ישיר בטרור.

מרדכי יוגב: מתקשרים טלפונית לבית האמור, בודקים שאנשיו יצאו, ואם הם לא יוצאים – מתקשרים לשכן שילך להוציא אותם, ואם גם הוא לא עונה – שולחים טיל, טילון קטן, לגג, שיתריע ויגיד להם לצאת.

מירב בן ארי: אין דבר כזה באף מדינה בעולם.

מרדכי יוגב: כמו שאומרת פה חברתי, אין דבר כזה באף מדינה בעולם.

מרדכי יוגב: צוות בין-לאומי של קצינים זרים, חלקם תוך כדי המלחמה וחלקם אחרי, בא ללמוד איך מנהלים פה.

מרדכי יוגב: חלק פגשתי.

מרדכי יוגב: רמטכ"לים מגרמניה, ארצות-הברית ואנגליה הסתובבו בישראל גם בעת הלחימה בתהליך של למידה וביקורת: איך מנהלת ישראל מלחמה?

מרדכי יוגב: הם סיכמו את ביקורם במילים: מדינת ישראל לא רק עומדת בסטנדרטים בין-לאומיים ומכבדת את חוקי המלחמה, אלא שבמקרים רבים זה נעשה הרבה מעבר לכך.

מרדכי יוגב: אף אחד מאתנו, הם אמרו, לא מכיר אף צבא שנקט אמצעים כה נרחבים כמו צה"ל כדי להגן על חייהם של אזרחים.

מרדכי יוגב: מהיכרותי את המציאות, אני מבקש לומר כי במבצע "צוק איתן" צה"ל גילה מוסריות יוצאת דופן – הרבה מכל המקובל בכל צבאות העולם.

מרדכי יוגב: אסור להתבלבל בין מי שפתח במלחמה באסימטריה בין מי שחפץ במוות וזה דגלו לבין – ומייצג אותם פה ראש מועצת אשכול לשעבר, חבר הכנסת חיים ילין – אנשים שחפצים רק בחיים, פשוט חיים, והיו שמחים שגם אנשים בצד השני של הגבול גם הם יגדלו בחממות, יאכלו מפרי לחמם, יחיו בשכנות טובה ויבואו אלה לאלה, וכל אחד מיתרונו היחסי יחזק את הצד השני; לא מציאות של תעשיית מוות של מנהרות וטילים אלא מציאות של שכנות הדדית, של חיים טובים.

מרדכי יוגב: רמטכ"ל ארצות-הברית, גנרל מרטין דמפסי, ביקר בישראל כמה פעמים ואמר: ישראל עשתה רבות כדי לצמצם את הפגיעה באזרחים חפים מפשע במבצע "צוק איתן".

מרדכי יוגב: בכמה מקרים אף עלתה הרגישות המוסרית בחייהם ובפציעתם של חיילי צה"ל.

מרדכי יוגב: בפרספקטיבה של עשר שנים להתנתקות ושנה למבצע "צוק איתן", לי יש מסקנות ברורות, אבל אני מעדיף לא להכניס אותן כאן.

מרדכי יוגב: סבבי המלחמה לא הסתיימו לא מפני שישראל חפצה בהם, אלא מפני שבצד השני יש שלטון של טרור, ארגון זה או ארגון אחר, שחפץ במוות, ואנחנו ניאלץ כנראה גם בעתיד להידרש לסבבי מלחמה ולשאיפה שנצליח להשליט שם שלטון אזרחי, לפרז את הרצועה ולהסיר ממנה את האיומים.

מרדכי יוגב: כמובן נידרש גם לשיתופי פעולה עם גורמים נוספים בעולם.

שי פירון: אדוני, נא לסיים.

מרדכי יוגב: לסיכום, ובראייה של שנה מאז "צוק איתן", אני אומר: אין צבא מוסרי בעולם כצה"ל; אין מדינה מוסרית בעולם כישראל, וכל מי שמלין על כך או מלעיז על כך, שיבדוק את עצמו.

מרדכי יוגב: תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: ישיב בשם הממשלה השר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן.

שי פירון: מייד אחריו אני אתן לחבר הכנסת ילין ולחברת הכנסת בן ארי להתייחס מן הצד.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחברי חבר הכנסת שרון גל ומרדכי יוגב – מי עוד היו בין המציעים?

גלעד ארדן: שכחתי – – –

שי פירון: חברת הכנסת רוזין.

גלעד ארדן: חברת הכנסת רוזין, גם לך אני מודה – על שהעלו את הנושא החשוב הזה לסדר-היום.

גלעד ארדן: אשתדל לדבר בעיקר על הנושא ולא על האשמות שווא שחבר הכנסת גל האשים אותנו, כאילו מנהלים משא-ומתן עם ה"חמאס", או האמירות של חברת הכנסת רוזין.

גלעד ארדן: אולי אני אגע ככה בקצרה.

גלעד ארדן: אבל אני אנסה להתייחס באמת לנושא עצמו, והוא הדוח הבין-לאומי בנושא "צוק איתן".

גלעד ארדן: בחודש מאי ביקרה בארץ משלחת של 11 – – –

שי פירון: אדוני, זה באמת דבר יפה שמתייחסים לנושא.

שי פירון: זה יפה.

שרון גל: – – – ניהלה משא-ומתן.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: 11 מנהיגים צבאיים ומדיניים בכירים מארצות-הברית, גרמניה, בריטניה, הולנד, ספרד, איטליה, אוסטרליה וקולומביה.

גלעד ארדן: בראש המשלחת עמדו גנרל קלאוס נאומן, לשעבר רמטכ"ל צבא גרמניה ויושב-ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו, וג'וליו טרצי, שר החוץ לשעבר של איטליה.

גלעד ארדן: היו שם גם עוד משתתפים מאוד מוכרים כמו הגנרל וינצ'נזו קמפוריני שעמד בראש משרד ההגנה האיטלקי, פייר-ריצ'רד פרוספר שהיה אחראי במחלקת המדינה לנושא פשעי מלחמה ועוד קצינים בכירים נוספים בעלי ניסיון רב בלחימה בטרור.

גלעד ארדן: המשלחת הזאת קיבלה גישה, אולי חסרת תקדים, למקבלי ההחלטות בישראל ולמפקדי הכוחות בשטח; מראש הממשלה ומשר הביטחון עד אפילו למח"טים ולמג"דים – אפילו בנט לא הגיע, לדעתי, למג"דים האלה אשר חוו על בשרם את שיטות הלחימה של ה"חמאס" והשלכות האיפוק והזהירות של צה"ל.

גלעד ארדן: אתה מרוצה, אה, חיים?

חיים ילין: אני דיברתי על הנגמ"ש.

חיים ילין: לא היית.

גלעד ארדן: הוצגו בפני משתתפי המשלחת התיעוד והממצאים הרבים מהלחימה, והמדיניות של צה"ל והקבינט כמובן, וממקרים ספציפיים שבהם נטען שאזרחים פלסטינים נהרגו.

גלעד ארדן: אני שוב מדגיש: לא מדובר באנשים שלא מכירים את המאטריה ולא מבינים מה זה צבא או מה זו לחימה בטרור, חברת הכנסת רוזין.

גלעד ארדן: מדובר באנשים שאי-אפשר לעבוד עליהם.

גלעד ארדן: מסקנות הקבוצה שהתפרסמו השבוע ברורות.

גלעד ארדן: הן קובעות שכוחות צה"ל לא רק עמדו בסטנדרטים של דיני הלחימה הבין-לאומיים, אלא שבמקרים רבים הם פעלו מעל ומעבר לסטנדרטים הללו.

גלעד ארדן: המסקנות קובעות, ואני מצטט: "כמובן שכל אחד מהצבאות שלנו מחויב לשמירה על חיי האזרחים בזמן לחימה, אך אין אנו מכירים אף צבא בעולם אשר נוקט צעדים כה מרחיקי לכת לשמור על חיי האזרחים כמו אלו שנקט צה"ל בלחימה בעזה".

גלעד ארדן: אנשי המשלחת ציינו שבכל זירת מלחמה יש טעויות אשר לעתים מובילות, לצערנו, למותם של בלתי מעורבים, אך מסקנתם היא שמרבית מקרי המוות של אזרחים פלסטינים התרחשו כתוצאה מפעולות ההגנה מפני אויב אשר תקף מתוך אוכלוסייה אזרחית באופן מכוון.

גלעד ארדן: לצערנו, תוצאה טרגית אך בלתי נמנעת זו נובעת משיטות הלחימה האכזריות של אויבינו.

גלעד ארדן: בהקשר הזה, אני באמת הייתי מצפה מימין ומשמאל ומכל מפלגה שמגדירה את עצמה כמפלגה ציונית ורואה את טובתה של מדינת ישראל ושל כל אזרחי המדינה, כי דרך אגב גם אזרחי ישראל הערבים נפגעים ועלולים להיפגע מטילים שנופלים ונוחתים כאן במדינת ישראל – הייתי מצפה מכל חברת כנסת או חבר כנסת בהקשר הזה להתמקד קודם כול בגינוי ה"חמאס" או ארגוני הטרור שפועלים מתוך אוכלוסייה אזרחית.

גלעד ארדן: גם יורים בלי אבחנה על אוכלוסייה אזרחית אצלנו, וגם גורמים לצה"ל בלית ברירה, במסגרת זכות ההגנה העצמית, לפעול כך שבלית ברירה – –

מיכל רוזין: אתה רומז שאנחנו – – – אויב.

גלעד ארדן: – – לעתים נפגעים, בצער רב אנחנו אומרים, גם אזרחים בצד השני.

מיכל רוזין: חבל שדיברת בזמן שדיברתי.

מיכל רוזין: אז אולי היית מקשיב למה שאמרתי ומתייחס ולא קושר סטריאוטיפים על מה שאתה חושב על השמאל – אלא מקשיב אולי לטיעונים שאמרתי.

גלעד ארדן: אני מנסה – – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: חברת הכנסת רוזין, אני מנסה כל הזמן לא לחשוב בסטריאוטיפים, ואני מפנה אותך לקרוא – – –

מיכל רוזין: אתה כנראה חושב שאנחנו – – –

שרון גל: – – – איזה טיעונים – – –

שי פירון: חברת הכנסת רוזין, אני מרגיש שאת מנצלת את טוב לבי.

מיכל רוזין: – – – להאשים אותי שאני לא מגנה את – – –

שי פירון: זהו, מספיק, די.

שרון גל: – – –

גלעד ארדן: לא אמרתי שמן השפה ולחוץ את לא מגנה.

מיכל רוזין: או, אתה מגדיל ועושה – – –

גלעד ארדן: בדרך כלל, במרצ יש סימון "וי" ומגנים – – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: – – – בסוף הנאומים שלכם פשעים של ממשלת ישראל – –

מיכל רוזין: עכשיו זה מהשפה החוצה.

גלעד ארדן: – – ועל הצורך לסמן מוצרים מיהודה ושומרון – –

מיכל רוזין: אתה רק מחליף את האמירה שלך.

גלעד ארדן: – – כדי שאזרחים, תושבים, באירופה ובעוד מדינות לא יקנו בכלל סחורה מישראל.

גלעד ארדן: אז בסוף אתם גם – – –

מיכל רוזין: זה מסומן כבר.

מיכל רוזין: למה אתה משקר?

מיכל רוזין: אתה משקר לציבור.

גלעד ארדן: בסוף אתם גם מסמנים "וי" על גינוי לארגוני טרור.

גלעד ארדן: זה נכון.

מיכל רוזין: זה מסומן כבר באירופה.

מיכל רוזין: זה מסומן.

שרון גל: למה?

מיכל רוזין: אתה משקר כי זה מסומן.

שי פירון: חברת הכנסת מיכל רוזין.

שרון גל: – – –

מיכל רוזין: אין לך מושג על מה אתה מדבר.

מיכל רוזין: אתה מדבר שטויות – – –

שי פירון: חברת הכנסת מיכל רוזין, אני עדיין לא קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שי פירון: די, מספיק.

שרון גל: היא מכחישה – – –

שי פירון: שרון, מה, אתה עכשיו החלטת – –

מיכל רוזין: הם מדברים – – –

שי פירון: – – אתה מבעיר שכונתי?

שי פירון: זהו.

שי פירון: שקט.

מיכל רוזין: המוצרים האלה מגיעים לאירופה.

מיכל רוזין: הם מסומנים לכל העולם.

מיכל רוזין: המקום היחיד שהם לא מסומנים בו זה מדינת ישראל.

שרון גל: – – –

שי פירון: חברת הכנסת מיכל רוזין, לא נעים לי שאת תהיי הראשונה שקראתי אותה לסדר בפעם הראשונה – – –

גלעד ארדן: דרך אגב, הם עדיין לא מסומנים בשום מקום.

מיכל רוזין: הם מסומנים לכל אירופה.

מיכל רוזין: אני מוכנה להתערב – – –

שי פירון: בבקשה, חברת הכנסת מיכל רוזין, פעם אחרונה.

שי פירון: בבקשה.

שרון גל: – – – יילחמו בזה.

גלעד ארדן: ובכל אירופה יש גם אנטישמיות, אז אולי תעודדו גם אנטישמיות כאן כי יש באירופה אנטישמיות.

שי פירון: יש לי הצעה.

שי פירון: אולי תלכו שניכם לשתות קפה מאחורנית?

מיכל רוזין: בוא ונדבר על השואה.

גלעד ארדן: אחלה רעיון: מה שיש באירופה נעשה גם כאן.

מיכל רוזין: בוא ונדבר על השואה.

גלעד ארדן: טיעון חזק ביותר.

מיכל רוזין: עוד לא דיברנו על השואה.

שרון גל: – – –

שי פירון: השר ארדן, תמשיך בבקשה.

מיכל רוזין: אתה עכשיו מחזיר אותנו גם לשואה.

שי פירון: תודה.

גלעד ארדן: אני מאוד משתדל שזה לא יקרה – –

מיכל רוזין: אבל אתה – – –

גלעד ארדן: – – אבל אני מציע גם לכם לא לתמוך בפעולות שעלולות להחזיר אותנו לשם.

מיכל רוזין: אוי, נו, באמת.

מיכל רוזין: אל תגזים.

גלעד ארדן: חשוב לציין, המשלחת הזו – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: – – אינה היחידה שהגיעה למסקנות הללו.

גלעד ארדן: כנראה צריך לבוא מחו"ל כדי להגיע למסקנות הללו.

גלעד ארדן: ראש המטות המשולבים של צבא ארצות-הברית, גנרל דמפסי, קבע לפני כמה חודשים שצה"ל עשה מאמצים עילאיים למנוע פגיעה בחפים מפשע במבצע "צוק איתן".

גלעד ארדן: אכן, כל מי שיודע מה זו לחימה אסימטרית נגד ארגון טרור העושה שימוש ציני באזרחים כמגן אנושי, ומוכן לבחון את פעילות צה"ל במבט אובייקטיבי, מבין את הדברים הללו.

גלעד ארדן: לצערנו, קיימים גופים במערכת הבין-לאומית אשר כל אמירה ומעשה שלהם נגועים בהטיה אנטי-ישראלית קיצונית.

גלעד ארדן: מועצת זכויות האדם של האו"ם פועלת באובססיביות להשמיץ ולהשחיר את ישראל, תוך כדי התעלמות ממקרים רבים של הפרת זכויות אדם חמורה בעולם.

גלעד ארדן: החלטת המועצה, אשר הקימה את ועדת הבדיקה העומדת לפרסם את הדוח שלה בקרוב – ואני מאוד מקווה ומצפה שמרצ תתייצב יחד עם כולנו לעזור להגן על שמה של מדינת ישראל כאשר הדוח הזה יתפרסם – –

שרון גל: אל תצפה לשום דבר – – –

גלעד ארדן: – – קבעה מראש שישראל – – –

שרון גל: – – –

מיכל רוזין: אנחנו מגינים על המדינה יותר מכם, אתם מוליכים אותנו לאבדון.

קריאה: אדוני השר, למה לצפות?

קריאה: אתה תתאכזב.

מירב בן ארי: – – –

שי פירון: חבר הכנסת שרון גל, מה שלומך?

שי פירון: איך אתה מרגיש?

שי פירון: בבקשה, אדוני – – –

שרון גל: אדוני, אני רוצה – – –

שי פירון: שנייה.

שי פירון: אתה רוצה שאני ארשום אותך לדקה אחר כך?

שרון גל: כן.

שי פירון: תודה.

שי פירון: עכשיו – – –

שרון גל: אני רק רוצה להגיד – – –

שי פירון: אבל רק אם תהיה בשקט.

שרון גל: אדוני, אני רוצה – – –

שי פירון: לא – – –

גלעד ארדן: אי-אפשר עוד הפעם, הוא כבר היה על הדוכן.

גלעד ארדן: אתה נותן למציע להציע הצעה שונה משל עצמו?

שי פירון: אז אני מבקש ממך – – –

שרון גל: – – –

שי פירון: לא, לא אתן לך עכשיו.

שי פירון: לא אתן לך.

מיכל רוזין: – – –

עליזה לביא: – – –

גלעד ארדן: אולי אדוני לא מכיר את התקנון.

שי פירון: אז אל תדאג, אני לא – – –

קריאות: – – –

שי פירון: לא, אני לא מכיר.

מיכל רוזין: – – – על מה את מדברת.

עליזה לביא: – – –

מיכל רוזין: – – –

חיים ילין: – – – מחנך במדינת ישראל – – –

שרון גל: – – –

שי פירון: מיכל רוזין, חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, תנו לשר.

מירב בן ארי: – – –

שי פירון: מירב.

שי פירון: חברת הכנסת מירב בן ארי.

גלעד ארדן: תכבדו את היושב-ראש, רעייתו חוגגת היום יום הולדת.

שי פירון: הופה, תודה רבה.

קריאות: מזל טוב.

גלעד ארדן: אבל אני לא אומר כמה.

שי פירון: תשמע.

שי פירון: קדימה.

עליזה לביא: אולי נדבר על זה.

קריאה: הוא לא רוצה ועדת חקירה גם בבית.

גלעד ארדן: לצערנו, קיימים גופים במערכת הבין-לאומית אשר כל אמירה ומעשה שלהם נגועים בהטיה אנטי-ישראלית קיצונית.

גלעד ארדן: מועצת זכויות האדם של האו"ם פועלת באובססיביות להשמיץ ולהשחיר את ישראל, תוך כדי התעלמות ממקרים רבים של הפרות זכויות אדם חמורות בעולם.

גלעד ארדן: החלטת המועצה, אשר הקימה את ועדת הבדיקה העומדת לפרסם את הדוח שלה בקרוב, קבעה מראש שישראל אשמה בביצוע פשעים.

גלעד ארדן: היא העמידה בראש הוועדה את ויליאם שייבס, משפטן אשר דעותיו האנטי-ישראליות היו ידועות היטב.

גלעד ארדן: שייבס היה אחראי לגיבוש ועיצוב הדוח כבר בשלבים הראשוניים והקריטיים שלו, ואף שנאלץ להתפטר בהמשך, הוא הצליח להטביע את חותמו על הדוח כולו.

גלעד ארדן: לכן, אף גוף בין-לאומי אשר מכבד את עצמו ותופס את עצמו כרציני ומקצועי אינו יכול להסתמך על דוח שייבס כבסיס לקביעות על הפעילות של צה"ל.

גלעד ארדן: המשרד לנושאים אסטרטגיים, משרד החוץ ומשרדי הממשלה הרלוונטיים פועלים להפיץ ולמנף את דוח המשלחת, אף – ואת זה חשוב להדגיש – שלא מדובר בדוח ישראלי.

גלעד ארדן: ממשלת ישראל גם כן פרסמה השבוע, באמצעות משרד החוץ, דוח מקיף ויסודי על מבצע "צוק איתן", אשר מציג עובדות ונתונים רבים על הפעילות של צה"ל, פשעי ה"חמאס" ומנגנון החקירה העצמאי של צה"ל.

גלעד ארדן: דוחות אלה יסייעו לנו, אני מקווה, גם בעזרת חברי הכנסת, להציג בפני הקהילה הבין-לאומית את האמת לגבי מבצע "צוק איתן" וההתמודדות של ישראל עם ארגוני הטרור.

גלעד ארדן: אני מציע להסתפק בתשובתי, אדוני היושב-ראש, אבל אם יהיו הצעות להעביר לדיון בוועדה או במליאה – –

קריאה: – – –

מיכל רוזין: ועדת חוץ וביטחון.

גלעד ארדן: – – אם חברי הכנסת יתאחדו מאחורי איזו הצעה, הממשלה מוכנה לתמוך בהצעה.

גלעד ארדן: תודה.

שי פירון: האם אתם מסתפקים בתשובתו של השר?

קריאות: – – –

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: סליחה, את לא המציעה, תירגעי.

מיכל רוזין: אני מבקשת דיון בחוץ וביטחון.

שי פירון: אנחנו נעשה הצבעה.

מיכל רוזין: את לא מציעה, את לא יכולה להגיד מה את רוצה.

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: את לא צריכה להתערב בכול.

קריאות: – – –

נחמן שי: אני חושב: חוץ וביטחון.

שרון גל: איך אתה יכול – – –

שי פירון: אני אתן, בבקשה, לחברת הכנסת מירב בן ארי להתייחס מן הצד, אחר כך נעשה הצבעה.

שי פירון: מה לעשות.

שי פירון: בבקשה.

חיים ילין: הלו.

שי פירון: אחר כך חיים ילין, ואחר כך נחמן שי.

שי פירון: הכול בסדר.

שי פירון: הכול רשום.

קריאות: – – –

שי פירון: חיים, יש כללי נימוס.

שי פירון: יש כללי נימוס.

חיים ילין: סליחה, היושב-ראש.

מירב בן ארי: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני אתייחס בכל העניין של "צוק איתן" לנושא שמטריד אותי כבר הרבה זמן – אני מדברת עליו בחודש וחצי האחרונים.

מירב בן ארי: חברת הכנסת רוזין, חבל שאת לא מקשיבה, כי זה בדיוק בני החסות של מרצ, נכון?

מירב בן ארי: הארגון של "שוברים שתיקה".

קריאה: סניף של מרצ.

מירב בן ארי: כאשר נציג של "שוברים שתיקה" מתראיין או מקיים פעילות בחסות של ה-BDS, זו לא ביקורת, אלא זה דמוניזציה ודה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: חברת הכנסת רוזין, את לא רוצה לשמוע?

מירב בן ארי: אז אני אדבר לעצמי על "שוברים שתיקה"?

מירב בן ארי: כי זה – –

מיכל רוזין: דברי לאולם.

מירב בן ארי: – – בני החסות של מרצ, נכון?

מירב בן ארי: אתם נותנים להם את החסות, אתם נותנים להם את הבמה.

מירב בן ארי: ההצלחה של ה-BDS היא מרשימה; מה שמטריד – שה-BDS, שמדברים על שיח, על זכויות אדם, לא מכירים בזכות הקיום של מדינת ישראל, וכל העניין הזה, של ביקורת, גם אם היא ביקורת נכונה, מדינת ישראל יודעת טוב מאוד לבקר את עצמה – גם באקדמיה, גם בספרות, גם באמצעות חברי הכנסת שמבקרים אותה ואת ההתנהלות כאן.

מירב בן ארי: וחבל שלא ישבת בוועדת חוץ וביטחון אתמול, וחבל שלא שמעת את הרמטכ"ל מדבר על ההתנהלות של צה"ל במבצע "צוק איתן".

מירב בן ארי: אני בטוחה שאם היית שומעת אותו היית מדברת אחרת.

מירב בן ארי: תודה.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

שי פירון: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

שי פירון: דקה, מן הצד.

חיים ילין: אני רוצה להביא, כבוד היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מבקש – – –

מירב בן ארי: – – –

חנין זועבי: – – –

שי פירון: חברת הכנסת חנין זועבי.

מירב בן ארי: – – – ישבו וקראו בספרים – – –

קריאות: – – –

שי פירון: אני מבקש – בבקשה לא לפתוח הערות ביניים עכשיו.

שי פירון: חברת הכנסת מירב בן ארי, שבי בבקשה.

שי פירון: תודה.

שי פירון: אנחנו אוהבים שאת ישובה, נינוחה, רגועה.

מירב בן ארי: – – –

חנין זועבי: – – –

קריאה: – – –

שי פירון: אז אל תעני.

שי פירון: חבר הכנסת ילין, חכה, אני אאפס ואפעיל את הדקה מחדש.

שי פירון: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

שי פירון: בבקשה.

חיים ילין: אני רוצה לנסות להביא משהו שבאמת בא מהלב.

חיים ילין: אני לא גידלתי – – –

קריאות: – – –

שי פירון: חברים, חבר הכנסת ילין רוצה לומר משהו.

חיים ילין: אני מדבר גם אל השרים.

שי פירון: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת חיליק בר, חיים ילין מדבר אליך.

חיים ילין: כבוד השרים, השרים היקרים שלי – השרים היקרים שלי, אני מדבר אל כולם.

חיים ילין: בדרך כלל אני צועק, אבל הפעם אני מדבר מהלב.

חיים ילין: אני לא גידלתי את הבן שלי להרוג אנשים, אני רוצה שכולכם תדעו את זה.

חיים ילין: אני גידלתי אותו להגן על עם ישראל, כמו שכל ההורים מגדלים את הילדים שלהם, במדינת ישראל.

חיים ילין: מעל הצבא יש ריבון, זאת הממשלה.

חיים ילין: הממשלה מורה לצבא לבצע את המשימה.

חיים ילין: במלחמה כמו במלחמה, הרבה מאוד אנשים מאבדים צלם אנוש, כי זה מצב שאף אחד לא היה בו ואף אחד לא רוצה להיות בו.

חיים ילין: ולמרות הכול, אני אומר לכם את זה עכשיו – לא מעניין אותי מה שמאל ומה ימין אומרים – זה צבא מוסרי, לא יכול להיות שלא.

חיים ילין: אני אגיד לכם מה קרה בשבוע האחרון.

חיים ילין: אני רוצה שכל עם ישראל וכל העולם ידעו למה דניאל טרגרמן נהרג, למה נהרג זאביק ונהרג שחר, אני אגיד לכם למה: כי ירו את הפצמ"רים בשבוע האחרון מתוך בלתי מעורבים.

חיים ילין: מול נחל-עוז, עשרה קנים.

חיים ילין: והיו שם 3,500 פלסטינים בלתי מעורבים.

חיים ילין: צה"ל לא תקף אותם, לא תקף אותם, לא בחיל אוויר ולא בשום כלי, ואנחנו שילמנו בחיים של שלושה אזרחים.

חיים ילין: זו האמת, צריך לדעת את זה.

חיים ילין: אנחנו אומרים את זה בכל העולם, אבל הממשלה לא עושה את זה.

חיים ילין: לא עושה, היא לא מסבירה.

חיים ילין: אני הנציג היחיד – נסעתי לז'נבה יחד עם אזרחים – – –

מירב בן ארי: – – – לחוץ-לארץ – – – אבל אסור לנו לצאת, אז מה נעשה?

חיים ילין: שנייה, לא.

חיים ילין: לא, לא, אני אומר – – –

שי פירון: חברת הכנסת מירב בן ארי – –

חיים ילין: רגע, חברת הכנסת מירב, תקשיבי.

שי פירון: – – את צריכה אחרי זה להסביר לי מה קרה היום שאת כל כך פעילה.

מירב בן ארי: – – –

נחמן שי: – – – יש צו איסור יציאה מהארץ – – –

חיים ילין: מירב, מירב – – –

קריאות: – – –

קריאה: אסירת ציון.

שי פירון: אבל מה אמר חבר הכנסת ילין?

חיים ילין: על מה את מתנפלת?

מירב בן ארי: לא, אני – – –

שי פירון: אה, את תומכת בחבר הכנסת ילין.

חיים ילין: מירב, תקשיבי מה שאני אומר לך, אני רוצה להסביר לך משהו.

מירב בן ארי: אני תמכתי – – –

חיים ילין: אנחנו לא יוצאים להגנת החיילים ולא יוצאים להגנת מדינת ישראל – – –

שי פירון: חבר הכנסת ילין, למרות הדברים הנרגשים, הדקה חלפה, אז אני אתן לך לסיים.

חיים ילין: אני יודע.

חיים ילין: אנחנו לא יוצאים להגנתם, כי המדינאים צריכים לצאת, לא החיילים.

חיים ילין: דווקא בזירה המדינית, שאנחנו צריכים את כל מי שנמצא פה – אין, אין ממשלת ישראל, והיא עוד מפרקת את משרד החוץ לשישה גורמים, ומצפה שמישהו יסביר.

שי פירון: תודה רבה.

חיים ילין: אני אומר לכם, צריך להילחם בנחישות, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: הנחישות שאנחנו מכירים, של עם ישראל, גם בצד המדיני.

חיים ילין: וזאת הביקורת שיש לי.

שי פירון: אני ממש מודה לך על הדברים החמים.

שי פירון: ידידי חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מי שלא מבין עדיין – ישראל נמצאת תחת מתקפה בחזית הזאת, הדיפלומטית, שהולכת ולובשת פנים גם בחזיתות אחרות.

נחמן שי: גם הכנסת עוסקת בכך; היום עסקנו בכך בוועדת החינוך, בעניין החרם האקדמי; בשבוע שבעבר – בוועדת הכלכלה; בשבוע הבא – בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

נחמן שי: זו מלחמה רב-חזיתית, רב-זירתית, שיש לה היבטים מורכבים והיא בעת ובעונה אחת מוצאת אותנו כל הזמן במגננה.

נחמן שי: הדוח שיופיע בימים הקרובים ישפוך דלק על גלגלי המאבק הזה – שעכשיו קוראים לו BDS אבל יש לו כל מיני שמות – נגד ישראל.

נחמן שי: ועכשיו אני רוצה לומר איפה אני עומד ואיפה עומדים חברי, וזה לא הכי פשוט בעולם.

נחמן שי: מצד אחד, אנחנו נהדוף בכל כוחותינו – גם אם אנחנו אסירי ציון, לא יכולים לנסוע, ידידתי מירב, יושבים פה ויש צו איסור יציאה מהארץ.

נחמן שי: אנחנו יודעים לדבר גם מפה, ושומעים אותנו שם, אז את הדיבור הזה ישמעו וידעו איפה אנחנו עומדים.

נחמן שי: אנחנו נהדוף את זה, כי יש באמת הרבה צביעות והרבה רוע לב.

נחמן שי: יחד עם זאת אנחנו נביט פנימה אל תוך עצמנו; ויחד עם זאת אנחנו נקפיד ונשמור על צה"ל כצבא מוסרי; ויחד עם זאת אנחנו נקפיד ונשמור על הערכים הדמוקרטיים של מדינת ישראל, שבזכותם אפשר להדוף את ההתקפות עלינו.

נחמן שי: בזכותם – בזכות היותנו דמוקרטיה.

נחמן שי: זה מאבק יותר מסובך ממה שחושבים, אבל הוא מאבק שיש בו בהחלט קו ישר – להדוף את ההתקפות מבחוץ וליצור את המנגנונים הפנימיים, כדי שישמרו אותנו באותם ערכים שאנחנו מאמינים בהם.

נחמן שי: תודה.

שי פירון: תודה רבה לך.

שי פירון: אנחנו ניגש להצבעה, חברים יקרים.

שי פירון: מי שמקבל את הצעת השר להסתפק בתשובתו – ומי שמתנגד מצביע בעד העברה לחוץ וביטחון.

שי פירון: אני אומר: מי שאומר בעד מצביע בעד להסתפק בתשובתו של השר, ומי שמצביע נגד מבקש שיימשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

קריאות: – – –

שי פירון: אז אמרתי.

שי פירון: אמרתי דברים פשוטים.

שי פירון: הצבעה, בבקשה.

שי פירון: בעד – להסתפק בתשובת השר.

שי פירון: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – 8 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

שי פירון: אם כן, הדיון יימשך בוועדת החוץ והביטחון.

שי פירון: אני מודה למציעים ולשר המשיב.

שי פירון: הדוח השנתי של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה ואפליה נגד אימהות צעירות במהלך חיפוש העבודה ובמקום העבודה

שי פירון: אנחנו עוברים לנושא הבא; הצעות לסדר-היום בנושא: הדוח השנתי של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה ואפליה נגד אימהות צעירות במהלך חיפוש העבודה ובמקום העבודה, מס' 405, 407, 409, 410, 413, 418, 428 ו-477.

שי פירון: יש כאן שורה של מציעים.

שי פירון: ישיב על הדברים שר הכלכלה והדתות אריה מכלוף דרעי, שישב כאן.

שי פירון: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת איציק שמולי.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: שלוש דקות.

שי פירון: חברת הכנסת זועבי, היושב-ראש אישר שתוכלי לדבר, אז בדברים הבאים, אם תבקשי, אני אתן לך.

חנין זועבי: תודה.

שי פירון: גם השר דרעי מרוצה – שתוכלי לדבר בנושא שלו.

קריאה: – – – ומדינת אפרטהייד.

קריאה: היא דיברה עכשיו מספיק.

חנין זועבי: נותנים לי חופש לדבר בכנסת.

שי פירון: בבקשה, חבר הכנסת שמולי.

שי פירון: אני מתחיל.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר וחברי חברי הכנסת, ביום 9 ביוני, לא לפני הרבה זמן, הוצג הדוח השנתי של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

איציק שמולי: הממצאים שעלו שם היו בחלקם קשים מאוד.

איציק שמולי: אנחנו כבר מזמן יודעים, כבוד השר, ששוק העבודה, במיוחד בשנים האחרונות, רחוק מאוד מלחלץ אנשים מעוני ומתופעות של דחיקה לשוליים החברתיים של מדינת ישראל.

איציק שמולי: אבל הדבר הזה חמור שבעתיים כאשר בשוק העבודה הישראלי מתחוללות תופעות של אפליה על רקע לאום, על רקע שירות במילואים ועל רקע דת, מגדר וכך הלאה.

איציק שמולי: אני מניח שהחברים – הגשנו יחד את הצעת החוק – החברים האחרים ייגעו בכל מיני סוגיות של אפליה.

איציק שמולי: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה לשים זרקור בקצרה על שתי תופעות.

איציק שמולי: ראשית – אפליה על רקע שירות מילואים, אדוני השר.

איציק שמולי: בדוח הקודם רק 4% מהפניות היו על רקע אפליה בגלל מילואים, עכשיו זה כבר 7% מהפניות – עלייה של כ-40%.

איציק שמולי: יותר ממחצית הפניות – התלוננו על כך שכשהם חזרו משירות מילואים, פוטרו.

איציק שמולי: עוד 40% מהפניות הם אפליה בזמן הקבלה לעבודה.

איציק שמולי: כלומר, ברגע שהעדת על עצמך שאתה משרת באופן פעיל במילואים, זו הייתה עילה להפלות אותך לרעה.

איציק שמולי: ואני שואל אתכם, הרי סיימנו פה דיון על "צוק איתן", ומי יודע – אני מקווה שלא – מתי נתג

איציק שמולי: לגל למבצע הבא.

איציק שמולי: מדינת ישראל, שמעלה על נס כל שנה ביום המילואים – כמעט כולם פה מדברים על חשיבות ההוקרה וההכרה בחיילי המילואים – לא יכולה להתייחס ככה לאנשים בשוק העבודה.

איציק שמולי: המחויבות לאנשים האלה צריכה להיות במשך 365 ימים בשנה ולא רק במשך יום אחד, כשמציינים את יום המילואים.

איציק שמולי: והדבר השני, כבוד השר, 64% מהמתלוננים הם מתלוננות, וכמעט מחציתן על רקע היריון ולידה.

איציק שמולי: זה דבר חמור בצורה בלתי רגילה.

איציק שמולי: ממילא שוק התעסוקה הישראלי מפלה נשים בשכר, בקידום למשרות בכירות.

איציק שמולי: ואם יש לי, אדוני השר, איזו נקודת אור בדוח הזה, זו המחויבות שלך לנושא הזה, של הסתכלות על האנשים המוחלשים ביותר בחברה ולנסות לשאול את עצמך, ממקומך הרם, מה אתה יכול לעשות עבורם.

איציק שמולי: אני תולה בך תקוות רבות.

איציק שמולי: זה לא הוגן להפיל על הכתפיים שלך הכול, אתה חודש במשרד, אבל זו בהחלט קריאת כיוון לגבי ההמשך.

איציק שמולי: תודה רבה.

שי פירון: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת יואב בן צור לשאת דברים.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: ואחריו – אני רואה שחברת הכנסת רחל עזריה לא נמצאת כאן, אז – חברת הכנסת חנין זועבי.

שי פירון: בבקשה, אדוני.

שי פירון: שלוש דקות מוקצות לך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר הכלכלה, אני רוצה לפתוח בהערכה רבה לכבוד שר הכלכלה, חבר הכנסת הרב אריה מכלוף דרעי, אשר עוד טרם העלאת הנושא לסדר-היום הודיע כי בכוונתנו לפעול למיגור כל תופעות האפליה הפסולה בקבלה למקומות העבודה, הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי.

יואב בן צור: הוא אף הורה לנציבה הארצית, עורכת-הדין ציונה קניג-יאיר, כי העתקי התלונות המוגשות לנציבות יונחו אף על שולחן כבוד השר; דבר ראוי ומבורך, ועל כך ברכתי.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אחרי הקדמת הדברים הזאת, אבקש להעלות על סדר-יומה – – –

שי פירון: אתה יודע שלפי הכללים שקבעתי, מחמאות זה לא בזמן, אז אתה עכשיו מתחיל את שלוש הדקות.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אז אפשר להמשיך עוד כמה דקות מחמאות?

שי פירון: שלוש דקות.

שי פירון: אמרתי: אצלי מחמאות זה לא על חשבון הזמן.

שי פירון: ככה אולי חבר הכנסת מכלוף גם אחרי זה יחמיא ללפיד – כולם ירצו עוד דקות, אז זה יעבוד טוב.

שי פירון: בבקשה.

מירב בן ארי: הנה, רחלי פה.

יואב בן צור: אחרי הקדמת הדברים הללו, אבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת נושא חשוב זה, אשר כיום, בשנת 2015, עשרות שנים אחרי העלייה, ואחר אזהרות חוזרות ונשנות כי אל לנו להוציא את השד העדתי מן הבקבוק, הרי שעל-פי הדוח, גם בשנה החולפת התרחשו מקרים שבהם שם המשפחה המזרחי של מועמד, או תמונתו וקורות חייו, היוו גורמים לאפלייתו מלהתקבל למקומות תעסוקה.

יואב בן צור: מקרים אלו מטופלים בעיקר כאשר האזרח הנפגע יוזם ומדווח על כך.

יואב בן צור: שמא רצוי שסמכויות הנציבות תורחבנה, אף לבצע פיקוח אקטיבי תוך מתן כלים ליזום בדיקות תכופות באמצעות פילוח ממוחשב כזה או אחר שיאתר מקרים כאלה ויטפל בהם בחומרה, וטוב היה שיחלפו כליל מן העולם.

יואב בן צור: זאת ועוד, מלבד האפליה על רקע עדתי קיימת אפליה חמורה לא פחות על רקע חרדיותו של המועמד.

יואב בן צור: רק לאחרונה נודע לי, כי למרות מאמציה הראויים של מנכ"לית משרד המשפטים, גברת פלמור, לשלב יותר ויותר חרדים בוגרי משפטים ביחידות המשרד השונות, בזמן הנתון שבו אני עומד לפניכם, בכל פרקליטויות המדינה, פלילי ואזרחי, על כל מחוזותיה השונים, יש אך ורק עורך-דין חרדי אחד – כן, רבותי, אחד.

יואב בן צור: מתוך 918 פרקליטים – עורך-דין חרדי אחד בכל פרקליטות המדינה.

יואב בן צור: אומנם לאחרונה שילבו מתמחים חרדים ביחידות הפרקליטות השונות, אבל זה מעט מדי, מאוחר מדי, וכשהם מסיימים את התמחותם הם פשוט נשלחים הביתה.

יואב בן צור: כיום ניתן לפלח בצורה קלה וברורה על-פי נתונים שהוצגו בפנינו בכנסת הקודמת, עת ישבתי בוועדת שקד, ולהגדיר מיהו חרדי.

יואב בן צור: ובהחלט ראוי כי משרדך, כבוד השר, ישקול בחיוב העדפה מתקנת במגזר הציבורי לעובדים ועובדות חרדים, שאינם באים לידי ביטוי ביחס לכמותם בחברה.

יואב בן צור: רק הבוקר התבשרנו כי סיעת "אמונה במקצוע", סיעה של עורכי-דין חרדים שהתמודדה בבחירות ללשכת עורכי-הדין, קיבלה 1,000 קולות.

יואב בן צור: הווי אומר, כ-7.5% מהקולות הכשרים שהצביעו ללשכת עורכי-הדין.

יואב בן צור: 7.5% של עורכי-דין שהצביעו לסיעה החרדית, בוגרי קמפוסים חרדיים – – –

שי פירון: אנחנו צריכים – – –

יואב בן צור: מייד אני מסיים.

יואב בן צור: – – – קמפוסים חרדיים, בקריה האקדמית אונו.

יואב בן צור: היכן זה בא לידי ביטוי בהשמתם במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי, כאשר אפילו לא 1% מהם מועסק במגזר הציבורי?

יואב בן צור: לדעתי, לאור חשיבות הנושא, חייבת להיות הסכמה רחבה הן בקואליציה והן באופוזיציה, כאשר שנים נטען, ושלא בצדק, על אי-השתתפות גברים חרדים במעגל התעסוקה.

יואב בן צור: וכאשר גברים אלה עשו צעד משמעותי מצדם, וישבו שנים בלימודי תארים מתקדמים, והנה לפתע הדלת נחסמת רק בגלל היותם חרדים.

יואב בן צור: על כן אבקש כי לאור חשיבות הנושא יוסכם כי ועדת העבודה של הכנסת תדון ותפקח על יישום ותיקון מסקנות דוח הנציבות, על מנת שבשנה הבאה הדוח שיוגש יהיה מצומצם, שכן אפליה זו, ראוי לה שתעבור מן העולם.

יואב בן צור: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת רחל עזריה.

שי פירון: ואני מבקש מכם לעמוד בשלוש דקות, חברים יקרים, אנא בטובכם.

רחל עזריה: – – – מחמאות.

שי פירון: מחמאות, אמרתי, זה לא בזמן.

שי פירון: בבקשה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, בשבוע שעבר התפרסמו נתונים שלפיהם אחת מכל שלוש נשים שהן אימהות לילדים קטנים חשה אפליה בעת חיפוש עבודה, ואחת מחמש חשה הפליה במקומות עבודה – נשים שיש להן ילדים קטנים.

רחל עזריה: יותר מכך, 26% מהנשים בגילים 25–45 עזבו את מקום העבודה לאחר לידת ילדיהן, וזה הנושא שאני רוצה לדבר עליו.

רחל עזריה: האמת היא שלא היינו צריכים נתונים כדי לדעת שהיום מאוד קשה להיות אימא לילדים קטנים ולהמשיך לעבוד במקום העבודה.

רחל עזריה: כל לידה, לצד שמחה מאוד מאוד גדולה, מהר מאוד מגלים שיש סטרס גדול במקום העבודה.

רחל עזריה: גם בזמן חופשת הלידה, נשים לא יודעות אם כשהן יחזרו, אם יישארו עם אותן תנאים שהיו להן קודם.

רחל עזריה: אני מכירה נשים שכשהן חזרו אמרו להן שהשולחן והמחשב שלהן עברו למישהו אחר, והן לא יודעות מתי הן יקבלו אותם בחזרה.

רחל עזריה: נשים שכשהן חוזרות למקום העבודה הן מגלות מהר מאוד שמעמדן נשחק, שכאילו זה שהן לא היו שלושה חודשים זה בלתי נסבל, לא יכול להיות שהן פשוט נעלמו, אף שהן יצאו לחופשת לידה.

רחל עזריה: בעצם יש פה שני תפקידים מרכזיים של נשים:

רחל עזריה: האחד זה היכולת שלנו להביא ילדים לעולם, והשני הצורך הגדול שלנו להתפרנס.

רחל עזריה: ואנחנו בעצם לא יכולות לשלב את שני התפקידים האלה ביחד.

רחל עזריה: אבל אני רוצה להזכיר שילדים זה לא מותרות, וגם עבודה זה לא מותרות; אלה שני תפקידים משמעותיים, והשאלה היא איך אנחנו באמת מאפשרים להם לעבוד ביחד.

רחל עזריה: אז יש פה עוד כמה נתונים קטנים: 1.

רחל עזריה: כל חודש שאישה לא נמצאת בעבודה, היא בעצם נשארת עוד חודש בבית, זה פוגע ב-1.1% מהשכר שלה.

רחל עזריה: הנתון השני הוא שעל כל ילד השכר של האישה יורד בממוצע ב-5%.

רחל עזריה: עכשיו, אם ניקח את זה עוד קצת הלאה, יש פה קודם כול פגיעה בנשים; דבר שני, פגיעה במשק – יש פה נשים מוכשרות שלא יכולות לעבוד, או שלא מצליחות לעבוד בשכר ובמעמד הראויים להן, ויש פה עוד עניין שאנחנו אף פעם לא – וכמובן פגיעה ביוקר המחיה, ומשפחות שיש להן פחות כסף וכו'.

רחל עזריה: אבל יש פה עוד דבר אחד מאוד מאוד גדול, וזה הפנסיה.

רחל עזריה: אנחנו כמעט לא מדברים על הפנסיה, אבל הפנסיה שלנו היום, של הדור שהיום מגדל ילדים, היא פנסיה שהולכת להיות קטנה מאוד.

רחל עזריה: על כל 200,000 שאנחנו חוסכים יהיה לנו 1,000 שקל בבוא היום; וכל חודש וכל שנה שאנחנו נמצאות מחוץ לשוק העבודה, במיוחד בשנים הצעירות שבהן אנחנו מגדלות ילדים, הסיכוי שאנחנו נוכל בסוף לקבל את הכסף בפנסיה הולך וקטן.

רחל עזריה: אז בעצם יש פה משבר שהולך לנחות עלינו.

רחל עזריה: לא רק שעכשיו נשים סובלות, אנחנו הולכים לגדל דור של נשים עניות ברגע שהן יצאו לפנסיה.

רחל עזריה: לכן יש פה נושא שחייבים לטפל בו ברמה המיידית, גם כדי לוודא שנשים יוכלו לעבוד במקום העבודה, גם כדי לוודא שלילדים יהיו אימהות רגועות, גם כדי לוודא שלמשפחות יהיה הכסף לפרנסה וגם כדי לוודא שלא תהיה בעיה בפנסיה בעתיד.

רחל עזריה: אני יודעת שאתה, שר הכלכלה, הנושא חשוב לך ומעניין אותך.

רחל עזריה: ואני יודעת שנשים במגזר שלך הן בדרך כלל המפרנסות הראשיות – על אחת כמה וכמה.

רחל עזריה: אני מבקשת שזה יעבור לוועדת העבודה והרווחה, כדי שנוכל לעסוק בזה כמו שצריך.

רחל עזריה: תודה.

שי פירון: תודה רבה.

שי פירון: וגם ציון לשבח על העמידה בזמן.

שי פירון: אני מבקש להזמין את חברת הכנסת חנין זועבי לשאת דברים.

שי פירון: בבקשה, שלוש דקות גם לך.

שי פירון: בבקשה, גברתי.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אחזור על הסטטיסטיקה מפני שהיא חשובה.

חנין זועבי: עוד הפעם, בדוח שהתפרסם לפני שבוע, 30% מהאימהות הטריות חשות אפליה בתהליך חיפוש העבודה, וכמעט חמישית חשו אפליה בשל היותן אימהות לילדים קטנים.

חנין זועבי: עכשיו, שני נתונים אלה מצטרפים לעוד נתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהעלה ש-26% מן הנשים בגילים 20–24 שעבדו ונולדו להן ילדים הפסיקו לעבוד.

חנין זועבי: הפסיקו לעבוד בעקבות לידת הילדים.

חנין זועבי: עכשיו, אנחנו צריכים להסביר את הנתונים ולהציע גישה של פתרון או פתרון.

חנין זועבי: אנחנו, צריכים להגיד, לא חיים ולא חיות במציאות של היעדר מוחלט של חוקי הגנה על עובדות ועל עובדים, למרות בעיות רבות שאינן עומדות בפנינו כעת לדיון.

חנין זועבי: אבל הבעייתיות המרכזית בעניין אימהות עובדות היא עד כמה הנושא נמצא באג'נדה, בסדר העדיפויות של משרדי הממשלה.

חנין זועבי: וכאשר אנחנו אומרים היכן הוא נמצא בסדר העדיפויות, גם איך ניגשים לנושא של הגנה על זכויות העובדות.

חנין זועבי: האם אנחנו מצפים לאכיפה פסיבית של חוקים מתוך הנחה, אדוני השר, שהנשים יבינו את זכויותיהן, הן ייאבקו למען הזכויות שלהן, הן ייגשו לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, הן יבקשו מהנציבות שתגיש תלונה בשמן?

חנין זועבי: הציפייה לאקטיביות הזאת היא הבעייתית; ויותר מחמש-שש פעמים חזרנו על הטענה הזאת גם בפני שרים וגם בתוך ועדת העבודה והרווחה.

חנין זועבי: אחריות משרד הכלכלה היא לפעול מתוך היגיון של הגנה אקטיבית למען זכויותיהן של נשים, לפתח כלים להעלות מודעות, לפתח כלים ליישם את החוק, ושההגנה על הקורבן אינה צריכה להיות תלויה ביכולתו של הקורבן להגן על עצמו.

חנין זועבי: כלומר, משרד הכלכלה חייב לקחת אחריות יותר אקטיבית ולהניח שהנשים שנמצאות במקומות העבודה שלהן אינן יכולות – זה שלוש דקות, אני סיימתי?

שי פירון: כן.

חנין זועבי: – – – אינן יכולות להגן על הזכויות שלהן.

חנין זועבי: רק ברשותך, נתון נוסף.

שי פירון: אתן לך.

חנין זועבי: בשנה שעברה, בדיון בוועדה לתלונות הציבור, הצגתי אינפורמציה שלפיה, אדוני השר, גם לשכות התעסוקה אינן מערערות על בקשות של מעסיקים שלא להפנות אליהן אימהות.

חנין זועבי: לשכות התעסוקה, שאמורות להגן על זכויות האימהות ולהפנות את המובטלות לעבודה, מקבלות, אדוני השר, אם אתה שומע, מקבלות הפניות ממעסיקים, מעסיקים מסוימים – אנא, אל תפנו אלינו אימהות; והן אכן לא מפנות אליהם אימהות.

חנין זועבי: גם זו סוגיה שחייבים לטפל בה.

חנין זועבי: תודה.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת חנין זועבי.

שי פירון: אני מזמין את חברת הכנסת עליזה לביא לשאת דברים.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: חברת הכנסת לביא, שלוש דקות גם לך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברותי, חברי חברי הכנסת, ההצעה חשובה, ואנחנו באמת מבקשים, המציעים, להעלות נושא חשוב שאתה מכיר, אדוני השר, וגם אתה, אדוני היושב-ראש, אם כהורים, ואם גם – שלושתנו כאן, אני, אתה ואתה – סבים, ומלווים את הבנות שלנו ואת הבנים שלנו במציאת עבודה.

עליזה לביא: בדור של היום הרבה מהזוגות הם יותר שוויוניים, והחלוקה היא אחרת, ועדיין, עדיין, עדיין, אימהות לילדים באמת חוות קשיים רבים מאוד בעולם העבודה.

עליזה לביא: בתפקידי כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת התשע-עשרה נתקלתי בהרבה מאוד פניות של נשים צעירות, של אימהות, שלא מוצאות עבודה, הרבה תופעות קשות, אדוני השר, במשק בישראל.

עליזה לביא: נשים צעירות מוכוונות לא לכתוב שהן אימהות בפנייה למקומות עבודה.

עליזה לביא: אתה מכיר את זה.

עליזה לביא: אדוני, המשרד שאתה היום עומד בראשו – 80% מהפניות של מעסיקים שמעסיקים נשים בהיריון – 80% מהפניות המשרד שלך מאשר.

עליזה לביא: אני יודעת שזה קודם זמנך, אבל צריך לבדוק את זה, איך זה יכול להיות.

עליזה לביא: ויש הרבה פניות על מעסיקים שלא פונים, והרבה מאוד מהנשים בהיריון מפוטרות גם כשאין פנייה למשרד.

עליזה לביא: צריך לבדוק את זה.

עליזה לביא: צריך לראות למה היד קלה על ההדק.

עליזה לביא: לעתים אולי כן, אבל 80%?

עליזה לביא: על פניו זה נתון קשה, ואני יודעת באמת, אדוני, שהנושאים האלה קרובים אליך, קרובים ללבך.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני, אם כותבים בפייסבוק את המילה אימהות, ההשלמה האוטומטית הראשונה שלה היא לקבוצת "אימהות בעבודה".

עליזה לביא: זו הקבוצה הראשונה שעולה.

עליזה לביא: קבוצה אחת נקראת "אימהות דורשות שינוי", והיא מתוארת כך, אדוני השר: "אימהות הן אבן היסוד בכל משפחה ובכל חברה.

עליזה לביא: להיות אימא בישראל זה לא פשוט, עם שוק עבודה שאינו מציע פתרונות אמיתיים למשרת אם, חברה תובענית ודורסנית היודעת לנצל את היותנו כוח עבודה זול וזמין, ולאחר מכן משליכה אותנו לצד; שעות עבודה לא שפויות, שבאות על חשבון המשפחה והחינוך, והממשלה שותקת".

עליזה לביא: לפני כמה חודשים, אדוני, קיבלתי את המייל הבא, ואני מקריאה: "מקומות נחשבים מאוד, כולם, ללא יוצא מהכלל, נתנו לי את התחושה שכל מה וכל מי שאני, מתמצה בדבר אחד: היותי אימא.

עליזה לביא: כל מה שעשיתי לפני, אחרי, תוך כדי, לא חשוב בעליל.

עליזה לביא: לא משנה כמה מוכשרת אני, כמה מצטיינת אני, אני תמיד נתקלת בתקרת הזכוכית הארורה הזאת, שאומרת לי ש'אנו חוששים שזה קשה מדי לאימא', 'יש לך מגבלות כאימא', 'קשה יהיה לך להצליח בתפקיד הזה כי את אימא'.

עליזה לביא: נמאס לי שהמדינה לא אוכפת את חוקי העבודה ואת איסור האפליה.

עליזה לביא: נמאס לי להשלים עם השיטה ששולחת אותי לסרוג גרביים מהרגע שהפכתי להיות אימא".

עליזה לביא: אז אתם מבינים, ואתם יודעים, שנתוני נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה שפורסמו בשבוע שעבר, והוצגו פה, באמת, על-ידי חברי, מלמדים שהאפליה היא קשה מאוד – האפליה במדינת ישראל.

עליזה לביא: החוקים קיימים; הרי אם גולדה מאיר הייתה באה לבקר אותנו, ככה, בדמיון, היא לא הייתה שואלת איך זה יכול להיות שעד היום לא הייתה ראשת ממשלה; היא הייתה שואלת, איך אלו פניו של שוק העבודה בישראל, עם חוקים שאני חוקקתי בשנות ה-50 – והיא באמת הייתה הראשונה שדיברה על המקום הזה, על עולם העבודה.

עליזה לביא: והנה אנחנו.

עליזה לביא: אז חוקים קיימים, אדוני השר, במדינת ישראל, אבל האכיפה לא מתבצעת, והמודעות, ונשים שהן מוחלשות ברבים מן התפקידים בהייררכיה, ופערי השכר במדינת ישראל בין גברים לבין נשים הם 30%, אז לעתים השיקול הפנימי בתוך המשפחה הוא, גם אם הגבר לא רוצה, הוא זה שיוצא לעבוד, כי הוא מביא, לכאורה, את המשכורת הגבוהה יותר.

עליזה לביא: אבל זה קושי, זה קושי מאוד מאוד גדול.

עליזה לביא: אנחנו חייבים, כולנו, אדוני השר, לפעול לעידוד מעסיקים להעסקת אימהות.

עליזה לביא: להיות אימא בכלל, אבל בישראל בפרט, זו לא מחלה, וזו גם לא מילה גסה, זה הייעוד.

עליזה לביא: "ילדים זה שמחה", לא, אדוני השר?

עליזה לביא: גם נכדים זה שמחה, נכון?

עליזה לביא: אז אנחנו צריכים לבוא – אנחנו חייבים לראות – לקדם שעות עבודה גמישות, מסגרות חינוכיות התואמות את צורכיהן.

עליזה לביא: שעות עבודה גמישות – יש, במגזר הציבורי.

עליזה לביא: ועדת שטאובר – אדוני מכיר את גברת שטאובר – באמת הביאה תוצר נהדר, וצריך ליישם את זה גם בשירות הציבורי, וגם לראות איך אנחנו מפנימים את זה בשירות הפרטי.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

שי פירון: תודה רבה לך על דברייך.

שי פירון: אני רואה שחברת הכנסת נאוה בוקר אינה נוכחת.

שי פירון: אני מזמין את חבר הכנסת אורי מקלב להיות אחרון הדוברים, ואחריו יסכם את הדיון – חבר הכנסת מקלב, שלוש דקות.

שי פירון: בבקשה.

אורי מקלב: דקות ברכה, כן?

שי פירון: כן, אמרתי, אם אתה מחמיא, חוץ מאשר לשר דרעי.

אורי מקלב: אז אתה מדרבן אותנו, אבל אני רוצה להגיד לך – –

שי פירון: אני מנסה לדרבן אתכם לדבר חיובי.

שי פירון: אולי זה יעשה משהו בסוף.

אורי מקלב: – – שגם בלי שאתה גורע מהזמן – –

עליזה לביא: – – –

שי פירון: קיבלת, קיבלת חמש דקות, לא שמת לב אפילו.

שי פירון: תשאלי את השר דרעי, שיגיד שלחצתי בתחילה בקלות על שש, אבל את מדברת ולא שמת לב.

אורי מקלב: גם אנחנו ראינו את זה.

אורי מקלב: עד שהמזכיר העיר את תשומת לבך.

שי פירון: במקרה דנן לא תוכלי לטעון לקיפוח נשים.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: תודה, אבל – לטובת ילדינו.

אריה מכלוף דרעי: חמש דקות ו-23 שניות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהדוח הזה חשוב מאוד.

אורי מקלב: ראינו הרבה פעמים דוחות, אבל בכל אופן, הדוח הזה הוא של משרד ממשלתי, המקור שלו מהימן, העובדות שלו מבוססות, ואני גם שמתי לב שבתוך הדוח עדיין מלינים, אלה שעומדים בראש הוועדה, או הנציבות הזאת, שאין מודעות מספקת לעובדות, דהיינו, אנחנו צריכים להכפיל את הנתונים האלה.

אורי מקלב: אם אלה הנתונים שקיימים בפני הוועדה, ואני בטוח, גם כן, מהמגזר שאני מגיע ממנו – שהמודעות לבוא ולדווח לנציבות היא עוד יותר נמוכה, ואני עדיין – בזמן הברכות – אני רוצה לגבות את השר, הגיבוי שהשר נותן לדוח הזה, והאמירה שלך שתגבה את זה באופן אישי, היא באמת – יש לה חשיבות וגם תקווה.

אורי מקלב: אמרנו שבאמת הנתונים ידועים, אבל זה מחזק, זה אומר שאמת הם הדברים – והדוח הפעם מדבר – לא רק אפליה בקבלת עבודה, הוא מדבר על אפליות ועל בעיות תוך כדי עבודה.

אורי מקלב: 50% מהפונות בדוח הזה, נשים, הן נשים שפיטרו אותן או איימו עליהן בפיטורין.

אורי מקלב: זה נתון שהוא מאוד מאוד גבוה.

אורי מקלב: לא זו אף זו, אלא 20% – על הרעה בתנאי העבודה, ורק 20% – אפליה בקבלת עבודה.

אורי מקלב: והסיבות לכך הן שלוש, שיש להן כותרת אחת: היריון, הורות וטיפולי פוריות.

אורי מקלב: זאת אומרת, אלה הדברים בעיקר.

אורי מקלב: אני חושב שזה עגום מאוד.

אורי מקלב: אני ודאי שלא אתעלם, אם יש לך תוספת, אם היא גם אישה חרדית אז בכלל היא לא מתקבלת לעבודה.

אורי מקלב: 50%, 20% ועוד 20% – אז היא בכלל לא יכולה להתקבל.

אורי מקלב: הנתונים הם באמת מאוד עגומים.

אורי מקלב: נקרא לזה אולי "איום כלכלי", "איום חברתי", זה גורם לפערים הרבה יותר גדולים, וכן מה שאמרה גם חברת הכנסת רחל עזריה, איך הם פוגעים בצורה מקצועית, כמה זה פוגם בהכנסה וביכולת לפרנס, גם העכשווית וגם העתידית.

אורי מקלב: אבל בכל אופן, הייתי רוצה – הנתון הזה, של אפליה בקבלה לעבודה, עם הנתון שמוסיף על השכר הנמוך, אלה נתונים שנותנים לנו יחד, שיש גם שכר נמוך לנשים, וגם, ודאי וודאי שכר נמוך לנשים חרדיות, באופן שנשים לא הולכות לעבודה, זאת עבדות.

אורי מקלב: העבודה אולי גם של עבדות.

אורי מקלב: רודים בהן בעבודה, מנצלים אותן בעבודה.

אורי מקלב: איך יעלה על הדעת שנשים עובדות על משבצת עבודה שהמעבידים שלהן, חברות כוח-האדם, מקבלים על המשרה שלהן פי-שניים או פי-שלושה ממה שהם נותנים?

אורי מקלב: וזה לא דווקא בחברות פרטיות, בחברות-כוח אדם שמקבלות מהחברות האלה.

אורי מקלב: חברות כוח-אדם שנותנות לבעלי תואר – בעלי תואר בהנדסת מחשבים, רואות-חשבון – גם במשרדי הממשלה זה קיים, שהרי הממשלה נותנת את זה היום למיקור חוץ.

אורי מקלב: הנשים האלה, מפעילות בנושא המחשוב ודאי, על המשבצת שלהן מקבלת אותה חברת כוח-אדם הרבה יותר.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על עבדות, מדוע עבדות של 2015?

אורי מקלב: – קושרים אותן בשלשלאות ברזל של עבדות של פעם.

אורי מקלב: מה המשמעות של שלשלאות של ברזל?

אורי מקלב: אם תעזבי כבר ב-4,700, ב-5,000 שקל; אם תעזבי את העבודה, תצטרכי להחזיר לנו כספים, ומדוע?

אורי מקלב: כיוון שאנחנו התאמנו אותך לעבודה, את מתחייבת שלוש שנים, מינימום, לעבוד, או ארבע שנים, אחרת את צריכה לשלם.

אורי מקלב: השכר שלך הוא לא כזה.

אורי מקלב: אנחנו התאמנו אותך לעבודה.

אורי מקלב: זה לא עבדות?

אורי מקלב: נוסף על זה יש להן שלשלת ברזל נוספת, של 2015, אדוני היושב-ראש, של אותן חברות כוח-אדם.

אורי מקלב: בהסכמים שלהן עם החברות המעסיקות, שהן מזמינות העבודה, הן לא יכולות לקבל את האישה הזאת לעבודה במשך שלוש שנים.

אורי מקלב: אם היא תעזוב אותנו, שלוש שנים אתם לא יכולים להעסיק אותה ולקלוט אותה; כך הם מבטיחים לעצמם שהיא נשארת, עובדת אצלם, בשכר הנמוך הזה.

אורי מקלב: לכן, אדוני השר, ותודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אם אנחנו רוצים באמת להתמודד עם זה, ואני בטוח שיש לנו רצון להתמודד עם זה, הפעילות צריכה להיות הרבה יותר נחרצת, ממוקדת, בנושא הזה: רגולציה חזקה, תביעות – יכול להיות – נגד מעסיקים, כדי למגר את התופעה.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

שי פירון: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

שי פירון: אני בטוח, אדוני שר הכלכלה, שאתה שמח שחברת הכנסת תמר זנדברג הגיעה ותוכל לשמוע עוד נאום אחד.

שי פירון: אני מרגיש שזה גורם לך נחת רוח גדולה.

שי פירון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, שלוש דקות גם לך.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה על הסבלנות ועל ההתחשבות.

שי פירון: תמיד.

תמר זנדברג: אני רוצה לספר מקרה של חברה שלי, שעבדה במחלקת כוח-אדם באחד התאגידים הגדולים במשק.

תמר זנדברג: זה היה לפני כמה שנים, אז עוד היו פקסים, לא היו מיילים.

תמר זנדברג: הפקס פולט קורות חיים של מועמדים ומועמדות, והיא סיפרה לי שאת המועמדות בנות 28–32 שהן נשואות, לא מזמינים לריאיון.

תמר זנדברג: קורות החיים הולכים מהפקס למגרסה.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי אם את בת 28–32, בערך, כלומר או שאת נשואה, או שאת עומדת להתחתן, או שיש לך תינוק קטן, או שאת בטוח עומדת ללדת ילדים בשנים הקרובות.

תמר זנדברג: וכדי שלא להכשיל את עצמנו, בכלל, במצב שבו היא תגיע לריאיון, ואולי ישאלו אותה – דבר שהוא כבר אסור, או שהיא תרגיש איזה אפליה, משהו כזה – מראש, קורות החיים בכלל לא מגיעים אל שולחן המעסיקים הפוטנציאליים ולא מזמינים לריאיון.

תמר זנדברג: כלומר, מה אני אומרת?

תמר זנדברג: אני מנסה לומר עד כמה הדוח הזה, שמצביע, קודם כול, על נתונים של נשים שחשות באפליה, שהרגישו אפליה, שהופעלו כלפיהן כל מיני סוגים של אפליה – זה רק קצה הקרחון עד כמה חמורה התופעה של – אני אפילו לא רוצה לקרוא לזה אפליה, אני רוצה לקרוא לזה יחסי כוח, אני רוצה לקרוא לזה נחיתות מובנית של נשים, וספציפית של אימהות, בשוק העבודה, ועד כמה התהליך שאנחנו כחברה צריכות וצריכים לעבור כדי באמת למגר את התופעה הזאת – עד כמה היא עמוקה, כי היא נמצאת לפעמים אפילו בתת-מודע של אותו ארגון.

תמר זנדברג: תארו לעצמכם.

תמר זנדברג: כלומר, אלה מקרים שלא יגיעו לא לתלונה וגם לא לסקר שישאל אישה על התחושה שלה, כי היא בכלל לא שם – זו אפליה כל כך שורשית וכל כך מוקדמת.

תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף למעט הדברים, לצערי, ששמעתי מהדוברים שלפני, חברת הכנסת רחל עזריה, שנמצאת כאן, ואחרים, שיזמו את ההצעה הזאת לסדר-היום.

תמר זנדברג: אני רוצה לציין את החשיבות – מאוד – של התלונות ושל הנציבות, אבל יותר מזה, את חשיבות – אני לא רוצה לקרוא לזה חינוך – ההסברה, התודעה העמוקה שלנו, כחברה, מה תפקידנו, וזה דבר שנוגע בכל הדברים; זה נוגע במניעת אפליה, זה נוגע בחלוקת העבודה בין המשפחה לעבודה, דבר שנוגע באישה ובגבר, כלומר חלוקת העבודה בין המשפחה לעבודה היא לא נחלתה של האישה בלבד, אלא חובה עלינו להכניס את הגברים למאבק הזה, כי כל עוד נשאיר מציאות שבה האישה נושאת בתפקיד הכפול, מופלית בעבודה ונושאת על כתפיה את עבודות הבית, המצב הזה לא ישתנה, ועוד הרבה מאוד דוחות כאלה יונחו על שולחננו, ללא הועיל.

שי פירון: תודה רבה לחברת הכנסת זנדברג; אני שמח שהספקת להגיע.

שי פירון: אני מזמין את שר הכלכלה חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי להשיב בשם משרדו.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני קודם כול רוצה לשבח את חברי וחברות הכנסת שהגישו – בלי עין הרע, רשימה מכובדת – אני בטוח שהיו יכולים לדבר עוד יותר, קראו את הדוח וחיים את הנושא, כיוון שזה נושא שלצערי לא נמצא במרכז החדשות ולא תופס כותרות.

אריה מכלוף דרעי: אני בטוח שאם היינו מדברים על נושאים אחרים היו יותר כותרות, אבל אלה הבעיות האמיתיות של חיי היום-יום, שאתן מתמודדים כל הזמן, וזה דבר שנוגע בכל משפחה ומשפחה כמעט, ולא משנה מאיזה מגזר אתה.

אריה מכלוף דרעי: ולכן חשוב מאוד שהעליתם את הנושא.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר מראש, כבר פניתי ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה וליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, הגשתי להם את הדוח וביקשתי מהם לזמן ישיבה בהקדם כדי לדון בדוח ובהערות ולנסות לקדם את הנושאים הללו.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את הנציבה, עורכת-דין ציונה קניג-יאיר, שהגישה את הדוח.

אריה מכלוף דרעי: זה הדוח השישי שלה, וגם האחרון שלה – היא מסיימת כיוון – – –

שי פירון: היא קצובה.

אריה מכלוף דרעי: היא קצובה, זו משרה קצובה, והיא באמת עשתה עבודה טובה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: בכלים הקטנים שיש לה, הלא-רבים שיש לה, יחידה מאוד קטנה, אבל יחידה שמרגישה הרבה מאוד רוח הקרבה וקרביות, מאמינים בנושא הזה, והם עשו עבודה יפה והצליחו להביא את הדברים לתודעה, וגם לתביעות.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לומר, למשל, הנושא שהעלה חבר הכנסת שמולי, שיש עלייה בנושא המילואים, צריך לדעת שיש לכך גם סיבה אובייקטיבית, מכיוון שהיה לנו מבצע "צוק איתן", היה גיוס מילואים גדול מאוד, לכן גם הבעיות גדלו.

אריה מכלוף דרעי: לא שאני מצדיק אותן, אבל זה מסביר.

אריה מכלוף דרעי: אותו הדבר בנושא על רקע דת – יש תוספת של חרדים בשוק העבודה, אז גם התלונות רבות יותר.

אריה מכלוף דרעי: אז זה מחצית כוס מלאה ומחצית ריקה.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר שבשני מגזרים, במגזר החרדי ובמגזר הערבי, הסקר שנעשה על-ידי הנציבות – המודעות לזכויות היא מאוד חלשה.

אריה מכלוף דרעי: לכן הוריתי להכין קמפיינים מיוחדים בשפה הערבית ובתקשורת החרדית שמתאימה, כדי שאנשים קודם כול ידעו את הזכויות שלהם.

אריה מכלוף דרעי: הם לא יודעים את הזכויות שלהם, הם לא מודעים להן.

אריה מכלוף דרעי: צריך לפרסם בתקשורת הערבית, בשפה, בכלים שלהם, כדי שאנשים ידעו את הזכויות שלהם.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שזה יוסיף לנו תלונות בשנה הבאה, אבל קודם כול שידעו – דע את זכויותיך – הם לא יודעים.

אריה מכלוף דרעי: הסקר שלנו מראה שבמגזר החרדי ובמגזר הערבי, פחות מ-20% בכלל יודעים שיש נציבות כזאת, שאפשר לפנות אליה ואפשר להגיש תלונות.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון שאנחנו נעשה, אנחנו מכינים את זה ואני מקווה שזה יצא.

חנין זועבי: צריכים גם דיוני – – –

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר קודם כול על המודעות, שהאישה הערבייה והגבר הערבי, אותו הדבר במגזר החרדי, ידעו שבכלל קיימת נציבות כזאת.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לגלות את בורותי, גם אני לא ידעתי עד לפני לא הרבה זמן שיש נציבות כזאת, שאפשר לפנות ושיש לה גם סמכויות.

אריה מכלוף דרעי: לנציבות הזאת יש סמכויות להגיש תביעות, להגיש תביעות ייצוגיות ואחרות, וצריך לדעת לנצל את זה.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני שאני רוצה לומר, נכון שחברות הכנסת וחברי הכנסת המציעים סמכו על דוח כלשהו או נתונים שהתפרסמו בתקשורת – אני רק חייב לציין, למען הדיוק ולמען הזהירות, שאנחנו לא יודעים מאיפה הגיעו הנתונים הללו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא מכירים – – –

חנין זועבי: נתונים של נציבות ההסברה.

אריה מכלוף דרעי: לא, יש שני דברים; אני אגיד – המספרים לא תואמים.

אריה מכלוף דרעי: תראי, המספר הזה, ש-32.4% מהאימהות הטריות חשות אפליה בתהליך חיפוש עבודה, הוא נתון שאנחנו לא מכירים.

אריה מכלוף דרעי: נתון שאנחנו כן מכירים – על-פי סקר שעשינו בשיתוף מינהל מחקר וכלכלה אצלנו במשרד ב-2013, שם המספר הראה ש-22.

אריה מכלוף דרעי: 6% מהאימהות לילדים עד גיל שש מרגישות אפליה בתהליך חיפוש עבודה.

אריה מכלוף דרעי: זה גם מספר גדול, אבל זה לא המספר שפורסם בזמן האחרון בתקשורת.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר שמצד אחד שמעתי את הדברים, ואנחנו רואים גם בדוח את הבעיה של האימהות.

אריה מכלוף דרעי: "בעיה", אני אומר, הרי אנחנו כל כך מעודדים ורוצים שאימהות – ברכה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו אומרים: ילדים זה ברכה.

אריה מכלוף דרעי: ומצד שני, אנחנו מבינים את הבעייתיות ואנחנו רואים את הבעייתיות שזה יוצר.

אריה מכלוף דרעי: צריך לזכור רק דבר אחד: שישראל נמצאת באחד מהמקומות הגבוהים בעולם המערבי המפותח בתעסוקת נשים.

אריה מכלוף דרעי: זה לא שאנחנו – חוץ, ואני חייב לציין: אפילו במגזר החרדי הן מעבר לממוצע האירופי.

אריה מכלוף דרעי: אלא מה?

אריה מכלוף דרעי: יש לנו בעיה במגזר הערבי, ששם האחוז נמוך מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מנסים להתמודד עם זה.

אריה מכלוף דרעי: אבל ככלל, הנשים בישראל עובדות.

אריה מכלוף דרעי: עובדות, עובדות באחוז גבוה.

רחל עזריה: – – –

עליזה לביא: אבל השאלה מה המדרג, אדוני.

רחל עזריה: זהו – – –

עליזה לביא: השאלה, מה המדרג?

עליזה לביא: – – –

רחל עזריה: – – –

עליזה לביא: – – – נשים עובדות – – –

רחל עזריה: ודווקא בגלל זה, זה מאוד חשוב.

רחל עזריה: כי מכיוון שכל כך הרבה נשים עובדות, מכיוון שאנחנו יולדות יותר ילדים מאשר הממוצע, אז הפגיעה היא גדולה יותר.

רחל עזריה: זה – – –

עליזה לביא: והנשים גם עובדות יותר – – – במדינת ישראל.

עליזה לביא: יום העבודה לא – – – אין התאמה בין ימי החופש של מערכת החינוך לימי החופש – – – יש המון המון מצוקה – – –

שי פירון: אני מציע – – –

אריה מכלוף דרעי: נו, כבר הצעתי.

אריה מכלוף דרעי: אני אמרתי כבר מראש – –

שי פירון: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: – – שאני ביקשתי – –

שי פירון: אז זה בדיוק – – –

אריה מכלוף דרעי: – – לכנס את שתי הוועדות, את שתי הוועדות, לדון בעניינים הללו – – –

שי פירון: ועדת הכלכלה וועדת – – –

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני – – –

שי פירון: – – – ועבודה ורווחה.

אריה מכלוף דרעי: גם ועדת העבודה והרווחה וגם הוועדה למעמד האישה.

שי פירון: יופי.

שי פירון: זאת הצעתך.

שי פירון: אז אני – – –

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, כן.

טלי פלוסקוב: – – –

אריה מכלוף דרעי: לא.

רחל עזריה: – – –

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני, אני אסביר – –

שי פירון: רק בהתחשב בעובדה – – –

אריה מכלוף דרעי: – – על-פי חוק – – –

שי פירון: אדוני השר, רק בהתחשב בעובדה שהוועדה המשותפת לא קיימת – – –

אריה מכלוף דרעי: אין, היא לא משותפת.

אריה מכלוף דרעי: יהיה דיון בשתי הוועדות.

שי פירון: בשתי הוועדות.

אריה מכלוף דרעי: בשתי הוועדות.

אריה מכלוף דרעי: כך על-פי החוק.

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: לא חשוב.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נוריד את ההצעות הללו לוועדת העבודה והרווחה, אוקיי?

אריה מכלוף דרעי: אני אומר שחוץ מזה אני ביקשתי מהוועדה למעמד האישה – –

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – לקיים דיון בנושאים שקשורים לנושא.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

שי פירון: תודה רבה, אדוני.

שי פירון: אני מעלה להצבעה, האם אנחנו מסכימים, מאשרים, את הצעתו של השר, שר הכלכלה אריה דרעי, להעביר את הנושא לדיון בוועדת העבודה והרווחה ולדיון נוסף, ביוזמתו, בוועדה למעמד האישה.

שי פירון: אז בבקשה, מי בעד, יצביע.

עליזה לביא: בעד.

שי פירון: רק רגע, בבקשה.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: תודה רבה לכם.

שי פירון: תודה רבה, אדוני השר.

שי פירון: מי הוא השר התורן?

שי פירון: אתה עדיין שר תורן, אדוני השר?

אריה מכלוף דרעי: לא, אני לא שר תורן.

שי פירון: אז אתה תיאלץ להמתין עוד דקה או שתיים עד שיגיע חברך.

שי פירון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שי פירון: התוצאה היא: בעד – 14, אין נגד, אין נמנעים.

שי פירון: והנושא עבר לוועדת העבודה והרווחה.

שי פירון: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: מי השר?

אריה מכלוף דרעי: – – –

קריאה: גילה.

קריאה: אי-יישום תוכנית להקמת מעונות סטודנטים

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לנושא הבא: אי-יישום תוכנית להקמת מעונות סטודנטים – הצעות מס' 429, 433, 435, 439 ו-484.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את ראשון הדוברים, חבר הכנסת רועי פולקמן.

אריה מכלוף דרעי: אבל היא התורנית?

אריה מכלוף דרעי: ישראל כץ התורן.

טלי פלוסקוב: אדוני השר – – –

רועי פולקמן: גילה צריכה לענות – – –

אריה מכלוף דרעי: גילה.

טלי פלוסקוב: גילה.

טלי פלוסקוב: הנה גילה הגיעה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: כבוד השרה, מחכים לך.

טלי פלוסקוב: נכון, כבוד השרה.

רועי פולקמן: חברי חברי הכנסת, השרה גמליאל – תודה שבאת להתייחס לסוגיה.

רועי פולקמן: אני אגיד את עיקרי הדברים: לאור מידע שהגיע אלי בחודשים האחרונים בנושא מעונות סטודנטים, בחנתי את הנושא וגם פניתי לממ"מ בבקשה להכין נייר בנושא.

רועי פולקמן: בעקבות המחאה החברתית ב-2011, חלק מהצעדים לעידוד דיור לצעירים היה הרחבה דרמטית של חדרי מעונות במדינת ישראל.

רועי פולקמן: וב-18 במארס 2012 אישרה הממשלה את עיקר פרק הדיור שבהמלצות הוועדה.

רועי פולקמן: וזמן לא רב לאחר מכן אושרה גם תוכנית לבניית חדרי מעונות.

רועי פולקמן: במסגרת השלב הראשון של התוכנית, ב-2012, דובר, סוכם בין משרד האוצר לוות"ת על תקציב ייעודי של 100 מיליון ש"ח עבור התוכנית הראשונה, ואחר כך, דרך אגב, הוספו לזה עוד 60 מיליון.

רועי פולקמן: עברו יותר משלוש שנים מאז אימצו את המסקנות של טרכטנברג, של הוועדה, על הקצאת תקציב והקצאת קרקע.

רועי פולקמן: הוחלט על הקמה של 10,000 חדרי מעונות.

רועי פולקמן: ובפועל, עד היום, חדר אחד אפילו לא אוכלס.

רועי פולקמן: אפילו אחד.

רועי פולקמן: נכון שאושרו, דרך אגב, 14 פרויקטים, ויש סדר גודל של שלושה או ארבעה שבאמת מומשו.

עבדאללה אבו מערוף: לא אוכלס או לא הוקם?

רועי פולקמן: סליחה?

עבדאללה אבו מערוף: לא אוכלס או לא הוקם?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: קודם כול, אף חדר לא אוכלס.

רועי פולקמן: אף חדר לא אוכלס.

רועי פולקמן: נכון להיום, חמישה פרויקטים בלבד נמצאים בשלב של בינוי מתוך 14 פרויקטים, כדי לדייק.

רועי פולקמן: בסדר?

רועי פולקמן: אף חדר לא אוכלס.

רועי פולקמן: חמישה פרויקטים אכן נבנים, ו-14 פרויקטים אושרו בתוכנית הראשונה, בשלב הראשון.

רועי פולקמן: הסטודנטים הראשונים והיחידים שייכנסו למעונות שנבנו במסגרת הפרויקט יהיו כנראה במכללת כנרת, באוקטובר 15', ארבע שנים אחרי החלטות הממשלה.

רועי פולקמן: הרוב המוחלט לא יאוכלס בשלוש השנים הקרובות, ורק שבע שנים אחרי שעברה ההחלטה ייכנסו המעונות הנוספים לשימוש.

רועי פולקמן: כל זה במצב שיש כסף בקופה.

רועי פולקמן: יש כסף.

רועי פולקמן: האוצר נתן כסף לעניין הזה.

רועי פולקמן: וגם יש קרקע של רשות מקרקעי ישראל, והתוכנית לא מיושמת.

רועי פולקמן: זאת ועוד, גם פרויקטים שאושרו על-ידי הוות"ת נדרשים לאישור פרטני מול ות"ת, והדבר הזה נגרר זמן רב מאוד.

רועי פולקמן: בנוסף העביר משרד האוצר 60 מיליון ש"ח לוות"ת לטובת מכללות לא מתוקצבות.

רועי פולקמן: סך הכול, מכללות בהיקף של 70,000 סטודנטים.

רועי פולקמן: והכסף עדיין שוכב שם בלי החלטה על אופן החלוקה שלו.

רועי פולקמן: אז לסיכום העניין: אין סיבה.

רועי פולקמן: הייתה החלטה, יש כסף, יש קרקע.

רועי פולקמן: פשוט כשל בסיסי של יישום, שככל הנראה, ממה שאני בודק, יושב כרגע, האחריות המרכזית יושבת בוות"ת.

רועי פולקמן: אז יש כאן כמה אופציות, וכמובן, השרה יכולה לבחון את זה ושווה לשקול את העניין: 1.

רועי פולקמן: החזרת הכסף המיועד למכללות שלא מתוקצבות מהוות"ת, ולהקצות אותו ישירות, אם מהאוצר או דרך המשרד שלך או בכל דרך אחרת; להקצות אותו ישירות למכללות.

רועי פולקמן: יכול להיות שצריך להגיד: חבר'ה, תמשכו את הכסף הזה מהוות"ת, תעבירו אותו למשרד שלך, ואת תתקצבי ישירות את המכללות, ותגידי: תקדמו את הפרויקטים.

רועי פולקמן: מספיק עם הביורוקרטיה הזאת.

רועי פולקמן: זה דבר אחד.

רועי פולקמן: או אולי דרך, בעזרה של משרד הבינוי.

רועי פולקמן: אפשר לבחון את המודל.

רועי פולקמן: קיים כאן חוסר תיאום אדיר בין רשות מקרקעי ישראל, שנתנה, לוות"ת, שנותנת את הכסף למכללות.

רועי פולקמן: אז בשורה התחתונה: ההצעה שלי, שהדבר הזה יידון בצורה מסודרת ובהרחבה בוועדת החינוך, כדי לשקול איך מוציאים את הדבר הזה.

רועי פולקמן: יש כאן 10,000 חדרי מעונות.

רועי פולקמן: זה פתרון לצעירים במגורים.

רועי פולקמן: יש כסף, יש קרקע, וצריך להניע את העגלה, ועדיף שעה אחת קודם.

רועי פולקמן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין, אם זה עדיין אקטואלי.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אז מיקי זוהר.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, אולי זה עוד יהיה אקטואלי.

יוסי יונה: אולי הוא בדרך, דב.

יוסי יונה: גברתי השרה, אני מצטרף לדברים של רועי פולקמן, חברי, אבל הוא, מטבע הדברים, מושך לקואליציה, אז הוא, אז דבריו היו מאוד מאוד רכים, מאוד עדינים, קונסטרוקטיבי: הבה, ותעשו משהו; הנה, זה נמצא לפתחכם; התקציב אושר; הוא נמצא שם; תוכניות אושרו.

יוסי יונה: והנה, היישום משתהה ומתמהמה לו.

יוסי יונה: אני אוסיף ואומר שזו שוב אינדיקציה לחוסר מעש.

יוסי יונה: או היום עמד כאן ראש הממשלה נתניהו ודיבר בלהט רב ובאמונה גדולה ובשכנוע עצמי, ומן הסתם הוא גם שכנע חלק ניכר מיושבי הבית על הנמרצות – אני חושב שהוא השתמש המון פעמים במילה נמרצות – על הנמרצות שמאפיינת את פעולת ממשלתו.

יוסי יונה: והנה אנחנו רואים מקרה בוחן להיעדר נמרצות.

יוסי יונה: כפי שאתם, מן הסתם, יודעים, חלק מבאי הבית יודעים, יודעות, הייתי מאוד מעורב בזמני במחאה החברתית, ואנחנו הבענו חוסר אמון עז, מקרב החברה האזרחית, בנכונותה של הממשלה אכן להעניק מזור למצוקות שהוציאו את מאות האלפים לרחובות.

יוסי יונה: אבל יחד עם זאת, גם כאשר התבקשנו להביע את דעתנו על הוועדה הממשלתית שהוקמה, אמרנו: ראו, זה לא מה שהמוחים מבקשים, אבל יש שם כמה דברים טובים, כמו הרפורמה בגיל הרך או חינוך חובה בגיל הרך; כמו הנושא הזה של הסטודנטים; כמו תוואי הורדת המס, הוא מס החברות.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: ודאי שזה לא השינוי הרדיקלי שהציבור מבקש, אבל אי-אפשר להגיד שהכול לא טוב.

יוסי יונה: אבל הנה, גם החלקים הטובים הללו במקרה הספציפי הזה – בניית מעונות לסטודנטים, מדוע זה מתמהמה?

יוסי יונה: האם זה גם מעיד על כך שהנכונות לא הייתה כל כך אמיתית, כי אם הנכונות של הממשלה הייתה אמיתית, לבוא לקראת הציבור – מאות האלפים שיצאו לרחובות והפגינו, ההבטחות שניתנו; היה כאן לפני רגעים אחדים חברי לסיעה, חבר הכנסת איציק שמולי – ניתנו הבטחות: אנחנו אכן מתכוונים לפעול כדי להקל על מצוקת הדיור בקרב הסטודנטים, כדי להביא פתרון למצוקות החברתיות.

יוסי יונה: והנה ההוכחה לכך, לטעמי לפחות, שלא הייתה רצינות ולא הייתה כנות מלאה בכוונתה של הממשלה דאז, ואולי אפשר להסיק מכך גם באשר להיום, שהכוונות שלה לתת מזור למצוקות החברתיות שניצבות לפתחה של החברה הישראלית – הכוונות הללו לא היה להן ואין להן בסיס אמיתי.

יוסי יונה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להשיב – תשיב השרה גילה גמליאל, בבקשה.

יוסי יונה: רק הערה – בדומה לחברי, אני מבקש להעביר את זה לדיון לוועדת החינוך.

טלי פלוסקוב: חינוך.

טלי פלוסקוב: בואו נשמע את השרה ונקבל החלטה.

גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך את כבוד היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

גילה גמליאל: חברי הכנסת, שתי חברות הכנסת שנשארו – –

מירב בן ארי: את יכולה לספור אותנו – – –

גילה גמליאל: – – אני רוצה לברך את רועי וגם את יוסי, וכל מי שהעלה את הנושא על סדר-היום ולצערי לא נוכח כאן על מנת להמשיך ולקדם אותו.

גילה גמליאל: אבל לי חשוב, כמי שיזמה את הנושא של הקמת מעונות סטודנטים, ואף דאגנו להוביל לכך שיוקצו המשאבים, שזה בדרך כלל הדבר היותר-בעייתי, והכספים האלה אף עברו, חברי היקר, חבר הכנסת יונה, ללא אחר מאשר פרופסור טרכטנברג ממפלגתך, שכיהן כיושב-ראש הוות"ת.

גילה גמליאל: צריך לציין שהמשאבים תועלו על מנת לקדם את זה באותה הגינות ורצינות אמיתית מפאת העובדה שמספר מעונות הסטודנטים היום במדינת ישראל הוא באמת לא פרופורציונלי למספר הסטודנטים.

גילה גמליאל: יש בסך הכול בסביבות 17,000 מיטות כשיש 300,000 סטודנטים.

גילה גמליאל: על כן, מדובר באחוז מאוד מאוד נמוך.

גילה גמליאל: כשאנחנו מדברים על מצוקת דיור, אני אמרתי אז ואני חוזרת ואומרת את זה גם היום: כשאנחנו נקים מעונות סטודנטים, הסטודנטים שנאלצים היום לגור בשכירות יפנו גם כן את המשאב של דירות להשכרה עבור הציבור הרחב.

גילה גמליאל: על כן, יש לנו פה רווח כפול – מן הצד האחד נדאג למצב שבו יהיו מעונות סטודנטים שיקלו על ציבור הסטודנטים במחירים אטרקטיביים, ומן הצד האחר נקבל גם כן את הפינוי של אותן דירות להשכרה עבור הציבור הרחב.

גילה גמליאל: אלא מה?

גילה גמליאל: הסתבר שהקריטריונים שקבעה ות"ת הם קריטריונים לא אטרקטיביים.

גילה גמליאל: הדרך שבה נדרשו המכללות והאוניברסיטאות להקים את אותם מעונות סטודנטים הובילה לכך שמעט מאוד בכלל נדרשו לכך.

גילה גמליאל: רק שתי מכללות צלחו את המהלך הזה עד סופו.

גילה גמליאל: אפילו חלקן שזכו בזה אמרו לא תודה, בסופו של יום.

גילה גמליאל: על כן, אני מסכימה לחלוטין אתכם שחובה לקיים דיון דחוף בוועדת החינוך, מקיף, יחד עם הנציגות של ות"ת, על מנת לבוא ולשנות את הקריטריונים.

גילה גמליאל: הרי לא יעלה על הדעת שכסף יש, רצון יש, ומה שאין זה פשוט דרישה.

גילה גמליאל: זה לא נתפס.

גילה גמליאל: סטודנטים יש בשפע ויהיו עוד כי אנחנו נדאג לזה, לפתוח את שערי האקדמיה במדינת ישראל לכמה שיותר סטודנטים וסטודנטיות.

גילה גמליאל: אבל אותם קריטריונים נוקשים שנבנו, לצערי הם ממש לא מתאימים.

גילה גמליאל: אני חייבת לציין את התאחדות הסטודנטים הארצית, שהגישה תוכנית 100 ימים.

גילה גמליאל: בין הדברים שהם הציגו שם בצורה נכונה – אותם חסמים שנוצרו כתוצאה מהדרישה של ות"ת, בהיבט של חלוקת המשאבים.

גילה גמליאל: וזה לדעתי גם חלק מהפתרון.

גילה גמליאל: מכיוון שכולנו חפצים באותו דבר, אני מברכת על יוזמתם ולא רק, אני גם מסכימה בהחלט, בשם הממשלה, לקדם את זה בדיון בוועדה.

גילה גמליאל: תזמינו סביב זה את כל הגורמים הנוגעים בדבר, אני אשמח לבוא ולסייע גם כן, כשרה הממונה על קידום הצעירים, גם הסטודנטים בנושא הזה, ונמצא את עצמנו בעידן אחר.

גילה גמליאל: אני רק אשתף אותך ואת כל מי שנמצאים כאן שאני, כמי שכיהנה כסגנית שר במשרד ראש הממשלה בזמן שקידמנו בין יתר הדברים את אותה החלטה למשאבים, גם הקמתי את כפר-הסטודנטים בעיר לוד, שהוא מודל מנצח למקום שבו סטודנטים נמצאים בעיר שצריך להפוך אותה לעיר הצעירים של מדינת ישראל.

גילה גמליאל: ושם, את אותו רעיון של להקים שם את כפר-הסטודנטים, שנותן מענה למספר יפה של סטודנטים שלומדים, לא בלוד – הם לומדים בכל האזור ובכל הסביבה, הן באוניברסיטת תל-אביב הן בכל המכללות מסביב ובאוניברסיטת בר-אילן, ולדעתי זה מודל מנצח.

גילה גמליאל: וגם המודל הזה – – –

מירב בן ארי: והם נשארים לגור שם.

גילה גמליאל: הם נשארים גם לגור ביישוב; הם נמצאים כחלק מתוך הקהילה עצמה בפעילויות מאוד מבורכות סביב זה, ולדעתי זה דבר מבורך ביותר.

גילה גמליאל: ועל כן, כולנו ביחד נדאג כן להוביל לכך שהקריטריונים יהיו מספיק מתאימים ואטרקטיביים, על מנת שהפרויקט הזה יצא לפועל.

גילה גמליאל: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש, ואני ממש בעד.

טלי פלוסקוב: תודה לכבוד השרה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע כמובן.

טלי פלוסקוב: יש כאן הצעה להעביר את הדיון לוועדת החינוך.

טלי פלוסקוב: בכל אופן, אף שיש הסכמה, אנחנו חייבים להצביע ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – שמונה חברים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לדיון בוועדת החינוך.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לנושא הבא – דוד ביטן לא נמצא, אני מבינה.

טלי פלוסקוב: הנושא: שינויים במדיניות הארנונה של הממשלה.

טלי פלוסקוב: ההצעה היא של חבר הכנסת דוד ביטן שאינו נוכח באולם, ולכן אנחנו עוברים לנושא הבא: הקמת בית-חולים באזור המשולש, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, שגם אותו אני לא רואה באולם.

טלי פלוסקוב: הוא בדרך לכאן?

טלי פלוסקוב: לצערי הרב, אנחנו לא יכולים להמתין.

טלי פלוסקוב: מי שלא נמצא באולם, אין לנו אפשרות להמתין.

טלי פלוסקוב: רבותי, תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ח' בתמוז התשע"ה, 22 ביוני 2015, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.