ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 23, 2015-06-16 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ט בסיוון התשע"ה, 16 ביוני 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם הצהרת כוונות בין המשרד לביטחון פנים של מדינת ישראל לבין משרד הפנים של ממשלת סינגפור בדבר שיתוף פעולה בענייני ביטחון פנים וציבור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה, כרגיל מדי יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע לצורך הרשמה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי שמעוניין להשתתף, יצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים חבר הכנסת אייכלר יכול לפתוח נאומים בני דקה, עד שיביאו לי את הרשימה המלאה.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: אנחנו היום, לפי התאריך העברי, בכ"ט בסיוון, ערב חודש תמוז.

ישראל אייכלר: זה היום שבו הגיעו המרגלים לארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: הרבה קולמוסים נשברו – מה היה חטא המרגלים.

ישראל אייכלר: קודם כול, הם אמרו עובדות.

ישראל אייכלר: שנית, היו להם כוונות טובות, להכין את עם ישראל כראוי לכניסתו לארץ, והיו להם חששות מפני העתיד הגשמי והרוחני של דור המדבר אם ייכנסו מייד לארץ.

ישראל אייכלר: אבל המקרא אינו יוצא מידי פשוטו.

ישראל אייכלר: ברגע שהם לקחו נימוקים שהוציאו את דיבת הארץ רעה, כמו "ארץ אֹכלת יושביה היא", הם גרמו לבכייה לדורות.

ישראל אייכלר: "ויבכו העם בלילה ההוא" – אומר רש"י, מביא מהגמרא: אתם בכיתם בכייה של חינם, ואני קובע לכם בכייה לדורות.

ישראל אייכלר: ואכן, בתשעה באב נגזר על אבותינו שלא ייכנסו לארץ-ישראל, חרב בית-המקדש הראשון, הבית השני, נלכדה ביתר, נחרשה העיר, ואנחנו יודעים שגם גירוש ספרד היה בתשעה באב ועוד הרבה הרבה צרות.

ישראל אייכלר: רבותי, אנחנו נמצאים בתקופה קשה מאוד, של עקבתא דמשיחא.

ישראל אייכלר: מצד אחד, זכינו לחיות בארץ-ישראל – זקנים וזקנות יושבים ברחובות ירושלים וילדים וילדות משחקים; זכינו לאכול מפרייה ולשבוע מטוּבה.

ישראל אייכלר: ומצד שני, "מסביב ייהום הסער", "מחוץ תְּשַׁכֶּל חרב" – מיליוני אנשים נטבחים ומגורשים מבתיהם בכל מדינות המזרח התיכון, "ומחדרים אימה" – יש לנו טרור מעזה, מלבנון והאיום האיראני.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן שנבין שרק בנסי השם, בתוך הטבע או מעל לדרך הטבע, אנחנו חיים בשלווה יחסית בארץ הזאת, והיינו צריכים להרבות בזכויות, להרבות במצוות, בחסד וברחמים, ולא לגרום, חלילה – "אך בה' אל תמרֹדו", אלא להפך – להוסיף קדושה, להוסיף טהרה.

ישראל אייכלר: ומשפט אחרון: אתמול ראיתי – פיקוח נפש, העניין של הסמ"סים בכבישים.

ישראל אייכלר: לא האמנתי.

ישראל אייכלר: הרגשתי את זה תמיד שזה יגרום חלילה להרוגים.

ישראל אייכלר: אתמול הוכח שמדובר ב-166 הרוגים, כך אומרת המשטרה, בגלל הסמ"סים האלה.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן לחוקק חוק שאדם שמחזיק מכשיר – אפילו ברמזור, כי זה עוצר גם את התנועה – יהיה עליו קנס.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם סיפור המרגלים קצת בעייתי בשביל הבניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מסתבר שהרוב לא תמיד צודק.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו רוב של נבחרי ציבור לא תמיד צודק.

יולי יואל אדלשטיין: אז לא יודע – מוסר השכל.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לחפש עוד פירושים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום חמישי שעבר ביקרתי בכלא רמלה את האסיר השובת רעב שיח' ח'דר עדנאן.

אוסאמה סעדי: היום הוא היום ה-43 לשביתתו של האסיר ח'דר עדנאן.

אוסאמה סעדי: האסיר ח'דר עדנאן – זהו המעצר השני שלו.

אוסאמה סעדי: לפני כשנתיים הוא נעצר במעצר מינהלי למשך 65 יום.

אוסאמה סעדי: הוא פתח בשביתת רעב למשך 65 יום, ועם שחרורו ביום ה-66 הוא הפסיק את שביתתו.

אוסאמה סעדי: עברו 27 חודשים ממעצרו הראשון, עד יולי 2014, ואז הוא נעצר שוב, לאחר חטיפת ורצח שלושת הנערים, במעצרים ההמוניים שהיו לאחר חטיפת ורצח הנערים; מאות נעצרו במעצר מינהלי והוא אחד מהם.

אוסאמה סעדי: הוא עצור במעצר מינהלי מאז יולי.

אוסאמה סעדי: המעצר המינהלי שלו הוארך כמה פעמים; המעצר האחרון הוארך ביולי 2015 למשך ארבעה חודשים.

אוסאמה סעדי: הוא מחרים את בתי-המשפט.

אוסאמה סעדי: הוא פתח בשביתת רעב לפני 43 יום.

אוסאמה סעדי: הוא מסרב לקבל ויטמינים, מלח, סוכר; הוא חי רק על מים.

אוסאמה סעדי: לפני כשבוע הוא הועבר לבית-החולים "אסף הרופא".

אוסאמה סעדי: הוא אזוק בידו וברגליו.

אוסאמה סעדי: אנחנו שולחים לו מפה הזדהות עם שביתתו ומבקשים לשחרר אותו מיידית ולהפסיק את המעצרים המינהליים (אומר בערבית: אני קורא להוציא לחופשי את השיח' ח'דר עדנאן ולהפסיק את המעצרים המינהליים).

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: ממש בשעה זו מפגינות מחוץ לכנסת ישראל נערות תיכון שבאו למחות ולנסות לעורר אותנו, חברות וחברי הכנסת, לתמוך בהן במחאה המאוד-מאוד צודקת שלהן נגד האיסור שחל עליהן בבתי-הספר ללבוש מכנסיים קצרים.

מרב מיכאלי: האיסור הזה על בנות ללבוש מכנסיים קצרים הוא הצד השני של הדרישה מדיילות לנעול נעלי עקב.

מרב מיכאלי: בשני המקרים מדובר בהתייחסות אל נשים כאל אובייקט מיני; בשני המקרים מדובר באפליה כלפי נשים.

מרב מיכאלי: לגברים מותר: לנערים בבתי-הספר מותר ללבוש מכנסיים קצרים; דיילים וגברים באופן כללי לא נדרשים לנעול נעלי עקב ולא פריטי לבוש אחרים שהופכים אותם לאובייקט מיני.

מרב מיכאלי: לא בכדי, גם אלה וגם אלה מסרבות היום להוראות שמושתות עליהן – בעצם על-ידי מי?

מרב מיכאלי: פתאום אני שואלת את עצמי ושואלת אתכם: מי בעצם יכול להגיד למישהי מה ללבוש, או לחלופין – לא ללבוש?

מרב מיכאלי: הגיע הזמן, חברות וחברים, להפנים שנשים, כולל גופן, הן אדונות לעצמן.

מרב מיכאלי: הן לא צריכות להתלבש כדי למצוא חן בעיני אף אחד, והן לא צריכות להתכסות בשביל שלא למצוא חן בעיני מישהו יותר מדי.

מרב מיכאלי: הגיע הזמן שהמדינה – אנחנו – נבין שזאת חובתנו לדאוג לשוויון בין גברים לנשים, גם בהקשרים האלה; לדאוג לממש את זכותן של נשים על גופן, אם בחקיקה, אם באכיפה.

מרב מיכאלי: המאבק, גם של אלה וגם של אלה, גם על המכנסיים הקצרים וגם נגד העקבים, הוא הזדמנות מאוד טובה להתחיל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להתייחס למה שאירע אתמול והמשיך גם היום.

מכלוף מיקי זוהר: בכנסת ישראל יש מפלגה שחרתה על דגלה לעשות קמפיין – שכבר הפך להיות מאוס – באמצעות שנאת חרדים.

מכלוף מיקי זוהר: קוראים למפלגה הזאת יש עתיד.

מכלוף מיקי זוהר: היא החליטה באופן סיסטמטי, באופן שלדעתי לא תואם את הערכים היהודיים והדמוקרטיים של המדינה הזאת וכיצד היא נבנתה פה, לעשות קמפיין באמצעות שנאה כלפי אוכלוסייה גדולה, טובה, ערכית.

מכלוף מיקי זוהר: אין בכלל ספק שהמדינה הזאת מושתתת גם על האוכלוסייה הזאת, כמו שהיא מושתתת על מגוון דברים חשובים במדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהגיע הזמן להוקיע את התופעה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: כמו שאנחנו לא מצפים לראות אותנו, נבחרים, בעצם הרוב, פוגעים במיעוט כמו האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, ככה הגיע הזמן לעשות סוף לפגיעה בין יהודים ליהודים, בין קבוצה מסוימת שלא מסכימה לדרך – וזה בסדר לא להסכים לדרך, אבל קמפיין השנאה הזה הוא דבר שהפך להיות מאוס, לפחות בעיני.

מכלוף מיקי זוהר: הגיע הזמן לעשות לזה סוף, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת דוד ביטן.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, בסוף השבוע האחרון הוזנקו לוחמי האש בתחנת נשרים למה שהיה נראה כעוד שרפה פיראטית של פסולת ליד תל-רגב.

איציק שמולי: מה שהכבאים גילו זה שבעצם – מי מכם שזוכר את הסרטון המזעזע על הטייס הירדני שנשרף בעודו בחיים, אז היה מי שלקח מזה השראה – – –

קריאה: לא נשרף, שרפו אותו.

איציק שמולי: שרפו אותו, תודה על התיקון.

איציק שמולי: היה מי שקיבל מזה השראה: לקח בעל-חיים, כלב, סגר אותו בכלוב, ובאותה מתכונת בחר לסיים ככה את החיים של הכלב.

איציק שמולי: אני עשיתי לעצמי נוהל לא לחסוך מהכנסת – אני מקווה שיצא לי שבוע אחרי שבוע – את תיאורי הזוועה האלה.

איציק שמולי: כי תמיד יש לנו נושאים דחופים וחשובים: חופש הביטוי, דמוקרטיה, שתי מדינות לשני עמים – בכל הצדדים של המפה הפוליטית – ואף פעם אין לנו זמן לטפל בזוועות האלה.

איציק שמולי: אז אני שמח על הצעת החוק למען החמרת הענישה של מי שמתעלל בבעלי-חיים.

איציק שמולי: חתמו כבר 80 ח"כים, היא מקבלת גיבוי גם מהממשלה, ואני מבקש מכם, חברי הכנסת, בשבועות ובחודשים הקרובים לתמוך בכל הכוח בחקיקה הזאת ובפעולות נוספות בחינוך ובאכיפה שיצילו, שיגנו על בעלי-חיים.

איציק שמולי: כי מי שמתנהג ככה, מי ששורף ככה, בכזאת אכזריות, כלב, לא ירחק היום שישרוף גם בן-אדם.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ויישר כוח לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביטן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד ביטן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על מסע הדה-לגיטימציה נגד ישראל שמובילים מי שמכנים "ארגוני זכויות אדם" וברשות הפלסטינית אנו שומעים מדי יום.

דוד ביטן: ההשלכות של מסע ההסתה האנטישמי הזה נותנות את אותותיהן גם בדברים הקטנים.

דוד ביטן: היום פורסם כי מושל אזור פריז הורה לבדוק אם סטודנטים ישראלים מאוניברסיטת תל-אביב הופלו לרעה לאחר שביקשו לבקר במוזיאון הלובר ובכנסיית סנט שאפל בעיר ונענו בשלילה.

דוד ביטן: הידיעה פורסמה בעיתון "ישראל היום", המצטט את העיתון הצרפתי "ליברסיון".

דוד ביטן: בצמוד לידיעה זו מפורסמים נתונים מתוך דוח של תנועת "אם תרצו", שלפיו שלושה ארגונים ישראליים – ארגון "עדאלה", "איתיג'אה" ו"הוועד הישראלי נגד הריסת בתים" – שקיבלו ברבות השנים מעמד של ארגונים המייעצים לאו"ם, השתמשו בנגישותם לגופי האו"ם כדי להאשים את ישראל ואת צה"ל בחשדות לביצוע הפרה של הדין הבין-לאומי בנושא לחימה וזכויות אדם, באמצעות הבדיחה העצובה שנקראת מועצת זכויות האדם של האו"ם.

דוד ביטן: זה שהרשות הפלסטינית עברה משיטה של פיגועי התאבדות נגד ישראל לשיטה של פיגועים מדיניים זה דבר אחד, אבל היום נחשפנו לשיטה מכוערת הרחוקה מעין הציבור הישראלי: כיצד ארגונים המשתמשים בשמה של המדינה פועלים בחתרנות כדי ללבות את אווירת האנטישמיות העולמית.

דוד ביטן: על כך, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא יכולים לעבור בשקט בעניין הזה.

דוד ביטן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חברת הכנסת נורית קורן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בעוד כמה ימים יתחיל חודש הרמדאן.

אחמד טיבי: בחודש הרמדאן המוסלמים צמים במשך 30 ימים, חודש שלם, וזה המקום לבקש, לדרוש – ממוסדות המדינה, ממקומות העבודה, ממערכת החינוך, מהאוניברסיטאות, מהמסעדות, מהסקטור הפרטי והציבורי – להתחשב בצמים.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת להתחשב באדם צם?

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: הקושי הפיזי הוא ידוע, ולכן בכל מקום בעולם שאנשים צמים יש קיצור של שעות העבודה.

אחמד טיבי: אנשים במדינות שיש בהן רוב מוסלמי, למשל, באים שעה אחת מאוחר יותר ויוצאים שעתיים לפני.

אחמד טיבי: אני לא דורש שכך יהיה כאן, אבל אפשר להתחשב ולהפחית את שעות העבודה; להתחשב בסטודנטים, למשל: לא לערוך בחינות בשעות אחר-הצהריים – או בכלל, אם אפשר, לא לקיים בחינות בתקופת חודש הרמדאן; הריכוז הוא קטן יותר, כושר הלמידה קטן יותר והעייפות הפיזית ניכרת.

אחמד טיבי: חודש הרמדאן הוא חודש של סובלנות, של הביחד המשפחתי, הביחד הקהילתי.

אחמד טיבי: זה גם המקום לומר לנו, פנימה: החודש הזה מחייב אותנו ליותר אהבה, ליותר אחדות, ליותר התמדה, ליותר רצון להבליט את הטוב.

אחמד טיבי: זה המקום לומר גם בערבית, אדוני היושב-ראש (אומר בערבית: בפרוס הרמדאן ברצוני לאחל לכם ולבני עמנו במולדת ובארצות הניכר אושר וברכות, הצלחה ושלום).

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שתקבלו, כל חברי הכנסת, הודעה מסודרת על כך, אבל אתמול הנשיאות קבעה שבמהלך חודש רמדאן, כמקובל, לא יתקיימו הצבעות במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הפנייה בנושא הזה הייתה של חבר הכנסת גנאים, אבל ודאי שהיא בשם כל חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בימי החג עצמו אנחנו נתאם עם הסיעה של הרשימה המשותפת אילו נושאים יעלו באותם ימים לסדר-היום ואילו לא יעלו – אם הם נושאים שחשובים לכם או שחשוב לכם להשתתף בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל תקבלו מן המזכירות הודעה מסודרת על הנושא, כל חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת פולקמן.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני רוצה להאיר היבט שנוטים להתעלם ממנו בדיון על יוקר המחיה.

נורית קורן: ארגון הבריאות העולמי מגדיר ביטחון תזונתי כמצב שבו לכל האנשים בכל זמן יש מזון מספיק, בטוח ומזין כדי לקיים חיים בריאים ופעילים.

נורית קורן: בנוסף, הציב האו"ם מטרה שמערך אספקת המזון יהיה בר-קיימא, כלומר לא יפגע בסביבה ובדורות הבאים.

נורית קורן: אלו מטרות ברורות.

נורית קורן: אם אנחנו פועלים למען הוזלת מוצרים עבור השכבות העניות אך זהו מזון שעשוי לפגוע בבריאותן, מה עשינו בכך?

נורית קורן: הפכנו את העניים לחולים, הטלנו עוד עומס על מערכת הבריאות.

נורית קורן: אם זה מזון הרסני לסביבה, מה עם הדורות הבאים?

נורית קורן: לאחר עיון ברשימת המוצרים שבפיקוח מחירים אשר לגביהם דובר על מע"מ אפס, ראינו כי מופיעים בה מוצרים כגון לחם לבן אחיד, מלח, מוצרים עתירים בשומן רווי ובכולסטרול.

נורית קורן: הסטטיסטיקה של יוקר המחיה לא מבחינה בין מוצרים שהם לא בריאים ולא סביבתיים לבין לחם מלא, ירקות ופירות.

נורית קורן: המדיניות הממשלתית שלנו צריכה להבחין ביניהם, כי רווחתם ובריאותם של אזרחי מדינת ישראל תמיד צריכות להיות לנגד עינינו.

נורית קורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פולקמן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות לכמה מילים לשרה רגב בענייני סערות התרבות של הימים האחרונים.

רועי פולקמן: ראשית, אני רוצה לאחל לשרה המון הצלחה.

רועי פולקמן: אני חושב שהיא יכולה לעשות הרבה דברים חשובים – – –

קריאה: לא רק שהיא תצליח – – –

רועי פולקמן: רגע.

רועי פולקמן: ואני גם שמח על הרצון שלה לפתוח את שיח התרבות – לאוורר קצת קליקות, לאפשר תרבות שתייצג את כל הזרמים והסגנונות, וודאי שאני מוחה בתוקף על שיח הבהמות שהתנהל בימים האחרונים.

רועי פולקמן: אני רק רוצה לומר שאת המדיניות שהשרה רגב מאמינה בה צריך לקדם באמצעות קביעת קריטריונים ברורים, מינוי ועדות מומחים רלוונטיות, שיכללו גם שמאלנים וגם ימנים, גם מזרחים וגם אשכנזים, ערבים ויהודים, תושבי מרכז ופריפריה – כל הרכב שהשרה רגב תמצא לנכון שמייצג את החברה הישראלית בצורה מאוזנת.

רועי פולקמן: יחד עם זאת, אסור לנו, לפוליטיקאים, להתערב ישירות בהחלטות ספציפיות בנושאי תרבות ואמנות.

רועי פולקמן: חייב להישאר מרווח בין אמן או יצירה לבין החלטה של פוליטיקאי.

רועי פולקמן: כפי ששר החינוך יכול לקבוע מסגרת לפעילות של המועצה להשכלה גבוהה אבל הוא לא יכול להתערב בקורסים באוניברסיטאות, ככה שרת התרבות צריכה לקבוע קריטריונים שקופים לתמיכות, למנות צוות מקצועי שהיא מאמינה בו, אבל לא להחליט אישית לגבי הצגה או מוסד תרבות.

רועי פולקמן: אי-תקצוב באמנות כמוהו כצנזורה, כיוון שאין אמנות בלי כספי מדינה.

רועי פולקמן: בלי כספי מדינה יש רק בידור.

רועי פולקמן: השרה רגב, אני מאחל לך המון הצלחה.

רועי פולקמן: תביאי את מדיניותך לידי ביטוי אך תשמרי על חופש האמנות ועל עקרונות בריאים של שירות ציבורי.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם אני אדבר היום על חודש הרמדאן – אדבר על פן אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חודש הרמדאן מתחיל מחרתיים, אז יום שישי הקרוב הוא יום השישי הראשון של החודש.

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות, כן, אבל בכל מקרה יום שישי הקרוב הוא השישי הראשון של החודש, והשנה יכול להיות שיהיו חמישה ימי שישי בחודש הזה, לכן אני פונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מסגד אל-אקצא הוא המקום הקדוש ביותר בארץ למוסלמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה: צריך לפתוח את המעברים, לאפשר גם לתושבי הגדה המערבית להגיע בקלות ולאפשר להם יותר חופש מעבר ואפשרות להתפלל; וגם לתושבי עזה – הם הרבה שנים כבר מנועים מלהגיע; לאפשר להם להגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה, נוסף על פתיחת המעברים לעזה להכניס את המצרכים שהם צריכים, המצרכים הבסיסיים לאנשים, כי חודש הצום הוא חודש ארוך, ימים ארוכים, וצריך שהם יקבלו את מה שמגיע להם כאנשים, כבני-אדם, כמוסלמים, כצמים שמקיימים מצווה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להתחבר לדברי חבר הכנסת מיקי זוהר על הנושא של שנאת חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: אמש התקיים כאן במליאה דיון טעון ורווי מתח על רקע הארכת סמכות שר הביטחון לגבי נוהל בני הישיבות.

מנחם אליעזר מוזס: אנשי יש עתיד טענו שהחרדים באו לשנות סדרי עולם.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו שינינו סדרי עולם?

מנחם אליעזר מוזס: אתם באתם לפני שנתיים וניצלתם סיטואציה פוליטית מסוימת והטלתם על הציבור החרדי 23 גזירות – אני מחזיק אותן בידי – בכל תחומי החיים, על מנת, כדברי מנהיגכם, לשנות את דפוסי התנהגותנו ואורחות חיינו על-ידי קיצוצים שונים ומשונים ולהרעיב את ילדינו על-ידי קיצוץ בקצבאות ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: באנו להשיב את המצב לקדמותו.

מנחם אליעזר מוזס: זו עזות מצח לקבוע שאתם הריבון, כי אנחנו כבר הפסקנו לקבל הוראות מכם, אנשי יש עתיד, כלשונו של מר לפיד בזמנו.

מנחם אליעזר מוזס: פעם הייתם הריבון.

מנחם אליעזר מוזס: היום אתם בצד ההוא ואנחנו בצד הזה, הריבון, על-ידי החלטה והליך דמוקרטי ביותר של הציבור, שהחליט ביום הבחירות להעניש אתכם ולהוריד אתכם מ-19 מנדטים ל-11.

מנחם אליעזר מוזס: אולי תלמדו ליבה ותבינו את החשבון הפשוט הזה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

מיקי לוי: אתמול אמרו שהיו עזים בממשלה הקודמת – – –

מסעוד גנאים: לא יודע.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האסיר הפלסטיני ח'דר עדנאן, העצור מינהלית זה יותר משנה ללא משפט, ללא כתב אישום, שובת רעב זה 43 ימים כמחאה והתנגדות לכלי האנטי-דמוקרטי והבלתי-אנושי ששמו מעצר מינהלי.

מסעוד גנאים: ישראל משתמשת בצורה נרחבת ובקלות במעצר המינהלי נגד הפלסטינים.

מסעוד גנאים: היום יש קרוב ל-400 עצירים מינהליים, והם כלואים ללא משפט, ללא זכות בסיסית אפילו לדעת על מה הם נכלאו.

מסעוד גנאים: המאבק של ח'דר עדנאן הוא לגיטימי, צודק, וצריך להעביר מן העולם את הכלי המכוער הזה ששמו מעצר מינהלי.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הבוקר התקיים בוועדת הכספים, בין היתר, דיון בנושא שהעלו שלושה חברי כנסת על השקיעה של התעשייה הישראלית, שמעבירים מפעלים לחוץ-לארץ.

משה גפני: המשק הישראלי הוא משק מאוד חזק, והוכח בכל הפרמטרים שהוא יכול לעמוד בכל הדברים הללו.

משה גפני: אבל התברר לנו בשבועות האחרונים שיש שקיעה של התעשייה הישראלית; אנשים סוגרים כאן מפעלים, מעבירים את זה לחו"ל.

משה גפני: לדעתי הכנסת צריכה לקיים בעניין הזה דיון, דיון נרחב, מכיוון שזאת סכנה מאוד מאוד קשה מבחינת הכלכלה הישראלית.

משה גפני: רציתי – אדוני היושב-ראש, ברשותך, נהיה מצב שהתחיל כבר בקדנציות קודמות, אבל עכשיו זה כבר בא לידי ביטוי נרחב.

משה גפני: הכנסת מקיימת דיונים, למשל ביום שני, עד שעות מאוחרות מאוד בלילה; לעומת זה, ביום שלישי כמעט אין דיונים.

משה גפני: אני לא יודע מה הסמכות שלך כיושב-ראש הכנסת, אבל נראה שביום שלישי כאילו לא עובדים, ואתמול אנחנו יושבים פה עד – וכל הזמן ככה.

משה גפני: למה אי-אפשר לקיים דיון ביום שלישי?

משה גפני: כמו שיש נאומים בני דקה – לקיים דיונים על נושאים שהם מאוד חשובים ולנהל את הוויכוחים כמו שצריך, ואם צריך לעשות את ההצבעות, לרכז את ההצבעות ביום מסוים.

משה גפני: צריך להגיע להסכמה, אחרת אין פרופורציה.

משה גפני: אנשים נמצאים פה עד מאוחר בלילה ביום שני וביום שלישי הכול ריק.

משה גפני: צריך לעשות בעניין הזה סדר.

משה גפני: גם כבודה של הכנסת חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד שמח שאחד מוותיקי הבית, חבר הכנסת משה גפני, מוכן להצטרף לפנייתי הנרגשת, שמושמעת כל יום שני בבוקר בוועדת ההסכמות בלשכתי, ליושב-ראש הקואליציה וליושב-ראש האופוזיציה, למצוא נושאים שלא מחייבים דווקא גיוס בימי שלישי, ולעשות סדר-יום יותר מאוזן בין שלושת ימי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מקווה שהפניות האלה בסופו של דבר יישאו פרי ונראה סדר-יום יותר מאוזן.

יולי יואל אדלשטיין: המזכירות מודעת לזה, אבל גם הם לא יכולים לכפות את דעתם על הקואליציה והאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה מאוד שככה אכן יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מאמין שאפילו בחקיקה, כשתגיע עכשיו חקיקה לקריאה שנייה ושלישית, לא נמצא מספיק הצעות חוק שמקורן או אצל חבר כנסת זה או אחר, אולי אפילו מהאופוזיציה, כך שאין סכנה של הפלת הצעה, או חקיקה ממשלתית שנתמכת על-ידי רוב סיעות האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אפשר בהחלט לעשות סדר-יום שלא נראה כמו ים ביום מאוד סוער.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שזה מבורך.

חיים ילין: גפני, אני אהיה אתך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

ענת ברקו: קודם כול, רמדאן כרים, כול עאם ואנתום בח'יר.

ענת ברקו: אני רוצה לומר לכם משהו, חברים: אי-אפשר לשלוח ד"ש עם שיר מכנסת ישראל לכלא, לטרוריסטים.

ענת ברקו: אי-אפשר לעשות את זה.

ענת ברקו: אני לא מעלה על דעתי שבקונגרס אפשר יהיה לשלוח ד"ש עם שיר למחבלים, לטרוריסטים.

אוסאמה סעדי: הוא לא טרוריסט, הוא במעצר מינהלי.

אוסאמה סעדי: הוא לא נשפט.

אוסאמה סעדי: אין כתב אישום.

ענת ברקו: לא נשפט – הוא עציר.

ענת ברקו: הוא שוחרר והוחזר לכלא, נכון?

ענת ברקו: ומי ששוחרר בעסקת שליט והוחזר לכלא כי הוא טרוריסט, אז הוא ילך לסִגְ'ן.

אוסאמה סעדי: מעצר מינהלי – לא, לא בעסקת שליט.

ענת ברקו: זהו, זה מה שיהיה.

ענת ברקו: אין מקום אחר.

ענת ברקו: זה מה שיהיה.

ענת ברקו: ולא הגיוני שאתם כאן תשלחו ד"שים ותבזבזו את הנאומים בני הדקה שלכם על ד"שים לכלא כשכולם צופים בכם.

מסעוד גנאים: זו הדקה שלנו.

ענת ברקו: אני יודעת שאתם בונים את האלקטורט שלכם, אבל זה בסדר.

ענת ברקו: אז זה בסדר.

ענת ברקו: עכשיו, אני רוצה להתייחס לעוד איזשהו ארגון – –

אחמד טיבי: בזבזת את הדקה שלך.

ענת ברקו: – – "הוועד הישראלי נגד הריסת בתים".

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אתה חייב לאפשר לה עוד הרבה זמן לדבר דברי טעם.

ענת ברקו: עוד ארגון טרוריסטים, עוד ארגון של טרוריסטים, המשך לניסיון של ג'יבריל רג'וב – שדרך אגב, עבד גם יחד אתו.

ענת ברקו: הארגון הזה מדבר שוב על הרס של מדינת ישראל; נתמך על-ידי ארגונים אירופיים, כולל מדינות כמו הולנד, שבדיה וכדומה, שכנראה אין להן מה לעשות עם הכסף; משתתף בכל מיני חנגות של בנייה של בתים הרוסים של מחבלים, כביכול שיקום או משהו כזה; מדבר נגד הקיום של מדינת ישראל כמדינה יהודית; פועל להרס מדינת ישראל; שותף לארגונים הנוספים שהזכרנו, כמו "זוכרות" – אלה שלא זוכרות כלום ושוכחות את ההיסטוריה – או "המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית".

ענת ברקו: אני רוצה לומר שכל הארגונים האלה שעושים דה-לגיטימציה למדינת ישראל – צריך למצוא גם את הדרך מתוך הבית הזה לטפל בהם באופן כזה שהם לא יאיימו על המדינה.

ענת ברקו: רמדאן כרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

אחמד טיבי: איך לא מתלבש הרמדאן כרים על תוכן הנאום.

אחמד טיבי: לא מתלבש.

ענת ברקו: ד"ש עם שיר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, אני חייב לך הסבר למה הוספתי זמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני בכנסת הזאת – זאת כנסת שביעית שלי – כל כך נהנה שפרט למה שמכונה בלעז native speakers, אלה שערבית היא שפת האם שלהם, יש עוד לפחות איזה עשרה חברי כנסת שמכניסים ערבית לנאומים שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: אני כל כך נהנה מזה, באמת הלוואי שירבו.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם התוכן לא תמיד מוצא חן בעיני צד זה או אחר זה כבר סיפור אחר, אבל – – –

אחמד טיבי: אני מכיר כמה שמכניסים גם יידיש.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: השר לוין, גם אתה יכול לאשר שיש פה כמה שמבינים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, היום התפרסם כי בלחץ חברות הגז הממשלה שוקלת הקלה בחוק ששינסקי: ההיטל המיוחד בחוק ששינסקי יידחה בארבע שנים.

דב חנין: זו רק חוליה אחרונה ברצף של הטבות והקלות לטייקוני הגז.

דב חנין: אנחנו אמרנו שלום לתחרות כאשר התפטר הממונה על ההגבלים העסקיים, וממשלת נתניהו בעצם סגרה את האופציה של תחרות אמיתית בשוק הגז.

דב חנין: אנחנו סגרנו את האופציה של עדיפות אמיתית לתעשייה הישראלית ולמשק החשמל הישראלי כאשר ממשלת נתניהו קידמה החלטה חסרת אחריות על ייצוא גז בהיקפים גדולים מישראל.

דב חנין: הממשלה, אדוני היושב-ראש, מתנגדת לפיקוח על מחירי הגז, ולכן אנחנו משלמים יותר מ-6 דולר ליחידת אנרגיה, בשעה שהמחיר יכול להיות גם 3 דולר ליחידת אנרגיה.

דב חנין: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, אנחנו גם מוותרים על המסים.

דב חנין: אז כשאין תחרות, כשאין עדיפות למשק הישראלי, כשאין פיקוח על מחירים וכשאין מסים – אין שום סיבה שממשלת ביבי תישאר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

מירב בן ארי: יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, ברשותכם, אני רוצה להתייחס למשהו אחר קצת – לסגן-אלוף שי סימן טוב, שהוא מג"ד 12 מחטיבת גולני.

מירב בן ארי: שי סימן טוב פצוע כבר קרוב לשנה, מאז מבצע "צוק איתן".

מירב בן ארי: בעקבות המבצע הוא נפצע – נפלה קורה של בית על הראש שלו ועל החזה, ומאז הוא פצוע קשה.

מירב בן ארי: הוא נפצע אנושות.

מירב בן ארי: השבוע פורסמה כתבה מאוד מעניינת על ההחלמה שלו, ומכיוון שאני מניחה שרובכם לא ראיתם, אז חשוב לי גם לציין כאן, בכנסת, את תהליך השיקום החשוב שהוא עבר: שבועיים בערך אחרי הפציעה שלו אף אחד מאנשי בית-החולים שיבא לא רצה לדבר על תהליך ההחלמה, כי לא ידעו בכלל אם הוא יצא מזה בחיים.

מירב בן ארי: אבל שי הוא גיבור והוא לא ויתר.

מירב בן ארי: ביום ההולדת 36 שלו, משהו בערך כמו חודש אחרי, הוא כבר נותק ממכשיר ההנשמה והצליח לנשום בכוחות עצמו.

מירב בן ארי: שלושה חודשים אחרי הוא נכנס לטיפולים של פיזיותרפיה, ומהיום שהוא נכנס והצליח לדבר, בבית-החולים, הוא אמר שהוא יצא מבית-החולים כשהוא עומד על רגליו ועם מדים של חטיבת גולני.

מירב בן ארי: ממש לפני כשבועיים, עשרה חודשים לאחר הפציעה, הוא התחיל ללכת.

מירב בן ארי: כמובן, הוא לבש את מדיו.

מירב בן ארי: היום הוא יועץ ומשתתף בהרצאות לחיילים.

מירב בן ארי: אני מאחלת לו מכאן – שולחת לו איחולי החלמה, ואני מאוד מאוד מקווה שתהליך השיקום הארוך – שאני כבר בטוחה שהוא מוצלח – רק בזכות האומץ והגבורה שלו אפשר לראות כמה שאנחנו יכולים לעשות דברים בחיים.

מירב בן ארי: עוד שבוע או עוד שבועיים יצוין יום "צוק איתן".

מירב בן ארי: חשוב לנו שלא לשכוח את הפצועים שנשארו עדיין מאחור.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת בן ארי, ורפואה שלמה, בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לדבריה של מירב ולאיחולים.

נחמן שי: משרד החוץ, במסגרת המתקפה לקראת הדוחות הצפויים לנו, הפיץ אתמול סרטון של 50 שניות שבו הוא מתאר כיצד התקשורת מדווחת מעזה.

נחמן שי: אני תמהתי על הדבר הזה.

נחמן שי: זה אומנם היה עשוי בחן מסוים, אבל המסר היה ברור: העיתונאים שמדווחים מעזה לא יודעים על מה הם מדברים.

נחמן שי: הם עומדים מול המצלמה ומאחורי גבם מתנהלים כל מיני אירועים אחרים, והתקשורת הזרה נראית מטומטמת, בורה, לא מבינה.

נחמן שי: עכשיו, מה לעשות, דיווח על הקונפליקט הישראלי–פלסטיני בא דרך התקשורת.

נחמן שי: אנחנו תלויים בה, אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.

נחמן שי: אפשר ברשתות חברתיות, נראה, אבל אנחנו צריכים את התקשורת.

נחמן שי: מאיפה צומח הרעיון הזה שאנחנו מעליבים, פוגעים בכלל התקשורת?

נחמן שי: אם יש טעות, אם אפשר לתפוס עיתונאי או עיתונאית בקלקלתם, בבקשה, אני בעד לנקוט פעולה, אבל להכליל את כל התקשורת כאילו שהיא לא מבינה, כאילו שהיא טיפשה וכאילו שהיא מדווחת שקרים ואי-אמת – מיותר, רע, מזיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דניאל עטר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רציתי להתחיל את דברי: שרת התרבות החליטה, ולהגיד את השם שלה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא הסתדר לי.

ג'מאל זחאלקה: המילים: שרת התרבות מירי רגב – זה לא מסתדר.

ג'מאל זחאלקה: יש פה משהו שלא מסתדר אחד עם השני.

אחמד טיבי: אוקסימורון.

ג'מאל זחאלקה: משהו שלא מסתדר.

ג'מאל זחאלקה: היא החליטה – חשבנו ששר תרבות בא, נלחם, נאבק להגדלת תקציבים לתרבות.

ג'מאל זחאלקה: ומה היא מחליטה?

ג'מאל זחאלקה: להקפיא את התקצוב והסיוע לתיאטרון הערבי היחיד בארץ, תיאטרון "אל-מידאן".

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה לחסל תרבות, שם את מירי רגב כשרת תרבות; מי שלא רוצה לקדם תרבות – שם את מירי רגב.

מירב בן ארי: אפשר תרבות – – – זה בסדר.

ג'מאל זחאלקה: היא פועלת כקומיסר, לא מכבדת את חופש היצירה, לא מכבדת את זכות האדם.

ג'מאל זחאלקה: היום הזכות לתרבות היא זכות יסוד של כל אדם.

מירב בן ארי: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לפיטוריה של השרה רגב.

ג'מאל זחאלקה: פשוט זה לא מסתדר: שרת התרבות מירי רגב.

ג'מאל זחאלקה: צריך להגיד בעברית: שרת התרבות הלא-מתורבתת, נגד התרבות, לא בת-התרבות, מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל עטר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת שרון גל.

יולי יואל אדלשטיין: רשמתי אותך, חבר הכנסת אבו מערוף.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, נחשפנו אתמול לשיח הקשה הזה, שעכשיו התייחס אליו גם חבר הכנסת זחאלקה.

דניאל עטר: האמת היא שאין לי מושג למה בכלל אנחנו קוראים לזה שיח תרבותי.

דניאל עטר: אני בעיקר מתייחס לעובדה שבכל פעם שקם איזשהו כוכב חדש, כמו קוטלר וגרבוז בעבר וכן הלאה, מכתימים ציבור שלם, או מדברים כאילו בשמם של ציבורים רחבים.

דניאל עטר: אני רוצה לומר כאן בצורה הברורה ביותר, שבדיוק כמו שאחרים לא מדברים בשמו של ציבור רחב, גם קוטלר לא ראוי שידבר, לא היה ראוי שיאמר את מה שאמר.

דניאל עטר: הוא לא ראוי להישמע כקולם, כאילו מדבר בשמם, של אנשים אחרים.

דניאל עטר: דבר נוסף שאני רוצה לומר – אתמול הייתה כאן הצבעה על הצעת הממשלה להארכת תקופת החוק שעוסק באיחוד המשפחות.

יולי יואל אדלשטיין: אזרחות.

דניאל עטר: האמת היא שהופתעתי מאוד לראות שהבית היהודי הצביע ביחד עם הממשלה, כי אם הבית היהודי הוא בעד מדינה אחת, אז הוא היה צריך לתמוך בעמדה של האופוזיציה, שאומרת בעצם: להמשיך את איחוד המשפחות, להעצים אותו, להרחיב אותו, ליצור בלבול כזה גדול שלא יאפשר אף פעם להפריד בין הפלסטינים לבין הישראלים – ובדרך הזאת הוא היה מיישם את תורתו, והתורה שלו היא מדינה אחת לשני העמים.

דניאל עטר: כך שלפעמים חוסר ההיגיון באופן שבו אנשים מביעים את העמדה שלהם מצד אחד ופועלים מצד שני, מייצר מציאות שמעוררת מחשבות אצלנו.

דניאל עטר: אולי – אני חושב שאין פה נציג של ישראל ביתנו – לא, סליחה, לישראל ביתנו יש פה; שרון כל כך שקט, אנחנו לא רגילים שהוא כל כך שקט.

דניאל עטר: אבל בהחלט ראוי שתהיה התייחסות לעניין הזה.

דניאל עטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: והנה, תוכנית כבקשתך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת שרון גל – נאום בן דקה.

סופה לנדבר: – – – הכי שקט בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הכי שקט בכנסת, נכון.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ואחרי שרון גל – חברת הכנסת רויטל סויד.

שרון גל: רגע, אני אחכה שתסתיים ההפגנה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זכור לי – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – לכבד אותך.

יולי יואל אדלשטיין: זכור לי שמישהו כאן דיבר נגד – – –

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר מחבל על חבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זכור לי שמישהו דיבר נגד חרמות פה לפני דקה, כן.

ג'מאל זחאלקה: – – –

שרון גל: לכבוד הוא לי שאתם יוצאים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

שרון גל: בואו נחכה שיצאו ואז אתחיל לומר את דברי.

שרון גל: לכבוד הוא לי שאתם יוצאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גל.

שרון גל: רגע, אני לא רוצה להפריע להם בטקס, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא מפריע לאף אחד.

שרון גל: בואו לא נפריע להם לקבל את ה-shot עד סגירת הדלת.

ג'מאל זחאלקה: אתה – – – שלך מלוכלך.

שרון גל: טוב.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פעם היו קורים דברים בבית הזה שהרעידו את אמות הספים, באמת.

שרון גל: נניח שחבר כנסת היה קורא בוועדה לחבר כנסת אחר פאשיסט – זה היה דבר נורא.

שרון גל: אני זוכר לא מזמן שכאן, מעל הבמה הזאת, מעל הדוכן, כינה חבר הכנסת שלפני רגע יצא את היושב-ראש פאשיסט, את מי שניהל את הישיבה, והוא הוצא החוצה ברגע אחד, ובצדק.

שרון גל: ואנחנו מכילים תופעות מסוכנות.

שרון גל: תראו מה עוד אנחנו מכילים: בזמן דיון היום על חופש תנועה של יהודים בירושלים – במקרה הדיון היה על הר-הבית.

שרון גל: אף אחד לא ביקש להתפלל שם, להתריס, לפגוע בזכותו של אחר להתפלל; אנחנו הרי מכילים את כולם, חושבים שכולם יכולים להתפלל, חופש דתות מוחלט.

שרון גל: אבל היה דיון, ואז אנחנו שומעים איום מפי חבר כנסת, והוא אומר בזו הלשון: אני מזהיר אתכם, אם תעשו א', ב', תהיה שפיכות דמים.

שרון גל: זה איום בטרור.

שרון גל: ולכן, אני אומר לכם, אנחנו הולכים ומידרדרים גם בשיח, גם ברמת סף ההכלה שלנו.

שרון גל: אנחנו חייבים לשנות כיוון.

שרון גל: אני קורא לממשלה הזאת: כשמוטה גור אמר "הר-הבית בידינו" זה היה יצוק בתוכן.

שרון גל: היום הר-הבית כבוש בידי הווקף.

שרון גל: אני אומר: חופש תנועה, חופש פולחן לכולם, בלי להתסיס, בלי להתריס, בלי לפגוע חלילה, אבל זכותנו כיהודים לתבוע ריבונות על ירושלים כולה, מזרח ומערב, וזה חייב להיות הלכה למעשה, לא בדיבורים.

שרון גל: ואסור להירתע מאיומים בטרור של גורמים שמייצגים טרור, גם בתוך הבית הזה.

שרון גל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שרון גל.

דניאל עטר: – – –

חיים ילין: – – – בבוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת סופה לנדבר.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר לוין, חברי חברי הכנסת, היום התקיים דיון בוועדת המדע והטכנולוגיה שבו לראשונה הגיעו נציגי פייסבוק לבוא ולשמוע את מה שיש לאנשים בציון לומר להם.

רויטל סויד: אנחנו עדים לשיח אלים ומתלהם ברשתות החברתיות, בריוני.

רויטל סויד: הגיעו נציגי פייסבוק, ואמרנו להם כך: אין לכם נציגות בארץ, אין לאן לפנות; אנשים פונים לאיזו כתובת עלומה באנגליה.

רויטל סויד: אתם לא מסירים פוסטים, אתם לא עונים, אנשים נפגעים, נעשות עוולות.

רויטל סויד: אנחנו לא נגד חופש הביטוי, חס וחלילה; חופש הביטוי הוא ערך עליון.

רויטל סויד: חופש הביטוי אומר שמותר לומר הכול, לבקר הכול.

רויטל סויד: השאלה היא לא מה אומרים, אלא איך אומרים.

רויטל סויד: ומה קורה כאשר יש דברים שעולים לכדי לשון הרע ואין מי שיסיר אותם?

רויטל סויד: פניתי וביקשתי מהם להחליט ולומר היום פה, בבית-המחוקקים, שהם יקימו בארץ נציגות מאוישת עם משרד, שאפשר יהיה לפנות אליהם, שאפשר יהיה לבוא ולומר: יש כאן תכנים פוגעניים, ואולי גם במקרה הצורך להגיש תביעה אם זה לא יוסר.

רויטל סויד: לצערי הרב, נציגי פייסבוק, כמו שהם נוהגים כמדיניות, לא עשו כן, מה שמחייב אותנו כבית-המחוקקים לבוא ולדעת שכל עוד לא יהיה חוק שאם פייסבוק לא מסיר פוסט שיש בו לשון הרע, נוכל להגיע לכיס העמוק שלהם – של הרשתות החברתיות, של פייסבוק, של גוגל, של כל מי שמאפשר שיח אלים ובריוני.

רויטל סויד: עד שזה לא ייגע בכיס העמוק ואפשר יהיה להיפרע באופן כספי, אנחנו לא נצליח למגר את השיח האלים והבריוני.

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד שבעצם אנחנו כולנו למעלה מחצי שנה חיים בלי תקציב.

סופה לנדבר: איך זה משפיע על כולנו?

סופה לנדבר: בסוף השבוע נפגשתי עם זוג עולים שהגיעו מאוקראינה.

סופה לנדבר: ואני זוכרת שהעברנו לפני כמה חודשים תוכנית לאומית לעלייה מצרפת ולאלו שיוצאים ומגיעים מאוקראינה, עם כמה דברים ועם תוספת כספית לסל קליטה.

סופה לנדבר: הצלחנו להעביר את זה בגלל שאנשים שמגיעים היום מאוקראינה מגיעים בלי כלום, ממלחמה, במצב קשה מאוד.

סופה לנדבר: לא פעם אחת הייתי בשדה התעופה וקיבלתי אותם, ואני יודעת שלפעמים 100 קילו בידיים זה סך הכול מה שהם מביאים אחרי חיים שלמים שהם חיו שם.

סופה לנדבר: פתאום התברר שבגלל שאין תקציב ואין רצון לפנות לוועדת חריגים, אנשים נשארו בלי תוספת.

סופה לנדבר: הגשתי הצעה לסדר-היום, ואני מאמינה שאנחנו צריכים לעלות ולדבר על זה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו חייבים לקבל כל עולה שמגיע למדינת ישראל על שטיח אדום.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לקבל על שטיח אדום את אלו שבורחים עכשיו ממלחמה, ואנחנו לא צריכים להסביר לעולים בשדה התעופה או אחר כך, במשרד העלייה והקליטה, שאנחנו חיים בלי תקציב.

סופה לנדבר: הגיע הזמן לאשר את התקציב ולתת לאנשים במדינת ישראל להיות כמו בני-אדם.

סופה לנדבר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב זיכרוני, ההצעה שלך אושרה לדיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות על-ידי הנשיאות, כך שאולי יתבררו שם אי-אלו פרטים של מה שאת מעלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, היום היה דיון בוועדת הפנים בקשר לתאגידי מים בכלל, ומשהו מיוחד – תאגיד המים אל-עין שבצפון.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת אני רוצה באמת להגיד מילה טובה ליושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת דוד אמסלם, שעושה עבודת קודש בעניינים החברתיים, ובכלל עבודה מצוינת, ובאמת צריך להגיד גם את המילים הטובות ולהודות לו על עבודתו.

עבדאללה אבו מערוף: למה אני מדבר על העניין הזה?

עבדאללה אבו מערוף: כי אני רואה שהעניין יידון באופן רחב בעוד חודשיים, ואני פשוט מאוד רוצה להעיר את תשומת לב החברים והבית הזה לעניין משק המים בישראל בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: אני רואה שהמצב מידרדר, ועוד מעט יגיע מצב שהאזרח ישלם עבור קוב מים לא רק 7 שקלים או 8 שקלים – יכול להיות שזה יגיע לעוד כסף רב.

עבדאללה אבו מערוף: כשאנחנו דנים בעניין של התאגידים שיגיעו בעוד חודשיים, יש גישה של רשות המים לצמצם את מספר התאגידים ל-15 – הם עכשיו 55; זה יהיה עוד יותר מסוכן, ויהיה מונופול.

עבדאללה אבו מערוף: המים זה מצרך חיוני, שחייב להיות אפילו בלי תשלום.

עבדאללה אבו מערוף: זה משהו מהטבע לכל האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: העניין מאוד חשוב, ועכשיו יש כבר חריגות ויש דברים מאוד מאוד לא טובים, לרעת האזרח.

עבדאללה אבו מערוף: כמו שאומרים: טוב תרופה לפני שתהיה מכה, מה שנקרא מניעה.

עבדאללה אבו מערוף: להקדים תרופה למכה זה יותר טוב.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אני פונה, מבחינת אחריות: המים צריכים להיות לכולם; שלא ייהפכו למוצר יקר.

עבדאללה אבו מערוף: כשיהיה דיון והעניין יוחלט – בהתאם להתייחס למים ולהחזיר את המים בכלל לחסות המדינה, כדי שאכן כל אזרח – יש הרבה מים, מספיק.

עבדאללה אבו מערוף: העניין חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: המוצר חייב להיות בחסות המדינה, ולכן לכולנו יש אחריות שאכן כל התושבים יקבלו את המים כמו שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: גם המסים על חיבורים לבתים חדשים, חיבורים למערכת הביוב, למערכת המים – המחירים פנטסטיים.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו רשות המים העלתה את המחירים: 167 שקלים לחיבור למטר אחד של בנייה, חוץ מהשטח.

עבדאללה אבו מערוף: רשות המים מקבלת את ההחלטה בעצמה ככה באופן – לא יודע למה, זה ממש בלי ביקורת, וזה גם לא טוב לאזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שיש בנייה פרטית בכל מיני מקומות, אבל בכל זאת זה עניין כללי.

עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם, אני מדגיש: המים חייבים להיות בחסות המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: ואני עוד פעם פונה לאחריות כל חברי הבית, שאכן יתנהגו בהתאם כשהנושא יועלה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם בטעות לא קראתי למישהו שנרשם לנאומים?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו להיום, כפי שגם התריעו כמה חברים כאן מבחינת חלוקת הנושאים בין הימים של המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ל' בסיוון התשע"ה, 17 ביוני 2015, בשעה 11:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.