ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 21, 2015-06-10 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"ג בסיוון תשע"ה, 10 ביוני 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים כמדי יום רביעי בשאילתות דחופות שהופנו לשרים השונים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לעלות לדוכן – – –

ג'מאל זחאלקה: מה?

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, לגשת למיקרופון – כבר קידמתי אותך לשר בממשלה, לא יודע אם זה משמח אותך או לא – על מנת להפנות שאילתה שמספרה 26 לשר הפנים סילבן שלום – שהוא כן מצטרף אלינו כאן על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, השר שלום, אתה מוזמן, חבר הכנסת מחכה כבר באולם להפנות אליך את השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מועד הבחירות בטייבה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתה דחופה קלאסית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאפשרים כעת לחבר הכנסת זחאלקה לקרוא את נוסח השאילתה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, שר הפנים לשעבר גדעון סער הצהיר כי הבחירות בטייבה יתקיימו בחודש אוקטובר 2015, אך הן טרם הוכרזו.

ג'מאל זחאלקה: תושבי העיר, אשר חלקם התחילו בקמפיין הבחירות, נמצאים במצב של אי-ודאות.

ג'מאל זחאלקה: רצוני לשאול: 1.

ג'מאל זחאלקה: האם תמומש הבטחת שר הפנים הקודם סער?

ג'מאל זחאלקה: 2.

ג'מאל זחאלקה: אם כן – מתי תהיה ההכרזה על הבחירות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד שר הפנים, בבקשה.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ההודעה, כפי שניתנה ב-29 במאי 2013 ופורסמה ברשומות בילקוט הפרסומים מס' 6601, קבעה כי הבחירות לעיריית טייבה יתקיימו ביום ז' בחשוון התשע"ו, 20 באוקטובר 2015.

סילבן שלום: ברצוני לציין כי לפני שבועיים פנו אלי בעניין זה שני חברי הכנסת, אחמד טיבי וחאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: האם שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברי הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא ואחמד טיבי גם ביקשו להפנות שאלה לשר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, יותר מעשר שנים יש ועדה קרואה בטייבה.

ג'מאל זחאלקה: מונו הרבה אנשים, שחלקם במקרה, במקרה – אני לא חושד בכשרים – חברי מרכז הליכוד, והוועדות הקרואות רק החמירו את המצב של היישוב.

ג'מאל זחאלקה: היישוב טייבה סובל מבעיות קשות מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הייתה ועדה קרואה בגלל החוב הענק של העירייה.

ג'מאל זחאלקה: האם נפתרו הבעיות בזמן שמשרד הפנים ניהל את העירייה, ומה מתכוון המשרד לעשות כדי לעזור?

ג'מאל זחאלקה: האם יש תוכנית חירום לעזור לראש העיר שייבחר כדי שיציל את טייבה ממצבה הקשה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני, שאלה שלך לשר הפנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, פניתי אליך בשאילתה ישירה נוסף על הפגישה שלנו, וביקשתי להכריז על הבחירות גם על סמך בג"ץ וגם על סמך ועדת הפנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אני מבין שהבחירות מתקיימות ב-20 באוקטובר השנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני מבקש גם לאכוף את החוק על ראש הוועדה הקרואה, שמדבר על ראש רשות שמסיים את תפקידו, זאת אומרת שהוא לא יתקשר בשם העירייה לעתיד – לא להעסיק אנשים, לא לעשות קשרים עסקיים עם חברות – אלא לקיים את השוטף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לשון החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שכל השאלות הן מנציגי אותה סיעה, אני אאפשר כחריג גם לחבר הכנסת דניאל עטר לשאול באותו נושא.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: מכובדי השר, כל קהילה, כל יישוב רוצה שהוא ינוהל בסופו של דבר על-ידי נבחרי הציבור באופן דמוקרטי.

אחמד טיבי: יש גם תקופת מעבר שמכריזה עליה הממשלה ביישובים שונים בניגוד לדעת נבחרי הציבור לאורך השנים האחרונות.

אחמד טיבי: טייבה הייתה שדה ניסויים, כמו שאמרנו, אדוני שר הפנים, במשך שנים רבות.

אחמד טיבי: הייתה החלטת ממשלה לגבי טיפול נקודתי בטייבה.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: אתה כשר פנים חדש, מה התוכניות שלך לאחר שייערכו הבחירות וייבחר נציג מקומי, באופן דמוקרטי, כדי להעלות את טייבה – לא על דרך המלך, אנחנו לא תמימים, אלא לשקם אותה גם מבחינת תקציבים וגם מבחינת מעבר לשלב הבא?

אחמד טיבי: הרי כל יום בבוקר אתה, יושב-ראש הכנסת, וחברי הכנסת שומעים ברשת ב' את השם "כביש 443 טייבה" – –

יולי יואל אדלשטיין: 444.

אחמד טיבי: "444 טייבה".

אחמד טיבי: 443 זה בסיעת הליכוד.

אחמד טיבי: סליחה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני, אני שואל: איך אתה מתכוון לעזור, יחד עם שרים אחרים?

אחמד טיבי: כי זה רב-מערכתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל עטר, ולאחר מכן שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום ישיב לכולם.

דניאל עטר: אדוני השר, אני רוצה לנצל את העובדה שאני מכיר אותך כבר הרבה שנים ואני יודע את היכולות שלך.

דניאל עטר: אני רוצה לחדד את הסוגיה שעלתה כאן ולומר לך שפעם אחת – אולי דווקא מפני שאתה חדש בתפקיד הזה, לא בדברים אחרים – הגיע הזמן לבדוק את הנושא הזה של ועדה קרואה.

דניאל עטר: אני חושב שרוב הוועדות הקרואות נמצאות במגזר הערבי, והן לא הוכיחו את עצמן במשך שנים רבות; שנית, הייתי מרחיב טיפה את ההערה של חבר הכנסת טיבי, והייתי אומר שהגיע הזמן לחשוב במונחים של לפתח מקורות הכנסה עצמיים ולא רק להתבסס על זה שהמדינה צריכה להגדיל את מענק האיזון או להגדיל תקציבים כאלה ואחרים, אלא להסתכל על זה בראייה קצת יותר רחבה.

דניאל עטר: אני חושב שזו הזדמנות יוצאת מן הכלל כשאתה נכנסת לתפקידך ועשית כבר דברים יותר גדולים מזה בעבר.

דניאל עטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עטר.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

סילבן שלום: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ג'מאל זחאלקה, אתה כמעט מוריד את האפשרות היחידה לקיים בחירות בטיעון שלך.

סילבן שלום: כי אם הטיעון שלך שהמצב רק הולך ומידרדר – סימן שלא צריך בחירות.

ג'מאל זחאלקה: – – –

סילבן שלום: רגע, רגע.

סילבן שלום: אני רק רוצה ללמד אותך, תן לי.

סילבן שלום: אני אומר לך עוד מניסיוני כשר אוצר:

סילבן שלום: האפשרות היחידה לקיים בחירות היא אם מוכיחים שזה עלה על דרך המלך ואכן יש שיפור, והעירייה עומדת על רגליה, ואפשר ללכת לבוחר.

סילבן שלום: אחרת, אם היא נמצאת עדיין בתהליך של הידרדרות – אין בחירות.

סילבן שלום: זה צריך להיות ברור.

באסל גטאס: אתה אחראי לתהליך ההידרדרות.

באסל גטאס: איפה כתוב בחוק?

סילבן שלום: שנייה אחת.

סילבן שלום: שנייה, רגע.

סילבן שלום: לכן – כתוב, וזה גם היה בפסיקות רבות.

באסל גטאס: זה לא כתוב בחוק – – –

סילבן שלום: האפשרות היחידה לקיים בחירות היא אם הוועדה הקרואה הצליחה לעשות מעשה – – –

באסל גטאס: – – – לקיים בחירות.

סילבן שלום: שנייה אחת.

סילבן שלום: רגע, באסל.

סילבן שלום: מה קרה?

באסל גטאס: אתה טועה ומטעה.

סילבן שלום: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: כי הוא לא הספיק להירשם לשאלה.

סילבן שלום: לא הספיק.

סילבן שלום: יש פה שני חברי כנסת מטייבה.

סילבן שלום: לכן, אני חושב שדווקא כן יש שיפור.

סילבן שלום: לגבי העניין של חבר הכנסת חאג' יחיא – ראש הוועדה הקרואה יפעל בדיוק על-פי הכללים.

סילבן שלום: מהבחינה הזאת לא תהיה שום סטייה משום כללים.

סילבן שלום: הוא עובד של משרד הפנים, הוא מחויב לכללים שמשרד הפנים מנחה, וכך יהיה.

סילבן שלום: לגבי חבר הכנסת אחמד טיבי – אני חושב שאתה יודע שמתוקף היותי בתפקידַי הקודמים – לפחות בתפקידי הקודם, תפקידו היום של השר אריה דרעי – אתה פנית אלי לא פעם בקשר ליישובים ערביים.

סילבן שלום: האם יש יישוב ערבי אחד שלא קיבל עזרה ותמיכה וסיוע כשהייתי שר הנגב והגליל?

אחמד טיבי: אני יכול לראות – – – במספר יישובים.

אחמד טיבי: הם תוקצבו, והפנייה נענתה בחיוב.

סילבן שלום: הנה, אז אני אומר את הדברים.

סילבן שלום: ולא רק אתה פנית, פנו אלי כמעט כל חברי הכנסת הערבים, ותמיד עזרתי וסייעתי.

סילבן שלום: כך שמבחינתי כל עירייה וכל יישוב, יש להם מקום, וצריך לעשות את זה בצורה הכי נכונה.

סילבן שלום: לגבי חבר הכנסת עטר – ועדה קרואה היא צורך, היא כורח.

סילבן שלום: היא לא דבר שששים לעשות.

סילבן שלום: אין רצון להפוך את כל הרשויות למה שנקרא: ת"פ משרד הפנים.

סילבן שלום: יש בחירות, ואנחנו בעד דמוקרטיה.

סילבן שלום: אבל לפעמים הניהול הוא לא ניהול ברמה גבוהה.

סילבן שלום: עכשיו, זה לא רק ביישובים הערביים.

סילבן שלום: יש יישובים יהודיים רבים שגם בהם היו ועדות קרואות.

סילבן שלום: כאשר ההתנהלות היא התנהלות לא נכונה; כאשר אין אישור תקציב, כמו שאתה יודע, ולא מאשרים תקציב, אז אפילו בערים גדולות כמו חדרה, למשל, פיזרו את המועצה.

סילבן שלום: אומנם, בסוף החליטו להשאיר את ראש העיר – וגם, לפי מה שמתברר, חיים אביטן, תפרו לו תיק בכלל, עכשיו, עם כל הסיפור הזה, וזה גרם להפסד שלו בבחירות, וגם זה דבר שמחייב בדיקה וחקירה.

סילבן שלום: אבל מעבר לזה, פיזרו הרבה מאוד מועצות.

סילבן שלום: ברגע שאין אפשרות לנהל את העיר, זה לא משנה אם אלה יהודים או לא יהודים.

סילבן שלום: בסופו של דבר משרד הפנים צריך לתת שירותים לתושבים, ואם הנבחרים לא מסוגלים לתת את השירותים לתושבים, אנחנו, כמשרד הפנים, מחויבים לעשות את זה, וכך נמשיך לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה – –

סילבן שלום: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: – – לשר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום על תשובותיו המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, שהוא גם שר התיירות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב בשם ראש הממשלה על שאילתה דחופה מס' 25 מאת חבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: ביטול הטבות ליישובי קו העימות בצפון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בן ראובן, אתה יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, בעבר קיבלו יישובי קו העימות בצפון סדרת הטבות כדי לסייע ליישובי קו העימות בפריפריה הרחוקה של ישראל ולעידוד ההתיישבות.

איל בן ראובן: רבות מההטבות האלה בוטלו או צומצמו.

איל בן ראובן: שאלותי הן: 1.

איל בן ראובן: האם יש כוונה להשיב את ההטבות האלה? 2.

איל בן ראובן: האם יש תוכנית כוללת, ברמה של המדינה, לפתרון אתגרי ובעיות יישובי קו העימות בצפון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יריב לוין: אני מודה לחבר הכנסת בן ראובן על העלאת הנושא החשוב הזה, אם כי אני חולק לחלוטין על הקביעה העובדתית – שככה השתלבה בתוך השאלה – כאילו בוטלו הטבות רבות וכאילו נפגע מעמדם של יישובי הפריפריה.

יריב לוין: אני רוצה לומר, חבר הכנסת בן ראובן, שגם הממשלה הנוכחית מתכוונת לעשות, אבל מה שיותר חשוב זה שהממשלה הקודמת עשתה והשקיעה המון בפריפריה, וכך עשתה גם הממשלה שלפניה – בשלושתן, כמובן, בהובלה ובהנחיה אישית ומפורשת של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יריב לוין: ואני, ברשותך, אמנה על קצה המזלג שורה של דוגמאות שנדמה לי שמשקפות את הדבר בצורה הבהירה והחדה ביותר.

יריב לוין: קודם כול, רק ביום ראשון האחרון אישרה הממשלה תוכנית חסרת תקדים, עם תקציב חסר תקדים, של 2 מיליארד שקלים, לפיתוח המגזר הדרוזי, על כל ההיבטים שנוגעים בדבר הזה.

יריב לוין: אני חושב שזאת הזדמנות לומר שהדבר הזה הוא המשך ישיר להרבה מאוד פעולות אחרות שנעשו לקידום ולפיתוח המגזר הדרוזי גם בממשלות הקודמות, ובעיני מהווה קיום של, הייתי אומר, לא רק חובה וציווי מוסרי, אלא אני אומר לך יותר מזה:

יריב לוין: אני חושב שקיום של דבר שהוא באינטרס העליון של מדינת ישראל – לדאוג לכך שהברית החזקה שיש לנו עם העדה הדרוזית תהיה ברית שלא רק באה לידי ביטוי בשדה הקרב, אלא באה לידי ביטוי בחיים היומיומיים עצמם: בכלכלה, בתעסוקה ובכל התחומים האחרים.

יריב לוין: אני יכול לומר לך שהיום מתקיים בבאר-שבע כנס עם ראשי רשויות בדרום לטובת מיקוד המאמץ ליישום שורת החלטות שקיבלה הממשלה לפיתוח הדרום, בעלות כוללת שתגיע בסופו של התהליך לעשרות מיליארדי שקלים.

יריב לוין: הממשלה אישרה תוכניות לפיתוח הגולן, קצרין והיישובים החקלאיים במועצה האזורית גולן, וכן ארבעת היישובים הדרוזיים שנמצאים בגולן; העברנו תוכניות לפיתוח חצור-הגלילית ולפיתוח תיירותי של טבריה; הקמנו בית-ספר לרפואה בצפת; שדרגנו את תשתיות הרפואה בצפון; פתחנו את המתנ"ס בקריית-שמונה.

יריב לוין: במסגרת מפת הטבות המס ניתן – – –

חיים ילין: כבוד השר, הבחירות הסתיימו – – –

יריב לוין: תנו לי לענות.

יריב לוין: במסגרת – אתם שאלתם, אני – רגע, חבר הכנסת ילין, מה אתה מציע?

יריב לוין: שאני לא אמנה את מה שנעשה?

יריב לוין: שיבואו ויאמרו לי כאן – – –

חיים ילין: – – – שאל שאלה.

יריב לוין: הוא שאל שאלה ואני עונה עליה בדיוק.

יריב לוין: אני לא מדבר על שום דבר, רק על השאלה שהוא שאל.

יריב לוין: זה נכון שקצת קשה לשמוע.

יריב לוין: אגב, אני בכלל תמה, כי לסיעתך גם היה חלק מסוים.

יריב לוין: חלק מהדברים נעשו בתקופתה.

חיים ילין: – – –

יריב לוין: אז אני גם חושב שגם לאוזניך דווקא הדבר הזה צריך, בוא נאמר, לערוב.

יריב לוין: במסגרת מפת הטבות המס ניתנו תעדופים ליישובים סמוכי-גבול; תעדוף מיוחד ליישובים בטווח של עד 2 קילומטר – יישובים כמו שלומי, קריית-שמונה ומג'דל-שמס; ניתן תעדוף ליישובים עירוניים בדרום כמו ערד, אופקים וירוחם.

יריב לוין: הגדרנו את נתיבות, אופקים, ערד, דימונה וירוחם כערי מטרה בדרום, ואנחנו משקיעים בפיתוחן.

יריב לוין: אני יכול לומר לך שרק בשבוע שעבר הייתה לי שיחה עם ראש עיריית דימונה, חברי בני ביטון, על מכללת הסייבר הלאומית שתקום בדימונה, ובוודאי תביא ליישוב הזה תנופה נוספת על התנופה שהוא נמצא בה כבר בימים אלה.

יריב לוין: פריסה של תשתיות תחבורה: תשתיות רכבת, משדרות בדרום עד כרמיאל בצפון ובית-שאן במזרח; הארכת כביש 6; הרחבת כביש הערבה; בניית שדה-תעופה בתמנע.

יריב לוין: חנכנו את מחלף המוביל ואת מחלף גולני.

יריב לוין: עיר הבה"דים בדרום – אנחנו כבר נמצאים על סף האכלוס; פארק הסייבר של באר-שבע, שהולך ומתרחב.

יריב לוין: בעוטף-עזה, חברי חבר הכנסת ילין, למרות – – –

חיים ילין: אבל הוא שאל על הצפון.

חיים ילין: הוא לא – – –

יריב לוין: יש – אני עונה.

יריב לוין: הצפון והדרום – הכול ביחד.

יריב לוין: – – – יש צמיחה גיאוגרפית, פריחה שלא הייתה כמוה שנים.

יריב לוין: אתה יודע טוב מאוד – השקעות ממשלתיות בהיקפים מאוד גדולים.

יריב לוין: נעשות לא מעט השקעות גם במגזר הצ'רקסי, במגזר הבדואי, הן בצפון והן בדרום, וגם ביישובים שמאוכלסים בציבור מוסלמי, בציבור נוצרי.

יריב לוין: אני יכול לתת לך, למשל, דוגמאות מתחום התחבורה הציבורית.

יריב לוין: שם נעשות השקעות ופיתוח של קווים ושינוי דרמטי של התחבורה במגזר המיעוטים, שסבל עד היום מהיעדר כל תחבורה והסדרי תחבורה – –

עיסאווי פריג': – – –

באסל גטאס: – – –

יריב לוין: – – תחבורה ציבורית הולמים.

עיסאווי פריג': – – –

באסל גטאס: אתה מדבר על ישראל?

יריב לוין: אני מדבר על ישראל, ואתם יודעים את זה טוב מאוד – לרבות על כפר-קאסם, חבר הכנסת, חבר הכנסת פריג', והיו לנו שיחות על הנושא הזה.

יריב לוין: ואני מציע שדברים טובים שנעשים – מותר להגיד שהם נעשים.

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: עכשיו, אני אומר לך, חבר הכנסת בן ראובן: נכון, יש סוגיה אחת שגם אני עסקתי בה לא מעט, והיא סוגיית הטבות המס, ועסקתי בה גם בקדנציה הקודמת, והיא סוגיה אמיתית.

יריב לוין: היא נובעת מבעיה שלא רבצה בכלל לפתחנו, אלא היא נבעה מכך שהחלטות בג"ץ פסלו כל פעם את המפות שנקבעו ויצרו קושי גדול מאוד באופן כזה שאם נלך על-פי הקריטריונים שהכתיבו לנו, נצטרך לבחור אחד משניים: או ללכת לרשימה מאוד מאוד מצומצמת, שתקפח באופן משמעותי שורה של יישובים – כמו חצור, שזאת דוגמה טובה – או שניאלץ לעשות את הפעולה ההפוכה: להרחיב את הרשימה באופן כזה שמספר היישובים שייכללו בה יהיה כל כך גדול, שהסכום והיקף ההטבה שתינתן בסוף לתושבי כל אחד מן היישובים האלה, ההיקף הזה יהיה זעום ויהיה נמוך מדי.

יריב לוין: כתוצאה מהעניין הזה – אחד הפתרונות הוא באמת ללכת להסטה של המשאבים וההשקעות לכיוונים אחרים, שמגיעים באופן ישיר לתושבים של אותם יישובים, שמעודדים שם תעסוקה ומשפרים את איכות החיים, וגורמים בסופו של דבר לכך שכל האזורים האלה, גם בצפון וגם בדרום, פשוט משנים את פניהם ונמצאים תחת תנופה גדולה.

יריב לוין: ואנחנו בכיוון הזה נמשיך.

יריב לוין: ובהחלט, אני מוכרח לומר: אם יימצאו גם הפתרונות המשפטיים המתאימים, ודאי שגם בנושא הטבות המס אנחנו נשמח להמשיך ולסייע לאותם יישובים ומקומות שאכן ראויים וזקוקים לסיוע הזה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: כן, שאלה נוספת לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברי הכנסת דניאל עטר וחיים ילין ביקשו גם הם להפנות לשר שאלה נוספת.

איל בן ראובן: תראה, א.

איל בן ראובן: אני מאוד מכבד את העשייה שנעשתה, ואני גם יודע שנעשתה עשייה, אבל השאלה נבעה מן הסתם מן הדברים שלא נעשו, כמו, למשל, הכוונה לפגוע בסובסידיות בענף הלול, ואתה כמוני יודע כמה מהענף הזה נמצא היום ביישובים האלה.

איל בן ראובן: חשוב שנדע – היישובים האלה היום, בתוצאה, הבנים בחלק גדול מהיישובים האלה לא חוזרים, וזה בגלל מקומות עבודה.

איל בן ראובן: היישובים האלה הם מעטפת הביטחון של מדינת ישראל, ואנחנו חייבים לעשות תוכנית – תראה, אני העברתי גם נייר שלם של נושאים.

איל בן ראובן: הנושאים האלה מועלים על-ידי כלל יישובי קו העימות.

איל בן ראובן: היישובים האלה היום – רבים מהם בתחושה שדברים נלקחו מהם בצפון.

איל בן ראובן: כי בצפון, לצורך העניין, קצת שקט יותר עכשיו וכו'.

איל בן ראובן: מי כמוך יודע שהדברים יכולים להשתנות מייד.

איל בן ראובן: כל נושא הביטחון, ממ"דים למשל.

איל בן ראובן: מ"מדים היום, 30% ממ"דים ביישובי קו העימות.

איל בן ראובן: אני פשוט מכיר היטב את הנושא הביטחוני שם.

איל בן ראובן: אנחנו מוכרחים לחזק את היישובים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל עטר – בבקשה, אדוני, שאלה.

דניאל עטר: קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני מרשה לעצמי, כחבר כנסת חדש שלא כל כך מכיר עד הפרטים הקטנים את הנהלים, להודות לך ולברך אותך על ששמרת פעם נוספת, יש לומר, על כבודו של הבית הזה.

דניאל עטר: אני מדבר על מה שהיה אתמול.

דניאל עטר: אדוני השר, כיוון שהרחבת בתשובתך גם לדרום, לעוטף-עזה וגם לגבול הצפון – אני רוצה לחדד את השאלה גם בהקשר של מגדלי הביצים:

דניאל עטר: האם יש לממשלה כוונה לפגוע בסובסידיות שלהם?

דניאל עטר: כי מושמעת דאגה עמוקה מאוד מצדם של המגדלים ואני לא יודע למה – אולי כדאי בעזרתך לעצור את השמועה הזאת.

דניאל עטר: דבר שני: לפני יומיים העליתי כאן

דניאל עטר: סוגיה שקשורה לנתיב-העשרה אבל היא קשורה לכל יישובי עוטף-עזה ובעיקר אלה הסמוכים לגדר, על הפגיעה הקשה ביכולת ההתפרנסות שלהם, בעובדה שמטילים עליהם היטל של 10% על העסקת עובדים זרים, ביטול של 2.25 נקודות זיכוי בהעסקה של אותם עובדים וכן הלאה וכן הלאה.

דניאל עטר: הייתי שמח מאוד אם תוכל להתייחס לנקודה הזאת.

דניאל עטר: ודבר אחרון, אותם יישובים, שנמצאים תחת התקפה של מרגמות, לא של טילים ש"כיפת ברזל" יכולה להגן עליהם מהם, הם לא ממוקלטים.

דניאל עטר: אני מדבר על אותן עשרות משפחות ראשונות של מפוני ימית שהקימו את נתיב-העשרה ואחרים ביישובים הסמוכים להם, שהם חיים שם ללא הגנה של מקלט בבתים שלהם.

דניאל עטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עטר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין ישיב לשואלים.

חיים ילין: נבהלתי, פתאום ראיתי יותר שרים מאשר חברי כנסת, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: כנראה זה השפיע לטובה.

חיים ילין: כבוד השר, אני אמשיך את הנושא שהועלה פה, כי זאת סוגיה קצת נפרדת אבל זה חשוב שיהיה פה מישהו שיטפל בזה: מפוני ימית, שזה לא רק נתיב-העשרה, זה גם מושב עין-הבשור, בעצם נמצאים עם מקלוט של 2x2 מחוץ לבית.

חיים ילין: החלטת הממשלה על הממ"דים דיברה שכל מי שיש לו מקלט, לא משנה מה הגודל ומה שלא יהיה, לא מגיע לו ממ"ד, ולכן הם נפלו בין הכיסאות.

חיים ילין: זאת אומרת, שאנשים שהתיישבו בחבל-ימית, עשו את כל מה שצריך – פינו אותם והם נענשים פעמיים.

חיים ילין: אבל זאת סוגיה שאני רוצה לשים אותה פה כי זו לא הפואנטה העיקרית למה קמתי.

חיים ילין: אחרי "עופרת יצוקה" ראש הממשלה ומנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז אמרו לנו: אתם כבר הגעתם לגבול שלום ושווייץ בפתח, ואנחנו מורידים לכם את ההטבות.

חיים ילין: זה דיון עקרוני שצריך להעלות אותו תמיד על סדר-היום.

חיים ילין: לא יכול להיות שבמקומות שמתיישבים בהם, ליד הגבול, המצב הביטחוני הוא זה שיכתיב את מדיניות הממשלה כלפי ההטבות.

חיים ילין: ותסכים אתי, זה פשוט עניין של ניהול.

חיים ילין: זה לא עניין פוליטי, וזה לא משנה מי יושב שם.

חיים ילין: זה פעם בצפון, פעם בדרום; יכול להיות פעם באיו"ש ויכול להיות גם פעם דרך הים.

חיים ילין: לכן, ההטבה צריכה להיות לא רק לפי המצב הביטחוני, אלא התיישבות ליד הגבול; אנשים שיושבים ליד הגבול ידעו שזה מגיע להם כדין מפני שהם מתיישבים ושומרים על מדינת ישראל.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאתה משיב בשם ראש הממשלה, אם יש משהו שאתה לא בטוח, תוכל להעביר תשובות בכתב.

יריב לוין: לא, לא, אין לי שום בעיה.

יריב לוין: על מה שאפשר לענות אני בוודאי אענה, ומה שמצריך התייחסות אחרת אני גם אומר.

יריב לוין: ראשית, אני אומר כך: לשאלות שנוגעות לענף הלול – א.

יריב לוין: אני חושב שהנושאים האלה ראויים באמת לדיון נפרד.

יריב לוין: הנושא של ענף הלול הוא נושא כבד, אני מכיר אותו היטב, אני עסקתי בו לא מעט גם בכנסות הקודמות.

יריב לוין: אני יכול לומר לכם שרבות השמועות בנושא הזה כל הזמן, כולל במהלך המשא-ומתן הקואליציוני, שרצה איזו שמועה שהולכים לעשות כל מיני מהלכים בנושא הזה; בסופו של דבר, כידוע, לא בא זכרו באף אחד מן ההסכמים הקואליציוניים, והנושא הזה, לפחות לעת ההיא, ירד מהפרק.

יריב לוין: אני לא יודע לענות אם באיזשהו מסדרון, באיזשהו משרד יושבים פקידים כאלה ואחרים שבראייתם המקצועית מתכננים כל מיני מהלכים.

יריב לוין: זה תמיד יכול לקרות, תמיד יכול להיות.

יריב לוין: אני גם אומר יותר מזה: אני חושב שעושים נכון אנשי ענף הלול שעומדים על המשמר ומתריעים ודואגים שלא יקרה שדבר כזה יעבור תחת הרדאר.

יריב לוין: אני לא מכיר כרגע הצעה כזאת שמונחת על שולחננו, אבל אני בהחלט אומר:

יריב לוין: תמיד יכול להיות שמחר יקום מישהו ויציע רעיון כזה או אחר, וצריך לעניין הזה להיערך.

יריב לוין: אני בהחלט חושב שלענף הלול יש משמעות שחורגת מההיבט הכלכלי שלו, והוא לא רק מפרנס משפחות בעיקר באזורי הפריפריה ובאזורים שנמצאים לאורך הגבול; הוא גם בסיס חיוני, בעיני, לאספקת מוצרי יסוד בשעות משבר, וכאלה יכולות להיות.

יריב לוין: זה נכון, אגב, לגבי חקלאות בהרבה מאוד היבטים.

יריב לוין: אני חושב שטועה מי שמודד חקלאות רק בערך הכלכלי הצרוף שלה.

יריב לוין: ומצד שני, אני בהחלט אומר – וגם את זה צריך לומר – צריך גם להיות פתוחים לשינויים מבניים כאלה ואחרים, כי בסוף אנחנו גם רוצים להביא למצב שאנחנו מצליחים להוזיל את המצרכים ומצליחים להביא אותם לצרכן במחירים סבירים.

יריב לוין: ואת הדבר הזה, לטעמי, יש דרכים לעשות.

יריב לוין: בטח ובטח לא בדרך שתביא לפגיעה לא בענף הלול, לא במי שמתפרנס ממנו ולא ביישובי הפריפריה או ביישובי קו העימות.

יריב לוין: בכל מקרה, אני חושב שהדרך הנכונה, כמו תמיד, גם בנושא הזה, היא דרך של הידברות ושיתוף פעולה, ובטח לא דרך של איזה החלטות שפתאום נופלות על ראש כולם בוקר אחד.

יריב לוין: השאלות שנוגעות לצד של הממ"דים ולנושא הביטחון – אני אומר כך: קודם כול, אני, בוודאי, לבי עם מפוני ימית, שלא יעזור שום דבר, גם אחרי עשרות שנים הטראומה הנוראה הזאת תישאר, וזאת הזדמנות שלי לפנות אליכם מכאן ולומר לכם: עזרו לנו לדאוג שלא יהיו יותר מקרים כאלה ולא יהיו יותר פינויים.

יריב לוין: זה המבחן האמיתי.

יריב לוין: אל תגנו על המפונים בדיעבד ממרחק עשרות שנים אלא תגנו היום על אחרים כדי שלא יפנו אותם והם לא יצטרפו למעגל הנורא הזה.

יריב לוין: שנית, אני מוכרח לומר שהנושא הזה, לטעמי – –

דניאל עטר: אתה יודע שהיינו לצדו של ראש הממשלה – – –

יריב לוין: – – חשוב שיעלה, אבל הוא לא נכלל במסגרת השאילתה הזאת.

יריב לוין: ראוי שהוא יוגש כשאילתה אחרת.

יריב לוין: אני מודה שאני מכיר אותו מצוין מתפקידי כיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון ואפילו חושב שאני יודע לתת תשובה שתהיה גם מקובלת על שר הביטחון.

יריב לוין: אבל אני חושב שמבחינה פרוצדורלית לא יהיה נכון לעשות זאת.

יריב לוין: צריך להפנות פה שאילתה מסודרת לשר הביטחון.

יריב לוין: אין ספק שזה נושא שמחייב טיפול.

יריב לוין: הוא נושא בעייתי, הוא נושא מורכב, הוא גם נושא שיש לו עלויות לא פשוטות.

יריב לוין: להערה האחרונה החשובה של חבר הכנסת ילין – אין ספק שצריך לתמוך ולסייע כל הזמן, בוודאי ליישובי קו גבול ויישובי פריפריה, וזה גם נעשה, ואני הראיתי כאן שורה ארוכה של דוגמאות.

יריב לוין: זה נכון שלפעמים במצבים של לחימה ובמצבים שיוצרים אילוצים וצרכים נוספים זה גם לגיטימי ובסדר שמוסיפים ומסייעים יותר.

יריב לוין: אני חושב שהנחת העבודה שאומרת: "תשמע, תן לי עכשיו, אבל מעבר לזה אל תיתן לי יותר בשעת מצוקה", היא לא טובה.

יריב לוין: וגם ההנחה ההפוכה שאומרת שתגבור שאתה מוכרח לתת למקום שנמצא תחת ירי מסיבי בנקודת זמן נתונה ואתה לא יכול לתת אותו כל הזמן וכל השנה, אני לא חושב שיש היגיון להגיד: אל תיתן אותו כי אחר כך יבואו ויגידו לך: תן אותו כל השנה.

יריב לוין: אני מעדיף לנהל בעניין הזה מדיניות גמישה.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה נכון.

יריב לוין: אבל כפי שהראיתי קודם, נדמה לי שהממשלה הזאת ממשיכה את הקו של שתי הממשלות הקודמות: השקעה חסרת תקדים בכל ההיבטים הכלכליים, החברתיים, התשתיתיים, התעסוקתיים, ביישובי הפריפריה, בדגש על יישובי קו העימות.

יריב לוין: ואנחנו בהחלט מתכוונים להמשיך בכיוון הזה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן – בבקשה, אדוני – לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 20 מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: כרטיסי זנות.

גלעד ארדן: אין עיתוי מתאים יותר.

יולי יואל אדלשטיין: רציתי לומר: הנושא נשמע מוכר, אבל – – –

גלעד ארדן: איך אומרים?

גלעד ארדן: רצה הגורל.

מרב מיכאלי: אקטואלי יותר מתמיד.

מרב מיכאלי: כבוד השר, הפצת כרטיסי ביקור במקומותינו בערים נפוצה מאוד מאוד – כרטיסי ביקור לשירותי זנות.

מרב מיכאלי: ברצוני לשאול: 1.

מרב מיכאלי: מה הם האמצעים שננקטים למניעת התופעה הזו?

מרב מיכאלי: 2.

מרב מיכאלי: מה נעשה כדי למנוע חשיפת אוכלוסייה בכלל וקטינים בפרט לכרטיסים?

מרב מיכאלי: 3.

מרב מיכאלי: מדוע אין מנותקים קווי הטלפון שרשומים על הכרטיסים? 4.

מרב מיכאלי: האם נאכף איסור פרסום הזנות על בתי-הדפוס שמדפיסים אותם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מבקש להודות לחברת הכנסת מרב מיכאלי; בהזדמנות זו גם לברך אותה על בחירתה ליושבת-ראש הסיעה.

גלעד ארדן: בהחלט, הנושא שהיא העלתה, של כרטיסי ביקור שמפרסמים באמצעותם, לצערנו, שירותי זנות, הוא נושא שחשוב מאוד לדון בו ולשים אותו על סדר-יומה של הכנסת, ואין חולק שמדובר באמת בתופעה פסולה, מגונה, עבירה על החוק קודם כול, וצריך לפעול כדי למגר אותה.

גלעד ארדן: ביקשתי גם דחייה כדי לענות היום על השאילתה, כי רציתי ללבן יותר לעומק את התשובה שניתנה לי על-ידי משטרת ישראל.

גלעד ארדן: אני מזכיר שהעיסוק בכלל בנושא הזה הגיע דרך הכנסת בשנים האחרונות, כי במרס 2011 עבר בכנסת בקריאה שלישית תיקון לסעיפים 205א, 205ב ו-205ג בחוק העונשין בעניין פרסום שירותי זנות.

גלעד ארדן: תיקון החוק נבע באמת מהתפיסה שהפרסום מהווה – שוב, לצערנו – כר נוח להתפתחות של עבירות סחר בנשים ועבירות נלוות נוספות שקשורות לתחום הזה.

גלעד ארדן: ולכן הוחלט על-ידי תיקון סעיף 205ג שביעדי האכיפה יועמדו גם הסרסורים והעיתונים, ולאו דווקא הנשים שהן קורבנות הזנות.

גלעד ארדן: המשמעות של התיקון הייתה שכל פרסום שנוגע למתן שירותי זנות הוא לא חוקי וצריך לבצע חקירה בנדון, גם של הגורם המפרסם וגם של העיתונים עצמם.

גלעד ארדן: אני חושב שבעיתונים ניתן לראות שהתופעה הזו פחתה עד כדי נעלמה, אבל עדיין עבירות של פרסום שירותי זנות מוצאות את ביטוין בהיבטים רבים, דוגמת – כפי שציינה חברת הכנסת מיכאלי – הצמדת כרטיסי ביקור לחלונות של מכוניות, תופעה שנפוצה בעיקר בתל-אביב ובאילת; הפצת פלאיירים וכרטיסי ביקור; פרסום מודעות בעיתונים, על זה דיברתי; פרסומים באינטרנט של מודעות בנושא באתרים כלליים.

גלעד ארדן: ובאמת, בעקבות התיקון לחוק ודיונים שהתקיימו בנושא, הופצו הנחיות ליחידות המשטרה כדי לבסס ראיות ותיקי חקירה שעוסקים בעבירות הללו.

גלעד ארדן: ההנחיות עסקו בהוכחת הקשר בין הפרסום לבין נותן שירותי הזנות; אכיפת החוק כלפי בתי-הדפוס; איתור הגורמים העומדים מאחורי הפרסומים; איתור דרכי הפצה, לרבות מרכזי הפצה, העסקת מפיצים; איתור מפיצי דואר אלקטרוני; מניעת חשיפת קטינים לתופעה הזו ועוד ועוד.

גלעד ארדן: אני חייב לומר, לפני שאני מתייחס לשאלה הספציפית, שניתן לראות שהמשטרה באמת הגדילה משמעותית את מספר תיקי החקירה שנפתחו בנושא.

גלעד ארדן: לצערי, אין לי הנתונים על ההעמדות לדין, וזה דבר שאנחנו צריכים לקבל גם מהפרקליטות, אבל אם את מסתכלת על תיקי חקירה שנפתחו: ב-2011, לפני החוק, נפתחו רק עשרה תיקים; ב-2012 מספר תיקי החקירה בנושא הזה כבר קפץ ל-68 תיקים, וזה סדר הגודל עד עצם היום הזה, כי ב-2015 הנתון שיש לי הוא שברבעון הראשון, עד חודש מרס, כבר נפתחו 19 תיקי חקירה בגין העבירות הללו.

גלעד ארדן: לגבי ניתוק קווי הטלפון – ניתוק קווי טלפון בעבר, במקרים של פרסום נושאים כלשהם שמהווים עבירה, נעשה עד היום אך ורק בתחום של מכירת סמים סינתטיים, מה שכונה "סמי הפיצוציות", ואז, כדי לבצע את אותה פעולת ניתוק, ניתן אישור של הפרקליטות, וגם התקבל אישור של בית-המשפט המחוזי לביצוע הניתוק, וגם נערך אז שימוע לבעלי מספר הטלפון שנותק.

גלעד ארדן: אני רוצה לומר שגם היום מזמינים בעלי קווי טלפון שמתפרסמים וחוקרים אותם במסגרת פתיחת התיק, אבל יש בעייתיות, שלא הייתי מודע לה עד לבירור הזה, לבצע את אותו ניתוק: 1.

גלעד ארדן: לפעמים קווי הטלפון שמתפרסמים הם בכלל ללא בעלים פורמליים רשומים, אלא אלה טלפונים שהם באמצעות כרטיסי חיוג, רכשו רק את כרטיס החיוג, וכרטיס החיוג הזה מתחלף; 2.

גלעד ארדן: יש לעתים בעייתיות להוכיח שהפרסום היה עבור שירותי מין, כי לא תמיד הפרסום מדבר על מה זה כולל – אני לא רוצה להתחיל לפרט איך זה מתפרסם – אבל מדברים בקודים אל מי שצורך את אותם שירותים, ולכן בחוק אין סמכות מפורשת לבצע את הניתוק.

גלעד ארדן: וכידוע לכולנו, בייעוץ המשפטי של משטרת ישראל יש מחלוקת בגלל הזכות הקניינית, האם ניתן לבצע את הניתוק אוטומטית רק על בסיס הפרסום או שלא ניתן.

גלעד ארדן: כיוון שאני באמת מייחס חשיבות רבה מאוד לאכיפה של הנושא הזה, הנחיתי את המשטרה להעלות את זה ליועץ המשפטי לממשלה ולקבל הכרעה שלו אם יש או אין סמכות.

גלעד ארדן: בלי קשר, אני חושב שבאזור אילת אפשר לראות שהיה טיפול מעמיק בתופעה, והתופעה הזו פחתה באופן משמעותי.

גלעד ארדן: שם פעלו גם המודיעין וגם החקירות של משטרת ישראל, ובנו שם איזה מודל מיוחד ביחידת השיטור העירוני, כולל סריקות ומארבים, והדבר הזה הביא לתוצאה המיוחלת.

גלעד ארדן: בתל-אביב עדיין לא נעשה מספיק, וכפי שאמרתי, הנחיתי עכשיו גם את המפכ"ל וגם את הייעוץ המשפטי להביא את זה לכלל הכרעה וגם לפעול בצורה מעמיקה ביתר המקומות, בדגש על תל-אביב, כדי להביא למיגור התופעה.

גלעד ארדן: אני חושב שניתן להביא למיגור התופעה, וניתן לעשות את זה גם בטווח קצר.

גלעד ארדן: נכנסתי לתפקידי לפני כשבועיים, ואני מאמין שבתוך שבועות לא רבים ניתן יהיה לראות תוצאות בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני מציע להסתפק בתשובה שלי, אבל אם תרצי אהיה מוכן לתמוך גם בהעברה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, אין, זאת שאילתה דחופה, לא הצעה לסדר-היום, אז אנחנו בכל מקרה מסתפקים בתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אלא אם כן יש שאלה נוספת.

גלעד ארדן: האמת שאתה צודק, הייתי אמור לשים לב, רק כתבו לי את זה פה מהמשטרה, ובלי לשים לב הקראתי על אוטומט.

גלעד ארדן: אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי מעוניינת לשאול שאלה נוספת, ויש לה ודאי זכות.

יולי יואל אדלשטיין: וגם חבר הכנסת ינון מגל ביקש להפנות שאלה נוספת לשר.

מרב מיכאלי: ברשותך – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

גלעד ארדן: מה?

אריה מכלוף דרעי: אל תעבור לסדר-היום עם כזה דבר.

גלעד ארדן: כבר רציתי לסמס עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, ברשותך, יש לי מיני-שאלונת הבהרה, ואז את השאלה הנוספת, בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מרב מיכאלי: בעצם, אדוני, אם לסכם את דבריך, אם הבנתי אותם נכון, אתה בעצם מתחיל עכשיו מבצע אכיפה.

גלעד ארדן: אני שר, אני לא עושה מבצעי אכיפה – –

מרב מיכאלי: כן, בוודאי.

גלעד ארדן: – – והמשטרה היא עצמאית, וטוב שכך, והיא צריכה להישאר עצמאית.

גלעד ארדן: אבל ברמת המדיניות שלי כשר הבאתי את חשיבות הנושא הזה בפני המפכ"ל.

גלעד ארדן: מה שנאמר לי זה שקודם כול ילבנו מול הייעוץ המשפטי את היכולת, כי זה בוודאי דבר שיקל, פשוט לנתק בלי צורך להזמין לחקירה וכל התהליכים שכמובן גם הם מוסיפים על העומס שיש על משטרת ישראל.

גלעד ארדן: אם תהיה הכרעה כזאת זה יקל.

גלעד ארדן: בלי קשר, פעולות שנעשו במרחב אילת, וצריך לשבח אותם, נאמר לי שהן ייעשו כעת גם במרחבים נוספים, ותינתן עדיפות לאכיפה בנושא הזה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: אז שאלת ההמשך שלי, אדוני – היא עלולה להישמע לך מתקילה, אבל אין בכוונתה להיות כזאת.

מרב מיכאלי: אנחנו הגשנו – אנחנו זה קבוצה של חברות וחברי כנסת – את הצעת החוק להפללת לקוחות בזנות, שעניינה לחסל באמת את המקור.

מרב מיכאלי: כי ההבנה היא שכל זמן שיש ביקוש שהוא לגיטימי ומותר על-פי החוק, תמיד יימצאו כל מיני דרכים חוקיות או חוקיות פחות לספק את ההיצע.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת עברה בכנסת השמונה-עשרה אפילו קריאה טרומית, אחרי שהיה לחץ גדול מאוד על ישראל לטפל בצורה הרבה יותר אפקטיבית בבעיית הסחר בנשים.

מרב מיכאלי: אבל משום שהיא עברה רק קריאה טרומית, לא היה אפשר להחיל עליה רציפות, ובכנסת הקודמת היא לא יכלה לעבור.

מרב מיכאלי: זאת הצעה שבכנסת הנוכחית מגישה אותה שוב חברת הכנסת, כמובן, זהבה גלאון, ורבות ורבים מאתנו חתומים עליה.

מרב מיכאלי: האם אתה – אני, שוב, לא רוצה להתקיל – אבל האם אתה רואה אפשרות שהממשלה, ואתה באופן אישי, תתמכו בהצעת החוק הזאת כדי באמת לטפל בבעיית הזנות הכל-כך כאובה מהשורש?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ינון מגל וחבר הכנסת אורי מקלב ביקשו גם כן שאלה נוספת, ואדוני ישיב לכולם.

ינון מגל: כבוד השר, אני רואה בשאלה שאלת המשך, כי טיבה להגן על אזרחים שרוצים לחיות בשלום ובביטחון, ואני מדבר עכשיו על יהודים שעולים להר-הבית ורוצים לממש את זכותם הטבעית להתפלל – – –

גלעד ארדן: גם היושב-ראש רואה בכך שאלת המשך?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע אם לגבי שאלת המשך, אבל הנוהל, אדוני השר – – –

אורי מקלב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק רגע, רק רגע, חברים.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מקובל שבשאילתות דחופות שואלים שאלה לשר בתחום אחריותו, שלאו דווקא קשורה ישירות לנושא השאילתה המקורית.

יולי יואל אדלשטיין: במקרים כאלה יש זכות מלאה לשר לומר: תודה רבה, אני אשיב לך בכתב על שאלתך, אני לא ערוך כרגע לתת תשובה מפורטת.

יולי יואל אדלשטיין: זה הנוהל המקובל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלה.

ינון מגל: אני בטוח שהשר – – –

גלעד ארדן: או שאם אני לא ערוך, אני גם יכול לענות תשובה לא שגרתית.

יולי יואל אדלשטיין: זכותך המלאה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מצנזר לא שרים ולא חברי כנסת.

ינון מגל: אני בטוח שכבוד השר מבין – – –

גלעד ארדן: לא, פשוט אני לא רוצה שהשואל יבלבל בין תפקידו הקודם לתפקידו הנוכחי כשהוא שואל אותי שאלות בציבור.

ינון מגל: יש קווים דומים בתפקידים.

גלעד ארדן: אני שמח.

ינון מגל: ותמיד כדאי להשתדל לעשות דברים טובים, בכל מקום שאתה נמצא.

ינון מגל: מכל מקום, מה שאני אומר זה שיש יהודים – המצב כיום הוא שיהודים שרוצים להתפלל בהר-הבית, ואין חוק שאוסר זאת, נהפוך הוא, יש חופש פולחן במדינת ישראל, לא נותנים להם לעשות זאת.

ינון מגל: אני מבין שיש בעייתיות.

ינון מגל: אנחנו לא נמצאים פה בחלל ריק, והמציאות היא מציאות מורכבת, ואף אחד לא רוצה להבעיר את המזרח התיכון, כפי שמפחידים אותנו, הצד האלים, השכם והערב.

ינון מגל: אבל אני חושב שעדיין במסגרת תפקידך חשוב לתת את הדעת וצריך לאכוף את החוק מבחינה זאת, שמי שמותקפים על הר-הבית יפסיקו להיות מותקפים, ושייתנו להם את חופש הפולחן וחופש הדת, ומינימום להרחיק את האנשים שתוקפים שם.

ינון מגל: יש שם אנשים שנקראים ה"מוראביטון" וה"מוראביטאת", שהתרגום של זה הוא שומרי הטריטוריה המוסלמית.

ינון מגל: כלומר, הם שומרים על הטריטוריה המוסלמית.

ינון מגל: מבחינתם זאת טריטוריה מוסלמית.

ינון מגל: ואני חושב שמתפקידנו, ומתפקידך כשר הממונה על העניין, להרחיק את האנשים האלה בשלב ראשון; שמי שמתחיל לצעוק ולהתגודד ולהתנפל על יהודים שעולים לשם, להר-הבית, רק מפני שיש להם סממנים דתיים, ומתחיל לצעוק "אללהו אכבר" ולהפריע להם בקולות, ויש תמונות כאלה כל הזמן בסרטונים באינטרנט, אז שירחיקו אותם, או לצמיתות או לכמה חודשים.

ינון מגל: ובשלב הראשון, שמי שמפר את השקט בהר-הבית, ה"מוראביטון" וה"מוראביטאת" האלה, שיסולקו מההר באופן מיידי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת – – –

גלעד ארדן: האומנם?

גלעד ארדן: שכחת לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ינון מגל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

איציק שמולי: זה המשך לזנות.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אני לא יודע אם אני שואל שאלה נוספת, אבל בוודאי מידע נוסף לשר בעניין הזה.

אורי מקלב: דווקא התופעה של חלוקת הכרטיסים האלה התרחבה בתקופה האחרונה.

אורי מקלב: היא לא נמצאת רק בתל-אביב ובאילת, היא נמצאת גם בירושלים, והחשיפה לאוכלוסייה של קטינים ונוער צעיר היא הרבה יותר גדולה מכפי שהייתה.

אורי מקלב: ואני באמת שואל איפה ההלימה בין הגשת יותר כתבי-אישום – לתופעה של הרחבת הפעילות הזאת בנוסף גם בערים אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, היו שלוש שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאתה יכול להשיב, בבקשה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: לגבי השאלה הלא-מתקילה של חברת הכנסת מיכאלי, אז אני בהחלט לא רואה בה שאלה מתקילה.

מרב מיכאלי: אני שמחה.

גלעד ארדן: איך שאלת?

גלעד ארדן: האם יש אפשרות?

גלעד ארדן: אז בהחלט יש אפשרות שהממשלה תתמוך בהצעת החוק הזו, אבל כיוון שאני לא מכיר את ההצעה לפרטי פרטיה, אז אני שומר לעצמי את הזכות ללמוד אותה לעומק.

גלעד ארדן: על פניו, כפי שאמרתי קודם, אני בהחלט מתנגד לתופעת הזנות, אנחנו ניאבק בה, אנחנו נאכוף את החוקים שקיימים כדי למנוע אותה ולצמצם אותה כמה שאפשר, וככל שיש הצעות חוק נוספות שיסייעו בכך, אז צריך לשקול בחיוב תמיכה בהן.

גלעד ארדן: לגבי הר-הבית, שוב, אתמול מלאו שבועיים להצטרפותי לממשלה, אז אני לא יכול לומר שאני בקי בכל תחום לפרטי פרטיו, ואני עדיין בתקופת הלמידה המתחייבת.

גלעד ארדן: אבל הנושא הזה, בהחלט, הוא לא נושא חדש, וכשר בממשלה אני מכיר אותו מהעבר, את התלונות.

גלעד ארדן: עוד לא הספקתי לקיים דיון מקיף עליו, אבל בהחלט, יש כוונה מבחינתי לקיים בשבועות הקרובים דיון עם המשטרה, כדי להבין מה התופעות שיש שם ואיך המשטרה מתמודדת ומתכוונת להתמודד אתן.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך שחופש הפולחן, באופן לא מפתיע, קיים גם כלפי יהודים, ובטח בהר-הבית, ואני אנסה לעשות כמיטב יכולתי כדי שהחופש הזה יישמר.

גלעד ארדן: לגבי הערתו של חבר הכנסת מקלב, אז שוב, אני נמצא בתחילת דרכי.

גלעד ארדן: הנתונים שכרגע נמסרו לי נמסרו על-ידי המשטרה, על העלייה המשמעותית בפתיחת חקירות כדי לאכוף את החוק בתופעה הזו – יכול להיות, אם מה שאתה אומר זה נכון, שזה לא מוטמע עדיין בכל המחוזות של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: ואם אתה מעיד שבירושלים התופעה גם – – –

אורי מקלב: אולי הם עברו – – –

גלעד ארדן: אני לא חושב שאלו מאילת עברו לירושלים.

גלעד ארדן: אבל אם כן, אז – –

יולי יואל אדלשטיין: קר מדי כאן, אין סיכוי.

גלעד ארדן: – – אולי יש בכך להגשים את חזונו של הרצל.

גלעד ארדן: אפשר לברר מה הוא אמר בנושאים הללו.

גלעד ארדן: יכול להיות שהוא טעה.

גלעד ארדן: או שאולי אז הוא חשב שיש בזה אלמנט מסוים שמבטא את ריבונותה של המדינה היהודית-חילונית.

גלעד ארדן: היום פחות אני חושב שהוא היה אומר זאת.

ינון מגל: – – –

גלעד ארדן: בכל מקרה, אני אוודא שכל מחוזות משטרת ישראל מודעים לחשיבות ולפעולות שצריך לנקוט כדי להילחם בתופעה הזאת.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 27 מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג', שייגש בינתיים למיקרופון באולם.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: קלפיות בבתי-דין שרעיים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני כבר אומר שיהיה לנו לפחות שואל נוסף אחד, שהוא חבר הכנסת באסל גטאס, שהעלה נושא דומה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, ב-16 ביוני 2015 ייערכו הבחירות ללשכת עורכי-הדין.

עיסאווי פריג': הקלפיות ממוקמות לרוב בבתי-משפט השלום, ורק אחד מהם ממוקם ביישוב ערבי, נצרת.

עיסאווי פריג': על מנת להקל על המצביעים, ביקשה ועדת הבחירות להציב קלפיות בבתי-דין שרעיים.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול: מה ייעשה להצבת קלפיות בבתי-הדין השרעיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה.

איילת שקד: המקומות שבהם ניתן להציב קלפיות בבחירות ללשכת עורכי-הדין קבועים בכללי לשכת עורכי-הדין.

איילת שקד: חוות הדעת של היועץ המשפטי של ועדת הבחירות היא כי לא ניתן במסגרת החוקית הקיימת של כללי הבחירות להציב קלפיות בבתי-הדין השרעיים.

איילת שקד: אם רוצים לעשות את זה צריך קודם כול לשנות את כללי הבחירות.

איילת שקד: נוכח זאת, החלטתה האחרונה של ועדת הבחירות מ-4 ביוני 2015 היא כי לא ייפתחו קלפיות בבתי-הדין השרעיים.

איילת שקד: לבחירות הבאות, אם רוצים לעשות את זה, הלשכה צריכה באופן מסודר קודם לשנות את הכללים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי השרה, ידוע לך שיש 30 בתי-משפט ברחבי המדינה, ורק אחד מהם נמצא ביישוב ערבי.

עיסאווי פריג': הגיע לידי שמשרדך הוא זה שמנע ואסר הצבת קלפיות במגזר הערבי, דהיינו התערבות המשרד שלך באופן ישיר.

עיסאווי פריג': איך את לא רואה בזה פגם, שלשכת עורכי-הדין בכל רחבי המדינה, ציבור שלם שמבקש הצבת קלפיות ביישוביו לא מקבל את זה?

עיסאווי פריג': ומה ההבדל בין בתי-דין שרעיים לבתי-משפט שלום?

עיסאווי פריג': הרי כל זה תחת המעטפת של משרד המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אתה כנראה לא הקשבת לתשובה שלי – –

עיסאווי פריג': הקשבתי, הקשבתי.

איילת שקד: – – כי אני הסברתי שהכללים של לשכת עורכי-הדין אינם מאפשרים את הפתיחה בבתי-הדין השרעיים.

איילת שקד: אם רוצים לעשות את זה, שישנו את הכללים.

איילת שקד: היועץ המשפטי של הלשכה אמר שזה בלתי אפשרי.

איילת שקד: ועדת הבחירות הצביעה על זה, וגם היא קבעה שזה בלתי אפשרי.

איילת שקד: אני אסביר לך רק בגדול, שתדע מה ההבדל: להבא, אם רוצים לשנות את זה, צריך לעשות את זה מסודר.

איילת שקד: בבתי-משפט השלום, מכיוון שהם יותר גדולים, אפשר לקיים בחירות מבלי להפסיק את הדיונים.

איילת שקד: בבתי-הדין השרעיים זה יותר מסובך כי הם יותר קטנים.

איילת שקד: ולכן אם לשכת עורכי-הדין רוצה להבא, היא צריכה לשנות את הכללים, ככה שיהיה אפשר אולי לדוגמה בעירייה – לא יודעת, אני סתם נותנת לך עכשיו רעיונות – שיחשבו איך אפשר לעשות את זה.

איילת שקד: אין לנו שום בעיה שזה יקרה, אבל זה צריך לקרות בצורה חוקית ומסודרת, וכרגע זה לא חוקי.

איילת שקד: כך קבע היועץ המשפטי של ועדת הבחירות, וכך קבעה ועדת הבחירות בעצמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים חברת הכנסת שקד על תשובתה ולעיסאווי פריג' על השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 24 מאת חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: צומת טייבה – חיבור כביש 444 עם כביש 5614, ויהיה לנו גם שואל נוסף, חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, נא לקרוא את השאילתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני השר, שנים רבות קטע הכביש הנ"ל גובה קורבנות רבים הן מהאוכלוסייה המקומית והן מאלפי העוברים בצומת המסוכן הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ידוע לכבוד השר כי לעשרות-אלפי פועלים שעוברים ממעבר ג'בארה – שער-אפרים – צומת זה מהווה סכנה ממשית, פקקי תנועה ותאונות עם הרבה נפגעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברצוני לשאול: האם למשרד התחבורה יש תוכנית לפתור את הבעיה הנ"ל בהקמת צומת מרומזר או מעגל תנועה?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל כץ: במענה על שאילתה של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אני חייב לציין שגם חבר הכנסת אחמד טיבי פנה בעבר כמה פעמים בנושא.

ישראל כץ: השאילתה הועברה להתייחסות חברת "חוצה ישראל", ולהלן תמצית התשובה שהתקבלה: קטע הכביש המחבר את צפון טייבה, 444, עם כביש 5614 לכיוון קלנסואה, לרבות צומת הפנייה לאבני-חפץ, מצוי באחריות זכיין כביש 6, חברת "דרך ארץ".

ישראל כץ: כמו כל קטעי הכביש, גם קטע זה מנוטר באופן שוטף מבחינת תאונות דרכים בכל הדרגות, כולל פגיעות פח.

ישראל כץ: נערכה בדיקה מהירה בשיתוף הזכיין לבדיקת היקף האירועים בצומת, ולהלן הממצאים:

ישראל כץ: בשנת 2012 היו במקום שתי תאונות עם נפגעים קל; בשנת 2013 היו במקום שתי תאונות עם נפגעים קל; בשנת 2014 היו במקום ארבע תאונות עם נפגעים קל; בשנת 2015, ברוך השם, עד היום לא היו תאונות.

ישראל כץ: לכן, הציטוט של חבר הכנסת בדבר קטע כביש שגובה קורבנות רבים הן מהאוכלוסייה המקומית והן מאלפי העוברים בצומת מסוכן זה, לא עולה בקנה אחד עם העובדות.

ישראל כץ: אבל במסגרת תוכנית העבודה, גם כפי שנמסר לחבר הכנסת חאג' יחיא בפגישה שהוא קיים עם אנשי כביש 6 וכפי שגם נמסר לי, אני מעדכן בזאת כי בהתאם לתוכנית העבודה מתוכננת הצבת רמזור בצומת הזה, ואני מקווה שהדבר הזה יתחיל להתבצע בתוך חודשים מספר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חברי הכנסת חמד עמאר ואחמד טיבי גם ישאלו שאלה נוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, אני מברך על המסקנה, אבל הנתונים, נראה שהם בכלל לא מדויקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מספיק לעקוב אחרי אתרים שממוקמים בטייבה, שכל יום רואים את התמונות האלה, ושל הפקקים, אבל עוד הפעם, אני מברך על המסקנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בנוסף, הכביש הזה, כביש 444, זה הקטע היחיד בכביש הזה שעוד לא הורחב, אף שהיו החלטות במשרד התחבורה עם פרוטוקול שהופנה אלי כשהשתתפתי בישיבה עם שר התחבורה ב-2006 בהיותי ראש העיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה בפרוטוקול שמכרז להשלמת הכביש הזה יפורסם באוגוסט 2006.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עברו כבר שנים מאותה ישיבה עם אותו שר, ועד היום זה לא הורחב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש למשרד תוכניות, שאנחנו נראה את הביצוע בימים – אפילו לא החודשים, אלא הימים – הקרובים להשלמת הכביש הזה, כי הכביש הזה מהווה סיוט לכל תושבי טייבה והאזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אשמח לקבל תשובה חיובית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בשנה האחרונה אנחנו עדים לעלייה דרסטית בתאונות דרכים, עלייה של קרוב ל-30%, וזאת מגמה, גם בשנה שעברה הייתה עלייה במספר תאונות הדרכים, במספר ההרוגים.

חמד עמאר: השאלה היא: מה כבודך מתכוון לעשות עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים?

חמד עמאר: אנחנו רואים שתפקידה, כמו שהוגדר בחוק, לפקח ולתאם פעולות בין כל המשרדים, כל הגופים שצריכים לעבוד ולצמצם את תאונות הדרכים, ואנחנו רואים שחיקה בתקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: האם השר מתכוון להעלות את התקציבים, להחזיר את התקציבים למה שהיה לפני כמה שנים?

חמד עמאר: זה הגיע עד 500 מיליון; אנחנו מדברים היום על סביבות 300 מיליון – ירידה עם עלייה במספר תאונות הדרכים.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר ישיב לכל השואלים.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: מכובדי השר, נושא כביש 444 – טייבה הוא נושא שעולה כל יום ב"יומן הבוקר" ברשת ב'.

אחמד טיבי: יש פקק, בעיות של תושבי טייבה ביציאה, בכניסה, מאבדים שעות עבודה כאשר הם יוצאים מהיישוב וחוזרים ממקומות העבודה, משני הצדדים, משתי הכניסות של טייבה, תאונות דרכים, עוגמת נפש, הפסד שעות עבודה.

אחמד טיבי: אדוני, נפגשתי אתך – בקדנציה הקודמת שוחחתי אתך כמה פעמים.

אחמד טיבי: נפגשתי עם ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לכם, עם ראש הממשלה נתניהו דנו בנושא הזה, גם עם שר האוצר.

אחמד טיבי: התשובה היא שההשקעה, והשר כץ יודע על כך, היא עשרות מיליונים.

אחמד טיבי: גם אם מדובר בעשרות מיליונים, זה משאב שהמדינה והממשלה צריכות – – –

ישראל כץ: אגב, כנראה מאות מיליונים, לא עשרות מיליונים.

אחמד טיבי: בהתחלה אמרו 80, אחר כך 120, אבל אי-אפשר להשאיר את המצב כך; צוואר בקבוק, פגיעה ביישוב שלם.

אחמד טיבי: נפגשתי גם עם ראש הרשות בכוכב-יאיר, הם מוכנים לשתף פעולה, יש אינטרס משותף.

אחמד טיבי: אדוני, אתה יודע להזיז דברים, הזזת דברים בנושא התחבורה, ועל זה מגיעה לך מילה טובה.

אחמד טיבי: בוא נזיז את הנושא הזה, נקדם אותו ונפתור את הבעיה אחת ולתמיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו שר התחבורה ישראל כץ ישיב לשואלים.

ישראל כץ: לגבי כביש 444 – באתי לכאן עם תשובה לגבי הרמזור, תשובה ספציפית עדכנית.

ישראל כץ: הסוגיה ידועה ובאמת היו לא מעט דיונים.

ישראל כץ: אגב, ב-2006 אני לא הייתי שר, ואני לא הבטחתי שזה יהיה בתוך כמה חודשים.

ישראל כץ: אני בכלל לא נוהג להבטיח דברים שהם לא מסוכמים ומתוקצבים.

ישראל כץ: לעולם לא אתן גם לוח-זמנים, ולא אתחייב על דבר שהוא כמעט בטוח אבל לא בטוח.

ישראל כץ: ההבדלים כאן הם מאוד גדולים.

ישראל כץ: כאשר – יודעים את זה ראשי רשויות בעבר, הם נמצאים כאן גם בכנסת, וגם אתה היית ראש רשות, וכל אחד אחר; שיטת הפרוטוקולים המצטברים – אצלי אני מקווה שזה לא כך.

ישראל כץ: אני יורש את זה בדרך כלל במשרדים שונים, את כל ההבטחות.

ישראל כץ: אני לא יודע מה היה ב-2006.

ישראל כץ: בדרך כלל בודקים: אם זה לפני בחירות – ערימות גבוהות; אחרי בחירות – ערימות נמוכות.

ישראל כץ: יכול להיות שהדברים גם נעשים בתום לב.

ישראל כץ: יש כאן סוגיה שהנה, סיפר חבר הכנסת טיבי, זה הגיע עד ראש הממשלה ושר האוצר הקודם, והקודם של הקודם, אני חושב.

ישראל כץ: מקדמים כאן תכנון בעניין.

ישראל כץ: זה נושא שהוא באמת משמעותי מבחינת ההוצאה, ואני חושב שצריך לטפל בו.

ישראל כץ: אני לא באתי מצויד בתשובה מה כרגע המצב התכנוני או המצב התקציבי; אנחנו נהיה בקשר בעניין הזה וננסה לקדם את זה ביחד.

ישראל כץ: בהחלט, גם זה כביש חשוב.

ישראל כץ: בכלל, כשעושים הרבה אז הדרישות גדלות.

ישראל כץ: ולא ההפך, אגב.

ישראל כץ: כי כשלא עושים, כולם מתרגלים ואין ציפיות.

ישראל כץ: ועושים באמת הרבה בשנים האלה, כמדיניות מכוונת, גם בכבישים אדומים וגם בכבישים אסטרטגיים וגם מתוך אידיאולוגיה של חיבור כל חלקי המדינה, ואין כאן שום אפליה בין מגזרים ובין ערים ובין יישובים, כמו שאתם יודעים.

ישראל כץ: עושים בתוך היישובים, מחוץ ליישובים.

ישראל כץ: אבל אין סיכוי שאפילו בשש שנים – ואפילו קיבלתי ארכה, לשמחתי – שאנחנו נפתור את כל מה שלא עשו – אני לא יודע אם יש שרידים מימי הרומאים, אבל מה שלא עשו הטורקים, האנגלים ומקימי המדינה וממשיכיהם.

ישראל כץ: זה לא ייגמר בבת-אחת, יש כאן רשת כבישים ענקית, ואנחנו מתקדמים ועושים.

ישראל כץ: הכביש הזה, יחד עם כביש 71, עם עוד מוקדים, כביש 65, עפולה–גולני, ועוד מקומות הם כאלה שאנחנו נצטרך בתוכנית הקרובה לשים אותם בראש סדר העדיפויות כדי לטפל בהם, וזו אכן הכוונה.

ישראל כץ: ובינתיים, איפה שאפשר, בהחלט מתקינים רמזורים ודברים אחרים.

ישראל כץ: לגבי הסוגיה של נתוני הנפגעים, ההרוגים, בתאונות הדרכים – אני יכול להסתכל מ-2008, שהיו כ-450 הרוגים, ולאחר מכן, מ-2009, כאשר נכנסתי לתפקידי, היה גרף של ירידה.

ישראל כץ: הייתה שנה של ירידה דרסטית לגמרי, ולאחר מכן באופן טבעי הגרף עלה מעט.

ישראל כץ: כרגע זה 300 ומשהו.

ישראל כץ: זה נורא, זה איום, וכל הרוג הוא – אגב, זה במונחים מוחלטים, לא במונחים יחסיים.

ישראל כץ: הרי ברור שיש יותר רכבים.

ישראל כץ: אז במונחים מוחלטים אפילו.

ישראל כץ: והיעד שלנו זה להמשיך ולהוריד את זה.

ישראל כץ: עושים הכול.

ישראל כץ: אחד הדברים המשמעותיים הוא התשתיות.

ישראל כץ: יש תשתיות שהסתיימו, יש תשתיות שבאמצע הביצוע.

ישראל כץ: הכביש לערד – אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את הכביש – הוא באמצע הביצוע.

ישראל כץ: חלק, אגב, כבר נפתח, אבל חלק עוד לא.

ישראל כץ: וגם כביש חוצה-ישראל בדרך לשם, וגם בכביש 38, בדרך לבית-שמש, שהוא כביש אדום, התחילו עבודות.

ישראל כץ: אחרי שעשינו את כביש 10 דוּוחתי ישירות מפי היושב-ראש עוד בקדנציה הקודמת על פתיחת הכביש.

ישראל כץ: המון כבישים שמחייבים טיפול – ומטפלים.

ישראל כץ: אבל העבודה עוד לא הושלמה והרבה מהם באמצע העבודה: כל העבודה מצומת גולני עד עמיעד, שזה הרי כביש צר ביותר, או הכביש לירושלים וכל הדברים האחרים.

ישראל כץ: אז בנושא התשתיות ההשקעה היא חסרת תקדים, וזה גם תשתיות בטיחות, שזה בתוך הפרויקטים האלה.

ישראל כץ: גם בנושאים של בטיחות הרכב התקינה הישראלית היא מהגבוהות בעולם, בהתאם לתקינה האירופית והאמריקנית.

ישראל כץ: מקפידים וגם מעודדים תמרוץ של אביזרי בטיחות.

ישראל כץ: אני לא הייתי קושר קשר ישיר בין תקציב הרשות לבטיחות בדרכים לבין מצב הנפגעים.

ישראל כץ: ודאי שהרשות היא גוף חשוב, היא צריכה להוביל הרבה נושאים ולהיות גורם שמקדם נושאים גם מול משרדים אחרים, וצריך גם לשפר את הדבר הזה, אגב.

ישראל כץ: אבל אני לא הייתי קושר – מעולם, אגב, לא היו מעל 500 מיליון שקלים שהוצאו על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות.

ישראל כץ: הייתה איזו אמירה כללית בזמנה, ובאותה שנה הוצא הרבה פחות.

ישראל כץ: לא הגיעו לסכומים.

ישראל כץ: אגב, תקציב השנה הזאת, בשיטה של 1 חלקי 12, הוא זהה לתקציב השנה הקודמת.

ישראל כץ: זה שהייתה כוונה לקצץ ונאבקנו – זה עוד לא הסתיים, ואני מקווה שגם הכנסת תסייע מול תקציב עתידי, וגם אנחנו נלחץ לשפר את זה.

ישראל כץ: עושים באמת את המקסימום.

ישראל כץ: אני חושב שאחת הנקודות החשובות ביותר היא תגבור יכולת האכיפה של משטרת ישראל, של אגף התנועה, שהוא האגף שבאמת מבצע את כל האכיפה.

ישראל כץ: אני מדבר כרגע בעיקר מחוץ לערים.

ישראל כץ: בעניין הזה אני חושב שהעברת התקציב המצומצם דרך הרשות זה דבר מלאכותי.

ישראל כץ: אני בהחלט חושב שאנחנו מתכוונים לפעול שהמשטרה תתוקצב בהתאם לצרכים שלה, על-ידי משרד האוצר, שיוכלו להפעיל את מלוא ההיקף וגם לגייס מדי פעם כוחות נוספים, כדי להגביר את האכיפה.

ישראל כץ: העניין הזה זה נקודה מאוד חשובה.

ישראל כץ: יש הנושא של אכיפה בתוך הערים.

ישראל כץ: אנחנו הרבה זמן ממליצים לשתף את הרשויות המקומיות; לשלב את פקחי הרשויות המקומיות באכיפה, למשל נגד נסיעה על מדרכות של אופניים חשמליים או כל הכלים החשמליים החדשים.

ישראל כץ: המשטרה, אין לה מספיק כוח-אדם לעשות את זה, ואני שמח שעכשיו יש נטייה של המשרד לביטחון פנים והמשטרה כן לקדם חקיקה או החלטה שתאפשר לשלב את העיריות גם באכיפה מהסוג הזה.

ישראל כץ: אכיפה היא בהחלט דבר חשוב, לצד ההסברה והחינוך וגופי ההצלה וכל שאר הדברים, ואנחנו נמשיך לעשות באמת את המקסימום.

ישראל כץ: אגב, הערה אחרונה, לפני שנה, בחצי השנה הראשונה, הייתה ירידה דרסטית.

ישראל כץ: השנה כולה הסתיימה אפילו עם עלייה.

ישראל כץ: לכן בודקים שנה קלנדרית – מתחילת השנה האזרחית ועד סופה.

ישראל כץ: בוא נקווה שתהיה ירידה עד סוף השנה הזאת, ונעשה את הסיכומים לאחר מכן.

ישראל כץ: אי-אפשר לקחת קטע באמצע, לכאן ולכאן, ולהיאחז רק בדבר הזה.

ישראל כץ: אני חושב שעניתי על כל – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, השר בהחלט השיב על שאילתה מס' 24 ועל שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נשאר אתנו על הדוכן על מנת להשיב על שאילתה מס' 28 של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: שביתת נהגי "אגד תעבורה".

יולי יואל אדלשטיין: שואל נוסף שכבר רשום, כי העלה נושא דומה, הוא חבר הכנסת אורי מקלב.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הנושא: שביתת נהגי "אגד תעבורה".

מנחם אליעזר מוזס: בימים ראשון ושני הושבתו האוטובוסים של "אגד תעבורה".

מנחם אליעזר מוזס: תושבי הערים אשדוד, אשקלון, אלעד, נתניה ועוטף-ירושלים נותרו במצור, ללא אפשרות לצאת מבתיהם ולחזור.

מנחם אליעזר מוזס: ברצוני לשאול: 1.

מנחם אליעזר מוזס: מה ייעשה לסיום השביתה?

מנחם אליעזר מוזס: 2.

מנחם אליעזר מוזס: מה ייעשה למניעת השבתת תחבורה ציבורית בעתיד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש גם שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: במענה על השאילתה הדחופה של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס בנושא שביתת נהגי "אגד תעבורה" – השביתה נמשכה יומיים, כחלק מסכסוך מתמשך בין ההנהלה לעובדים.

ישראל כץ: משרד התחבורה, באופן פורמלי, הוא לא צד לשביתה.

ישראל כץ: זו חברה פרטית, חברה-בת של "אגד" וגורמים אחרים.

ישראל כץ: הייתי יכול לבקש מחבר הכנסת מיקי לוי להשיב, כי הוא היה מנכ"ל "אגד תעבורה" לפני שהוא נבחר לכנסת, והוא עשה היטב את מלאכתו.

ישראל כץ: אני הנחיתי את מנכ"ל משרד התחבורה – אף שאין אחריות פורמלית – ערב השביתה כן לנסות לגשר בין הצדדים.

ישראל כץ: לצערי, אף שהייתה היענות בהתחלה, לא נענו בסוף לפנייה הזאת, והייתה שביתה.

ישראל כץ: אני רוצה לומר בעניין הזה שאני רואה את זה בחומרה.

ישראל כץ: אני בסך הכול בעד להגן על זכויות עובדים.

ישראל כץ: מובן שאני גם בעד רפורמות, אבל אני חושב שבסוגיה הזאת דווקא מדובר כאן – הארגון היציג, נדמה לי, הוא "כוח לעובדים" ולא ההסתדרות הכללית.

ישראל כץ: יש לי רושם שהיה להם קו מאוד מיליטנטי.

ישראל כץ: ועדי העובדים, אגב, היו מוכנים להיענות לפנייה ולא לשבות, אבל הם המריצו אותם לשבות בכל זאת.

ישראל כץ: אני חושב שזאת גישה לא נכונה, והיא עלולה לגרום גם להפרת האיזון ולכך שהכנסת והממשלה יצטרכו להתקין ולחוקק תקנות שימנעו פגיעה באזרחים שכל חפצם זה לעלות לתחבורה הציבורית ולהגיע למקומם.

ישראל כץ: אני מקווה שלא נזדקק לזה.

ישראל כץ: אני חושב שקלות הלחיצה על ההדק כאן, ההכרזה על שביתות מהסוג הזה היא בלתי נסבלת, ואין שום סיבה.

ישראל כץ: ואני אגיד גם יותר מזה, או שאדוני היושב-ראש, אתה חושב שבמענה על שאלות נוספות אני ארחיב או – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאם סיימת את התשובה הרשמית – אז יש שאלה נוספת?

מנחם אליעזר מוזס: חשוב לנו לשמוע.

אורי מקלב: – – – שיתייחס לשתי השאלות הנוספות.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: יש לכם עוד זכות לשאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: אז השר השיב את התשובה הרשמית.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לשאול, חבר הכנסת מוזס, שאלה נוספת, וגם חברי הכנסת מקלב ומיקי לוי, שכבר הוזכר כאן, ביקשו לשאול שאלה נוספת, והשר ימשיך בתשובתו.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר הנכבד, על השביתה היה ידוע כבר כמה ימים מראש על-ידי הנהגים.

מנחם אליעזר מוזס: מדוע לא פרסם המשרד הודעה לנוסעים, לא בעיתונות, לא באתר המשרד, לא בתחנות?

מנחם אליעזר מוזס: ומדוע לא תגבר את השירות באמצעות חברות אחרות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקלב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אני עד היום לא יודע מה הקו המבדיל בין שביתה שהיא מתוקשרת מאוד וידועה, ואז גם הפתרונות מגיעים מהר, לבין שביתה שעל אף הסבל הרב של עשרות אלפים, אולי אפילו מאות אלפים – אשדוד, אשקלון, עוטף-ירושלים, נתניה, אלעד, שכל התושבים שלהם ללא תחבורה ציבורית – שהיא פחות מתוקשרת, וממילא הפתרונות גם לא מגיעים.

אורי מקלב: היו יומיים של שביתה, עוד לא קרה שום דבר, ויגיע או יגיעו עוד שביתות.

אורי מקלב: אני הייתי אצלך במשרד בפגישה וראיתי איך פעלת כששבתו ברכבת ישראל, איך אתה מעמיד תחבורה אלטרנטיבית.

אורי מקלב: אתה צעקת, העמדת את כל המשרד על הרגליים כדי שתהיה תחבורה ציבורית אלטרנטיבית.

אורי מקלב: למה לערים האלה לא מגיע?

אורי מקלב: למה הפגיעה באמון, באנשים שהם רוצים, אנחנו מדרבנים אותם להשתמש בתחבורה הציבורית, והנה יש להם שביתות פתע פראיות כאלה?

אורי מקלב: אבל, אדוני השר, אני רוצה להגיד לך עוד משהו, בזה אני אסיים.

אורי מקלב: הטענות – מי שחקר ומי שעקב אחרי זה – הטענות ידועות, מה הצד הזה ומה הצד הזה אומר.

אורי מקלב: אומרים הנהגים: אנחנו ב-26 שקלים לא מוכנים לעבוד.

אורי מקלב: והנה, יש להם חברת "קווים" – הנהגים ששבתו וקיבלו את זה.

אורי מקלב: אומרים לך מפעילי התחבורה הציבורית, במקרה הזה "אגד תעבורה": אנחנו, 30 שקלים, או 29 שקלים, לא יכולים לשלם, אין לנו היתכנות כלכלית על זה.

אורי מקלב: מה הוויכוח?

אורי מקלב: האם משרד התחבורה ישלים את זה או לא.

אורי מקלב: מדוע – וכאן השאלה – מדוע כשאתם מוציאים מכרזים, לא תקבעו כבר מראש ששכר הנהגים חייב להיות מינימום סכום מסוים, נניח במקרה הזה 29 שקלים, והתחרות תהיה מכאן ולהבא?

אורי מקלב: מה שקורה, מכיוון שהם צריכים לקיים תחרות על המחירים, חברות התחבורה הציבורית אומרות: אנחנו נשלם שכר מינימום, ולכן מציעות מחיר זול.

אורי מקלב: כשמגיע באופן המעשי להעסיק את הנהגים – הם שובתים.

אורי מקלב: הם לא מוכנים במחיר כזה.

אורי מקלב: כאן יש פעולה של המשרד, פעולה מאוד אטרקטיבית.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, ואז נשמע את השלמת התשובה של השר.

מיקי לוי: אדוני השר, אדוני יושב-ראש הכנסת, לחבר הכנסת מקלב, במכרזים החדשים של משרד התחבורה – אני עוזר לך, אדוני השר – נקבע מחיר מינימום של שכר נהג, בין יתר המרכיבים שהמשרד קבע.

מיקי לוי: תדע לך שהמכרזים שמשרד התחבורה מוציא הם כל כך קשים לחברות ומגבילים, שבעניין הזה אני רק יכול לברך את השר.

מיקי לוי: יש מחיר מינימום לשעת נהיגה לנהג.

אורי מקלב: – – –

מיקי לוי: ודאי שיש.

מיקי לוי: אבל, אדוני, אני רוצה לנצל את זה שאתה על הדוכן ולא להתעסק עם "אגד תעבורה".

ישראל כץ: ידעתי שאני אוכל להיעזר בך, אדוני.

מיקי לוי: אני רוצה לנצל את זה לנושא של תופעה שנחשפתי אליה לאחרונה.

מיקי לוי: לא מבצעים את ההוראה שלך ואת התקנה שאתה התקנת לרישום היסטוריה של כלי רכב שנקבע להם אובדן להלכה.

מיקי לוי: כלי רכב שניזוקים ב-60%, ואתה קבעת שיש חובה לבצע רישום שלהם, ויש כאן צורך כנראה גם עם שוק ההון – שיתוף פעולה מול חברות הביטוח.

מיקי לוי: במשרד הרישוי לא רושמים את זה ברישיון הרכב; הסוחרים קונים את הרכב בגרושים מחברות הביטוח שרוצות להיפטר מכלי הרכב; בדרך כלל כלי הרכב נגררים לשטחי הרשות הפלסטינית ומתקנים אותם.

מיקי לוי: איך מתקנים אותם?

מיקי לוי: גונבים כלי רכב חדשים בשטחי מדינת ישראל, וכלי הרכב האלה חוזרים כמתוקנים.

מיקי לוי: ואזרחים שלא יודעים מה ההיסטוריה של אותם כלי רכב, ושנוסעים עם כלי רכב ללא בטיחות מקסימלית, קונים כלי רכב מאוד מאוד בעייתיים.

מיקי לוי: יש בעיה.

מיקי לוי: חברות הביטוח מתות להיפטר מזה, אבל האזרח בהחלט מקבל אוטו שהוא סכנה על הכביש.

מיקי לוי: אני מבקש ממך לפעול לכך שההיסטוריה של כלי הרכב – יירשם בכלי הרכב מה קרה לו, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול להשלים את תשובתך.

ישראל כץ: אני אתחיל מהסוף, בהערה של חבר הכנסת מיקי לוי.

ישראל כץ: אני ארשום את הדברים לפני ואבדוק אותם.

ישראל כץ: אם יהיה צורך אני אבקש מאנשי המשרד לדבר אתך בנושא של רישום, של אובדן להלכה, של רכב.

ישראל כץ: לגבי סוגיית "אגד תעבורה", סוגיית התחבורה הציבורית – חברי הכנסת הנכבדים, מוזס והאחרים, קודם כול, יש הבדל בין חברה ממשלתית, כמו הנמלים או הרכבת, שהאחריות היא יותר ישירה.

ישראל כץ: נכון שיש להן הנהלות והן חברות בע"מ שהן כפופות לכללים עסקיים מחייבים.

ישראל כץ: אבל לי כשר ולמשרד ודאי שהאחריות היא אחריות יותר ישירה.

ישראל כץ: ואכן, בכל פעם שיש ניסיון לשבות או חשש לשביתה אני בעד לקיים את אותה הידברות שבעבר ניהלו אותה אחרי פרוץ השביתות.

ישראל כץ: הייתה איזו נוסחה: בוא ניתן לשבות, יהיו כותרות, ואחרי זה נשב.

ישראל כץ: אני חייב לומר לכם, חברי הכנסת מוזס ומקלב, שאצלי מי ששובת זה רק מוריד לו.

ישראל כץ: זה לא מוסיף לו שום דבר, אלא רק מוריד, ואני אביא לכם את הדוגמה הנוכחית.

ישראל כץ: אמר גם חבר הכנסת מיקי לוי, מאחר שהוא בא מהתחום, כשאני נכנסתי לתפקידי לפני כשש שנים – וכאן מדברים על זכויות עובדי קבלן ועל זכויות של שכירים ועל שכר מועט במשק – הנחיתי את אנשי משרד התחבורה שבבואם לפרסם מכרזים חדשים לגבי אותם אשכולות של תחבורה ציבורית, לקחת את שכר הנהג כמרכיב בתוך המכרז.

ישראל כץ: כלומר, מי שמשלם את השכר הגבוה, הסיכויים שלו לזכות במכרז יותר גבוהים.

ישראל כץ: ובעצם זה למעשה העלה את שכר הנהגים מ-26 שקלים לשעה ל-32 שקלים לשעה, ובמונחים של נהג שעובד בהחלט זה היה אפילו יותר מאשר שכר המינימום כיום, כשמדברים על 30 שקלים לשעה.

ישראל כץ: נכון, השר דרעי?

ישראל כץ: אתה, נדמה לי, אחת הדרישות שלך הייתה 30 שקלים לשעה.

ישראל כץ: אני לפני שש שנים הבאתי למצב שהשכירים בתחבורה הציבורית שקיבלו פחות, קיבלו 32 שקלים מינימום כשכר לשעה כחלק מהמכרז.

ישראל כץ: בשנים האלה הייתה שחיקה, אבל אנחנו גם זקוקים לנהגים ורוצים לתמרץ, מחיילים משוחררים ועד אחרים, לבוא ולעבוד בענף הזה.

ישראל כץ: אני הנחיתי במכרזים שמתפרסמים – הרי כל הזמן יש מכרזים – לכוון למצב של כ-39 שקלים לשעה.

ישראל כץ: ואכן, נדמה לי שחברה או שתיים שכבר זכו במכרז, החובה שלהן כחלק מהתנאים היא לשלם 39 שקלים.

ישראל כץ: אבל זה עוד לא חל על מי שכבר עובד בהתאם לתנאים שהוא זכה בהם.

ישראל כץ: וכאן יש סוגיה שהיא סוגיה אוצרית יותר: האם משרד האוצר יוכל, ירצה, לתקצב רטרואקטיבית את החברות שעדיין לא נמצאות במכרזים?

ישראל כץ: עכשיו, מה שעשו כאן נהגי "אגד תעבורה" והארגון שמייצג אותם, "כוח לעובדים", רק גורם לי להיות בעמדה בדיוק הפוכה.

ישראל כץ: אין לנו שום עניין לעזור למי שפוגע בנוסעים.

ישראל כץ: אין לנו עניין לעזור למי ששובר את הכלים, והם לא יקבלו שום עדיפות בעניין הזה.

ישראל כץ: ואני אומר, המדיניות היא מדיניות של להוביל לעליית שכר, אבל זה בדרך מכרזית, כאשר המדינה תגבה פחות תמלוגים, החברה תתייעל בתחומים אחרים, והרווח שלה לא יהיה על חשבון הנהגים, שזו התופעה שמצאתי כאשר נכנסתי למשרד.

ישראל כץ: הלוואי שבכל תחום במשק – ויש כאן חברות וחברי כנסת, והכנסת כולה חוקקה כאן ותמכה בהעלאת שכר עובדי הקבלן ובכלל – הייתי ממליץ ללכת בשיטה הזאת בכל מקום; לפחות כל מקום שהממשלה – אני אומר את זה לשר הכלכלה, השר דרעי.

ישראל כץ: השר אריה דרעי, אני מציע עצה לך, אתה הרי ממונה על התחום: לחייב את כל החברות האלה שמוציאות מכרזים למה שקרוי בינתיים עובדי קבלן, לחייב אותן בקביעת שכר, זאת אומרת, השכר שמשלמים לעובדים הוא חלק מתנאי המכרז והאפשרות שלהם לזכות במכרז.

ישראל כץ: וזה מה שקורה היום בתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: באופן חריג – עלה ל-32, שזה אפילו יותר ממה שהובלתם היום, ועכשיו זה יעלה ל-39.

ישראל כץ: בתהליך של כל מכרז חדש המחיר יהיה לפחות 39 שקלים כתנאי מינימום של הממשלה מהחברה שזוכה; רוצה לזכות – שלמי לעובדים, ותתייעלי בדברים אחרים.

ישראל כץ: לכן מפריע לי מאוד, אדוני היושב-ראש, שאותו ארגון שנקרא "כוח לעובדים" – אף שהייתה אפשרות למנוע את השביתה, והייתה פנייה אל ראשי הוועדים, בדיוק כמו שאנחנו עושים ברכבת ובמקומות אחרים, וזה כן מועיל, והיה בסיס להידברות – כן רצו לקיים את השביתה.

ישראל כץ: לדעתי, זה מחזיר אותנו לימים לא טובים, עם הרבה פחות סימפתיה ורצון טוב כלפי אותם ארגונים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר ישראל כץ, שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן למסור למליאה שלוש הודעות מטעם ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חלקן טעונות אישור בהצבעה, אז נא להקשיב.

): שתי הודעות לא טעונות הצבעה ואחת כן.

): חילופי גברי בוועדות הכנסת

): הודעה שנייה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

): מטעם סיעת כולנו – במקום חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון תכהן חברת הכנסת מירב בן ארי.

): עכשיו להודעה שטעונה הצבעה: ביום י"ד בסיוון התשע"ה, 1 ביוני 2015, נבחרו שישה סגנים ליושב-ראש הכנסת.

): כעת מציעה ועדת הכנסת לבחור שני סגנים נוספים: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר וחבר הכנסת יואל חסון.

): יצוין כי ביום כ"ב בסיוון התשע"ה, 9 ביוני 2015, החליטה ועדת הכנסת, בהתאם לחוק הכנסת, להגדיל את מספר הסגנים המקסימלי משבעה לתשעה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ביטן, כשנבחר שם – – –

יולי יואל אדלשטיין: ההערה נרשמה.

): ההערה נרשמה.

): אני לא קיבלתי הודעה על זה, אבל מאמין – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור להצבעה, כמה חברי כנסת ביקשו לדון בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: יש להם זכות כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשות כל דובר.

יולי יואל אדלשטיין: כל הודעה של ועדה שטעונה אישור בהצבעה בעצם עומדת לדיון אם יש חברי כנסת שמעוניינים לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו לא רק מבקשים לדון; אנחנו מתנגדים.

חמד עמאר: אני חושב שהקואליציה והאופוזיציה עשו יד אחת על מנת להדיר את ישראל ביתנו ולא לאפשר לנו אפילו נציג בנשיאות.

חמד עמאר: מתוך התשעה, אדוני היושב-ראש, לא ראיתם לנכון לקחת אפילו נציג אחד של ישראל ביתנו.

חמד עמאר: לא ראיתם לנכון שיהיה לנו ייצוג בנשיאות.

חמד עמאר: אני חושב שכל מה שמנסים לעשות, גם הקואליציה, גם האופוזיציה – ואני פונה אליך, אדוני היושב-ראש: אתה יכול לקבוע.

חמד עמאר: אתה יכול לאפשר שיהיו גם עשרה, ויהיה גם נציג של ישראל ביתנו בנשיאות.

חמד עמאר: יש מפלגות בגודל שלנו, עם שישה חברי כנסת, ויש להן נציג בנשיאות.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה שישראל ביתנו בחוץ.

חמד עמאר: אין דבר כזה.

חמד עמאר: ניסיתם לעשות לנו את זה בוועדות.

חמד עמאר: לא שמתם אותנו לא בוועדת הפנים, לא בוועדת הכלכלה, לא בוועדת החוקה, לא בוועדת הרווחה.

חמד עמאר: אנחנו נמצאים בוועדות: היום הייתי בכל הדיון בוועדת הכספים; אתמול השתתפתי בוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: אני אשתתף בכל הוועדות.

חמד עמאר: אני אשב, אהיה חלק מהוועדה, וגם חברי חברי סיעת ישראל ביתנו.

חמד עמאר: אנחנו נגיש רוויזיות, אנחנו נהיה מעורבים.

חמד עמאר: תוכלו למנוע מאתנו להצביע בוועדות, אבל מעבר לזה אתם לא יכולים למנוע מאתנו שום דבר.

חמד עמאר: אנחנו נשמיע את הדברים שלנו.

חמד עמאר: מה שאתם מנסים לעשות – ואני חושב, אדוני היושב-ראש, אתה נותן יד לזה – להדיר את ישראל ביתנו.

חמד עמאר: לא תצליחו.

חמד עמאר: אני אומר לכם.

חמד עמאר: לא תצליחו.

חמד עמאר: תשמעו אותנו כל שבוע כאן.

חמד עמאר: כל יום דיונים נעלה את הנושאים שלנו, נדבר.

חמד עמאר: הציבור שבחר בנו, בחר שנייצג אותו, וגם נייצג אותו, וייצגנו אותו בקואליציה, ונייצג אותו באופוזיציה, ונמשיך לייצג אותו.

חמד עמאר: לכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש: זה בידיים שלך.

חמד עמאר: אתה יכול להחליט להוסיף עוד סגן יושב-ראש.

חמד עמאר: אנחנו צריכים להיות בנשיאות, אנחנו צריכים להחליט בכנסת, שיהיה לנו הקול שלנו בתוך הכנסת, ואני מבקש ממך לעשות את זה כמה שיותר מהר ולהעלות את מספר הסגנים לעשרה.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, כפי שגם שמעתם עכשיו בהודעה למליאה, הסמכות לקבוע את מספר הסגנים, אם זה מעבר למה שמחייב החוק, היא בידי ועדת הכנסת, ולא בידי היושב-ראש.

חמד עמאר: אתה יכול לבקש.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לבקש, ואני פונה בקריאה נרגשת לכל מי שהדבר תלוי בו באמת לאפשר ייצוג לסיעת ישראל ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: אילו אני הייתי יכול לקבוע את זהות הסגנים שלי יכול להיות שהיינו חוסכים מן הכנסת כמה מהמבוכות של אתמול, אבל, לצערי הרב, אין לי הסמכות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת רוברט אילטוב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת שרון גל.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים – הפעם יש שרים במליאת הכנסת, וטוב שכך.

רוברט אילטוב: סיעת ישראל ביתנו מתנגדת לבחירת סגנים לך, כבוד יושב-ראש הכנסת, היום, וזאת מסיבה אחת פשוטה: אנחנו מרגישים שאנחנו כסיעה – אני לא שומע את עצמי, כבוד היושב-ראש; אם אפשר לעזור לי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, ז'קי לוי, נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר והשר מזוז וכץ, נא לשבת.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני פניתי אליך ואני פניתי ליושב-ראש הוועדה המסדרת הקודמת, וליושב-ראש הקודם של הוועדה המסדרת הקודמת, וגם ליושב-ראש ועדת הכנסת וגם אליך וגם לחברי סיעות הבית מהקואליציה ומהאופוזיציה, והעליתי את הסוגיה הזאת, שאנחנו בעצם לא מקבלים ייצוג הולם – לא בוועדות ולא בתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

רוברט אילטוב: הובטח לי על-ידי כולם שהנושא הזה יעלה, שהנושא הזה יידון והנושא הזה ייפתר.

רוברט אילטוב: אני לא רואה פה את צחי הנגבי; הוא אמר לי את זה בצורה מפורשת בוועדה.

רוברט אילטוב: ודיברתי גם עם אלקין, ונאמר לי בצורה הכי מפורשת – אני גם לא רואה את איתן כבל, שהבטיח לפתור את הסוגיה הזאת במסגרת האופוזיציה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב-ראש, שאנחנו הסיעה הלאומית הימנית היחידה בקואליציה, ויש אינטרס לאופוזיציה לא לתת לנו תפקידים ולא לתת לנו חלוקה, וזה ברור לנו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מתכוון באופוזיציה, אדוני.

רוברט אילטוב: כן, כן.

רוברט אילטוב: אני חושב שאנחנו המפלגה הלאומית הימנית היחידה גם בקואליציה.

רוברט אילטוב: אבל בסדר, אנחנו כרגע באופוזיציה – ואני מתכוון לאופוזיציה – ויש עניין לאופוזיציה למנוע מאתנו לעבוד ולתפקד בוועדות הכנסת ובתפקידים שונים בכנסת, וזה דבר ברור.

רוברט אילטוב: אבל יחד עם זה, כשהייתה סוגיה דומה במפלגות קטנות בכנסות הקודמות, נמצא הפתרון והביאו סגן יושב-ראש כנסת נוסף, בתמיכה של יושב-ראש הכנסת, ברוטציה.

רוברט אילטוב: סיעות קטנות שמנו פחות משישה חברי כנסת בסיעה קיבלו סגן יושב-ראש הכנסת.

רוברט אילטוב: אני זוכר את אחמד טיבי שקיבל את התפקיד, וזאת בדיוק מאותה הסיבה – שהאופוזיציה ניסתה למדר אותם ולא לתת להם לעבוד, וניתן להם ייצוג הולם.

רוברט אילטוב: עדיין אנחנו נבחרי ציבור, והציבור בחר בנו והציבור רוצה שאנחנו נעשה את הפעילות הפרלמנטרית.

רוברט אילטוב: ואני חושב שבפעילות הפרלמנטרית צריך להיות ייצוג לכל סיעות הבית בכל הוועדות, בוועדות החשובות.

רוברט אילטוב: כשהיה חסר חבר כנסת מסיעה כזאת או אחרת בגלל המבנה הלא-נכון או בגלל חלוקה לא שוויונית ולא צודקת של הוועדות, נמצאו פתרונות – הרחיבו ועדות, הכניסו חברים, ונתנו לחברי הכנסת ביטוי הולם ופעילות הולמת.

רוברט אילטוב: לכן, כבוד היושב-ראש, אני פונה אליך ואל חברי חברי הכנסת להסדיר את הסוגיה הזאת ולהפסיק לתקוף את חברי הכנסת מסיעתנו ולא לתת להם לעבוד.

רוברט אילטוב: אנחנו באנו לעבוד ורוצים לשרת את הציבור.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שרון גל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לפנות לכל אחד ואחד שיושב כאן היום.

שרון גל: אני הייתי שמח מאוד אם גם חברי הכנסת דני עטר ורויטל סויד – תפנו רגע קשב.

שרון גל: בעיקר חברי הכנסת החדשים.

שרון גל: חשוב לי שתשמעו.

שרון גל: מה שמתחולל בבית הזה זה מעשה אנטי-דמוקרטי ממדרגה ראשונה.

שרון גל: עזבו עכשיו קואליציה ואופוזיציה, עזבו את כל המשחקים, עזבו את כל התרגילים.

שרון גל: תזכרו את השיר "איך שגלגל מסתובב לו".

שרון גל: היום זה אנחנו, כי בחרנו לשבת באופוזיציה מפני שהממשלה לא מוכנה לבנות בירושלים, מפני שהממשלה לא מוכנה לבנות בגושי ההתיישבות, מפני שהממשלה ממשיכה להבליג על ירי מעזה ובגלל עוד הרבה מאוד סיבות, דברים שחשובים גם לאנשים שיושבים בקואליציה ורוצים שוויון בנטל.

שרון גל: אז עשינו בחירה בעקרונות על חשבון כיסאות, והעונש על הדבר הזה הוא עונש אנטי-דמוקרטי.

שרון גל: כל מי שיושב כאן צריך לשים לב לדבר הזה, כי היום זה אנחנו ומחר זה אתם.

שרון גל: תסתכלו על רשימת הוועדות.

שרון גל: בוועדת הכנסת קיבלנו ייצוג; תודה רבה.

שרון גל: בוועדת הכספים קיבלנו ייצוג; תודה רבה.

שרון גל: גם בוועדת החוץ והביטחון קיבלנו ייצוג; תודה רבה.

שרון גל: ועדת חוקה, חוק ומשפט – אין לנו מה לתרום; ועדת הכלכלה – אין לנו מה לתרום; ועדת הפנים והגנת הסביבה, אדוני היושב-ראש – אין לנו מה לתרום; ועדת החינוך – קיבלנו נציג; תודה.

שרון גל: ועדת ביקורת המדינה – קיבלנו נציג; תודה.

שרון גל: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – בושה לכנסת הזו שחברת הכנסת אורלי לוי לא יושבת שם.

שרון גל: זה לא עניין פוליטי.

שרון גל: אתם צריכים כולכם, אופוזיציה וקואליציה, להתנגד להדרה הברורה הזאת, לעונש הזה, כי אנחנו בחרנו בעקרונות על-פני כיסאות.

שרון גל: וגם נציג בנשיאות, סגן יושב-ראש.

שרון גל: ארבעה מנדטים – מצאו לאחמד טיבי ייצוג, וזה היה מעשה דמוקרטי וחשוב.

שרון גל: אבל פתאום כולכם עם הראש בתוך הניירות, שכחתם מה זה אומר שרבע מיליון אנשים רצו כאן שישה נציגים מישראל ביתנו.

שרון גל: יש לנו מה להגיד בכל אחת ואחת מהוועדות האלה.

שרון גל: אנחנו רוצים גם להצביע.

שרון גל: אני קורא לכולכם – תפגינו אומץ ונחישות.

שרון גל: תראו שאתם פה גם בשם השמירה על הדמוקרטיה.

שרון גל: לא רק בססמאות, לא רק בצעקות, לא רק בנאומים, בלי צביעות, ותצביעו נגד הדבר הזה עד שיהיה נציג גם לישראל ביתנו כסגן יושב-ראש הכנסת.

שרון גל: זו חובתכם.

שרון גל: ותזכרו את השיר: הגלגל מסתובב – היום זה אנחנו, מחר זה אתם.

שרון גל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שרון גל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריה – אחרונת הדוברים היא חברת הכנסת סופה לנדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לומר משהו נורא פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שש שנים נכנסתי לכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בקדנציה הראשונה כבר הייתי סגנית יושב-ראש הכנסת תחת הנהגתו של רובי ריבלין, היום נשיא המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, תעשה מעשה רובי.

אורלי לוי אבקסיס: כשרובי ריבלין היה יושב-ראש הכנסת והבין שיש פה הדרה מסוימת – לא ייתכן – כך הוא אמר – שלאוכלוסייה מסוימת לא יהיה say בקביעת סדר-יומה של הכנסת, ולכן מן הראוי שיהיה לה נציג.

אורלי לוי אבקסיס: והוספנו תקן שבו התחלפו חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת ברכה.

אורלי לוי אבקסיס: וזה היה בסמכותו של יושב-ראש הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: החליט לעשות – עשה מעשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא היה בסמכותו של אף יושב-ראש כנסת בתולדות המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נשים את העובדות – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא היה מאוד יצירתי והוא עשה את זה כי הוא בא אלינו ואמר – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, ועדת הכנסת והקואליציה והאופוזיציה היו מאוד יצירתיות.

יולי יואל אדלשטיין: בואו, אני אמרתי, אחרי אתמול, אל תביכו אותי בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שהייתי יכול לבחור לעצמי סגנים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אצלנו יש משפט במרוקאית, שעליו אני לא אחזור בשפה המרוקאית – –

קריאות: למה לא?

אורלי לוי אבקסיס: – – אבל יש כאלה שאומרים – – –

קריאות: למה לא? תחזרי, תחזרי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אאפשר לך כחריג.

יולי יואל אדלשטיין: על מנת לא להדיר את ישראל ביתנו, אני אאפשר לך כחריג לומר משפט במרוקאית.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן את הביטוי, כי את המילים עצמן יכול להיות שמישהו יפרש לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה סוג של – אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: – "אהביל תרבח" של האופוזיציה והקואליציה במקביל.

אורלי לוי אבקסיס: "שחק אותה מטומטם", או "שחק אותה ראש קטן ותרוויח".

אורלי לוי אבקסיס: מהספסלים האלה משחקים אותה ראש קטן ומהספסלים האלה משחקים אותה ראש קטן, כאשר המטרה היא אחת – להדיר את מפלגת ישראל ביתנו ואת מי שבכלל מייצג.

יחיאל חיליק בר: זה לא הפריע לכם כשאתם הייתם בקואליציה ואנחנו היינו באופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: פרלמנטרים טובים – חבר הכנסת חיליק בר – –

יחיאל חיליק בר: אז כשאמרנו לכם "הגלגל מסתובב", זה לא הפריע לכם.

יחיאל חיליק בר: פתאום זה מפריע.

אורלי לוי אבקסיס: – – אני אפנה אליך.

אורלי לוי אבקסיס: טיפשות שהאופוזיציה מגלה – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, תגן על זכותי לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שקט.

אורלי לוי אבקסיס: הטיפשות שהאופוזיציה מתנהגת בה מהרגע שהבחירות הסתיימו היא הזויה.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם רוצה הקואליציה להעניש את ישראל ביתנו על כך שלא הצטרפה אליה, אני יכולה להבין.

אורלי לוי אבקסיס: באמת שאני יכולה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מענישים את איווט ליברמן, ועל הדרך מענישים את אורלי לוי, ועל הדרך מענישים את סופה לנדבר, ועל הדרך מענישים את חמד עמאר, רוברט אילטוב ושרון גל.

אורלי לוי אבקסיס: את כולנו מענישים.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי בחרנו לעמוד על העקרונות שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: שיתוף הפעולה של האופוזיציה בזה שאנחנו לא נקבל את המינויים הראויים, כאשר אנחנו לא נקבל ייצוג, גם לא בנשיאות הכנסת שקובעת את סדר-יומה של הכנסת, גובל בטיפשות.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי לקואליציה יש אינטרס שאנחנו נרגיש ילדים חורגים באופוזיציה; שאולי לא יהיו לנו מספיק תפקידים וידחפו אותנו לקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שני דברים לומר: שיתוף הפעולה הזה הוא תולדה של טיפשות, או של רצון עז להיכנס לקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: ויכול להיות שהדיל שקרה פה, גם על סגני יושבי-ראש וגם על איוש הוועדות, בעצם מעיד על הסכמים מתחת לשולחן שאנחנו לא יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: ובל נתפלא אם נראה מציאות אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה אומר שבסמכותו של יושב-ראש ועדת הכנסת להחליט על החלוקה, אני פונה אליך, חבר הכנסת דוד ביטן.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת, האם אתה רואה לנכון שישראל ביתנו תהיה מנודה בהדרה כזו הן בקביעת סדר-יומה של הכנסת – באיזה נושאים נדון ועל מה נדבר ואיך?

אורלי לוי אבקסיס: האם אתה רואה היגיון בריא, כי אני יודעת מה אמרת בחדרי חדרים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – בכך שאני לא אהיה חברה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

אורלי לוי אבקסיס: מדוע לא תאמרו את זה בריש גלי?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לצטט פה דווקא מישהו מהרשימה המשותפת.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דב חנין – אני יכולה לצטט?

אורלי לוי אבקסיס: – –

דב חנין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – שבא אלי ואמר: מעולם, בכל שנות כהונתי פה בכנסת, עוד לא ראיתי פוטש כזה על מפלגה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: ואת זה אמר חבר הכנסת דב חנין מהרשימה המשותפת – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – על ישראל ביתנו.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא יחשוד בו – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהוא רוצה לתת לנו את זכות הדיבור, אבל הוא דמוקרט, וראוי שהכנסת הזאת תהיה דמוקרטית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר, ולאחר מכן, גם בהמשך לדברים של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן מבקש להשיב למתדיינים.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, חברי כנסת בקואליציה, חברי כנסת באופוזיציה, תסתכלו על חלק האולם הזה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת, תסתכל בבקשה.

סופה לנדבר: הם אפילו לא יכולים להסתכל לנו בעיניים, ואני מבינה את המבוכה.

סופה לנדבר: עשו יד אחת כדי שמפלגת ישראל ביתנו, שזכתה ברבע מיליון קולות של בוחרים, לא תהיה כאן ולא תקבל כאן ייצוג.

סופה לנדבר: בושה, רבותי, תרגיל מסריח.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, ואני כן פונה אליך ולמזכירה של כנסת ישראל, ואני כן פונה לאופוזיציה.

סופה לנדבר: רבותי, התפקיד של האופוזיציה הוא להפיל את הממשלה.

סופה לנדבר: תסתכלו עלי, בבקשה.

סופה לנדבר: האם זה לא תפקידנו יחד, להפיל את הממשלה הזאת?

סופה לנדבר: בשביל מה אתם יושבים כאן על ספסלי האופוזיציה?

סופה לנדבר: כדי להדיח את הממשלה הנוכחית.

סופה לנדבר: ואתם מתעסקים אתנו?

סופה לנדבר: ומה אנחנו דורשים?

סופה לנדבר: אנחנו לא מבקשים, אדוני היושב-ראש – ואני חושבת שמה שעשית אתמול זה דבר מוסרי ביותר, ואני לא מתערבת בדבר; אבל לא מוסרי כאשר אנחנו, סיעה של שישה חברי כנסת, לא נמצאים בוועדות הכנסת.

סופה לנדבר: והציבור, הציבור ישפוט.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני בכנסת השביעית ואף פעם לא קרה דבר כזה.

סופה לנדבר: ואנחנו לא מבקשים, אנחנו דורשים, אדוני היושב-ראש, ואתה חייב להתערב.

סופה לנדבר: לא יכול להיות ולא ייתכן, לא יכול.

סופה לנדבר: אתם יודעים, אצל תום סויר יש דבר כזה: "תום.

סופה לנדבר: אין תשובה.

סופה לנדבר: תום.

סופה לנדבר: אין תשובה".

סופה לנדבר: אנחנו פנינו ליושב-ראש האופוזיציה, אנחנו פנינו לכל חבר כנסת שזה תלוי בו, שאנחנו נהיה בוועדות ואנחנו נהיה גם בנשיאות הכנסת.

סופה לנדבר: ואדוני, אני חושבת ואני מבקשת ממך: תתערב בדבר.

סופה לנדבר: אנחנו, בצורה דמוקרטית ביותר, מבקשים ודורשים – הנציגות שלנו, המפלגה שלנו, קיבלה את התמיכה, קיבלה את התמיכה בבחירות האלה, ורבע מיליון איש מסתכלים על הכנסת ומסתכלים על האופוזיציה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להגיד לכם, חברי באופוזיציה, שזה תרגיל מסריח, ואני לא רוצה לחזור ולהגיד שזו בושה לכנסת ישראל שמפלגה – ואתם מנסים לשחק את המשחק הזה – זה משחק מסריח, זה משחק לא נכון, ואנחנו צריכים להיות שותפים כדי להגיע למטרה, שלאופוזיציה יש את המטרה הזאת – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סופה לנדבר: – – ואני מבקשת שוב: תתערב, בבקשה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת, מבקש להשיב לאלה שהשתתפו בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נעבור להצבעה.

): קודם כול, ודאי שאנחנו לא נגד ישראל ביתנו.

): אנחנו מציעים לכם – – –

קריאות: – – –

): אנחנו מציעים לכם שר חוץ במקום סגן יושב-ראש הכנסת.

קריאות: – – –

מיכל בירן: – – – שר הקליטה – – –

): אז אני אומר, אנחנו מציעים לכם – – –

קריאות: – – –

): אנחנו מציעים לכם שר חוץ, ואתם עכשיו מתווכחים על סגן יושב-ראש הכנסת.

): אז אנחנו לא נגד ישראל ביתנו.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

): חבר'ה, לא הפרעתי לכם, אני לא הפרעתי לכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

): ביחס לטענות על הוועדות, זה לא נושא הדיון היום – –

אורלי לוי אבקסיס: זה נושא הדיון – – –

): – – נושא הדיון היום זה הסגנים ולא הוועדות.

אורלי לוי אבקסיס: זה פועל יוצא – – –

): אם נעשה עוול, יכול להיות, אבל זה לא הנושא היום.

): ביחס לסגנים, תראו, אנחנו בקואליציה הצלחנו לעשות רוטציות בין כל הסיעות ובתוך הסיעות, על מנת שכולם יהיו מרוצים.

): לצערי הרב, הסגנים האלה מיועדים לאופוזיציה, ומשום מה אתם לא מצליחים להסתדר אתם.

): אז הגיע הזמן שתבואו לממשלה, לקואליציה, ואני מבטיח לכם שבמצב הזה אנחנו נדאג לכם.

): יכול להיות שצריך למצוא פתרון על-ידי הוספת עוד סגן אחד.

): אני אדבר על זה עם יושב-ראש הקואליציה, אם הדבר אפשרי.

): אני אשמח לעשות מה שאפשר בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

): בינתיים, אני מציע שנצביע על מה שהוועדה אישרה, כדי שנוכל להתקדם, ונראה אם אפשר לפתור את הבעיה, כי אתם לא מסוגלים להסתדר עם האופוזיציה, אז אנחנו ננסה לפתור לכם את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – אז בוא נדחה את ההצבעה – – –

קריאות: – – –

): אין מה לדחות.

): אנחנו נאשר את זה ככה, ואני אשב עם יושב-ראש הקואליציה ונראה אם אפשר לפתור את הבעיה.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי הייתה סגנית מאוד קשוחה, גם לא הייתה מאפשרת כל כך הרבה קריאות ביניים, כפי שהשמעת עכשיו, וגם מכירה את התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: ולמען הסר ספק, היו בסיעה שלכם, אם אני לא טועה, שלושה סגנים מצוינים.

יולי יואל אדלשטיין: שלושה חברי כנסת שימשו בתפקיד הזה – גם את, גם חמד עמאר, גם חברת הכנסת לנדבר, אם זיכרוני אינו מטעה אותי, שימשה סגנית יושב-ראש הכנסת, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: ואין ספק שיכולתם לתרום.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אני כבר אומר לחברי דוד ביטן שזה לא ילך בהוספת סגן אחד, כי הקואליציה תמיד תבקש לשמור על האיזונים, אבל מה שנוכל לעשות בנושא הזה – אני מאוד מאוד אשמח, רק שצריך פה לדייק.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת צריכה להצביע על הנושא הזה ולהוסיף סגנים.

יולי יואל אדלשטיין: אם אחד מכם יגיע להיות יד ימיני ולהשתתף אתנו בנשיאות ובניהול ישיבות, אני רק אשמח.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אני זוכר את פועלכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, הודיע לנו יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן על המלצתה לבחור בשני סגנים נוספים ליושב-ראש הכנסת, דרוש לזה אישור בהצבעה של המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מעמיד את הנושא להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 54 נגד – 6 נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת לבחור את חברי הכנסת יחיאל חיליק בר ויואל חסון לסגנים ליושב-ראש הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 54 בעד, שישה נגד, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי אנחנו אישרנו את חברי הכנסת יחיאל חיליק בר ויואל חסון מן המחנה הציוני לשמש סגנים ליושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות לחברי הכנסת שנבחרו.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שהפייסבוק שלך נבדק כראוי.

יולי יואל אדלשטיין: הפייסבוק שלך נבדק כראוי, אני מקווה.

יולי יואל אדלשטיין: אלימות משטרתית חוצה מגזרים במדינת ישראל

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות דחופות לסדר-היום, והראשונה היא: אלימות משטרתית חוצה מגזרים במדינת ישראל, הצעות לסדר-היום מס' 348, 357, 359 ו-379.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב הוא השר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן, שנמצא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונת המציעים היא חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות כל דובר, לרבות דוברת ודאי, עד שלוש דקות.

קסניה סבטלובה: כבוד יושב-ראש הכנסת, שרים נכבדים, חברי הכנסת, בתאריך 28 במאי, בכניסה לעיר אשקלון, שוטרים עצרו את הרכב של מרגריטה שולמן ואנדרי בסין, בני העיר בני 26.

קסניה סבטלובה: הם לא הזדהו, והם טענו שעל הזוג מייד, באופן מיידי, לפתוח את הרכב, להניח ידיים על ההגה ולאפשר לשוטרים את החיפוש ברכב.

קסניה סבטלובה: משלא נענו, מייד הם התחילו לפרוץ לרכב באלימות רבה כשהם משתמשים בפטישים ובכלים כבדים אחרים.

קסניה סבטלובה: כתוצאה מהמפגש הזה, שבמהלכו לא נמצאו סמים ברכב, לא הוגשו כתבי-אישום, לא נעשו שום מעצרים, נפגעה בראשה מרגריטה שולמן, תושבת העיר אשקלון – העיר של השר גלעד ארדן.

קסניה סבטלובה: היא קיבלה מכה קשה בראש והגיעה עם סדק בגולגולת לבית-החולים ברזילי.

קסניה סבטלובה: מרגריטה נשארה עם צלקות, נשארה עם כאב, גם פיזי וגם נפשי.

קסניה סבטלובה: המשטרה טוענת שהיה לה מידע מודיעיני על כך שברכב היו סמים.

קסניה סבטלובה: כמו שאמרתי, הסמים לא נמצאו, אין הוכחה ואין זכר לדברים האלה.

קסניה סבטלובה: נאמר בספר דברים: "שֹפטים ושֹטרים תתן לך בכל שעריך, ושפטו את העם משפט צדק".

קסניה סבטלובה: זאת התייחסות מפורשת לשלטון החוק, שכל כך חשוב למדינתנו וכל כך חשוב לעמנו, וזה גם אזכור מפורש בדבר הפרדת הרשויות: השוטר לא יכול להיות גם השופט.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב, המקרים של אלימות משטרתית כנגד אוכלוסיות מוחלשות במיוחד וחסרות יכולת להתגונן, אם עולים מאתיופיה, אם עולים מחבר המדינות, אם קהילת הלהט"בים, אם המגזר הערבי, מתרבים, המקרים של האלימות הזאת גואים לנגד עינינו.

קסניה סבטלובה: זה גם המקרה של הכאת החייל האתיופי, וזה גם המקרה המזעזע של פציעתה של מרגריטה שולמן.

קסניה סבטלובה: שום מפגש בין שוטר לאזרח, בין שהוא תמים ובין שלא, לא יכול ולא צריך להסתיים בפציעות כגון אלה.

קסניה סבטלובה: כבוד השר ארדן, הגשתי תלונה למח"ש ביום א', והעברנו גם למשרדך העתק של התלונה הזאת.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב, אנחנו יודעים שיותר מ-90% מהתלונות למח"ש נסגרות כיוון שאין ראיות, ובטענה המגוחכת שאין לציבור עניין בתלונות אלה.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו טוענים כמובן שיש עניין רב מאוד בחקירה של המקרים האלה.

קסניה סבטלובה: אנחנו דורשים שינוי עמוק במבנה מח"ש.

קסניה סבטלובה: אנחנו דורשים שהמשטרה תנקה את עצמה מאלימות ותתנער מהגורמים האלימים בתוכה, כדי לא להעיב על שאר השוטרים שעושים את עבודתם נאמנה.

קסניה סבטלובה: כמו כן, אנחנו דורשים שבנושא האלימות שמופנית נגד ציבור העולים – שהטיפול בסוגיות האלה יעבור לוועדת העלייה והקליטה, שנוכל באמת להתייחס גם לטענות וגם למצבם של אותם עולים שכבר נפגעו מאלימות משטרתית, ונוכל להעניק להם הן עזרה והן מעקב אחרי הטיפול של המשרד לביטחון הפנים, משרד שאמור וצריך לתת טיפול הולם בסוגיה קשה זו.

קסניה סבטלובה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, ברכות קודם כול על ניהול ראשון של ישיבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בזמן האחרון אנחנו שומעים יותר ויותר על אלימות מצד המשטרה.

טלי פלוסקוב: וכל פעם זה שייך לקבוצה כזו או אחרת, כך שאני ממש לא רואה עניין לשייך את זה לקבוצה סקטוריאלית מסוימת.

טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, כולנו צריכים לדאוג לתדמיתה של משטרת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני כראש עיר פעלתי ועבדתי אתה בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל במקרים קשים מאוד, וידענו יחד לתת יד האחד לשני.

טלי פלוסקוב: מאז שאני כאן אני שומעת – בתקופה הזאת בכל אופן – על מקרים שקשה מאוד לשתוק, קשה מאוד לקבל אותם; פעם זה כלפי יוצאי אתיופיה, פעם זה כלפי יוצאי ברית-המועצות לשעבר, פעם זה כלפי בני-נוער.

טלי פלוסקוב: אני פונה מכאן לשר לביטחון הפנים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה באמת לבקש מכם, אנחנו כאן כדי להגן על המשטרה, אנחנו כאן כדי לדאוג לתדמיתה החיובית של משטרת ישראל.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לדאוג לכך שהשוטרים שלנו – הציבור שלנו יכבד אותם ולא יתייחס בזלזול אליהם, אבל גם מצד המשטרה יש חובה להתייחס בכבוד לאזרחים.

טלי פלוסקוב: גם כאשר מדובר – אני מקווה שרובכם ראיתם את התמונות המזעזעות של המקרה הזה.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות ששוטר מפעיל כוח כאשר הוא לא צריך לעשות זאת.

טלי פלוסקוב: הוא צריך לעשות זאת רק כשהוא צריך להגן על עצמו.

טלי פלוסקוב: זה לא היה המקרה.

טלי פלוסקוב: לכן אני מאוד רוצה להגיד שאני גאה במשטרה שלנו ובשוטרים שלנו, ויש המון מהם שזה מגיע להם.

טלי פלוסקוב: ובגלל הבודדים שלא יודעים להחזיק את עצמם – אז שילכו לחופשה של שבוע ימים, אני יודעת שהם עובדים קשה.

טלי פלוסקוב: אבל הכוח הוא לא הכלי שהם צריכים להפעיל כדי לפתור את הבעיות מהסוג הזה.

טלי פלוסקוב: במיוחד, שוב, שמהדברים ששמענו, לא הייתה כאן סיבה לכך.

טלי פלוסקוב: לכן שוב, אדוני השר, אני מבקשת באמת למסור את המסר מכאן, מבית-המחוקקים: אנחנו כאן מכבדים ואוהבים את השוטרים שלנו.

טלי פלוסקוב: אז אל תיתנו לנו סיבות להגיד דברים לא נעימים נגדם, כי הם הכוח שלנו, הם הגב שלנו, הם אלה שצריכים לשמור על הסדר במדינה שלנו וצריך לתת להם כוח – אבל כוח שהם צריכים להפעיל רק במקרים שבאמת צריכים לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: אז מה שנשאר לנו באמת, אם המקרה הוא – ואני מקווה מאוד שכל מה שאומרים הוא נכון, אחרת כל מה שאנחנו אומרים הוא לא נכון, ואני מקווה באמת לשמוע את התשובה ממך.

טלי פלוסקוב: אבל אם צריך להתנצל בפני האנשים האלה, אז גם צריך לקום ולהגיד: סליחה, טעינו, ולחשוב איך מתקנים את זה בתוך המערכת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל – רזבוזוב, מחילה, קבל את התנצלותי.

בצלאל סמוטריץ': ואחריו – חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר, אם הוא יהיה פה עד אז.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, ברכות על ניהול הישיבה הראשונה.

יואל רזבוזוב: רזבוזוב – אני נותן לך כמה פעמים, אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ, גם תמיד מסתבכים, אז אנחנו בסדר.

יואל רזבוזוב: גם סמוטריץ.

יואל רזבוזוב: חברי חברי הכנסת, הייתי רוצה להחזיר אתכם לרגע לסוף חודש יולי בשנת 2004.

יואל רזבוזוב: אז היום בצהרי שני הגיעו אנשים מההוצאה לפועל אל ביתם של סופיה ואנטולי רודניצקי בני ה-70, שנמצא באשקלון.

יואל רזבוזוב: כשבני-הזוג, שלא דיברו עברית, ניסו למנוע את עיקול רכושם, מיהרו המעקלים להזעיק תגבורת מתחנת המשטרה.

יואל רזבוזוב: השוטרים שהגיעו למקום לא חסכו באלימות כלפי בני-הזוג.

יואל רזבוזוב: לאחר המקרה אמר מפקד מרחב המשטרה שהוא פועל רבות כדי שמקרים כאלה לא יחזרו.

יואל רזבוזוב: לצערי, גם עשור אחרי האירוע תופעת אלימות השוטרים נגד העולים לא פחתה, אלא להפך.

יואל רזבוזוב: כששימשתי יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה קיבלתי אין-ספור פניות המתארות כיצד שוטרים מתנפלים על מי שנראה זר במדינה אף שהוא אזרח בה לכל דבר ועניין.

יואל רזבוזוב: רק אתמול ערך יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה החדש, חבר הכנסת נגוסה, דיון על גל ההפגנות והכעס של קהילת יוצאי אתיופיה, שהתעורר בין היתר לאחר שפורסמו מקרים שבהם השוטרים מכים צעירים שלא לצורך.

יואל רזבוזוב: אבל מה עם אותם המקרים שלא נקלטו בעדשות המצלמה?

יואל רזבוזוב: מאות ואפילו אלפי עולים מארצות שונות מרגישים על בשרם את תחושת האפליה בכל אירוע שדורש את התערבותה של המשטרה.

יואל רזבוזוב: היום אני חושב שזה "מודה" לתקוף את המשטרה, ובאמת נמנעתי מכך.

יואל רזבוזוב: כיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה בכנסת התשע-עשרה קיבלתי, כמו שציינתי, אין-ספור מקרים, ותמיד ניסינו בכל מקרה להתייחס לגופו ולדבר עם המשטרה.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת בעד משטרה חזקה ששומרת על הסדר.

יואל רזבוזוב: אבל עם הכוח גם באה האחריות.

יואל רזבוזוב: לא ייתכן ששוטרים מטפלים באירועים ללא שיקול דעת, ואנחנו שומעים על יותר מדי אירועים כאלה.

יואל רזבוזוב: לא ייתכן שמי שאמון על השמירה על החוק לוקח אותו לידיים ומשתמש באלימות שלא לצורך.

יואל רזבוזוב: הנתונים מדברים בעד עצמם: במקרים רבים מדי המשטרה נוהגת בעולים בצורה לא הוגנת.

יואל רזבוזוב: היד קלה על האלה ועל האגרוף.

יואל רזבוזוב: אין שום סיבה לתת לעולים יחס רע מאשר לאחרים.

יואל רזבוזוב: התנהלות פסולה זו מעלה את החשש לגבי המדיניות המשטרתית המפלה.

יואל רזבוזוב: ריבוי מקרי האלימות של השוטרים נגד עולים שנחשפו לאחרונה דורש שינוי משמעותי, כאן ועכשיו.

יואל רזבוזוב: לכן על המשטרה, על המשרד לביטחון הפנים ועל משרד המשפטים לעשות שינויים מערכתיים ומהותיים בתחומם.

יואל רזבוזוב: עליהם לעקור את הגזענות מהשורש, כדי שלא נתעורר עוד עשר שנים ונגלה כי עדיין הדבר לא השתנה.

יואל רזבוזוב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב – עכשיו זה בסדר?

יואל רזבוזוב: מצוין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – איננו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבקש מכבוד השר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן להשיב על ההצעות לסדר-היום.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכות על ניהולך את הישיבה הראשונה שלך.

גלעד ארדן: חברי, חברי הכנסת, קודם כול אני מבקש להודות לחברות וחברי הכנסת קסניה סבטלובה, טלי פלוסקוב, יואל רזבוזוב וחבר הכנסת מיקי זוהר על ההצעות לסדר-היום שהוגשו, אכן בנושא חשוב ומשמעותי.

גלעד ארדן: המקרה של מרגריטה שולמן ובן-זוגה הוא בעיני מקרה חמור ביותר שיש לבדוק אותו במלוא הרצינות, והוא אכן נמצא כרגע בבדיקה של המחלקה לחקירות שוטרים.

גלעד ארדן: לכן, לצערי, אני לא יכול להתייחס ספציפית לפרטים עד לסיום החקירה.

גלעד ארדן: אני מניח שבסוף החקירה, כשיפורסמו המסקנות של מח"ש, אני אוכל לעדכן ולקיים דיון נוסף עם חברי הכנסת.

גלעד ארדן: ברור שתלונות על אלימות של שוטרים צריכות להיבדק בצורה מעמיקה, וגם אני, גם המפכ"ל – כולנו חייבים להוקיע כל שימוש באלימות שלא לצורך ושלא מכורח התפקיד.

גלעד ארדן: אבל אני חייב לציין, יחד עם זאת, שהמשטרה פועלת כדי להטמיע נורמות וכללי התנהגות בתחום השירות והפעלת הכוח על-ידי המשרתים בארגון, וכבר בשנת 2009 היא התחילה תהליך מקיף ויסודי של תיקוף ערכי הארגון בהתאמה להתפתחויות בחברה ולנוכח אתגרים מתהווים במציאות המשתנה.

גלעד ארדן: בתהליך הזה לקחו חלק גורמים רבים מהמטה והשטח, וסייעו להם גורמים בכירים באקדמיה, בראשות פרופסור אסא כשר, ובסופו של התהליך נוסח קוד אתי והחל תהליך אינטנסיבי של הטמעה ויישום.

גלעד ארדן: אני מניח שלנוכח מה שקרה בחודשים האחרונים, או דברים שנחשפו, חלק מחברי הכנסת אומרים: על מה הוא מדבר?

גלעד ארדן: ואני יכול לגמרי להבין את ההרגשה, ולכן אני לא הגעתי לכאן אחרי שבועיים של למידה ראשונית כבר עם הצהרות והתחייבויות.

גלעד ארדן: אני חושב שזה לא יהיה רציני לומר את הדברים.

גלעד ארדן: אבל בהחלט, הציפייה, כמובן, מארגון חשוב כל כך – ואני תמיד זוכר שאומרים: אין לנו צבא אחר, אין לנו שב"כ אחר; אין לנו גם משטרה אחרת, חברותי וחברי, ומשטרת ישראל היא אחד הארגונים הכי חשובים למדינת ישראל ולחברה הישראלית.

גלעד ארדן: אני חושב שבצדק כולנו מצפים קודם כול מהמפקדות והמפקדים במשטרת ישראל להירתם לתהליך הזה של ערכים ומשמעת ולהנחיל את הערכים האלה לפקודים שלהם.

גלעד ארדן: התהליך הזה, ניסו לבצע אותו בשנים האחרונות.

גלעד ארדן: כל אחד מאתנו ישפוט אם הוא הצליח או לא הצליח, ולפני שאני אגיד את המסקנות הסופיות שלי – כי אני לא אומר אותן היום – ומה אני מתכוון לעשות, אין ספק שצריכים להתבצע שינויים בקודים הללו, בתחומים של המשמעת, בתחומים של הערכים.

גלעד ארדן: אבל מאמצים וניסיונות בתחומים הללו אכן נעשו, ואני רוצה קצת לפרט, כי כדי להדגיש את חשיבות האתיקה והערכים, המשטרה הטמיעה את הפעילות שקודם תיארתי, יחד עם פרופסור אסא כשר ואחרים, במסגרת מערכת מדידה שנקראת "מפנה", שבמסגרתה נמדדים המפקדים בארגון וניתן דגש על חשיבות העיסוק בהטמעה ערכית ובקשר שבין הערכים למקצועיות.

גלעד ארדן: אף שכמובן יש עדיין מקרים חמורים שמקבלים בולטות תקשורתית, אם אנחנו מסתכלים על המספרים, יש ירידה מגמתית ועקבית של עשרות אחוזים בכמות התלונות שמוגשות כנגד שוטרים בגין שימוש בכוח.

גלעד ארדן: בשנת 2014 חלה ירידה של 33% ביחס ל-2013, וירידה של כמעט 61% בהשוואה לשנת 2011.

גלעד ארדן: האם זה אומר שהתוצאה היא כרגע מצוינת?

גלעד ארדן: היא טובה?

גלעד ארדן: לא בהכרח.

גלעד ארדן: כי אם יורדים מול מצב קטסטרופלי, ועדיין יש מקרים חמורים, אז עדיין יש מקרים חמורים, זה לא אומר עדיין שהמצב טוב.

גלעד ארדן: הטיפול המשפטי, כפי שאמרתי, בשוטרים אשר הפעילו אלימות שלא כחוק ולא כדין ולא לצורך, מונח לפתחה של המחלקה לחקירות שוטרים.

גלעד ארדן: אולם בתיקים שמח"ש מעבירה לטיפול המשטרה, וכן בתיקי קצין בודק – זה בעצם הליך בדיקה שמתקיים לפני הליך משמעתי – או כתוצר של תלונות ציבור, נשקלת העמדה לדין משמעתי שתוצאותיה שקילה של נקיטת אמצעים מינהליים נגד שוטרים המעורבים בעבירות בשלבים שונים של ההליך, החל מתחילת החקירה ועד לשלב של פסק-דין חלוט.

גלעד ארדן: האמצעים נעים מפיטורין בקלון – וכבר קיבלתי להחלטתי כמה תיקים כאלה כדי להחליט מה יהיה גורלו של אותו שוטר או קצין שהפר את האתיקה של הארגון – דרך סוגים שונים של פיטורין: העברות מתפקיד, השעיות, חופשות כפויות, הורדות בדרגה, עיכוב קידום, התרעות ראש אמ"ש – אגף משאבי אנוש – ראיונות אזהרה ועוד.

גלעד ארדן: ראוי לציין – ואני אתן קצת מספרים – כי בהתאם למדיניות המפכ"ל בעניין זה, ב-2013 פוטרו 40 שוטרים בגין הרשעות בבית-דין משמעתי והרשעות פליליות, וב-2014 פוטרו 34 שוטרים בגין הרשעות כאמור.

גלעד ארדן: באשר לאלימות שציין כאן חבר הכנסת רזבוזוב כנגד יוצאי קהילת אתיופיה, אני רוצה לציין, לעדכן, שראש הממשלה הקים ועדת שרים בראשותו, וביום שלישי שעבר השתתפתי בדיון של כמה שעות לגבי הממשק של המשטרה עם בני הקהילה, ובו הציגה המשטרה את כל מה שנעשה ואת תוכנית העבודה שלה.

גלעד ארדן: דרך אגב, המשטרה אמרה בצורה הכי פתוחה וכנה – כי גם אני מאמין בתחקיר שקוף וכן – שהיו טעויות ושהיה גם שיטור יתר, וגם ההנהגה של הארגונים שמייצגים את בני הקהילה התרשמה ואמרה שכן, האסימון ירד גם במשטרת ישראל.

גלעד ארדן: הוצגה שם תוכנית שהושקעו בה עשרות שעות, בראשותה של גילה גזיאל, ראש אגף משאבי אנוש, שזכתה שם לשבחים, באמת, מכל הארגונים.

גלעד ארדן: והתוכנית הזאת כוללת, בין היתר, גם קיום של ימי עיון בנוגע לעדה האתיופית, גם תהליך הידברות עם ראשי הקהילה, הרצאות וסדנאות ומפגשים עם בני הקהילה, גם תוכנית לעידוד בני-נוער וסיוע להם לחזור למסלול חיים נורמטיבי, שהשתתפו בה כבר 600 מבני העדה.

גלעד ארדן: גם – אני חושב שזה לא פחות חשוב מהכול – קליטה של הרבה מאוד מבני הקהילה במקומות שבהם נדרשת ידיעת השפה – גם במוקד 100, גם בתפקידים כמו חוקרי בני-נוער; גם תִקנון של תקנים חדשים שיעבדו אל מול בני הקהילה.

גלעד ארדן: זה נכון שכבר היום יש כ-660 שוטרים שהם יוצאי הקהילה האתיופית, אבל זה ממש לא מספיק, כי, לצערנו, עדיין, בגלל בעיות של חינוך ובעיות בקליטה, הממשק עם בני העדה הוא הרבה יותר גדול באופן יחסי למספרם באוכלוסייה.

גלעד ארדן: אז כמו שאמרתי, לנוכח הטענות שעלו, גם על שיטור יתר, הוקם צוות עבודה, וזו המדיניות שלי, בהחלט.

גלעד ארדן: הוקם צוות עבודה לבדוק את הטענות, וכרגע נעשית עבודה לבחון את כל תיקי החקירה שנפתחו נגד חשודים יוצאי אתיופיה שלגביהם הועלו טענות על אופן הטיפול או עילת סגירת התיק.

גלעד ארדן: נערכת בדיקה מעמיקה וספציפית, בעיקר לגבי תיקים שבהם מעורבים חשודים קטינים יוצאי אתיופיה, במטרה לבחון היתכנות להליכים חלופיים, ואני גם הוריתי לבחון בהמשך בכלל את כל התהליך הזה – איך נחקרים קטינים שהם יוצאי אתיופיה.

גלעד ארדן: עוד הפעם, אני חושב שבגלל פערי שפה עלולות ליפול שם טעויות שלאחר מכן הם משלמים על זה בהרשעה פלילית שמלווה אותך לאורך כל חייך.

גלעד ארדן: דיברתי על הגדלת מספר השוטרים והמפקדים יוצאי אתיופיה בארגון, שיבוץ דוברי אמהרית במוקדי 100 והכשרת השוטרים לשיטור בחברה רב-תרבותית.

גלעד ארדן: וכבר מחר, דומני – חבר הכנסת נגוסה, אני לא יודע אם אתה מוזמן מחר, אבל מחר יש מפגש של מפקדי התחנות, כך נאמר לי, עם יוצאי הקהילה.

גלעד ארדן: בקיצור, אני אישית מלווה את יישום התוכנית הזאת, יחד עם חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה ועוד רבים שמשתתפים במפגשים הללו אצל ראש הממשלה, וכולנו יחד משקיעים שם שעות רבות.

גלעד ארדן: יש טענה שאני רוצה לומר עליה מילה – והיא בהחלט מעוררת סימני שאלה אבל היא לא מונחת לפתחה של משטרת ישראל, חשוב להבין זאת, אמרתי את זה גם לחברת הכנסת לשעבר פנינה תמנו-שטה – כשבאים בטענות ש-93% מהפניות של אזרחים למחלקה לחקירות שוטרים נסגרות מחוסר ראיות או מחוסר עניין לציבור, או כשבאים ואומרים – מה עם ההחלטה כנגד אותם שוטרים שצולמו מכים את אותו חייל שרצה לעבור במקום שהיה סגור בגלל חפץ חשוד – צריך לזכור: יש הפרדת רשויות.

גלעד ארדן: משטרת ישראל היא לא הגורם שמקבל את ההחלטות המשפטיות בסופו של דבר, לא נגד השוטרים שלה – וטוב שכך – וזה מונח לפתחה של מח"ש; וגם בנוגע להעמדות לדין – זה מונח לפתחו של פרקליט המדינה.

גלעד ארדן: אז בנושאים האלה אני חושב – שוב, אני מלבן את זה וגם שוחחתי כבר עם פרקליט המדינה על הנושא הזה והסברתי לו את הרגישות הציבורית הגבוהה גם לקבל החלטות בלוח-זמנים קצר ולא כשאנחנו רואים שיש הפגנות ויש ציבור שמביע את התחושות שלו – ועם תחושות אני לא רוצה להתווכח – אז גם במערכת המשפטית ובפרקליטות צריכים להיות רגישים לעניין הזה.

גלעד ארדן: אני לא אתערב להם בתוכן ההחלטה, אבל בקצב של ההחלטות ואיפה שמים את זה בסדר העדיפויות בוודאי שצריך להביא זאת בחשבון.

גלעד ארדן: אני מבחינתי הייתי מציע להסתפק בתשובה שלי, אבל אם המציעים ירצו להעביר את זה לוועדה כדי להמשיך ולעקוב, הממשלה לא תתנגד לכך.

גלעד ארדן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמע עכשיו עמדות נוספות.

קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים להעביר את זה לוועדת העלייה והקליטה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אנחנו נשמע קודם, ברשותכם, נשמע קודם עמדות נוספות של חברי כנסת.

גלעד ארדן: לא עדיף ועדת חוקה, דרך אגב?

טלי פלוסקוב: יש בוועדת הקליטה דיון בנושא אלימות כלפי בני-נוער – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שנשמע קודם את העמדות הנוספות של חברי הכנסת ואחר כך נראה מה עושים עם ההצעה הלאה.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברות, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חברת הכנסת סופה לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': דקה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, צודק השר לביטחון פנים – בהזדמנות הזו, ברכות – שההחלטות של מח"ש לגבי סגירת תיקים אינן בתחום סמכותו, אבל אני רוצה להגיד למה גורמות ההחלטות של מח"ש.

זהבה גלאון: הדברים שלי מתייחסים לאלימות משטרתית, אני רוצה כרגע להתמקד בשתי קבוצות, בשני קהלים – גם כלפי הקהילה האתיופית, של יוצאי אתיופיה בישראל, וגם כלפי אזרחי ישראל הערבים.

זהבה גלאון: אדוני השר לביטחון פנים, כששוטרים יורים בגב באזרחים או יורים באזרחים ערבים, ואחר כך מח"ש – חבר הכנסת רזבוזוב, אני רוצה שהשר יקשיב לדברי כי אין לו חלוקת קשב, אני יודעת את זה.

זהבה גלאון: סתם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – אדוני השר, סליחה, הוצאת אותי מהריכוז – – –

גלעד ארדן: אין לי חלוקה, אפילו לא שמעתי את רזבוזוב, רק אותך הצלחתי לשמוע.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא נוריד את הזמן שכבר חלף מהזמן שהשר לא הקשיב.

זהבה גלאון: אדוני השר, כששוטרים יורים באזרחים ערבים ותיקי החקירה נסגרים, כמו במקרה של כפר-כנא, או כששוטרים יורים או פוגעים במפגינים יוצאי אתיופיה ותיקי החקירה נסגרים, מועבר מסר לשוטרים שהם יכולים להמשיך לעשות מה שהם רוצים.

זהבה גלאון: ויש תרבות אלימה במשטרה, אנחנו רואים את זה.

זהבה גלאון: המפגש של השיטור הזה עם יוצאי אתיופיה ועם אזרחי ישראל הערבים הוא מפגש אלים, אנחנו רואים את התוצאות שלו.

זהבה גלאון: שמחתי לשמוע את הדברים שלך כאן מעל הדוכן.

זהבה גלאון: אז אומנם אתה לא מופקד על מח"ש, אבל אני חושבת שהמסר שעובר ממח"ש לכלל השוטרים הוא מסר מסוכן ובעייתי.

זהבה גלאון: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת גלאון.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ואחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שרים, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לפנות כאן אליך – אני יודעת שלא כל כך נוח לי מפני ששבועיים זה בהחלט לא מספיק זמן, ואתה נאמת לנו כאן יפה מאוד על קוד חדש בהתנהגות של משטרת ישראל, על שימוש בכוח יתר.

סופה לנדבר: אתה יודע, טוב לנו לשמוע את זה.

סופה לנדבר: אבל כנראה הנכה הזאת, מרגריטה, שנפגעה ונפצעה על-ידי משטרת ישראל – טוב תעשה אם תשלח מחר להפגנה שמתקיימת ב-18:00 באשקלון – ואני אהיה שם, אני מאמינה שגם חברים – נציג שלך, או שתגיע לבקש סליחה מהנכה הזאת.

סופה לנדבר: ריטה הייתה ברכב, השימוש בכוח היה מיותר ביותר.

סופה לנדבר: המכה שהיא קיבלה, מכה נפשית גם, זה דבר שאי-אפשר לעקור, וכל הנאומים כאן בכנסת ישראל לא יכולים למחוק את ההרגשה וההרגשה הפיזית של ריטה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: אני מבינה שאתה נכנסת לפיקוד על המשטרה בזמן כל כך לא נוח: סקס-מניאקים במשטרה, שימוש בכוח מיותר – כן, סקס-מניאקים, אדוני, אני יכולה להגיד מה שאני רוצה – – –

גלעד ארדן: זה אחרי שש שנים שהמשטרה הייתה – – –

סופה לנדבר: אני חושבת שבמשטרה צריכים לעשות סדר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לנדבר, אנחנו צריכים לעמוד בלוחות-הזמנים, אז אני אשמח אם תנסי לסיים.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

סופה לנדבר: אני אפרש עכשיו, אדוני.

זהבה גלאון: סקס-מניאקים, את צודקת.

סופה לנדבר: אני צודקת, ועוד איך אני צודקת.

סופה לנדבר: אני צודקת.

גלעד ארדן: מי היה אחראי בשש השנים אחרונות למשטרת ישראל – – –

זהבה גלאון: אבל גם אתה צודק.

זהבה גלאון: זה לא אומר שהיא לא צודקת.

סופה לנדבר: המידע המודיעיני לא היה נכון.

סופה לנדבר: למה היה מידע?

סופה לנדבר: הם עסוקים במשהו אחר?

סופה לנדבר: הם צריכים לבדוק את המידע – כאשר מגיע למשטרה מידע לא נכון.

סופה לנדבר: גם אתה, אדוני השר, צריך לבדוק למה זה היה.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך בכל לשון של בקשה, קודם כול לבקש סליחה מריטה הזאת – היא נפצעה, היא נפגעה.

סופה לנדבר: ולפני שהעולים יוצאים לרחובות של מדינת ישראל, כמו שיצאו יוצאי אתיופיה, אני מבקשת שתתערב, ותתערב מהר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת לרשותך, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני חושב שמשטרת ישראל משוועת לרפורמה גדולה, רפורמה שתעקור מתוכה גילויים של אלימות, של שחיתות, של התנהגות לא נאותה – אני לא אשתמש במילה שהשתמשה חברתי, אבל כשכמה וכמה ניצבים, שהם הבכירים שבמשטרה, פורשים, זה מדבר בגנותה של משטרת ישראל.

זהבה גלאון: קוראים לזה תרבות האונס.

נחמן שי: תרבות האונס, אוקיי, אז אני מאמץ את דבריה של חברתי – לעקור את תרבות האונס.

נחמן שי: אני חושב שאתה, השר ארדן, נמצא באחד האתגרים הגדולים ביותר שיש היום לשרים בממשלת ישראל, והמשטרה מחכה לשינוי הזה, והציבור יותר מהמשטרה; הציבור אומר לעצמו: כך זה לא יכול להימשך.

נחמן שי: ביום שנפתח משפט, הבוקר, שבו קצין, רב-פקד, נאשם בבגידה – זה מה שהוא נאשם בו, בגידה בארגון שלו, הוא הודה בזה, אגב, בליבת הפעילות המשטרתית.

נחמן שי: אז אני אומר לך, שמעתי אותך הבוקר מדבר על עצמאות המשטרה – ואני מכבד את זה – ואתה תמצא את המינון הנכון בין שמירת עצמאות לבין כניסה לעומק כדי לטפל בבעיות היסוד, שהאלימות שעולה עכשיו היא רק אחת מהן, ומניתי אחרות.

נחמן שי: אני מאחל לך הצלחה, אבל אני מאחל לכולנו הצלחה עם משטרה חדשה, כי זה מה שאנחנו צריכים.

נחמן שי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, ישיבה ראשונה שלך – הרבה הצלחה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

עליזה לביא: אדוני השר, משימת חיים בפניך.

עליזה לביא: המשטרה היא של כולנו, וצדקת ואמרת: זאת המשטרה שלנו ואנחנו רוצים לחזק אותה.

עליזה לביא: ודווקא מתוך התקווה הזאת של לחזק את משטרת ישראל – דיברת פה על ימי עיון, ועל הדרכות ועל שינויים, אבל קודם כול, אדוני, בתהליך ההכשרה הראשוני של הבחירה של שוטרי מדינת ישראל מהיום – מה הפילטרים שאנחנו בוחנים?

עליזה לביא: את מי אנחנו לוקחים להיות שוטר או שוטרת במדינת ישראל?

עליזה לביא: בשנתיים האחרונות חל שינוי בהייררכיה – דיברנו פה קודם במילים קשות על ההתנהגות הלא-ראויה – ובאמת המפכ"ל מינה יועצת מפכ"ל לענייני נשים וגם מפקדת יחידה למניעת הטרדות מיניות.

עליזה לביא: אדוני, במשטרה יש הייררכיה שלא מתאימה לאף אחד מהארגונים במדינת ישראל.

עליזה לביא: הצבא עבר שינוי, גם מקומות אחרים וארגונים אחרים; במשטרה זה עדיין לא קיים.

עליזה לביא: עד שלא נפרק את ההייררכיה הגברית הקשה הזאת במשטרה – צריך לאפשר ליותר נשים להגיע למוקדי כוח וזה יקרין על כל אותן מצוקות.

עליזה לביא: אבל, אדוני, יש לי בקשה שפתחתי בה ואני רוצה לחזור עליה.

בצלאל סמוטריץ': רק בקצרה בבקשה.

עליזה לביא: כל התהליך של המיון, הפילטרים של איך בוחרים שוטרות ושוטרים במדינת ישראל ותהליך ההכשרה – לא יכול להיות שאנשים יוצאים לפרק הפגנות או לפזר הפגנות, והם לא עוברים הכשרה, מי המפגינים, מה הרקע, מה הסוגיות, מיהו הקהל.

עליזה לביא: בדברים הללו אי-אפשר לבוא ולומר: רק נתבונן לא אחורה אלא קדימה.

עליזה לביא: ומי אם לא אתה, שנמצא היום בראש המערכת, שבא עם הבנות והיכרות של החברה בישראל, כדי לבוא וליישם כבר בשבועות הקרובים, שנוכל לראות את ניצני השינוי.

עליזה לביא: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ונשתדל בבקשה לעמוד בזמנים.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת לרשות אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אכן מה שמתחיל בערבים מגיע ליוצאי אתיופיה וליוצאי חבר המדינות, ואנחנו כבר בבעיה של אלימות משטרתית חוצה מגזרים במדינת ישראל.

דב חנין: האלימות הזאת היא קצה קרחון, מחלת הדעות הקדומות, התיוג הלאומי או העדתי, הגזענות, זו מחלה שפוקדת את החברה שלנו בכללותה, והשיקוף שלה במשטרה הוא כמובן שיקוף קשה וכואב במיוחד.

דב חנין: אדוני השר, אני פונה אליך כדי לנסות לקדם מנגנונים נגד אלימות משטרתית, כולל מנגנונים שהתחלנו כבר לנסות לקדם בכנסת.

דב חנין: בכנסת הקודמת הגיעה כמעט לקראת קריאה שנייה ושלישית הצעת חוק משותפת שלי עם השר דהיום אורי אריאל בנושא מנגנונים של זיהוי של שוטרים; איך אנחנו אוכפים את החובה של תגי זיהוי לשוטרים, שתהפוך לחובה אופרטיבית.

דב חנין: לצערי הגדול, פיקוד המשטרה הסתייג מההצעה והיא לא הושלמה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הערה אחרונה – פעמים רבות יש קשר בין, מצד אחד, שיטור יתר, ומצד שני, היעדר אכיפה.

דב חנין: אלה שני צדדים של אותו מטבע.

דב חנין: כאשר בציבור הערבי, מצד אחד, לא אוכפים איסוף של כלי-נשק בלתי חוקיים, הצד השני של זה, זה שיטור יתר נגד אזרחים שומרי חוק, נגד צעירים, נגד בני-נוער, נגד אנשים שהם מפגינים.

דב חנין: בשני הצדדים האלה צריך לטפל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת לרשות אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, מאחל לך הצלחה בעבודתך, בתפקידך.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני השר, כנסת נכבדה, אני מצטרף לדברים של חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת זהבה גלאון וחבר הכנסת נחמן שי.

עבדאללה אבו מערוף: הרי אנחנו יודעים, האלימות של המשטרה, אלה מקרים לא חדשים, יש הישנות ודווקא כלפי קטגוריה מסוימת ומיוחדת של האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: זה ברור וכולנו יודעים.

עבדאללה אבו מערוף: מה המסר של המשטרה, שחייבת להיות תמונה תרבותית חינוכית לאזרחים?

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו רואים שהשוו את המקרים ואזרחים רגילים לוקחים דוגמה ממה שעושה המשטרה, ודווקא יש אזרחים שתוקפים – אותה קטגוריה של אזרחים שאכן המשטרה תקפה אותם.

עבדאללה אבו מערוף: זה באמת לא במקרה.

עבדאללה אבו מערוף: אז גם את זה צריך להביא בחשבון.

עבדאללה אבו מערוף: האכיפה וחקירת שוטרים זה לא מספיק, אדוני השר.

עבדאללה אבו מערוף: צריך מסר חינוכי, תרבותי, מקצועי למשטרה, שהמקרים האלו לא יישנו ובאמת שכך צריך להיות.

עבדאללה אבו מערוף: המשטרה צריכה להיות לטובת האזרח.

עבדאללה אבו מערוף: הרי אנחנו לא במערב הפרוע.

עבדאללה אבו מערוף: תמיד האלימות הזאת, מה האזרחים, אני לא חושב – הרי כל המקרים האלו לא היו מסוכנים למשטרה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, חייבים להביא בחשבון את הדברים, לעקור אותם מהשורש ולדון בהם בצורה יותר עמוקה ויותר מעמיקה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת אבו מערוף.

בצלאל סמוטריץ': היות שכבוד השר ארדן לא התנגד כאן להעברת הנושא לדיון בוועדה, אנחנו נצביע על זה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שבאופן מסורתי סוגיות כאלה עוברות לוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': האם יש כאן בקשות אחרות?

קסניה סבטלובה: אין לנו בעיה שיעבור לוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': ועדת הפנים; אז אנחנו נצביע על זה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': בעד העברת הנושא לדיון בוועדת הפנים – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אני קובע שהנושא יועבר לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': דוח הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: שכר המורים בישראל נמוך ב-37% משכר עמיתיהם ב-OECD

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצעה השנייה לסדר-היום: דוח הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: שכר המורים בישראל נמוך ב-37% משכר עמיתיהם במדינות ה-OECD – הצעות מס' 303, 310, 322, 340 ו-358.

בצלאל סמוטריץ': שר החינוך נפתלי בנט כאן אתנו.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הלמ"ס הוא לא גוף אופוזיציוני, והוא הוציא דוח שמראה ששכר המורים בישראל נמוך ב-37% מהממוצע ב-OECD.

ג'מאל זחאלקה: נכון, בעשר השנים האחרונות עלה שכר המורים בישראל, אבל הפערים לעומת הממוצע העולמי נשמרו, פחות או יותר.

ג'מאל זחאלקה: מה שקורה כאן, שהייתה תשומת לב מסוימת למורים ולמצבם של המורים, אבל נעשתה חצי עבודה.

ג'מאל זחאלקה: ולפעמים חצי עבודה מביא לאותן תוצאות של לא-עבודה.

ג'מאל זחאלקה: במה מדובר?

ג'מאל זחאלקה: מדובר בהפיכת מקצוע ההוראה למקצוע מושך לאנשים מוכשרים ולא לברירת מחדל.

ג'מאל זחאלקה: וזה לא קורה; השינוי הזה לא קרה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לשאול למה זה לא קורה, וצריך לראות מה קורה בעולם כדי להסיק מסקנות.

ג'מאל זחאלקה: הנושא כל כך חשוב, שהוא אחד המפתחות המשפיעים ביותר על החברה כולה.

ג'מאל זחאלקה: 60%–70%, השר דרעי, מההצלחה בחינוך הם המורים, איכות המורים.

ג'מאל זחאלקה: אני מעדיף שהבנות שלי ילמדו תחת עץ רענן או לא רענן, בלי חדר בכלל, בלי בניין, אצל מורה טוב, מאשר ילמדו בחדר הכי מודרני עם מורה גרוע.

ג'מאל זחאלקה: תחת העץ הרענן או הלא-רענן נביא תוצאות טובות יותר.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה מה לעשות בנושא שיפור מעמדו של המורה.

ג'מאל זחאלקה: אחד הנושאים שצריך לעשות ולא לחכות לשינוי הדרגתי – אני הגשתי כמה פעמים הצעות, גם הצעת חקיקה, בנושא פנסיה מוקדמת של מורים.

ג'מאל זחאלקה: זה מקצוע שוחק.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר ללמד יותר מ-25 שנים.

ג'מאל זחאלקה: יש היום אלפי מורים שפונים למשרד החינוך.

ג'מאל זחאלקה: הם אומרים: אנחנו לא יכולים ללמד יותר.

ג'מאל זחאלקה: צריך למצוא הסדר מכובד, כמו שנעשה במקומות אחרים בעולם, כמו שיש בירדן, כמו שיש בצרפת, כמו שיש במקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: אז הפתרון הוא לעשות מעשה שיטלטל את המערכת, שיביא כוח הוראה חדש, רענן, שאוהב ללמד, עם שיטות חדשות ועם רצון ועם אמביציה, ולהוציא מהמערכת מורים שתרמו, עבדו, אבל הם אומרים: אנחנו רוצים לצאת.

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו היום – למשל, אני מסתכל על החינוך הערבי – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני ישתדל לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אם ייעשה המעשה הבא, יבוא המשרד ויגיד באומץ: יש לי 5,000 בקשות לפנסיה מוקדמת, אני מקבל את כולן, בתנאים סבירים ומקובלים שייתנו כבוד, ואני מכניס 5,000 מורים חדשים, מוכנים, נמצאים – בעיקר מורות, דרך אגב – עם רצון, עם הכשרה, עם הכול, אבל אין עבודה.

ג'מאל זחאלקה: אתם יודעים איזה שינוי זה יחולל, בסופו של דבר?

ג'מאל זחאלקה: המורה הוא המפתח, אסור שנאבד את המפתח.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, בהשוואה למדינות ה-OECD רמת השכר של המורים במדינת ישראל נמוכה.

יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת, בשנים האחרונות, כפי שגם ציין ידידי, רמת השכר הלכה והשתפרה בעקבות רפורמות שנעשו בבתי-הספר: "עוז לתמורה", "אופק חדש", בלי להיכנס כרגע לאיכותן, לתועלת שלהן ולדעתי האישית עליהן – זה מצריך אפילו דיון מעמיק בפני עצמו.

יפעת שאשא ביטון: אך הסיפור האמיתי כאן, כבוד היושב-ראש, הוא לא באמת שכר המורים; הוא מעמד המורה במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: מעמד – – –

מאיר כהן: השכר לא עלה.

מאיר כהן: הוא עלה בתנאי שיתווספו שעות.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אמרתי שאת דעתי על הרפורמות אני לא אומר, ומה זה עשה למערכת ההוראה – זה באמת מצריך דיון בפני עצמו, אפילו לא כאן במליאה, אולי אפילו בוועדות השונות.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מסתכלים נומינלית, השכר הוא יותר גבוה, אבל זה באמת לא הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא מעמד המורה במדינת ישראל, מעמד שהולך ונשחק ביתר שאת בשנים האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: מי שמכיר היטב את השטח יוכל לשמוע את זה ממורים, ממנהלים, ממחנכים וממי שנמצא שם.

יפעת שאשא ביטון: לכן, לתפיסתי, צו השעה הוא לא עניין השכר, אלא חיזוק המעמד של המורים.

יפעת שאשא ביטון: כבודם ומעמדם מעורערים על-ידי הורים, על-ידי המערכת, על-ידי הממסד, על-ידי החברה.

יפעת שאשא ביטון: זה נובע מכך שזה זמן רב אין גיבוי למורים בתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת – מורים שלא עומדים בסטנדרטים ובאמות המידה האתיות והמקצועיות, מקומם לא במערכת, אך אי-אפשר להתעלם מכך שיש רפיסות של המערכת כלפיהם, בעיקר בכל הקשור בפניות ובתלונות של הורים.

יפעת שאשא ביטון: ההורים כבר מזמן איבדו את האמון במערכת, ולצד זה הם הפכו ממעורבים למתערבים.

יפעת שאשא ביטון: כל תלונה של הורה מקפיצה את המערכת עוד טרם הדברים נבדקים, וההתערבות היא כמעט בכל נושא: בציונים, בשיבוץ של מורים, בהתנהלות, ואפילו במקרים קיצוניים בסגנון ההוראה בכיתה.

יפעת שאשא ביטון: האינסטינקט המערכתי הוא להרגיע את הרוחות, לרוב על-ידי ריצוי ההורה, וזה בשל לחצים חברתיים וציבוריים.

יפעת שאשא ביטון: התוצאה בסופו של דבר היא שמורים מפסיקים להתמודד, כי הם מרגישים שהמערכת לא תיתן להם גיבוי; התוצאה היא שמעמד המורה נפגע, ולזה יש השלכות גם על רמת ההוראה, מי מגיע להוראה ועוד.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת, חלילה, שלהורים אין מקום במערכת; להפך, אני מאמינה ורואה חשיבות רבה במעורבותם של הורים ובשותפותם.

יפעת שאשא ביטון: הם שותפים טבעיים וחשובים, אך הדבר צריך להיעשות כשכל צד יודע את מקומו ואת תפקידו בשותפות זו.

יפעת שאשא ביטון: איך מחזירים את האמון למערכת?

יפעת שאשא ביטון: צריך להעלות למודעות שההוראה היא פרופסיה ולא ברירת מחדל או עניין של נוחות – דבר שמתגלה כרחוק מאוד מהמיתוס שנבנה בציבור, ולכן גם יש נשירה גדולה של מורים חדשים שנכנסים למערכת.

יפעת שאשא ביטון: צריך להעלות את תנאי הקבלה למבקשים להכשיר את עצמם להוראה ולהרחיב את התוכניות שקוראות לקבוצות איכותיות להשתלב בה; התפיסה צריכה להיות "הטובים לחינוך".

יפעת שאשא ביטון: צריך לתת אוטונומיה למנהלי בתי-הספר ולהחזיר להם את הסמכות לניהולו הפנימי; צריך להחזיר את הסמכות המורית, ואת זה ניתן לעשות רק בצורה מערכתית ומשולבת, עקב בצד אגודל, וזה היעד האמיתי שעלינו לחתור אליו לפחות בשלב זה.

יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום, ברשותך, היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מסכימה, חבר הכנסת זחאלקה, שמורים צריכים לצאת לפנסיה מוקדמת.

יפעת שאשא ביטון: ההוראה היא מקצוע שוחק, זאת שליחות אינטנסיבית.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שצריך לאפשר להם בשלב מסוים לצאת מהמערכת ולפנות את המקום לכוחות רעננים שיגיעו ויכניסו גם רוח חדשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור, אם הוא יהיה כאן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, גם ברכות על ניהול הישיבה הראשונה.

מיקי רוזנטל: חברי חברי הכנסת, אדוני שר החינוך, ברשותך, אדוני שר החינוך, אני מבקש לדבר על משהו שאירע היום באוניברסיטת בר-אילן – או לפחות נודע היום – וזה החלטתה של הנהלת האוניברסיטה שלא לאפשר מצעד גאווה בתחומיה.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, אם אפשר לקבל את תשומת לבך לסוגיה הזאת.

מיקי רוזנטל: זו סוגיה שאני יודע שגם אתה מתייחס אליה באופן יותר מורכב מהדרך הרגילה, לפחות באופן דואלי.

מיקי רוזנטל: אוניברסיטת בר-אילן היא אוניברסיטה דתית, זה נכון, אבל היא גם אוניברסיטה ציבורית.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שהדובר שלה – זה המעשה הכי חמור שנעשה, ונעשו הרבה מאוד דברים, ואין לי זמן לדבר עליהם – הדובר שלה אמר: "עם כל הסייגים, ולהבדיל אלף אלפי הבדלות, אבל אם פדופילים היו מבקשים לערוך כינוס, הייתם נותנים לערוך כינוס של פדופילים באוניברסיטה?

מיקי רוזנטל: " להשוות הומוסקסואלים לפדופילים זה בדיוק העיוות הנוראי של התפיסה של האוניברסיטה לגבי אנשים.

מיקי רוזנטל: אני "איש באמונתו יחיה"; אני באמת מכבד את אמונתם של אחרים.

מיקי רוזנטל: אבל לא יכול להיות שלא תכבדו את נטייתו של כל אדם ואדם.

מיקי רוזנטל: מה שנעשה היום באוניברסיטה – אני אומר לך, בתור שר החינוך קרא אותם לסדר, תאפשר לקיים את ההפגנה הזאת.

מיקי רוזנטל: כי אם אנחנו נדבק בהלכה, הרי בתורה כתוב שגם צריך לסקול את מי שמקיים משכב זכר.

מיקי רוזנטל: האם אתם בעד הדבר הזה באוניברסיטת בר-אילן?

מיקי רוזנטל: לסקול הומוסקסואלים?

מיקי רוזנטל: הגענו למאה ה-21, וצריך להתנהג בהתאם גם לגבי אנשים דתיים.

מיקי רוזנטל: ואני מכבד את האמונה, כאמור.

מיקי רוזנטל: ולנושא שאליו נדרשנו – דוח הלמ"ס.

מיקי רוזנטל: יש לי דקה, אז אני אומר רק שלושה דברים.

מיקי רוזנטל: זה לא רק העניין של השכר.

מיקי רוזנטל: בית-ספר לא יכול להיות יותר טוב מרמת מוריו, ורמת מוריו היא גם השכר, גם היחס שלנו כחברה, אבל בואו נדבר קודם כול על משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: הוזכרו פה קודם דברים, ואני לא יכול לחזור על כולם, אבל באמת משרד החינוך לא נותן גיבוי למוריו.

מיקי רוזנטל: יש זכויות של תלמידים, יש חוק זכויות התלמיד, אבל בכל פעם שהמורים נתקלים במאבק ציבורי, משרד החינוך נותן גיבוי לתלמידים, להד התקשורתי, לפופוליזם ולא למורים.

מיקי רוזנטל: ומורים שחשים שאין להם גיבוי לא יכולים להיות מורים טובים, ודאי אם הדבר הזה גם לא מתבטא בשכר.

מיקי רוזנטל: כל מה שאמרתם ואמרו, "היו רפורמות" – הרפורמה לא הייתה תוספת לשכר.

מיקי רוזנטל: המורים נדרשו לתת עוד שעות, ובגינן הם קיבלו עוד כסף.

מיקי רוזנטל: מעמדם של המורים במדינת ישראל מבחינת השכר הוא פשוט בושה.

מיקי רוזנטל: רוממות החינוך בפינו כולנו, אבל בפועל, בתכל'ס, במעשה, ביום-יום, כשזה מגיע לכסף, כשזה מגיע לשעות, כשזה מגיע לגיבוי, כשזה מגיע לתמוך במורים, הציבוריות הישראלית איננה; היא מזלזלת במורים, היא מועכת אותם.

מיקי רוזנטל: זה חבל מאוד, כי הם עושים עבודה קשה מאוד, עבודת קודש.

מיקי רוזנטל: מדינה שכל עתידה עומד על הידע שלה צריכה לשלם למורים באופן הגון וגם לעמוד מאחוריהם כראוי.

מיקי רוזנטל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואב בן צור – איננו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבקש מכבוד שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט להשיב על ההצעות לסדר-היום.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, כשנכנסתי לתפקיד, כמו בכל דבר יש תקציב מוגבל ויש סדרי עדיפויות, ואני בתהליך למידה.

נפתלי בנט: עשיתי למעלה מ-150 פגישות; מפגשים בשטח עם מורים, מנהלים, עם כל שרי החינוך ב-20 השנה האחרונות, מנכ"לים, כדי לגבש את היעדים העיקריים.

נפתלי בנט: לתפיסתי, תפקיד של שר אינו להיות מנכ"ל, לא להחליף את המנכ"ל, אלא לזהות שתיים-שלוש נקודות עיקריות ולמקד בהן את המאמץ, ולתת למנכ"ל לנהל את השוטף במשרד.

נפתלי בנט: אני עדיין בתהליך למידה וגיבוש מה יהיו שלוש או ארבע הנקודות.

נפתלי בנט: אני יכול כבר לומר שכן החלטתי שני דברים: 1.

נפתלי בנט: לשים את הגיל הרך בראש.

נפתלי בנט: זאת החלטה קשה, יש לזה משמעויות.

נפתלי בנט: השמיכה היא קצרה.

נפתלי בנט: כשאתה אומר למשהו כן – נגיד לעצמנו את האמת – אתה גם אומר למשהו אחר לא.

נפתלי בנט: כולנו יודעים – ומי שלא יודע – את תפיסת היפוך הפירמידה, שהיום זה קונסנזוס בעולם: ההשקעה – על כל שקל שאתה משקיע בגיל שלוש-ארבע, ההחזר עבור הילד, עבור המשך חייו, הוא יותר משמעותי מנניח בגיל 15–16.

נפתלי בנט: עכשיו, הממשלה אימצה את דוח טרכטנברג במובן הפיזי, ב-hardware: בנו את הגנים, שמו גננת וסייעת, אבל בעצם לא אפשרו את החינוך האיכותי.

נפתלי בנט: וזה היה מצב בלתי נסבל, פשוט בלתי נסבל.

נפתלי בנט: כל מי שביקר בגן עם 35 ילדים לא גמולים, בני שנתיים ועשרה חודשים – סיוט לגננות, שזה ניחא, אבל אסון לילדים.

נפתלי בנט: הם לא מקבלים את היחס.

נפתלי בנט: אתמול פגשתי גננת בירושלים, והיא אומרת: אני בוכה, כי בסוף היום אני אומרת לעצמי: רגע, עשרה ילדים בגן, לא נגעתי בהם.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: כי הם מופנמים יותר.

נפתלי בנט: למי אתה מתייחס?

נפתלי בנט: הילד הרועש, הילד הבוכה.

נפתלי בנט: אז עשינו השבוע, בעיני, רפורמה היסטורית.

נפתלי בנט: אני לא יכול לחשוב על מקום יותר טוב לשים חצי מיליארד שקלים מילדי גיל שלוש וארבע, מה גם שהיא מאוד דיפרנציאלית.

נפתלי בנט: ההנחיה שלי הייתה – אמרתי שילד צריך לקבל את אותו חינוך אם הוא גר ברהט או בנתיבות או בנהריה או ברעננה.

נפתלי בנט: וזה לא המצב, כמובן; היום ברעננה החינוך הרבה יותר טוב מבפריפריה.

נפתלי בנט: זה לא בסדר.

נפתלי בנט: אז מה עשינו?

נפתלי בנט: הלכנו על תקצוב דיפרנציאלי, אפילו אגרסיבי, הייתי אומר:

נפתלי בנט: בנתיבות אנחנו נממן 90% והרשות רק 10%, לעומת רעננה – פיפטי-פיפטי.

נפתלי בנט: כלומר, ההשתתפות – – –

יעקב פרי: – – –

נפתלי בנט: אני אגיד – חבר הכנסת פרי – אני צריך להתרגל להגיד את זה – שואל שאלה מצוינת.

נפתלי בנט: הרשויות אומרות שזה לא – הכול תואם מראש עם הרשויות; הכול תואם מראש עם הסתדרות המורים; הכול תואם מראש עם כולם.

נפתלי בנט: ונכון, רשויות חזקות יותר תצטרכנה לשים את היד בכיס, אבל יש להן את הכסף לעשות את זה.

נפתלי בנט: הורים לא ישלמו שקל נוסף על הסייעת השנייה; אני קובע.

נפתלי בנט: יותר מזה, אני גם סבור שכמעט 100% אם לא 100% של הגנים יהיו מוכנים ב-1 בספטמבר.

מאיר כהן: אני מציע שתסגור את זה עם הרשויות החזקות – –

חיים ילין: נכון.

מאיר כהן: – – כי זה לא מה שאנחנו שומעים.

חיים ילין: עם חיים ביבס, ותסגור.

חיים ילין: באמת.

נפתלי בנט: מאה אחוז.

חיים ילין: אחרת, זה לא יצא.

חיים ילין: השטח בוער.

מאיר כהן: הכיוון הוא מצוין.

נפתלי בנט: לא, לא, זה – אני, אגב – – –

יפעת שאשא ביטון: – – – ביבס היה שותף – – –

נפתלי בנט: חיים היה שותף מראש, וחיים הוא חבר, ואנחנו נסתדר.

נפתלי בנט: הכול יהיה בסדר.

נפתלי בנט: מטבע הדברים – נכון.

נפתלי בנט: זה, יש פה נושא של מקדמות, כי שנת התקציב לא חופפת, ואם צריך, נפתור נקודתית את הבעיה.

חיים ילין: – – –

נפתלי בנט: צריך לדעת עוד משהו: היום ביקרתי בגן, דווקא ברעננה.

נפתלי בנט: פגשתי את ראש העיר.

נפתלי בנט: הוא כבר מזמן שם סייעות, ככה שמבחינתו זה מענק איזון, בעצם, מה שקרה פה.

נפתלי בנט: האם זה הדבר?

נפתלי בנט: אין מה לעשות.

נפתלי בנט: אז אפשר לעמוד בזה.

נפתלי בנט: הרשויות יכולות ותעמודנה בזה.

נפתלי בנט: אני חושב שאני לא יכול לדמיין חצי מיליארד מושקעים בדבר אחד יותר חשוב בכל מדינת ישראל: לא בביטחון, לא – זה מדהים.

נפתלי בנט: עכשיו, פה הנושא הוא שכר המורים.

נפתלי בנט: תראו, יש לי שתי אפשרויות.

נפתלי בנט: אני יכול להקריא – זה ספרון שהכינו, אבל חבר הכנסת זחאלקה אמר דבר מאוד נכון, ואני אדלג על הספרון המשמים.

נפתלי בנט: בגדול הספרון אומר שהנתונים לא מדויקים, זה ניזון לא מהמקום הנכון – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה לא רוצה לשמוע מי זה, מי זה, ממי שמעתי את זה.

נפתלי בנט: אבל, לא – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – שלך לשעבר, זבולון אורלב.

נפתלי בנט: אבל אני בא להחמיא לך.

נפתלי בנט: אני לא ידעתי.

ג'מאל זחאלקה: – – – אני מצטט.

נפתלי בנט: אז עכשיו, עכשיו הרסת.

נפתלי בנט: עכשיו הרסת.

נפתלי בנט: כי עכשיו אני מצטט – אני רציתי להגיד.

נפתלי בנט: עמדת פה ואמרת את הדבר הכי נכון, וזה חוק-היסוד בכל תחום החינוך.

נפתלי בנט: אני לא יודע הרבה דברים, אבל דבר אחד אני יודע: הפקטור הכי חשוב – יותר מטכנולוגיה, יותר מכמות הילדים בכיתה, יותר מאם הקיר צבוע או לא – לקביעת איכות החינוך הוא איכות המורה.

נפתלי בנט: זהו.

נפתלי בנט: כבר ב-2007 יצא מחקר פורץ דרך של "מקינזי", זה לא רק תחושות בטן.

נפתלי בנט: מדדו על פני הרבה מאוד שנים, בודדו וראו שמורה מעולה, באותם תנאים של מורה בינוני, גם אם התנאים מצוינים וגם אם התנאים קשים מאוד מאוד, יביא תוצאות בכל ההיבטים – הישגיות, נפשיות, חינוכיות, פדגוגיות – הרבה יותר טובות, ולכן זה הנושא שבמרכז.

נפתלי בנט: צריך לומר שבעשור האחרון נעשו רפורמות.

נפתלי בנט: אתם צודקים שאולי פר-שעה השינוי הוא לא דרמטי, אבל פר-משכורת – בסוף, כשאתה מגיע הביתה, התלוש הוא לא פר-שעה, הוא סכום.

נפתלי בנט: הסכום גדל.

נפתלי בנט: רמת ההוצאה של מדינת ישראל על החינוך עלתה בשנים האחרונות ב-50%.

נפתלי בנט: ועכשיו אנחנו צריכים את התוצאות.

נפתלי בנט: אז אני אגיד לכם: א.

נפתלי בנט: לפתחנו מונחים ההסכמים החדשים.

נפתלי בנט: כן, "אופק חדש", עוד מעט – למעשה כבר נסתיים, ויותר מאוחר "עוז לתמורה".

נפתלי בנט: כל הדברים האלה יידונו במשא-ומתן.

חיים ילין: – – – יש לך הרבה עבודה, תאמין לי – – –

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: הזדמנות מצוינת – – –

נפתלי בנט: אבל זו הזדמנות.

יפעת שאשא ביטון: – – –

נפתלי בנט: ואולי אני רק אסיים.

נפתלי בנט: לכן, שוב, אני, ברשותכם, אדלג, בסדר?

נפתלי בנט: אלא אם כן מישהו מתעקש שאני אקריא את החוברת.

יעקב פרי: – – –

נפתלי בנט: מה?

יעקב פרי: – – –

נפתלי בנט: לא.

נפתלי בנט: בסדר.

נפתלי בנט: קראתי.

נפתלי בנט: אבל רציתי שיהיה לכם יותר.

נפתלי בנט: נשתף רק בעוד שני נושאים שעל הפרק.

חיים ילין: – – – בדמוקרטיה את משרד החינוך, זה יהיה מצוין – – –

נפתלי בנט: המדיניות שלי – אחרי חודש שלמדתי, למדתי דבר כזה: שקודמי עשו עבודה טובה מאוד.

נפתלי בנט: כל קודמי: יולי תמיר, לימור לבנת, גדעון סער ושי פירון.

נפתלי בנט: אז המסר שאני מנסה להעביר הוא קודם כול למורים.

נפתלי בנט: יש המון תנודתיות במשרד החינוך.

נפתלי בנט: כל אחד חייב להטביע את הרפורמה שלו.

נפתלי בנט: לא.

נפתלי בנט: אני ממשיך את מה שקודמי עשה בתחום הלמידה המשמעותית, שזה חלוקה של 30:70.

נפתלי בנט: אני מאמין בזה.

נפתלי בנט: אני חושב שהוא צדק.

נפתלי בנט: אני חושב שהרפורמה נכונה.

נפתלי בנט: אני חושב שיש בה אתגרי יישום לא מבוטלים – עד שזה מחלחל לאחרון המורים.

נפתלי בנט: אבל אני חושב שכל אחד מאתנו ייזכר מה הוא זוכר מבית-הספר – הוא לא זוכר את העוד-שעה שהקריאו לו משהו משמים אלא את ההצגה, את החוויה, וזה בעצם מה שהשר – – –

זהבה גלאון: הצגות ראינו, אדוני, מה – – –

נפתלי בנט: ההצגות, נדמה לי, על רוצחי – –

זהבה גלאון: – – –

נפתלי בנט: – – חיילי צה"ל לא – תקשיבי, זהבה, היה כל כך טוב עד עכשיו.

נפתלי בנט: למה את הורסת?

זהבה גלאון: ברור שהיה טוב – – –

נפתלי בנט: אבל אז זה דבר אחד.

נפתלי בנט: זהבה, אני באמת מעדכן אתכם, כרשות המחוקקת, בעיקרי הדברים: א.

נפתלי בנט: אני ממשיך בלמידה משמעותית; ב.

נפתלי בנט: אני ממשיך, כמו שראיתם רק אתמול ושלשום – אני מעצים את תחום התקצוב הדיפרנציאלי.

נפתלי בנט: לחברי הכנסת הערבים אני אגיד: לצערי אתם נמצאים באשכולות הנמוכים, אבל תדעו שהמשמעות היא תעדוף משמעותי של הציבור הערבי, ואני גאה בזה.

נפתלי בנט: כי אני חושב שאמרתי שכל ילד יקבל חינוך שווה.

נפתלי בנט: יש לנו מחלוקות עד אין-סוף; בעניין הזה אין לי מחלוקת.

נפתלי בנט: אני מתכוון להמשיך את נושא התקצוב הדיפרנציאלי.

נפתלי בנט: דבר שלישי, שמאוד מטריד אותי, זה נושא המתמטיקה והמדעים.

נפתלי בנט: זה לא סוד שבעשור האחרון צנחנו מ-13,000 מסיימי חמש יחידות ל-9,000 מסיימי חמש יחידות לפני שנתיים.

נפתלי בנט: התחילה מגמת שינוי.

נפתלי בנט: אני מתכוון – לא מתכוון, אני כבר שם את מרבית זמני, משאבי, להפוך את המגמה.

נפתלי בנט: זה קטסטרופה לישראל, וזו גם טעות ברמה הפרטנית לילד.

נפתלי בנט: אין סיבה שילדה בכיתה ג', כי נפלה על מורה או מורה לא טוב ויש לה פוביה – אנחנו נוציא את הפוביה.

נפתלי בנט: חבל לסגור עולם שלם של הזדמנויות.

נפתלי בנט: אני לא אומר שכולם צריכים ללכת להיי-טק.

נפתלי בנט: ממש לא.

נפתלי בנט: אני אומר שלא הגיוני שבכיתה ט' או ד' אתה תסגור לך עולמות של פיזיקה, מתמטיקה, שזה עולמות קסומים שאחר כך גם מאפשרים השתכרות הרבה יותר טובה.

נפתלי בנט: אחר כך, כשהבן-אדם בן 24, שיחליט ללכת להיי-טק או לחקלאות או להיות אמן או מה שהוא רוצה – אבל לתת לו את ההזדמנות.

נפתלי בנט: זהו.

נפתלי בנט: עד כאן.

נפתלי בנט: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני רק יתייחס לשאלה הפרוצדורלית.

בצלאל סמוטריץ': מה הוא מציע שנעשה עם ההצעה?

סתיו שפיר: אפשר – – –

קריאה: – – –

נפתלי בנט: לא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמע תכף עמדות נוספות, רק מה אדוני מציע פרוצדורלית?

סתיו שפיר: אתה לא חושב – – –

בצלאל סמוטריץ': שאפשר להסתפק בהודעה הזאת?

בצלאל סמוטריץ': אפשר – – –

נפתלי בנט: טוב.

נפתלי בנט: אני מציע להסתפק בהודעה הזאת.

סתיו שפיר: – – – להגיב.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו – – –

נפתלי בנט: אני אלמד את הנושא הזה.

מאיר כהן: אני חושב – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור לשמוע.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת – – –

נפתלי בנט: אני אלמד את הנושא.

נפתלי בנט: אני, יש לי נטייה ללמוד ולדבר – – –

מאיר כהן: אתה לא יכול – – – מעל הדוכן – – –

סתיו שפיר: אתה שר החינוך של כולם.

נפתלי בנט: אני בעד שוויון זכויות לכל מדינת ישראל, כולל הקהילה הלהט"בית, באופן – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני לא חייב להיגרר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני לא חייב להיגרר לקריאות ביניים.

מיקי רוזנטל: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

נפתלי בנט: אני אלמד את האירוע.

נפתלי בנט: יש לי נטייה – – –

סתיו שפיר: – – –

נפתלי בנט: תוכלי לתקוף אותי על זה – –

מיקי רוזנטל: – – –

נפתלי בנט: – – אבל אני לומד.

נפתלי בנט: תודה.

סתיו שפיר: – – –

בצלאל סמוטריץ': השר הציע שאנחנו נסתפק בדברים שנאמרו כאן.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול את המציעים אם הם מסתפקים בכך.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים דיון – – – ועדת החינוך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זחאלקה, האם המציעים מסתפקים בדברים שנאמרו?

נפתלי בנט: דיון בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמע עכשיו עמדות נוספות.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ואני מבקש מאוד מכל הדוברים עכשיו לעמוד במסגרת הזמנים של דקה לכל דובר.

זהבה גלאון: אדוני השר, אני רוצה להתייחס להיבט נוסף בפעילות שסקרת עד עכשיו במסגרת תפקידך כשר החינוך, ולדבר על ההחלטה שלך אתמול לצנזר את ההצגה "הזמן המקביל".

זהבה גלאון: אני מאוד מוטרדת מההחלטה שלך, אדוני, כי מה שאתה עושה בעצם, אתה מבקש לרסק עד דק את עולם התרבות.

זהבה גלאון: אתה מבקש להלך אימים על ועדת הסל.

זהבה גלאון: אתה אומר – אני בכלל לא נכנסת כרגע לתכנים של ההצגה, אם אני מסכימה או לא מסכימה.

זהבה גלאון: אני חושבת שההחלטה שלך היא החלטה שערורייתית.

זהבה גלאון: שר שאומר, ואני מצטטת: המוסריות של הוועדה טעונה בדיקה – אני אומרת שההחלטה של השר טעונה בדיקה.

זהבה גלאון: קודם אתה רוצה להגיד לנו מה לראות?

זהבה גלאון: מה אחר כך, תרצה להגיד לנו גם מה לחשוב?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, תחילה בקשר לנושא המורים – מערכת חינוך טובה, מתקדמת, בריאה, תלויה רק במורה.

מסעוד גנאים: אם המורה חזק, אם מבטיחים לו איכותית וכמותית – "איכותית" זה פדגוגית ואינטלקטואלית, שיהיה מורה איכותי; "כמותית", מבחינת השכר.

מסעוד גנאים: אם מבטיחים את שני הדברים האלה, אני חושב שאנחנו מבטיחים מערכת חינוך שהיא חזקה ובריאה ומתקדמת.

מסעוד גנאים: שנית, אני מברך את השר על התקצוב הדיפרנציאלי, על העניין של הסייעת השנייה.

מסעוד גנאים: רציתי שהברכה תהיה שלמה, אבל לא.

מסעוד גנאים: לפי דעתי, בעניין ההחלטה שלו על ההצגה "הזמן המקביל" – זו שגיאה.

מסעוד גנאים: אני חושב שכבוד השר צריך להיות דוגמה לחופש ביטוי, חופש אמנות, חופש דעה וקבלת הפלורליזם, ולא ההפך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': דקה אחת לרשות אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אכן, אדוני השר, המורה הוא עיקר מערכת החינוך אחרי התלמידים.

דב חנין: אבל כדי שהמורים באמת יהיו המורים הטובים ביותר, אנחנו צריכים לעשות שינוי גדול במערכת, ובין היתר לטפל בשאלה הקשה שהועלתה כאן, של שכר המורים, שמפגר בצורה קיצונית אחרי השכר שלהם בארצות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: – – –

דב חנין: נעשה בישראל פעם אחת מהלך אמיתי של קפיצה בשכר המורים.

דב חנין: זה היה בימי ממשלת רבין, זיכרונו לברכה, ואז באמת שכר המורים הועלה בצורה משמעותית והיו לזה השפעות חיוביות על מערכת החינוך.

דב חנין: אם רוצים באמת להתייחס ברצינות לסוגיית המורים, צריך לעשות מהלך כזה.

דב חנין: בנושא שאליו התייחסה חברת הכנסת גלאון – אני הזדעזעתי, אדוני השר, לראות את תגובתך לא רק לגבי ההצגה אלא לגבי ועדת סל התרבות.

דב חנין: יושבת ועדה מקצועית, דנה, מקבלת החלטות, אבל אם ההחלטות לא נראות לך אז גם הוועדה לא נראית לך וגם ההמלצות המקצועיות שלה מבוטלות כאילו הן לא שוות שום דבר.

דב חנין: אתה יכולת לעשות את הדבר הזה בהליך מאוד מאוד מהיר, ממש מהרגע להרגע, אבל כאשר אוניברסיטת בר-אילן, במהלך מקומם, מונעת אירוע של שבוע הגאווה בתחומי האוניברסיטה, זה נושא שצריך ללמוד אותו בכובד ראש.

דב חנין: חבל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אחרון הדוברים, חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני השר בנט, גם אני רוצה להתייחס לנושא שכר המורים.

יוסי יונה: העובדות כבר הוצגו ואין טעם לחזור עליהן, כך שהן עומדות בפנינו.

יוסי יונה: בוודאי, יש מקום לערוך רוויזיה משמעותית.

יוסי יונה: לי היה הכבוד, דרך אגב, לנסח את ההמלצות בזמנו של יצחק רבין, שהביאו להעלאה דרסטית בשכרם של המורים.

יוסי יונה: ובעיה נוספת שהתמודדנו אתה בהצלחה אז – שזה פתרון גם לבעיית הצפיפות בכיתות, שאמורה להיות אחריותה של המדינה ולא של רשויות מקומיות.

יוסי יונה: אני מבקש ממך, השר בנט, לפחות בתחום החינוך, שלא יהיה מצב שהדוח של OECD הופך להיות naming and shaming לישראל, במובן זה שהוא איזו פרקטיקה של שיום ושל לבייש אותנו, כדי שתפעל שהמצב בשנים הבאות יהיה טוב יותר מהבחינה הזאת, שה-OECD והדוח שלו יביאו לנו כבוד ולא חרפה באשר למקומנו המשתרך במפת ההישגים, בין בלימודים ובין בשכר המורים.

יוסי יונה: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

בצלאל סמוטריץ': שר החינוך הצטרף כאן לבקשת המציעים להעביר את הנושא לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע על זה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': מתקנים אותי כאן ששר החינוך הציע להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

אורי אריאל: – – –

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה – נרשום את הודעתו של השר בנט, שהוא הצביע בטעות בעד ההצעה בכיסאו של – השר בנט, בכיסאו של מי הצבעת?

נפתלי בנט: – – –

בצלאל סמוטריץ': בכיסאו של שר הביטחון משה יעלון.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 15 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו קובעים שההצעה תועבר לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אכיפת חוק צער בעלי-חיים בבתי מטבחיים

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא השלישי שלנו היום: אכיפת חוק צער בעלי-חיים בבתי-מטבחיים, הצעות מס' 362, 365 ו-383.

בצלאל סמוטריץ': ישיב שר החקלאות ופיתוח הכפר, השר אורי אריאל.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים – חברת הכנסת נורית קורן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו הופכים מעט את הסדר כדי שהיא תוכל להחליף אותי אחר כך בניהול הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, שלוש דקות לרשות חברתי.

נורית קורן: שלום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום ראשון ראינו בערוץ 2 תמונות מחרידות שצולמו בסתר בבית-המטבחיים הגדול ביותר במדינת ישראל, בית-המטבחיים "דבאח".

נורית קורן: סביר להניח שכל אחד ואחת מאתנו אכלנו מהבשר של בעלי-החיים שנשחטו שם, למעט הצמחונים שיש כאן.

נורית קורן: התמונות מזעזעות.

נורית קורן: עגלים שכבר נשחטו קמים על רגליהם ומנסים לברוח, והפועלים קושרים את רגליהם ומניפים אותם באוויר כשהם עדיין בהכרה.

נורית קורן: זה שימוש באלימות.

נורית קורן: ראינו שימוש בשוקרים חשמליים בראש, בפנים, שוב ושוב, כדי לזרז את בעלי-החיים להיכנס למסלול השחיטה גם כשאין לבהמות לאן להתקדם.

נורית קורן: ראינו איך זורקים כבשים ממשאיות, כי בית-המטבחיים לא טרח להקים רמפה מתאימה, כפי שמחייבות התקנות.

נורית קורן: חלק מהכבשים נופלות על גבן.

נורית קורן: ראינו פועל מפיל שער מתכת על גבם של העגלים, גם כשלא היה צורך בכך.

נורית קורן: לצערי, זהו נוהג מקובל במשחטה, זו ההכשרה שהעובדים קיבלו ולפיה הם פועלים.

נורית קורן: אולם התוצאה היא סבל נוראי ומיותר לבעלי-החיים, ובניגוד לערכים מוסריים ומקובלים וגם יהודיים.

נורית קורן: "קיצור שולחן ערוך" מדבר על צער בעלי-חיים וקובע: "אסור מן התורה לצער כל בעל חי, ואדרבה, חייב להציל כל בעל-חי מצער, אפילו של הפקר ואפילו של נוכרי"; "קיצור שולחן ערוך", קצ"א.

נורית קורן: לא רק מי שמתעלל בבעלי-חיים חוטא; גם מי שלא מתערב ומי שלא מציל חוטא.

נורית קורן: זה נכון לגבי הרשויות האחראיות, וזה נכון לגבינו כחברה, ולגבינו כנבחרי ציבור אם לא נתערב.

נורית קורן: בזהירות אומר כי לא רק איסור צער בעלי-חיים הופר כאן.

נורית קורן: הפגיעה בחיות עשויה גם לגרום להן לפגיעות ולשברים שעלולים להפוך את בשרן לטרף.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, היו עוד זוועות, אבל לא ארחיב את הדיבור עליהן.

נורית קורן: אלה תחקירים מצוינים אף שקשה לראות את התמונות.

נורית קורן: הם מספרים לנו מה נעשה בתוך המפעלים.

נורית קורן: הדבר החמור ביותר, שזה לא התחקיר הראשון.

נורית קורן: בשנים האחרונות ראינו תמונות קשות מ"אדום אדום", מ"זוגלובק" וממדגרה שהשליכה אפרוחים חיים לפח.

נורית קורן: אין ספק שלא נעשה מספיק בנושא, ואני חושבת שאנו כחברי כנסת חייבים להתייחס לתחקירים ולמנוע הישנות של התעללות בבעלי-חיים.

נורית קורן: אנחנו יודעים כיצד לפעול, ולא די בסגירה הזמנית של בית-המטבחיים.

נורית קורן: ההבטחות של המפעלים לתקן את הליקויים – וראיה שהם לא עושים את זה, כי אחרי התחקיר ב"אדום אדום" הם אמרו שיציבו מצלמות, והמצלמות לא הוצבו.

נורית קורן: משרד החקלאות החליט כך, ומשרד החקלאות עצם עיניים, עד שמישהו אחר שם מצלמה וחשף מה שנעשה.

נורית קורן: אדוני השר, לא במקרה חוזרת ועולה הדרישה להעביר את הסמכות לחוק צער בעלי-חיים ממשרד החקלאות למשרד להגנת הסביבה, ולדעתי שם מקומו הטבעי.

נורית קורן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ואחריו – חבר הכנסת רועי פולקמן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע לכמה מכם יצא לראות את התחקיר המזעזע והמחריד הזה, אבל הנתון שלא פחות חשוב הוא שהמשחטה הזאת, "דבאח", היא המשחטה הגדולה ביותר בישראל.

איציק שמולי: עברו כמעט שנתיים מאז התחקיר של "אדום אדום" ו"זוגלובק" והמדגרה, וכל פעם בא משהו חדש, ונראה ששום דבר לא נלמד.

איציק שמולי: הדבר הזה, צריך להיאמר, הגיע בעקבות תחקיר של ארגון אוסטרלי Animals Australia במאי השנה, 2015, בחודש שעבר, כמדומני.

איציק שמולי: התחקיר חשף התעללות אכזרית ושיטתית במיוחד בבעלי-החיים.

איציק שמולי: חברתי חברת הכנסת קורן נמנעה מלפרט את מסכת ההתעללות.

איציק שמולי: אני לא אחסוך את זה מכם, אולי כדי לעורר סוף-סוף את הבית הזה, שתמיד עסוק בהרבה מאוד דברים חשובים ודחופים, אבל על ההגנה על בעלי-חיים – שגוררים אותם על הרצפה ובועטים בהם בכל חלקי הגוף, ומושכים אותם באיברים רגישים, ומכים אותם עם מוטות ומקלות וצינורות פלסטיק, ומחשמלים אותם עם שוקרים במקומות שבהם אין להם לאן לברוח, הם בדרך, ב"קוראלס" לתוך השחיטה.

איציק שמולי: וכמה אכזריות צריכה להיות לבן-אדם שרגע לפני ששוחטים את בעל-החיים צריכים לחשמל אותו שוב פעם ושוב פעם ושוב פעם ושוב פעם ושוב פעם, בראש ובגב ובאיברים הרגישים ביותר.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: וגם כאשר שוחטים כבר את בעל-החיים – חברי חבר הכנסת מרגי, אתה בוודאי תסכים, שבעל-חיים ששחטו אותו הרגע ומצליח להתרומם על הרגליים, בשום קנה מידה זאת לא שחיטה כשרה.

איציק שמולי: אני לא מבין הרבה דברים ביהדות, אבל אני חושב שאני מבין דבר אחד או שניים באנושיות.

איציק שמולי: ואם אנחנו מסתכלים פעם אחרי פעם, תחקיר אחרי תחקיר, על הדברים האלה, ואנחנו יכולים לעבור לסדר-היום, אז משהו מאוד מאוד לא טוב קורה בבית הזה.

איציק שמולי: זה אחד התחקירים שחשף עבירות מאוד מאוד חמורות ואכזריות כלפי בעלי-החיים.

איציק שמולי: וצריך לומר שגם ממשלת אוסטרליה התערבה וביקשה פעולה יזומה ואגרסיבית מול המשחטה.

איציק שמולי: אני רוצה לומר שאם יש – – –

נורית קורן: תשתדל לסיים.

איציק שמולי: אני אוסף את הדברים שלי וגם את ההתרגשות שלי.

איציק שמולי: אני רוצה לומר שאם יש נקודת אור בסיפור הזה, אדוני השר, זאת ההתנהלות שלך.

איציק שמולי: אני מכיר את הוויכוח בין משרד החקלאות לבין המשרד להגנת הסביבה.

איציק שמולי: אני חושב שיותר ממה שביורוקרטיות קובעות, קובעים אנשים.

איציק שמולי: והעובדה שאתה פועל עכשיו, בצורה נחושה ונמרצת, ואתה מראה קרבה לנושא, בעיני זה דבר מוערך מאוד.

איציק שמולי: כי אתם יודעים, תמיד בבית הזה יש נושאים שהם דחופים והם חשובים: ירושלים, ושתי מדינות לשני עמים, והגנה על בית-המשפט העליון, והצגה בתיאטרון חיפה, אבל התעללות בבעלי-חיים תמיד נדחקת לקרן זווית.

איציק שמולי: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

נורית קורן: תשתדל לסיים.

איציק שמולי: אבל אני חושב, אדוני השר, שצריכים לבדוק באותה נשימה איך קורה שאחרי כל כך הרבה תחקירים גם לא ננקטות פעולות מול בעלי המשחטות, גם לא מוצבות המצלמות – כפי שאת הצעת.

איציק שמולי: באיזה עונשים יצאו גורמי הפיקוח שהתרשלו?

נורית קורן: חבר הכנסת שמולי, תשתדל לסיים, כי יגידו שזה הנושא שלי ואני נותנת לך יותר זמן.

נורית קורן: אז, בבקשה.

איציק שמולי: אז נעשה את זה רק עוד עשר שניות למען הכבשים ובעלי-החיים.

איציק שמולי: איך לא נעשתה שום פעולה משמעותית מול בעלי המשחטות, מול גורמי הפיקוח?

איציק שמולי: אז הנושא הזה הוא אף פעם לא דחוף, אבל בכנסת הזאת 80 חברי כנסת כבר חתמו על הצעת חוק שבאה ואומרת: להחמיר את הענישה נגד מי שמתעלל בבעלי-חיים.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, על הסובלנות.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: עכשיו יעלה ויבוא חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, השרים, אדוני השר, אני שמח לראות אותך כאן, ואני יודע שאתה איש ביצוע ממדרגה ראשונה, ואני חושב שגם בנושאים האלה תוכל לטפל באופן נחוש.

רועי פולקמן: אני לא ארחיב יותר, כי דיברו על הנורא שקורה בנושאים האלה וכמה הסוגיה הזאת לא ראוי שהיא תתנהל ככה, אבל אני רגע רוצה להגיד מילה על נושא הפיקוח ומנגנון הפיקוח.

רועי פולקמן: אכן יש שאלה אחת יותר כבדה – האם נכון שהחוק הזה ישב במשרד החקלאות או במשרד להגנת הסביבה.

רועי פולקמן: ופה זה באמת דיון שצריך לנהל – האם הדיון כאן הוא בעצם שמירה על פס הייצור החקלאי, שגם ממנו צריכים להתפרנס חקלאים בתחומים האלה, או שבאמת הדבר הגובר הוא לתת איזו רגולציה שמפקחת על העניין הזה.

רועי פולקמן: זו סוגיה אחת ששווה לדון בה, אבל גם מעבר לזה, למיטב ידיעתי, היקף הפיקוח בתוך משרד החקלאות מאוד מאוד מצומצם.

רועי פולקמן: זאת אומרת, יש גברת אחת, להבנתי, או תקן אחד, והסתמכות על מנגנון הפיקוח של המחלקה לפיקוח על החי והצומח, והמנגנון באופן כללי הוא מאוד מאוד חסר.

רועי פולקמן: בעולם מקובלים מודלים שונים לפיקוח, ויכול להיות ששווה לחפש את הדרך שבה אנחנו באמת יכולים להפוך את הפיקוח על נושא ההתעללות בבעלי-חיים לאפקטיבי יותר: 1.

רועי פולקמן: זאת כמובן הסוגיה של השלטון המקומי והאכיפה של הפקחים הסביבתיים בשלטון המקומי, שיהיו להם סמכויות בתחום הזה.

רועי פולקמן: זה מודל אחד ששווה לבחון אותו.

רועי פולקמן: הוא עלה בעבר, למיטב ידיעתי לא קודם עד הסוף.

רועי פולקמן: 2.

רועי פולקמן: נושא משטרת ישראל.

רועי פולקמן: הרי בסוף כשרואים התעללות בבעל-חיים קודם כול פונים למשטרה.

רועי פולקמן: אבל למשטרה, בעצם הרבה פעמים אין לשוטרים את ההכשרה ולא תמיד את היכולת להתמודד עם זה.

רועי פולקמן: ונעשו פיילוטים בארץ, ביחידות משטרתיות במרכז הארץ, שבהם קיימו יחידות מתנדבים שטיפלו בזה.

רועי פולקמן: ואפשר, יחד עם משרד החקלאות, אם הנושא אכן נשאר במשרד החקלאות, לפעול להעצים את המשטרה.

רועי פולקמן: תתייחס לזה.

אורי אריאל: הוא נשאר, ואנחנו מטפלים גם במתנדבים.

רועי פולקמן: מעולה.

רועי פולקמן: אז זה נושא המשטרה, זה דבר נוסף.

רועי פולקמן: וכמובן, דבר שגם קיים היום, כל נושא הנאמנים.

רועי פולקמן: וגם, במדינות מסוימות המשרד האחראי גם מאציל לארגונים, לארגוני מגזר שלישי סמכויות מסוימות בתחום האכיפה והפיקוח.

רועי פולקמן: כלומר, אני חושב שיש מה לעשות כדי שהמשרד יפתח כלים מתקדמים בתחום הפיקוח והאכיפה, הן דרך המגזר השלישי, הן דרך הרשויות המקומיות והן דרך המשטרה, ובעצם יעצים את כוחו של המשרד, וייתן גם לחברה האזרחית יכולת להיות אפקטיבית יותר במתן מענה על התופעה הנוראית.

רועי פולקמן: והמשפט האחרון הוא כמובן לטפל בסוגיית הענישה, אבל בזה אני מניח שהדברים כבר ידועים.

רועי פולקמן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

נורית קורן: אבקש מהשר אורי אריאל להשיב.

אורי אריאל: ברשות גברתי היושבת-ראש, זאת הזדמנות לאחל לך בהצלחה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה.

אורי אריאל: זו פעם ראשונה שאני מדבר כשאת פה.

נורית קורן: זאת הפעם הראשונה שלי היום, עכשיו.

אורי אריאל: אה, בכלל?

נורית קורן: כן.

אורי אריאל: אז בוודאי, איחולי לכל סגני היושב-ראש, ולך בפרט.

נורית קורן: תודה.

אורי אריאל: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהעלו את ההצעה הזאת לסדר-היום, חבר הכנסת רועי פולקמן, חבר הכנסת איציק שמולי, ואחרונה חביבה – היושבת-ראש, חברת הכנסת נורית קורן.

אורי אריאל: אני רוצה בהחלט להודות גם לתקשורת שהאירה את הנושא – גם באל"ף וגם בעי"ן – ויצרה יותר מודעות ויותר לחץ כדי לקדם, לטפל בנושא.

אורי אריאל: וגם לארגוני צער בעלי-חיים, יש רבים כאלה, אני לא אמנה אותם, אבל לכולם תודה, כי בהחלט ההערה הציבורית, ההתעוררות הציבורית, העיסוק בנושא הוא בהחלט חשוב והוא מלמד על כך שאכפת לנו, לכולנו.

אורי אריאל: משרד החקלאות ופיתוח הכפר בראשותי פועל במרץ לשיפור רווחתם של בעלי-החיים בישראל.

אורי אריאל: אי-אפשר לעבור לסדר-היום, ואנחנו לא עוברים לסדר-היום, על התמונות ועל המקרים המזעזעים שהובאו בפנינו וגם כפי שראינו בצילומים מבית-המטבחיים.

אורי אריאל: מבחינתי, אני מתכוון לנקוט, יחד עם עובדי המשרד, אפס סובלנות כלפי פגיעה בבעלי-חיים ועבירות על חוק צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: לא מדובר רק בחוק.

אורי אריאל: היהדות רואה בצער בעלי-חיים דבר חמור ופסול מעיקרו.

אורי אריאל: אחזור על הציטוט שלך מ"קיצור שולחן ערוך".

אורי אריאל: נכתב, ואני מצטט: "אסור מן התורה" – זה דאורייתא, כמו שאומרים – "לצער כל בעל-חי, ואדרבה, חייב להציל כל בעל-חי מצער, אפילו של הפקר".

אורי אריאל: זאת אומרת, גם בעל-חיים שאין לו בעלים, זה לא פוטר אותנו מטיפול בו.

אורי אריאל: אנחנו כיהודים, כבר לפני קרוב ל-3,000 שנה יש לנו בתורה הקדושה שלנו.

אורי אריאל: ונכון שהחוק של המדינה מכניס את זה למסגרות נכונות ומתאימות – יש מקום לשיפורים – אבל הדבר מתחיל מהיותנו יהודים ומאמינים.

אורי אריאל: שני מנהיגים של עם ישראל נבחנו באמצעות היחס שלהם לבעלי-החיים.

אורי אריאל: הראשון היה משה רבנו, שהיה רועה צאן, וכאשר אחד מן הגדיים ברח מן העדר רץ אחריו וראה שהוא שותה ממאגר מים.

אורי אריאל: אמר משה לגדי, כך כתוב במדרש: לא ידעתי שרצת מפני שצמא היית.

אורי אריאל: לקח את הגדי העייף, הרכיב אותו על כתפיו והשיב אותו אל העדר.

אורי אריאל: אמר הקדוש-ברוך-הוא: יש לך – למשה – רחמים לנהוג צאנו של בשר ודם, כך, חייך, אתה תרעה את צאני, את בני ישראל.

אורי אריאל: דוד המלך אף הוא היה רועה צאן.

אורי אריאל: עליו נאמר כי סידר את בעלי-החיים בקבוצות: הקטנים, הזקנים והצעירים.

אורי אריאל: את קבוצת הקטנים היה מוציא ראשונה, כדי שתוכל לאכול את העשב הרך.

אורי אריאל: לאחר מכן הוציא את הזקנים, שיאכלו את העשב הבינוני.

אורי אריאל: לבסוף הוציא את הצעירים, שיוכלו לאכול גם את מה שנשאר, את הקשה, וכך היה דואג לכולם.

אורי אריאל: כך התורה מצווה עלינו לטפח את רגש הרחמנות, לא רק בין אדם לחברו אלא לכל יצור חי.

אורי אריאל: ביום ראשון האחרון העליתי לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה טיוטת תיקון של חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים), התשנ"ד, הכוללת כמה תיקונים מהותיים שיובילו לשיפור משמעותי בכל הנוגע ליישום החוק ואכיפתו.

אורי אריאל: אתם דיברתם פה על אכיפה ועל ענישה.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: תבורך.

אורי אריאל: החוק הזה בא לתקן את זה.

אורי אריאל: התיקון כולל, בין השאר, הוראות בדבר אחריות נושא משרה בתאגיד.

אורי אריאל: זאת אומרת, זה לא אחרון העובדים, הש"ג, שאומרים: זה הוא, ותענישו אותו, וסידרנו, זהו.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: ראש התאגיד או ראש המחלקה, או מי שבאמת אחראי לדאוג שהדברים יהיו בסדר, הוא יכול לעמוד בפני כתב אישום חמור מאוד, שדינו כמה שנים מאסר – זה לא קנס וזהו – והחמרת ענישה במקרים של גרימת סבל בכוונה.

אורי אריאל: אנחנו מדברים על העלאת הענישה משלוש שנים עד ארבע שנים מאסר.

אורי אריאל: קיימתי באותו יום ראשון, מייד לאחר העברת החוק, ביקור בעמותת "תנו לחיות לחיות", ליד כפר-רות, שילת.

אורי אריאל: שמעתי מהם על המצוקות שעמן מתמודדים הם והארגונים המקבילים אליהם, ולשמחתי כבר אמש, בעת סיורי בגולן ובגליל, סיכמתי בעקבות המפגש עם ראש מועצת גולן, מר אלי מלכה, כי יוקמו כלביות בגולן, כולל בכפרי הדרוזים בצפון הגולן.

אורי אריאל: הוא לקח על עצמו כיושב-ראש של מה שנקרא האשכול המזרחי בגליל, שמאגד בתוכו 17 רשויות – בתוך חודשיים הוא יכין תוכנית לכל האזור הזה וניכנס לביצוע.

אורי אריאל: זה באחריות הרשויות, ככל שהמשרד יוכל לעזור הוא יעזור.

אורי אריאל: אני רואה פה איזו פריצת דרך, ואני פונה לכל ראשי הרשויות להיכנס למודל דומה, מחייב.

אורי אריאל: יש רשויות שהן טובות מאוד, זה המיעוט לצערי; יש כאלה שהן בינוניות, יש הרבה שאין להן בכלל מתקנים, וגם כשאתה מוצא כלב או חתול או כל בעל-חיים ואתה רוצה לשים אותו באיזה מקום כדי לטפל בו, אין לך מקום.

אורי אריאל: אנחנו מתכוונים להיכנס לתוכנית ארצית, שתחל עוד השנה, כמו שאמרתי למשל בגליל, ותמשיך ב-2016, ולכסות את כל הארץ במתקנים ראויים לבעלי-החיים.

אורי אריאל: צריך להדגיש, היהדות, מתוך ראייה נכונה וחשובה, למשל אומרת שיהודי, הדבר היחיד שהוא עושה לפני תפילתו בבוקר – הוא חייב לתת אוכל ומים לבעלי-החיים.

אורי אריאל: ככה אנחנו מבינים את העניין, וככה, בעזרת השם, נשתדל לעבוד.

אורי אריאל: בכוונתי להצטרף מעת לעת לפעילות הפיקוח ולבצע ביקורות פתע בבתי-המטבחיים והמשחטות.

אורי אריאל: בנוסף, הנחיתי את גורמי המקצוע במשרד לבחון כיצד ניתן להציב מצלמות בבתי-המטבחיים, שעובדות רצוף, וישדרו ישירות לחדר בקרה, וזאת על מנת שנוכל לפקח באופן רציף על הפעילות בבתי-המטבחיים.

אורי אריאל: ברור שהעובדים יודעים שהם מפוקחים, אני מאמין שהם יעשו פחות עבירות על החוק.

אורי אריאל: כל זה לא בא במקום חינוך והסברה, שהם תמיד ראויים, לפני האכיפה ולפני הענישה.

אורי אריאל: ואני מקווה שנצליח להסביר את הדברים באופן ישיר לא רק לבעלי המשחטות, שהם האחראים, אלא גם לעובדים עצמם, ועל-ידי זה נוריד את המספרים למספרים בודדים, אם בכלל.

אורי אריאל: ביום א' עלה לדיון בוועדה גם התיקון לפקודת בריאות הציבור בנושא מזון.

אורי אריאל: אנחנו שותפים לזה, ושם מדובר על הקמת תאגיד וטרינרי.

אורי אריאל: זה שינוי תפיסתי של כל האורגן של השירותים הווטרינריים, שיפקחו ביחד על הכול, ואנחנו שותפים לזה.

אורי אריאל: באשר לבית-המטבחיים "דבאח", אבקש להדגיש שהשירותים הווטרינריים ויחידת הפיצו"ח של המשרד, זה הפיקוח על הצומח והחי, פעלו באופן מיידי ואפקטיבי לבירור התלונה.

אורי אריאל: כחלק בלתי נפרד מהליך הבירור התקיימו בבית-המטבחיים כמה ביקורות, שכללו תשאול עובדים, בדיקת מסמכים וצפייה בחומר שצולם במצלמות המותקנות בבית-המטבחיים.

אורי אריאל: לאור הממצאים החליט מנהל השירותים הווטרינריים – אני צריך להגיד פה משפט.

אורי אריאל: אני לא מנחה את הצד המקצועי, בסדר?

אורי אריאל: זה לא שעכשיו אני אומר: היה ככה, ראיתי איזה סרט, אז יהיה ככה, סוגרים, לא סוגרים.

אורי אריאל: יש לזה נוהל מאוד ברור – נוהל טוב, דרך אגב, בדקתי – שמכסה את הדברים האלה.

אורי אריאל: נותנים אפשרות לשימוע, יש אפשרות לסגור.

אורי אריאל: זה לא דברים פשוטים.

אורי אריאל: לסגור משחטה כזאת, שהיא הגדולה בארץ, ליום אחד, זה נזק כספי למשחטה, עצום, עצום.

אורי אריאל: לא דבר שולי.

איציק שמולי: אדוני השר, אני לא רוצה להיות פופוליסט, אבל העובדים לא הביאו את השוקרים מהבית.

איציק שמולי: אז אם בעל המשחטה – – –

אורי אריאל: רק שנייה.

אורי אריאל: תן לי, אבל אנחנו לא גמרנו את הטיפול.

אורי אריאל: תן לי, אני אגיד במה אנחנו מטפלים.

אורי אריאל: שנייה.

אורי אריאל: אני אומר, אני כשר קובע את המדיניות, ולמדינה תהיה אפס סובלנות למקרים כאלה, בסדר?

אורי אריאל: זהו.

אורי אריאל: וטיפול מהיר, ואני אישית מקדיש לזה זמן.

אורי אריאל: אמרתי לכם, תיארתי קודם, מיום כניסתי אני בתוך זה, בסדר?

אורי אריאל: זה לא דבר שנדחה.

אורי אריאל: אני רק אומר, השימוע וכו' נקבע לפי תקנות ולפי החוק בצורה מסודרת.

אורי אריאל: לאור הממצאים החליט מנהל השירותים הווטרינריים כדלהלן: 1.

אורי אריאל: להורות על הפסקת פעילות השחיטה בבית-המטבחיים עד הסדרת מפגעי התשתית הגורמים להמשך סבל הבהמות בפריקה ובהמתנה לשחיטה; 2.

אורי אריאל: לזמן לבירור ולשימוע את האחראי – חבר הכנסת שמולי – לזמן את האחראי לבית-המטבחיים, לא את העובד, ואת הרופאים הווטרינריים המפקחים באופן ישיר במקום, באופן קבע.

אורי אריאל: לאחר קיום השימוע, שיתקיים היום – היום, זה, עוד הפעם, לא נדחה, ולא נתנו להם בינתיים להפעיל; לא, הכול הולך בצורה סדורה ומהירה.

אורי אריאל: לאחר קיום השימוע היום יוחלט אם יש מקום לפעול לביטול היתר הפעלה לבית-המטבחיים – שזה דבר קיצון, בסדר?

אורי אריאל: – ולביטול ההסמכה של הווטרינרים המפקחים – שהמשמעות היא אותו דבר; אם אין וטרינרים, זה לא עובד שם.

אורי אריאל: כמובן, יכול להיות משהו באמצע, אבל אני אומר שגם זה על סדר-היום.

אורי אריאל: הם יודעים את זה, הם הוזמנו, הם יהיו היום ב-15:00 בבית-דגן ויעמדו לשימוע.

אורי אריאל: אני לא מתערב – עוד הפעם, בהליך עצמו אני לא מתערב; 3.

אורי אריאל: להשלים בירור באשר לאופן ביצוע תפקיד הפיקוח של הרופא הווטרינר מטעם השירותים הווטרינריים – זה אנחנו, בסדר?

אורי אריאל: כי יש וטרינר שלנו, אבל יש וטרינרים של הרשות או של אחרים, שהם כפופים לחוק, לא כפופים ישירות אלינו; 4.

אורי אריאל: להעביר את התיק להמשך חקירה פלילית שבסיומה תתקבלנה החלטות בנוגע להמשך הליכים משפטיים.

אורי אריאל: יש שם חשש, חשד לפלילים – אני לא רוצה להיכנס לפרטים – זה בטיפול המשטרה.

אורי אריאל: זה לא אצלנו, לא פנימי, לא מסתדרים, המשטרה תבדוק.

אורי אריאל: אני סומך עליה בעניין הזה, ואני מקווה שתעשה עבודה מהירה וטובה.

אורי אריאל: חשוב להדגיש כי השירותים הווטרינריים פועלים בכל עת לקיום ההוראות שנקבעו בחקיקה, בוודאי בתחום צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: רק לאחרונה הורה הרופא הווטרינר הראשי שהוסמך לכך על הפסקת פעולות שחיטה בבית-המטבחיים באר-שבע – לא "דבאח", אלא באר-שבע, כפועל יוצא מביקורת יזומה של השירותים הווטרינריים.

אורי אריאל: יש לזכור שאנחנו לא מסתפקים בפעילות יזומה של השירותים וכי לא בכדי נקבעו בתקנות מחלות בעלי-חיים הוראות בדבר פיקוח וטרינרי באמצעות רופאים מפקחים הנמצאים במשחטות בכל עת.

אורי אריאל: זאת אומרת, זה לא בנוי רק על ביקורות מעת לעת, אלא יש פיקוח צמוד.

אורי אריאל: אותם רופאים וטרינריים הם עובדי הרשות המקומית ולא מטעם בית-המטבחיים, והם מוסמכים על-ידינו, יש להם סמכות.

אורי אריאל: הם מהווים זרוע ארוכה של השירותים בכל הנוגע לפיקוח במפעלים.

אורי אריאל: עליהם לפעול לקיום הוראות שעוגנו בחקיקה ובתקנות בתחום צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: לסיום, גברתי היושבת-ראש, אני מנצל את ההזדמנות ופונה לציבור, לציבור הרחב ולתקשורת, להעביר לידינו תלונות, ואנחנו נפעל באופן רציני, מהיר ומעשי לטפל בהן, יחד עם ארגוני צער בעלי-חיים ואחרים, ויש שיתוף פעולה טוב.

אורי אריאל: אני אומר את זה כי הם ציינו את זה ביום ראשון כשהייתי ב"תנו לחיות לחיות" בכפר-רות, שילת; ואני עוד הפעם מבקש: הציבור, יש לו עיניים, והוא נמצא בכל מקום בכל רגע, וכשהוא רואה מקרה, שידבר אתנו, שיתלונן.

אורי אריאל: אנחנו מתחייבים מצדנו – – –

נחמן שי: יש לכם קו חם כזה?

אורי אריאל: לא, אבל זה רעיון טוב.

אורי אריאל: רעיון טוב, חבר הכנסת נחמן שי, בסדר?

אורי אריאל: אני אבדוק את זה.

נחמן שי: אולי כדאי לעשות.

נחמן שי: קו להצלת החיות.

אורי אריאל: כפי שאמרתי, אנחנו נקפיד על התקנות או ההוראות ברוח היהדות ולפי החוקים והתקנות.

אורי אריאל: הנושא הזה יישאר במשרד החקלאות, בעזרת השם, ואני מסכים ואומר לחבר הכנסת שמולי ולשאר חברי הכנסת: מעבר לתקנות ולחוקים יש אנשים; ואני חושב שכבר מי שרוצה רואה את זה שאני בפנים ועמוק, ואני מתכוון להיות ביתר שאת, ולהביא את זה – עוד הפעם, בעזרת הציבור, בעזרת התקשורת ובעזרת הארגונים מהמגזר השלישי – להביא את זה למקום אחר.

אורי אריאל: זה בידינו, זה אפשרי, זה לא עניין של תקציבים גדולים.

אורי אריאל: אני לא מחפש תירוצים עכשיו.

אורי אריאל: ואתם תעקבו, וטוב שהיה הדיון הזה, ותמשיכו לעקוב, ובעזרת השם נתקדם.

אורי אריאל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אדוני השר, מה אתה מציע לעשות בנדון?

אורי אריאל: מה שאתם תציעו.

נורית קורן: לוועדה?

אורי אריאל: לוועדה, זאת ועדת החינוך, שהיא אחראית, בראשות חבר הכנסת ידידי יעקב מרגי, בבקשה.

נורית קורן: חבר הכנסת יעקב מרגי, אתה רוצה להביע עוד דעה?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: אדוני השר יכול לשבת במקומו.

נורית קורן: תודה רבה על התשובה.

יעקב מרגי: מכובדי השר, גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הסוגיה של בתי-המטבחיים והמשחטות – אני הייתי רוצה שהשר יהיה קשוב – כל הסוגיה של בתי-המטבחיים והמשחטות, הם מופעלים מכוח חוקים ישנים וארכאיים.

יעקב מרגי: מתוך היכרות את הנושא – אני חושב שהווטרינרים בבתי-המטבחיים לא צריכים להיות עובדי הרשות המקומית; עובדי משרד החקלאות.

יעקב מרגי: דבר שני, אסור שיהיה וטרינר צמוד באופן קבוע לאותו בית-מטבחיים.

יעקב מרגי: זה יוצר מערכת של קרבה אישית עם בעלי עניין, זה יוצר בעיה.

יעקב מרגי: מה גם, להסמיך את הווטרינר בבית-המטבחיים להתעסק לא רק בסוגיית איכות הבשר או הבריאות של בעל-החיים הנשחט אלא גם בסוגיות האלה של צער בעלי-חיים – הרי היו תחקירים, התפוצצו לנו פרשיות כאלה בפרצוף, זאת הרגשה לא נעימה.

יעקב מרגי: הרגשה לא נעימה, זה מצער אותנו כבני-אדם לשמוע, לראות את המראות, לשמוע את הקולות.

נורית קורן: נא לסיים.

יעקב מרגי: אני מסיים.

יעקב מרגי: מכובדי השר, גילית עניין, המשך כך, הזמן אליך את החוק, תלמד את זה.

יעקב מרגי: לא ייתכן שבתי-המטבחיים בארץ ייראו – שלא ייראו כמו שהם נראים בחוץ-לארץ.

יעקב מרגי: הם נראים – בדיעבד שבדיעבד שבדיעבד הגיע הזמן להרים את הרמה; מה גם שמחיר הבשר אינו זול.

יעקב מרגי: יש להם ממה לשפר ולחדש את בתי-המטבחיים.

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה.

אורי אריאל: ההצבעה היא להעביר לוועדה.

אורי אריאל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מירב בן ארי: נורית, את יכולה לרשום אותנו?

מירב בן ארי: הצבענו בעד.

נורית קורן: אוקיי, אז יש לנו 13 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קריאה: תוסיפי אותי בבקשה.

נורית קורן: גם אותך?

נורית קורן: 14.

קריאה: – – –

נורית קורן: זה לא הצביע, מה קרה?

נחמן שי: – – –

באסל גטאס: – – –

נורית קורן: אוקיי, בסדר, אז אנחנו לפרוטוקול נוסיף – רק רגע, אני מתקנת:

נורית קורן: 11 קולות בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

נורית קורן: ואני אוסיף עכשיו לפרוטוקול את חבר הכנסת באסל גטאס, חבר הכנסת יואב בן צור וחברת הכנסת מירב בן ארי.

נורית קורן: עוד מישהו?

חיים ילין: וחבר הכנסת חיים ילין.

נורית קורן: וחבר הכנסת ילין.

חיים ילין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לכולכם.

נורית קורן: הנושא יועבר לוועדת החינוך.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני קוראת כרגע לנאזם להודיע כמה הודעות.

נורית קורן: תודה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת היום, כ"ג בסיוון התשע"ה, 10 ביוני 2015, החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 4), התשע"ה–2014.

נאזם בדר: ההחלטה האמורה תקבל תוקף בתום שבעה ימים מיום הנחתה כאמור, אם לא יודיע חבר הכנסת לפני כן על רצונו שהכנסת תבטל אותה.

נאזם בדר: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: המשך ירי הרקטות מעזה לעבר יישובי ישראל

נורית קורן: אנחנו נמשיך לנושא הבא: המשך ירי הרקטות מעזה לעבר יישובי ישראל– הצעות לסדר-היום שמספרן 313, 314, 323, 338, 361, 368, 378, 385 ו-388.

נורית קורן: הדובר הראשון, חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: גברתי היושבת-ראש, ברכותי.

נורית קורן: תודה.

חיים ילין: יש פריבילגיה, את יכולה לשתות פה, אנחנו לא.

חיים ילין: זה חשוב.

חיים ילין: תראו, אני לא בן-אדם תמים ולא נאיבי, אבל אני רוצה להיות תמים ונאיבי, ולדעת שבאתי לפה בשביל למנוע את המלחמה הבאה; או לפחות להילחם על זה שניתן למנוע את המלחמה הבאה.

חיים ילין: ואני אעשה הכול, זאת אומרת, כל דקה, כשיהיה לי פה פנאי, אני אנסה להביא את התחושה של תושבי עוטף-עזה במשך 15 שנה.

חיים ילין: מלחמת "צוק איתן" לא הסתיימה.

חיים ילין: היא לא הסתיימה.

חיים ילין: יש רק דבר קטן אחד: תשעה חודשי הפסקת אש.

חיים ילין: זה הכול.

חיים ילין: מלחמות לא מסתיימות על-ידי צבא.

חיים ילין: לעולם.

חיים ילין: הן מסתיימות על-ידי הסדר.

חיים ילין: הסדר שיכול להיות מדיני, הסדר הפסקת אש, "הודנה" – זה לא משנה באיזה שם קוראים לזה, אבל בסופו של דבר זה צריך להסתיים באופק שנותן שקט וביטחון לכלל התושבים.

חיים ילין: אבל ראו איזה פלא – – –

באסל גטאס: לשני הצדדים.

באסל גטאס: לשני הצדדים של הגבול.

חיים ילין: אני לא רגיל, במעמדי, לענות לכל מיני אנשים, חברי כנסת, שמציקים באמצע.

חיים ילין: אז אני מבקש.

חיים ילין: אני יודע לעשות את זה מצוין, אבל אני לא יודע אף פעם איך עושים את זה מהצד הזה.

חיים ילין: ראש הממשלה, ואני אומר לכם את זה עכשיו, ניהל את המערכה יחד עם שר הביטחון, והודיע לי לפחות פעמיים בפגישות אישיות שהוא רוצה למנוע את המלחמה.

חיים ילין: לא קל לשלוח חיילים לקרב.

חיים ילין: אבל בסופו של דבר הוא נאלץ להוציא את החיילים.

חיים ילין: הוא אמר שכשה"חמאס" יהיה מוחלש ומצרים המתווכים, הוא ינהל את המשא-ומתן.

חיים ילין: וזה היה צריך להיות אקורד הסיום.

חיים ילין: וזה לא קרה.

חיים ילין: ואנחנו היום נמצאים בסיטואציה חדשה לחלוטין, סיטואציה שאתם כולכם צריכים להבין אותה.

חיים ילין: את מה שה"חמאס" עשה לאש"ף, עכשיו עושים ל"חמאס" – הג'יהאדיסטים, "דאעש" וכל הקיצונים עושים ל"חמאס" את הדבר הזה.

חיים ילין: ומתנהל משא-ומתן מדיני מאחורי הגב של כולנו, דרך שגרירויות אירופיות, בין ה"חמאס" למדינת ישראל.

חיים ילין: ושאף אחד לא יופתע.

חיים ילין: אבל למה עכשיו?

חיים ילין: למה עכשיו?

חיים ילין: למה לא לסיים את זה כמו שצריך, את המלחמה?

חיים ילין: ואז פלא – פלא – שזה מה שקורה.

חיים ילין: שמתחילים הטפטופים.

חיים ילין: אני מבקש מכולנו – ממך, סגן שר הביטחון – לא לקרוא לירי על מדינת ישראל – –

נורית קורן: נא לסיים.

חיים ילין: – – ולא משנה איפה, טפטוף.

חיים ילין: לא להמעיט בערך של זה.

חיים ילין: זו פגיעה בריבונות של המדינה ושל התושבים.

חיים ילין: מה זה טפטוף?

חיים ילין: אני אגיד לכם מה זה טפטוף.

נורית קורן: נא לסיים.

חיים ילין: זה הסגנון הכי נמוך שיש בשביל להכיל את המצב.

חיים ילין: בשביל טפטוף לא יוצאים למלחמה.

חיים ילין: בשביל טפטוף לא מגיבים כמו שצריך.

חיים ילין: בשביל טפטוף אפשר ליישר דיונה.

חיים ילין: אבל ירי על תל-אביב לא נקרא טפטוף, הוא נקרא ירי.

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, נא לסיים.

חיים ילין: שנייה, אני מסיים.

חיים ילין: תאמיני לי.

חיים ילין: תרשי לי, 15 שנה אני עובר את הסיוט הזה, אז מותר לי עוד דקה, לא יקרה שום דבר לאף אחד.

חיים ילין: ואני אומר לכם את זה.

חיים ילין: לא יכול להיות – גם בטרמינולוגיה, אנחנו משתמשים במילים לא נכונות.

חיים ילין: והצד השני יודע, הטרור יודע.

חיים ילין: כשאנחנו קוראים לזה טפטוף הוא גם יודע שאנחנו הולכים ליישר להם דיונה שם.

חיים ילין: זה הכול, זה כל מה שעושים.

חיים ילין: מול הטרור צריך להילחם.

חיים ילין: בנחישות, בכוח.

חיים ילין: באותה נחישות שהקמנו את המדינה.

חיים ילין: אי-אפשר ככה להשאיר כבני ערובה אוכלוסייה שלמה.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: ושימו לב למה שקורה: זה כבר מההתחלה עובר לאשקלון, עובר לבאר-שבע, עובר לכל הערים.

חיים ילין: אדוני שר – – –

נורית קורן: חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: הוא צריך לענות לי אחרי זה.

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, אתה תיענה אחר כך.

נורית קורן: זמנך עבר, זהו.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: לתושבי עוטף-עזה – –

נורית קורן: חבר הכנסת ילין – – –

חיים ילין: – – והדרום מגיע שקט וביטחון – –

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, זמנך תם.

נורית קורן: נתתי מעבר לזמן – – –

חיים ילין: – – ונחישות של ממשלת ישראל – –

נורית קורן: חבר הכנסת ילין – – –

חיים ילין: – – כדי שיהיה שקט, שיוכלו לגדל את הילדים בשקט, בדיוק כמו בכל מקום במדינת ישראל.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת ילין.

נורית קורן: אני מבקשת משאר חברי הכנסת: נא לעמוד בזמנים.

נורית קורן: אני מזמינה את חבר הכנסת נחמן שי.

נורית קורן: בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה לברך אותך בתפקידך.

נורית קורן: תודה.

נחמן שי: מהר מאוד תלמדי את כל הסודות.

נחמן שי: הם קטנים.

נחמן שי: גברתי, חברי חברי הכנסת, השרה גילה גמליאל, תראו, היו שמונה רקטות ב-300 יום.

נחמן שי: זו תקופה מאוד מאוד שקטה בפני עצמה, וזה לכאורה מעודד.

נחמן שי: אבל שמונה רקטות זה שמונה יותר מדי.

נחמן שי: אני רוצה לקרוא לכם דברים שכתבה לי אביבה מנתיב-העשרה: עבר עלינו לילה לא פשוט.

נחמן שי: הבתים רעדו, הילדים התעוררו ב-03:30 מבוהלים ומפוחדים, וצה"ל כנראה הפגיז עוד גבעת חול, מחנות ועמדות תצפית הנבנות לעיני כול – ואנחנו שותקים.

נחמן שי: ילדינו פצועים נפשית.

נחמן שי: אז כל אחד – דיבר חיים על התחושה בקרב התושבים.

נחמן שי: למדינת ישראל אסור להסכים שיירו רקטות מכל סוג שהוא, על-ידי כל ארגון שהוא, מכל צורה שהיא ובכל אופן.

נחמן שי: מדינה, אסור לה לקבל את העובדה שאיזו ישות שכנה מערערת על הריבונות שלה.

נחמן שי: ואני חושב שזה צריך להיות קו המדיניות הברור ביותר של ממשלת ישראל.

נחמן שי: וכאשר שר הביטחון אומר, זה לא כל כך עוזר, אז אנחנו נפעיל יותר כוח כדי לרסן את זה – מכאן מתחילה הטעות.

נחמן שי: הכוח לא מצליח לעצור את ירי הרקטות או את חפירת המנהרות, שעליהן שמענו אתמול שוב.

נחמן שי: גם חפירת המנהרות נמשכת.

נחמן שי: מה שצריך לעשות בעזה זה מאמץ כפול: חלקו, לסייע לעזה לשקם את עצמה, ולתת לתושבים שם איזה פתח תקווה, ולתת לאוויר לצאת מהיכל הלחץ הזה שהם חיים בו, כי הוא יתפוצץ.

נחמן שי: ומצד שני, חייבים לחפש הסדר עם הכוח היחיד ששולט שם היום, והוא ה"חמאס".

נחמן שי: אז אני יודע שה"חמאס" הוא ארגון עוין, וה"חמאס" הוא אויב ישראל, וה"חמאס" באידיאולוגיה שלו לא יסכים לעולם לעשות אתנו שלום, וכו' וכו' וכו'.

נחמן שי: אני מכיר את כל הטענות וטענות המשנה האלה.

נחמן שי: אבל יחד עם זה, אני שומע את הצהרותיהם של ראש הממשלה ושל שר הביטחון ושל אחרים.

נחמן שי: מה הם אומרים?

נחמן שי: שה"חמאס" הוא בעל-הבית.

נחמן שי: ה"חמאס" יכול ומסוגל למנוע ירי רקטות.

נחמן שי: מה אומרים לנו?

נחמן שי: שזה היה ארגון סורר, אבל ה"חמאס" יפעל נגדו וה"חמאס" יעצור את היורים.

נחמן שי: אז אם ל"חמאס" יש הכוח ואם ה"חמאס" יודע לרסן – בואו נדבר עם ה"חמאס".

נחמן שי: אנחנו לא צריכים לדבר אתו על הסדרים מדיניים ארוכי טווח ואנחנו לא צריכים לעשות אתו שלום.

נחמן שי: אני מקבל את זה שיש אויבים – אני חושב שהפרטנר הוא הרשות הפלסטינית ולא ה"חמאס".

נחמן שי: אבל בין לבין, האינטרס העליון של מדינת ישראל ברגע הזה הוא תושבי עוטף-עזה, החברים של חיים ילין.

נחמן שי: כי אם אנחנו לא נפרוס מעליהם – לא את "כיפת ברזל" שאנחנו כל הזמן פורסים בגאווה גדולה, אלא נפרוס כיפת ברזל מדינית שמבוססת על הסדר בינינו לבין ה"חמאס", הירי הזה יימשך בצורה כזו או אחרת.

נחמן שי: ואני אומר את זה לא כי אני חושב שה"חמאס" – אמרתי את זה ואני חוזר ואומר, כדי שלא נתבלבל – הוא פרטנר שלנו לשלום העתידי.

נחמן שי: הוא לא יהיה.

נחמן שי: אבל ה"חמאס" הוא הפרטנר שלנו כדי שיהיה עכשיו שקט ברצועה, וזה האינטרס העליון של כולנו.

נחמן שי: והתושבים שגרים שם – וקראתי לכם את הדברים של אביבה ואני יכול לקרוא לכם עוד ועוד דברים – הם רשאים, זכאים, ובצדק דורשים ממדינת ישראל לעצור את הירי הזה עכשיו.

נחמן שי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני מזמינה את חבר הכנסת באסל גטאס.

נורית קורן: בבקשה.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, אני מאחל לך הצלחה.

נורית קורן: תודה.

באסל גטאס: גברתי השרה, שרים, חברי הכנסת, בקרוב נציין שנה למלחמה הנפשעת והעקובה מדם על עזה, אשר גבתה את חייהם של יותר מ-2,200 פלסטינים, ביניהם מאות ילדים ונשים, ואשר הותירה הרס בממדים בלתי נתפסים.

באסל גטאס: המלחמה הסתיימה, אבל המציאות של 1.8 מיליון פלסטינים הפכה לאין-שיעור יותר קשה משהייתה ערב המלחמה.

באסל גטאס: התנאים של בית-הכלא הגדול בעולם לא השתנו.

באסל גטאס: המצור האכזרי נמשך מכל הכיוונים; אלפי משפחות ללא קורת גג, פצועים שחלקם עדיין מאושפז וזקוק לטיפול מחוץ לרצועה ונמנע ממנו לצאת, הרים של הריסות שבנייתם מחדש מתעכבת ומתעכבת.

באסל גטאס: ואתם מתפלאים למה יש חרם על ישראל ואתם תוהים למה ישראל שנואה בעולם?

באסל גטאס: ישראל מתעניינת בנערות הליווי של בורגס ובשוטרים שסרחו יותר מאשר במצבם המחפיר של כ-2 מיליון פלסטינים בעזה.

באסל גטאס: ממשלת ישראל עם ראש טמון בבוץ נושאת באחריות גם למה שקורה בעזה וגם למה שקורה בעולם.

באסל גטאס: החרם והסנקציות על ישראל הם רק תחילת ההתחלה של התהליך שאין חזרה ממנו.

באסל גטאס: כל עוד ישראל ממשיכה בכיבוש ובשלילת חירותו של העם הערבי הפלסטיני החרם יימשך, ובצדק.

באסל גטאס: נתניהו בנאומו בפני איפא"ק בשנה שעברה תקף והשחיר את תנועת ה-BDS, וקרא לכל המחרימים של ישראל אנטישמים ושונאי יהודים.

קריאה: כולל אותך.

באסל גטאס: שלשום בית-המשפט העליון האמריקני, הגדולה בידידות ישראל בעולם, סירב להכיר בישראליותו של ילד יהודי שנולד בירושלים.

באסל גטאס: מה תגידו, הגם בית-המשפט האמריקני נגוע באנטישמיות?

באסל גטאס: הרי זה הטיעון העלוב של נתניהו.

באסל גטאס: ואני מצטט מאותו נאום: How can anyone fall for the BS in BDS?

באסל גטאס: ומי שלא יודע מה זה ה-BS, אני אסביר לו אחר כך על מנת לא להשתמש במושג לא יפה מעל הבמה.

באסל גטאס: Well, you shouldn’t be surprised.

באסל גטאס: Throughout history, people believed the most preposterous lies about Jews – Netanyahu even fled to Voltaire, Dostoyevsky and T.S.

באסל גטאס: Eliot among those who spread lies about Jews – –

נורית קורן: זמנך עבר, נא לסיים.

באסל גטאס: – – Netanyahu used the classical ineffective weapon of accusing everybody with antisemitism and the hatred for Jews to fight BDS.

באסל גטאס: Well, Mr.

באסל גטאס: Prime Minister תני לי להשלים – – listen carefully, those who want a just and lasting peace, and I am one of them – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים, חבר הכנסת גטאס.

נורית קורן: אנחנו חייבים לעמוד בזמנים.

באסל גטאס: – – those who want to avoid more circles of war, devastation and destruction, and I am one of them – –

נורית קורן: חבר הכנסת גטאס, המסר הובן.

נורית קורן: בבקשה.

באסל גטאס: – – those who genuinely and sincerely seek the real interest of both people, and I am one of them – –

קריאה: – – –

נורית קורן: אני מבקשת לעמוד בזמנים – – –

באסל גטאס: – – support and call for international boycott and sanction on Israel as the only remaining tool – – –

נורית קורן: חבר הכנסת גטאס, אני מבקשת.

ענת ברקו: – – –

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: – – – לדבר בכנסת ישראל – – – לך לעזה.

ענת ברקו: אותי מטריד שיושבת כאן יושבת-ראש אישה – בהצלחה, חברת הכנסת קורן – –

מרדכי יוגב: לך לעזה.

מרדכי יוגב: חבורה של רוצחים.

נורית קורן: תודה.

ענת ברקו: – – ומכיוון שאתה מעלה את הקול שלך, אתה מעלה את הקול שלך, אתה משתיק אותה.

ענת ברקו: אתה משתיק אותה.

באסל גטאס: נתנה שתי דקות.

באסל גטאס: נותנים שתי דקות או שלוש דקות נוספות, אל – – –

ענת ברקו: – – –

נורית קורן: סליחה, סליחה, חברים.

נורית קורן: סליחה, חברים.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, אני מבקשת.

באסל גטאס: אין נשים ולא נשים – – –

נורית קורן: אני מבקשת.

נורית קורן: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

ענת ברקו: הוא משתיק אותה – – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: הקול שלה – – – זה מה שהוא אמר – – –

באסל גטאס: – – –

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, ברכות – – –

רועי פולקמן: – – –

שרון גל: – – –

באסל גטאס: – – – מאשר לייעץ לי או – – –

קריאה: – – –

באסל גטאס: מי אתה בכלל?

שרון גל: – – – להטיס אותך מכאן.

שרון גל: חצוף.

באסל גטאס: דמוקרט גדול.

נורית קורן: אני מבקשת שקט באולם.

נורית קורן: שקט, בבקשה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, ברכות, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, השבוע צלצל אלי חבר טוב שלי מאחד הקיבוצים בדרום והוא הסביר לי שהוא לא יבוא לפגישה אתי כי הם לא ישנו כל הלילה כי עוד הפעם היו טילים, רקטות מעזה – וזו הזדמנות גם לחזק את תושבי הדרום שרואים איך בשבועות האחרונים, שנה אחרי המלחמה בעזה, הסיוט מהקיץ האחרון מתחיל לחזור על עצמו.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מציאות שבה טילים מרחפים מעל ראשיהם של אזרחים זה לא משהו שאפשר לפטור אותו בכינוי טפטופים ולהמשיך הלאה.

זהבה גלאון: ריצות לממ"ד ולמקלט עם כל הטראומה והחרדה הכרוכות בכך הן לא משהו, ואמר את זה בצורה ציורית חבר הכנסת ילין בדבריו, זה לא משהו שתושבי הדרום יכולים לחיות אתו.

זהבה גלאון: ומה שאנחנו רואים עכשיו זו תוצאה של האין-מדיניות של ממשלת ישראל מול עזה, שעכשיו גם הכניסה את "דאעש" לעזה.

זהבה גלאון: אנחנו רואים עד עכשיו גם כמה מסוכנת הדרישה של פוליטיקאים, גם כאלה שיושבים כאן באולם ואומרים: צריך למוטט את ה"חמאס", למגר את ה"חמאס".

זהבה גלאון: הרי אין אף גורם ביטחוני צבאי רציני היום במדינת ישראל שלא אומר שה"חמאס" בעזה זה הרע במיעוטו.

זהבה גלאון: לאן אנחנו הגענו?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, כדי לעצור את ירי הטילים הגיע הזמן שממשלת ישראל תבין שעזה לא תיעלם פתאום מכדור-הארץ, תשכחו מזה, ושהאינטרס הברור של אזרחי ישראל הוא עזה מתפקדת ומשגשגת, כזו שלאזרחים בה יש פחות מוטיבציה לטרור ויותר דברים לחיות בשבילם, ושל"חמאס" כארגון יהיה מה להפסיד.

זהבה גלאון: ודיברו כאן חברי קודם, גם נחמן שי וגם חבר הכנסת ילין, על הנוסחה שתביא להפסקת הלחימה בעזה.

זהבה גלאון: ואני רוצה להוסיף, חייבים להבין שאחרי הקיץ האחרון, 50 ימי לחימה והרג ופצועים בשני הצדדים הובילו לכך שאנחנו לא יכולים להמשיך עם המציאות הזו.

זהבה גלאון: כל עשר שנים עוד סיבוב.

זהבה גלאון: כל כמה שנים בעשור האחרון – עוד סיבוב ועוד סיבוב.

זהבה גלאון: ולכן אנחנו צריכים, עם כמה שזה נשמע קשה, להבין שצריך לתת תמריצים ל"חמאס", כמו, למשל, הסרת המצור, כניסת סחורות, הקמת תחנת כוח ונמל ימי; חיזוק הרשות הפלסטינית על-ידי שליטה במעברים והפסקת אש ארוכת שנים, "הודנה" או כל שם אחר שתרצו שתביא לכך שהממשלה תוכל להגיע להסדר כולל עם הפלסטינים.

שרון גל: תחנה כוח רגילה או גרעינית?

זהבה גלאון: לצערי, חברי חברי הכנסת, הבסיס של היוזמה של הליגה הערבית – היא לא משמשת או לא עומדת לנגד עיניה של ממשלת ישראל.

זהבה גלאון: ולסיום, אני רוצה להגיד שהדבר שנתניהו הכי טוב בו זה לא לעשות דבר.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אי-עשייה לא עוצרת ולא תעצור את הרקטות על תושבי הדרום.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יריב לוין: – – – התנחלויות, לא יודע.

נורית קורן: תודה רבה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

נורית קורן: בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, הרשי לי לאחל לך הצלחה בניהול הישיבות כסגנית יושב-ראש הכנסת.

יעקב מרגי: תפקיד נאה לך ויאה לך – שתישאי ברכה והצלחה.

נורית קורן: תודה.

יעקב מרגי: מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, המילה טפטופים – אנחנו הדרומיים מכירים את "נטפים" עם הטפטפות.

יעקב מרגי: אבל מכירים גם את הטפטופים מהשנים האחרונות.

יעקב מרגי: אולי מישהו פה חושב שנשמעה אזעקת "צבע אדום" באשקלון ועוברים לסדר-היום.

יעקב מרגי: לחלק מהתושבים שבקו הזה, של ה-20, של ה-7 ושל ה-3, זו שגרת חיים אחרת.

יעקב מרגי: זה מקלטים פתוחים, ממ"דים פתוחים, דריכות, סדר-יום שמשתבש, ביטול תוכניות, חיים סביב חרדה.

יעקב מרגי: ומישהו פה רוצה שאנחנו נישען על הזיכרון הקצר?

יעקב מרגי: זכרנו מה הטפטופים – מה, אנחנו נירתע, לא נחזיר בכוח שמא לא יהיה, יתגלגל?

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שכשמתחילים טפטופים זה גורר טפטוף.

יעקב מרגי: עבירה גוררת עבירה.

יעקב מרגי: אני מכיר את מי שרוצה לומר: ללא נוסחה מדינית, ללא יוזמה מדינית, אנחנו נמשיך בסרט הזה.

יעקב מרגי: אני מכיר את האמירה גם כן, שאמרה זהבה גלאון, לתת תמריצים ל"חמאס".

יעקב מרגי: התמריץ היחיד שה"חמאס", יותר נכון איראן, מכירה, כי היא הזרוע הארוכה – לפעמים, יש משל שאומר, חיים, ידידי חיים ילין, כשהכלב, אתה משחק אתו עם מקל או עם שוט – הוא תופס את השוט, את המקל.

יעקב מרגי: הוא לא מבין שיש יד למעלה שמניעה אותו.

יעקב מרגי: כנ"ל לגבי ה"חמאס".

יעקב מרגי: ה"חמאס" צריך לקבל מכה, מכה כואבת.

יעקב מרגי: מה שהשתיק אותו בשנה האחרונה – לא תמריצים, לא נעליים.

יעקב מרגי: לא מעניין אותו נורמליזציה.

יעקב מרגי: כל מה שאנחנו שומעים שמבקשים, ורוצים שניתן להם תמריצים, זה כדי להעצים את כוחם להכות בנו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם ואומר לשר הביטחון – אני האחרון בבניין המכובד הזה שנותן עצות לאנשי צבא.

יעקב מרגי: אף פעם לא עשיתי זאת, אבל מה לעשות, היינו שם.

יעקב מרגי: היינו בסרט הזה.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים להבין שהטפטופים האלה מאותתים לנו, כנראה, על עוד קיץ בעייתי, ואני מקווה שמי שצריך לחשוב ומי שצריך לעשות מביא זאת בחשבון.

יעקב מרגי: הם לא רוצים אותנו פה בשלווה; הם רוצים אותנו מתמודדים עם בעיות ביטחוניות פעם אחר פעם.

נורית קורן: נא לסיים.

יעקב מרגי: אני מסיים בזה.

יעקב מרגי: לכן, נסראללה שקט בגלל ההרס והמכה הכואבת שהוא קיבל, וה"חמאס" לא ישתוק ולא ייקח את העסק לידיים אם הוא לא יבין שהוא הולך לסבול עוד הפעם, ולסבול יותר מהפעם שעברה.

יעקב מרגי: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש חברת הכנסת נורית קורן, אני שמחה לראות אותך על הכיסא המכובד הזה.

ענת ברקו: מתאים לך.

ענת ברקו: בהצלחה.

נורית קורן: תודה.

ענת ברקו: חבל שחברת הכנסת גלאון לא נמצאת כאן.

ענת ברקו: היא אמרה שעזה לא תיעלם – גם אנחנו לא מתכוונים להיעלם, ראו זה פלא.

ענת ברקו: אנחנו לא מתכוונים להיעלם, ויש כתובת בעזה, וראש הממשלה ושר הביטחון רואים ב"חמאס" את בעל המונופול על הכוח, והם שולטים בכוח, ולכן הם יכולים למנוע את הירי.

ענת ברקו: ועובדה, אי-אפשר להתחבא מאחורי ארגונים סוררים.

ענת ברקו: ועובדה, יש היום אמירוּת אסלאמית בעזה.

ענת ברקו: נסוגונו מעזה, אין ישראלים בעזה, ועדיין יורים.

ענת ברקו: עדיין הם בחרו להיות סומליה ולא להיות סינגפור.

ענת ברקו: כולנו יודעים מה קרה בקיץ האחרון.

ענת ברקו: הייתה יכולה להיות בחירה אחרת, עם כל האמצעים וכל הכספים שהוזרמו לעזה, ומשאיות שכרגע באוטוסטרדה נכנסות, ומשתדלים – מתאם הפעולות בשטחים עושה מאמץ אדיר כדי לעזור בשיקום.

ענת ברקו: אגב, כל ההבטחות של המדינות התורמות, כולל תומכות טרור כמו קטאר – זה לא ממש מגיע לשם.

ענת ברקו: הם מגיעים, עושים כנסים, מבטיחים, אבל לא נותנים שום דבר.

ענת ברקו: בעזה יש מחוז של "דאעש".

ענת ברקו: יש מחוז של "דאעש" בסיני.

ענת ברקו: זו מחלה מידבקת, האידיאולוגיה הרדיקלית הזאת חוצה גבולות.

ענת ברקו: והשד הזה יצא כבר מגבולות סיני, יצא מגבולות סוריה, יצא מגבולות עיראק, וגם בעזה היום פתאום ה"חמאס" מרגיש מאוים מארגונים שנתפסים כיותר רדיקליים ממנו.

ענת ברקו: אני אגיד רק במילה אחת את ההבדל: "חמאס" ו"דאעש", מבחינת האידיאולוגיה הם אותו הדבר.

ענת ברקו: הדבר השונה, ש"דאעש", לא מעניין אותו מהאוכלוסייה; הם תיירים, האנשים האלה.

ענת ברקו: תיירי ג'יהאד.

ענת ברקו: ואילו "חמאס", גם עם כל זה שהוא משתמש באוכלוסייה שלו כמגן חי, בכל זאת עדיין יש לו זיקה ואחריות.

ענת ברקו: "חמאס" הוא הכתובת, ראש הממשלה ושר הביטחון קבעו את "חמאס" ככתובת.

ענת ברקו: הוא הכתובת, וכל ירי יזכה לתגובה הולמת.

ענת ברקו: תודה.

נורית קורן: תודה רבה, חברת הכנסת ענת ברקו.

נורית קורן: יעלה ויבוא חבר הכנסת מרדכי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושבת-ראש – באמת הרבה הצלחה.

נורית קורן: תודה.

מרדכי יוגב: סיפור הירי מעזה והתחדשות הירי מאז "צוק איתן" לעבר שטח ישראל זה בוודאי דבר חמור מאוד, שדורש חשיבה ותגובה.

מרדכי יוגב: לב כולנו עם תושבי הדרום הרחב, שהתרחב, ושגרת חייהם נגדעת בחרדות של האזעקות של "צבע אדום".

מרדכי יוגב: האסימטריה שכבר ביטאו פה, גם קודמתי, חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו, בין עם שחפץ חיים, עם ישראל, לבין שכנינו וארגוני טרור שחפצים מוות, שמבדיל בין אור לחושך, בין ישראל לעמים, וכל מי שלא יודע לעמוד על כך ימצא פה אנשים שמזדהים דווקא עם הצד של הרוצחים.

מרדכי יוגב: זה לא סוד – וגם אני אומר לידידי חיים ילין – לפני עשור, בדיוק לפני עשור, עמדנו פה בכנסת וזעקנו, ואולי בגלל זה אני כאן, שההתנתקות תביא את הטרור.

מרדכי יוגב: אז לא אמדתי עד היכן; אז דיברתי על 35 ק"מ, מידיעותי, והיום אנחנו יודעים עד היכן – על כל שטחה של מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: יישובים צומחים וחיים, חממות פורחות, הפכו לבסיסי טרור לטילים, ידידי חיים ילין.

מרדכי יוגב: ומי שיהיה איש אמיתי ויבוא חשבון, לא יוכל הרי להכחיש את הדברים הללו.

מרדכי יוגב: גם חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון ואחרים, אז אמרנו – וקיבלתי תשובה של שר הביטחון דאז מופז ושל ראש הממשלה דאז שרון, שמוטי יוגב חושב שהטרור יתגבר, ואני חושב שהמצב ישתפר.

מרדכי יוגב: לעצם העניין, "טפטוף" זו באמת מילה גסה, והיא קשורה יותר למים וטפטפות, כפי שהזכירו כבר לפני, בשדות, כשבאים להחיות צמחים.

מרדכי יוגב: אין טפטוף.

מרדכי יוגב: כל טיל שפוגע הוא פיגוע, וצריך לחשוב שהיה הורג; אבל על-גבי כל זה, בחשבונות האסטרטגיים, מעבר לתגובה הנקודתית הקשה הכבדה לטיל, נדמה לי שבחזון אנחנו מסכימים שהיינו רוצים לראות בצד השני עזה אזרחית, נשלטת על-ידי מנהיגיה האזרחיים, פורחת וצומחת.

מרדכי יוגב: איך להגיע לשם – אין לי ספק שזה עובר דרך הכרעת הטרור וה"חמאס", ונצטרך, נידרש בלית ברירה להיות שם, כי עזה לא מעניינת אף אחד; היא רק טורדת אותנו ביטחונית, וגם אולי מעניינת אותנו הומניטרית, כי אנחנו בני-אדם ויהודים.

מרדכי יוגב: לכן, לדעתי, צריך להכין את הדברים הללו, אבל לא כל העתים שוות, ואנחנו יודעים שלא הכול היה מוכן, אבל "צוק איתן" – אני שמח בו, ולקחיו יביאו אותנו למקומות טובים יותר.

מרדכי יוגב: לא הייתי רוצה לשמוע מהאגף השמאלי, וגם זה שמעתי, קולות של מלחמה, של לכבוש את עזה עכשיו, וגם לא קולות שמרפים את ידיהם של התושבים בעוטף-עזה, כי אני חושב – ואומר מילה לאורה של פרשת השבוע, שהיא פרשת המרגלים: "טובה הארץ מאד מאד" – חזקים הקיבוצים והיישובים בעוטף-עזה, וגם בצפון ידעו להתמודד, וגם בדרום ידעו להתמודד, ועד אז, עד שנגיע לחזון של עזה אזרחית, שיקום, פירוז או כל דבר אחר, נגיב בעוצמה הרבה והמדויקת ככל האפשר, ונכין גם את התוכניות כדי שיהיו בידינו לכיבוש הרצועה ולניתוק כל ארגון טרור שבתוכה, ונגן על עצמנו גם מפני המנהרות, אבל גם לא נוריד את הרוח של יושבי עוטף-עזה, וניתן למערכת הביטחון – ונמצא פה גם ידידי סגן שר הביטחון – להשיג את הביטחון המרבי מתוך מקצועיות ואחריות ביטחונית; לא מתוך אשליות כלשהן שעלולות להביא אותנו, כמו שהביאו אותנו, למקומות לא טובים, אלא מתוך דאגה אחראית לביטחון יישובי עוטף-עזה וביטחון ישראל.

מרדכי יוגב: תודה.

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת יוגב.

נורית קורן: עכשיו חבר הכנסת שרון גל, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

שרון גל: גברתי היושבת-ראש, אני מצטרף לאיחולי ההצלחה.

נורית קורן: תודה רבה.

שרון גל: חברי הכנסת, פחות משנה מאז סיום מבצע "צוק איתן", והמציאות מטרידה ובלתי נסבלת עבור ישראלים רבים.

שרון גל: "חמאס" בונה את כוחו מחדש, משדרג את מערך הטילים, חופר מנהרות התקפיות, מרשה לעצמו ולגורמי טרור אחרים ברצועה לירות לעבר ישראל.

שרון גל: ואנחנו ממשיכים להכיל את הטרור הזה, וחמור מכך, ממשיכים במדיניות שמאפיינת את השנים האחרונות – מפקידים בידי האויב את הקלף הכי משמעותי: קביעת העיתוי.

שרון גל: כשהם יהיו מוכנים, הם יסלימו.

שרון גל: ועד אז אנחנו צריכים להתרגל לחיות לפי הקפריזות של אותן כנופיות טרור בעזה.

שרון גל: מה זה "טפטוף"?

שרון גל: בכלל, מה זה המנהג הזה לאמץ רטוריקה רכה כדי לרכך מציאות קשה?

שרון גל: אני שואל אתכם.

שרון גל: לעקירה קוראים "התנתקות", לרפיסות קוראים "אחריות", למטחים קוראים "טפטוף".

שרון גל: מה זה "טפטוף"?

שרון גל: תושבי אשקלון, אשדוד, יבנה וגן-יבנה, שדרות, אופקים, נתיבות, כל העוטף, שבחרו – בואו נדבר על אלה שבחרו מחנה לאומי, רצו ממשלת ימין, לקחת את המדיניות צעד אחד קדימה, שתהיה נוקשה יותר; אלה אנשים שלא רוצים לחיות תחת טפטוף בכל פעם שיש איזה ויכוח פנימי ברצועה.

שרון גל: והאבסורד הוא שבמובן מסוים, אדוני סגן שר הביטחון, אנחנו משלימים עם התירוצים שנשמעים לאחר כל ירי בזמן האחרון.

שרון גל: פעם זה סכסוך פנימי, פעם זה עימות בין פלגים על רקע כזה או אחר.

שרון גל: מחר יספרו לנו שהיה ויכוח בוועד הבית של איזה בניין בסג'עיה ואיזה מטורף החליט שהוא יורה.

שרון גל: מה זה, השתגענו?

שרון גל: חייבים לנצח במבחן.

שרון גל: והמבחן הוא הפסקת הירי והחזרת הביטחון.

שרון גל: האמצעים מגוונים, אבל זו צריכה להיות התפיסה.

שרון גל: יש לנקוט פעולה מקיפה, יסודית וחזקה בהרבה מכפי שישראל מבצעת כיום על מנת להגיב על מצב ששום מדינה, בטח לא ישראל החזקה, מוכנה לספוג.

שרון גל: יורים עלינו, והתגובה היא בפינצטות.

שרון גל: צריך מלחמה שתכריע את הכוח במובן של גביית מחיר הרבה יותר כבד בכל הדרגים.

שרון גל: ההרתעה מתחילה בבית.

שרון גל: זאת העוצמה שמוקרנת מהמנהיגות.

שרון גל: זה לא רק מה שאתה מפעיל, אלא מה שאתה משדר כמנהיג.

שרון גל: צריך להגיד שלא מסוגלים יותר לסבול ירי על היישובים שלנו.

נורית קורן: נא לסיים.

שרון גל: מייד.

שרון גל: אך הממשלה משדרת חולשה, בלבול ודשדוש.

שרון גל: גברתי היושבת-ראש, את המשפטים האחרונים לא אני ניסחתי.

שרון גל: ניסח אותם ראש האופוזיציה בנימין נתניהו בריאיון לרזי ברקאי ב-10 בפברואר 2008.

שרון גל: לסיום, אני מציע לראש הממשלה נתניהו להקשיב לראש האופוזיציה נתניהו, כמה שהוא צדק.

שרון גל: אדוני, במזרח התיכון – – –

נורית קורן: אני מבקשת לעמוד בזמנים.

שרון גל: כן.

שרון גל: אני רק אומר לראש הממשלה שלא נמצא כאן:

שרון גל: במזרח התיכון לא עשית – לא שינית.

שרון גל: והגיע הזמן לקחת את היוזמה בידיים, לקבוע את העיתוי ולשבור להם את העצמות.

שרון גל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת שרון.

נורית קורן: אני מבקשת – חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

שרון גל: לא עשית – לא שינית.

חיים ילין: אבל שש שנים לא עושים – – –

נורית קורן: אז סגן השר ואחר כך?

נורית קורן: רק רגע, רק רגע.

נורית קורן: חברת הכנסת סופה לנדבר, רק רגע.

נורית קורן: אני קוראת קודם כול לסגן השר חבר הכנסת אלי בן-דהן לבוא לתת תשובה, ורק אחר כך עוד הבעת דעה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, בהצלחה – –

נורית קורן: תודה רבה.

אלי בן-דהן: – – השר לוין, חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל הכתה באופן חסר תקדים ב"חמאס" ובארגוני הטרור האחרים במבצע "צוק איתן".

אלי בן-דהן: המכה שה"חמאס" ספג במבצע הזה הייתה הקשה ביותר בתולדותיו.

אלי בן-דהן: צה"ל פגע במאות מחבלים והשמיד בהיקף משמעותי את תשתיות הטרור.

אלי בן-דהן: בעת הזאת "חמאס" הוא הכתובת האפקטיבית היחידה ברצועת-עזה.

אלי בן-דהן: ה"חמאס" מורתע, ולכן לא מעוניין לתת למצב להידרדר.

שרון גל: אדוני סגן השר, הערה, ברשותך.

שרון גל: זאת בדיוק אותה הודעה שהקראת לנו בדיון האחרון, מילה במילה.

אלי בן-דהן: תן לי להשלים.

שרון גל: וב.

שרון גל: אני לא בטוח – – –

נורית קורן: חבר הכנסת שרון גל, אני מבקשת – – –

שרון גל: – – –

נורית קורן: אני מבקשת לתת לשר להשלים את דבריו, ואחר כך תעיר.

אלי בן-דהן: לא שמעתי שאסור לומר דבר פעמיים.

שרון גל: אבל – – – אומרים פעמיים, לא – – – את זה עוד הפעם.

נורית קורן: חבר הכנסת שרון גל – –

שרון גל: לא עשית – לא שינית.

נורית קורן: – – בבקשה, אין לך רשות דיבור כרגע.

נורית קורן: נא לא להפריע.

נורית קורן: בבקשה.

אלי בן-דהן: המדיניות של משרד הביטחון, של הממשלה, של צה"ל, היא להגיב על כל ירי וירי.

אלי בן-דהן: כל ירי נענה, ונענה בפגיעה כואבת שתמנע את הירי הבא.

אלי בן-דהן: נאמרה פה המילה טפטוף.

אלי בן-דהן: אני מסכים אתכם, רבותי היקרים.

אלי בן-דהן: המילה טפטוף היא מילה – הייתי אומר – אפילו גסה בעניין הזה של ירי.

אלי בן-דהן: אבל זו לא מילה שמערכת הביטחון נוקטת.

אלי בן-דהן: לצערי, זו מילה שהעיתונאים נוקטים.

אלי בן-דהן: זו מילה שהעיתונאים משתמשים בה – – –

חיים ילין: לא רק, גם שר הביטחון משתמש בה.

נורית קורן: אני מבקשת לא להפריע.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר אמירה כזאת.

אלי בן-דהן: מערכת הביטחון איננה מכירה במושג טפטוף, אנחנו מכירים במושג ירי.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, ירי, וכל ירי, הוא אסון, הוא דבר שאסור להסכים לו, ואפילו ירי אחד בלבד לא מקובל עלינו.

אלי בן-דהן: על כל ירי אנחנו מענישים, ומענישים חזק.

קריאה: זה לא – – –

חיים ילין: סגן שר הביטחון, אני יכול להראות לך הודעה של שר הביטחון שקורא לזה "טפטוף" – בשביל להכיל את המצב, להקטין אותו.

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, נא לתת לסגן השר להשלים את התשובה שלו.

חיים ילין: אלא אם אתה מסכים עם שר הביטחון.

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, אין לך רשות דיבור.

נורית קורן: נא לא להפריע.

אלי בן-דהן: אני מתנער מהביטוי הזה, אני חושב שזה ביטוי לא נכון ואנחנו לא מכילים את זה.

אלי בן-דהן: יכול להיות ששר הביטחון השתמש בזה – אולי – כהשוואה למה שנעשה ב"עופרת יצוקה".

אלי בן-דהן: כידוע, בתשעת החודשים הללו, אם משווים את שני המצבים, כמות הירי אחרי "צוק איתן" היא נמוכה מאוד ביחס למה שהיה.

חיים ילין: – – – "צבע אדום" – אני לא מאחל לאף ילד – – –

אלי בן-דהן: רגע, רגע, אבל תן לי.

חיים ילין: – – – אל תגיד את זה.

אלי בן-דהן: אני לא אמרתי – – –

חיים ילין: אני חייב להגיד לך – – – המדינה – המדינה, מדינת ישראל – – –

נחמן שי: אם זה – – – לא יכול להיות בכלל.

אלי בן-דהן: רבותי היקרים, אני מסכים אתכם.

אלי בן-דהן: אבל אני מסכים עם – – –

נורית קורן: חברי הכנסת, תנו לסגן השר להשלים את דבריו.

אלי בן-דהן: אני מסכים אתכם מאוד.

אלי בן-דהן: אני אומר לכם שאנחנו מתנגדים לכל ירי.

אלי בן-דהן: וכל ירי שהוא, אפילו של רקטה אחת, נענה בירי של צה"ל.

אלי בן-דהן: אנחנו לא מכילים אפילו לא ירי של רקטה אחת.

אלי בן-דהן: חד-משמעית.

אלי בן-דהן: ועם כל הכבוד להצעות שניתנו כאן, לבוא ולדבר עם ה"חמאס" – שכחנו מי זה ה"חמאס"?

אלי בן-דהן: אנחנו לא יודעים מי זה ה"חמאס"?

אלי בן-דהן: אפשר לדבר עם ה"חמאס", להגיע אתו להסכמים?

אלי בן-דהן: על מה?

אלי בן-דהן: עם ארגון שרוצה להשמיד את מדינת ישראל?

אלי בן-דהן: לצערנו, ה"חמאס" מבין רק שפה אחת: הוא מבין שאנחנו מרתיעים אותו, פוגעים בתשתיות שלו, פוגעים במחסנים שלו, פוגעים במאגרי הנשק שלו.

אלי בן-דהן: את זה מבין ה"חמאס".

אלי בן-דהן: את השפה הזאת ה"חמאס" מבין, ועובדה שהשפה הזאת היא שפה יעילה כלפי ה"חמאס".

נחמן שי: היא לא יעילה.

אלי בן-דהן: היא יעילה.

אלי בן-דהן: היא יעילה, בוודאי ביחס למה שהיה עד היום, ולכן אנחנו מתנגדים ופועלים נגד כל ירי וירי.

אלי בן-דהן: אמר כאן חבר הכנסת גטאס – אני חייב להשיב.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת, אתה תומך בארגונים שמחרימים את מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: אני מצטער שחבר כנסת בכנסת ישראל תומך בהחרמת מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: זוהי בושה לנו, לכנסת ישראל, שיושב בתוכנו חבר כנסת שמוכן להחרים את מדינת ישראל, שתומך וקורא לארגוני החרם להחרים את מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: זה דבר שלא ייעשה בשום פרלמנט בעולם.

באסל גטאס: זו השפה שאתם מבינים.

אלי בן-דהן: בשום פרלמנט בעולם זה לא היה קיים.

שרון גל: – – –

באסל גטאס: זה – – –

שרון גל: בושה לנו שיושב כאן – – –

אלי בן-דהן: בשום פרלמנט – – –

נורית קורן: חברים, אני מבקשת.

נורית קורן: חברים, תנו לו להשלים.

נורית קורן: בבקשה.

באסל גטאס: כל עוד – – –

נורית קורן: אין רשות דיבור לאף אחד.

נורית קורן: בבקשה.

אלי בן-דהן: בשום פרלמנט בעולם זה לא היה קיים, וחבל מאוד, אני אומר, שאנחנו, כנסת ישראל, עדיין לא חוקקנו חוקים כאלה שימנעו תמיכה בארגוני טרור, בארגונים שמחרימים את מדינת ישראל, כי זה מה שמתבקש לעשות.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש – – –

באסל גטאס: – – – של ארגוני טרור.

באסל גטאס: זה רק אתה אומר.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, כפי שאמרתי, אני מציע להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

באסל גטאס: למליאה.

באסל גטאס: למליאה.

חיים ילין: לא, לא, לא.

חיים ילין: חוץ וביטחון.

אלי בן-דהן: אני חושב שאנחנו נמשיך במדיניות הזאת של מענה חריף על כל ירי וירי, ואנחנו מאמינים שבדרך הזאת נמנע גם את הירי הבא.

באסל גטאס: למליאה.

אביגדור ליברמן: – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אני שואלת את המציעים: להעביר לוועדה, או שאתם – רק שנייה.

נורית קורן: בואו נתחיל מראשון הדוברים.

נורית קורן: חיים ילין, להעביר לוועדה?

חיים ילין: כן, כן.

חיים ילין: חוץ וביטחון.

חיים ילין: זה מה שסיכמתי עם סגן השר.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי, ועדה?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: ועדה, חוץ וביטחון.

נורית קורן: ועדה.

נורית קורן: באסל גטאס?

באסל גטאס: מליאה.

נורית קורן: מליאה.

נורית קורן: חברת הכנסת זהבה גלאון?

זהבה גלאון: ועדה.

נורית קורן: ועדה.

נורית קורן: יעקב מרגי, בבקשה – הוא איננו.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו – גם היא איננה.

נורית קורן: חבר הכנסת מרדכי יוגב, ועדה או מליאה?

מרדכי יוגב: ועדה.

נורית קורן: ועדה.

נורית קורן: חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.

שרון גל: מליאה.

נורית קורן: מליאה.

באסל גטאס: ועדת הכנסת תחליט.

נורית קורן: אנחנו מבקשים עכשיו, מי שרוצה להביע דעה – בבקשה.

נורית קורן: חברת הכנסת סופה לנדבר.

נורית קורן: אני מבקשת רק לעמוד בזמנים.

נורית קורן: דקה אחת.

סופה לנדבר: גברתי היושבת בראש, אני רוצה לברך אותך ולאחל לך הצלחה.

נורית קורן: תודה.

סופה לנדבר: אני רוצה לחזור.

סופה לנדבר: אמרו כאן שימים קשים חוזרים אל מדינת ישראל, חוזרים אל הדרום.

סופה לנדבר: אני תושבת הדרום, אני זוכרת את הקיץ שעבר, ואני צריכה להגיד לכם: אשדוד ספגה הרבה מאוד, כמו כולנו בדרום.

סופה לנדבר: ואנחנו לא נסכים עם מושגים ועם טפטופים.

סופה לנדבר: כך, חברי הכנסת, זה לא טפטופים.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים בדיוק שטפטוף הופך למבול, אדוני סגן השר.

סופה לנדבר: והמבול הזה צריך בחזרה לקבל מבול.

סופה לנדבר: לא ייתכן שאנחנו נגיד: אנחנו נגיב, אנחנו ננסה להגיב.

סופה לנדבר: ראש הממשלה בכל הישיבות אחרי המבול הזה אומר: נגיב.

סופה לנדבר: אלה הכרזות.

סופה לנדבר: אנחנו דורשים מממשלת ישראל ומראש הממשלה להפסיק את המבול הזה, להפסיק תכף ומייד.

סופה לנדבר: לא יכול להיות ולא ייתכן שאנחנו נחזור לקיץ שעבר.

נורית קורן: הבא בתור, חבר הכנסת דני עטר, בבקשה.

דניאל עטר: גברתי היושבת-ראש, חברי, למי ששכח אני רוצה להקריא, ברשותכם, את הפתיח שעליו מתבססת כל הפילוסופיה של ה"חמאס", כדי שנזכור שכשאנחנו נותנים תשובות מהסוג שקיבלנו כאן, וטפטופים וכן הלאה, נזכור איפה הכול מתחיל.

דניאל עטר: וככה זה אומר: "האל הוא המטרה, הנביא הוא מודל חיקוי, הקוראן הוא החוקה, הג'יהאד הוא הדרך, ומוות למען אללה הוא המטרה הנעלה".

דניאל עטר: מי שאומר דברים כאלה, כשאנחנו חושבים שבאמצעות דיבורים יפים בכנסת ישראל אנחנו נפתור את הבעיה, אז הוא פשוט לא קורא את המציאות בצורה נכונה, ואני מציע שנתפכח ונבין מול מה אנחנו עומדים.

דניאל עטר: תודה.

נורית קורן: תודה לך.

נורית קורן: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה.

אביגדור ליברמן: גברתי, קודם כול ברכותי על ניהול הישיבה הראשונה.

אביגדור ליברמן: הדבר השני, אני רוצה להגיד גם לסגן השר אלי בן-דהן, גם לשר יריב לוין, שממשלת ישראל עשתה בשבועות האלה שינוי דרמטי – כניעה לטרור, ואני בטוח שלא השרים ולא סגן השר קיבלו עדכון.

אביגדור ליברמן: מי המממן הגדול של הטרור?

אביגדור ליברמן: קטאר.

אביגדור ליברמן: קטאר היא הספונסר הראשי של "חמאס", זה המממן של ה"חמאס", ובשבוע האחרון ממשלת ישראל הסכימה שהשגריר הקטארי לרמאללה יעבור בישראל, ואנחנו – מערכת הביטחון הכניסה אותו לעזה על מנת שהוא יבוא ויחלק שם כסף לפרויקטים כאלה ואחרים ולחזק את האחיזה של קטאר ברצועת-עזה.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לכם שממשלת מצרים – מצרים לעולם לא הייתה מסכימה; מצרים לעולם לא הייתה נותנת לקטארים להיכנס דרך מצרים, דרך המעבר שלה – –

נורית קורן: נא לסיים.

נורית קורן: בבקשה.

אביגדור ליברמן: – – דרך מעבר רפיח, לרצועת-עזה.

אביגדור ליברמן: זה שאנחנו פה נותנים יד לשינוי כה דרמטי זו עוד כניעה של ממשלת ישראל לטרור, וזה אות קין על ממשלת ישראל – –

נורית קורן: תודה.

אביגדור ליברמן: – – שעשתה את זה בגנבה, בלי לעדכן, לא את השרים ולא את סגן השר.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: מוותרת.

נורית קורן: מוותרת.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: לא נמצא באולם?

נורית קורן: אה, כן.

שרון גל: אולי תגנה את דברי חבר מפלגתך – – –

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: בשבוע שעבר השתתפתי באירוע מאוד מאוד מרגש ומיוחד, שנערך ממש על גבול רצועת-עזה, בכפר-עזה, קונצרט שלום יהודי–ערבי.

דב חנין: היו להערכתי כ-2,000 אנשים, אמנים יהודים וערבים.

דב חנין: האורות של עזה היו מאוד קרובים, הערב היה מאוד יפה ומרגש, אבל האווירה הייתה אווירה מאוד מודאגת.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שאנחנו נמצאים כבר היום במדרון שמוביל לעוד מלחמה, כי המציאות ברצועת-עזה היא בלתי נסבלת – ראו את הדוח של הבנק העולמי על שיעורי האבטלה והמצוקה והעוני.

דב חנין: ואני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, את המלחמה הבאה אפשר למנוע.

דב חנין: אפשר למנוע אותה אם נדע להציע אופק של תקווה – להסיר את הסגר על עזה, לשקם את הרצועה מהחורבן הנורא של המלחמה, ובמיוחד להתחיל לדבר עם הפלסטינים על שלום של עצמאות וצדק לשני העמים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: נעבור להצבעה.

נורית קורן: אנחנו נצביע קודם כול על דיון במליאה או הסרה של ההצעה מסדר-היום.

חיים ילין: עוד פעם – – –

נורית קורן: אנחנו מצביעים שתי הצבעות.

נורית קורן: רגע, אני אבטל.

נורית קורן: רק רגע, אני אבטל.

נורית קורן: אני אסביר.

נורית קורן: אנחנו מצביעים שתי הצבעות: ההצבעה הראשונה – רק שנייה, אני תכף אסדר את זה – ההצבעה הראשונה תהיה אם לקיים דיון במליאה או להסיר מסדר-היום, לפי הרצון של המציעים שרון גל ובאסל גטאס.

נורית קורן: זו ההצבעה הראשונה.

נורית קורן: ואחר כך אנחנו נעבור להצבעה השנייה שתהיה על העברה לוועדה מול הסרה מסדר-היום.

נורית קורן: בסדר?

חיים ילין: – – – זה מול זה – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: כן, בסדר.

נורית קורן: אנחנו נבטל את זה.

זהבה גלאון: מליאה וועדה?

זהבה גלאון: – – –

נורית קורן: רגע, רגע, רגע.

נורית קורן: עוד הפעם.

קריאה: בעד זה ועדת חוץ וביטחון, לא?

נורית קורן: אני אסביר שוב.

קריאות: – – –

נורית קורן: רגע, אני אסביר שוב.

נורית קורן: צריך להסביר את זה שוב?

חיים ילין: כן.

נורית קורן: הצבעה ראשונה היא על ההצעה לקיים דיון במליאה או להסיר מסדר-היום את ההצעות – –

חיים ילין: מי שרוצה ועדת חוץ וביטחון – – –

נורית קורן: – – של שני חברי הכנסת, של חבר הכנסת שרון גל ושל חבר הכנסת באסל גטאס.

נורית קורן: זאת ההצבעה הראשונה, זה בשלב הזה.

נורית קורן: בשלב השני אנחנו נצביע על דיון בוועדה או להסיר את זה מסדר-היום.

נורית קורן: בסדר?

קריאות: – – –

נורית קורן: אז בבקשה.

קריאה: גם ועדה וגם מליאה – – –

נורית קורן: אני מפעילה – בבקשה – את ההצבעה הראשונה.

אלי בן-דהן: – – – גם בוועדה וגם במליאה?

נורית קורן: תצביעו בבקשה.

אלי בן-דהן: בעד זה מליאה?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 14 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: דיון במליאה.

נורית קורן: אז ההצבעה השנייה מתייתרת.

נורית קורן: אם זה היה הפוך אז היינו מצביעים על השנייה.

חיים ילין: אבל בגלל זה היית צריכה לעשות קודם כול את – – –

קריאה: חיים, הכול בסדר.

קריאות: – – –

נורית קורן: יש כאן מי שמורה.

נורית קורן: זו ישיבה ראשונה שלי, נפלתי על נושא מאוד מאוד משמעותי, ויושב כאן סגן המזכירה שמורה לי מה לעשות.

נורית קורן: פירוק מערכת התכנון בישראל

נורית קורן: נעבור להצעות לסדר-היום: פירוק מערכת התכנון בישראל, מס' 324, 325 ו-333.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

קריאה: לא הבנתי.

קריאה: לא אמורה להיות עוד הצבעה?

נורית קורן: לא.

נורית קורן: לא.

קריאה: למה לא – – –?

קריאה: ברגע שאמרו:

קריאה: לדיון במליאה – – –

קריאה: אז מה עכשיו?

קריאה: – – –

קריאה: עכשיו יש הצעה חדשה לסדר-היום.

קריאה: לא, אבל מה – – –

זהבה גלאון: מה שיהיה זה שיהיה דיון במליאה – – –

נורית קורן: צריך להסביר עוד פעם?

נורית קורן: חברים, צריך להסביר עוד פעם?

חיים ילין: יש בעיה.

חיים ילין: אם זה במליאה – כבר היה דיון במליאה.

חיים ילין: עכשיו צריך ועדה מקצועית.

קריאה: לא היה דיון.

נורית קורן: זאת הייתה הצעה דחופה לסדר-היום.

דב חנין: עוד לא היה הדיון.

דב חנין: זו הייתה רק הצעה לסדר-היום, כדי שיהיה דיון.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר לוין, אני מראש מביע את צערי על כך שאיתרע מזלך לענות בשם הממשלה על הסוגיה הזאת.

יריב לוין: בסדר.

דב חנין: אני בטוח שאתה תנסה, כעורך-דין מצטיין – – –

יריב לוין: לא, הייתי שותף לניסוח ההסכמים הקואליציוניים.

דב חנין: אני בטוח שגם היית שותף לניסוח ההסכמים כעורך-דין, וגם כעורך-דין אתה יודע לייצג עמדה.

דב חנין: אני לא רוצה לדבר בשמך, אבל אני לא משוכנע במאה אחוז שאם הדברים היו בידיך היית אכן מציג את העמדה שתציג לנו היום בכנסת בהתלהבות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עומדים בפני מהלך דרמטי ומהפכני, שישנה את פניה של מערכת התכנון במדינת ישראל.

דב חנין: יש במערכת התכנון בעיות, יש למערכת התכנון חסרונות, אבל יש בה גם דברים טובים.

דב חנין: אחד הדברים הטובים שיש במערכת התכנון הוא העובדה שיש שולחן שמסביבו נמצאים האינטרסים השונים, ואפשר לקיים דיון, ואפשר להתווכח, ואפשר להביע עמדות שונות, ובסוף גם מתקבלת החלטה.

דב חנין: עכשיו רוצים את הדבר הזה לשבור.

דב חנין: רוצים את המערכת הזאת לעקור ממקומה, להפריד את המוח מהגוף, להשתיל אותו בגוף אחר ולתת לו תפקיד חדש של בוהן בקצה הרגל.

דב חנין: זה המהלך שאנחנו מדברים עליו.

דב חנין: העברת מערכת התכנון למשרד האוצר היא מהלך בעייתי, מסוכן – תשאלו את כל אנשי התכנון – מהלך שייצר אנרכיה בלתי אפשרית, מהלך שייצר נזקים, מהלך שיפגע בזכויות שלנו, האזרחים, מהלך שיפגע בדמוקרטיה.

דב חנין: תכנון זה הליך כולל.

דב חנין: הוא צריך להביא בחשבון שיקולים כלכליים, בהחלט; אבל הוא צריך להביא בחשבון גם שיקולים חברתיים, הוא צריך להביא בחשבון שיקולים של סביבה, הוא צריך להביא בחשבון שיקולים של בריאות.

דב חנין: כאשר כל המערכת מנותקת ממשרד הפנים – שהוא משרד שיש לו יכולת של תכלול, יש לו קשר עם השלטון המקומי – ומועברת בהסכם קואליציוני לידי משרד האוצר, שהוא משרד שיודע לראות רק היבט אחד, והוא ההיבט הכלכלי, אנחנו בבעיה.

דב חנין: כאשר המערכת מועברת למשרד האוצר, שיודע להסתכל רק על יעילות, אבל על יעילות במובנים של לוח-זמנים, של קצב קבלת החלטות, אנחנו בבעיה.

דב חנין: קיימנו היום בכנסת, גברתי היושבת-ראש, כנס חירום שבו השתתפו נציגים של ארגוני חברה, ארגוני מתכננים, אנשי השלטון המקומי, אנשי המועצות האזוריות, אנשי התנועה הסביבתית.

דב חנין: הדאגה מול המהלך המהיר והכוחני הזה שהממשלה מנסה לקדם מגיעה מקיר לקיר.

דב חנין: ואני יודע, עמיתי חברי הכנסת, שמי שמוביל את המהלך הזה, שר האוצר חבר הכנסת כחלון, עושה את הדברים מתוך טיעון חברתי.

דב חנין: ואני רוצה לומר למר כחלון בצורה ברורה: בלי דמוקרטיה אין חשיבה חברתית.

דב חנין: לא תיתכן חשיבה חברתית בלי דמוקרטיה.

רועי פולקמן: לא השתנה כלום ממה שהיה קודם.

דב חנין: ובמערכת התכנון הדמוקרטיה משתקפת בדיוק בשקלול, בשולחן העגול, בכך שאנשי מקצוע, חבר הכנסת פולקמן, שאנשי מקצוע מביעים את הדעות המקצועיות שלהם – –

נורית קורן: נא לסיים.

דב חנין: – – והם לא פקידים ממונים שצריכים לשדר את המסר שמתקבל אליהם בסמ"ס מהשר.

דב חנין: וכל הדברים האלה, עמיתי – – –

נורית קורן: נא לסיים.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: כל הדברים האלה נמצאים היום תחת איום.

רועי פולקמן: זה היה במשרד הפנים ככה, עכשיו זה באוצר.

רועי פולקמן: מה ההבדל?

דב חנין: אני מציע, גברתי היושבת-ראש, שאנחנו נקיים בסוגיה הזאת – אני רואה שכמה מחברי בהחלט זכאים לעמדה אחרת, ויכול להיות שיש להם גם טיעונים, אבל אני חושב שבדיוק בגלל הדברים האלה חשוב שנקיים בסוגיות הרציניות והמהותיות והקשות האלה דיון אמיתי, רציני, בכנסת – –

נורית קורן: נא לסיים.

דב חנין: – – לפני שניתקל במהלכים בלתי הפיכים.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה – אה, סליחה.

נורית קורן: סליחה.

תמר זנדברג: תודה, גברתי היושבת-ראש, ותודה לך ולמזכירות ולחברי חברי הכנסת על הסבלנות בחילופים פה.

תמר זנדברג: אני באמת, יחד עם חברי חבר הכנסת דב חנין – אנחנו באים עכשיו מכנס חירום שעדיין מתנהל ברגעים אלה, ועזבנו אותו כדי לבוא ולהשמיע את הדברים כאן במליאה נגד מה שאנחנו קוראים לו "הדיקטטורה במערכת התכנון".

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד משהו: מייד אחרי הבחירות, כשנבחר שר האוצר כחלון וניגש למשא-ומתן הקואליציוני, פתאום הציבור בישראל למד על צירוף מילים חדש: מינהל התכנון.

תמר זנדברג: עד אז זה היה איזה משהו, איזו מילה בסינית כמעט, שאף אחד לא הבין מה זה, ויותר מזה – מה המשמעות של המינהל המוזר הזה, של הגוף המוזר הזה לחיינו ולפתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: אז קודם כול, כל הכבוד על העלאת הנושא למודעות ועל הטמעת ההבנה שלמינהל התכנון ולתכנון המרחבי והעירוני יש תפקיד חשוב מאוד בפתרון טוב סוף-סוף של משבר הדיור, אחרי שאנחנו מדברים עליו כבר לפחות ארבע שנים, מאז קיץ 2011, בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית, ואולי גם לפני כן.

תמר זנדברג: אבל רק להגיד ולומר את הדברים, לשים אותם על השולחן, ואפילו רק לדרוש סמכויות, זה לא חזות הכול.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר: המון המון תקוות נתלות כרגע בשר האוצר כחלון – ואני פונה אליכם, החברים מסיעת כולנו – נתלות בכם לפתרון משבר הדיור הזה.

תמר זנדברג: ויש כאן פוטנציאל מאוד גדול, הזדמנות מאוד גדולה, בצד סכנה מאוד גדולה.

תמר זנדברג: אני מסתכלת עליך, חברי רועי פולקמן, שיש לך גם עבר וגם הווה בנושא התכנון העירוני המקיים, ואתה באמת מבין לעומק את הסוגיה הזו, ואני רוצה לומר: מה שאנחנו רואים כרגע, הפגיעה בעצמאות מערכת התכנון היא פוטנציאל להרס ולסכנה, שלא יביא לפתרון משבר הדיור, אלא פוטנציאל שרק יחריף את הבעיה.

תמר זנדברג: במילים אחרות, העצמאות והדמוקרטיה של מערכת התכנון הן חלק מהפתרון ולא חלק מהבעיה.

תמר זנדברג: והגישה הזו כאילו הביורוקרטיה הפכה להיות שם נרדף לתכנון, זה לא חזות הכול, לפעמים אפילו להפך.

תמר זנדברג: במערכת התכנון – וכרגע שמענו מומחי מקצוע, שסיפרו לנו די בגילוי לב על התהליך שעבר מינהל התכנון והשיח התכנוני כולו בהיותו במשרד הפנים.

תמר זנדברג: הוא התחיל באמת אולי במקום אחר; הוא עבר הרבה מאוד תהליכי שיפור מקצועיים, כולל כאן בכנסת.

תמר זנדברג: פה בכנסת רק עכשיו השלמנו שורה של רפורמות, רפורמה בתכנון ובבנייה, ועוד את חוק הווד"ל והוותמ"ל, שלנו, לחברי הכנסת הסביבתיים, החברתיים, הייתה ביקורת חריפה עליו, אבל זה קרה, כרגע השלמנו את זה.

תמר זנדברג: עוד ניתוח מעקפים כזה הוא סכנה רצינית גם למקצועיות וגם לדמוקרטיה של המערכת הזו, ולנו יש חשש גדול שהמיני-מחטף שראינו השבוע בנושא הדיור הציבורי ילך ויתרחב עוד ועוד, והסכנה שלו תהיה לא רק שהתוכניות לא יצאו לפועל – התוכניות השאפתניות וחלקן, אולי, הטובות – אלא להפך, שמשבר הדיור לא ייפתר.

תמר זנדברג: בשמירה על עצמאות מערכת התכנון טמון מפתח מאוד מאוד רציני גם לפתרון משבר הדיור, גם בהיבט של המחירים וגם בהיבט של דיור טוב, איכותי, מקיים, ששומר על פרמטרים חברתיים אחרים, כמו חינוך, כמו תשתיות, בריאות הציבור וכו'.

תמר זנדברג: כלומר, יש לנו כאן הזדמנות, באמת – עיני הציבור כולו נשואות אל כולנו, וספציפית אליכם.

תמר זנדברג: ויש כאן גם סכנה של לעשות נזק מאוד מאוד גדול.

נורית קורן: נא לסיים.

תמר זנדברג: ובאמת אני פונה אליכם, לשתף פנימה את הציבור, את ארגוני החברה והסביבה, את המטה לדמוקרטיה בתכנון שקם עכשיו ונמצא כרגע – – –

טלי פלוסקוב: הם בפנים, תמר, שום דבר לא השתנה.

תמר זנדברג: אז בואי, אני אעביר לך מסר מהם.

נורית קורן: נא לסיים.

תמר זנדברג: לסיום, משפט אחרון – אני אעביר לך מסר מהם.

תמר זנדברג: יש חשש מאוד מאוד גדול מכיוון הארגונים וכל אותם גורמים, שכרגע השינויים שנעשים במערכת התכנון נותנים בלעדיות עד כדי דורסנות לנציגי הממשלה לעשות מה שהם רוצים, בלי שום איזונים ובלמים, בלי לספור את הציבור.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: את אמרת מילה נכונה, שזה חשש.

טלי פלוסקוב: כל דבר חדש זה חשש.

תמר זנדברג: כן, אבל החשש הזה הוא חשש למעשה שיהיה בלתי הפיך.

תמר זנדברג: ולכן צריך לגשת לדברים בחרדת קודש, שוב אני אומרת: לא רק בשביל הסביבה והתכנון ובשביל הארגונים הירוקים – –

נורית קורן: חברת הכנסת זנדברג, תודה.

תמר זנדברג: – – בשביל הפתרון של משבר הדיור – –

נורית קורן: תודה.

תמר זנדברג: – – כי טמון כאן מפתח מאוד גדול.

תמר זנדברג: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, בהצלחה בתפקידך.

נורית קורן: תודה.

יוסי יונה: אני מצטרף לדברים שנאמרו כאן לפני על-ידי החברים, גם חבר הכנסת דב חנין וחברת הכנסת תמר זנדברג.

יוסי יונה: אני רוצה להתחיל במילים חיוביות.

יוסי יונה: כולנו מכירים ומוקירים את השר כחלון.

יוסי יונה: כולנו יודעים שכוונותיו טובות, כולנו יודעים שהלב שלו נמצא במקום הנכון, כולנו יודעים שהוא בא כדי לפתור את בעיית הדיור.

יוסי יונה: אנחנו יודעים זאת.

יוסי יונה: זו הנחת העבודה, ואני לא חושב שיש כאן מישהו מבאות ובאי הבית שמטיל ספק בכוונותיו הטובות של השר כחלון.

יוסי יונה: יחד עם זאת, אנחנו כאן מביעים דאגה, כי הדברים לא ישתנו.

יוסי יונה: יש הסכם קואליציוני, ואלה הם פני הדברים.

יוסי יונה: נחתם ההסכם, וזה מה שיהיה.

יוסי יונה: יחד עם זאת, אנחנו כן חושבים שצריך להתריע על כמה בעיות אפשריות, ואם חברות וחברי הכנסת יטמיעו את הדאגות הללו וייתנו להן ביטוי בדיונים שיתקיימו, הן במליאה והן בוועדות השונות, הרי שאולי נוכל למנוע חלק מהבעיות הללו שעומדות לפתחנו.

יוסי יונה: הבעיה הראשונה, והיא הבעיה המרכזית, היא ריכוז סמכויות.

יוסי יונה: מטבע הדברים, מי שחרד לערך הדמוקרטי של החברה שבה הוא חי, לאופן שבו מתקבלות ההחלטות, הוא חרד מהסיטואציה שבה מתרכזות הסמכויות בידיו של שר אחד במשרד אחד.

יוסי יונה: ועל מי אנחנו מדברים?

יוסי יונה: משרד האוצר.

יוסי יונה: משרד האוצר, כפי שכולנו יודעים ויודעות, זה משרד שכבר ככה אוחז בידיו סמכויות מאוד גדולות.

יוסי יונה: מאבקים רבים נעשו בעבר כדי לצמצם את הסמכויות שלו כמשרד שבעצם קובע את המדיניות הכלכלית של ישראל, ובהמון תחומים.

יוסי יונה: והנה, אנחנו הולכים ומעצימים את כוחו.

יוסי יונה: זה דבר שהוא בעייתי, מבחינתי.

יוסי יונה: כן, יש סוגיות, ואני אתחיל, ברשותך, היושבת-ראש, באנקדוטה.

יוסי יונה: אני לא יודע אם מישהו מכם ביקר או מבקר ברחוב הברזל בתל-אביב.

יוסי יונה: בנו שם בתים מופלאים, יפים – "אסותא" ולא "אסותא" והיי-טק.

יוסי יונה: מי שמגיע לשם ב-12:00, לוקח לו אולי 40 דקות מתחילתו של הרחוב ועד סופו.

יוסי יונה: מדוע?

יוסי יונה: כי לא היה תכנון הוליסטי אינטגרטיבי של המתחם הזה.

יוסי יונה: ולכן, כאשר באים אנשים, כחברות וחברי כנסת, ובאמת מודאגים, חרדים, ממקום טוב – באים ואומרים: היי, תנו לאנשי מקצוע, תנו איזו תפיסה יותר אינטגרטיבית והוליסטית בבואנו לתכנן או בבואנו אפילו לפתור את בעיית הדיור.

יוסי יונה: לטעמי, הדבר הזה אינו מקבל ביטוי באופן שבו דברים מתנהלים.

יוסי יונה: ודבר נוסף, ובזה אני אסיים את דברי: לא ראיתי מספיק דגש על התחדשות עירונית.

יוסי יונה: אנחנו לא צריכים שכונות חדשות.

יוסי יונה: המון פעמים אנחנו לא צריכים שכונות חדשות.

יוסי יונה: יש הרעיון הזה שנוסה בעולם, ואפשר גם להפעיל אותו בארץ – התחדשות עירונית.

יוסי יונה: זה צריך להיות אחד מהעקרונות המנחים של פתרונות הדיור שהשר מבקש לממש.

יוסי יונה: ושוב, אני מביע את חרדתי, אני מתריע, אני מבקש, ואנחנו נעקוב אחרי העבודות הללו מקרוב, כדי להבטיח שהדברים הללו לא יפגעו, לא בהליך הדמוקרטי ולא באינטרסים הסביבתיים של כולנו.

יוסי יונה: תודה, היושבת-ראש.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אני מבקשת מהשר יריב לוין להשיב.

יריב לוין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: אני מברך אותך, כיף לומר "גברתי היושבת-ראש", המון בהצלחה.

יריב לוין: מכובדי, חברי וחברות הכנסת, אני מתכבד להשיב בשמו של שר האוצר על ההצעות הדחופות לסדר-היום שעניינן, או לפחות כינוין, "פירוק מערכת התכנון בישראל".

יריב לוין: אחד היעדים המרכזיים של משרד האוצר הוא התמודדות עם משבר הדיור, שבא לידי ביטוי בעלייה חדה של מחירי הדיור בשנים האחרונות.

יריב לוין: ניתוח מקצועי של המשבר מעלה שהדרך המרכזית להתמודדות עם עליית מחירי הדיור היא הגדלת ההיצע.

יריב לוין: כדי להביא להגדלת היצע הדיור נדרש טיפול מתואם ומסונכרן בכלל המקטעים הנדרשים לשם יצירת היצע הדיור: מקרקעין, תכנון, פיתוח, שיווק, הון ומיסוי.

יריב לוין: במסגרת ההסכמים הקואליציוניים הוסכם על דעת כל המפלגות השותפות בקואליציה כי מטרה זו תושג על-ידי הכפפת כלל הגופים הממשלתיים האמונים על מקטעים אלה תחת קורת גג אחת, במשרד האוצר.

יריב לוין: כך, רשות מקרקעי ישראל, האחראית למקרקעין, מינהל התכנון האחראי לתחום התכנון, רשות המסים, האמונה על המיסוי, וחברת "דירה להשכיר", האמונה על פיתוח מתחמים לדיור – יהיו כולם תחת אחריותו של שר אחד, ויאפשרו את מימוש העיקרון של סמכות ואחריות, שהיה חסר עד היום בתחום ניהול הדיור בממשלה.

יריב לוין: החלטת ממשלה ברוח זו התקבלה בממשלה.

יריב לוין: לפי החלטה זו, הובאה תוכנית מפורטת לאישור קבינט הדיור, אשר דן ואישר את התוכנית פה-אחד.

יריב לוין: אבקש להבהיר, תכליתו של המהלך להעברת מינהל התכנון למשרד האוצר היא אחת: סנכרון פעילות כלל הגופים האמונים על קידום היצע הדיור במדינת ישראל, כדי להביא להגדלת היצע הקרקעות המתוכננות למגורים, וכך להגדיל את היצע הדיור.

יריב לוין: ההצעה הובאה לאחר עבודת תיאום אינטנסיבית עם משרד המשפטים, נציב שירות המדינה, משרד הפנים ושאר הגורמים הרלוונטיים.

יריב לוין: בעקבות עבודת תיאום זו בוצעו שינויים בהחלטה, שהניחו את דעתם של כל הגורמים המעורבים, לרבות משרד המשפטים.

יריב לוין: כמו כן, אבקש להדגיש כי במסגרת ההחלטה נקבע במפורש כדלקמן: אין בהוראות החלטה זו כדי לגרוע מהוראות כל דין ביחס לאופן הפעלת שיקול הדעת העצמאי של חברי מוסדות התכנון, לרבות יושב-ראש הוועדות המחוזיות ומתכנן הוועדה המחוזית.

יריב לוין: לאור כל האמור, ברור כי אין בהחלטה שאושרה בקבינט הדיור דבר שיפגע בעקרונות חשובים כמו עצמאות מוסדות התכנון ושמירה על תכנון איכותי ומאוזן המבטיח איכות חיים גבוהה לכלל אזרחי ישראל.

יריב לוין: עד כאן התגובה שאני מביא כאן בשם שר האוצר, ובהתאם לאמירתו של חבר הכנסת חנין בפתח דבריו אני בכל זאת אוסיף, ברשותכם, כמה מילים משל עצמי, שאני חושב שראוי לומר אותן.

יריב לוין: תראו, אין ספק שזה לא צעד פשוט, ולא צעד שנעשה מדי יום ביומו, אבל אין גם ספק שהמשבר בתחום הדיור ועליית המחירים הם בעיה יסודית, עמוקה, שמטרידה כל אזרחית וכל אזרח במדינת ישראל, וכדי לנסות ולייצר לה פתרון אמיתי, אי-אפשר להמשיך בתהליך הקיים.

יריב לוין: הזמן והביורוקרטיה, וכתוצאה מזה גם ההאטה בקצב הבנייה והגדלת עלויות הבנייה, שכרוכים בהליכי התכנון הכל-כך ארוכים ומסורבלים שקיימים אצלנו – אני חושב שאין להם אח ורע באף מדינה מסוגנו בעולם – מחייבים איזה ניסיון להתמודד עם הנושא הזה בצורה רחבה יותר, הייתי אומר דרסטית יותר, ומכאן גם הצורך לבצע את המהלך הזה כפי שפירטתי אותו כאן.

יריב לוין: יחד עם זאת, אני בהחלט אומר, ואני אומר את זה כחבר בקבינט הדיור, אני חושב שמוטלת עלינו אחריות מיוחדת לפקח, לעקוב אחרי הדברים ולוודא שתחת הרצון המובן הזה – הייתי אומר, הצורך המובן הזה – בשיפור והאצה של הליכי התכנון, לא נאבד לחלוטין גם את ההתייחסות לנושאים אחרים שהם חשובים, והם נושאים של הגנת הסביבה ועניינים אחרים.

יריב לוין: אני בהחלט חושב שבעניין הזה תידרש תשומת לב, גם של חברי קבינט הדיור וגם של ועדות התכנון בעבודתן, ואני מקווה שתשומת הלב הזו תאפשר מצד אחד ליצור איזון נכון, ומצד שני – צריך לומר את האמת – לא תביא אותנו למקום של כמעט שיתוק ושל תהליכים אטיים מדי ולא יעילים, כפי שחווינו עד היום, ומכאן הניסיון שאנחנו עושים לעשות את הדברים בצורה אחרת, שאני בהחלט מאמין שתהיה טובה יותר.

יריב לוין: תודה.

נורית קורן: תודה לשר.

נורית קורן: הבעת דעה – חבר הכנסת דניאל עטר, בבקשה.

נורית קורן: סליחה, מה מציע השר לעשות, בבקשה?

נורית קורן: ועדה?

יריב לוין: מה שיבקשו המציעים.

נורית קורן: מה שיבקשו המציעים.

נורית קורן: מה מבקשים המציעים?

קריאות: ועדה.

קריאה: ועדת הפנים.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אז אנחנו צריכים להצביע על זה.

נורית קורן: קודם הבעת דעה?

נורית קורן: יש עוד הצעות אחרות?

נורית קורן: חבר הכנסת דניאל עטר, בבקשה.

נורית קורן: דקה אחת, בבקשה.

דניאל עטר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני רוצה להזכיר לך, כי לפעמים יש לנו נטייה לשכוח, שאנחנו, ברמה התכנונית, המדינה המפותחת, הדמוקרטית – הכי ריכוזית בעולם.

דניאל עטר: זאת אומרת, מועצה ארצית ששולטת על כל מערכת התכנון, ועדות מחוזיות, ועדות מקומיות – אין לזה דוגמה.

דניאל עטר: ובתוך הריכוזיות הזאת – אומר לך את זה מי שב-21 השנים האחרונות היה יושב-ראש ועדה מקומית לתכנון ובנייה ועבד מול הוועדה המחוזית, מול המועצה הארצית ומול כל ועדות הביניים בדרך, ויש רבות כאלה – קרה פה איזה תהליך של למידה, במשרד הפנים, עם כל הקושי, ובשנים האחרונות חל איזה שיפור – קל אומנם, אבל שיפור – בתפקוד שלהם.

דניאל עטר: לפני כארבע שנים הייתה רפורמה כלשהי שהגדירה לוחות-זמנים בתחנות הביניים של התכנון, ומי שלא עומד בלוחות-הזמנים – זה נלקח ממנו ועובר הלאה, או חוזר לנקודת ההתחלה.

דניאל עטר: כלומר, נעשו כאן תהליכים.

דניאל עטר: אנחנו יודעים שתהליכי הלמידה האלה הם ארוכים, לפעמים כואבים, קשים, ולא קל לארגונים כאלה גדולים להסתגל לשינויים האלה.

דניאל עטר: ואתם רוצים לפתור בעיה אחת, מסוימת, שיש דרכים רבות לפתור אותה, שלא באמצעות הוצאת מינהל התכנון ממשרד הפנים והעברתו למשרד האוצר.

דניאל עטר: אנחנו כולנו יודעים שב-30 האחרונות משרד האוצר – אולי אפילו יותר מזה, אני לא יודע – – –

נורית קורן: נא לסיים.

דניאל עטר: – – – משרד האוצר רואה רק מהפריזמה הכלכלית הכספית את כל התפקוד שלו.

נורית קורן: תודה.

דניאל עטר: להעביר לשם את מינהל התכנון ולחשוב כבר היום שאנחנו בעוד 15-10 שנה – הילדים שלנו – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

דניאל עטר: – – יצטרכו לחיות את המציאות הזאת, של חוסר תכנון תקין – זה בעייתי ביותר.

דניאל עטר: יש דרכים אחרות לפתור את הבעיה.

נורית קורן: חבר הכנסת דני עטר, אני מבקשת לסיים.

דניאל עטר: אני סיימתי.

דניאל עטר: יש דרכים אחרות לפתור את הבעיה; אפשר להכפיל ולשלש את מספר הוועדות כדי לצמצם את הטווחים, אפשר להגדיר יעדים – –

נורית קורן: חבר הכנסת עטר, אני מבקשת.

דניאל עטר: – – ואפשר לפתור את הבעיה הזאת בלי לפגוע בעתיד התכנון של מדינת ישראל.

דניאל עטר: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

נורית קורן: אני מבקשת לעמוד בזמנים, אתם מקשים עלי דווקא בישיבה הראשונה שלי?

דניאל עטר: סליחה.

דניאל עטר: קודם כול, אני מתנצל שלא בירכתי אותך, ואני מתנצל שהארכתי.

רועי פולקמן: חברי חברי הכנסת – במיוחד אני פונה לתמר ולדב, אין מחלוקת על הצורך בעצמאות של מוסדות התכנון.

רועי פולקמן: אני סיפרתי לכם גם באופן פרטי, אני הייתי כמה שנים חבר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, שישבה במשרד הפנים, ולא היה יותר פוליטי מהדרך שבה זה התנהל בשנים שאני ראיתי את זה מתנהל.

רועי פולקמן: כלומר, כשהשר רצה לכפות משהו על הוועדה, או בכלל כשהממשלה רצתה לכפות משהו על המועצה הארצית, היא ידעה להפעיל את הלחצים – הרי יש רוב במועצה הארצית לנציגי הממשלה.

רועי פולקמן: אני הייתי נציג הציבור, דרך אגב, הייתי נציג הציבור וראיתי איך זה מתנהל.

רועי פולקמן: כרגע המתווה שמדובר עליו הוא הגדלת העצמאות של המועצה הארצית.

רועי פולקמן: כלומר, יהיה לה מעמד חזק יותר בתוך משרד שיש בו מבנה חזק מאוד של אגפים – בתוך משרד האוצר – והעצמאות של מינהל התכנון תגדל על זאת שהייתה במשרד הפנים, שבה באופן מאוד מאוד ברור שר הפנים מנהל את המועצה הארצית לתכנון ובנייה – מנהל באופן ישיר.

רועי פולקמן: כך זה מתנהל שנים.

רועי פולקמן: אני הייתי חבר שם, ראיתי איך סדר-היום ואיך הישיבות נוהלו.

רועי פולקמן: אני כבר אומר לכם – סיכוי לא קטן, כמו שזה נראה כרגע, שהעצמאות של המועצה הארצית הולכת לגדול.

רועי פולקמן: אז, 1.

רועי פולקמן: אני חושב שיש פה רפורמה, צריך להמתין – – –

נורית קורן: נא לסיים.

רועי פולקמן: כן, אני מייד מסיים.

רועי פולקמן: אז – אין ויכוח על העניין הזה, אבל לא צריך להיבהל, יש כאן עניין של ביורוקרטיה שסרבלה.

רועי פולקמן: מוסדות התכנון צריכים להיות עצמאיים, הוועדות המקומיות, הוועדות המחוזיות, המועצה הארצית לתכנון ובנייה, וכרגע, המתווה שמדובר עליו יגדיל את העצמאות שלהן.

נורית קורן: תודה רבה.

רועי פולקמן: אני מציע לא לצעוק געוואלד.

רועי פולקמן: ההצעה שלי, דרך אגב, רק בהקשר הזה, היא לא להעביר את זה לוועדת הפנים, אלא להמתין שלושה חודשים, לראות איך זה מושלם, איך נבנה המנגנון, ואז להחליט, ואם יש צורך אנחנו ממהרים.

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת פולקמן.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

נורית קורן: אני מבקשת – תעמדו בזמנים, אני יודעת, זה נושא מאוד מסעיר.

אלי כהן: אז, קודם כול, נורית – לברך אותך על הישיבה הראשונה.

אלי כהן: אני מקווה שזה לא בדקה שמוקצית לי.

נורית קורן: הנה, עכשיו.

אלי כהן: חברי חברי הכנסת, אני חושב שהשיטה הנוכחית פשטה את הרגל.

אלי כהן: בשיטה הנוכחית אנחנו רואים כולנו, אזרחי ישראל, כמה הדיור התייקר בשנים האחרונות כתוצאה מהביורוקרטיה, כתוצאה מזה שיד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.

אלי כהן: אני יודע, דב, שנושא הדיור הציבורי קרוב מאוד ללבך, אני יודע שגם לתמר הנושא של השוכרים ומשכירי הדירות הוא נושא שמאוד קרוב ללבה.

אלי כהן: אם אנחנו נצליח בסופו של דבר להגיע למצב שאנחנו נגדיל את ההיצע, נגדיל את התכנון, נגדיל את השיווק – זה יהיה לטובת כל האוכלוסיות שאנחנו מדברים עליהן.

אלי כהן: אני חושב שכולנו מחויבים לפתרון משבר הדיור; אין כאן אופוזיציה ואין כאן קואליציה, יש כאן ציבור שאנחנו צריכים יחד לבוא ולדאוג לו.

אלי כהן: כולנו, או חלקכם, לפחות, רטנתם על כך שהסמכויות במשרד החוץ פוזרו או בוזרו בין משרדים שונים.

אלי כהן: כאן אנחנו באים ואומרים שיהיה לצורך העניין גוף אחד שירכז את הטיפול, הסמכויות, ההתנגדויות – – –

נורית קורן: נא לסיים.

אלי כהן: המדיניות תישאר כפי שהייתה, אבל ברגע שיהיה גוף אחד נוכל להגיע לתוצאות משמעותיות יותר בתכנון ובשיווק.

נורית קורן: תודה רבה.

אלי כהן: ולכן אני מצטרף להצעה לחכות שלושה חודשים, לתת לזה לעבוד לטובת כולם, ואז להחליט באמת אם השיטה עובדת או לא.

אלי כהן: תודה.

נורית קורן: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה – ועדה או הסרה מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: לוועדה זה בעד?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 10, נגד – 4, אין נמנעים.

נורית קורן: הנושא יועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

נורית קורן: יש הודעה של סגן מזכירת הכנסת.

נורית קורן: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני ביקשו להסיר את שמם מהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור הצבת מכונות משחק של מפעל הפיס), התשע"ה–2015, שמספרה פ/1021/20.

נאזם בדר: אודיע גם כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם דו-צדדי לשירותי אוויר בין ישראל לקנדה – הובלה אווירית.

נאזם בדר: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: קריסתה של רשות השידור ואי-יישום חוק השידור הציבורי

נורית קורן: אנחנו נמשיך להצעה הבאה: קריסתה של רשות השידור ואי-יישום חוק השידור הציבורי, הצעות לסדר-היום מס' 221 ו-414.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: מעניין אותי – קודם כול, סליחה, ידידתי נורית, ברכות.

נורית קורן: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: את מנהלת אותנו מאוד מאוד יפה.

נורית קורן: משתדלת.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכולנו באמת גאים ושמחים שאת יושבת כאן על הדוכן היום.

איילת נחמיאס ורבין: אני תוהה לעצמי מי מכם זוכר את הרגעים שבהם הייתה הטלוויזיה הישראלית פתאום מוחשכת, אם מטעמים של עיצומים, אם מטעמים של תקלות.

איילת נחמיאס ורבין: באה הכנסת הקודמת וחוקקה חוק, חוק השידור הציבורי, מכל מיני שיקולים.

איילת נחמיאס ורבין: אמרו: לא מצליחים להגיע לרפורמה – אפילו שזה לא נכון; לא מצליחים לחתום על הסכם עם העובדים – אפילו שזה לא נכון; בואו נעשה רפורמה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, עשינו רפורמה.

איילת נחמיאס ורבין: והנה, המדינה, כחלק מחוק השידור הציבורי, 2014, התחייבה באופן שאינו משתמע לשני פנים – אגב, ללא התניות, שזה יהיה ברור, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: מי מכם שיקרא, אם אני לא טועה, החל בסעיף 100 לחוק, ללא התניות – המדינה נטלה על עצמה את התחייבות רשות השידור – רשות השידור הישנה, שלפני הפירוק, ורשות השידור החדשה, זאת שאמורה להיות מוקמת בימים אלה.

איילת נחמיאס ורבין: והנה, המדינה – שאחר כך הולכת ותובעת, אחר כך הולכת ומגישה כתבי אישום – מערערת את היסודות שעליהם היא עצמה נשענת, והמדינה לא מממנת את מה שצריך לממן ברשות השידור כדי שזו תוכל להמשיך ולהתקיים, כדי שתוכל לקום רשות השידור הציבורי החדשה.

איילת נחמיאס ורבין: ישבנו השבוע בוועדת הכלכלה, בראשות איתן כבל, וקיימנו דיון מאוד מאוד סוער עם העובדים, עם היוצרים, עם המפיקים, עם המגישים.

איילת נחמיאס ורבין: דיון באמת קשה ונוקב על המציאות שבה נמצאת היום רשות השידור.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה מדבר עם האנשים האלה, שמאחוריהם עומדות משפחות, ואתה מבין שהמשכורות שלהם מאוימות, כשאתה מבין שכל הפקות המקור מוקפאות, כשאתה יודע שהתמלוגים ליוצרים אינם משולמים, כשאתה מבין שבגין התמלוגים האלה, שאינם משולמים, הם אפילו לא יכולים להגיש תביעות חוב, ידידי השר יריב לוין – לא יכולים להגיש תביעת חוב, כי הרשות הקודמת עוד לא לגמרי התפרקה והרשות החדשה עוד לא קמה – ואז מתחילים כמובן להאשים את הכנ"ר, שהוא המפרק.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם לי יכולות להיות טענות כאלה ואחרות עליו, אבל בעיני הוא נמצא בסיטואציה מאוד מאוד לא שגרתית ומאוד מאוד מסובכת.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, בואו נקרא לזה בשפה לא כל כך אסתטית ואולי עממית: לא לבלוע לא להקיא.

איילת נחמיאס ורבין: זאת המציאות שבה נמצאים העובדים, המפיקים, היוצרים.

איילת נחמיאס ורבין: כולם.

איילת נחמיאס ורבין: בעצם, אנחנו פותחים את המסך, רואים שם שידור של משהו שבעצם מבחינה כלכלית לא יכול להתקיים, אבל מה שאמור להחליף אותו עדיין לא קם.

איילת נחמיאס ורבין: ואני פשוט לא מצליחה להבין איך זה יכול להיות שפעם אחר פעם אנחנו מוכיחים לציבור הישראלי שהמדינה נוטלת על עצמה – – –

נורית קורן: נא לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: בהחלט, אני ממושמעת.

איילת נחמיאס ורבין: – – – שהמדינה נוטלת על עצמה התחייבויות ולא עומדת בהן.

איילת נחמיאס ורבין: ויש משפחות שזאת הפרנסה שלהן.

איילת נחמיאס ורבין: ויש יצירה ישראלית שכולה מוקפאת.

איילת נחמיאס ורבין: ויש עובדים שלא יודעים מה עומד לעלות בגורלם.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה חייבת להפסיק להתנער מהתחייבויות שהיא עצמה לוקחת על עצמה.

נורית קורן: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: חברים – משפט אחרון, היושבת-ראש – השידור הציבורי הוא דבר שחשוב לכולנו, וראש הממשלה לא ייבש את השידור הציבורי – –

נורית קורן: חברת הכנסת נחמיאס – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – ולא ימנע מהרשות החדשה שהוא עמד מאחוריה בעצמו, הוא לא ימנע ממנה להתקיים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

נורית קורן: נא לרדת.

נורית קורן: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, ברכות, אני מצטרפת לחברי שבירכו אותך על תפקידך ומאחלת לך כמובן בהצלחה.

נורית קורן: תודה רבה.

קארין אלהרר: כבוד השר – אתה עדיין השכן ממול – יריב לוין, חברותי וחברי חברי הכנסת, תראו, אני חייבת להגיד לכם שזה יום סופר-עצוב בשבילי.

קארין אלהרר: מחר תמלא שנה ליום שבו התחלתי את הדיונים על חוק השידור הציבורי החדש.

קארין אלהרר: מחר ממש, יום הולדתו של בני.

קארין אלהרר: והחוק הזה עבר ב-29 ביולי 2014, ברוב של 45 מול 11 מתנגדים ונמנע אחד.

קארין אלהרר: זה חוק, אני מזכירה לך, כבוד השר, שהיוזמה הראשונית שלו הייתה של חברך שר התקשורת דאז גלעד ארדן.

קארין אלהרר: אנחנו דנו בוועדה בהצעת חוק ממשלתית.

קארין אלהרר: היא לא פרי הדמיון שלי בלילה.

קארין אלהרר: החוק קבע שאנחנו צריכים לפתוח שידור ציבורי חדש, מעודכן יותר, טוב יותר, מתוקצב היטב.

קארין אלהרר: ואנחנו לא נחשיך את המסך ולו לרגע אחד, ואנחנו ניתן תקופת זמן שבמסגרתה נפרק את השידור הציבורי הישן ונקים חדש.

קארין אלהרר: במרס, שר התקשורת היה אמור לחתום על צו לאגרה, אבל הוא לא חתם.

קארין אלהרר: אתם יודעים מה הניחוש שלי?

קארין אלהרר: היו בחירות, רצו להתפאר: ביטלנו את האגרה.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא יכול להיות.

קארין אלהרר: נכון?

קארין אלהרר: אולי אני סתם חשבתי על זה.

קארין אלהרר: ולא ניתן צו לאגרה עד היום.

קארין אלהרר: נניח שהיה להם תירוץ, שלא היה צו לאגרה כי לא היו ועדות.

קארין אלהרר: הנה, ריפאנו, ברוך השם, הוקמה ועדת כלכלה.

קארין אלהרר: איתן כבל חברי עומד בראשה.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, בתקופת הזמן הזאת, הכנ"ר מבשר לנו ביום שני האחרון בדיון, שאין כסף.

קארין אלהרר: לא "אין כסף" תיאורטי; אין כסף לשלם משכורות לחודש יוני.

קארין אלהרר: על-פי החוק, כשחשבנו על מצב כזה, מה יהיה אם לא יהיה כסף, סעיף 113 לחוק קובע שהכנ"ר יוכל לפנות למשרד האוצר ולבקש את הכסף.

קארין אלהרר: כבוד השר, הוא פנה.

קארין אלהרר: אבל אתה יודע מה לא קרה?

קארין אלהרר: לא ניתנה לו תשובה.

קארין אלהרר: עד עכשיו לא ניתנה לו תשובה.

קארין אלהרר: והיום אנחנו מה?

קארין אלהרר: 10 בחודש.

קארין אלהרר: מתי תינתן לו תשובה?

קארין אלהרר: אני חייבת גם להודות, אתם יודעים, כל הזמן אומרים: פוליטיקה זה עסק ציני, אבל לא חשבתי שעד כדי כך.

קארין אלהרר: איפה הציניות התחוורה לי במלוא מובנה?

קארין אלהרר: ביום שני, בדיון, מגיעה היועצת המשפטית של משרד התקשורת ואומרת – – –

נורית קורן: נא לסיים.

קארין אלהרר: אני מסיימת, גברתי.

קארין אלהרר: היא מקריאה מייל: ראש הממשלה רוצה לבחון את הדברים.

קארין אלהרר: איפה היית שנה שלמה?

קארין אלהרר: מה עיכב אותך מלבחון את הדברים?

קארין אלהרר: עכשיו תראו, אין יותר מקום ללמידה, זה נגמר, הזמן עבר.

קארין אלהרר: יכול להיות שלמישהו זה נוח, ויכול להיות – – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

נורית קורן: בבקשה.

קארין אלהרר: אני מסיימת, גברתי.

קארין אלהרר: אני מצטערת, הנושא הזה באמת, אני קצת מרגישה שראש הממשלה עושה יותר מדי דברים ציניים, יותר מדי, ומשחק יותר מדי בחיים של אנשים.

קארין אלהרר: נכון שאנחנו בפוליטיקה ונכון שזה מקום ציני, אבל יש גבול.

קארין אלהרר: תודה רבה.

נורית קורן: תודה גם לך.

נורית קורן: בבקשה, השר ישיב על ההצעות לסדר-היום.

נורית קורן: השר יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת – – –

דב חנין: למה שר התקשורת לא בא?

קארין אלהרר: נכון.

קארין אלהרר: אני מצטערת, היושב-ראש יולי אדלשטיין, חבר הכנסת יולי אדלשטיין אמר בשבוע שעבר שהוא לא יאפשר תשובה אם השר הממונה לא מגיע.

קארין אלהרר: הוא אמר את זה, אני לא המצאתי את זה.

נורית קורן: טוב, אני כרגע נמצאת – – –

איילת נחמיאס ורבין: היושבת-ראש, אבל זה נכון.

יריב לוין: חברת הכנסת אלהרר, א.

יריב לוין: אם אתן רוצות לוותר על תשובתי אני מוכן לרדת, אני לא מתעקש.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה לא נגדך.

קריאה: – – –

יריב לוין: שנית, אני לא מכיר את ההנחיה שאתן מתארות.

יריב לוין: היא נשמעת לי מאוד הגיונית, אני רק מעריך שהיא לא חלה על השר המקשר, כך זה בדרך כלל.

איילת נחמיאס ורבין: אבל, אדוני השר, אתמול הוחלט להטיל את נושא השידור הציבורי על השר אופיר אקוניס.

איילת נחמיאס ורבין: היכן השר אופיר אקוניס?

יריב לוין: נכון, ואני מניח שהשר אקוניס עוד יידרש ויופיע כאן.

יריב לוין: המציאות היא כזאת, שהיום הדבר הזה נבצר ממנו.

יריב לוין: הוא ביקש שאני אחליף אותו, כפי שתוכנן מלכתחילה, עוד לפני שהוא קיבל בכלל את המינוי.

יריב לוין: לכן, אני יכול לתת, אם אתן מעוניינות בכך, את התשובה שיש לי.

יריב לוין: ואני בטוח שהשר אקוניס, כאשר ילמד את הדברים, בוודאי גם ייתן התייחסויות יותר מפורטות ואולי גם יותר מושכלות.

יריב לוין: ראשית, אני רוצה לומר, כמי שהיה שותף, בתפקידי כיושב-ראש הקואליציה, לשלבי הכנת החוק ואחר כך גם אישורו, שאין שום ספק שחשוב שהנושא הזה ייחתך, שחוסר הוודאות הזה הוא בוודאי לא טוב, ואין לי גם ספק שזו מגמת פניו של ראש הממשלה ולכך אנחנו חותרים.

יריב לוין: זה לא סוד שנקלענו, ממש בסמוך לאישור החוק, לתקופת בחירות, עם כל מה שקשור בה.

יריב לוין: בתקופה כזאת, צריך לומר את האמת, כל מה שאתה עושה בתחום התקשורת הוא בעייתי, הוא נתפס כניסיון להתערב, בין שאתה דואג לכלי התקשורת – אז אומרים שאתה מנסה לקנות אותו, ובין שאתה לא מתערב בענייניו – אז אומרים שאתה לא עוזר לו ורוצה לפגוע בו.

יריב לוין: הרי לא חשוב מה היה נעשה, תמיד היו נשמעות טענות.

יריב לוין: דבר אחד ברור, יש כאן עובדים, יש כאן הנושא של השידור הציבורי וכל הדברים האלה מצריכים באמת החלטה והחלטה מהירה.

יריב לוין: לפיכך אני רק אציין, ראשית, שראש הממשלה ושר התקשורת רואה חשיבות גדולה בשירות הציבורי.

יריב לוין: שנית, שהאחריות לרשות השידור הועברה לידיו רק לפני כשבועיים, ביום 19 במאי 2015.

יריב לוין: ראש הממשלה, שמטבע הדברים, היכולת שלו לעסוק בנושא הזה לעומקו היא מוגבלת, בגלל נושאים אחרים שהוא צריך לעסוק בהם – –

קארין אלהרר: הוא לא צריך לעסוק, הוא רק צריך – – –

יריב לוין: – – ביקש מהשר אופיר אקוניס, שגם בקי בתחום ומכיר אותו, לקחת על עצמו את הטיפול בסוגיה הזאת.

יריב לוין: בין היתר, הוא ביקש באופן ספציפי מהשר אקוניס לבחון את הנושאים שנוגעים לתקציב, לעובדים, לתהליך ההקמה והבעיות הלוגיסטיות שנלוות אליו, וכמובן לצורך להבטיח את ביצוע ההסדרים שנוגעים לרכישת הפקות מקור.

יריב לוין: השר אקוניס ילמד בוודאי את הדברים בתוך פרק זמן קצר מאוד.

יריב לוין: במקביל תיעשה פעולה מתוך מחויבות להבטיח את זה שהעובדים, כמובן, יקבלו משכורות ולא יעמדו בפני שוקת שבורה.

יריב לוין: לאחר שהשר אקוניס יגבש את עמדתו, הוא בוודאי יציג אותה הן בוועדת הכלכלה והן כאן במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה "פרק זמן קצר"?

יריב לוין: אני לא מכתיב את קצב העבודה של השר אקוניס.

יריב לוין: בהכירי אותו, הוא אדם יעיל ורציני ולכן אני מעריך שתהיה כאן תשובה בזמן קצר.

איילת נחמיאס ורבין: כמה זמן אתם חושבים שיידרש?

נורית קורן: השר, מה אתה מציע?

יריב לוין: אין שום בעיה, כפי שיבקשו המציעים.

יריב לוין: אני חושב שיש היגיון להעברת העניין לדיון בוועדת הכלכלה, כדי שיתקיים שם דיון לעומק, ואז גם השר אקוניס יוכל לבוא ולהציג את המסקנות שלו.

איילת נחמיאס ורבין: רק הערה אחת, גברתי, לשר: לא התרשמתי מדבריך שלך עד כמה אתם מבינים שהעניין הזה דחוף.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמדובר בבהילות.

איילת נחמיאס ורבין: זה כבר לא עניין של – –

יריב לוין: אז אני – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – משכורות של עובדים, זה בהילות.

יריב לוין: אז – – –

איילת נחמיאס ורבין: הכנ"ר – קופה ריקה – –

יריב לוין: אז אני מסכים – –

איילת נחמיאס ורבין: – – היא בור.

יריב לוין: – – שהעניין דחוף.

יריב לוין: ואם לא הצלחתי להביע את זה בצורה מספיק טובה, אז אני אשתדל להשתפר בפעם הבאה.

נורית קורן: תודה, השר.

נורית קורן: אני מבקשת – הבעת דעה.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

נורית קורן: דקה אחת לרשותך.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני השר, מעשה באדם שנכנס לחדר הניתוח, ובניתוח החליטו להוציא לו גם את הלב וגם את מערכת העיכול.

דב חנין: אבל באמצע הניתוח הודיע המנתח: אני פשוט כרגע עסוק, יש לי הרבה משימות, וגם מערכת בחירות על הראש, ולכן נשאיר את החולה כך מוטל לפנינו.

דב חנין: זה מצבה של רשות השידור: לא לבלוע ולא להקיא.

דב חנין: הועבר חוק, רשות השידור הנוכחית עומדת להיסגר.

דב חנין: ממש עומדת להיסגר.

דב חנין: עובדים עומדים להיות מפוטרים בהמוניהם, כולל אלה שרוצים שהם ימשיכו במערכת, האנשים הכי טובים – טכנאים, עיתונאים, אנשים מסורים.

דב חנין: עובדים של הפקות מקור שחתמו על הסכמים לא יכולים לבצע את ההסכמים האלה.

דב חנין: הפקות מקור תלויות באוויר.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, כך לא נראה ניתוח.

דב חנין: כך לא נראה ניתוח.

דב חנין: כך נראית מלחמה.

דב חנין: ומה שקורה, לצערי הגדול, זו מלחמה נגד השידור הציבורי.

נורית קורן: נא לסיים.

דב חנין: ומי שמוביל את המלחמה הזו זה ראש הממשלה, שלצערי הגדול נגוע בניגוד אינטרסים; הוא קשור לאינטרסים אחרים בתחום התקשורת, ועינו צרה בשידור הציבורי.

דב חנין: אבל לנו, לציבור הישראלי, שידור ציבורי הוא מאוד חיוני, ולכן חיוני שנגן עליו.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו נעבור עכשיו להצבעה – להעביר לוועדת הכלכלה או להסיר מסדר-היום.

רוברט אילטוב: אז מי מצביע?

רוברט אילטוב: איך?

רוברט אילטוב: מה – – –

קריאות: בעד – – –

נורית קורן: בעד.

רוברט אילטוב: בעד.

יריב לוין: – – –

רוברט אילטוב: נהיה חיוביים היום.

חיים ילין: יריב, גם – – –

קארין אלהרר: – – – הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 10, אין נמנעים ואין מתנגדים.

נורית קורן: הנושא יועבר לוועדת הכלכלה.

נורית קורן: המשך המשיסה בהר-הזיתים בירושלים

נורית קורן: אנחנו נעבור להצעה לסדר-היום: המשך המשיסה בהר-הזיתים בירושלים, מס' 356.

נורית קורן: חבר הכנסת יואב בן צור.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש – ברכות.

יואב בן צור: גם ליושבת-ראש הקודמת – ברכות.

יואב בן צור: תצליחו, בעזרת השם.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, בראשית דברי אני מבקש לפתוח בהערכה רבה לכבוד ידידי שר הבינוי חבר הכנסת יואב גלנט, אשר עם קבלת ההצעה לסדר-היום קיים את מנהג אבותינו "נעשה ונשמע".

יואב בן צור: הוא, קודם כול, עשה עוד טרם נשמעה ההצעה לסדר-היום כאן, במליאת הכנסת, מעל הדוכן.

יואב בן צור: התבקשתי על-ידי אנשי לשכתו להגיע לסיור מעמיק ומקיף בכמה נקודות בהר-הזיתים, חלקה אחרי חלקה, תוך שאנו חולפים על-פני ציוני גדולי האומה, אדמו"רים, חסידים, צדיקים וקדושים, כ"אור החיים" ורבי יהודה פתיה, עליהם השלום; ועד אחרוני העם, הישרים והתמימים, שכל אמונתם ותקוותם בדברי הנביאים, ובפרט הנביא זכריה, המתנבא על היום ההוא שאליו אנו מייחלים: "ועמדו רגליו ביום ההוא על הר-הזיתים אשר על פני ירושלים מקדם, ונבקע הר-הזיתים מחציו מזרחה וימה, גיא גדולה מאוד.

יואב בן צור: ומש חצי ההר צפונה וחציו נגבה – – – והיה לעת ערב יהיה אור – – – והיה ה' למלך על כל הארץ.

יואב בן צור: ביום ההוא יהיה ה' אחד ושמו אחד".

יואב בן צור: האמונה התמימה הזו החזיקה אותנו אלפי שנות גלות; אמונה וכמיהה לשוב לציון, עיר קודשנו, לחונן את עפרה, וכן, גם להיטמן בקרבה אחר שיבה טובה.

יואב בן צור: לא יכול אני שלא לשתף אתכם, חברי חברי הכנסת, ברגשותיו של אזרח מחולון בשם מאיר נעמד, אשר קרובי משפחתו טמונים בחלקת האפגנים בהר-הזיתים.

יואב בן צור: זו הפעם השלישית שחולל קבר דודו, לוחם בגולני, והפעם השנייה שפורעים חיללו את מנוחתו וכבודו של אביו; אשר תוך חירוף נפש והוצאות מרובות, ללא קבלת סיוע ממס רכוש על הפגיעה, פעם אחר פעם עולה ומשקם הריסות קברי משפחתו.

יואב בן צור: לראות את כאבו ודמעותיו, כאשר לנגד עיניך פרוסה תמונה אשר מזכירה ימים אפלים משנות ה-20 של המאה הקודמת על אדמת אירופה, היה זה מחזה קשה מנשוא.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, כאשר נשמעת פגיעה בכבוד המת במדינות העולם, כולנו מזדעזעים, ובצדק.

יואב בן צור: לא ייתכן כי כאן, בתוך הבית, בירושלים הריבונית, בירתה המאוחדת של מדינת ישראל, מרחק נסיעה של עשר דקות מהמקום שבו עומד אני לפניכם כעת, יחוללו עשרות קברים מדי לילה, יטילו מורא ופחד על פוקדי בתי-העלמין, ותגובתנו תהיה רופסת.

יואב בן צור: אדוני השר, בסקירת הגורמים המקצועיים שנפרסה היום בפנינו בסיור, יחד עם גורמים ממשרדך, סקירה מקיפה על שיטות האבטחה מחד גיסא ועל שיטות הפגיעה מאידך גיסא, עלה גם מצבה של נקודת המשטרה בהר-הזיתים.

יואב בן צור: נמסר לנו כי יש 24 תקנים, ובפועל היא מאוישת בכארבעה שוטרים בדרך כלל, ופעמים היא נטושה לגמרי.

יואב בן צור: זאת ועוד, יש לבחון אפשרות, יחד עם המשרד לביטחון פנים, להקצות לפקחי משרדך סמכויות עיכוב עד להגעת כוחות שיטור למקום, תוך הכשרה מתאימה, כפי שהונהג עם מאבטחי מוסדות ציבור ופקחי רשויות מקומיות.

יואב בן צור: כמו כן, יידרש מעקב הכנסת בכל הנוגע לתפקוד מס רכוש בפיצויים של משפחות הנפטרים לצורך שיקום ושיפוץ הקברים והחלקות השלמות המחוללות פעם אחר פעם.

יואב בן צור: באופן אישי, אינני מסוגל להבין את התפיסה המעוותת והחולנית של פורעים אלו, אשר חלקם קטינים.

יואב בן צור: יש מקומות שהם מחוץ לשיח של ויכוחים פוליטיים.

יואב בן צור: כבוד המת הוא אחד מהם.

יואב בן צור: אין זה משנה מוצאו, דתו וגזעו של המנוח, ואין לעבור על כך לסדר-היום, כאשר אף קרובי משפחתי נמנעים מלהגיע לאזכרת יקירם בהר-הזיתים ביום השנה.

יואב בן צור: על מה ולמה?

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הדרך הטובה ביותר לליבון כל הסוגיות הללו היא יצירת שולחן עגול אשר יזמן אליו את כל הגורמים המקצועיים ואשר יאפשר לכנסת לפקח על הפעולות הנדרשות מהרשות המבצעת.

יואב בן צור: על כן, אבקש את תמיכתכם בהצעה זו לסדר-היום להעברת הדיון לוועדה מוועדות הכנסת שתמשיך לעקוב אחר הדרוש תיקון.

יואב בן צור: אין לי ספק שבתקופת ביניים זו אדוני שר הבינוי כבר נתן הוראות לאנשי משרדו לתת תוכניות אופרטיביות, מיידיות, לשיפור המצב עד כמה שניתן בשלב הזה.

יואב בן צור: אבל לשלב יותר מאוחר ולתמיד – צריך לקיים דיון מעמיק בנושא ולתת את הפתרונות המתאימים.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: אתה יכול להסביר לנו רק, אדוני, מה זה – –

איילת נחמיאס ורבין: מה זה משיסה?

מיקי לוי: – – "המשך המשיסה"?

יואב בן צור: משיסה?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

יואב בן צור: משיסה זה ביזה.

איילת נחמיאס ורבין: ביזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא ידענו.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט לא – – –

יואב בן צור: "מי נתן למשִסה יעקב".

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

איילת נחמיאס ורבין: – – – לפחות יש פה שניים שהעזו לשאול.

יואב בן צור: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – שני חברי כנסת שהעזו לשאול.

קריאה: והשלישי לא יודע לשאול.

יואב בן צור: יפה.

טלי פלוסקוב: ישיב שר הבינוי יואב גלנט.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

מירב בן ארי: מה הפועל של משיסה?

מירב בן ארי: לשסות?

איילת נחמיאס ורבין: למשסות.

מירב בן ארי: שיסוי?

טלי פלוסקוב: רבותי, ישיב לנו שר הבינוי.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, בבקשה.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, גברתי, השרה גילה גמליאל, ידידי, חבר הכנסת יואב בן צור, חברי הכנסת, זאת הפעם הראשונה שאני ניצב על דוכן הכנסת ומשיב על הצעה, ודומה שאין דבר ראוי יותר וחשוב יותר מאשר לעסוק בענייני ירושלים, ובמיוחד בנושא הר-הזיתים, שבעלייה מעיר-דוד, במעלה-הזיתים, נמלט דוד מאבשלום לפני למעלה מ-3,000 שנה, וכל היתר הוא ההיסטוריה היהודית.

יואב גלנט: אני רוצה גם להודות לחברי חבר הכנסת יואב בן צור אשר העלה את הנושא הזה, ואומר בכנות:

יואב גלנט: אילו לא היית מעלה אותו, ספק אם הטיפול היה מגיע מהר כל כך.

יואב גלנט: ולפיכך, אני חושב שעשית את עבודתך הפרלמנטרית בצורה הראויה ביותר.

יואב גלנט: הבוקר ביקרתי בהר-הזיתים.

יואב גלנט: ביקשתי מחבר הכנסת בן צור להצטרף אלי על מנת לראות ביחד את הנושאים והבעיות.

יואב גלנט: יחד עברנו בין מצבות האבן בחלקים השונים של הר-הזיתים; השקפנו לכיוון הר-הבית והעיר העתיקה; פסענו בתוך הרחובות הצרים של הר-הזיתים, ולאחר מכן ירדנו אל החלק המזרחי דרך אזורי הקבורה של הקהילות הפולניות ולאחר מכן הקהילות האפגניות.

יואב גלנט: המצב שנגלה לעינינו היה מצב לא פשוט, שמחייב טיפול.

יואב גלנט: בעוד שבחלק המערבי של ההר בסך הכול המצב סביר, שונה המצב בחלק המזרחי, ובמיוחד במורדות הר-הזיתים, בשיפוליו, בואכה הכפר א-טור, בחלקת הקברים הקטנה של יוצאי אפגניסטן אבל גם בחלקות שמעליה.

יואב גלנט: בחלקה האפגנית חוללו בשנה האחרונה למעלה מ-30 קברים, ובהר כולו – למעלה מ-100 קברים.

יואב גלנט: דומני שמדינת ישראל ועם ישראל לא היו עוברים לסדר-היום על אירוע מהסוג הזה בשום מקום בעולם; לא בוורשה, לא בבודפשט, לא בווינה ולא בברלין, אבל כאן, בירושלים, משום מה בדבר הזה עוברים לסדר-היום, ואני חושב שחובתנו לנקוט פעולה.

יואב גלנט: ליד הקברים המנותצים, ממש בשורה האחרונה שלהם, בעודנו דנים, יואב בן צור ואנוכי ביחד עם אנשי המשרד ואנשי המשטרה שהיו שם, פגשנו את מאיר נעמד, שעליו דיבר יואב לפני כן, תושב חולון, יליד אפגניסטן, שעלה בגיל צעיר.

יואב גלנט: בני משפחתו קבורים בהר: אביו, אמו, דודיו; ולידו היו חברים נוספים מבני משפחתו שקרוביהם קבורים בחלקה הזו המתכנה בפיהם "החלקה האפגנית".

יואב גלנט: כמו יהודים רבים אחרים, בני משפחת נעמד היו באפגניסטן וחיפשו את הדרך לעלות לארץ-ישראל, וכאשר הגיעו לבסוף לארץ-ישראל וחיו בה את חייהם והגיעה שעתם, ביקשו להיטמן בין רגביה של ירושלים על אדמת הר-הזיתים.

יואב גלנט: והיום, כאשר אני עומד ביחד עם יואב, יואב בן צור, חבר הכנסת יואב בן צור, ומסתכלים שנינו על התופעה הזאת, עולה בלבי כמובן השאלה: האם אנחנו עושים את מה שאנחנו מצווים לעשות, שזה לשמור ולהוקיר את זכרם של האנשים האלה?

יואב גלנט: והתשובה שלי היא לא באל"ף רבתי.

יואב גלנט: בפנייתם אלינו הם אמרו את המובן מאליו: היכן הריבון?

יואב גלנט: היכן המדינה?

יואב גלנט: ואחסוך מכם את הפתרונות שהם הציעו כפתרונות לסדר, כי הם לא במסגרת החוק.

יואב גלנט: מכאן, כמה מילים על הר-הזיתים: כידוע לכם, כבר בימי בית ראשון, ככל הנראה, נקברו בו יהודים; מערות קבורה התגלו בו, בוודאי בימי בית שני.

יואב גלנט: בהר-הזיתים הייתה קבורה מסיבית ומשמעותית כתוצאה מלחץ השלטון העות'מאני, שהרחיק את היהודים מחומות הר-הבית המזרחיות ומהר-המוריה ודחק אותם, החל במאה ה-19 ועוד לפני כן, במעלה הר-הזיתים.

יואב גלנט: וכמובן, גדולי ישראל קבורים במקום הזה: הרמב"ן, ש"י עגנון, אורי צבי גרינברג, מנחם בגין, זכרם לברכה, ועוד רבים וגדולים אחרים, ביחד עם עם ישראל או נציגיו של עם ישראל מכל המקומות, מכל הזרמים ומכל הרמות והחתכים.

יואב גלנט: עם הכניסה שלי לתפקיד, זמן קצר לאחר מכן, הובא לידיעתי המצב הביטחוני הרעוע בהר-הזיתים, ובמיוחד אירועי השחתת הקברים.

יואב גלנט: הובאו לידיעתי גם הפעולות שנעשו על-ידי משרד הבינוי והשיכון, אשר כידוע לכם, האחריות לביטחון אזרחי ישראל כמו גם לביטחון שטחים לא מוטלת עליו באופן שגרתי אלא על משרדים אחרים.

יואב גלנט: יחד עם זאת, ממשלת ישראל הטילה בהחלטתה מס' 1095 מ-20 בדצמבר 2009 את משימת האבטחה על המקום הזה על משרד הבינוי.

יואב גלנט: יש בַמקום מצלמות, אמצעים טכנולוגיים כמו גם סיורים רכובים, ובסך הכול, ברוב הימים וברוב המקרים המענה ניתן.

יואב גלנט: יחד עם זה, התופעה שפגשנו היום היא תופעה שאיננה מקובלת, ואנחנו לא נוכל להמשיך ולחיות בסיטואציה הזאת.

יואב גלנט: לאחר הסיור קיימנו הערכת מצב קצרה.

יואב גלנט: דיברנו עם האנשים, בחנו את הדברים, והטלתי על האנשים להציג בפני תוכנית מיידית להתמודדות עם הבעיה.

יואב גלנט: פה הרשו לי להשתמש מעט בניסיוני ולומר לכם את הדברים הבאים: גם אם מאמץ ההגנה על ההר, שיכלול גדרות וסיורים כאלה או אחרים ואולי גם עמדות קבועות – גם אם המאמץ הזה יוגבר, אין בכוחו לתת מענה שלם לבעיה, והסיבה היא פשוטה; כמי שעסק הרבה בהגנה, אומר לכם שלפחות שלושה דברים מקבילים צריכים להתקיים: הראשון זה מודיעין.

יואב גלנט: המודיעין הזה הוא מודיעין מבעוד מועד והוא מודיעין בזמן אמת.

יואב גלנט: גם אם המצלמה מספרת לך בזמן אמת, אינך יודע בהכרח מי האנשים, מה רקעם, מאיפה הגיעו וכן הלאה.

יואב גלנט: אלה פעולות שצריך להכין אותן.

יואב גלנט: הדבר השני – והיה והגעת סמוך או אפילו במגע עם אותם אלה שעושים את החבלות, אתה צריך להיות מסוגל להפעיל כלפיהם סנקציה, בין שמדובר במעצר, בהשהיה או בכל דבר אחר.

יואב גלנט: מובן שאפשר לעשות גם פעולות מבעוד מועד – כלומר, כאשר ידוע מיהו האיש אז ניתן להגיע אליו ולפעול בדרכים חוקיות מולו.

יואב גלנט: כאשר אני מסתכל על סך כל המאמצים שנצטרך לעשות פה, רק חלק קטן מהם נמצא בתחומי משרד הבינוי, וזה האבטחה הפיזית במקום.

יואב גלנט: כל מה שקשור לפעולה המודיעינית וכל מה שקשור לפעולת השיטור נמצא תחת סמכותם של גורמים אחרים.

יואב גלנט: לפיכך, תידרש לנו עבודת מטה, לא ארוכה אני מקווה, שבמהלכה נאגד את הגורמים המתאימים, נאגם את המשאבים שלנו ושל אחרים ונמצא את הדרך לאבטח את המקום.

יואב גלנט: אינני כופר באחריותו של משרד הבינוי לנושא.

יואב גלנט: אנחנו נמשיך ונעסוק בנושא, אבל אנחנו נידרש לסיוע של גורמים אחרים, ולכן תידרש גם מעט סבלנות.

יואב גלנט: מכל מקום, ברצוני לחזור על מה שאמרתי בתחילת דברי:

יואב גלנט: מציאות שבה פוגעים בדרך הנלוזה והנבזית ביותר בקבריהם של יהודים בארץ-ישראל היא מציאות שלא ניתן להשלים אתה, ואנחנו לא נשלים אתה, ונמצא את הדרך על מנת לאבטח ולבודד את המקום באופן כזה שניתן יהיה לקבור את האנשים, ואפילו הייתי אומר:

יואב גלנט: נמשיך להביא לכך שמשאת נפשו של יהודי תהיה להיקבר בהר-הזיתים ולא במקום אחר, כפי שהולך וקורה בשנים האחרונות.

יואב גלנט: תודה רבה לכם.

יואב גלנט: ושוב, תודה לחבר הכנסת יואב בן צור על שהביא את הדבר לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אתה צריך עכשיו להציע לנו.

טלי פלוסקוב: מה אתה מציע בנושא הזה?

טלי פלוסקוב: להעביר את הדיון לוועדת הפנים?

מיקי לוי: או שהתשובה מספקת.

טלי פלוסקוב: או שהתשובה מספקת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת – – –

יואב גלנט: אני מבקש שתינתן לנו ארכה לא ארוכה, של 30 יום, על מנת לבחון את העניין במשרדנו, ולאחר מכן נגבש ביחד עם חבר הכנסת בן צור את התהליך הנכון על מנת להביא לפתרון העניין, שזה הדבר החשוב ביותר.

טלי פלוסקוב: מקובל עליך, חבר הכנסת בן צור?

יואב בן צור: מקובל.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אייכלר, אני יודעת שרצית להביע דעה – –

יואב גלנט: תודה.

טלי פלוסקוב: – – אבל במקרה הזה אין כבר הבעת דעה.

ישראל אייכלר: – – – אני מבקש להכניס את זה לוועדת הפנים בעוד חודש – – – השר.

יואב בן צור: זה לא – – –

ישראל אייכלר: מה הקשר?

טלי פלוסקוב: ההחלטה כבר התקבלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: הצורך בהסדר הפנסיות לעולים שהגיעו מאז שנת 1991

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצורך בהסדר הפנסיות לעולים שהגיעו מאז שנת 1991, הצעה מס' 371.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: עשר דקות.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני מעלה היום סוגיה שהפכה לפצצת זמן מתקתקת: יותר ממיליון איש שהגיעו לכאן, לישראל, כעולים חדשים בגיל העבודה, עבדו, תרמו, קידמו את הכלכלה של מדינת ישראל, והיום הגיעו לגיל פרישה ללא פנסיה, ללא ביטחון סוציאלי.

סופה לנדבר: אני מעלה כאן בעיה לא סקטוריאלית.

סופה לנדבר: העולים עזבו בית – תודה רבה – לימודים, הם עזבו עבודה, עזבו הכול ועלו למדינת ישראל.

סופה לנדבר: הם כולם, מיליון איש, שלקחו חלק בבניין מדינת ישראל, בבניין המדינה.

סופה לנדבר: תיקחו לדוגמה – חינוך: אלפי מורים הגיעו לכאן; בריאות – 25,000 רופאים הגיעו למדינת ישראל; תעשייה – מהנדסים – 100,000 מהנדסים, ועוד ועוד ועוד, מדענים, וסתם אנשים פשוטים.

סופה לנדבר: אנשים שרצו לעבוד ועבדו.

סופה לנדבר: אוצר כלכלי, רבותי, שמדינת ישראל קיבלה על מגש כסף.

סופה לנדבר: כולם יודעים שמיליון איש עשו – מה הם עשו – למען ישראל, ואיך הם קידמו את כל המערכות, מערכות הכלכלה בפרט.

סופה לנדבר: הם שינו את פני מדינת ישראל.

סופה לנדבר: חוץ מזה, זאת קבוצה גדולה של צרכנים, תזכרו תמיד שזאת קבוצה של צרכנים, מיליון איש – כל חנות מכולת הפכה להיות סופרמרקט; כל חנות לדברי חשמל, לדוגמה, הפכה להיות רשת.

סופה לנדבר: ואם גברתי היושבת-ראש מביאה בחשבון צריכה של בקבוק מים אחד, מיליון איש, בקבוק מים אחד ביום אלו מיליון בקבוקים – צריכה ענקית; ואם את לוקחת לדוגמה לחמנייה, לחמנייה אחת, מיליון לחמניות ביום.

סופה לנדבר: קבוצה ענקית של צרכנים.

סופה לנדבר: ואז מגיע גיל פרישה, ונופלים למצוקה, מצוקה נוראית.

סופה לנדבר: אתם כולכם זוכרים שיישום חוק פנסיה חובה התחיל רק בשנת 2008.

סופה לנדבר: עולים שמתקרבים לגיל פנסיה, בלי ותק, ואנחנו מחשיבים את הוותק שהביאו וגררו לכאן, הם יוצאים לפנסיה בלי כלום, בלי חיסכון; יוצאים רופאים לפנסיה בלי פנסיה, לגיל פרישה בלי פנסיה.

סופה לנדבר: אנשים שעבדו כל כך קשה במשך כל החיים, ובפרט 25 שנה כאן, והם ממשיכים לשלם משכנתה שלקחו על עצמם, תשלומי משכנתה, וארנונה, ותרופות, ומים, ואוכל, והוצאות שגדלו, והכנסות שהפכו להיות קטנות ביותר.

סופה לנדבר: ואפילו שהרוויחו פנסיה של 1,000 ש"ח, הם נשארים עם קצבת זיקנה – עם בסיס של קצבת זיקנה – בלי השלמות הכנסה.

סופה לנדבר: זה אומר, בלי הטבות של סל הטבות שבמשך קדנציות מפלגת ישראל ביתנו בנתה כאן כתעריפי חשמל, ותרופות, ועוד ועוד ועוד.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לחשוב, ואנחנו צריכים לזכור, שאנחנו מחויבים לאנשים האלה, גם במישור הכלכלי וגם במישור ההומניטרי.

סופה לנדבר: המדינה מחויבת לאנשים האלה.

סופה לנדבר: היא פשוט חייבת לאפשר לאנשים האלה לחיות בכבוד, לחיות ברמת חיים סבירה.

סופה לנדבר: ממשלת ישראל חייבת להיכנס לנושא הזה עמוק מאוד.

סופה לנדבר: אני כבר הגשתי יחד עם חברי כמה חוקים על זכויות פנסיה, ואני מקימה היום שדולה, ומבקשת אישור לשדולה הזאת, שדולה לביטחון סוציאלי במדינת ישראל ולקבוצה הזאת בפרט.

סופה לנדבר: החתמתי היום המון חברי כנסת על הצטרפות, ואני קוראת לחברי הכנסת להצטרף לשדולה למאבק למען רמת החיים של האנשים האלו שעבדו, חלק ממשיכים לעבוד, שתרמו, והם נכנסים למעגל עוני.

סופה לנדבר: אני קוראת ודורשת ממשרד האוצר ומממשלת ישראל להקים קרן, קרן ממשלתית, לתשלום ולהשלמת הכנסות מינימליות וסבירות.

סופה לנדבר: מי שנתן למדינה, מי שנותן למדינה, חייב גם לקבל מהמדינה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהדרישה הזאת היא דרישה מינימלית; מיליון איש שהגיעו למדינה, ששינו את פני המדינה, שתרמו למדינה בכל התחומים, חייבים גם לחיות בגיל הזיקנה בכבוד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: ואני שוב מזכירה, מי שנותן למדינה, מי שתורם למדינה, גם צריך לקבל מהמדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: אם לא הייתי מנהלת עכשיו את הישיבה, הייתי מבקשת הבעת דעה.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו השר יריב לוין בשם שר האוצר.

טלי פלוסקוב: כבוד השר.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, גברתי, אני מבקש לברך גם אותך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יריב לוין: איחולי הצלחה.

יריב לוין: חברת הכנסת ושרת הקליטה לשעבר סופה לנדבר, אני מוכרח לומר שהעלית כאן נושא שהוא באמת בעל חשיבות עצומה, אין כאן בכלל שאלה.

קריאה: – – –

יריב לוין: אני אקריא כאן את התייחסות שר האוצר, ולאחר מכן, ברשותכם, אני אוסיף כמה מילים בקצרה.

יריב לוין: מודל הפנסיה הקיים היום במשק הישראלי בנוי כך שהפנסיה למעשה היא הסדר בין המעסיק לעובד, והקצבה בפועל היא תוצאה של היקף חסכון העובד שנצבר בקרן הפנסיה.

יריב לוין: נוסף על הסדר זה, המדינה מבטיחה לתושבים קצבת זיקנה שנועדה להוות הכנסה בסיסית בגיל זיקנה.

יריב לוין: קשישים חסרי הכנסה או בעלי הכנסה נמוכה מפנסיה או מעבודה זכאים נוסף על כך לקצבת השלמת הכנסה, ועל-פי נתוני הביטוח הלאומי כמחצית מהזכאים הם עולים.

יריב לוין: נוסף על הקצבה החודשית כל אותם קשישים זכאים להטבות נוספות בדיור ולהנחות אחרות.

יריב לוין: עוד אציין כי יש אמנות בין-לאומיות המסדירות, בין היתר, את הזכאות לביטוח סוציאלי ואת השיפוי בין המדינות לתושב ישראל שחי במדינה אחרת וצבר שם זכויות.

יריב לוין: עולים ממדינות החתומות עם ישראל על אמנות אלו זכאים לקבל קצבה חודשית ממדינת המוצא שלהם.

יריב לוין: כך מעמידה המדינה רשת ביטחון גם לעולים וגם לוותיקים שלא צברו זכויות פנסיוניות, שכן פנסיית חובה קיימת רק בשנים האחרונות.

יריב לוין: עם זאת, אנו ערים למצבם של הקשישים בישראל, ולקראת התקציב הקרוב משרד האוצר בוחן צעדים נוספים בהקשר זה.

יריב לוין: וכאן אני, ברשותך, אעיר בקצרה את הדברים הבאים: אין שום ספק שיש בעיה ייחודית של אנשים שמה לעשות, פשוט הגיעו בגיל מבוגר ולכן לא היו יכולים לצבור זכויות פנסיה, או שצברו זכויות, אבל מספר שנות העבודה שלהם היה מועט כתוצאה מכך שהם, מטבע הדברים, אם עלו בגיל מאוחר, לא היו יכולים לצבור את כל השנים שצובר בדרך כלל אדם שחוסך בחיסכון פנסיוני.

יריב לוין: לכן יש כאן מצוקה ויש כאן בעיה אמיתית, שהיא טעונת פתרון.

יריב לוין: היא, אגב, לא בעיה חדשה; היא הייתה קיימת כל הזמן, גם בתקופות שאת היית שרת העלייה והקליטה, והיו ניסיונות לטפל בעניין הזה; יש דברים שגם נעשו.

יריב לוין: אני חושב שבהחלט, צריך לעשות יותר, וכפי שכבר כמה פעמים אמרתי כאן, אני גם בעניין הזה אומר: זה בהחלט נושא נוסף וחשוב שבגללו טוב היה שתצטרפו לקואליציה, תשקיעו בה מבפנים, ואני בטוח שיחד עם התמיכה והגיבוי שלכם נוכל לקדם את הנושא הזה בצורה עוד יותר טובה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, רגע, אני אבקש ממך, בכל אופן – מה אתה מציע?

יריב לוין: כפי שמעוניינת המציעה.

טלי פלוסקוב: לפי מה שהמציעה – אני לא שמעתי את ההצעה של סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: מה היית מבקשת?

סופה לנדבר: במליאה, דיון.

טלי פלוסקוב: מליאה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: יש מישהו שכבר נרשם לוועדה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, הבקשה שלך, ואחר כך חבר – הכנסת רוברט אילטוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה זמן טוב לומר שאנחנו לא מכירים רוב הזמן תודה לעלייה מברית-המועצות, לא משנות הנסיבות שבהן הם עלו, כי אני חושבת שרובנו יודעים היום שחלק ניכר מהענפים במשק פשוט לא היו מתקיימים בלי הציבור הזה.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, השר לוין, אני שמחה, גם בהקשר של קצבאות הזיקנה בכלל, אבל בוודאי בנושא הזה בפרט – אני חושבת שאנחנו צריכים להסתכל על הבעיה הספציפית של העולים מ-1991, בתור סוג של השלמת סל קליטה.

איילת נחמיאס ורבין: אין מנוס מהסתכלות מאוד מאוד מפוכחת על המצוקה שבה הם צפויים להימצא, ולכן חייב להימצא תקציב וחייב להימצא פתרון כלשהו לבעיה המיוחדת שלהם, שבאמת אין לה פתרון.

איילת נחמיאס ורבין: בחיים הקודמים שלי, כמו שאני אומרת, במגזר העסקי, העסקתי הרבה מאוד אנשים מהעלייה הזאת, אנשים מדהימים.

איילת נחמיאס ורבין: לשמחתי רובם הצליחו גם לקנות דירות בישראל, אבל זה לא טריוויאלי, ואנחנו חייבים לדאוג להם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, קודם כול, ברכות לתפקידך – –

טלי פלוסקוב: תודה.

רוברט אילטוב: – – עוד לא יצא לי לברך אותך על התפקיד הזה בצורה פורמלית, לפרוטוקול.

רוברט אילטוב: כבוד השר, אני שמעתי את התגובה שלך, שהיא תגובה פורמלית, שנכתבת על-ידי פקידים, אבל היא בטח לא מתייחסת למכלול הבעיות של אותם עולים שהגיעו לפני 20 ו-25 שנה לישראל ועבדו פה – עבדו פה בשכר נאה, ובן-לילה, כשהם יוצאים לגמלאות, הם הופכים ממעמד בינוני לעניים שבעניים בקבוצות הקהילות הישראליות שקיימות היום.

רוברט אילטוב: המצב הוא בלתי נסבל, ואנחנו מדברים לא רק על אלה שהגיעו בגיל הפנסיה, כפי שקראת לנו במסמך, אנחנו מדברים על אנשים שעבדו פה.

רוברט אילטוב: שרת הקליטה לשעבר, חברת הכנסת סופה לנדבר, אמרה שהגיעו לפה – רק מהנדסים – 100,000 מהנדסים.

רוברט אילטוב: לייצר היום – אני בכוונה אומר "לייצר היום" – במשק הישראלי מהנדס, בעצם מאז שנולד עד שהוא הופך להיות מהנדס, העלות של אותו מהנדס – כמיליון שקל.

רוברט אילטוב: 100,000 מהנדסים כפול מיליון שקל זה טריליונים.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהמשק הישראלי לא יכול להפריש היום 1–1.5 מיליארד שקל כדי לתקן את העוול לאותם אנשים שהגיעו לכאן, לישראל.

רוברט אילטוב: אנחנו חייבים לצאת מפה עם מסר.

רוברט אילטוב: זה לא עניין של קואליציה–אופוזיציה, וזה לא עניין שאנחנו בחוץ – אם תיכנסו תקבלו.

רוברט אילטוב: זה לא עניין פרטי של סיעה כזאת או אחרת בכנסת, זה עניין לאומי.

רוברט אילטוב: מדינת ישראל רוצה לקלוט עולים חדשים, והיא רוצה לקלוט אותם מכל רחבי העולם.

רוברט אילטוב: אנחנו חייבים לבוא עם מסר מאוד ברור לעולים חדשים – אנחנו רוצים אתכם פה, אנחנו מוכנים להשקיע בכם פה.

רוברט אילטוב: צריך להבין שאותם עולים, מדינת ישראל לא השקיעה בחינוך שלהם ובידע שלהם ובניסיון שלהם, והם תרמו למדינת ישראל ולמשק הישראלי כל כך הרבה; אפילו מעבר לכסף, כל כך הרבה לביטחון, לכלכלה, לתעשייה, לכול, לכול – לכל המרקם הישראלי.

רוברט אילטוב: אי-אפשר לראות היום את מדינת ישראל בלי אותם 1.1 מיליון עולים שהגיעו מחבר המדינות, ועוד מאות-אלפי עולים שהגיעו ממדינות אחרות, והם הגיעו לפה עם מקצועות.

רוברט אילטוב: לכן אני מאוד מבקש – אני מבין שיש לך תשובה פורמלית, וזה מה שהתבקשת לענות בשם שר האוצר, אבל העניין פה הוא סופר-לאומי, ממדרגה ראשונה.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים לראות פה עולים, ואנחנו צריכים לצאת מפה עם מסר מאוד ברור: תעלו לארץ, מדינת ישראל תדע למצוא את הפתרונות המתאימים.

רוברט אילטוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, חבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: אני הבנתי שאם אין הצעות להעביר את זה לוועדה, הנושא עובר למליאה.

אביגדור ליברמן: למליאה.

טלי פלוסקוב: למליאה.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני אומרת: לא לוועדה – למליאה.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שאין צורך אפילו להעלות את זה להצבעה.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר – – –

אביגדור ליברמן: אנחנו לא מיוצגים בוועדת העבודה והרווחה ואנחנו לא יכולים להשתתף בדיון, לכן אנחנו רוצים להעביר את הנושא למליאה.

טלי פלוסקוב: אני לא שומעת.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אז אני מבקשת, בכל אופן יש צורך בהצבעה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגיד לפרוטוקול: עקב זה שאנחנו לא מיוצגים בוועדות שונות בכנסת, אנחנו מבקשים להעלות את זה למליאה, כי פה לא יכולים להוציא אותנו החוצה.

רוברט אילטוב: תודה.

קריאה: – – – אותו דבר – – – במליאה – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו מעלים את זה להצבעה – להעלות את הנושא למליאה.

טלי פלוסקוב: רבותי, בבקשה, הצבעה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 13 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 13 בעד, אחד נגד.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר לדיון במליאה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לנושא הבא, לשאילתות.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן לענות על שאילתה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, שאלה לשר הביטחון, בבקשה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, תודה, משרתי המילואים משרתים ומסכנים את חייהם יחד עם משרתי הקבע והסדיר, וגם נהרגים, לצערנו הרב, בשדה הקרב זה לצד זה.

ענת ברקו: ברצוני לשאול: 1.

ענת ברקו: האם שאיריהם של חללי צה"ל הנופלים בשירות מילואים זכאים לתנאים שונים משאיריהם של הנופלים בשירות סדיר או בקבע?

ענת ברקו: 2.

ענת ברקו: אם כן – מדוע קיימים הבדלים בתנאים?

ענת ברקו: 3.

ענת ברקו: מה הם ההבדלים בתנאים?

ענת ברקו: תודה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, בהצלחה.

אלי בן-דהן: חברי חברי הכנסת, 1.

אלי בן-דהן: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י–1950, אינו מפריד בין בני משפחה של חללים לפי דרגה, סוג השירות או כל הבחנה אחרת.

אלי בן-דהן: אולם בשנת 2002 נחקק חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם.

אלי בן-דהן: מטרתו של החוק להעניק למשרתי המילואים, במקרה של פטירה, חס ושלום, לשאיריהם, זכויות פנסיוניות ביטוחיות, מענק חד-פעמי, וכן זכאות לקצבה חודשית.

אלי בן-דהן: החוק חל על שאיריהם של חללים שנפגעו החל בשנת 1999.

אלי בן-דהן: 2.

אלי בן-דהן: ההבדלים בתנאים נקבעו על-ידי החוקים שמניתי לעיל: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה, חוק תשלומי קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם וחוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות).

אלי בן-דהן: 3.

אלי בן-דהן: ההבדלים בתנאים – הקצבה החודשית לשאיריהם של חיילים משרתי קבע נגזרת מהפנסיה שלה היה זכאי המשרת בקבע.

אלי בן-דהן: הקצבה החודשית לשאיריהם של חיילים המשרתים במילואים מתחשבת בגובה ההכנסה שהייתה לחייל המילואים בשעת הפטירה, בזכויות הפנסיוניות שלו ובצורך של המשפחה של אותו חייל.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אם יש לך שאלות נוספות, את יכולה לשאול, חברת הכנסת.

ענת ברקו: למען גילוי נאות, אני גם גמלאית צה"ל, ואני לא הייתי ערה לדברים הללו.

ענת ברקו: אני קיבלתי פנייה מאח של טייס שנהרג בתאונת אימונים, אשר עשה מילואים באופן מלא וסדיר בחייו, ומעבר לזה הוא גם היה מנכ"ל של חברת סטרט-אפ מצליחה.

ענת ברקו: הפונה בעצם התלונן על כך שלמרות היות אחיו בעל עסק משגשג, בסופו של דבר יש קיזוז אל מול התגמולים שהוא רשאי לקבל כאזרח, ואז זה מתקזז עם התגמולים של משרד הביטחון, והוא רואה בכך פגיעה ואפליה בין אנשי המילואים לבין אנשי הקבע.

ענת ברקו: תודה.

אלי בן-דהן: אני חושב שהדברים לא מדויקים, ואני אסביר למה.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר, אותה קצבה שמשפחת החייל שנהרג מקבלת גם בנויה מהזכויות הפנסיוניות של מי שנהרג.

אלי בן-דהן: חייל בצבא קבע או קצין בצבא קבע צבר זכויות פנסיוניות מטעם צבא ההגנה לישראל, ובהתאם לכך המשפחה מקבלת את זכויותיה.

אלי בן-דהן: חייל במילואים איננו מקבל גמלאות מהצבא; הוא מקבל גמלאות ממקום העבודה שלו, ולכן יש צורך להתחשב בגמלה שהוא מקבל ממקום עבודתו, והצבא, משרד הביטחון, דואג לכך שתהיה התאמה בין הצרכים של המשפחה לבין גובה הקצבה הגמלאית – לבין הגמלה שמקבלת המשפחה של חייל המילואים, ואם יש צורך, כמובן עושים את ההשלמות ואת ההתאמות לצורך העניין הזה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו, קיבלת תשובה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, סגן השר.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ח בסיוון תשע"ה, 15 ביוני 2015, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.