ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 6, 2015-05-11 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ב באייר התשע"ה, 11 במאי 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/441/20 וכלה בהצעת חוק פ/671/20 – הצעת חוק נציבות זכויות האדם, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטול ההתיישנות בעבירות מין במשפחה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק לביטול ההתיישנות בעבירות מין במשפחה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג ומרב מיכאלי; הצעת חוק-יסוד: הזכות לדיור, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (הסדרי ראייה נרחבים) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – קיצור משך התקופה להרכבת הממשלה), מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – קיצור תקופת הרכבת הממשלה), מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק החלפת המונח בתי-אב (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי בני-הזוג), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מדרוג עבירות ועונשים בסם קנבוס), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: הגבלת זכות השתיקה לנבחר ציבור, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית (סירוב להשיב בחקירה פלילית) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, שי פירון, יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עפר שלח, חיים ילין, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, עליזה לביא ומיקי לוי; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – חינוך למניעת צער בעלי-חיים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – איסור פרסום על מאפייני חשוד למשך 48 שעות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לחוטף על רקע לאומני), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – איסור ביטול גיור), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – איסור ביטול גיור), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הגבלות על רכישה והחזקה של שליטה ואמצעי שליטה בחברה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – השעיית מירוץ תקופת ההתיישנות), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (עבירה על סידור נישואין וגירושין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מאיר כהן, מיקי לוי, יעל גרמן וקארין אלהרר; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע העבודה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית) (תיקון – סמכות לדון חשוד בעבירות ביטחון), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בתובענות שעניינן יחסי עובד ומעסיק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – קביעת אחוז החסימה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – פנייה לשינוי עילת סגירה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – שידורי ועדות מינויים וועדות לאיתור מועמדים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון), מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון), מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואיימן עודה; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ינון מגל; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול העבירה על העלבת עובד ציבור), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול העבירה על העלבת עובד ציבור), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואיימן עודה; הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית (הרשעה בעבירה שיש עמה קלון) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, שי פירון, יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עפר שלח, חיים ילין, יואל רזבוזוב, קארין אלהרר, עליזה לביא ומיקי לוי; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק סל תרבות ארצי, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תקופת אכשרה לעובדים בעבודה מחזורית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה לגזענות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – פרסום מידע בדבר תאונות עבודה ומחלות מקצוע), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון הסעה לבית-חולים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה לגזענות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרעה להנקה בציבור), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון – הארכת תוקף הוראת שעה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, מרדכי יוגב, משה גפני, יצחק וקנין, יריב לוין ומאיר כהן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – סיוע לחסרי דירה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק למניעת שימוש לרעה בהליך משפטי, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק למניעת שימוש לרעה בהליך משפטי, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – חובת הגשת ופרסום מצע), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – שקיפות תקציב הביטחון), מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק-יסוד: מבקר המדינה (תיקון – חסינות המבקר), מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק השלכות חלוקתיות בחקיקה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הממשלה (תיקון – חוות דעת של רשות ציבורית בענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (ביטול העבירה של סירוב או הימנעות למלא שאלון), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (ביטול העבירה של סירוב או הימנעות למלא שאלון), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – צבירת יחידות של שירותי גלישה באינטרנט באמצעות רט"ן מחוץ לישראל), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, איתן כבל, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הארכת אשרה ורישיון ישיבה למשתתף בתוכנית זהות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איתן כבל, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – מתן אשרות ורישיונות לחוקרים במוסדות להשכלה גבוהה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איתן כבל, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – קליטת שידורי הרדיו בכל חלקי הארץ), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, איתן כבל, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הנישואין והגירושין, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק בתי-המדרש החילוניים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – חובת דיווח חברתי-סביבתי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון – אבטחת סמלי שלטון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ויריב לוין; הצעת חוק הממשלה (תיקון – פרסום פרוטוקול ועדת השרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון – חיילים זכאי חוק השבות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק נציבות תלונות אסירים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק דיור סוציאלי, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק סיוע בקידום תעסוקתי למשפחות של עובדים מעוטי הכנסה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה לסטודנט), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון – הגדרת עבירת מין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק להעלאת המודעות למניעת עישון, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף ואיימן עודה; הצעת חוק האשפוז הסיעודי, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגבלת נטיעתם, ייבואם ומכירתם של צמחים אלרגניים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שינוי התוכנית לשירותי בריאות נוספים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק להגבלת העברת השליטה בתאגידים מרכזיים לגופים זרים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק שילוב מקורות אנרגיה מתחדשת במערכת ייצור החשמל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין ואיימן עודה; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – ביטול איסור בדבר הפעלה עצמית של שירותי מים וביוב), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק איסור פרסום גזעני, הסתה לגזענות ורישום גזעני במסמכי תאגיד, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטול פטור למתקן גישה אלחוטית (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חיזוק הרפואה הציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (חובת פרסום לציבור על-ידי הצבת שלט), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (סמכויות השר להגנת הסביבה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנה מפני שימוש במכשיר טלפון נייד והגבלת פרסומת, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק חובת סימון אזהרה על מכשיר פולט קרינה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנת ושיקום ים-המלח, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק מיסוי משאבי טבע, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנת הסביבה (שימוש מושכל במשאבי הטבע – התרת שימוש חוזר במי דלוחין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון – התאמת תוכניות ישנות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק המים (תיקון – הזכות למים וייעודם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הטעיה לגבי תוצרת מן החי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הפחתת הפליטה של גזי חממה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – תעודות לידה ופטירה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי-חיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה תוך ניצול מעמד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מרדכי יוגב, דב חנין, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – איסור גביית דמי כניסה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (יחידות סביבתיות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מתקנים ביטחוניים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הגנת הסביבה (שימוש מושכל במשאבי הטבע – הקמת תשתיות למחזור מי דלוחין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לשיקום מפרץ חיפה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקירי השפעה על הסביבה ועל הבריאות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זכויות לשירותי בריאות לכל ילד הנמצא בישראל), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק תשלום שכר היועץ המשפטי ומבקר העירייה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק הגנת הסביבה (תביעות נגזרות, תביעות ציבוריות ותביעות מוקדמות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון – אנשים עם מוגבלות המלווים בבעל-חיים מסייע), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הודעה לפני גביית חוב), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג ורועי פולקמן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפת הוראות פקודת התעבורה – סמכויות פקחים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול הפטור על רווח הון ממכירת איגרת חוב או מלווה של מדינת ישראל לתושב חוץ), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ביטול סמכויות גבייה מינהליות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (עידוד השימוש ברכבת – הקמת חניונים במחיר סביר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – ביטול סעיף המין בתעודת הזהות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת שליחת דוח תאונה לרשויות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – התקנת דוד שמש), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק זיכיון צינור הנפט (תיקון – תשלום אגרה לפי פקודת מניעת זיהום מי ים בשמן), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות מופחתים למי שיצא לפרישה מוקדמת (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – הפרת הוראות צווי הרחבה לעניין החזר הוצאות נסיעה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הגבלת אשראי למקבלי שירות מאמנים, עיתונאים ומרצים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) (תיקון – סמכויות רשות מקומית החברה באיגוד ערים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק לידה בבית (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעה בבתי-אבות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, יעקב פרי, אורלי לוי אבקסיס, נחמן שי, יעל גרמן, דב חנין, מיקי לוי, עפר שלח, שי פירון, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (חקירה בתוך 48 שעות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ועדה ציבורית מייעצת למינויי בכירים, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שיקום, פיצוי וסיוע משפטי לנפגעי עבירות מין, התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חניה לנכים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק ביטול מירוץ הסמכויות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מאיר כהן, מיקי לוי, יעל גרמן וקארין אלהרר; הצעת חוק העונשין (תיקון – הארכת ההתיישנות בעבירות מין במשפחה ובידי אחראי על חסר ישע), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (ביטול תיקון מס' 8), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, עיסאווי פריג', אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק העונשין (תיקון – הטפה להעברה או לגירוש של אוכלוסייה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – תקציב המדינה), מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק מעונות-יום שיקומיים (תיקון – הגדרת "עיכוב התפתחותי ניכר"), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, רויטל סויד, דב חנין, חיים ילין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, שי פירון, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק ביטול עונש המוות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – החרגת שפיטה בענייני רכוש בעת גירושין), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין וזהבה גלאון; הצעת חוק העונשין (תיקון – חילוט רווחי סרסרות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק העונשין (תיקון – חילוט רווחי סרסרות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק שליחת יד בכספי לקוח (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מחלקות לעבירות מין), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, מרב מיכאלי וזהבה גלאון; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – קיצור תקופות התיישנות ומחיקה ומניעת השגת מידע בדרך לא הולמת), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק החברות (תיקון – הקמת מאגר דירקטורים חיצוניים בחברה ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – אפשרות לקבלת פטור מבניית מקלט בהרחבת בית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק מערך החוץ וההסברה, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק זכויות, שירותים והתאמות בחינוך לילדים עם צרכים מיוחדים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, נחמן שי, יעל גרמן, דב חנין, חיים ילין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, שי פירון, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק פיקוח על צהרונים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, נחמן שי, רויטל סויד, דב חנין, חיים ילין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, יעל גרמן, שי פירון, תמר זנדברג, מיכל רוזין וקסניה סבטלובה; הצעת חוק הורים וילדיהם, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל ויואב קיש; הצעת חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין (תיקון – הוצאת צו פיקוח חדש לאחר תום התקופה המרבית), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק אחריות אזרחית בשל זיהום סביבתי, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק פרסום מקבלי היתרים להזרמה לים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – ביזוי אדם מחמת משקל), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק איסור הפליה מחמת משקל (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חדרי הנקה בבניינים ציבוריים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק חובת הצגת תג זיהוי והזדהות של עובד ציבור, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חישוב דמי לידה לפי ממוצע שנת עבודה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הליך טיפול מזורז על-ידי גוף ציבורי בחולה הנוטה למות, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (שמירת מרחק בעת עקיפה של רוכבי אופניים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק איסור הפליה של תלמידים במערכת החינוך (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – הגבלה על העלאת דמי השכירות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הגנה על עובדים בעת אירוע אסון המוני, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חישוב ניצול ימי חופשה בעת פדיון חופשה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – זכויות עיתונאים על יצירותיהם), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – זכויות עובדים על יצירותיהם), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – ניכויים לשמירת זכויות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הבטחת תשלום במחיקת מעביד ממרשם), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (חובת קביעת תקן כליאה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – החלת הוראות על בגיר שסובל מאנורקסיה נרבוזה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסדרת מבנים לתנועות-נוער), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – קצובת הבראה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק להגנה על האגן הצפוני של ים-המלח, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מרחב מחיה לאסיר ותקן כליאה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – יידוע זכויות חשודים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – דיווח תאגיד על יעד ומטרת תרומות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איתן כבל, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – יידוע זכויות חשודים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק להסדרת מינויים בשירות החוץ, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – יידוע זכויות חשודים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ינון מגל; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הסנגוריה הציבורית (תיקון – פיקוח על החזקה בבידוד או על החזקה באיפול תקשורתי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – הבטחת פלורליזם דתי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הסנגוריה הציבורית (תיקון – פיקוח על החזקה בבידוד או על החזקה באיפול תקשורתי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת נכד), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת סימון נפח האריזה המרבי והנפח בשימוש), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק אוויר נקי (תיקון – איסור הפעלת מפוחים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בעבירת הסתה לגזענות שנעברה בידי עובד הציבור), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ייעוד תשלומים לרכישת חלקת קבר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בעבירת הסתה לגזענות שנעברה בידי עובד הציבור), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, דב חנין ויוסף ג'בארין; הצעת חוק זכויות, שירותים והתאמות בחינוך לילדים עם צרכים מיוחדים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום פנייה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – קבורה דתית חלופית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום פנייה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הוצאה כספית לפעילות אזרחית באזור), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – פעילות ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום פנייה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלומים על-פי ימי עבודה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת שידור ישיבות והקלטתן וניהול פרוטוקול ופרסומו), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – פיקוח על מחירי תעודת הכשר), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת שידור ישיבות והקלטתן וניהול פרוטוקול ופרסומו), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הסכמה מדעת של קטין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, יעל גרמן, דב חנין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, שי פירון ומיכל רוזין; הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון – התחדשות עירונית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק זכויות למשפחות של אנשים עם מוגבלות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס ואילן גילאון; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – תשלומים לצוות הפרלמנטרי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל בירן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול הוראות בדבר הצבעת אי-אמון בממשלה), מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – החמרת הענישה על מסייעים לשוהים בלתי חוקיים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (פיצוי ללא הוכחת נזק לנפגעי ולנפגעות תקיפה מינית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, משה גפני ודניאל עטר; הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שילוב נציגי ציבור בוועדות ציבוריות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חניה במקום המסומן כמקום חניה לנכים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, נחמן שי, יעל גרמן, דב חנין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, שי פירון, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון – בעל השפעה מהותית והוראות שונות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, שלי יחימוביץ, עמיר פרץ, סתיו שפיר, דב חנין, מרב מיכאלי, עמר בר-לב וזהבה גלאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חובת יידוע מבוטחים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, נחמן שי, יעל גרמן, רויטל סויד, דב חנין, מיקי לוי, יעקב פרי, עפר שלח, שי פירון, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בשכר לימוד), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, אלי כהן, מירב בן ארי, בצלאל סמוטריץ ואיתן כבל; הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – הכרה בעובדי כפייה כזכאים לתגמול), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, מאיר כהן ומיקי לוי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת נכד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכאל אורן, רועי פולקמן, מירב בן ארי, אלי כהן, טלי פלוסקוב ורחל עזריה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אלי כהן ורועי פולקמן; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לעולים חדשים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יחיאל חיליק בר; הצעת חוק ציון שם ההורה בטופס, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – חובת נימוק החלטה שלא להורות על מתן צו הגנה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק-יסוד: השירות הציבורי, מאת חברי הכנסת מיקי לוי, חיים ילין, יואל רזבוזוב, יעל גרמן, יעקב פרי, מאיר כהן, עפר שלח, קארין אלהרר, עליזה לביא ושי פירון.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת הוועדה המסדרת בדבר סדרי דיון מיוחדים בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כרגיל אנחנו פותחים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להשתתף יצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מחבר הכנסת יעקב פרי, בינתיים, לפתוח את הדיונים, עד שיביאו לי את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעקב פרי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקואליציה הנוכחית היא משאבת כספים של משלם המסים לטובת אלו שלא משלמים מסים, ולפי ההסכמים הקואליציוניים גם לעולם לא ישלמו.

משה גפני: אתה יכול, אדוני היושב-ראש, לרשום גם אותי?

משה גפני: אני לא נרשמתי קודם.

מיכל רוזין: גם אני.

משה גפני: אני חייב לדבר על משלם המסים.

יעקב פרי: בואו נדבר רגע על גודל המחדל בנוגע לכספים הקואליציוניים.

יעקב פרי: ראש הממשלה אישר העברת כספים קואליציוניים לשותפים הטבעיים שלו לפי מפתח של 20 מיליון שקל לחבר כנסת.

יעקב פרי: 20 מיליון שקלים חדשים לכל חבר כנסת במפלגות שסוחטות את הציבור, ואתם יודעים מה אפשר לעשות בכסף הזה.

יעקב פרי: בואו ניקח לדוגמה משרד אחד, את משרד הכלכלה, משרד שאחראי בין היתר לשילוב חרדים בעבודה – –

משה גפני: – – – מע"מ אפס.

יעקב פרי: – – שילוב שהוועדה שעמדתי בראשה לקחה על עצמה לקדם.

יעקב פרי: שילוב חרדים בעבודה בא לידי ביטוי גם בהחלטת הממשלה מס' 638, ומי שעמד בראש הממשלה הזאת – נכון, אותו ביבי שמוכר את החוק הזה בנזיד עדשים.

יעקב פרי: מדובר במרכזים אשר מאתרים, מכשירים ודואגים גם להשמה של גברים חרדים בשוק העבודה.

יעקב פרי: שני מרכזים כאלה, אדוני היושב-ראש, עולים – ניחשתם – 20 מיליון שקלים.

יעקב פרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב – – –

משה גפני: מה הם היו עושים אם לא היו חרדים במדינה?

משה גפני: מה הם היו עושים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מה היינו מקבלים?

משה גפני: מה הם עשו?

יולי יואל אדלשטיין: בוא נסכם, אני אתן לך דקה ועשר שניות.

יולי יואל אדלשטיין: רק אל תפריע לאחרים.

מיקי לוי: היינו ממציאים, גפני, היינו ממציאים אתכם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ינון מגל, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: נרשמת?

ינון מגל: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא נרשמת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שרון גל?

שרון גל: לא נרשמתי.

יולי יואל אדלשטיין: חיפשתי בייאוש רב איש מן הקואליציה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן אני אזמין את חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

סילבן שלום: יולי, הוא הזכיר לך שהוא לא בקואליציה, שרון גל.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: שרון גל התכוונתי, כן.

יולי יואל אדלשטיין: מיכל רוזין – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו יש לי רשימה, אני הרבה יותר בטוח בעצמי.

מיכל רוזין: כנסת נכבדה, חבר הכנסת גפני, חסרת לנו מאוד הבוקר בדיון.

מיכל רוזין: אני אמרתי את זה לפרוטוקול, שאתה חסר לנו מאוד בדיון הבוקר.

מיכל רוזין: לצערי הרב, הכנסת מצליחה להפתיע אותנו כל פעם מחדש, ואותו ראש ממשלה – לא תגידו החלפנו שלטון, החלפנו הנהגה – אותו ראש ממשלה עושה פליק-פלאק לאחור.

מיכל רוזין: הוא ביטל על-פי סעיף 98 ועשה סדרי דיון על מנת ליצור פה משילות ויציבות, והסבירו לנו עד כמה הממשלה רעועה והיא צריכה משילות ויציבות, ועכשיו הוא עושה פליק-פלאק לאחור, ובשם היציבות והמשילות הוא שוב מבקש לבטל את החוק שהוא רצה בו, והוא רוצה להגדיל, כמובן, גם את הממשלה וגם את מספר סגני השרים.

מיכל רוזין: אני חושבת שהמהות היא לא רק ההגדלה ולא רק התקציב, ועוד הרבה ידובר על כך, ויש מה להגיד על התקציב, אלא בעצם העניין, שכדי ליצור משילות ויציבות אנחנו צריכים לספק גם לחברי הכנסת, אבל בוודאי לאזרחים והאזרחיות בישראל, הבנה מה הם החוקים, מה הם כללי המשחק.

מיכל רוזין: לא לשנות אותם כל שנתיים.

מיכל רוזין: וכמו שאני אומרת כל הזמן, מה שחסר פה זה לא יציבות שלטונית, מה שחסר פה זה מנהיגות אמיתית.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רק לפני ימים מספר עסקנו בשאלת אחינו בני העדה האתיופית, ואני חושב שעל זה הכנסת מאוחדת, לעומת הדיונים שצפויים להיות פה בימים הקרובים.

איתן ברושי: ואני מציע לך, אדוני היושב-ראש, להחליט שהופכים את המילים למעשים ולהגיע להבנה עוד לפני תקציב 15'-16' על תוכנית פעולה, ואולי גם ימצאו לנכון להכניס את זה לקווי היסוד בהסכמים הקואליציוניים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהתנועה הקיבוצית לא חיכתה לדיון הזה.

איתן ברושי: 16 קיבוצים קולטים למעלה מ-100 בני העדה האתיופית בכל רחבי הארץ, מברעם בגבול לבנון עד יוטבתה בערבה הדרומית, לתוכנית שנקראת תל"מ, של שנה ומעלה בקיבוץ.

איתן ברושי: 30% נשארים יותר, וחלקם אפילו עוסקים שם תקופות ממושכות בלימודים, עבודה ומגורים, תוך כדי פתיחת הלב והבית של הקיבוצים, במימון חלקי של המדינה ובהשתתפות הקיבוצים, לרבות מימון המטה במאות-אלפי שקלים על חשבון התנועה הקיבוצית.

איתן ברושי: ואני רוצה לומר שהמבחן של הדיון הזה, שלא הסתיים, כפי שגם אומרים אחינו בני העדה האתיופית, הוא בהפיכת המילים האלה לתוכנית פעולה.

איתן ברושי: ומה שאני רוצה לומר לממשלה שמתחלפת, ולך, היושב-ראש, אפשר להכפיל את התוכנית, אפשר להגדיל את המאמצים ולעשות יותר, אם בסדר העדיפויות ייתנו לזה יותר שקלים ופחות דיבורים.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת ג'בארין.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול נפגשתי עם בחור צעיר דרוזי, חייל משוחרר, שבנה את ביתו על האדמה שלו ובית-המשפט הרשיע אותו בבנייה בלתי מורשית.

חמד עמאר: אני הסברתי מה ההבדל בין בנייה בלתי מורשית, לפי דעתי, לבנייה בלתי חוקית, ואני אסביר לחברי הכנסת.

חמד עמאר: בנייה בלתי מורשית זה שבונים את הבית שלנו על האדמה הפרטית שלנו.

חמד עמאר: לא בונים את הבית שלנו על האדמה של המדינה.

חמד עמאר: ואותו בחור צעיר, שהוא גם חייל משוחרר – בית-המשפט קנס אותו ב-125,000 שקל, שלושה חודשי עבודת שירות, ובתוך שנתיים הוא אמור להרוס את הבית שלו אם לא יספיק להוציא רישיון.

חמד עמאר: אני מעלה את הנושא של תכנון ובנייה כבר שש שנים בכנסת, מעל שש שנים, ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, לא התקדם שום דבר, ולא נראה לי שיתקדם בשנתיים הקרובות שום דבר.

חמד עמאר: לכן אני קורא לבתי-המשפט, אני קורא לשר הפנים החדש שיהיה, או שר האוצר – אני לא יודע איפה יהיה מינהל התכנון – שייקחו את הנושא של תכנון ובנייה במגזר הדרוזי בצורה רצינית כדי לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

באסל גטאס: – – –

חמד עמאר: תדבר גם אתה על מה שאתה רוצה.

חמד עמאר: כשאתה רוצה לדבר על הערבים, תדבר על מה – – – אני מדבר על הדרוזים.

חמד עמאר: אני מייצג את הדרוזים כאן, לא מייצג אף אחד אחר.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר נפסלה בחינת הבגרות של עשרות-אלפי תלמידים ערבים, בחינת הבגרות בעברית.

יוסף ג'בארין: לצערנו, זה לא המקרה הראשון שנפסלת בחינה כזו.

יוסף ג'בארין: זה משאיר את התלמידים, במקרה הזה התלמידים הערבים, בסיכון שהם אפילו לא יוכלו להשלים את הבגרות לפני הכניסה לאוניברסיטה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שיש כאן מחדל נורא של משרד החינוך, וצריך פשוט שמישהו ייקח כאן אחריות.

יוסף ג'בארין: והכתובת היא ברורה: משרד החינוך צריך לא רק לחקור מה שקרה, אלא לדעתי צריך להקים ועדת חקירה שתגיש המלצות איך דברים כאלה לא יישנו.

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: לידיעתך, אושרה גם שאילתה דחופה, שתישאל ביום רביעי, בנושא הזה, ואני מקווה שגם נקבל מהממשלה תשובה בדיוק בנושא שעליו דיברת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מחזיק בידי דוח עב כרס בנושא "מעיין החינוך" של ש"ס.

מיקי לוי: יותר מ-100 עמודים.

מיקי לוי: והנה אני נחרד לגלות שבהסכמים הקואליציוניים – ותכף אני אדבר על הדוח הזה – נחתם הסכם שמי שייתפס בשקר, בדיווח לא נכון, בשליחת ידו לקופה הציבורית, לא יעשו לו שום דבר.

מיקי לוי: ראה זה פלא: שחיתות בחסות הסכמים קואליציוניים.

מיקי לוי: ובדוח המפורט הזה, שאני מחזיק ביד שלי, בין היתר: תשלומי שכר פיקטיביים, פעלולים חשבונאיים כדי לרמות ולהוציא כסף מהמדינה, בזבזנות בניהול נכסים – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: – – העסקת קרובי משפחה, קליטת מוסדות שכלל אינם קשורים לרשת במטרה להרוויח עוד ועוד תקציבים.

מיקי לוי: הרשת סיימה את שנת הכספים שלה עם 140 מיליון שקל מינוס; ומהיכן שולם הכסף?

מיקי לוי: כמובן, מתקציב המדינה.

מיקי לוי: ואני נחרד לגלות שאותם מנהלים שדיווחו דיווחי שקר – מנהל ששלח ידו לקופה הציבורית – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיקי לוי: – – מנהל שגנב, לא תוגש נגדו תלונה במשטרה ולא יינקטו כל הליכים פליליים נגדו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: כי בהסכמים הקואליציוניים דאגו – שזה עניין של טעות; מקסימום יקזזו כסף מהתקציב הבא, ולא יינקטו נגדו הליכים כלשהם, פליליים או משמעתיים.

מיקי לוי: זוהי – אני אומר לך, אדוני היושב-ראש – פשוט מאוד מאפיה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיקי לוי: – – בחסות הסכמים קואליציוניים, ותו לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: לידיעת חברי הכנסת, אני אומר תודה משתי סיבות: א.

יולי יואל אדלשטיין: כי אני מנומס; ב.

יולי יואל אדלשטיין: כי נגמר הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אז – נא לשים לב גם לסיבה השנייה.

משה גפני: הוא קרא לנו מאפיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה שאתה לא יכול להתאפק יותר.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על אירוע טרגי שקרה ביום שישי בערב ביישוב הבלתי-מוכר אום-אלחיראן, שקרוב ליתיר, שבו צעיר עבר ליד בריכה – הצעיר נקרא סלאח אבו אלקיעאן – והחליק בבריכה הזאת, עד שטבע ונהרג.

טלב אבו עראר: הייתה שם משפחה, קבוצת אנשים, שסיירה ליד הבריכה; הזמינו כוחות הצלה, הזמינו משטרה.

טלב אבו עראר: הגיעה המשטרה, הגיעו כוחות ההצלה והתחילו בחיפושים, ביום שישי בערב, 20:00, 21:00, ולקח להם לחפש ארבע שעות, ואחרי ארבע שעות אמרו: סיימנו להיום, מחר נחדש את החיפושים.

טלב אבו עראר: הם באו למחרת, שבת, ב-09:00, כוחות משטרה, כוחות הצלה, וחיפשו עד שעה 15:00.

טלב אבו עראר: ובשעה 15:00 הודיעו למשפחה שם: חברים, אין שום סיכוי שבעולם שהוא נמצא כאן.

טלב אבו עראר: אין בבריכה אף אחד, אף גופה, אף אדם בכלל.

טלב אבו עראר: חיפשנו בכל הבריכה, ואז – סיימנו.

טלב אבו עראר: ובשעה 15:00 בדיוק הגיעה קבוצת מצילים ערבים מיפו, קבוצה פרטית, ואז ביקשו מהמשטרה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: לא, זה חשוב, תשמע עוד חצי דקה, ברשותך.

טלב אבו עראר: – – ואז ביקשו מהמשטרה להיכנס לתוך הבריכה, והמשטרה סירבה, עד שהתושבים שם צעקו, והכניסו אותם.

טלב אבו עראר: בתוך 20 דקות, מכובדי היושב-ראש, ארבעה צעירים מיפו – שאני מודה להם מעל הבימה הזאת – הוציאו את הגופה של סלאח אבו אלקיעאן; בתוך רבע שעה.

טלב אבו עראר: איך אפשר באמת שהמשטרה וכוחות ההצלה יעזבו את הבריכה בלי להוציא את הגופה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: אם היה במקום הערבי הזה יהודי, היו משאירים אותה בתוך הבריכה הזאת?

טלב אבו עראר: הבריכה, דרך אגב, פרוצה מכל הצדדים, היא לא מגודרת והיא מסוכנת לכל עובר אורח.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני – בבקשה, אדוני, דקה לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא חשבתי לדבר עכשיו, אבל הם פשוט בכוונה עושים לי את זה, אנשי יש עתיד.

משה גפני: אני רוצה לדעת, חבר הכנסת מיקי לוי, כשהיית סגן שר האוצר, הדוח הזה על "מעיין החינוך התורני", זה היה בזמן הזה?

משה גפני: עכשיו היה או בזמן שלך?

משה גפני: האם בזמן שלכם היו 23 שרים או היו 18?

משה גפני: האם גם אז מישהו הלך לבג"ץ כדי לערער על עבודת הכנסת?

משה גפני: לא משנה שבג"ץ זרק אתכם מכל המדרגות.

משה גפני: אני מבקש לדעת – אדוני היושב-ראש, האנשים האלה, ביש עתיד, חמאת הקואליציה הקודמת עוד מרוחה על ראשם, עם כל המחדלים שהיו, והם מעזים לבוא לכאן כאילו הם עכשיו הגיעו מהמאדים.

משה גפני: כל המחדלים האלה הם מחדלים שלהם.

משה גפני: ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שלא שמעתי אותם כששי פירון, כשהיה שר החינוך, עשה קייטנה לילדים בכיתות א'-ב' בשדרות, אבל אם אתה חרדי אתה לא זכאי לקייטנה.

משה גפני: הטילים וה"קסאמים" שעפו מרצועת-עזה לשדרות הבחינו, כאילו, בין הילד החרדי לבין הילד שאיננו חרדי.

משה גפני: היה צריך לזרוק אתכם מכל המדרגות.

משה גפני: אתם מעזים היום לבוא ולהטיף מוסר?

משה גפני: לדבר על כספים?

משה גפני: על איזה כספים מדובר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: מדובר על דברים שאתם פשוט לקחתם – אתם פשוט שונאים את הציבור החרדי – –

מיקי לוי: אדוני, לא מדובר על – – –

משה גפני: – – שונאים את הילדים שלו, שונאים את הבנות שלו – –

עליזה לביא: גם אני שונאת את – – –

משה גפני: – – שונאים את הציבור החרדי.

משה גפני: ואתם לא יכולים לדבר על שום דבר אחר.

משה גפני: אתם לא מוכנים – – –

מיקי לוי: האם – – – זה דבר אלמנטרי?

מיקי לוי: האם – – –

משה גפני: זה לא בסדר, אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: כי הזמן שלך נגמר, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אתם שונאים את הציבור החרדי – – –

מיקי לוי: – – – אתה מבין את זה?

מיקי לוי: זה – – –

עליזה לביא: – – –

משה גפני: שונאים.

משה גפני: הם שונאים את – – – הציבור הזה.

מיקי לוי: – – –

משה גפני: ומה יש להגיד לכם על – – – בזמן החרדים?

משה גפני: אתם לא מדברים על שום דבר – –

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני – –

משה גפני: – – לא על תעסוקה, לא על חינוך – –

יולי יואל אדלשטיין: – – זה לא נאום הבכורה שלך.

משה גפני: – – לא על רווחה, לא על כלום.

משה גפני: זה הדבר היחיד שיש לכם.

מיקי לוי: זה לא הדבר היחיד – – –?

משה גפני: אתה מנפנף לי בדוח כשזה היה בתקופה שלך כסגן שר האוצר.

מיקי לוי: – – – אתה תשמע מאתנו עוד הרבה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלח – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, כשהייתי נער – ואני שמח ששר החינוך לשעבר נמצא פה – הייתה נהוגה בבחינות בתנ"ך השאלה "מי אמר למי?" אז אני אשאל אתכם מי אמר למי – ואני מצטט:

עפר שלח: אם היו מייעדים את אותם כספים למטרות שהבטיח ראש הממשלה, זה היה יכול להיות דבר אדיר.

עפר שלח: שיגיד: אני חוסך שני סגני שרים ואני מעביר החלטה על עוד 100 מיטות בכל שנת תקציב; אני מקים רשות למלחמה באבטלה על סמך משרדי הממשלה הקיימים – –

משה גפני: בזמן שלכם – – –

עפר שלח: – – ומעביר כסף למאבק לצמצום האבטלה – –

משה גפני: כמה שרים היו – – –?

קארין אלהרר: די, גפני.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: כמה שרים היו?

משה גפני: – – – כאילו אנחנו במאדים.

עפר שלח: – – היו מריעים ואומרים – – –

משה גפני: – – – כמה כסף – – –

עפר שלח: גפני – – –

משה גפני: אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, שמענו אותך.

עפר שלח: – – – אני צריך לומר דברים פעמיים?

משה גפני: – – – שר האוצר במשרד הבריאות – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע עפר שלח ברשות הדיבור – – –

משה גפני: – – – נמאסתם – – –

עפר שלח: אדוני, מכיוון שמדובר על ציטוט, אני אחזור על הדברים, אם חבר הכנסת גפני ייתן לי רשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם אוסיף לך דקה זמן, מכיוון שלא יכולת לדבר.

עפר שלח: אז אני שואל שוב – –

משה גפני: אני יכול לדבר אחריו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גפני.

עפר שלח: גפני, זה לא ייגמר.

עפר שלח: – – אני שואל שוב – מי אמר למי: אם היו מייעדים את אותם כספים למטרות שהבטיח ראש הממשלה, זה היה יכול להיות דבר אדיר.

עפר שלח: שיגיד: אני חוסך שני סגני שרים ואני מעביר החלטה על עוד 100 מיטות בכל שנת תקציב; אני מקים רשות למלחמה באבטלה על סמך משרדי הממשלה הקיימים ומעביר כסף למאבק בצמצום האבטלה והעסקת מובטלים.

עפר שלח: גם אנשים שלא בחרו בראש הממשלה היו מריעים ואומרים: זה האיש שאנחנו חפצים ביקרו, זה האיש הממלכתי שנבחר ועושה את מה שהוא אמר?

עפר שלח: מכיוון שאני לא מניח שיש פה מישהו שזוכר, אז הנה פתרון השאלה: זה היה כמובן חבר הכנסת ישראל כץ, בדיון על הגדלת הממשלה ביולי 1999.

עפר שלח: אתמול השר ישראל כץ הרים את היד בעד הגדלת הממשלה – בזבוז של עוד יותר כסף, בהליך עוד יותר מבזה.

עפר שלח: אז אני מבין, כנראה השר כץ לא טוב בבחינות, ולכן הוא לא יהיה שר החינוך, אבל עם זיכרון כזה וכבוד כזה לדברים שלו עצמו, אולי יותר טוב ככה.

עפר שלח: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

משה גפני: 23 שרים ושמונה סגני שרים – –

קארין אלהרר: די, גפני, שמענו אותך.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו אני כבר הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו אני הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: – – ולכל שר היה בר עם משקאות באוטו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להפנות את תשומת לבם – – –

שי פירון: – – –

משה גפני: יש גם חרדים בשדרות – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שי פירון וחבר הכנסת גפני.

שי פירון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זהו?

משה גפני: הוא עוד יבקש – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני מבקש מחברי – – – להירגע.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא במסורת שלהם, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא יודעים להירגע.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו חבר הכנסת דב חנין ברשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת לכך שמחר בבוקר בשעה 10:00 אנחנו נארח בכנסת, באולם "ירושלים", פעילים של המאבק של יוצאי אתיופיה.

דב חנין: תגיע לכנסת גם חברתנו חברת הכנסת לשעבר פנינה תמנו-שטה.

דב חנין: אני מציע לכל חברי הכנסת להגיע לדיון הזה, קודם כול כדי להקשיב, כדי לשמוע – יכול להיות שיהיה לנו גם מה לתרום בדיון, אבל קודם כול כדאי לשמוע ולהקשיב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, היום שמענו שעוד מפעל נמצא על סף סגירה, הפעם בדימונה, מפעל "מטאור".

דב חנין: 60 עובדים עומדים להיות מושלכים לרחוב.

דב חנין: אני קראתי בזעזוע את סיפורו את אלכס הרינגמן, עובד שהוא חולה סרטן, בן 57.

דב חנין: לא קיבל משכורת, לא יכול לקנות תרופות, איבד את ביתו – כך נראים אנשים שמושלכים לרחוב.

דב חנין: נמצאת אתנו חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שהייתה ראש עיריית ערד בתקופת המאבק נגד הפיטורים שם, של מפעל "מגבות ערד".

דב חנין: אנחנו מדברים על יישובים בפריפריה שכל מקום עבודה שם הוא מאוד מאוד חיוני.

דב חנין: ואדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד בצער, גם בממשלה הקודמת, ולדעתי גם בממשלה הנוכחית, שכחו את הפריפריה.

דב חנין: לא מתייחסים לא לדימונה, לא לערד, לא לירוחם ולא לעוד הרבה יישובים בצפון ובדרום, ובטח לא ליישובים ערביים.

דב חנין: הגיע הזמן שנשים אותם בראש סדר העדיפויות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת סעדי.

קריאה: סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: סעדי.

מאיר כהן: גפני, חבר הכנסת גפני, גם כך אתה מפריע, אז אל תפריע לי.

משה גפני: חס וחלילה, לא התכוונתי להפריע.

מאיר כהן: בוא שב – – – והכול יהיה בסדר.

משה גפני: – – –

מאיר כהן: רק אני רוצה להגיד לך כמה דברים.

מאיר כהן: זה לא שייך, זה כולם מתחת למטרייה שעליה אני מדבר – חרדים, ערבים, חילונים, פריפריה ומרכז הארץ.

מאיר כהן: 100 מיליון שקל זאת העלות של הרחבת הממשלה, נניח בעוד ארבעה-חמישה שרים, כמו שאתם מתכוונים.

מאיר כהן: שים לב מה היה אפשר לעשות עם הכסף הזה.

מאיר כהן: שים לב, אדוני.

מאיר כהן: שימו לב.

קריאה: – – –

מאיר כהן: זה כך.

מאיר כהן: זה כך עולה, תאמינו לי.

מאיר כהן: שימו לב מה אפשר היה לעשות: 700 ילדים במדינת ישראל עוסקים בזנות כל ערב.

מאיר כהן: היה אפשר להקים עוד שני מרכזים בעלות של 4 מיליון שקלים לכל מרכז.

מאיר כהן: היה אפשר להוסיף עוד 70,000 תלמידים למפעל ההזנה – זה עולה 50 מיליון – שיאכלו: חרדים, חילונים, ערבים.

מאיר כהן: היה אפשר להוסיף עוד ארבעה מרכזים לקליטת נשים מוכות.

מאיר כהן: כל מרכז עולה 10 מיליון, זה 40 מיליון.

מאיר כהן: היה אפשר להמשיך את התוכנית שאני ואלי אלאלוף יזמנו, "נושמים לרווחה", ולהכניס עוד 2,000 משפחות, לרבות משפחות מהמגזר החרדי.

מאיר כהן: היה אפשר לעשות את כל זה אם היינו דואגים שלא תהיה קואליציה צרה עם ממשלה רחבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רציתי לדבר על בחינות הבגרות, אבל חברי דיברו וידברו על הנושא הזה, ולכן אני לא אחזור, רק אני אומר שעכשיו קראנו והתבשרנו שעוד הפעם – כנראה דלפה עוד בחינת בגרות במקצוע אנגלית, והבת שלי עכשיו, בשעה 17:00, אמורה לגשת לבחינת הבגרות הזאת, אז אני לא יודע אם זה בסוף ייפסל או לא ייפסל, אבל זה מאוד מאוד חמור, וכנראה שום דבר לא נעשה במשרד החינוך.

אוסאמה סעדי: אני רציתי לדבר על נושא כאוב מאוד, שזה הקטל בדרכים.

אוסאמה סעדי: היום על הבוקר, אדוני היושב-ראש, התבשרנו על הריגת שני צעירים בתחילת חייהם מהכפר עילוט בתאונה מחרידה, תאונת דרכים מחרידה, בדרכם מכפרם עילוט למקום עבודתם באזור המרכז, ליד כפר-יונה.

אוסאמה סעדי: מדובר בתאונה קשה שקופחו בה חייהם של שני צעירים מהכפר עילוט: עיסאם חוסיין מוסא, בן 20, ומוחמד מרעי מוסא בן 26, בני-דודים, ונפצעו עוד שני צעירים.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע עדיין אם מדובר בגורם האנושי, כי נראה לי ששם התשתית היא בסדר, אז כנראה הגורם הוא עוד הפעם הגורם האנושי.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא יודעים.

אוסאמה סעדי: מדובר בתאונה חזיתית בין רכב פרטי למשאית, ואנחנו לא יודעים עדיין את נסיבות התאונה, אבל מכאן אני שולח את תנחומי למשפחה, שאנחנו מכירים, בכפר עילוט, ובערבית אני אומר למשפחות של ההרוגים: (נושא דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: מי ייתן ואלוהים ינחם אתכן ויגמול לכן שכר רב.

אוסאמה סעדי: זאת אני מאחל למשפחה בעילוט ולכל מגזרנו הערבי.

אוסאמה סעדי: תודה.

אוסאמה סעדי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לדבר על קורבנות תאונות הדרכים, מאחר שאני חושב שפוליטיקה זה לא רק התנגשות רעיונית או אינטרסים של מה לי ומה לך, אלא אנחנו פה עוסקים גם בהצלת חיי אדם.

מסעוד גנאים: לכן אני חושב – תאונות הדרכים, שהן דימום מתמשך, לצערי הרב, גובות קורבנות כל יום, וחברי אוסאמה דיבר על התאונה המחרידה שקיפחו בה את חייהם שני צעירים ערבים.

מסעוד גנאים: היה דוח של "אור ירוק" לפני כשבוע, ובדוח הזה של "אור ירוק" יש סטטיסטיקה מדאיגה מאוד, חמורה מאוד, שהיא לא חדשה.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, מכל הילדים בישראל שנהרגו בגלל תאונות דרכים, 60% הם ערבים.

מסעוד גנאים: הדבר הזה מחייב את כולנו להתגייס להצלת חיי אדם דרך שני מישורים: המישור הראשון הוא התודעתי-חינוכי, לחנך לחיים בטוחים וזהירים, והשני – פיתוח התשתיות, במיוחד בחברה הערבית וביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אמרנו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

עיסאווי פריג': שלום, אדוני היושב-ראש, חברים, פסטיבל – כל שנה חוזר על עצמו פסטיבל ההעתקות במגזר הערבי, פסטיבל.

עיסאווי פריג': כל שנה כותרות: בחינה – – –

קריאה: זה לא – – –

עיסאווי פריג': שנייה, תן לי.

עיסאווי פריג': – – – כותרות: הדלפות, העתקות במגזר הערבי.

עיסאווי פריג': עשו מזה פסטיבל שנתי.

עיסאווי פריג': עכשיו אני שואל שאלות, ואני, מכאן יש לי קריאה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': הכישלון הרב-מערכתי הזה לא בא מהאוויר הריק.

עיסאווי פריג': כל שנה אנחנו חוזרים על אותם דברים.

עיסאווי פריג': מוצאים קורבן, הכי קל והכי פשוט להאשים אותו – התלמידים, התלמידים, התלמידים, ובשאר הדברים כאילו העניינים נמשכים רגיל.

עיסאווי פריג': אני קורא מכאן, מאחר שמדובר בכישלון רב-מערכתי, מנכ"לית משרד החינוך צריכה לשאת באחריות, ואני אומר את זה באחריות מלאה.

עיסאווי פריג': שנים על שנים לא הצליחו לגלות את הפושעים האלה, כדי לצייר את תלמידינו בצורה של העתקות וחברה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עיסאווי פריג': אז אני כאן, אדוני היושב-ראש – אם משרד החינוך לא מסוגל לטפל ולתפוס את הפושעים, בעינינו כולם שותפים לפשע הזה, ממשרד החינוך עד לעובד הדואר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עיסאווי פריג': אני אומר את הדברים האלה, אדוני, כי זה נוגע לכל בית ובית.

עיסאווי פריג': אדוני, תאר לעצמך שזה היה קורה במגזר לא ערבי.

עיסאווי פריג': זו לא הייתה מגפה לאומית?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', תוכל לומר את הדברים האלה גם ביום רביעי, כי קיבלת שאלה נוספת ביום רביעי על שאילתה דחופה, אז תוכל להבהיר את המסר גם בנוכחות אחד השרים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת שי פירון.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העובדה שכל כך הרבה חברי כנסת החליטו לדבר היום על נושא הדלפת בחינות הבגרות מצביעה על הבעיה הכאובה שאנחנו סובלים ממנה.

באסל גטאס: ממש ממש מתגלה לפני עינינו תמונה של מדינת עולם שלישי.

באסל גטאס: ריבונו של עולם, איך יכול להיות כדבר הזה?

באסל גטאס: הדבר הקדוש הזה, שכל ארבע השנים התלמידים מכינים את עצמם לקראתו, מגיעים לבחינה – באותו יום מבטלים להם את הבחינה.

באסל גטאס: ושימו לב, ביטלו את הבחינה בערבית לפני כמה ימים.

באסל גטאס: היום, כשהודלפה הבחינה באנגלית, שהיא לכל התלמידים, גם לערבים וגם ליהודים, מצאו שיטה; הם קיימו את הבחינה בשאלונים חלופיים, וזה התפרסם רק לפני כמה דקות.

באסל גטאס: אז למה לא היו מוכנים כך גם בערבית?

באסל גטאס: למה שהתלמידים ישלמו את המחיר?

באסל גטאס: אני קורא מכאן למשרד החינוך: מה שלא תעשו, אתם האחראים.

באסל גטאס: התלמידים לא צריכים, בשורה התחתונה, לשלם את המחיר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

באסל גטאס: תישאו באחריות, תמצאו את הפתרון כך שהתלמידים לא ייבחנו שוב ויקבלו את ציון המגן שלהם.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שי פירון, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, צר לי שחבר הכנסת גפני לא נמצא כאן, אבל כהרגלו הוא מתעסק בחצאי אמיתות.

שי פירון: מעולם לא הייתה החלטה למנוע קייטנות של בתי-הספר של הקיץ מהציבור החרדי.

שי פירון: הייתה החלטה לתת אותם לחינוך הציבורי.

שי פירון: כל מי שהוא חלק מהחינוך הציבורי, בין שהוא חרדי בין שהוא ערבי – – –

משולם נהרי: יש הבדל.

משולם נהרי: יש הבדל.

משולם נהרי: יש הבדל.

שי פירון: – – – בין שהוא חרדי.

שי פירון: אמרתי, כל מי שהוא – – –

משולם נהרי: אבל יש הבדל – – –

שי פירון: אמרתי, כל מי שהוא חלק מהחינוך הציבורי.

מנחם אליעזר מוזס: – – –

קריאות: – – –

שי פירון: אמרתי, כל מי שהוא חלק מהחינוך הציבורי – לא כל מי שמצא לעצמו הסדרים כדי להבחין בינו לבין אחרים.

שי פירון: הוא יכול להיות ערבי, הוא יכול להיות בחינוך הדמוקרטי, הוא יכול להיות בחינוך האנתרופוסופי, הוא יכול להיות בית-הספר "הריאלי" בחיפה.

שי פירון: הוא יכול להיות – זה שהחרדים – – –

מנחם אליעזר מוזס: רק לא חרדי.

מנחם אליעזר מוזס: רק לא חרדים.

משולם נהרי: – – –

שי פירון: אמרתי, כל – – –

מנחם אליעזר מוזס: רק לא חרדים.

שי פירון: חברים, תקשיבו.

שי פירון: אתם יכולים לצעוק כמה שאתם רוצים, משום שאני אומר את האמת – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – – הכול שחור, אפילו מי – – – ב"צוק איתן".

מנחם אליעזר מוזס: אף אחד לא קיבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס.

שי פירון: חבר הכנסת מוזס, אני אפילו לא מצליח להאמין לך שאתה צועק באמת.

מנחם אליעזר מוזס: 11 גזירות הבאת עלינו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס, נא לשבת.

מנחם אליעזר מוזס: 11 גזירות.

שי פירון: חבר הכנסת מוזס, אני אפילו לא מצליח להאמין לך שאתה צועק באמת.

מנחם אליעזר מוזס: בסדר.

שי פירון: את ההצגות אנחנו מכירים, הכול בסדר.

מנחם אליעזר מוזס: הצגות?

מנחם אליעזר מוזס: אתה הצגת.

שי פירון: אני חוזר על המשפט שאמרתי, בפעם הרביעית.

מנחם אליעזר מוזס: אתה הצקת – בקו"ף.

מנחם אליעזר מוזס: הצקת לנו.

שי פירון: אדוני היושב-ראש – –

מנחם אליעזר מוזס: רצית לעשות לנו טובות.

שי פירון: – – אתה מוכן להגן עלי למרות שאני באופוזיציה?

שי פירון: כי אומרים שאתה יושב-ראש של כולם.

יולי יואל אדלשטיין: הוספתי לך דקה זמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ידבר.

שי פירון: תודה.

שי פירון: אז אני אחזור בבקשה על הדברים.

ישראל אייכלר: מה זה "חינוך ציבורי"?

ישראל אייכלר: מי זה "חינוך ציבורי"?

ישראל אייכלר: אתה הציבור?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אתה יוצא מהציבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אתה יצאת לתרבות רעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: "חינוך ציבורי".

ישראל אייכלר: חצוף.

ישראל אייכלר: החינוך היהודי זה החינוך הציבורי.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שי פירון: אני מסתכל על כמה מחברי – ולא אומר את השמות – כמה מחברי שיושבים בספסלי הקואליציה, ואני יודע מה הם חושבים בעצמם ועושים עם עצמם עכשיו חשבון איפה הם יושבים.

שי פירון: אני באמת מרגיש צער גדול עליהם, כי אני מכיר אותם הרבה שנים.

שי פירון: אני אחזור – לא, לא התכוונתי אליך, חבר הכנסת חזן, אתה יכול להיות רגוע – אני יכול לחזור שוב על הדברים: מעולם לא הייתה החלטה שנגעה לציבור חרדי.

שי פירון: הציבור החרדי הוא ציבור יקר וקדוש, למרות נציגיו בכנסת.

שי פירון: הציבור החרדי הוא ציבור שצריך לשתף אתו פעולה בכל דבר; וילד חרדי, ללא קשר איפה הוא גר, הוא ילד חשוב לכולנו.

שי פירון: ולכן האמירות שנאמרות כאן עכשיו, אין בהן קמצוץ של אמת, ולפעמים גם בתוך ויכוח פוליטי שהוא ראוי, ולפעמים גם בתוך ויכוח אידיאולוגי – יש ויכוח אידיאולוגי על לימודי ליבה, כן או לא – זה ויכוח תרבותי, צריך לקיים אותו – – –

מנחם אליעזר מוזס: לכן ביטלת את חוק נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס, תודה רבה.

שי פירון: הרב מוזס, אני אשמח שתצעק עוד פעם ועוד פעם – – –

מנחם אליעזר מוזס: חשמל, מים וניקיון אנחנו צריכים לבד לשלם.

שי פירון: הרב מוזס, אני – – –

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים לבד לשלם חשמל, מים וניקיון.

שי פירון: הרב מוזס, אני אשמח שתצעק שוב ושוב כדי שאני אקבל עוד זמן.

שי פירון: אני אשמח שתצעק שוב ושוב.

שי פירון: אני מאוד שמח על הדרך שבה אתם – – –

מנחם אליעזר מוזס: זה בתי-ספר מוכרים.

שי פירון: הרב – – –

מנחם אליעזר מוזס: בתי-ספר מוכרים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס, תודה רבה לך, חבר הכנסת שי פירון צריך לומר את משפט הסיכום שלו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

שי פירון: אני רק אומר שבכל ההסכמים הקואליציוניים של כל המפלגות כולן לא מצאתי סעיף אחד שנוגע לכלל ילדי ישראל.

שי פירון: אחד.

שי פירון: בכל ההסכמים הקואליציוניים של שלוש המפלגות המדוברות, כל הסעיפים נוגעים אך ורק למגזרים שלהם – –

מנחם אליעזר מוזס: להשיב את הגזלה.

שי פירון: – – לא ראיתי סעיף אחד.

שי פירון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שי פירון.

מנחם אליעזר מוזס: באנו לתקן את הכפיוֹת שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס, נו.

מנחם אליעזר מוזס: להשיב את הגזלה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא היה, נדמה לי, שהרחקתי מישהו בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: זה עוד לא היה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, זה שמונה שנים שבטייבה קיימת ועדה קרואה, ומאז התחלפו בראשותה שמונה יושבי-ראש ועדה קרואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הראשון היה סוהר, האחרון – מזכ"ל הליכוד לשעבר, שמתנהג כמו מושל צבאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוכחה לכך: אתמול הייתה לו פגישה במשרדו עם ועד העובדים ועם עוד כמה עובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משנודע לו שהעובדים קבעו פגישה עם ההסתדרות כדי לדון בזכויותיהם, ושבגלל פגיעתו בזכויות האלה הם כבר הכריזו על סכסוך עבודה, הוא צעק, גירש אותם, והחליט – כאילו אין חוק בארץ – שהוא משעה שלוש עובדות ל-45 יום כל אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעובד אחד הוא מוריד יום מהמשכורת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועד הכריז שמהיום עד יום חמישי הם מקיימים לפני העירייה עצרת לשעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההכרזה שלו הייתה: כל עובד שמשתתף בעצרת הזו יושעה ויוּרד מהמשכורת שלו שכר יום עבודה תמורת השעה הזו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם אין חוק במדינת ישראל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם באמת הסתיים הממשל האזרחי שנקבע שהוא מסתיים בשנות ה-60, או שבטייבה עדיין קיים הממשל האזרחי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה שר הפנים?

קריאה: הצבאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצבאי, ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם שר הפנים ימשיך לשתוק על ההתנהגות הזאת, או שהוא יקיים את הבחירות כמו שהבטיח, באוקטובר השנה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד אז אני מבקש שהיושב-ראש הזה יוחלף לאלתר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

חיים ילין: אני לוקח, כבוד היושב-ראש, 15 שניות לסיפור קצר.

חיים ילין: בכל פעם שהייתי מגיע – לפעמים עצבני – הביתה, הבת הקטנה שלי הייתה אומרת: אבא, גם אני אוהבת אותך.

חיים ילין: אז מה שיש לי להגיד לכם: גם אני אוהב אתכם.

חיים ילין: אתם יכולים לצעוק עד מחר, זה לא יעשה מכם יותר צודקים, בטח לא פה, במקום הזה, שזאת כנסת ישראל שצריכה לייצג את כולם.

חיים ילין: גפני, אתה מדבר בטלפון, והבת שלי הייתה אומרת לך שגם היא אוהבת אותך, אז גם אני אוהב אותך, וזה שאתה תצעק לא יעשה אותך יותר צודק.

חיים ילין: יושב-ראש הכנסת, כידוע לך, ראש הממשלה יודע להגן על תושבי עוטף-עזה, אבל הוא קצת נכשל בזמן האחרון, כי כנראה המנהרות והטילים עוד ימשיכו ליפול עלינו.

חיים ילין: אז במקום להרחיב את הממשלה אני מציע כמה דברים: א.

חיים ילין: כבר שישה חודשים אומרים לנו במשרד הביטחון ובמשרד ראש הממשלה שאין תקציבים למכשול החדש, אין מספיק כסף.

חיים ילין: עם הכסף הזה אפשר לקחת ולהביא מיגוניות לכל החקלאים שבעצם שומרים על גבולות מדינת ישראל; ואם זה לא מספיק, אפשר להביא עוד משפחות לעוטף-עזה ולגבול לבנון; ואם גם זה לא מספיק, אז אפשר להביא עוד מים לנגב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים ילין: תאמינו לי, מאז שהביאו מים לנגב – תראה איזה פריחה יש שם, ואף שיש 1.85 מיליון בצד השני, אנחנו ממשיכים לפרוח.

חיים ילין: אז שים לב כמה דברים יפים אפשר לעשות במקום להגדיל את הממשלה.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, מרבית המדינות בעולם יודעות לשמור על טוהר הבחינות, המצב בארץ הוא על הפנים.

ג'מאל זחאלקה: מצב קטסטרופלי, ממש קטסטרופלי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתריעים שנים רבות על כך שיש העתקות בבחינות הבגרות, שיש הדלפות של הבחינות ושצריך לעשות מעשה – להחמיר בענישה, לפטר מנהלים שעושים זאת, לפטר מורים שעושים זאת, לפטר פקידים במשרד החינוך שמעלימים עין, שלא ממלאים את תפקידם.

ג'מאל זחאלקה: לפחות אלה שאחראים לטוהר הבחינות לא יכולים להמשיך בתפקידם, אם פעם אחר פעם אחר פעם הם נכשלים כישלון חרוץ.

ג'מאל זחאלקה: צריך להדיח את כל אלה האחראים להדלפת הבחינות.

ג'מאל זחאלקה: צריך להעניש אותם.

ג'מאל זחאלקה: זאת רשלנות פושעת שגורמת נזק אדיר לאלפי תלמידים.

ג'מאל זחאלקה: יש מקומות שבית-ספר שלם מוענש ענישה קולקטיבית מפני ששניים-שלושה תלמידים העתיקו בעזרת פקידים של משרד החינוך.

ג'מאל זחאלקה: משרד החינוך עשה הסכמים עם חברות, החברות האלה מעלו בתפקידן, צריך לגמור את העסקים אתן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אלה שגנבו את הבחינות והפיצו אותן – המשטרה צריכה לעצור אותם, enough is enough.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעצור את זה.

ג'מאל זחאלקה: די להדלפות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברצוני לצטט חלק מהחלטת ועדת האתיקה, שאומרת שהזכות לחופש ביטוי היא כלי עבודה ראשון במעלה עבור חברי הכנסת בתוך משכן הכנסת ומחוץ לו.

יעל גרמן: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, היום בוועדה המסדרת יושב-ראש הוועדה ביזה, העליב, פגע ושלל את זכות היסוד וזכות הביטוי מחברי הכנסת שהיו בוועדה.

יעל גרמן: הוא סירב לשמוע לעצתו של היועץ המשפטי לכנסת, שיעץ לו להעביר את הדיון לאולם גדול ומכובד, שבו כל חברי הכנסת יוכלו לשבת בצורה נאה ומכובדת סביב השולחן, ובמקום זה העדיף להגלות ולהושיב חברי כנסת מחוץ לשולחן.

יעל גרמן: הוא סתם פיות, הוא הוציא לאחר מילה אחת שאדם הוציא, שחבר כנסת הוציא, הוא ניצל את זכותו והוציא אותם מהאולם – חברי כנסת.

יעל גרמן: הוא הגביל אותנו בשלוש דקות לדיון שהיה אפשר לדבר בו במשך יום שלם.

יעל גרמן: הוא סירב לתת ליועץ המשפטי לכנסת לענות לנו על שאלות וסירב בסופו של דבר לתת לנו להעלות הצעות נגדיות.

יעל גרמן: אני חושבת שבכך יושב-ראש הוועדה המסדרת ביזה את הכנסת, ביזה את כבוד חברי הכנסת וביזה את הוועדה המסדרת, ואני קוראת לך לטפל בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, ואחריה – חברת הכנסת תמר זנדברג.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שהכול נראה כל כך חשוב, ואנחנו איכשהו עדיין מצליחים לשכוח שיש אנשים בחוץ, שמצפים מהממשלה ומהכנסת לטפל בנושאים שבאמת כואבים להם.

איילת נחמיאס ורבין: זה יותר משבועיים אני מטפלת בפנייתה של מיכל שחר, גננת מגן "חצב" ברמת-השרון, שלמרבה הצער חלתה בשנה שעברה ונאלצת להיעזר בקביים כדי לטפל בעצמה.

איילת נחמיאס ורבין: מובן שמיכל שחר יכולה לעבוד, יכולה לתפקד, גם על-פי חוות הדעת של הרופא התעסוקתי, אבל אז – היא גננת, כמובן, של משרד החינוך – כמובן מגיע השלב שבו מעבירים אותה לוועדה רפואית, ובוועדה הרפואית שואלים אותה איך היא תתכופף כדי לטפל בילדים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני שואלת את עצמי על כל הגננות שאני רואה בגנים של הילדים שלי, ואיכשהו אני אף פעם לא הצלחתי להיות מוטרדת מהשאלה אם הן מתכופפות אל הילדים.

איילת נחמיאס ורבין: אפילו שאלתי את ההורים מגן "חצב" אם הם מודאגים מרמת התפקוד שלה, והם אמרו: בשום פנים ואופן.

איילת נחמיאס ורבין: ההורים היו הראשונים להילחם בפיטורים ההזויים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר, אחרי שמיכל כהן, מנכ"לית משרד החינוך, התערבה, משום שהיא הבינה שנעשה לה עוול נוראי, היא פנתה – חזרה בעצם – לוועדה הרפואית, וועדה רפואית נוספת התכנסה בשבוע שעבר.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר העיקרי שיצא מהוועדה הרפואית הזאת הוא שהצליחו להתנהג אתה בצורה אנושית ולא לשאול אותה שאלות מוזרות, הזויות ואף מטרידות.

איילת נחמיאס ורבין: חברים וחברות, אנחנו חייבים להבין שאנשים נמצאים בחוץ ומחכים לטיפול שלנו בבעיות האמיתיות, גם מפעל בדימונה שעומד להיסגר וגם גננת עם מוגבלות, למצער, שחייבת להישאר במשרתה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת דני עטר.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברים, איזה מזל שעבר חוק המשילות, הא?

תמר זנדברג: עכשיו סיעות קטנות לא יכולות לסחוט.

תמר זנדברג: היציבות – הממשלה היא נורא נורא יציבה, כי הסיעות הקטנות לא יכולות להפיל אותה.

תמר זנדברג: לא יכול להיות מצב שסיעה אחת מפילה את הממשלה.

תמר זנדברג: איזה מזל שהעלו את אחוז החסימה, כי ככה שלוש הסיעות שמייצגות מיעוט לא יהיו בכנסת, נכון?

תמר זנדברג: איזה מזל?

תמר זנדברג: זה ממש היה הליך גאוני, שהוביל אותו שר בממשלה, שרצה שהממשלה תהיה כל כך יציבה, עד כדי כך שיומיים לפני הרכבתה הוא נטש אותה וברח ממנה.

תמר זנדברג: מזל שהוא הוביל את התהליך הזה – מזל שהוא הוביל את התהליך הזה, כי אחרת לא היינו מגיעים כאן לאחת הכנסות המעניינות והאטרקטיביות והאפקטיביות שהיו.

תמר זנדברג: אולי יסתבר שהניצחון הגדול של הימין היה ניצחון פירוס.

תמר זנדברג: אני מסתכלת עליכם, החברים השותפים, שיהיה לכם בהצלחה.

תמר זנדברג: אבל אנחנו כאן, החלק הזה, שתראו כמה הוא מלא ומאוכלס יחסית לחלק הזה, של הקואליציה, שהוא ריק כאן, ומשווע לאיזה מישהו שאולי יבוא ולפחות יקרא איזה קריאת ביניים, משהו – נדמה לי שזה סימן טוב איך הולכת להתנהל הכנסת הזאת.

תמר זנדברג: אנחנו באנו לעבוד ובאנו להילחם.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת דני עטר, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדבריה של חברת הכנסת חברתי יעל גרמן, אני רוצה לומר לך שהיום עברנו שיעור אצל יושב-ראש הוועדה המסדרת איך משתמשים בצורה אלימה בכוח שנותן המשכן הזה לרוב.

דניאל עטר: אם בזה היינו מסתפקים, שבעצם הזכויות המעטות שניתנות לאופוזיציה נרמסו ברגל גסה, בצורה הכי בוטה שיכולה להיות, אם היינו מסתפקים בזה, ניחא.

דניאל עטר: אבל, כשאני קורא את ההסכמים הקואליציוניים – ורק לפני זמן קצר שמעתי את יושב-ראש ש"ס אריה מכלוף דרעי מדבר על "השקופים" – ואני קורא שבהסכמים הקואליציוניים הוא רואה את אותם שקופים כשקופים אמיתיים, לא מתייחס אליהם בכלל ולא מביא לידי ביטוי בשום סעיף את מה שהוא בנה עליו את כל החזרה הגדולה שלו לפוליטיקה הישראלית.

דניאל עטר: ואם זה לא מספיק, אנחנו רואים שם סעיף שבא ברגל גסה ובוטה, משתמש בכוח הזה, של הרוב, כדי להמשיך ולחבוט בשק החבטות של החברה הישראלית, וזה החקלאים בישראל.

דניאל עטר: אנחנו רואים שם הצעה שבעצם מדברת על כך שאם הממשלה תחליט, שר השיכון, ויושב כאן ידידי יואב גלנט, שהגן על הקרקעות של החקלאים בצורה יוצאת מן הכלל ערב הבחירות, שותף למפלגה שמציעה הצעה שאומרת, שאם המדינה תחליט – אם הממשלה, אם שר האוצר יחליט להפקיע קרקעות של חקלאים בכל מקום כדי לפתור את הבעיות שיש למדינת ישראל – זה המשך ישיר של השימוש בכוח בצורה הכי אלימה שיכולה להיות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דניאל עטר: ואני, כמי שמכבד אותך מאוד, אדוני היושב-ראש, כמי שיכול להשתמש בסמכותו כדי לאפשר שיח אחר בחברה הישראלית, אני מציע שתשתמש בזכות הזאת.

דניאל עטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דני עטר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, הממשלה שתישבע כאן בימים הקרובים, אני חייבת להודות, ביני לביניכם, איבדה כל צל של בושה.

קארין אלהרר: היא מורכבת מסיעות שחרתו על דגלן: שקופים, אחים, אחיות, אבל מסתבר שהם רואים רק חלק מאותם שקופים, מאותם אחים ומאותן אחיות.

קארין אלהרר: ההסכמים הקואליציוניים שנחתמו הם מבישים.

קארין אלהרר: הם עושים שימוש ציני בכספו של הציבור.

קארין אלהרר: הם מדגישים את הפערים בין המגזרים בחברה, את הניתוק העמוק שלכם, חברי הקואליציה המתהווה, מצרכיו ומחולשותיו של הציבור.

קארין אלהרר: ההסכמים מחביאים את ההתמקדות בציבור מסוים, על חשבון רוב הציבור בישראל.

קארין אלהרר: נכנעתם, אדוני ראש הממשלה, שלא נמצא, כרגיל, נכנעתם לסחטנות, לרמאות, לחזיריות.

קארין אלהרר: ביטלתם עשייה משמעותית, או לפחות כך אתם מתכוונים, לטובת ציבור, רק כדי לספק משהו נורא צר, אינטרס כזה, שנקרא ג'ובים, סידורי עבודה.

קארין אלהרר: אתם עומדים להרחיב את הממשלה בהליך מאוד מאוד לא תקין, ויותר מזה, גם לא מוסרי, רק לטובת מה שדואגים לחברים.

קארין אלהרר: בכסף הזה, שאתם ממהרים לתת, יכולנו אנחנו, נבחרי הציבור, לעשות כל כך הרבה דברים הכרחיים, קיומיים, לציבורים השלמים האחרים במדינה, אלה שאתם לא רואים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קארין אלהרר: הכסף הזה יכול היה להגדיל משמעותית את כמות תקנים בשירות לאומי לאנשים עם מוגבלות – שלזה דאגו אחינו בבית היהודי להוציא את המקור התקציבי, שלא יהיה.

קארין אלהרר: יכולנו, למשל, לתת סל תמיכה לצעירים חסרי עורף משפחתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קארין אלהרר: אבל מה אכפת לכם?

קארין אלהרר: הם רק צעירים חסרי עורף משפחתי; שידאגו לעצמם.

קארין אלהרר: אז אני באמת מתביישת, אבל אני מבטיחה שאנחנו, חברי האופוזיציה, נהיה כאן ונגן על הציבור, גם כאלה שלא בחרו בנו, רק כי מגיע להם שמישהו יטפל בצרכים שלהם.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איימן עודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת הצלחה גדולה בהסכמים הקואליציוניים: כל חבר כנסת מהקואליציה העתידית לוקח הביתה איזו קופה קטנה ויוכל לחלק אותה בדרך כזו או אחרת.

נחמן שי: אני מקווה שמבקר המדינה, משרד המשפטים ועוד כמה גורמים או שומרי סף יקפידו שזה ייעשה בדרך הנכונה; אני מתפלל.

נחמן שי: זהו, מה שאפשר לומר.

נחמן שי: אבל אני שואל את עצמי לא על מה חתמו ועל מה דיברו, אלא בעיקר על מה לא דיברו.

נחמן שי: אני שואל את עצמי: איפה עומד הנושא המדיני בסדר-יומה של הממשלה שתיבחר פה בעוד יומיים או שלושה?

נחמן שי: מי בחדרים פה בבניין הזה בכלל העלה את השאלה מה קורה ליחסי ישראל והרשות הפלסטינית, ואולי מדינת פלסטין בעתיד, ואיפה זה כתוב?

נחמן שי: מה רוצה הממשלה הזאת בכלל לעשות?

נחמן שי: היא יודעת?

נחמן שי: השקיעה בזה מחשבה?

נחמן שי: היא הולכת להשקיע בזה?

נחמן שי: האם ייתכן שהפלסטינים יתאדו, הם לא יהיו פה, נקום בבוקר והכול ייגמר, והכול יהיה שלנו?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אנחנו יודעים, יש פה עם שני, צריך למצוא דרך לחיות אתו ביחד, צריך לחפש דרך כלשהי להסדר בינינו לבינם.

נחמן שי: למה מילה אחת לא נאמרה עד עצם היום הזה?

נחמן שי: איפה זה עומד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמעתי כמה מחברי שדיברו על פסילת הבחינה בשפה העברית בבתי-הספר הערביים.

איימן עודה: זה אכן נושא כואב לכולנו, ואני שואל: מי האחראי?

איימן עודה: יש התשובה הברורה והמהירה שמטילה את האחריות על התלמידים עצמם – מבצעים עונש קולקטיבי לכולם, ומבטלים את הבחינה.

איימן עודה: ואני שואל: איפה משרד החינוך?

איימן עודה: מי אחראי לזה?

איימן עודה: מי אחראי להעברת המבחנים?

איימן עודה: מי אחראי למנהלים?

איימן עודה: מי אחראי לחברות המופרטות?

איימן עודה: אני חושב – וגם בטוח – שמשרד החינוך הוא אכן האחראי העיקרי.

איימן עודה: אנחנו גם, בשם הרשימה המשותפת, מבקשים לחקור את הסוגיה, להעמיד את האחראים לדין, כי אנחנו רוצים טוהר בחינות, לרבות בבחינה בעברית.

איימן עודה: אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יחליט שציון המגן שהיה להם יהיה גם התוצאה הסופית.

איימן עודה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים להיום.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, ההסכמים הקואליציוניים הללו חושפים לנו עולם – פשוט ללא בושה – של חמדנות, תרבות של 12 שבטים, ממשלה שדואגת רק למגזרים מסוימים בחברה בישראל; אין ממלכתיות, אין אחריות, אין הבנה של מה זו החברה בישראל.

עליזה לביא: ראינו הבוקר בוועדה המסדרת דורסנות, חוסר של חופש ביטוי, ואין שום מחויבות לאחריות לכולם.

עליזה לביא: בושה, פשוט בושה.

עליזה לביא: ולכך תוסיפו גם את הדת היהודית שהפכה להיות קרדום פוליטי.

עליזה לביא: אף אחד בכלל לא מתעניין באמת בהשלכות האמיתיות על החברה בישראל.

עליזה לביא: אני לא יודעת מי יהיה שר הדתות, אבל, אדוני שר הדתות המיועד, באמת לא היה כדאי שהממשלה הזאת לא תגדל במספר השרים.

עליזה לביא: תחשוב מה היה ניתן לעשות עם הכספים שייחסכו לטובת המשרד האומלל הזה.

עליזה לביא: הרי כולנו פה דיברנו על לבוא, לתקן, להנגיש יהדות – לא משנה מאיזה חלק של הבית.

עליזה לביא: אבל מה עושים עכשיו?

עליזה לביא: ואיך הדברים נעשים?

עליזה לביא: תראו, למשל, מה קורה בבית-הדין הרבני הגדול בירושלים, נטול הדיינים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עליזה לביא: – – מוקפא, לא מתפקד.

עליזה לביא: נשים וגברים הם בני-ערובה.

עליזה לביא: מדוע לקחת משרת המשפטים את האחריות ולהחזיר אותה לשר הדתות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עליזה לביא: אנחנו הולכים אחורה.

עליזה לביא: לא נוכל להתקדם כחברה.

עליזה לביא: אנחנו הולכים אחורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא, תודה.

עליזה לביא: אני קוראת לכם להתנגד להצעת הממשלה להגדלת הממשלה ל-34.

עליזה לביא: באנו להתקדם, לשנות ולתקן, אל תחזירו אותנו אחורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, ביחסי עבודה, כבוד לעובד הוא הבסיס ליחסים, בעיקר בעיריות, גם אם עירייה נבחרת, גם אם עירייה ממונה, ואני מתכוון במקרה הספציפי לטייבה, שיש בה ועדה קרואה.

אחמד טיבי: אסור לפגוע בכבודו של עובד, אסור להשפיל עובדים, אסור לזרוק עובדים, לגרש אותם, בשל העובדה שהם אומרים דבר הנוגד את עמדת הנהלת העירייה או ראש הוועדה הקרואה.

אחמד טיבי: גם כשיש חילוקי דעות, זאת לא השיטה, זה לא הסגנון.

אחמד טיבי: נכון, באוקטובר יהיו בחירות דמוקרטיות בטייבה, אנשי טייבה ינהלו את עצמם בצורה דמוקרטית, זו הדרישה שהייתה לנו מאז ומתמיד; אבל עד אז יחסי כבוד לעובד, לעובדים, לעובדת, זהו הבסיס ואין בלתו.

אחמד טיבי: אסור שיהיה שום דבר אחר.

אחמד טיבי: הנושא השני – צווי הריסה שהודבקו לפני שעה קלה על בתים בדהמש ליד רמלה.

אחמד טיבי: מדובר בהתפתחות מסוכנת.

אחמד טיבי: כבר נהרסו חמישה בתים בדהמש, ויש סכנה של הרס אלפי בתים ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: אמרנו שזה הנושא האקוטי, הכואב ביותר, והרשימה המשותפת העלתה היום בסיעה את הנושא כנושא הכואב, הדחוף, הבהול ביותר ביחסינו, בדרישתנו מן הממשלה, ממשרד הפנים.

אחמד טיבי: והכנסת טוב תעשה אם תתערב בנושא, אדוני היושב-ראש, כדי שמי שבונה על קרקע פרטית – לא קרקע ציבורית, לא בית-ספר – ימשיך לגור בצורה מכובדת ויכשירו את ביתו.

אחמד טיבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: כמעט הכפלנו את הזמן היום בנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: הודעת הממשלה על הפסקת כהונתו של שר ועל הפסקת כהונתו של סגן שר.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיביא את ההודעה בפנינו הוא סגן השר אופיר אקוניס.

מיקי לוי: שמענו שסגן השר אקוניס התמנה לשר התקשורת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9א(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, כי חברותו בממשלה של שר החוץ אביגדור ליברמן נפסקה ב-6 במאי 2015, וזאת בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר אביגדור ליברמן לראש הממשלה את כתב התפטרותו מן הממשלה בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

אופיר אקוניס: כמו כן מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9א(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי כהונתו של חבר הכנסת צחי הנגבי, סגן השר במשרד החוץ, נפסקה גם היא ב-6 במאי 2015, המועד שבו נפסקה חברותו בממשלה של שר החוץ אביגדור ליברמן, וזאת בהתאם לסעיף 26(2) לחוק-יסוד: הממשלה.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אתה כבר ערוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני, על הודעתו.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/915); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לנושא הבא – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20), קריאה ראשונה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, ויציג אותה סגן השר אופיר אקוניס, שכבר נמצא על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, הממשלה מבקשת את אישור הכנסת לדחות בהוראת שעה את תחולתם של סעיפים 5(ו) ו-25(ד) בחוק-יסוד: הממשלה, אשר משמעותם הגבלת מספר השרים וסגני השרים, כך שלא יחולו על ממשלה שכוננה בתקופת כהונתה של הכנסת העשרים.

אופיר אקוניס: כמו כן, הממשלה מבקשת לשנות את סעיף 5(ג) – – –

מיקי לוי: מה הסיבה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: כדי שחבר הכנסת לוי ישמע, אני אחזור: הממשלה מבקשת לשנות את סעיף 5(ג) בחוק-יסוד: הממשלה באופן אשר משיב על כנה את הסמכות למנות שר בלי תיק, סמכות אשר הייתה קיימת בחוק החל בשנת – – –

יחיאל חיליק בר: מה זה משנה?

אופיר אקוניס: אני רק אסיים ואומר את השנה שבה החלו בנוהל הזה של שר בלי תיק – –

מיקי לוי: סוף-סוף – – –

אופיר אקוניס: – – כדי שתשמע של מי ההמצאה המפא"יניקית הזאת.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, בשנת תשכ"ח, 1968.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני שומע גם במליאה, וגם כמובן בכלי התקשורת, את זעקות האופוזיציה, חבר הכנסת מיקי לוי, ואני באמת מבקש, באמת, באמת, טלו קורה מבין עיניכם.

אופיר אקוניס: פשוט טלו אותה, טלו אותה מבין עיניכם.

מיקי לוי: – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הרי זה שיא-שיאו של הגיחוך, לשמוע מסיעות בבית הזה – יש עתיד, סיעת העבודה – –

מיקי לוי: ביטלה את התפקיד הזה.

אופיר אקוניס: – – סיעת התנועה וסיעת מרצ – כל הסיעות האלה, אדוני היושב-ראש, ישבו בממשלות גדולות מן הממשלה שאנחנו מציעים כעת.

אופיר אקוניס: כל הסיעות האלה – – –

מיקי לוי: שר ללא תיק זאת שחיתות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, אני יודע שהאמת קשה – גם לך, חבר הכנסת בר – אבל יש עובדות, יש מציאות.

יחיאל חיליק בר: אל תתרצו.

אופיר אקוניס: גברתי – – –

זהבה גלאון: מתי ישבנו?

אופיר אקוניס: לצערי, ישבתם בממשלה – לאחר שניצחתם אותנו – –

יואל חסון: איך אתה זוכר?

אופיר אקוניס: אני זוכר מצוין, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: – – ישבתם בממשלה – כיוון שנשאלתי על-ידי חברת הכנסת גלאון; לא בדיוק התכוונתי להיכנס לפולמוס הזה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, לצערי, ישבתם בממשלה, כאשר ניצחתם אותנו בבחירות דמוקרטיות, כי לא התבכיינו על התוצאות.

אופיר אקוניס: לא האשמנו ציבורים שלמים בהפסד בבחירות.

אופיר אקוניס: קיבלנו את תוצאות הבחירות.

מיקי לוי: מה זה רלוונטי לשר ללא תיק?

מיקי לוי: מה זה?

אופיר אקוניס: ודאי שזה רלוונטי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי – – –

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חבר הכנסת לוי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, קודם כול, אתה יכול לצעוק בישיבה; לא חייבים לעמוד כדי לצעוק.

אופיר אקוניס: אני מציע לך.

אופיר אקוניס: ואשלים את תשובתי לחברת הכנסת גלאון: ובכן, במאי 1999 ניצחתם, המחנה שלכם.

אופיר אקוניס: קיבלתם, אדוני היושב-ראש – נדמה לי שגם אתה עברת, כפי שמקובל בממשלים דמוקרטיים, מן הקואליציה אל ספסלי האופוזיציה, אבל מה הייתה הפעולה הראשונה של הממשלה שבה הייתה חברה סיעת מרצ – אולי לא את באופן אישי – וגם סיעת העבודה שקיבלה את הגה השלטון בראשותו של ראש הממשלה אהוד ברק?

אופיר אקוניס: אכן כך, אדוני היושב-ראש, הפעולה הראשונה הייתה – – –

חיים ילין: – – –

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות, חבר הכנסת ילין, נגיע גם לסיעת יש עתיד.

אופיר אקוניס: למה לך לקפוץ?

אופיר אקוניס: תכף נגיע גם לסיעת יש עתיד.

אופיר אקוניס: תמתין בסבלנות.

אופיר אקוניס: אין סיעה, אדוני היושב-ראש, מהסיעות שיושבות בצד הזה של האולם, שלא הייתה שותפה בממשלות מנופחות, ענקיות, גדולות – הרבה יותר גדולות מהממשלה שאנחנו נשביע בעוד יומיים או בעוד שלושה ימים.

זהבה גלאון: – – –

יחיאל חיליק בר: זה מצדיק את השחיתות שלכם?

אופיר אקוניס: אני מציע לך, חבר הכנסת בר – – –

יחיאל חיליק בר: זה מצדיק?

יחיאל חיליק בר: דברים השתנו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, אתה הרי כבר הספדת את ממשלתנו מן הכיסא שאתה יושב בו – –

יחיאל חיליק בר: אני עדיין מספיד אותה.

אופיר אקוניס: – – בממשלתנו הקודמת.

אופיר אקוניס: אני מציע לך, תשמור על קור רוח, אולי תשיגו תוצאות יותר טובות בבחירות הבאות; אני לא מבטיח.

יחיאל חיליק בר: בעזרת השם.

אופיר אקוניס: בעזרת השם, זה בוודאות, רק שבמחנה שלכם יש כאלה הרואים את הביטוי הזה כאיזה ביטוי של התנשאות של ציבור אחד מעל ציבור אחר.

אופיר אקוניס: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אביה הרוחני – אביה הרוחני – של סיעת יש עתיד, הלוא הוא שר המשפטים המוערך יוסף טומי לפיד, זכרו לברכה, התנגד כשר משפטים בישראל, שר משפטים מוערך, להצעת חוק שהגבילה את מספר שרי הממשלה ל-18.

מיקי לוי: איזה שטויות.

מיקי לוי: מה זה רלוונטי?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, לא צריך על כל אמיתה לקפוץ.

אופיר אקוניס: לא צריך לקפוץ על כל אמיתה.

יואל חסון: איזה שיעור היסטוריה.

יואל חסון: מהמם.

אופיר אקוניס: ואכן, איש חכם, נבון ומנוסה היה מר לפיד.

אופיר אקוניס: עכשיו נשמע עוד אמירה, אדוני היושב-ראש, של שר משפטים מוערך לא פחות – מוערך לא פחות – מטעם סיעת העבודה, שלימים שימש גם יושב-ראש מרצ.

אופיר אקוניס: זה שילוב כזה – קודם היה בעבודה, אחר כך עבר למרצ.

אופיר אקוניס: אגב, אדוני, אם יש דבר חמור יותר, בכל פרמטר פוליטי, מהגדלת ממשלה מ-18 ל-20 שרים, בעיני, זה מעבר ממפלגה למפלגה, ובסיעת – איך אתם נקראים היום?

אופיר אקוניס: המחנה הציוני?

אופיר אקוניס: יש הרי גברת ששברה כל שיא ישראלי בעניין זה, ועברה ארבע מפלגות – הרבה יותר גרוע, חברת הכנסת גרמן.

אופיר אקוניס: אני יודע שגם את עברת – אני יודע שגם את עברת ממפלגה למפלגה.

אופיר אקוניס: זה הרבה יותר גרוע מלהגדיל ממשלה.

יעל גרמן: זה לא קיים בכלל בחוק הזה.

אופיר אקוניס: הרבה יותר גרוע.

אופיר אקוניס: ובכן, כך אמר שר המשפטים המוערך, שלא בא ממפלגתי אבל נחשב לאחד משרי המשפטים הטובים – והוא לא היה משפטן – השר ביילין.

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אלהרר, חברת הכנסת אלהרר, אפשר לסכור פה לדקה, לא צריך על כל דבר להעיר הערות.

יחיאל חיליק בר: משכתב את ההיסטוריה.

אופיר אקוניס: ובכן, כך אמר – חבר הכנסת, אנחנו נעמוד על האמת, ועל העובדות, גם כאשר הן אינן מוצאות חן בעיני סיעת העבודה, וסיעת יש עתיד, וסיעת מרצ.

אופיר אקוניס: ובכן, יוסי ביילין, אדוני היושב-ראש, אומר כך: "השינוי שאנחנו מציעים" – אנחנו, הכוונה מפלגת העבודה – "איננו שינוי באופי קונסטיטוציוני, במשהו פילוסופי, בשאלה מוסרית, בשאלה של זכויות אדם וכדומה, אלא בשאלה מאוד ספציפית של מספר השרים וסגני השרים".

אופיר אקוניס: "השינוי הזה", אומר שר המשפטים ביילין, "אינו קריטי בעיני".

אופיר אקוניס: וכמובן, איך אפשר היה, חבר הכנסת חסון – אז אולי אתה היית במפלגה אחרת, עברת עוד מפלגה, ואחר כך עוד מפלגה, אבל חיים רמון אמר – שימו לב, אתם מעריכים את מר רמון כפרלמנטר – חוק-יסוד זה לא עשרת הדיברות.

אופיר אקוניס: שימו לב טוב, אומר חיים רמון – אתם מעריכים אותו כפרלמנטר שנים ארוכות – חוק-יסוד זה לא עשרת הדיברות; לא רק שאצביע בעד החוק, אדוני היושב-ראש, אפעל שיעבור.

אופיר אקוניס: כך אומר חיים רמון.

יעל גרמן: איך החוק הזה עבר, בוועדה מסדרת?

עיסאווי פריג': איזה תפקיד מיועד לך?

אופיר אקוניס: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להתייחס – חבר הכנסת בר, שהיה אדם צעיר בשנת 1999, ודאי היה במשמרת הצעירה של מפלגת העבודה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם עכשיו אדם צעיר.

יולי יואל אדלשטיין: אל תפגע בו.

אופיר אקוניס: אבל פחות.

אופיר אקוניס: צעיר אבל פחות.

יולי יואל אדלשטיין: זה כולנו.

אופיר אקוניס: אבל זה כולם, זה בסדר.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, מר לפיד וסיעת יש עתיד.

אופיר אקוניס: ובכן, את מייסדה ואביה הרוחני של יש עתיד, הלוא היא שינוי המנוחה, מר יוסף טומי לפיד, זכרו לברכה, כבר ציטטנו.

אופיר אקוניס: עכשיו מר לפיד הבן, בצביעות שאין שנייה לה, הולך מאולפן לאולפן ומדבר נגד הרעיון של הרחבת הממשלה.

אופיר אקוניס: אבל מר לפיד, חברת הכנסת גרמן, יחד אתך כשרת הבריאות, השר כהן כשר הרווחה, השר פרי כשר המדע – – –

יעל גרמן: שינה את דעתו.

אופיר אקוניס: בטח לא שינה את דעתו.

אופיר אקוניס: ודאי שהוא לא שינה את דעתו, משום שהיה לו נוח לשבת בממשלה של 22 שרים.

אופיר אקוניס: אז לא הייתה להם שום בעיה, חבר הכנסת פרי – – –

מיקי לוי: לא נכון – – –

יעל גרמן: – – –

אופיר אקוניס: השר פרי, השר לשעבר, אני מחשיב אותך כאדם מאוד רציני, ואני מאוד מעריך את פועלך למען ביטחון המדינה.

אופיר אקוניס: אני אומר את זה פה, אני אומר את זה בפורומים אחרים – –

מיקי רוזנטל: העלית את קרנו.

אופיר אקוניס: לא, בשיא הרצינות.

אופיר אקוניס: אני מציע לך, חבר הכנסת רוזנטל, להאמין למה שאני אומר.

יואל חסון: – – –

אופיר אקוניס: – – ואני שואל אותך, אם כל כך היה קשה לכם, מדוע לא עמדתם בממשלה הקודמת על 18 שרים?

אופיר אקוניס: אני אגיד לכם מדוע – משום שהיה מאוד נוח – – –

מיקי לוי: – – –

אופיר אקוניס: המסקנה היא ברורה, אדוני היושב-ראש, לסיעת יש עתיד היה מאוד נוח לשבת בממשלה עם חמישה שרים ושרות.

יעל גרמן: גם אתה הצבעת בעד.

יעל גרמן: מה השתנה?

יעל גרמן: גם אתה הצבעת בעד.

אופיר אקוניס: ואני, אם אינני טועה, ממשלה בת 20 שרים, השר פרי, חבר הכנסת פרי, הממשלה הצפויה, בת 20 שרים.

אופיר אקוניס: 20 בחישוב שלי.

יעל גרמן: אופיר, איפה כתוב 20 שרים?

יעל גרמן: פה לא כתוב 20 שרים.

קארין אלהרר: אופיר, איפה כתוב 20 שרים?

קארין אלהרר: אני שואלת את זה בפעם הרביעית: איפה כתוב 20 שרים?

אופיר אקוניס: הכול ידוע.

אופיר אקוניס: גברתי, לפי המפתח הקואליציוני ולפי הודעה רשמית של תנועת הליכוד, מדובר בשלב זה על 20 שרים.

יעל גרמן: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, בחישוב שלי, אני, בחישוב שלי – – –

קארין אלהרר: מה בחישוב שלך?

קארין אלהרר: – – – 20 שרים.

אופיר אקוניס: 20 שרים, גברתי, זהו מספר נמוך מ-22, וזהו המספר שסיעת יש עתיד ישבה אתו בממשלה הקודמת.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: ואדוני היושב-ראש, גם יאיר לפיד – – –

יחיאל חיליק בר: רגע, אתם מתחייבים ל-20 שרים?

יחיאל חיליק בר: אתם מתחייבים ל-20 שרים?

יחיאל חיליק בר: תגלה לנו, אולי נתמוך, אולי נתמוך.

אופיר אקוניס: גם יאיר לפיד – אין ספק שתתמכו.

אופיר אקוניס: תתייצבו פה ותתמכו.

יחיאל חיליק בר: זה 20 שרים?

יחיאל חיליק בר: לא, אולי.

יחיאל חיליק בר: זה 20 שרים?

יחיאל חיליק בר: למה אתם מטעה את הציבור?

יחיאל חיליק בר: אומרים 34.

אופיר אקוניס: גם יאיר לפיד, אדוני היושב-ראש, גם שר האוצר לשעבר יודע שעלותה הכלכלית של ממשלה לא יציבה שהולכת לבחירות כל שנתיים מסתכמת במיליארדי שקלים.

חיים ילין: אבל מי הפיל את הממשלה?

אופיר אקוניס: ממשלה לא יציבה יקרה לאין ערוך מתוספת של שני שרים, שהיא עדיין קטנה בשני שרים מן הממשלה הקודמת.

מיקי לוי: אבל למה לא אחרי כינון הממשלה?

מיקי לוי: מה הדחיפות?

מיקי לוי: הסורים על הגדרות?

מיקי לוי: אני לא מבין את זה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, משימות רבות – חבר הכנסת לוי – יש משימות רבות לממשלה החדשה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: יש משימות רבות לממשלה החדשה.

אופיר אקוניס: בכל דקה שהאופוזיציה מעכבת את שינוי החוק, היא בעצם מעכבת את השבעתה של ממשלה חדשה בישראל, שכבר ברור כשמש שהיא תקום – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, הבעיה איננה הממשלה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גרמן, הבעיה איננה הממשלה – השבעתה ביום חמישי או ביום אחר, או ביום רביעי, זה לא העניין.

אופיר אקוניס: הבעיה היא שככל שמתעכבת הקמת הממשלה, מתעכב השירות לציבור הישראלי.

אופיר אקוניס: זה מה שמתעכב.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: זה מה שמתעכב.

אופיר אקוניס: זה מה שמתעכב, משום שאתם – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – – אתם לא מאפשרים את המשילות.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו נמתין בסבלנות.

אופיר אקוניס: אנחנו נמתין בסבלנות.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני היושב-ראש, לסיום, כיוון שהדיון הוא ארוך, ואני גם אעלה לסכם אותו, וודאי אשמע חלק ניכר מן הדוברות ומן הדוברים ואתייחס להערותיכם, אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, לסיום – הדיון הזה במידה רבה, קודם כול, הוא חשוב, הוא עקרוני, הוא ייכנס לימיה – – –

קריאה: מה זה עקרוני?

קריאה: מה זה עקרוני?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: למה אתם לא מאפשרים לסיים משפט?

חיים ילין: אני אגיד לך למה: ב"צוק איתן" – אפילו חירום לא הצבעתם על זה.

חיים ילין: תודה על זה?

חיים ילין: ועכשיו זה חירום לבוא ולהצביע על זה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת, חבר הכנסת ילין – – –

חיים ילין: זה חוק החירום.

מיקי לוי: זה "הסורים על הגדרות".

אופיר אקוניס: אני מכבד את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: כמובן אשב כאן עד אשר יסתיים, אבל אתם – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: לא, אבל אין פרופורציה.

חיים ילין: הממשלה יותר חשובה מהמדינה.

אופיר אקוניס: אתם ניגפתם היום – אתם ניגפתם היום, חברי, ובעיקר הסיעה שהובילה פנייה – אני מאוד מעריך את בית-המשפט העליון, את בג"ץ; אני כן מאמין באמירה שטבע בזמנו ראש הממשלה מנחם בגין: "יש שופטים בירושלים".

אופיר אקוניס: ובכן הלכתם אליהם, ביקשתם מהם סעד, הם שלחו אתכם – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: הם שלחו אתכם.

אופיר אקוניס: אומנם נקיים כאן את הדיון הזה, אבל אני חושב שבמידה רבה מאוד, אדוני היושב-ראש, בג"ץ אמר היום בצורה ברורה מאוד את עמדתו גם על החוק הזה, גם על שינויו.

קארין אלהרר: זה לא נגמר, אופיר.

קארין אלהרר: זה לא נגמר.

אופיר אקוניס: ולכן, לשאלתם ולהערותיהם – ובראשם חבר הכנסת מיקי לוי ידידי – הכנסת הזאת היא כנסת נבחרת לכל דבר ועניין.

אופיר אקוניס: היא משמשת ככזאת, והיא, אדוני היושב-ראש, אשר תקבל – –

מיקי לוי: מסכים.

מיקי לוי: אבל מה הדחיפות?

מיקי לוי: מה הדחיפות?

חיים ילין: – – את ההכרעה בדבר הצעת הממשלה לשנות את חוק-היסוד.

חיים ילין: תודה רבה.

מיקי לוי: אבל מה הדחיפות?

מיקי לוי: לא הסברת לנו מה הדחיפות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נתחיל בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע רשמית, אף שאין לזה משמעות כל כך – 71 חברי כנסת נרשמו, אז אני מודיע שהרשימה סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן סגורה גם הרשימה לדיון הבא.

יולי יואל אדלשטיין: מי שנרשם במזכירות – נרשם; בנושא של הקמת ועדה מיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: זה יהיה הנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מבקש לומר לידידי סגן השר אופיר אקוניס – אני לא יכול להתאפק, אדוני סגן השר, אדוני סגן השר, לא אוכל להתאפק ולהעיר שיש שופטים בירושלים, גם אני מאמין בזה.

יולי יואל אדלשטיין: אוי ואבוי לכנסת אם היא תבטל או תקיים דיון בעקבות מה שאמר או לא אמר בג"ץ.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו הפרדת רשויות במדינה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ולחברי הכנסת הדוברים – בוודאי לא לאילן גילאון, שאני מזמין אותו לעלות, הוא ראשון הדוברים, ידוע כחבר כנסת עקבי – אני רוצה לומר באופן הכי אישי, במיוחד לחדשים שבינינו: ארבעה או חמישה ימים, מספר רב של אנשים מחפשים בדברי הימים של הכנסת איזו התבטאות חריפה שלי נגד הרחבת הממשלה, או מאוד אמיצה בעד צמצום הממשלה, ולא מצאו.

יולי יואל אדלשטיין: אז כדאי לזכור שיש כאן רשמת פרלמנטרית או רשם פרלמנטרי, הכול נרשם בפרוטוקול, וכל מה שנדבר, הדברים האלה, עוד חמש שנים, עוד עשר שנים, מישהו ישלוף אותם ויצטט אותם.

יולי יואל אדלשטיין: אז כדאי מאוד בדיונים האלה תמיד לזכור שהגלגל מסתובב לו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לא חייבים לקבל את העצה שלי, כמו שלא חייבים לקבל שום עצה מאף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד וכל אחת יקפידו על הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, חברותי, תודה לסגן השר אופיר אקוניס, אשר כהרגלו הופך כל דיון במליאה ל"בר-מצווה" פרטית שלו.

אילן גילאון: וזה בסדר גמור, הוא לא שוכח אף פעם להשתלח בבית-המשפט – –

אופיר אקוניס: איזו רמה.

אופיר אקוניס: תת-רמה.

אילן גילאון: – – ולשנות פרטים בהיסטוריה.

אופיר אקוניס: תת-רמה.

אופיר אקוניס: איזה רמה.

אופיר אקוניס: בושה.

אילן גילאון: אנחנו רגילים לסגנון הזה.

אופיר אקוניס: תת-רמה.

אופיר אקוניס: תת-רמה של דיון – – –

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אתה באמת לא התבטאת נגד הרחבת הממשלה – – –

אופיר אקוניס: – – – תת-רמה של דיון.

אופיר אקוניס: תת-רמה.

אופיר אקוניס: תת-רמה.

אילן גילאון: – – – בראש ובראשונה.

אילן גילאון: אופיר, תירגע.

אופיר אקוניס: תת-רמה.

אופיר אקוניס: תמשיך, תמשיך, תמשיך עם הסגנון המאוס שלך.

עיסאווי פריג': בטח הסגנון שלך – – –

אופיר אקוניס: אתה אל תתערב, גם כן – – –

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע לדוברים.

אופיר אקוניס: תמשיך, תמשיך.

אילן גילאון: אדוני, אני רוצה להגיד לך: הבעיה שלי איננה הכמות, אלא האיכות, המטרה.

אילן גילאון: לצורך מה?

אופיר אקוניס: רק האיכות שלך טובה.

אופיר אקוניס: רק אתה איכותי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אקוניס, תודה.

אופיר אקוניס: רק אתה איכותי, מה לעשות.

קריאה: – – – במליאה?

אופיר אקוניס: אף אחד לא איכותי חוץ מחבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אופיר, אופיר – – –

אופיר אקוניס: איזה מזל.

אופיר אקוניס: איזה מזל.

אילן גילאון: אבל הבעיה המרכזית, אדוני, איננה הגודל, היא בהחלט הטכניקה שלפני זה.

אילן גילאון: ולצורך מה?

אילן גילאון: ואיזו מציאות הזויה: אנחנו רוצים להגדיל את הממשלה הזאת שרק לא מזמן אנחנו הקטנו אותה, אנחנו בעצמנו.

אילן גילאון: להפך, אני רוצה לבוא אליכם בטענות מדוע הקטנתם אותה לא מזמן.

אילן גילאון: היום אתם צריכים להגדיל אותה מחדש.

אילן גילאון: "כדי לשפר" – אומר חתן הבר-מצווה אופיר אקוניס – "את השירות לציבור".

אילן גילאון: כי כאשר יהיו 24 שרים השירות לציבור יהיה טוב יותר.

אילן גילאון: אני רוצה לתת לך דוגמה בדיוק הפוכה, מיידית, שראינו בקווי היסוד של הממשלה, אדוני היושב-ראש:

אילן גילאון: ללכת ולתת פטור למוסדות דת מהנגשת המקומות.

אילן גילאון: אולי במקום – אני לא רוצה, אולי אני אתן לכם רעיון – אולי היה צריך דווקא שר לענייני נגישות.

אילן גילאון: להפך מזה.

אילן גילאון: זאת אומרת, השירות לציבור בוודאי ובוודאי הולך להיות הרבה יותר גרוע.

אילן גילאון: אבל בוא נקרא לילד בשמו, ובוא נדבר על הפיל שנמצא פה בחדר.

אילן גילאון: מה שמכעיס זה הבוז, הזלזול, הבעיטה שאתם נותנים לציבור, לדמוקרטיה ולכל מה שמסביב.

אילן גילאון: אתם חייבים – אתם, רבותי המחליטים – חייבים להנציח את המציאות שבה אתם לא מסוגלים להגיד מילה אחת של אמת בלי להסמיק.

אילן גילאון: זאת היא המציאות.

אילן גילאון: כאשר ההישרדות היא כל התוחלת וכל התכלית של העניין כולו ואין לו שום דבר אחר.

אילן גילאון: ויש כאן גם שימוש ציני במדינה לצרכים פנימיים של מי שמיועד להיות ראש הממשלה.

אילן גילאון: למה היינו חייבים לקיים את הדיון הזה בכלל עכשיו?

אילן גילאון: מדוע לא היה אפשר לכונן ממשלה, להשביע אותה ולעבוד בצורה מסודרת?

אילן גילאון: הרי זה לא הדבר הבוער ביותר, זה לא פורס מז'ור אם באמת יהיו 18 או 22 או 24.

אילן גילאון: אפשר היה לנהל את זה בצורה אחרת.

אילן גילאון: אבל הבוז הזה, הכלימה הזאת שאתם רוצים להמיט על כולנו, על כל הפוליטיקאים, כדי להוציא את שמנו, את דיבתנו רעה, זה הדבר היותר-מקומם, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אנחנו, כמובן, נצביע נגד החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון, גם על ההקפדה על הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, חבל שחבר הכנסת אקוניס יצא, רציתי להצטרף לחגיגות הבר-מצווה שהתחיל חברי אילן גילאון.

תמר זנדברג: אני ישבתי וספרתי כמה פעמים הוא הזכיר את שמה של סיעתי, סיעת מרצ, בהצגת הדברים.

תמר זנדברג: אומנם הוא התייחס לעוד סיעות אופוזיציה, אבל אני, אצל עמי אני קרובה, וככה התחלתי לספור החל באיזה שלב, אחרי שהוא כבר אמר כמה פעמים מרצ, מרצ, מרצ.

תמר זנדברג: לרגע היה נדמה שבעצם סיעת מרצ היא הסיבה לכך שאנחנו מרחיבים היום את הממשלה.

תמר זנדברג: אני מצטרפת לאילן גילאון, שאולי מספר השרים המדויק הוא לא העניין הכי הכי מרכזי פה, אבל יש כאן לקח שספציפית סיעת הליכוד, מפלגת הליכוד ועוד כמה סיעות ימין למדו מהבחירות והן מיישמות אותו מאז, בחודש וחצי, חודשיים שעברו, פעם אחר פעם אחר פעם: חבוט בשמאל, ותצליח.

תמר זנדברג: כלומר, לכל צרה שלא תבוא – קשורה למה שקורה בציבור, קשורה למה שקורה בכנסת – יש פתרון: השמאל אשם.

תמר זנדברג: ומה הצרה הכי גדולה?

תמר זנדברג: שהלקח שלמדו הימין והליכוד מהבחירות הוא שזה עובד.

תמר זנדברג: אז עכשיו מרחיבים את הממשלה בגלל סיעת מרצ ובגלל העבודה; בגלל ממשלות שהיו ב-1999 וב-1992 ואינני יודעת מתי.

תמר זנדברג: ואני לא יודעת אם החברים כאן יודעים – אני לא יודעת איפה הם נמצאים, אולי הם צופים ורואים איך זה משתקף בציבור כרגע, כי הם לא נמצאים כאן – אני לא יודעת אם אנחנו יודעים בכלל איך הדבר הזה נראה כלפי חוץ.

תמר זנדברג: כמה סוגיות מעסיקות ברגעים אלה ממש את הציבור, חלקן נוגעות בצורה ישירה למה שקיים ולמה שלא קיים בהסכמים הקואליציוניים.

תמר זנדברג: רק בימים האחרונים ראינו נטישה, בגידה, סיבוב פרסה מוחלט, בנושא מונופול הגז.

תמר זנדברג: הממשלה המוקמת בימים אלה ויתרה על התמודדות עם מונופול הגז לעשר השנים הקרובות.

תמר זנדברג: האם כונסנו כאן לכינוס חירום, דיון חירום, בנושא הזה?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אנחנו נבלה את הלילה ואת מחר בלילה ואת מחרתיים בלילה בדיון על שינוי חוק-יסוד להוספת שני שרים.

תמר זנדברג: באמת, אני שואלת אתכם – זה רציני?

תמר זנדברג: זה הגיוני?

תמר זנדברג: כן, יש מטרה לכללים ויש מטרה לחוקים ויש מטרה לסעיפים בתקנון.

תמר זנדברג: המטרה שלהם היא לשמור גם עלינו.

תמר זנדברג: לפעמים גם מעצמנו.

תמר זנדברג: שלא תבוא ממשלה והדבר הראשון שהיא עושה לפני שהיא קמה זה לשנות חוק-יסוד שהיא עצמה חוקקה בכנסת הקודמת ולא היה בתוקף אפילו יום אחד.

תמר זנדברג: חוק-יסוד.

תמר זנדברג: לא כי מספר השרים יהיה 18 או 20 או 22.

תמר זנדברג: כי כללי המשחק נועדו לשמור עלינו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

תמר זנדברג: ויש לי כאן איזה חשש שיש כאן תחושה מהצד הזה ש"לשלטון בחרתנו"; כאילו לעולם כללי המשחק האלה לא ישחקו לטובת או לרעת אף אחד אחר מלבד הקואליציה השלטת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

תמר זנדברג: זאת תחושה מסוכנת, אדוני היושב-ראש, ונדמה לי שהרבה כאן יודעים שזה בדיוק השלב שבו מאבדים שלטון.

תמר זנדברג: אז היזהרו לכם.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יעקב פרי.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להמשיך את דבריך.

מיכל רוזין: אמרת נכון לחברי הכנסת וחברות הכנסת: היזהרו לכם, כי היום אתם פה ומחר אתם שם.

מיכל רוזין: וזו בדיוק המשמעות, על זה אנחנו מדברים; על כך שכשמדברים על יציבות ומדברים על משילות צריך לדבר על אחידות של חקיקה, על אחידות של נהלים, כאשר האזרח יודע בדיוק מה מצפה לו, מה מחכה לו.

מיכל רוזין: חברי הכנסת, הכנסת יודעת כיצד היא מתנהלת.

מיכל רוזין: לא ייתכן שכל רגע משנים פה החלטות של חוקי-יסוד.

מיכל רוזין: עכשיו, אם היו חילופי שלטון – וכמובן אני הייתי שמחה על כך – הייתה הנהגה אחרת לחלוטין, היה פה ראש ממשלה אחר, והוא היה מחליט לבטל החלטה שאך זה לא כבר קיבלה הממשלה הקודמת, זה היה מובן, היה בזה אפילו היגיון.

מיכל רוזין: אבל אותו ראש ממשלה, שעמד פה ושכנע, ואותו אופיר אקוניס שעמד וצעק עלינו ושכנע איך אי-אפשר ככה לתפקד, וחייבים משילות, וחייבים יציבות שלטונית, ולכן, ואי-אפשר עם הבזבוז הזה, וכל כך הרבה שרים, והסבירו לנו והסבירו לנו – ישבתי שעות על שעות בוועדת החוקה, עם הסברים על הסברים, עם פרופסורים, עם דוקטורים למדעי המדינה – ניסינו להסביר הפוך, ניסינו להתווכח עניינית, מהותית, על הדברים, ולצערנו הרב, כמובן לא שכנענו, כי בסופו של דבר גם קודם וגם עכשיו השינויים הם לא ענייניים, הם לא מהותיים, השינויים הם לחלוטין אינטרסים צרים פוליטיים.

מיכל רוזין: וגם עכשיו ראש הממשלה משנה את החוק רק בגלל חברי הסיעה שלו; רק בגלל חברי הסיעה שלו והצורך שלו לקנות – כן, לקנות – את הצייתנות שלהם, לקנות את השקט שלהם, לקנות את ההצבעה שלהם, כי לנהל ממשלה של 61 חברי כנסת, כאשר רוב הקואליציה יהיה חברי ממשלה וסגני שרים ויושבי-ראש ועדות – יהיו מעט מדי חברי כנסת שבאמת יעשו את העבודה בתוך הכנסת, ולכן הוא יודע שהוא צריך לשמור את כולם.

מיכל רוזין: וזאת בדיוק הסיבה להצעת החוק הזאת.

מיכל רוזין: אין פה ענייניות, אין פה מהות, וכמובן אפשר לדבר הרבה על כספי הציבור שיבוזבזו, הכספים המיותרים, ואיך מחזירים את מוסד השר ללא תיק וסגני שרים ללא שום הגבלה.

מיכל רוזין: אבל השורה התחתונה והחשובה ביותר – שקונים פה את השקט של חברי וחברות הכנסת מהליכוד.

מיכל רוזין: זה הכול.

מיכל רוזין: זו הסיבה היחידה, וזה כמובן יום עצוב; עצוב מאוד להתחיל ככה את הכהונה החדשה של הכנסת העשרים.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב פרי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי וחברי חברי הכנסת, הגדרת המונח דמוקרטיה היא: שיטת ממשל שבה יש לאזרחים יכולת וזכות להשפיע על המדיניות הציבורית במדינתם באופן חוקי וממוסד.

יעקב פרי: השיטה הדמוקרטית, אדוני היושב-ראש, מעניקה למעשה לממשלה את הזכות לפעול למען הציבור ולממש את ערכיו ורצונותיו כפי שהשתקפו בתוצאות הבחירות.

יעקב פרי: חוק הג'ובים שממשלת נתניהו מבקשת להעביר כאן היום הוא לא דמוקרטי.

יעקב פרי: האם בוחרי הליכוד ביקשו ממשלה מנופחת, שרים ללא תיק, בזבוז של מאות מיליוני שקלים לשנה?

יעקב פרי: התשובה היא, חד-משמעית לא.

יעקב פרי: האם בוחרי מפלגת כולנו ביקשו מנציגיהם לאפשר שיטה שלטונית מבוססת על שחיתות פוליטית, הקצאת כספים לחברי כנסת ולקבוצות פוליטיות צרות?

יעקב פרי: התשובה היא לא.

יעקב פרי: גבירותי ורבותי, אדוני היושב-ראש, מהלך החקיקה היום הוא לא מימוש רצון הבוחר.

יעקב פרי: נהפוך הוא.

יעקב פרי: הוא התייחסות צינית ומזלזלת בכל אחת ואחד מאזרחי מדינת ישראל.

יעקב פרי: בשביל מה היו בחירות במדינת ישראל, בשביל ג'ובים או בשביל האזרחים?

יעקב פרי: סגירת מפעלים בדרום, זיהום אוויר במפרץ חיפה, מחאת יוצאי אתיופיה, נתוני עוני קשים, פערים הולכים וגדלים בין יהודים וערבים, פיגור דרמטי במגוון פרמטרים לעומת מדינות ה-OECD, עליית מחירי הדיור, יוקר המחיה שהולך וגובר, איומים ביטחוניים בלתי פוסקים, בידוד עולמי ומשבר אמון עם הפלסטינים – כל אחד בנפרד וכולם יחד הם אתגרי ותפקידי הממשלה הנכנסת, אך ממשלת הליכוד בוחרת בג'ובים על פני האזרחים.

יעקב פרי: תושבי הדרום לא ביקשו שר ללא תיק, הם ביקשו ביטחון וסיוע כלכלי; תושבי הצפון לא ביקשו ממשלה מנופחת, הם מבקשים אוויר נקי יותר.

יעקב פרי: אך ממשלת הליכוד בוחרת בג'ובים על פני האזרחים.

יעקב פרי: חוק הג'ובים המובא היום מייצג את כל מה שרע בפוליטיקה הישראלית.

יעקב פרי: החוק אומר לאזרחי ישראל שנבחרי הציבור שלהם בוחרים בעצמם לפני שהם בוחרים בהם; שהכיסא ליד שולחן הממשלה, העוזרים, הנהג, הרכב, הלשכה, חשובים יותר מכל אחד מהאתגרים שציינתי.

יעקב פרי: אני פונה היום לכולכם, כל 61 חברי הכנסת של הקואליציה: אל תיתנו יד לבושה הזאת, אל תצביעו בעד החוק.

יעקב פרי: הצביעו בעד הציבור שבחר בכם.

יעקב פרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריך יעלה חבר הכנסת עפר שלח.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: אדוני, אני דווקא רציתי להקדיש את הדברים שלי לעסקים הקטנים – והיום התכנסו בגדול בתל-אביב – ולתת את ההסתכלות על הממשלה ועל הכלכלה דרך העסקים הקטנים בישראל.

אראל מרגלית: 60,000 מפעלים, עסקים בינוניים ועסקים קטנים, נסגרו ב-2014 – תחת ההנהגה של נתניהו.

אראל מרגלית: היה העידן של נתניהו-שטייניץ, שזה עידן הגירעון, והיה העידן שהיה אחריו, שזה עידן הדיכאון, דיכאון המשק על כל גווניו.

אראל מרגלית: ועכשיו אני רוצה לומר לכם, במקום לדאוג ל-500,000 עסקים קטנים ובינוניים ברחבי מדינת ישראל, שמעסיקים מיליונים, נתניהו החליט לדאוג לעסק הקטן שלו שמעסיק 61 חברי כנסת.

אראל מרגלית: וכדי לדאוג להם הוא היה צריך 11.5 מיליארד, כדי לתת להם כספים ייעודיים סקטוריאליים, בממשלה שמתיימרת לעשות שינוי כולל במדינת ישראל.

אראל מרגלית: וגם לכם, חברי החרדים, אני רוצה לומר, אני הייתי יחד אתכם, ואנחנו היינו שכם אל שכם אתכם כשהיה הנושא של תעסוקת חרדים, כשהיה צריך את התקצוב למכללות כדי שחרדים ייכנסו למעגל העבודה.

אראל מרגלית: אבל אנחנו לא באנו כדי לתת סטיפנדיות דרך הביטוח הלאומי לכל מי שלומד, שהוא חרדי במקום שהוא חילוני.

אראל מרגלית: כי גם הבת שלי לומדת, גם היא רוצה סטיפנדיה.

אראל מרגלית: וגם החברים שלה – לומדים מדע, ולומדים מדעי הרוח, זה אותו דבר כמו כל דבר אחר.

אראל מרגלית: הכספים הייעודיים שהולכים למחלקה להתיישבות, שבמקום להשקיע בנגב ובגליל משקיעה בהתנחלויות חסרות השחר, הרחוקות מהקונסנזוס שאנחנו הולכים לשמור במדינת ישראל, בזה חלק מכם שותפים, חברינו גם מכולנו.

אראל מרגלית: אני רוצה לומר לממשלה הזאת, זהבה גלאון ואני הגשנו הצעת חוק, של הפרדה – תעשו משהו קונקרטי יחד אתנו, עם האופוזיציה.

אראל מרגלית: אומרים שהאופוזיציה תשתף פעולה עם הקואליציה.

אראל מרגלית: בואו נראה אם הקואליציה תשתף פעולה עם ההובלה של האופוזיציה.

אראל מרגלית: אמרנו בכנסת הקודמת – ושמנו את זה עוד הפעם בכנסת הזאת – להפריד את כרטיסי האשראי מהבנקים.

אראל מרגלית: אתם אמרתם את זה באידיאולוגיה שלכם.

אראל מרגלית: בואו – כחלון, אני רוצה לשמוע ממך תשובה שאתה תתייצב לצדנו בוועדת הכספים ותעביר את זה כחוק ראשון; לא בוועדה מיוחדת יחד עם קרנית פלוג – –

רחל עזריה: – – – אתה לא שם לב מה קורה – – –

אראל מרגלית: – – ועם כל הבנקאים שימסמסו אתכם, אלא אני רוצה לשמוע מכם בצורה ברורה שאתם הולכים אתנו, יחד עם האופוזיציה, על החוק הזה.

אראל מרגלית: דבר שני, החוק – – –

נחמן שי: אתה צריך לסיים, ידידי.

אראל מרגלית: כן, אבל זה נעשה מעניין.

אראל מרגלית: הדבר השני – – –

נחמן שי: יהיו עוד הזדמנויות הלילה.

אראל מרגלית: דבר אחרון – חוק שקיפות המונופולים במדינת ישראל.

אראל מרגלית: כמעט כל נושאי יוקר המחיה נשלטים על-ידי מונופולים או דואופולים.

אראל מרגלית: אנחנו הגשנו הצעת חוק לשקיפות המונופולים, שתאפשר לדעת מהי רווחיות הוגנת ומהי רווחיות חזירית.

אראל מרגלית: שוב – – –

עיסאווי פריג': אראל, למה אתה לא מתייחס לשרים?

עיסאווי פריג': למה?

רחל עזריה: – – – קואליציה – – –

אראל מרגלית: – – אנחנו קוראים לכם, תבואו ותצטרפו אלינו – –

רחל עזריה: – – – כולנו – – –

אראל מרגלית: – – ותיתנו את התמיכה, כי אחרת לא יהיה ולו צדיק אחד בסדום בממשלה הרעה שמתרחשת עלינו.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת מרגלית.

נחמן שי: לכולם יהיה הרבה זמן לדבר ב-48 השעות הקרובות.

נחמן שי: אפילו לא כדאי לבזבז אנרגיה.

נחמן שי: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

נחמן שי: לרשותך עומדות שלוש דקות.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, הפתגם אומר שאין הזדמנות שנייה לעשות רושם ראשון, והרושם הראשון של הממשלה הנכנסת הוא, תרשו לי להגיד, הגרוע בתולדות המדינה.

עפר שלח: הוא ניכר בהסכמים הקואליציוניים המבישים שבכוחם היא מוקמת, ובצעד שנגדו אנחנו מוחים היום: תיקון חוק-יסוד בבהילות מיוזעת תוך רמיסה של כל הליך פרלמנטרי ותוך בוז מוחלט לכל אמת מידה ציבורית, שהיא בסיס הלגיטימיות של הפעולה שלנו בבית הזה.

עפר שלח: לפני 16 שנים ביקש אהוד ברק להגדיל את ממשלתו מ-18 שרים.

עפר שלח: אני רוצה להזכיר שראש הממשלה היחיד, אגב, שקיים את חוק-היסוד שהיה נהוג בימיו, והחזיק את הממשלה שלו, למרות כל הלחצים, על 18 שרים, היה דווקא בנימין נתניהו בממשלה הראשונה שלו.

עפר שלח: אבל זה היה ביבי של פעם.

עפר שלח: ביבי של היום הוא הנושא והנותן הכושל שמוכר את המדינה כדי לקיים שלטון.

עפר שלח: וזה מה שהיה לכם, אנשי הליכוד, שלא טורחים אפילו להיות בדיון הזה, לומר על הגדלת הממשלה אצל ברק – אגב, בתהליך ראוי פי-כמה ממה שקורה היום.

עפר שלח: אז אם אתם לא מאמינים לי, אולי תאמינו לעצמכם.

עפר שלח: שנה הפילוסוף, הפרופסור יובל שטייניץ: "החוק הזה הוא אנטי-דמוקרטי ואנטי-מוסרי בעליל.

עפר שלח: כל אדם מוסרי צריך לעשות כל שלאל ידו כדי למנוע את קבלתו.

עפר שלח: זו אחת האזהרות החמורות ביותר שלא לתקן את שיטת המשטר בכל שני וחמישי ועל כל צומת חוקתי".

עפר שלח: והחרה והחזיק אחריו – אולי תקשיב לי – מרן סילבן שלום: "מה היה קורה אם אנחנו היינו מביאים את החוק הזה?

עפר שלח: הרי כולם היו מתחרים ביניהם בשאלה המכריעה איך אתה, חבר הכנסת סילבן שלום, כמשפטן, נותן ידך לשינוי חוק-יסוד למען מטרת נוחות הקואליציה?

עפר שלח: אצלנו כבר אנשים היו נכנסים ללחץ.

עפר שלח: הם היו אומרים: אני לא אביא את החוק הזה, אני לא אצביע בעדו".

עפר שלח: והוסיף ושנה רבנו ישראל כץ: "הדבר העיקרי הוא ההתייחסות הבוטה של ראש הממשלה לערכים של דמוקרטיה ולגופים שאמורים לייצג את הדמוקרטיה.

עפר שלח: השיטתיות הזאת של הרכבת ממשלה ששריה לא במקומות המתאימים, מסיבות לא ענייניות, וכעת הניסיון הכי בוטה לנטרל בעצם עוד אופוזיציה פוטנציאלית, לשים עוד חישוקים להרחבת הבסיס הממשלתי – כאילו הוא לא רחב מספיק – על-ידי טובות הנאה, אלה דברים שהציבור רושם אותם ומונה אותם לרעת הדמוקרטיה בישראל".

עפר שלח: אני יודע, דברים שרואים משם לא רואים מכאן וכל זה, אבל העם רואה, והעם יבוא חשבון.

עפר שלח: והעם יודע שצדק חבר הכנסת מהליכוד דאז, אחר כך היושב-ראש של הבית הזה, שלחם כאריה על משמר וכבוד הכנסת, והיום נשיא המדינה, שסיכם – ואני מצטט: "לא פרצה מלחמה, ברוך השם.

עפר שלח: מדובר פה בחוק שהכנסת יכולה לקבל אותו היום, מחר, בשבוע הבא, בעוד שבועיים.

עפר שלח: בסך הכול יש כמה אנשים שמחכים להתמנות לשרים, ואני מבטיח להם – בוא יבוא, גם אם יתאחר.

עפר שלח: אלא אם כן השתכנעה הכנסת שאין צורך בחקיקת חוק זה".

עפר שלח: דברים כדרבונות, רובי ידידי, כמו תמיד.

עפר שלח: חבל שכמו דברים אחרים שאתה מאמין בהם, אין להם מקום היום בליכוד של בנימין נתניהו.

עפר שלח: תודה רבה.

נחמן שי: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

נחמן שי: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – קארין אלהרר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על זה הילדים היו אומרים: איזה דיון מעפן.

זהבה גלאון: אתה יודע למה?

זהבה גלאון: כי זה ממש לא משנה – או אולי זה משנה – אם הממשלה, יהיו בה 18 שרים, או 20 שרים, או 22 שרים.

זהבה גלאון: נכון, הדרך היא לא ראויה, זה זלזול בחוקי-יסוד, אבל זה ממש לא משנה כמה שרים יהיו, כי זה שרים לענייני כלום, או שצריך להגיד בעברית "שרים לענייני לא כלום".

זהבה גלאון: שרים מיותרים.

זהבה גלאון: ואני שומעת את השר, או סגן השר, אקוניס, עומד כאן על הדוכן ואומר: זה לא לוחות הברית.

זהבה גלאון: נכון, זה לא לוחות הברית, וזה גם לא תורה שניתנה למשה מסיני, וזה ממש לא משנה מה יהיה מספר השרים.

זהבה גלאון: זה לא הדיון.

זהבה גלאון: הדיון שצריך להתקיים כאן היום במליאה הוא לאיזו ממשלה אנחנו הולכים – ממשלה שנותנת שוחד פוליטי, והשרים שלה שותפים לדבר עבירה.

זהבה גלאון: כספים קואליציוניים – רק לפני שנתיים אמר בנט:

זהבה גלאון: אנחנו לא נתמוך בכספים קואליציוניים.

זהבה גלאון: ורק לפני שנה הכנסת הזו, הממשלה הקודמת – הליכוד ויש עתיד בתוכה – שינו חוקי-יסוד, הלכו על משילות, העלו את אחוז החסימה, שינו חוקי-יסוד כדי שתהיה כאן משילות.

זהבה גלאון: ובסוף למה הדבר הזה הוביל?

זהבה גלאון: לממשלה של 61.

זהבה גלאון: איזה פארש.

זהבה גלאון: אז מה הצדקנות הזאת?

זהבה גלאון: היום הם כולם עולים על הבמה ועותרים לבג"ץ נגד הגדלה והרחבה של הממשלה.

זהבה גלאון: באמת, טלו קורה מבין עיניכם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, נכון, זה לא בשמים – – –

מיקי לוי: אבל אנחנו הבאנו את זה.

מיקי לוי: אנחנו הבאנו את זה.

זהבה גלאון: שמעתי.

זהבה גלאון: שמעתי.

זהבה גלאון: שמעתי.

זהבה גלאון: אתה תפריע לאקוניס, לא לי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: גם לך, זהבה.

זהבה גלאון: אתה יכול לנסות, בלא הצלחה יתרה, אדוני, ואני אסביר לך למה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גלאון – – –

זהבה גלאון: כי כשעולים לדוכן צריך לבוא עם טיעונים ענייניים, וכל הטיעונים שנשמעו פה הם טיעונים מבישים, כי זה לא עניין של גודל הממשלה.

זהבה גלאון: נכון, זה מגדיל את ההוצאות.

זהבה גלאון: זה העניין של המהות.

זהבה גלאון: נכון, זה ממש לא משנה אם זה 20 או 22.

זהבה גלאון: היינו רוצים 18; היינו רוצים שייתנו כבוד לחוקי-יסוד, היינו רוצים שזה יהיה מהפעם הבאה.

זהבה גלאון: אבל זה ממש לא הדיון.

זהבה גלאון: זה מחפיר שאנחנו עוסקים בפרוצדורה כשעל סדר-היום כאלה סוגיות מהותיות בחברה הישראלית – הגז, החטיבה להתיישבות, המיליונים, הכסף לחינוך החרדי והחינוך של הציונית הדתית, ומה נשאר לחינוך החופשי והחילוני.

זהבה גלאון: תסתכלו על הדברים האלה, תסתכלו מה שקורה כאן; אנשים מפוטרים, עובדי קבלן מפוטרים, תראו את דוח מבקר המדינה, אז אתם רבים על מספר השרים לענייני כלום או לא כלום?

זהבה גלאון: תתביישו לכם.

זהבה גלאון: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

נחמן שי: חברת הכנסת קארין אלהרר.

נחמן שי: לרשותך שלוש דקות.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת יוסי יונה.

נחמן שי: להיכנס לכוננות.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, קודם כול לידידתי חברת הכנסת זהבה גלאון: תראי, זה נכון שיש פה פרוצדורה, אבל הפרוצדורה כאן מאוד מאוד התערבבה עם המהות.

קארין אלהרר: אני לא יודעת, אולי כאן, לכנסת – אני לא ותיקה כמוך, אולי כאן בכנסת כשמדברים בחוקי-יסוד – אז זה עוד איזה חוק.

קארין אלהרר: אני באתי מבית-ספר למשפטים, ושם חוק-יסוד היה משהו שמדברים עליו ויש יראת כבוד, יש חרדת קודש.

קארין אלהרר: אמרו לנו שמשנים חוק-יסוד רק ברוב מסוים, לכל הפחות הייתי מצפה שזה יהיה במהלך קיומה של ממשלה, לא איזה ממשלת מעבר; ולא רק אני חשבתי, גם בית-המשפט העליון חשב.

קארין אלהרר: אני אגיד לך מה מטריד אותי יותר, חברת הכנסת גלאון.

קארין אלהרר: מטריד אותי יותר שהיום אצה לממשלה המתגבשת הדרך.

קארין אלהרר: היא אומרת, אומנם אני יכולה להקים ממשלה.

קארין אלהרר: עכשיו, בעוד חמש דקות, בואו נקים אותה.

קארין אלהרר: אבל לא, אני לא יכולה להתעסק עם העניינים הפוליטיים הפנים-מפלגתיים שלי, אז אני מעדיפה לעשות דברים בצורה עקומה.

קארין אלהרר: עכשיו, למה הם לא מינו ועדות מיוחדות לכל העניינים הבוערים שעליהם דיברת עוד בפגרת הבחירות?

קארין אלהרר: מה, לא היו עניינים בוערים?

קארין אלהרר: מה, זה בוער פחות לטפל בעובדים של כי"ל?

קארין אלהרר: זה בוער פחות לטפל בקצבאות?

קארין אלהרר: זה בוער פחות לטפל בילדים במצוקה?

קארין אלהרר: לא, זה לא בוער פחות.

קארין אלהרר: לפחות לא לאזרחי מדינת ישראל, אלה ששלחו אותם, אותנו, לדבר בשמם, להביא את זעקתם.

קארין אלהרר: זה לא.

קארין אלהרר: עכשיו, בית-המשפט העליון, ולא אני, גם דיבר על הדבר הזה שנקרא ממשלה שהיא ממשלת מעבר, וגם הוא נתן את דעתו לנושא.

קארין אלהרר: אני מצטטת את כבוד השופטת בדימוס אילה פרוקצ'יה, שהייתה הרבה יותר נחרצת ממה שאני אומרת כאן.

קארין אלהרר: היא אומרת: "למציאות זו, שבה מכהנת ממשלה כממשלת מעבר מכוח הוראות החוק, אך בלא שהיא נהנית מאמון העם" – נכון?

קארין אלהרר: הממשלה הקיימת, ממשלת המעבר, לא נהנית מאמון של שום עם.

קארין אלהרר: יש לזה תוצאות משפטיות.

קארין אלהרר: "כפיפותה של ממשלת המעבר לעקרונות המשפט הציבורי הכללי מטילה עליה חובה לפעול בתקופת המעבר בסבירות, במידתיות, כנגזר מהאופי המיוחד של השלטון בעת הזאת.

קארין אלהרר: חובה זו מצריכה מערך של איזונים, שנועד מצד אחד להבטיח יציבות והמשכיות, לבל ייווצר חלל שלטוני" – אבל מה, איפה נוצר החלל השלטוני?

קארין אלהרר: הוא נוצר כשבאמת אמורים לדאוג לעניינים של העם, אלה שהם לא מקורבים, ופתאום נפער חלל עצום בחייה של הממשלה המתגבשת – –

נחמן שי: תודה.

קארין אלהרר: עוד שנייה אני מסיימת.

קארין אלהרר: – – כשמדובר במקורבים.

קארין אלהרר: נורא נורא מוזר.

קארין אלהרר: אני רק אסיים, אדוני היושב-ראש המכהן, ואומר – בואו נפחית את רמת הביזיון שאנחנו מעבירים את המוסד הזה, נכונן את הממשלה, ואחרי זה נדון בשינוי בחוק-יסוד.

קארין אלהרר: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

נחמן שי: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת שי פירון.

נחמן שי: אם הוא איננו, אז תתריעו לו.

נחמן שי: תודה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הזמן שניתן לי לדבר על מושג שרובנו מכירים, וזה ניצחון פירוס.

יוסי יונה: ההיסטוריון פלוטרכוס מספר על המצביא פירוס, שהיה מלך אפירוס.

יוסי יונה: בשנת 280 לפני הספירה זימנו הטרנטינים את פירוס, שנמחשב למצביא מאוד מאוד גדול, כדי שיסייע להם במלחמה נגד הרומאים.

יוסי יונה: פירוס נעתר לבקשתם, ואכן בקרב שנערך בינו לבין הרומאים הוא נחל ניצחון מזהיר.

יוסי יונה: כאשר בירכו אותו על הניצחון, הוא אמר:

יוסי יונה: עוד ניצחון כזה יחסל אותי.

קריאה: ואבדנו.

יוסי יונה: ואבדנו.

יוסי יונה: זה אחר כך, עיבוד מחודש של המושג הזה.

יוסי יונה: ואכן, היה לו עוד ניצחון, לפירוס.

יוסי יונה: ואכן, מה שקרה, שמאגר הכוחות של רומא היה כל כך גדול, שגם כאשר הוא ניצח בפעם השנייה, בסופו של דבר, בסופו של דבר הוא הפסיד מול הרומאים.

יוסי יונה: עכשיו, אומנם מקורו של הביטוי הזה, ניצחון פירוס, הוא בניצחון צבאי, אבל הוא משמש גם לתיאורם של ניצחונות מסוגו בתחומים אחרים.

יוסי יונה: ניצחון פירוס הוא ביטוי המשמש לתיאור ניצחון שעלה במחיר כה רב עד שיצא שכרו בהפסדו.

יוסי יונה: אמרת הכנף המשמשת התייחסות לניצחון מסוג זה, כפי שאמרת – "עוד ניצחון כזה ואבדנו".

יוסי יונה: לעתים משתמשים בביטוי הזה גם ביחס לניצחון שהושג בקלות, לשם הבעת חשש מהמחיר הכבד שהמנצח עתיד לשלם בעבור ניצחונו.

יוסי יונה: רק הפעם – והאסוציאציות כאן מאוד מאוד ברורות – אנחנו, מדינת ישראל, תושבי מדינת ישראל, הולכים לשלם מחיר מאוד מאוד גבוה על ניצחון פירוס האחרון.

יוסי יונה: תודה, היושב-ראש.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת פרופסור יוסי יונה.

נחמן שי: חבר הכנסת שי פירון, הרב שי פירון, בבקשה.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי, חבר הכנסת אילן גילאון וחברת הכנסת קארין אלהרר לא נמצאים כאן, ואני רוצה, ככה, ברשותכם, לומר משפטים קצרים בהתייחסות שלי לממשלה ההולכת ומתרקמת לנגד עינינו, משום שמקובלנו במסורת היהודית שכשאתה רוצה לבחון משהו – צדקה חברת הכנסת גלאון – לא בוחנים אותו דרך הטכניקה, אלא דרך המהות המוסרית.

שי פירון: אתם יודעים, יש לי בן, והוא בכיתה ה', ובעוד שנתיים הוא אמור ללכת לישיבה, וכנראה הוא לא יוכל ללכת, משום שבהסכמים הקואליציוניים של שלוש המפלגות יש סעיף שאומר שאין צורך להנגיש את הישיבות בזמן הקרוב, שאפשר לדחות את זה קצת, שאפשר לחכות עם זה קצת.

שי פירון: מצד שני יש סעיף בהסכם – דרך אגב, הייתי שר החינוך, זה 40 מיליון שקל.

שי פירון: יש סעיף מאוד מעניין – יושב פה חברי וידידי האהוב סילבן שלום, שהוא אחד השרים הוותיקים במדינת ישראל, ואני מאחל לו עוד הרבה שנים של שרות בכירה ורלוונטית.

שי פירון: יוסי, אתה מפריע לי.

שי פירון: סילבן, אתה מכיר סעיף כזה?

שי פירון: "מתוך הכרה בחשיבות החינוך, ועל מנת לאפשר לשר החינוך לשפר את מערכת החינוך, יוקצו מעבר לכל הנ"ל 630 מיליון ש"ח לבסיס התקציב, והשימוש ייקבע על-ידי שר החינוך".

שי פירון: אתה מכיר איזה שר שאמרו לו: קח 630 מיליון שקל ותשתמש בזה לפי שיקול דעתך?

שי פירון: חשבתי שיהיה כתוב פה הקטנת כיתות, חשבתי שיהיה כתוב פה סייעת לגיל הרך, משהו, איזה מילה מה עושים עם זה.

שי פירון: נתקלתם פעם, במשרד האנרגיה, במשרד האוצר, במשרד החוץ – באחד מהמשרדים שחברי כיהנו – שמישהו מקבל קופה קטנה?

שי פירון: אז אני רוצה לפנות לשר החינוך נפתלי בנט ולבקש ממנו הלוואה של 40 מיליון שקל בשביל הבן שלי.

שי פירון: קיבלת עכשיו 630 מיליון שקל לפי שיקול דעתך.

שי פירון: נפתלי, תלווה לי 40.

שי פירון: אני מבטיח לך שכשאני אהיה שר החינוך בחזרה, אני אזרים לך אותם.

שי פירון: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לשר החינוך לשעבר חבר הכנסת שי פירון.

נחמן שי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

נחמן שי: אחר כך – חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

נחמן שי: לרשותך שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התיקון לחוק המוצע היום היה במסגרת מה שנקרא "חוקי המשילות", וכוונתו הייתה להבטיח יותר יציבות שלטונית.

אוסאמה סעדי: אבל מה שנאמר, והיום ביתר שאת אנחנו אומרים, אדוני היושב-ראש – שאין בעיית משילות במדינה, אלא הבעיה היא שיש בעיית מנהיגות קשה.

אוסאמה סעדי: עוד לא יבשה הדיו מעל הנייר של התיקון לחוק-יסוד: הממשלה ממרס 2014, להגביל את מספר השרים והסגנים ולבטל את המוסד הבזבזני וחסר התועלת שנקרא שר ללא תיק, וכבר מציעים לנו לשנות את החוק.

אוסאמה סעדי: נשאלת השאלה: בשביל מה אנחנו טורחים ויושבים על המדוכה חודשים על מנת להביא לעולם תיקון חוק, ולא רק חוק רגיל אלא חוק-יסוד?

אוסאמה סעדי: בשביל מה אנחנו מחוקקים?

אוסאמה סעדי: הרי יבוא מישהו ויהפוך את הקערה על פיה.

אוסאמה סעדי: שאלה זו שאל בדיוק באותו נוסח לא אחר מאשר חבר כנסת לשעבר, אחד ממנהיגי הליכוד, גדעון סער, שהציע יחד עם חבר הכנסת – כתוארו אז, היום נשיא המדינה – רובי ריבלין, להגדיל כבר אז, בכנסת השבע-עשרה, בשנת 2006, את מספר חברי הממשלה.

אוסאמה סעדי: ואז הוא עונה: "קודם כול, לשם כך אנחנו מתקנים זאת כחוק-יסוד, וזה יצריך רוב מיוחס.

אוסאמה סעדי: שנית, איננו יכולים למנוע כל אפשרות כזאת בעתיד, אבל אני חושב שהיום יש מחירים ציבוריים".

אוסאמה סעדי: והוא מוסיף, ואני מפנה אתכם לפרוטוקול: "אדם שעומד בראש הממשלה לא ימהר כדבר ראשון לבוא ולחטוף ולשנות אותם.

אוסאמה סעדי: ואם כן – הוא ישלם על כך מחיר ציבורי כבד".

אוסאמה סעדי: כל המוסיף גורע.

אוסאמה סעדי: כל היוזמים של תיקון חוק-יסוד: הממשלה, לרבות חברי הליכוד, ובהם סגן השר אופיר אקוניס, יריב לוין ועוד רבים אחרים, ציינו את היתרונות שבהגבלת מספר השרים: 1.

אוסאמה סעדי: יביא למבנה פונקציונלי של משרדי הממשלה; 2.

אוסאמה סעדי: ממשלה יעילה; 3.

אוסאמה סעדי: כנסת שיכולה לתפקד; 4.

אוסאמה סעדי: חיסכון בכספי ציבור.

אוסאמה סעדי: ואני מפנה לפרוטוקול שם: "כל משרה מיותרת גוררת בעקבותיה משרות מיותרות נוספות, לפעמים מרמת מנכ"ל ועד לעוזרים וכדומה.

אוסאמה סעדי: הרבה מאוד כסף של הציבור ייחסך, כסף מקופת הציבור".

אוסאמה סעדי: אולם, ראו איזה פלא, בהצעת החוק שהגישה הממשלה, תחת הכותרת "תקציב" נרשם: לא רלוונטי.

אוסאמה סעדי: תחת הכותרת "נתונים כלכליים והשפעה על משק המדינה" נרשם: לא רלוונטי.

אוסאמה סעדי: האומנם?

אוסאמה סעדי: הכיצד?

אוסאמה סעדי: איך אפשר לאשר הצעה כזאת ללא ציון העלות הכספית של התיקון?

אוסאמה סעדי: אבל לא במקרה לא ציינו את העלות הכספית, אדוני היושב-ראש, כי אפילו לא ציינו בהצעת החוק את מספר השרים והסגנים שראש הממשלה מבקש למנות.

אוסאמה סעדי: פעם אומרים 20, אחר כך 22.

אוסאמה סעדי: אחרון אחרון חביב, הנימוק האולטימטיבי הוא שכל היתרונות האלה יתרמו במידה רבה להחזרת או לשיקום אמון הציבור במערכת הפוליטית ובכך שהיא פועלת על-פי שיקולים ענייניים ורציניים.

אוסאמה סעדי: מכל הנימוקים האלה, אדוני היושב-ראש, אנחנו ברשימה המשותפת השתכנענו, ונצביע נגד הצעת החוק להגדלת מספר השרים.

אוסאמה סעדי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

נחמן שי: אחר כך – חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: לרשותך יהיו שלוש דקות.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר סילבן שלום, חברי, כשנסעתי היום ברכבי לכאן, לירושלים, לבית-המחוקקים, לכנסת, הקשבתי לשידור ב"גלי צה"ל", ושם התראיינו בני משפחת שם-טוב מרמת-גן.

רויטל סויד: הם העבירו את הלילה הזה בכיכר אורדע ברמת-גן.

רויטל סויד: הם וחמשת ילדיהם.

רויטל סויד: מתוכם, שני הבנים לוחמים בצבא הגנה לישראל.

רויטל סויד: הם היו בגן, בכיכר, מכיוון שלא היה להם ללכת.

רויטל סויד: אין להם דיור.

רויטל סויד: התראיין האב, דורי: 20 שנה הוא מפרנס את משפחתו ברצף, אבל בית אין להם.

רויטל סויד: הם ממתינים לדיור ציבורי.

רויטל סויד: מתוך זה חמש שנים ברציפות.

רויטל סויד: ואין לאן ללכת עם חמשת ילדיהם.

רויטל סויד: משפחת שם-טוב, מה יהיה לה היום בסיום היום הזה?

רויטל סויד: יהיה לה דיור?

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: דיור לא יהיה לה.

רויטל סויד: ממשלה רחבה אולי כן תהיה לה.

רויטל סויד: אני מגיעה מעולם שהוא עולם המשפט.

רויטל סויד: כשעמדנו בבית-המשפט, המילה "המחוקק", הייתה כלפיה כזו הדרת כבוד.

רויטל סויד: כאשר מישהו אמר "המחוקק סבר", "המחוקק רצה", משמע, למחוקק הייתה מהות, כיבדנו את המחוקק.

רויטל סויד: ומי זה המחוקק הזה היום?

רויטל סויד: זה אנחנו פה בכנסת.

רויטל סויד: על מה אנחנו מקיימים פה את הדיון היום?

רויטל סויד: האם נקים ועדה מיוחדת.

רויטל סויד: ועדה מיוחדת שתעשה מה?

רויטל סויד: ועדה מיוחדת שמביעה את הזלזול הבוטה של מפלגת השלטון בציבור ובנו חברי הכנסת, זלזול קודם כול בכל הליך החקיקה; זלזול בחקיקת חוקי-יסוד, אשר לא סתם קוראים להם חוקי-יסוד; זלזול בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שבהינף יד אפשר להקים ועדה אחרת, ועדה מיוחדת אשר תחוקק כל חוק; וזלזול בתפקידם של השרים, כי אותה ועדה מיוחדת תתכנס לחוקק חוק.

רויטל סויד: החוק הזה, יהיה בו כדי להכשיר כמות בלתי מוגבלת של שרים, בממשלה שיהיו בה גם שרים ללא תיקים.

רויטל סויד: ולדבר הזה, לזלזול הציני הזה, אני מבקשת מכולנו שלא ניתן יד היום.

רויטל סויד: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת סויד.

נחמן שי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך בשבתך כיושב-ראש.

נחמן שי: תודה.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, מה מתרחש?

אחמד טיבי: איזה מחזה מתרחש מול עינינו?

אחמד טיבי: אפרופו משילות.

אחמד טיבי: כי כשהגישו והעבירו את הצעת החוק על משילות והעלו את אחוז החסימה, אמרו: זה ישפר את כוחה של הממשלה למשול.

אחמד טיבי: משילות קראו לזה.

אחמד טיבי: כאילו הסיעות הערביות דאז והסיעות הקטנות היו הסיבה לסחטנות, להיעדר משילות, להתנהגות קלוקלת של הממשלה והעומד בראשה, של המפלגות החברות בקואליציה.

אחמד טיבי: מה שמתרחש היום הוא ההוכחה לכך שהפגם נמצא אצל אלה שהיד שלהם על ההגה, אלה שנוהגים ולא מתנצלים גם כשהם עושים תאונות.

אחמד טיבי: והרבה תאונות מתרחשות לאחרונה.

אחמד טיבי: אבל אין ספק שהם בלחץ.

אחמד טיבי: הם לחוצים, כי 61 מול 59 זה תיקו.

אחמד טיבי: ולדרבי יש חוקים משלו.

אחמד טיבי: וזה דרבי.

אחמד טיבי: משחקים משבת לשבת, מיום שני ליום שני, מיום רביעי ליום רביעי, וכל תוצאה היא אפשרית.

אחמד טיבי: הרי אם לא נצליח בהצבעה הזאת, נצביע בהצבעה לאחר מכן.

אחמד טיבי: אתם תתחננו שנקזז אתכם, ואנחנו מודיעים: לא יהיו קיזוזים אפילו לשירותים.

אחמד טיבי: אין קיזוזים.

אחמד טיבי: כולם מרותקים.

אחמד טיבי: גם ראש הממשלה יצטרך להיות מרותק כאן בבניין הזה, כי 61 יאלץ אותו להיות נוכח בבניין, לעתים גם במליאה.

אחמד טיבי: אמרתי 61, רבותי?

אחמד טיבי: אני שוב טועה, זה 62, האמת.

אחמד טיבי: שי, למה אתה מסתכל עלי?

אחמד טיבי: זה 62.

נחמן שי: למה?

אחמד טיבי: אורן חזן הוא לא חבר כנסת בליכוד?

נחמן שי: נו?

אחמד טיבי: וואי, וואי, וואי, איפה ה-IQ שלכם?

איילת נחמיאס ורבין: הצבעה כפולה.

איילת נחמיאס ורבין: בדקת את הערנות.

אחמד טיבי: זה עובר בירושה, רבותי.

אחמד טיבי: זה פגם גנטי שעובר בירושה.

נחמן שי: לא, חבר הכנסת טיבי.

רויטל סויד: לא, לא, לא מתאים לך, אחמד.

רויטל סויד: בבקשה.

רויטל סויד: זה לא מתאים לך.

אחמד טיבי: אני מקווה שזאת הבעיה היחידה שלו.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אנחנו – – –

אחמד טיבי: על מוסר?

אחמד טיבי: הייתם מטיפים לו מוסר, על מילים מתחת לחגורה, מילים של גזענות בוטה.

איילת נחמיאס ורבין: לא סותר, אחמד, לא סותר.

אחמד טיבי: זה עובר בירושה, ואני לא אפרט יותר – –

איילת נחמיאס ורבין: לא סותר.

נחמן שי: תודה.

אחמד טיבי: – – כי יש לנו עוד הרבה זמן להעביר.

רויטל סויד: אבל – – – לא יורד לרמה הזאת.

אחמד טיבי: ולכן, ולכן, ולכן – –

רויטל סויד: – – –

אחמד טיבי: – – אני אומר, אדוני היושב-ראש, אנחנו נעשה הכול כדי שהממשלה הזאת תיפול, אבל אני מפנה קריאה למחנה הציוני, לחבר הכנסת הרצוג: תפסיקו לחשוב פעמיים; פעם כן, פעם לא, על כניסה לממשלתו של נתניהו.

אחמד טיבי: להציל אותו מעצמו – –

נחמן שי: תודה.

אחמד טיבי: – – הכול בשביל תיק החוץ.

אחמד טיבי: מה תעשו בתיק החוץ – קוקטיילים?

אחמד טיבי: משא-ומתן אין.

נחמן שי: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

נחמן שי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יחסים בין-לאומיים – על הפנים.

נחמן שי: – – – טיבי – – –

אחמד טיבי: אתם תצילו את בנימין נתניהו?

קריאה: – – –

נחמן שי: תודה.

אחמד טיבי: תילחמו כמו אריות, או שאתם תיפלו כמו זבובים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: אני באמת מבקש להקפיד על מסגרת הזמן של שלוש דקות.

אחמד טיבי: זה היה רחוק מחמש – – –

נחמן שי: אפשר להגיד הכול גם בשלוש דקות.

נחמן שי: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: שלוש דקות, עמר.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, דיברו לפני ובטח גם ידברו אחרי על ממשלה זמנית וממשלה זמנית שרוצה לשנות חוק-יסוד.

עמר בר-לב: אתה יודע מה, אני לא אדבר על זה, אני אדבר על משהו אחר.

עמר בר-לב: הלוא מדובר כאן באיזה נוהל עקום, כן.

עמר בר-לב: ממשלה זמנית מנסה לשנות חוק-יסוד.

עמר בר-לב: למה נתניהו עושה את זה?

עמר בר-לב: הלוא מה שהוא יכול לעשות, הוא יכול לקבוע שהממשלה תושבע היום, כעבור כמה ימים יהיה שינוי בחוק, ימונו עוד כמה שרים, סגני שרים, והכול טוב.

עמר בר-לב: אז אני לא מבין למה הוא לא עושה את זה.

מיקי לוי: – – –

עמר בר-לב: רגע.

עמר בר-לב: לא, אז מה אומרים לי?

עמר בר-לב: אומרים לי שהוא לא מאמין לאנשים שלו, נכון?

קריאה: – – – מפחד מאשתו.

עמר בר-לב: אבל אם הוא לא מאמין לאנשים שלו – – –

מיקי לוי: – – –

עמר בר-לב: מיקי, אם הוא לא מאמין לאנשים שלו, הלוא גם אחרי שהוא ירחיב את הממשלה יהיו כמה מאוכזבים, אז גם אז זה לא יעבור.

עמר בר-לב: לא, הנקודה היא אחרת: הנקודה היא שהאנשים שלו לא מאמינים לו.

עמר בר-לב: זאת הנקודה.

עמר בר-לב: זאת הנקודה.

עמר בר-לב: כי נתניהו יודע שאם מראש הוא לא יבטיח לעוד שניים או ארבעה מועמדים לשרים, ועוד, לא יודע מה, שני חברי – שני סגני שרים, הם לא יאמינו להבטחה שלו, הם לא יאמינו שהממשלה תושבע וכעבור שבוע הוא ישנה את החוק וימנה אותם לשרים, וזאת הבעיה.

עמר בר-לב: הבעיה, אדוני היושב-ראש, שחברי הליכוד, חברי סיעת הליכוד הקרובים ביותר לנתניהו, לא מאמינים לו.

עמר בר-לב: ומי יודע – מי יודע שהם לא מאמינים לו?

עמר בר-לב: הוא עצמו.

עמר בר-לב: הוא מבין, ותאמין לי, הוא יודע למה, כי הוא מכיר את עצמו.

עמר בר-לב: באמת, לצערי, אי-אפשר להאמין לראש הממשלה.

עמר בר-לב: משילות לא קונים במכולת.

עמר בר-לב: ולכן, אולי לטווח הקצר של השבוע הקרוב זה יעבוד לו, אבל מעבר לזה זה לא יכול לעבוד בממשלה שחברי הסיעה שלו עצמו לא מאמינים לו, לא מאמינים לראש הממשלה, לא סומכים עליו, ולצערי, לא מאמינים לו בצדק.

עמר בר-לב: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אני מציין לשבח את חבר הכנסת בר-לב – –

עמר בר-לב: 46 שניות נתתי – – –

נחמן שי: – – החזיר לקופה 44 שניות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חפרתי וחפרתי בחוק, באמת, שמעתי היום את חבר הכנסת אלקין מנסה להסביר אותו, את הייעוץ המשפטי של משרד ראש הממשלה, ראש הממשלה מנסה להסביר אותו, וככל שמשמיעים יותר ויותר מילים, ככה יותר ויותר התמונה מתבהרת, ויש רק עילה אחת בעצם לשנות את חוק-היסוד הזה, והיא סידור העבודה של שרי הליכוד שלא מאמינים לראש הממשלה שלהם, והם אומרים: לא לא, בפעמיים לא תעשה לנו את זה, אנחנו – ראש הממשלה יביא את שינוי החוק לפני כל דבר אחר בעולם, וככה אנחנו נוודא שהוא לא מרמה אותנו; כהרגלו, יש לומר.

מיקי רוזנטל: אני פחות מתרגש מהחברים שלי ביש עתיד מתוכנו של החוק.

מיקי רוזנטל: זה לא כל כך משנה אם יש 18 שרים או 20 שרים.

מיקי רוזנטל: נכון שרוב השרים הם שרים זוטרים לענייני אזוטריה, הם לא עושים הרבה.

מיקי רוזנטל: השרים ללא תיק, יש לזה משמעות כספית – זה נכון; בעיקר יש בזה משמעות לחוסר היעילות של עבודת הממשלה.

מיקי רוזנטל: וממשלת ישראל, לצערנו, היא מאוד לא יעילה; בהשוואה לרוב ממשלות העולם – היא גדולה לפחות ב-50% מממשלות במדינות מערביות גדולות מאתנו בהרבה.

מיקי רוזנטל: אבל הבעיה שלי היא בעיקר הדרך, כי הדרך, ופחות המהות, מסמלת יותר מכול את הדורסנות הזאת, של הקואליציה הנוכחית, שהיא מצפצפת על כל ערך.

מיקי רוזנטל: לא על חוק, על הערך, על כללי המשחק.

מיקי רוזנטל: למי שלא מבין מה מהות העניין הזה, של חוקי-יסוד וחקיקה – צריך להדגים את זה לציבור, והדוגמה הטובה ביותר היא שנאמר מחר היה צריך להיות משחק כדורגל, וההתאחדות לכדורגל הייתה מתכנסת והייתה אומרת: מחר במשחק מותר גם לגעת ביד, להבקיע גולים ביד.

מיקי רוזנטל: זה מה שהקואליציה הנוכחית מבקשת לעשות: לשנות את הכללים באמצע המשחק, כאילו אין פה כנסת, כאילו אין פה מסורת, כאילו אין פה כבוד לשום דבר.

דניאל עטר: – – – זוהיר מרוצה ממך עם – – –

מיקי רוזנטל: אני מודה לך.

מיקי רוזנטל: אני לומד, אני לומד.

מיקי רוזנטל: לאט-לאט.

יוסי יונה: מקור להשראה.

מיקי רוזנטל: והתוצאה היא, באמת, שהציבור מסתכל על הדיונים האלה, ועל המהלכים של הממשלה וראש הממשלה, והוא אומר לעצמו: תגידו, אין בעיות אמיתיות במדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: כל הבעיות האחרות נפתרו?

מיקי רוזנטל: מה, אין מערכת חינוך?

מיקי רוזנטל: אין מערכת בריאות שצריך לפתור בה בעיות דחופות, אמיתיות, שכואבות לציבור?

מיקי רוזנטל: – הקשקוש הזה עם 20 השרים.

מיקי רוזנטל: האם דנון יהיה סגן שר הרווחה או איזה ליכודניק אחר יהיה שר ללא-שום-דבר?

מיקי רוזנטל: זה מה שחשוב עכשיו?

מיקי רוזנטל: פשוט בושה.

מיקי רוזנטל: הדרך שבה הממשלה הזאת רומסת כל ערך היא מעוררת חלחלה, מעוררת מחשבה על מה שצפוי פה, בכנסת הזאת.

מיקי רוזנטל: אבל יש גם בשורה טובה, לשמחתי: זה גם מבשר את קצה המהיר של הממשלה הרעה הזאת.

מיקי רוזנטל: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

נחמן שי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, עוסקים באותה פרשייה אומללה של חוקי אנטי-משילות שמתוקנים על-ידי חוקי אנטי-משילות חדשים.

דב חנין: כמו שחוקי המשילות הקודמים היו מהלכים כוחניים, פוליטיים, שלא באו לחזק שום משילות ולא באו לפתור שום בעיה אמיתית, אלא באו לסדר סידורים פוליטיים ולהילחם מלחמות פוליטיות בשירות מפלגות השלטון, כך בדיוק החוק הנוכחי.

דב חנין: כמובן, אנחנו מגיעים לרגע של שפל עמוק במיוחד – בשבירת הנורמות, בביזוי של הכנסת, בצפצוף על חוקי-יסוד.

דב חנין: תראו כמה חטאים הממשלה הזאת עשתה, החדשה, עוד לפני שהיא בעצם הורכבה.

דב חנין: קודם כול, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו הרי חיים בבלוף: החוק אומר – חוק-יסוד: הממשלה אומר בצורה מפורשת שראש הממשלה צריך להודיע לנשיא על העובדה שהוא הצליח להרכיב ממשלה.

דב חנין: כך הוא הודיע לנשיא.

דב חנין: הוא הודיע לנשיא: הצלחתי להרכיב ממשלה.

דב חנין: כולנו יודעים, עמיתי חברי הכנסת: לא הורכבה ממשלה.

דב חנין: מה שהורכב, בסך הכול, זה קואליציה.

דב חנין: עדיין לא הורכבה ממשלה בכלל.

דב חנין: זה ביזוי של חוק-יסוד: הממשלה, זה צפצוף על הנורמות, ובכך אנחנו התחלנו.

דב חנין: בואו נמשיך.

דב חנין: הצעת החוק הזאת שלפנינו, שעוברת מסלול של אישור מהיר בכנסת, היא הצעת חוק שאושרה על-ידי ממשלת מעבר.

דב חנין: ממתי ממשלת מעבר מתעסקת בתיקון חוקי-יסוד?

דב חנין: הרי ממשלת מעבר מוגבלת אפילו למנות פקידים מסוימים, כי בא בית-המשפט ואומר: אל תקבעו עובדות מוקדמות.

דב חנין: ממתי ממשלת מעבר יכולה להביא לכנסת בהליך מהיר הצעות של תיקון חוקי-יסוד?

דב חנין: כמובן, גם ההצעה לגופה היא עקומה; אומר סעיף 5 שהדרך להתגבר עליו היא באמצעות 70 חברי כנסת ומעלה.

דב חנין: אז מה עושים?

דב חנין: לא מתגברים על סעיף 5, משחקים בנדמה לי, בכאילו, ואומרים: אנחנו לא משנים את סעיף 5, אנחנו בסך הכול מחילים אותו על הכנסת הבאה, לא על הכנסת העשרים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זו רק רשימה חלקית.

דב חנין: רשימת ההפרות שיש בהצעת חוק כל כך קצרה היא נורא נורא ארוכה, והדבר הזה מאוד עצוב.

דב חנין: הדבר הזה הוא עצוב כי, קודם כול, כשאזרחי ישראל מסתכלים בנו הם רואים מערכת פוליטית שלא מתעסקת בפתרון של בעיות אמיתיות – לא פותרת את בעיות הדיור, לא מתעסקת עם המצוקה, לא מתייחסת למובטלים, שנוספו אליהם אנשים חדשים היום בדימונה.

דב חנין: מה שעושים חברי הממשלה זה מסדרים לעצמם ג'ובים, מסדרים לעצמם תפקידים, מחלקים את השלל הפוליטי בצורה הצינית ביותר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת – –

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

דב חנין: אני מסיים בזה.

דב חנין: – – הצעת החוק הזאת היא פשיטת רגל מוסרית, קודם כול, של מפלגות הקואליציה, במיוחד של אלה שהבטיחו שינוי.

דב חנין: מי שכבר לא הבטיח שינוי, לא היו לציבור ציפיות ממנו.

דב חנין: מי שהבטיח לציבור שינוי, הנה, אנחנו רואים איך השינוי הזה נראה.

דב חנין: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, שעתך הגיעה.

נחמן שי: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני, חברות וחברים, אכן, מאוד מתסכל לפתוח את הכהונה של הכנסת – לפתוח את כל המושב הזה – בהתמודדות עם מעשה כל כך לא ראוי של הממשלה שאמורה להיות מוקמת ושל ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: אני כבר לא מדברת על האופן שבו ראש הממשלה מבזה את עצמו בכך שהוא מביא תיקון לתיקון שהוא עצמו עשה לפני בקושי שנה.

מרב מיכאלי: הוא כפה אז על הכנסת, באמצעים דורסניים, באמצעים כוחניים, באמצעים לא לגיטימיים גם אז, את התיקון הזה.

מרב מיכאלי: והנה, עכשיו הוא חוזר על כך, הכול בשביל להחזיר את הגלגל אחורה; בשביל להחזיר אחורנית את אותו הדבר שהיה קיים טרום הכוחנות והדורסנות שהוא עצמו וממשלתו הפעילו עלינו בקדנציה הקודמת.

מרב מיכאלי: בקליפת אגוז אנחנו יכולות ויכולים לראות איך הפרוצדורות, איך הנהלים, איך הדרך, האיך, מייצרת מהות.

מרב מיכאלי: והמהות, חברות וחברים, היא באמת רמיסה של הדמוקרטיה הישראלית, השתקה של הכנסת, ביזוי של הכנסת, יריקה על הציבור, ממש, לא פחות מזה.

מרב מיכאלי: הציבור כקליפת השום בעיני ראש הממשלה נתניהו, שריו ואנשיו, תומכיו, ואני לא יודעת מי עוד שעומד סביבו ודוחף את העגלה הכל-כך עקומה ומגונה הזאת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להסב שוב ושוב את תשומת לבנו לעובדה שלא זו בלבד שאת תיקון חוק-היסוד הזה מביאה ממשלת מעבר, אלא שמביאה אותו ממשלת מעבר שבה בנימין נתניהו מחזיק ביותר מחצי מהתיקים, אחרי שהוא פיטר שרי ממשלה לרוב, או לחלופין, התפטרו לו שרי ממשלה – שהלכו אחר כך ואמרו עליו בריש גלי באמת דברים קשים; לדעתי, הקשים ביותר שנאמרו אי-פעם על ראש ממשלה במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה הזה, שבאמת מרגיש את עצמו כנראה קינג ביבי יותר מאי-פעם, מרשה לעצמו לבוא ולתקן באופן הלא-ראוי הזה חוק-יסוד.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, הסכנה במהלך הזה ובשכמותו, שנתניהו מביא לנו חדשות לבקרים, היא רידוד הדמוקרטיה הישראלית.

מרב מיכאלי: אני מזכירה לכולנו ששלטון החוק היה לא רק בשירות משטרים דמוקרטיים; שלטון החוק כשלעצמו איננו מבטיח דמוקרטיה.

מרב מיכאלי: השאלה היא איזה שימוש ובאיזה אופן אנחנו עושות ועושים בחוק ובדרכים שבהן אנחנו משנות ומשנים אותו.

מרב מיכאלי: הדרכים שנוקט בנימין נתניהו מסוכנות, מדאיגות, וראוי לנו – וזה מה שאנחנו כאופוזיציה עושות ועושים – שנתנגד להן בכל כוחנו.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

נחמן שי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

נחמן שי: אני פשוט מכין כבר.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ציפיתי להרבה דברים, אולי, בפתיחת המושב, אבל לא ציפיתי לראות הצעת חוק שבתוכה מוסברים השיקולים נגדה.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, מי שבוחן בעצם את ההסבר להצעת החוק יכול לראות שמועלים שיקולים מדוע לא לקבל אותה, ואין שום טיעון מדוע כן לקבל אותה.

יוסף ג'בארין: ואני מזמין אתכם לקרוא את הפסקה שמדברת על מדוע נתקבל בכלל התיקון.

יוסף ג'בארין: והתיקון נתקבל כי לממשלה גדולה מדי יש חסרונות, ובהם קשיים בתפקוד ובקבלת החלטות של הרשות המבצעת, צמצום יתר של מספר חברי הכנסת הנושאים בעבודת החקיקה והפיקוח על עבודת הממשלה, וכן בזבוז כספי ציבור ופגיעה באמון הציבור ברשות המבצעת.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת – זה מופיע בתוך ההצעה עצמה.

יוסף ג'בארין: ואז נשאלת השאלה, מדוע בכל זאת כן רוצים לקבל את ההצעה הזאת?

יוסף ג'בארין: ואז בעצם כל מה שההצעה אומרת – פשוט, אנחנו לא מסתדרים, פשוט, אנחנו לא מסתדרים, בלי שום טיעון מדוע בעצם צריך לשנות את החוק הזה.

יוסף ג'בארין: ואגב, ברמה התקציבית ההצעה גם מדברת על תוספת של 4 מיליון שקל לשנה לכל שר, מיליון וחצי שקל לכל סגן שר, כמובן בלי שום הסבר מדוע צריכים את השינוי הזה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להמשיך ולומר שהצעת החוק לוקה באי-חוקיות ברורה.

יוסף ג'בארין: וכבר אמר חברי חבר הכנסת דב חנין בעניין, כי החוק עצמו אומר שאם רוצים להרחיב את מספר השרים מעבר ל-18 השרים, צריך רוב של 70 חברי כנסת.

יוסף ג'בארין: ולכן, כדי בעצם לעקוף את הדרישה הזאת, שעוגנה בתיקון לחוק, מבקשים עכשיו לבוא ולתקן את החוק הזה ברוב של 61 חברי כנסת.

יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שבכלל כל הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה היא סיטואציה מאוד מוזרה ברמה החוקתית, כי אם באמת קמה ממשלה כפי שראש הממשלה הודיע ביום רביעי, אז איך אנחנו עכשיו רוצים להרחיב את הממשלה עוד לפני שאנחנו בכלל רואים אותה?

יוסף ג'בארין: אנחנו מתבקשים עכשיו לאשר הרחבה של ממשלה שעוד לא יצאה לעולם בכלל.

יוסף ג'בארין: המצב המשפטי התקין היה מחייב שקודם כול הממשלה החדשה תורכב לפי חוק-היסוד הקיים, ורק אחר כך, אחרי שהיא מושבעת ואחרי שהיא מוצגת, יבוא תיקון לחוק שיבקש בעצם – –

נחמן שי: כן – –

יוסף ג'בארין: – – לשנות את ההרכב שלה.

נחמן שי: – – בבקשה לסיים.

יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, נראה לי שאנחנו פועלים באמת במצב של אי-חוקיות מוחלטת, הן לעניין ההכרזה על הקמת ממשלה והן לעניין הדרישה לתקן עכשיו את החוק ולהרחיב את מספר שרי הממשלה, בלי שבכלל הורכבה ממשלה ובלי שניתן – –

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה.

יוסף ג'בארין: – – כבוד לדרישת 70 חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה, חבר כנסת יוסף ג'בארין.

נחמן שי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס וחברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: תודה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בכל פרוצדורה דמוקרטית של חקיקה צריך שתהיה הסכמה, כבוד היושב-ראש, על האיך – איך עושים את זה, על הדרך, וכמובן יהיה ויכוח, וויכוח חריף, על התוצאה ועל התוכן.

ג'מאל זחאלקה: כאן אין הסכמה על האיך ועל הדרך שבהם נעשים הדברים, כי חקיקה, לא כל שכן חוק-יסוד, צריך לעשות בזהירות, לאחר דיונים מעמיקים, לאחר ששומעים דעת מומחים, לאחר שניתנת לכל חבר כנסת אפשרות להביע את דעתו.

ג'מאל זחאלקה: והנה רוצים לעשות חוק, לשנות חוק שהדיון בחקיקתו לקח שבועות, חבר הכנסת כבל, שבועות, בתוך שעות ספורות.

ג'מאל זחאלקה: כי הדיון האמיתי יהיה בוועדה שקמה, ועדה אד-הוק, דיון מהר מהר מהר מהר, ומצביעים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב – אני מתנגד להקמת הוועדה הזאת בצורתה הנוכחית.

ג'מאל זחאלקה: צריך שיהיה הליך חקיקה מסודר, לאפשר לשמוע דעת מומחים לממשל, לשמוע את דעתם של מומחים חוקתיים, קונסטיטוציוניים, למשפט קונסטיטוציוני, לשמוע חברי כנסת שיש להם הרבה מה להגיד, ואז להחליט.

ג'מאל זחאלקה: עד כאן הוויכוח על האיך.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להתווכח הרבה על ה-principium, על התוכן של הדברים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה דווקא להתווכח על ה-personam, על האישים, על האנשים שהולכים להיכנס לממשלה.

ג'מאל זחאלקה: כל אלה שרוצים, מועמדים, להיות חברים נוספים בממשלה הם אנשים שמחזיקים בדעות קיצוניות, שמתנגדים לממשלה, שתומכים בדיכוי, שתומכים בהתנחלויות, שמתנגדים לזכויות אדם, בעלי תפיסת עולם פאשיסטית וגזענית; אנשים שהם סכנה, סכנת אמת לכל אדם שפוי.

ג'מאל זחאלקה: לכן, ומן הטעם הזה, צריך להתנגד להצעת החוק, כי היא פותחת דלת לאנשים שצריך לטרוק אותה בפניהם ולא לאפשר להם להיכנס ולהיות בעלי השפעה.

ג'מאל זחאלקה: זה כמו לשים את השמנת ליד החתול.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

נחמן שי: אחר כך – חברת הכנסת מיכל בירן, אני לא רואה אותה, ואחר כך – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

נחמן שי: היא תגיע.

נחמן שי: בבקשה, ידידי, לרשותך שלוש דקות.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, יש שר?

באסל גטאס: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, יותר מפעם אחת מצאתי את עצמי עומד כאן ומדבר על המהות של דמוקרטיה ושל משטר דמוקרטי.

באסל גטאס: כבר התבטאתי בעבר שמה ששומר על הדמוקרטיה זו מערכת של איזונים ובלמים, שכן החקיקה, מערכת החוק כשלעצמה לא מספיקה בשביל לשמור על הדמוקרטיה.

באסל גטאס: מערכת האיזונים והבלמים האמיתית צריכה להסתמך על תרבות שלטונית.

באסל גטאס: ותרבות שלטון צריכה מטבעה להסתמך על מוסר ועל מוסריות.

באסל גטאס: וכדי שיהיה מוסר או מוסריות צריך להסתמך על מערכת ערכים שתהווה את עמוד השדרה של החברה ושל השלטון.

באסל גטאס: מה שאנחנו רואים, המחזה שרואים לנגד עינינו מוכיח שאין באמת דמוקרטיה, אין משטר דמוקרטי, כי אין מוסר או מוסריות.

באסל גטאס: ואין מוסר או מוסריות כי אין מערכת ערכים כזאת שתייצר את אותה מערכת של איזונים.

באסל גטאס: אפילו חוק-יסוד לא מספיק.

באסל גטאס: משנים אותו בהרף עין, בהרף אתנן פוליטי, כדי לשרת אינטרס רגעי.

באסל גטאס: רבותי, אני אגיד לכם, לצערי הרב, שגם לא יהיה משטר דמוקרטי אמיתי, כי מערכת הערכים ההגמונית בחברה הישראלית היא מערכת ערכים כזאת שמקדשת דיכוי וכיבוש וגזל; היא מערכת שמצדיקה נישול ורמיסת זכויות אדם; היא מערכת כזאת שמקדשת מיליטריזם ומעלה על נס ערכים של הרג, של כיבוש, שצה"ל הוא הצבא המוסרי בעולם גם כשהוא מבצע פשעי מלחמה.

שרון גל: עוד הפעם הסתה?

שרון גל: גם פה הסתה?

באסל גטאס: אנחנו נוכח מצב – –

שרון גל: גם בדיון הזה?

שרון גל: ננסה לא – – –

באסל גטאס: – – שיימשך עוד הרבה זמן – –

שרון גל: אתה לא – – –

באסל גטאס: – – עם מערכת ערכים כזו שתביא רק לשלטון כנופיות באמת שיבצעו את מה שאנחנו רואים שמבצעים היום.

באסל גטאס: לצערי הרב, זה המצב.

באסל גטאס: זו לא הפרוצדורה, זה לא אם זו ועדה מיוחדת כזאת או אחרת.

באסל גטאס: כל שלטון – כבר מאז קום המדינה – שהסתמך על אותה תזה של כיבוש, של דיכוי, של שלילת חירות של עם שלם, יביא למצב הנוכחי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

נחמן שי: בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיף שיש קצת חברי כנסת חדשים מהקואליציה, אז האגף הזה לא ריק לגמרי.

מיכל בירן: אז טוב שאתם כאן, מיקי ושאר החברים.

מיכל בירן: לאורך המשא-ומתן הקואליציוני, ובוודאי מהרגע שההסכמים כבר היו גלויים לפנינו, הלך והתברר שראש הממשלה איבד כל טיפת כבוד לכנסת ישראל, לסדרי הדיון שלה ולהליך חקיקה תקין.

מיכל בירן: ההצעה לתיקון חוק-היסוד להגדלת מספר השרים וסגני השרים והחזרת המושג הנלוז והמיותר "שרים ללא תיק" היא ההוכחה הברורה כי אכן ממשלת ישראל והעומד בראשה יצאו לקרב נגד רשות שלמה בישראל: הרשות המחוקקת.

מיכל בירן: את זה הם עושים במקביל למהלכים שמטרתם לסרס את הרשות השופטת בישראל.

מיכל בירן: הם מדמיינים שהם יישארו פשוט הם לבדם ולא יהיה אף אחד בתוך הריק הזה שיוכל לעצור אותם מלעשות מה שהם רוצים.

מיכל בירן: לא יעלה על הדעת שחוסר היכולת של ראש הממשלה לנהל משא-ומתן יעלה כל כך הרבה כסף לאזרחי מדינת ישראל.

מיכל בירן: אבל בסופו של דבר, מה קורה כאן?

מיכל בירן: הוא פשוט לא מצליח להרכיב ממשלה.

מיכל בירן: את השותפים הטבעיים האלה, שכל כך הרבה שמענו עליהם, הוא לא מצליח להביא פנימה בלי לשחד אותם ובלי לשמן אותם.

מיכל בירן: ואפילו בתוך המפלגה שלו הוא חייב להמציא לאנשים תפקידים מופרכים כדי לקבל את הסכמתם לממשלה הצרה והגרועה הזאת, עם 61 חברי כנסת, קואליציה שתהיה מקרטעת.

מיכל בירן: ושוב, שאלנו: למה הלכנו לבחירות?

מיכל בירן: נתניהו אמר שהוא לא הצליח למשול עם 18 חברי כנסת שהיו לו בסוף, של הליכוד.

מיכל בירן: מה הוא יעשה עם 30 חברי כנסת של הליכוד, אבל קואליציה של 61 שתהיה בעוצר יציאות מתמיד?

מיכל בירן: עכשיו, מילא שהקואליציה הייתה מבטלת כל הזמן את עמדות האופוזיציה אם היה מדובר באידיאולוגיה, אם היה מדובר בתפיסת עולם.

מיכל בירן: הרי אז אפשר היה לעשות איזה דיון עקרוני, ענייני, האם תפקיד מסוים של שר מסוים הוא נחוץ, הוא דרוש, או שהוא מיותר לחלוטין; אפשר היה לעשות דיון כזה.

מיכל בירן: יכול להיות שיש משרדים שהם באמת לא נחוצים ואולי יש אחרים בכלל אלה שהם נחוצים מאוד.

מיכל בירן: אבל ברור שהמהלך הזה כולו הוא ציני ואין לו מטרה אחרת מלבד שרידות פוליטית.

מיכל בירן: הרי רק לפני שנה ראש הממשלה טען והתעקש שחשוב ומהותי לשנות את חוק-היסוד בשביל לחזק את המשילות, לייעל את עבודת הממשלה.

מיכל בירן: ועתה, הפלא ופלא, צץ צורך קיומי חדש לשנות את חוק-היסוד ולבטל את אותו התיקון שראש הממשלה בדיוק העביר אך לפני כשנה.

מיכל בירן: אופיר אקוניס עמד פה והתחיל להביא את ביילין ואת חיים רמון, העלה אותם באוב להביא דוגמאות.

מיכל בירן: אנחנו לא מדברים פה על מה שקרה לפני המון שנים.

מיכל בירן: אך לפני שנה, אותו ראש ממשלה עמד פה – – –

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: קיבלת זמן כפול בטעות.

מיכל בירן: אוקיי.

מיכל בירן: אז אני אחתור לסיום.

נחמן שי: תודה.

מיכל בירן: פסקה אחרונה.

מיכל בירן: הבעיה האמיתית היא לא עצם הגדלת מספר השרים.

מיכל בירן: זו עובדה שמדובר בשרים שלא צריך; כל מיני שרים לענייני בורקסים וכיבוד קל, שרים למינוי מקורבים ולענייני שחיתות פוליטית.

מיכל בירן: מוסד השרים בלי תיק הוא בושה וחרפה למדינת ישראל.

מיכל בירן: איזה מעסיק היה מקבל לעבודה נהג בלי רכב?

מיכל בירן: מי היה מזמין לחתונה תזמורת בלי כלי נגינה?

מיכל בירן: המעסיק היחיד שמוכן לבושה הזאת הוא ראש ממשלת ישראל.

מיכל בירן: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אני לא רואה אותו באולם.

נחמן שי: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת עמיר פרץ.

נחמן שי: בבקשה, חברת הכנסת לביא.

נחמן שי: שלוש דקות.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, האמת, בושה.

עליזה לביא: קראתי את ההסכמים הקואליציוניים ולא האמנתי והתביישתי.

עליזה לביא: התביישתי, כי אנחנו עדים לבגידה.

עליזה לביא: לבגידה באמון הציבור, במקום שהיינו צריכים להיות בו.

עליזה לביא: מקום מאחד, מקום משתף.

עליזה לביא: ואנחנו חוזרים לתרבות של 12 השבטים, כל קבוצה דואגת לעצמה, לשבט שלה.

עליזה לביא: הבושה הזאת מעוררת פלצות, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חמדנות ללא גבול, שתלטנות, תאוות כוח, שבאה לדרוס את חופש הפרט ואת הרצון החופשי מצד אחד ואת המחויבות הבסיסית למדינה מצד שני.

עליזה לביא: אני, חברת הכנסת עליזה לביא, קוראת לכם הערב בזעזוע גדול ובכלימה.

עליזה לביא: אני מתביישת מאחי ומאחיותי שבהינף קולמוס, במכירת חיסול מופרזת וחסרת אחריות, מדירים באופן מוחלט ונטול תקווה מהיותם אזרחים שווי זכויות של מדינת ישראל.

עליזה לביא: כן, תרבות 12 השבטים משתלטת.

עליזה לביא: אני מתביישת בפני העולים מברית-המועצות לשעבר, שבאו לפה כי קראנו להם, שהגיעו מכוח חוק השבות ובמסגרת חזון קיבוץ הגלויות, משרתים בצבא, לומדים באוניברסיטה, תורמים את חלקם, אך אינם יכולים להינשא במדינה שלהם, אינם יכולים להיקבר בבית-הקברות היהודי, ובפניהם עומד תהליך גיור קשה.

עליזה לביא: אלו שקדמו להם והגיעו לכאן כי רק התמזל מזלם דואגים שדלתות העם היהודי יהיו סגורות בפניהם לעד.

עליזה לביא: אני מתביישת בפני כל הנשים שעומדות או צופות לעמוד בפני הליך גירושין.

עליזה לביא: אותן אתם ממשיכים להפקיר בהסכמים חסרי אחריות שיצרתם; שהותרתם אותן לגורלן אל מול דיינים מסתגרים, בעלי עמדות מיושנות, לא סובלניות למציאות ולבנות-אדם שעומדות אל מולם.

עליזה לביא: סולם העדיפויות שלכם מאפשר מציאות שבה אישה תיוותר עגונה עשורים שלמים בניגוד לרצונה.

עליזה לביא: אנחנו חוזרים אחורה.

עליזה לביא: הגענו למקום טוב יותר, מתוקן יותר, קשוב יותר, ואתם מחזירים אותנו אחורה במחי-יד, מבלי להבין את ההשלכות החמורות.

עליזה לביא: אני מתביישת בפני כל הזוגות הצעירים שמכירים וגאים בזהות היהודית, ובוחרים להינשא על-פי ההלכה היהודית, אבל לא ירצו להירשם ברבנות.

עליזה לביא: והם לא ירצו להירשם ברבנות, והם יבחרו להתחתן בנישואים פרטיים, וזה רק ילך ויגדל.

עליזה לביא: וכן, הם יהיו צפויים למאסר בן שנתיים ימים על כך.

עליזה לביא: מי שמכם?

עליזה לביא: איך אתם לא מתביישים?

עליזה לביא: אתם הופכים את הדת היהודית לקרדום פוליטי.

עליזה לביא: איך תסבירו לציבור משלם מסים מדוע הממשלה ה-33 הצליחה לפעול בגודלה הקיים, אך עתה אתם רוצים להגדיל את הממשלה ללא שום צורך הנראה לעין?

עליזה לביא: הסכמים קואליציוניים שמאפשרים את הקמת הממשלה יעלו כ-6.7 מיליארד שקלים בשנה – –

נחמן שי: תודה.

עליזה לביא: – – לאחר שהקמת הממשלה הקודמת לא עלתה כמעט דבר, ואתם יודעים את זה.

עליזה לביא: היא עולה כמו שלוש הממשלות האחרונות יחדיו.

נחמן שי: תודה רבה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, מה שמתרחש לנגד עינינו הוא אובדן עשתונות ערכי ומוסרי, הליכה לאחור, שתביא חורבן על המוסד הדתי, על הממסד, על האחריות הקיומית, על ההליכה קדימה שהלכנו במשך שנות קיומה של המדינה.

עליזה לביא: אנחנו חוזרים אחורה במקום הערכי, במקום הכלכלי.

עליזה לביא: אני קוראת לכם להתנגד להצעת הממשלה להגדלת הממשלה ה-34.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: תודה רבה, חברת הכנסת לביא.

נחמן שי: חבר הכנסת עמיר פרץ.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עמיר פרץ: מתי אני?

עמיר פרץ: למה לא קראו לי?

נחמן שי: חבר הכנסת עמיר פרץ, תורך.

עמיר פרץ: למה אתה לא קורא בשמי, תגיד לי?

נחמן שי: קראתי.

נחמן שי: קראתי.

עמיר פרץ: קראת בלחש.

עמיר פרץ: לא ככה קוראים בשמי.

נחמן שי: סליחה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: יפה, או.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תשמעו, אפילו אין לנו אפשרות לבוא בטענות לממשלה.

עמיר פרץ: אי-אפשר אפילו להגיד, ממשלה נכבדת.

עמיר פרץ: האם זה עומד במבחן החוקיות שאף איש, אף שר מממשלת המעבר לא מגיע?

באסל גטאס: יש שר.

עמיר פרץ: או, חברי חבר הכנסת סילבן שלום, איזה כבוד גדול הוא לי לנאום דווקא כשאתה השר התורן.

עמיר פרץ: זה יפה מאוד.

עמיר פרץ: אני מאוד שמח על כך.

עמיר פרץ: אבל האמת, יש לי כל כך הרבה דברים לומר על המצב המיוחד הזה שנקלענו אליו, שאני פשוט מתלבט מה יותר חשוב.

עמיר פרץ: אני פשוט רק אביע את תחושותי, לא יותר מכך.

עמיר פרץ: אני באמת חושב שאנחנו נמצאים עכשיו במין קרקס.

עמיר פרץ: יש לנו לוליין, קוראים לו בנימין נתניהו.

עמיר פרץ: לוליין מדהים, שבכל פעם שהוא מגיע לנקודת קצה שעוד מעט הכול מתפרק, הוא מצליח לעשות פליק-פלאק ולנחות חזרה על החבל הדק ולהתנדנד.

עמיר פרץ: אילו זה היה קרקס אמיתי, הייתי עומד יחד עם כל הקהל ומוחא כפיים ללא הפסקה.

עמיר פרץ: אבל מדובר בעתיד של המדינה שלנו.

עמיר פרץ: תארו לכם שהלוליין הזה יפספס פעם אחת את החבל הזה.

עמיר פרץ: אז אם זה לוליין בקרקס, בטח יזעיקו אמבולנס, ייקחו אותו, יטפלו בו.

עמיר פרץ: אם בנימין נתניהו מפספס את החבל הזה, הוא מתרסק ומרסק אתו כל כך הרבה דברים חשובים, שעשרות בשנים – לפני הקמת המדינה, בעת הקמת המדינה, מאז הקמת המדינה – כולם עמלים כל כך לייצר אותם.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך דבר אחד.

עמיר פרץ: אומרים שממשלת 61 זו ממשלה לא יציבה, לא טובה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לכם שממשלות 61 הן ממשלות שיכולות להחזיק מעמד ולהיות ממשלות יציבות מאוד.

עמיר פרץ: הבעיה היחידה היא שאין לממשלה הזאת שום מכנה משותף.

עמיר פרץ: כי אילו בא ראש הממשלה והיה אומר: גמרתי אומר לספח את יהודה ושומרון, ואני בונה היום קואליציית 61 לספח את יהודה ושומרון, ולכן מי לה' אלי, מי שמוכן לבוא להתייצב אתי שיבוא, הייתי אומר: לראש הממשלה הזה יש חזון, יש לו תוכנית, יש לחברי הכנסת שלו סביב מה להתלכד.

עמיר פרץ: אילו היה אומר: אני מתכוון למוטט את ה"חמאס".

עמיר פרץ: הרי אנחנו יודעים, בנימין נתניהו כתב על ארץ-ישראל השלמה, כתב על מיטוט ארגוני הטרור.

עמיר פרץ: אתה אומר: הופה.

עמיר פרץ: הרי, חברים יקרים, הממשלה הזאת תיחשף במלוא מערומיה.

עמיר פרץ: פתאום יראו שההצהרות הגדולות של בנימין נתניהו, שכל הזמן מצהיר: ביד חזקה, בזרוע נטויה, ותמיד היה גורם מסוים שבא וכביכול מנע ממנו.

עמיר פרץ: עצרו אותו.

עמיר פרץ: היום אין מי שיעצור אותך.

עמיר פרץ: אתה תיחשף במלוא חוסר היכולת שלך.

עמיר פרץ: אתה תיחשף כולך כאיש חלש שלא מסוגל להניע תהליכים.

עמיר פרץ: וחבל שמדובר בממשלה שהיא של כולנו.

עמיר פרץ: ולמרות כל מה שאמרתי, אני מאחל לממשלה החדשה שתצא לדרכה, מאחל לה שתצליח.

עמיר פרץ: קשה לי להאמין.

עמיר פרץ: קשה לי להאמין שאני אצטרך לעלות לדוכן הזה ולבלוע את הכובע.

עמיר פרץ: יש לי הרגשה – חברי סילבן שלום, אתם מקבלים תיקים, אבל אתה יודע, מה שנקרא שאפו – יש לי הרגשה שהרבה לפני שאנחנו נבלע את הכובעים, הרבה כובעים אצלכם, אם לא ראשים, יצטרכו, אתה יודע, למצוא מקום משלהם.

עמיר פרץ: אני מקווה שאתה לפחות תהיה עם התיק הראוי ולא מאלה שיהיו בסביבה הזאת.

עמיר פרץ: תודה רבה לכם.

סילבן שלום: תודה רבה לך.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נחמן שי: יש סולידריות בדרום.

נחמן שי: ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחר כך – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

קסניה סבטלובה: חבל מאוד שראש הממשלה מבזבז את זמננו – היקר, יש לומר – בדיונים מיותרים על שינוי מיותר ומזיק של חוק-יסוד במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: במקום שאנחנו נדון היום בנושא חשוב כמו למשל אג'נדה מדינית, שכרגע אין לנו, ואינה מופיעה בקווי היסוד של ממשלת ישראל, אולי בפעם הראשונה בכל ההיסטוריה של ממשלות ישראל; במקום שאנחנו נעשה דיון חירום בנושא של הפתרונות של מצוקות העלייה האתיופית, של ישראלים מאתיופיה; במקום שאנחנו נדבר על זכויות של נכים, במקום שאנחנו נדבר על דיור, אנחנו נמצאים פה היום ואנחנו דנים בהסדרה של ג'ובים לחברי מפלגת הליכוד.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שזה מיותר לגמרי ומזיק, כי מדובר פה בשינוי של חוק-יסוד, שהוא הדבר שמבטא את היסודות שעליהם מושתתת החברה הבריאה.

קסניה סבטלובה: באמצעות חקיקת היסודות רצו מקימי המדינה להרכיב חוקה, וזה לא משהו שאפשר לעשות בכל יום.

קסניה סבטלובה: בואו נסתכל על מדינות אחרות, בואו נסתכל על ארצות-הברית, שכדי לשנות את החוקה שם צריכים 75% מבית-הנבחרים ב-75% מהמדינות.

קסניה סבטלובה: ופה רוצים לעשות שינוי בחוק-יסוד כל כך חשוב באותו יום.

קסניה סבטלובה: ובאותו עניין, יש גם להיזכר ולחשוב שבעוד אנחנו קמים עכשיו ודנים ומדסקסים את העניין הזה כדי למנוע את השינוי של חוק-היסוד, מה עושים חברי הליכוד?

קסניה סבטלובה: הם ממשיכים לריב על התיקים, כי אף אחד לא רוצה לקחת את התיקים הזוטרים.

קסניה סבטלובה: רבותי, אני עדיין לא מבינה – אולי כי אני חדשה בכנסת – מה הם התיקים הזוטרים.

קסניה סבטלובה: האם יש דבר כזה במדינת ישראל, תיק זוטר?

קסניה סבטלובה: תסבירו לי, האם המשרד לאזרחים ותיקים הוא משרד זוטר?

קסניה סבטלובה: האם משרד העלייה והקליטה הוא תיק זוטר?

קסניה סבטלובה: אין לנו אפשרות – אין לנו בכלל אפשרות לומר את המילה הזאת, תיק זוטר.

קסניה סבטלובה: ובעוד אנחנו מדברים על הרחבת הממשלה, בואו נדבר קודם על כך שאין לנו תיקים זוטרים; אין לנו עניינים זוטרים במדינה שלנו; כל עניין הוא חשוב.

קסניה סבטלובה: כל עניין הוא חשוב וראוי לדיון, דיון חירום, פה, במקום שעכשיו נדבר על כל הניסיונות של ראש הממשלה לשנות את חוקי-היסוד ולנפח את הממשלה מעבר לצורך הטבעי שלה.

קסניה סבטלובה: תודה.

נחמן שי: תודה רבה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נחמן שי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – שלי יחימוביץ, ואחריה – אורי מקלב, חבר הכנסת מקלב.

נחמן שי: בבקשה, מסעוד רנאים, חבר הכנסת.

מסעוד גנאים: ע'נאים.

נחמן שי: רנאים.

מסעוד גנאים: ע'ין קשה.

מסעוד גנאים: קשה לבטא אותה.

נחמן שי: ע'ין קשה.

נחמן שי: אני מתאמן, אני אצליח בסוף.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בערבית אצלנו אומרים "כלאמֻ אל-לילִ ימחוהו אל-נהאר" – מה שאומרים בלילה מוחקים ביום.

מסעוד גנאים: אז בצל הסחר-מכר, בצל כל פוליטיקת הג'ובים, הכיסולוגיה, מהכיס, והכיסאולוגיה, מהכיסא, וכל מה שאנחנו רואים – האמת, לבי עם המורים לאזרחות, מה הם יחנכו?

מסעוד גנאים: מה יגידו לתלמידים שלהם על המערכת הפוליטית?

מסעוד גנאים: על הרשות המבצעת?

מסעוד גנאים: המחוקקת?

מסעוד גנאים: מה יגידו להם?

מסעוד גנאים: בהתחלה, אנשים אומרים: אנחנו לא מאמינים למה שאתם אומרים.

מסעוד גנאים: אולי הם צודקים.

מסעוד גנאים: אבל כאשר אנחנו עושים – היום תוסיפו: הם לא יאמינו גם למה שאנחנו עושים.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה ושליחיו הטיפו לנו בקדנציה שעברה שצריך יציבות, משילות, והשיג את זה דרך חוק.

מסעוד גנאים: היום החוק הזה, ראש הממשלה עצמו רוצה לבטל אותו בחוק אחר; להרחיב את הג'ובים, כדי להכניס שרים, סגני שרים, וכל זה – על חשבון מה?

מסעוד גנאים: על חשבון העם והתקציבים שאמורים ללכת לשכבות החלשות, לחינוך, לרווחה, אבל נוהרים להתנחלויות, וגם על חשבון הערך של הדמוקרטיה, משום שמההתחלה לא היו חסרים, לא חוקים ולא משילות ולא בטיח; החסר היה ערכים דמוקרטיים, תרבות דמוקרטית.

מסעוד גנאים: אני חושב – לאור מה שאנחנו רואים עכשיו, באמת חסרה הבושה.

מסעוד גנאים: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

נחמן שי: אורי מקלב, חבר הכנסת, אחריה, ושרון גל אחר כך.

נחמן שי: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מוכרחה לומר שאני חשה לא בנוח לקיים את ליבת הדיון הראשון האופוזיציוני בסוגיית 18 השרים.

שלי יחימוביץ': נכון שזה מקומם, אבל זאת פרוצדורה, זו לא מהות, וזאת נראית לי קצת דוגמה לדלות הדיון ולהיעדר סדר-יום ערכי.

שלי יחימוביץ': אני גם לא אוהבת – אומנם מאוד נוח, מהאופוזיציה כמובן, לירות בכל מטרה, בין שהיא נעה ובין שהיא נייחת – אני לא אוהבת לתקוף דבר שאני לא בטוחה שלו אנחנו היינו מרכיבים את הממשלה לא היינו עושים אותו ככורח.

שלי יחימוביץ': וסוגיית המספר, לא עליה ייקוב הדין את ההר.

שלי יחימוביץ': ואם ליש עתיד היה כל כך חשוב ובנפשם הדבר הזה, באופן כל כך יסודי ובסיסי, אז מן הסתם הם היו הופכים זאת כבר בממשלה הקודמת, ואז היינו יושבים עם 18 שרים, ולא מחכים לממשלה אחר כך, שאלוהים יודע מי ישב בה.

שלי יחימוביץ': אז בואו נשמור על פרופורציות, חברים וחברות יקרים.

שלי יחימוביץ': אני מעדיפה לייחד את הדקה וחצי – את הדקה ו-55 שנותרה לי, לסוגיה מאוד מאוד מאוד חשובה ומשמעותית, שעוברת ככה מתחת לרדאר, די בשקט, והיא הכי קריטית והכי אקוטית בסוגיות הכלכליות והחברתיות שבפתחו של סדר-היום.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על הכניעה המוחלטת וחסרת הבושה של הרבע-ממשלה הזאת לטייקוני הגז, על העובדה שהממשלה נסוגה אפילו מהמתווה העלוב והפייסני שהיא כבר החליטה איכשהו לאמץ, והיא עומדת לחלוטין – כניעה מוחלטת: גם מונופול מוחלט, גם חזרה מכל ההסתייגויות שכבר היו בעבר, וגם בלי פיקוח על המחירים.

שלי יחימוביץ': כלומר, גם מנעמי הקפיטליזם וגם מנעמי הסוציאליזם; גם מונופול, אבל גם בלי פיקוח על המחירים; גם אין שוק חופשי, וגם, חס וחלילה, אסור לפקח על המחיר המופקע שגובות "נובל אנרג'י" ו"דלק", של תשובה – על יחידת אנרגיה אחת 6 דולר, כשהעלות שלהן היא דולר אחד.

שלי יחימוביץ': זה הדבר הכי דרמטי ליוקר המחיה במדינת ישראל, למחירי החשמל, למים, לכל מוצר, לתעסוקה, לתעשייה, להכנסות המדינה, לביטחון האנרגטי.

שלי יחימוביץ': זאת הסוגיה.

שלי יחימוביץ': ואני פונה אליכם, חברי בקואליציה – ואני לא מזלזלת בחברתיות שלכם ולו לרגע אחד, ויש לי עם חלק מכם מכנה משותף מאוד נרחב:

שלי יחימוביץ': אין דבר שמגלם בתוכו את המאבק באי-שוויון יותר מסוגיית הגז.

שלי יחימוביץ': השמיעו את קולכם.

שלי יחימוביץ': כחלון, דרעי, גפני – שהיה שותף שלי למאבק הזה, ואני מקווה שגם נשאר שותף; אני תולה בו תקוות רבות.

שלי יחימוביץ': מאבק במונופול הבנקים – חשוב מאוד; אני אהיה שותפה שלכם.

שלי יחימוביץ': העלאת קצבאות הילדים – אתכם מכל הלב; אני חושבת שהקיצוץ בקצבאות הילדים, גם בתקופת נתניהו כשר אוצר וגם בתקופת לפיד כשר אוצר, היה בלתי מוסרי בעליל, ובזה אני אתכם.

שלי יחימוביץ': אבל רבאק, חבר'ה, באמת כל זה מתגמד לעומת הטיפול בסוגיית הגז.

שלי יחימוביץ': למה אף אחד לא נוגע בה?

שלי יחימוביץ': אני לא מדברת כבר על קווי יסוד, אני לא מדברת על משא-ומתן קואליציוני.

שלי יחימוביץ': תעצרו עכשיו את הרכבת – –

נחמן שי: תודה.

שלי יחימוביץ': – – תגידו סטופ, אנחנו רוצים לבחון את זה מחדש, בראי כל השקפת עולמנו.

שלי יחימוביץ': ואני, באמת יש לי ציפיות גבוהות מכם בעניין הזה, וכמובן, שיתוף הפעולה שלי עומד לרשותכם.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

נחמן שי: חבר הכנסת אורי מקלב – לא באולם.

נחמן שי: חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי, ואחריה – חברת הכנסת ציפי לבני.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: לרשותך שלוש דקות.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נברתי שוב ושוב בהסכמים הקואליציוניים, גם הלילה וגם בבוקר; פתחתי אותם גם בקובצי "וורד", את כל ההסכמים, כולל זה האחרון, שנחתם עם סיעת ש"ס, ואז לחצתי control-f כדי לחפש מילות מפתח.

שרון גל: ואני רוצה לשתף אתכם, בבואכם להגדיל את הממשלה, מה חיפשתי.

שרון גל: כי הדעת נותנת שכשמגדילים את הממשלה, שנתיים וחצי או שנה וחודשיים, סליחה, אחרי שמעבירים חוק-יסוד להגבלת מספר השרים ל-18, יש לזה הצדקה מהותית, צו שעה לאומי.

שרון גל: חייבים עוד שרים, עוד סגני שרים, עוד מנכ"לים, עוד עוזרים, עוד נהגים, עוד משרדים, עוד הוצאות שוטפות, עוד ועוד ועוד בעלות של עשרות מיליוני שקלים – –

עיסאווי פריג': היית אומר את זה אם היית בקואליציה?

עיסאווי פריג': אם היית בקואליציה היית אומר אותם דברים?

קריאה: כן, רק הפוך.

עיסאווי פריג': הפוך.

שרון גל: – – עשרות מיליונים מכסף של הציבור כדי לדאוג לציבור.

קריאה: היות שאני יודע שאתה באופוזיציה – – –

שרון גל: אדוני, אנחנו היינו מאלה שהעבירו את חוק המשילות שבתוכו המגבלה של 18 שרים, ואנחנו היחידים שלא נכנסנו לממשלה בין השאר כי עמדנו על עקרונות וויתרנו על כיסאות.

שרון גל: אז אני יכול לעמוד כאן

שרון גל: במצפון שקט ולהגיד את הדברים האלה בצורה ברורה, ואני אשמח אם תקשיב ותפנים.

קריאות: – – –

שרון גל: הרי בסוף למי מגישים את החשבון?

שרון גל: לציבור.

שרון גל: ואדים מאופקים משלם את זה, שולה ממטולה משלמת את זה, סימונה מדימונה – שיש סיכוי סביר שגם פיטרו אותה ממפעל "מטאור" הלילה – יקותיאל מאריאל, אבריאל מטירת-כרמל – כולם משלמים את זה.

שרון גל: וראוי שהציבור ידע שכספי המסים שלו נשרפים כדי לממן את הכלום המיותר הזה.

שרון גל: אז הקשתי בלילה, אדוני היושב-ראש, את מילות החיפוש הבאות בהסכמים הקואליציוניים: מעמד הביניים, שכבות חלשות, עניים, אבטלה, וגם שקופים – חברי הכנסת מש"ס – שקופים, ולכל מילות החיפוש האלה, למרבה הצער והתדהמה, לא התקבלה שום תוצאה; אפילו לא מופע אחד של אחת המילים האלה.

שרון גל: כלומר, אותם אנשים שרק לפני שנה וחודשיים התנפלו על כל מיקרופון רענן – ואני מניח שתראו את זה במהדורות הערב, אני יודע איך עובדים בחברות חדשות – כדי להסביר כמה נכון להגביל את מספר השרים ל-18 כדי לחסוך בכספי ציבור, הם שכחו מזה כאילו זה לא היה.

שרון גל: אגב, אין גם בנייה בירושלים בהסכמים הקואליציוניים, אין גם בנייה בגושי ההתיישבות; גם את זה חיפשתי.

קריאה: – – –

שרון גל: אז איפה העקביות ואיפה העקרונות ואיפה טובת הציבור ואיפה למען השם הכסף?

שרון גל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לקרוא מכאן – –

נחמן שי: לסיכום אבל.

שרון גל: – – לסיכום – הנה, אני מקצר – לראש הממשלה ולממשלה המתגבשת לחזור בה מהכוונה להגדיל את מספר השרים.

שרון גל: שמעתי כאן שזה דיון טכני, זה לא דיון ערכי.

שרון גל: זה בהחלט דיון ערכי, זה בהחלט חשוב; זהו מסר איך מתחילים ממשלה חדשה, וראוי להקפיד מאוד כשמדובר בכספי ציבור.

שרון גל: תודה.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת שרון גל.

נחמן שי: חברת הכנסת חנין זועבי – איננה.

נחמן שי: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

נחמן שי: שלוש דקות.

ציפי לבני: שלום, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים כאן באיזה אירוע, שלא רק כאזרחית המדינה הזאת, לא רק כנבחרת ציבור, בתפיסתי את כל המערכת החוקתית של מדינת ישראל, אירוע של תיקון חוק-יסוד אמור להיות אירוע שאליו אנחנו ניגשים ביראה, שבו אנחנו בוחנים האם ראוי התיקון, האם יש צורך לעשות את התיקון הזה; ובוודאי זה אירוע שצריך להתקיים אחרי שיש ממשלה שדנה בתיקון הזה ומביאה אותו לכנסת, והכנסת היא כנסת מתפקדת, והדיון נערך במקום המתאים לכך, בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

ציפי לבני: אז זהו, זה לא המקרה שלפנינו.

ציפי לבני: זה לא המקרה שלפנינו, בין היתר, כי ראש הממשלה שעדיין לא הרכיב את ממשלתו הבאה נמצא במצב שבו הוא צריך לקנות את קולותיהם של חברי מפלגתו כדי שיבואו ויתמכו, והעמימות שהוא משאיר מול חברי המפלגה היא זאת שמאפשרת לו להעביר בעצם את החקיקה הזו עוד טרם התכנסה ממשלה, טרם נעשה דיון, טרם נעשה דיון כלשהו בוועדות הכנסת.

ציפי לבני: החלק הברור באירוע הזה – ואלה הדברים שחשוב שגם הציבור ישמע בימים האלה, כי אין בציבור תחושת התרוממות רוח לקראת הרכבתה של ממשלה חדשה במדינת ישראל, ממש לא.

ציפי לבני: להפך, יש תחושה מאוד גדולה של חמיצות, גם מצד אלה שתמכו ורצו אולי שזו תהיה התוצאה.

ציפי לבני: וכשאנשים מדברים אתי וניגשים אלי ואומרים: רגע, ומה תעשו?

ציפי לבני: אני רוצה להבהיר בעצם למה עמדתנו, ועמדתנו הנכונה, היא שאנחנו צריכים להיות האופוזיציה הלוחמת.

ציפי לבני: והשבוע הזה הוא שבוע שמעיד על כך שגם אם אין ממשלה במדינת ישראל, ברור שיש אופוזיציה לוחמת.

ציפי לבני: הבחירות האלה היו בחירות בין שתי דרכים.

ציפי לבני: בחירות במדינת ישראל, בטח לא בפערים העמוקים שנמצאים בינינו, הן בחירות על חלוקת תיקים כזו או אחרת או על חלוקת תקציבים כזו או אחרת שלפיה קונים מפלגות על מנת שיתמכו בממשלה.

ציפי לבני: מערכת הבחירות הזאת הבהירה באמת את מה שאמר ראש הממשלה, שתהום פעורה בינינו.

ציפי לבני: המחנה הציוני, זאת לא מפלגה סקטוריאלית; המחנה הציוני, זאת לא קבוצה שתשלם לה איזשהו משהו כדי לספק את הצורך של חלק ממצביעיהם ואז הם יוכלו להיות שותפים לדרכו של ראש הממשלה.

ציפי לבני: ראש הממשלה הוא זה שבחר, נתניהו הוא זה שבחר את דרכו, הוא זה שבחר את ממשלתו.

ציפי לבני: לא רק שאין בינינו מכנה משותף, אלא שבנושאים החשובים ביותר בעינינו – השאלה מה יקרה עם מדינת ישראל מבחינת איזשהו תהליך מדיני; האם נתקדם עוד צעד לכיוון של שתי מדינות; האם נוציא את מדינת ישראל מהבידוד; האם נדאג לשמור על הביטחון דרך חיבור עם ארצות-הברית של אמריקה, או לחלופין, אנחנו נבעט בה ונבודד את עצמנו לדעת – אלה נושאים שהם נושאים מהותיים, שגם אם אנחנו מזהים את אותם איומים שראש הממשלה מרבה לדבר עליהם, אנחנו חלוקים באופן מהותי על הדרך לפתור אותם, על הדרך להתמודד מולם.

ציפי לבני: התחום השני שהוא במהות שלנו זה הנושא של הדמוקרטיה במדינת ישראל.

ציפי לבני: אנחנו מאמינים במדינה יהודית ודמוקרטית, ואנחנו לא מאמינים שצריך לבחור בין יהודית לבין דמוקרטית.

ציפי לבני: ובעצם ראש הממשלה ביקש רק שני דברים – תחשבו על זה: אחרי כל החלוקות האלה, מה הליכוד ביקש בהסכמים הקואליציוניים?

ציפי לבני: רק שני דברים: להחליש את בית-המשפט ולהשתלט על התקשורת.

ציפי לבני: אלה שני הדברים שהטרידו את ראש הממשלה באופן אישי.

ציפי לבני: זה בעצם מה שהוא ביקש משותפיו.

ציפי לבני: ואלה הנושאים שאנחנו במחנה הציוני מחויבים להגן עליהם – על הדמוקרטיה בישראל, על בית-המשפט, ובוודאי על תקשורת חופשית שאיננה נתונה למרותו של ראש הממשלה או מי מטעמו.

ציפי לבני: לכן, לצד נושאים אחרים שבוודאי חשובים מאוד גם לחברי במחנה הציוני, וגם שם יש הבדלים תהומיים, הדבר הטוב אולי שקרה כתוצאה ממערכת הבחירות הזו – ואין לי הרבה דברים טובים להגיד על מערכת הבחירות הזו – זה שברור שיש כאן שתי דרכים.

ציפי לבני: יש כאן ממשלה צרה, ממשלה שאנחנו חלוקים על עמדותיה, ממשלה שנפעל כדי להחליף אותה, ואין שום מצב שבו אנחנו יכולים לחבור לדרך הזו שבה מוביל ראש הממשלה, או רוצה להוביל ראש הממשלה, את מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

נחמן שי: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אחר כך – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

נחמן שי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אבקש מחסה באלוהים מפני השטן הארור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשם אלוהים הרחמן והרחום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) אדוני היושב-ראש, צריך לשאול את ראש הממשלה אם הגדלת הממשלה על-ידי מינוי שרים ללא תיק וסגני שרים – אולי עוד נשמע על סגן שר לשר ללא תיק, זה המובטל וזה שעוזר לו; אין פלא אם נשמע את זה – האם הגדלה זו היא כדי לתת שירות יותר טוב לאזרחים, או כדי לשבת על כיסא ראש הממשלה, אשר נתניהו לא בוחל באמצעים כדי להמשיך לחמם אותו – גם באמירות גזעניות נגד האזרחים הערבים ביום הבחירות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הכיסא אינו המטרה, אז מה ההסבר לזה שהוא רוצה לבטל או לשנות חוק שממשלתו חוקקה רק לפני כשנה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש – לשלם כ-420 מיליון שקל לשרים ללא תיק וסגני שרים מכיסם של משלמי המסים, וזאת כדי לקנות קואליציה ו/או את שתיקתם של חברי כנסת ומפלגות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, ראשי ממשלה עוקבים מודים בקיומה של אפליה נגד המגזר הערבי ובקיומם של פערים גדולים בין האוכלוסייה הערבית ליהודית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקרה הטוב ראשי ממשלה מודים כי פער זה של עשרות שנים אין אפשרות לסגור בבת-אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה, מתי מתחילים ואם מתכוונים לסגור את הפער הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה החדשה, אם תקום, לא רק שהיא גוזלת כ-420 מיליון שקלים, אלא עוד מיליארדים בהסכמים הקואליציוניים להרחבת ההתנחלויות שירחיקו את השלום, ויוסיפו עוד מיליארדים על מיליארדים להתחמשות, כשאין שלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתכנני הקמפיין בבחירות ידעו על יכולתו של מר נתניהו במשחק, לכן הטילו עליו את המשימה לגלם את תפקיד הבייביסיטר שדואג לילדים – איזה ילדים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יותר מ-50% מהילדים הערבים הם מתחת לקו העוני – זה ששומר על הילדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במיליארדים המיותרים שממשלה זו זורקת לטמיון ומזיקה למדינה יכולה הממשלה לטפל בעוני ולהתחיל בסגירת חלק מהפערים בין האזרחים הערבים והאזרחים היהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפער הזה, שהולך וגדל, לא שהוא עוצר – אני מקווה שאנחנו לא נגיע למצב שהסטטוס קוו יהיה מטרה לחזור אליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, כאדם אחראי, אני וחברי ברשימה המשותפת נצביע נגד שינוי חוק-יסוד: הממשלה, כי יום-יום מתברר שהאמירה – במדינה זו עידן האידיאולוגים נגמר, והיום אנחנו בעידן האינטרסנטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מקווה שהעידן הזה, של האינטרסנטים, גם יסתיים, ואני מתנגד לחוק הזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפנינו היא תהליך עקום ובלתי מוסרי, היא בזבוז כספי הציבור.

עבדאללה אבו מערוף: מטרת החוק היא לסדר עסקאות בין מרכיבי הקואליציה, שישרתו את מפלגות הקואליציה עצמן, על חשבון הבריאות, הרווחה והחינוך.

עבדאללה אבו מערוף: ראש הממשלה מנפנף בתיקים הנוספים להשלמה ולסידור עסקאות בין מרכיבי הקואליציה.

עבדאללה אבו מערוף: הרי העלות השנתית היא מאות-מיליוני שקלים על חשבון משלם המסים, האזרח הפשוט, שלא יזכה להיות לא שר ולא סגן שר ואפילו לא שר בלי תיק.

עבדאללה אבו מערוף: ומה זה בכלל שר בלי תיק?

עבדאללה אבו מערוף: מאות-מיליוני השקלים, אפילו עשרות-מיליוני השקלים הם כסף לא קטן, ואם זה כסף קטן, בשביל הממשלה זה כסף לא קטן – מערכת הבריאות קורסת, ויש צורך אכן שהכסף יעבור לשם, או לרשויות המקומיות הערביות, שהן במשבר קשה, וגם למאות זוגות צעירים שאין להם דיור, ובכלל לדיור.

עבדאללה אבו מערוף: מן הראוי שהכסף אכן יעבור לרווחה ולבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: הממשלה הנוכחית, לא לפני הרבה זמן, קיבלה חוק הסותר את החוק הזה שמציעים – צמצום מספר השרים.

עבדאללה אבו מערוף: התירוץ של סגן השר אקוניס, שממשלות קודמות העלו את מספר השרים, זה מה שנקרא תירוץ גרוע מעוול, גרוע מהעוול הצפוי.

עבדאללה אבו מערוף: בהצעת החוק כתוב שהיא מוצעת בשל האילוצים הפוליטיים, וזה נראה כמו קרקס – טריק פוליטי, אבל לא מצחיק, טריק מכאיב מאוד, מכאיב בגלל רמיסת הדמוקרטיה.

עבדאללה אבו מערוף: ממשלה של 61 חברים בכנסת, אין לה זכות לזלזל ביסודות הדמוקרטיה, ואסור לה שתיהפך לדיקטטורה.

עבדאללה אבו מערוף: אם יש אילוצים פוליטיים, האחריות על ראש הממשלה היא לשנות כיוון לפוליטיקה נכונה, פוליטיקה של שלום, שוויון, פוליטיקה של צדק חברתי ורווחה, פוליטיקה של שוויון מלא, פירוק ההתנחלויות, שהן עומס רב, כבד מאוד, על כל הכלכלה שלנו.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין ויודע שראש הממשלה לא מסוגל לעשות פרסה, ואפילו לעשות שינוי כיוון קטן, לכן היה צורך, מכבודו של ראש הממשלה, לחזור לנשיא המדינה ולהגיד: נכשלתי בהרכבת הממשלה, ולא להיכנס לקרקס הבזוי הזה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו ברשימה המשותפת כמובן נצביע נגד, ואני קורא – היה מן הצורך של הקואליציה שהיא עצמה תקרא לפיזור הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדיונים להרחבת הממשלה – הרי אני מקווה, בעזרת השם, להישאר סגן שר, ולא שר, אז לגבי כל הדברים האלה זה לא כל כך נוגע לי, אני מקווה.

יעקב ליצמן: אני בטוח שבג"ץ גם הבין את זה, כי בפעם הקודמת בג"ץ, כשהוא דן בזה ואישר לי את זה, הוא לא ידע אם אני אצליח או לא; הם חשבו שאני בחור ישיבה שלא מבין.

יעקב ליצמן: אז סוף-סוף, ברוך השם, אני חושב, מקווה, שהצלחתי, ולכן יותר קל לי.

יעקב ליצמן: אבל בלי להיכנס לכל הדברים האלה, ציפיתי מלפיד, עם כל הכבוד – הבנתי שהוא לא מבין בכלכלה, בסדר, קורה, אבל שהוא לא מבין בפוליטיקה?

יעקב ליצמן: הוא אפילו לא יודע למה אני רוצה להיות רק סגן שר, לא שר.

יעקב ליצמן: איזה סיפורים, שאני לא רוצה להישבע אמונים – סיפורי סבתא.

יעקב ליצמן: זו האמת?

יעקב ליצמן: הרי היה הרב לוין בזמנו.

יעקב ליצמן: ואנחנו בכנסת לא עושים את זה?

יעקב ליצמן: איזה סיפורים.

יעקב ליצמן: זה הבעיה?

יעקב ליצמן: אז אנא, לפני שהוא הולך לדבר, להתראיין, לפני שהוא תוקף, לפני שהוא יודע בכלל על מה מדובר, שיעשה קצת – בצניעות, שילמד קצת, שיבין מה הבעיה, ואחר כך יבוא אלינו ויגיד לי: יש לי ביקורת.

יעקב ליצמן: אני מוכן לקבל ביקורת כמה שאתם רוצים, אין לי בעיה, אבל שידע על מה מדובר.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחזור לדבר אחד; הרי הנושא כרגע, מה שאני אמור לטפל, זו מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: מערכת הבריאות, מצד אחד זאת מערכת טובה, אבל בהחלט, אני חולק על הרבה דברים שהיו בקדנציה הקודמת, וזה לא סוד.

יעקב ליצמן: אני גם הופתעתי – כשאמרתי שהבאתי מנכ"ל לא רופא, תתפלאו לשמוע, אני חושב שהוא סופר-טוב, כולם מכירים את הבן-אדם, משה בר סימן טוב, הוא היה סגן הממונה על התקציבים, בחור נהדר; הרי אין חולקים שהוא מכיר את משרד הבריאות יותר טוב ממני אפילו, כי הוא היה הממונה עלי בשתי קדנציות.

יעקב ליצמן: הוא מכיר את זה.

יעקב ליצמן: הוא היה ממונה במשרד האוצר על הבריאות, אז אני בטוח שהוא יודע.

יעקב ליצמן: וכל אלו שנותנים ביקורת היום, זה הכול שטויות, זה רק סתם למלא את הנייר בעיתון, שגם הוא ביקורת, גם הוא מוחה.

יעקב ליצמן: זה הכול שטויות והבלים.

יעקב ליצמן: אבל ברור שמערכת הבריאות צריכה זעזוע גדול, ולא יכול להיות שלא יוסיפו תקציבים, ובהחלט צריך לעשות וצריך לזעזע את הנושא של חדרי המיון; לא יכול להיות שהמצב יהיה כמו היום, לא יכול להיות שם, ויש לי תוכנית מסודרת, בעזרת השם, רק שיתפנה, וגם על נושא MRI – כפי שאמרתי כבר פעם, אני אחזור על זה גם היום: MRI – אסור שיחכו יותר משלושה ימים, ואפשר להגיע לזה.

יעקב ליצמן: אסור שיגיעו לזה, הם צריכים לעבור – – –

יצחק וקנין: תודה.

יעקב ליצמן: אני כבר מסיים.

יעקב ליצמן: אדוני, פשוט – – –

יצחק וקנין: לא לא, אני – – –

יעקב ליצמן: לא לא, אני אגיד, כי אני מחכה – –

יצחק וקנין: זה בשביל הנימוס אמרתי "תודה".

יעקב ליצמן: – – כן, אבל אני מחכה שנתיים לנאום הזה.

עיסאווי פריג': אבל עוד לא הוצגה ממשלה.

עיסאווי פריג': עוד אין ממשלה.

עיסאווי פריג': מחכים.

מסעוד גנאים: – – – הממשלה לא תקום לפניך?

מסעוד גנאים: אתה יודע מה?

מסעוד גנאים: בוא נעשה הצבעה אם אתה מוכן שאני אהיה ראש ממשלה.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז אני באמת מסיים.

יעקב ליצמן: תוכניות נעשה בקרוב, כשנתמנה, ונעשה דברים טובים יחד, אבל אני רוצה להבהיר לאדון לפיד, לחבר הכנסת לפיד, שיואיל בטובו, לפני שהוא תוקף, שילמד טוב טוב את הנושא, שיבין למה אנחנו באמת לא מתמנים – רק לסגן שר.

יעקב ליצמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סתיו שפיר, ואחריה – חבר הכנסת מהמגזר החקלאי, ידידי דני עטר.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מיקי לוי: – – – מה, כי אתם לא רוצים לעמוד ב"התקווה"?

מיקי לוי: מה?

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, חברים, אנחנו עוסקים בנושא שהוא משמעותי – גודל הממשלה, העברה של החוק הזה כמחטף, אבל אני לא רוצה שהנושא הזה, שבסופו של דבר עלותו הכללית תהיה כמה מיליוני שקלים לתיק, יסתיר את הפשע הגדול שנמצא פה מאחור.

סתיו שפיר: והפשע הזה לא עוסק בהכרח בגודל הממשלה.

סתיו שפיר: הפשע הזה עוסק במונח המעוות הזה, המושחת מיסודו, וזה הכספים הקואליציוניים.

סתיו שפיר: לפני חודשיים, מייד אחרי הבחירות, היועץ המשפטי לממשלה הוציא שורה של המלצות בנוגע לכספים הקואליציוניים, אותו עניין משונה שבו הממשלה מבקשת לעקוף את – אני אודה לשר בנט אם לא יצא מהמליאה ממש ברגע זה, כי זה גם נוגע לך; ממש במקרה – לעקוף את הממשלה, לעקוף את עבודת הכנסת ואת הפיקוח של הכנסת, ובעצם להעביר כספים שלא בתוך בסיס התקציב למטרות אישיות.

סתיו שפיר: אפילו להגיד סקטוריאליות זה גדול מדי, כי זה ממש למטרות פוליטיות.

סתיו שפיר: תסתכלו, למשל, על ההסכם של הבית היהודי עם הממשלה הזאת, הסכם שמעניק למפלגת הבית היהודי 640 מיליון שקלים, כסף בזבוזים, שכל חבר כנסת – 20 מיליון שקל בשנה – יוכל לעשות בו כאוות נפשו, להעביר את זה למי שהוא רוצה, למקורבים, לעסקנים; לתת את זה פתאום לאיזו עמותה פוליטית שבראשה עומד חבר מפלגה בכיר, או לגרעין התורני של רב שאחר כך יתמוך בו בפריימריז, לראש מועצה שרוצים לפתות אותו להסכים אחר כך לאיזה הסכם.

סתיו שפיר: מה הדבר הזה?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שכספי המסים של אזרחי ישראל יעברו ככה, כאילו זה בסדר, כאילו זאת בכלל לא בעיה, כאילו מותר לממשלה, הממשלה שנבחרה – תסלחו לי, אבל הציבור שבחר בכם לא בחר בכם כדי שתיקחו את הכסף שלו ותחלקו אותו לעסקנים כדי לשמר את השלטון שלכם.

סתיו שפיר: הוא בחר בכם כדי שהכסף הזה יושקע בבתי-חולים, בכיתות לימוד מרווחות יותר, בשכר הוגן לעובדים.

סתיו שפיר: לא בזה, ממש ממש לא בזה.

סתיו שפיר: ההסכם הזה הוא פשוט הסכם מעוות.

סתיו שפיר: 50 מיליון שקלים לחטיבה להתיישבות, גוף שעד היום אנחנו לא מצליחים להבין מה הוא עושה בכספי הציבור שלנו; גוף שהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה דינה זילבר דרשה שלא יועבר לו תקציב בעקבות פרשת ישראל ביתנו ובעקבות החשיפה של התקציבים המעוותים שהועברו לעמותות פרטיות דרך הגוף הזה.

סתיו שפיר: עוד 640 מיליון שקלים לבזבוזים.

סתיו שפיר: עוד 630 מיליון שקלים להחלטתו של נפתלי בנט, שיבחר איפה לשים את זה.

סתיו שפיר: העצמה של החינוך הממלכתי-דתי, בשעה שאנחנו יודעים שהחינוך הממלכתי-דתי מקבל יותר כסף מכל זרמי החינוך האחרים, והוא יקבל העצמה בצורה של מאות-מיליוני שקלים.

סתיו שפיר: תסלחו לי, אבל ככה זה לא עובד.

סתיו שפיר: המעקף הזה של הכנסת לא בא לידי ביטוי רק במה שקורה פה, שזה עוד בלוף קטן, אבל לבלוף הזה אנחנו רגילים, אלא בזה שמשתמרת פה שיטה מעוותת של חלוקת כספי ציבור לגורמים אינטרסנטיים, והממשלה הזאת, על כל החברים בה, מוכנה לשתף עם זה פעולה, בניגוד להחלטת בית-המשפט העליון לגבי כספים ייעודיים, בניגוד להמלצות היועץ המשפטי לממשלה ממש מלפני חודשיים.

סתיו שפיר: אני שלחתי מכתב ליועץ המשפטי לממשלה בדרישה לבטל את ההסכם הקואליציוני עם הבית היהודי – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

סתיו שפיר: – – ואני מאוד מקווה שהוא יבחר לעשות זאת, מאחר שאם הוא לא יעשה, זה יזרוק את כל ההמלצות שהוא עצמו כתב לפח, ואנחנו נמשיך לראות כספי ציבור מתגלגלים ליעדים שלא משרתים אף אחד מאזרחי ישראל.

סתיו שפיר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דניאל עטר, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני תוהה אם אנחנו, אחרי יום נאומים כזה ארוך, עוד זוכרים למה התכנסנו כאן.

דניאל עטר: ואני, ברשותכם, רוצה להזכיר לכם.

דניאל עטר: הייתה הכרעה בבחירות, הכרעה מאוד ברורה, וניתנו לראש הממשלה כל הכלים להקים ממשלה, ובעצם, אחרי שאנחנו רואים את התוצאות של המשא-ומתן שהוא ניהל, אפשר לומר שבתוך 48 שעות הוא היה יכול להקים את הממשלה הזאת, כי בעצם הוא נתן את כל מה שביקשו, ואפילו יותר מזה – וזה עדיין לא מספיק.

דניאל עטר: והנה אנחנו מתכנסים כאן כדי לדון בתרגילים פוליטיים מאוד מאוד יצירתיים, צריך לומר, ואנחנו מכלים את זמננו רק משום שראש הממשלה לא מאמין בחבריו לליכוד, חבריו לסיעה בליכוד.

דניאל עטר: הוא לא נותן אמון באף אחד מהם, ולכן הוא משנה חוק-יסוד בממשלת מעבר, עם הקמה של ועדות מתוך ועדה מסדרת של הכנסת, כדי שבסופו של התהליך הוא יוכל לקבל כאן תוצאה שהיא ברורה מאוד, שכל חבר כנסת בליכוד יהיה או שר, או סגן שר, או שר בלי תיק, או יושב-ראש ועדה; לא יהיה אף אחד מובטל.

דניאל עטר: אני שואל את עצמי, מתי יגיע הרגע שראש הממשלה שלנו יהיה כל כך יצירתי גם בניהול ענייני המדינה?

דניאל עטר: וכשאני קורא את ההסכמים הקואליציוניים, ואני רואה שם שאין שום התייחסות לא לפריפריה, לא לשלטון המקומי, לא לחקלאים, לא להתיישבות, לא למנועי הצמיחה שהמשק הזה כל כך זקוק להם, אני אומר:

דניאל עטר: למה ראש הממשלה לא יכול להיות קצת יצירתי בניהול העניינים שכל כך חשובים לכל אזרחי המדינה?

דניאל עטר: אלה אותם אזרחים שנתנו לו 30 מנדטים, והוא לא סופר אותם מסנטימטר.

דניאל עטר: הוא לא רואה את הצרכים שלהם בכלל, הוא רואה רק את הצרכים הפוליטיים שלו.

דניאל עטר: לצערי הרב, תחת השיטה הזאת, שבה אפשר למכור הכול, בכסף זול, ולבזבז מאות-מיליוני שקלים – ואתם יודעים מה הכי גרוע בכל הסיפור הזה?

דניאל עטר: שאבדה הבושה.

דניאל עטר: אין פה אף חבר כנסת מהליכוד כדי לשמוע אותנו אומרים להם את מה שאנחנו חשים, את הגועל שאנחנו חשים מההתנהגות שלהם.

דניאל עטר: חבורת אפסים, פחדנים, שאין להם אומץ לומר לראש הממשלה את האמת בפנים, והם משלבים ידיים אתו במשחקים הפוליטיים האלה, על חשבון אזרחי מדינת ישראל, על חשבון משלם המסים, בלי שום יכולת להסתכל יום אחד קדימה, חודש קדימה.

דניאל עטר: רק בגלל זה, בגלל ההתנהגות הזאת, בגלל ההתנהלות חסרת האחריות הזאת, הממשלה הזאת לא תאריך ימים.

דניאל עטר: אני מאוד מקווה שבתוך זמן קצר ביותר חברי הקואליציה יפקחו את עיניהם ויבינו שהם לא נועדו, או לא נבחרו, כדי לשרת את עצמם, אלא כדי לשרת את המדינה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני עטר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: תודה רבה, חברי סגן יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני מוכרח להודות שהמספר 18 פחות מפריע לי ממה שזה נשמע – כל כך – באווירה של הכנסת הזאת.

נחמן שי: פחות.

נחמן שי: אפשר לחיות גם עם 20, עם 22 שרים.

נחמן שי: היו דברים מעולם.

נחמן שי: לא על זה קמה ממשלה, ולא על זה היא נופלת.

נחמן שי: ממש לא.

נחמן שי: ההתעקשות פה היא חשובה, כי דין פרוטה כדין מאה, ואני מכמת את זה, אבל אני אומר שלא זאת הבעיה.

נחמן שי: הבעיה היא – מה הולכת הממשלה הזאת לעשות?

נחמן שי: מה היא רוצה לעשות, למען השם?

נחמן שי: יש פה 8.3 מיליון אזרחים ישראלים, 30 מנדטים הם נתנו למפלגה המובילה היום, מפלגת הליכוד, עוד 31 מנדטים הם נתנו למפלגות אחרות שהולכות לקואליציה, זה רוב – דל, אבל זה רוב.

נחמן שי: מה הם הולכים לעשות עם המתנה הזאת שהם קיבלו?

נחמן שי: האם הם מבינים את האחריות שנגזרת ממנה?

נחמן שי: התחושה שלי, חברי וחברותי, היא של "אכול ושתה כי מחר נמות", כי אין מחר.

נחמן שי: הראייה היא הכי צרה והכי קצרה שיכולה להיות.

נחמן שי: תן לנו עכשיו – תן לנו את הכסף, תן לנו את הצ'יפורים האלה, תן לנו את המתנות שאתה יכול לתת, מה אכפת לנו מה יהיה מחר, בלאו הכי הכול מתהפך פה.

נחמן שי: הלוא אצל ראש הממשלה הזה עברו כל החוקים שעכשיו הוא רוצה לשנות.

נחמן שי: בסעיפים האלה, בסעיפים אחרים, בהסכמים כאלה, בהסכמים אחרים, אז בלאו הכי אין לזה משמעות.

נחמן שי: אז מה אומרים חברי הקואליציה?

נחמן שי: תן לנו את מה שאתה יכול עכשיו, את זה אנחנו נוציא היום, אין לנו מחר ואין לנו מחרתיים, וזה בעיני הדבר הכי חשוב והכי חמור שקרה פה וקורה פה.

נחמן שי: אנחנו מעיינים בהסכמים הקואליציוניים שנחתמו, ואנחנו לא מאמינים למראה עינינו.

נחמן שי: לא מאמינים.

נחמן שי: האם רק זה מעסיק את כנסת ישראל?

נחמן שי: איך נסתכל על הציבור בחוץ, איך נביט בהם בעיניים?

נחמן שי: איך נגיד להם: אתם הבאתם אותנו הנה, לכנסת, וזהו, ואנחנו עכשיו בוגדים בכם, מפני שאנחנו לא רואים – אנחנו, חברי הכנסת כולם, לא רואים את האינטרסים שלכם?

נחמן שי: אבל בידי 61 חברי כנסת יש המפתח לנהל את המדינה.

נחמן שי: הם שמעו על העוני?

נחמן שי: הם שמעו על הפערים?

נחמן שי: הם שמעו על יוקר הדיור?

נחמן שי: הם ראו את ההפגנות של האתיופים, של יוצאי אתיופיה, בתל-אביב ובירושלים?

נחמן שי: זה אכפת למישהו בכלל?

נחמן שי: שום דבר.

נחמן שי: זאת לא ממשלה שמייצגת את עם ישראל, זו ממשלה שמייצגת שבטים, כל אחד עם השבט שלו.

נחמן שי: אז יכול להיות שחלק משבטי ישראל עכשיו יקבלו את שלהם, אבל יש עוד, ויש תמונה כוללת, ויש מדינה, ויש עם, והם לא מוצאים את עצמם בכנסת הזאת, והם לא מוצאים את עצמם בממשלה הזאת.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בממשלה הקודמת ראש הממשלה נלחם על קיצוץ מספר השרים, בטענה – לחסוך לקופה הציבורית מיליוני שקלים.

טלב אבו עראר: היום בא אותו ראש ממשלה, עושה פעולה הפוכה בדיוק: הוא מרחיב את הממשלה למספר הגדול ביותר של שרים, וכן מוסיף סגני שרים.

טלב אבו עראר: האם הוא עושה את זה לטובת הציבור, או כדי לשפר את השירות לאזרח?

טלב אבו עראר: התשובה היא חד-משמעית, לא.

טלב אבו עראר: הוא עושה את זה כדי שיוכל להרכיב את ממשלתו הרביעית.

טלב אבו עראר: עד כמה יכולה היד להיות קלה על ההדק בבזבוז כספי ציבור?

טלב אבו עראר: ברגע שמדובר בהחלטה שעניינה שרידות פוליטית, ראש הממשלה מחליט למהר ולשפוך את כספי הציבור לריק.

טלב אבו עראר: אבל כשמדובר בהשקעה באוכלוסיות מוחלשות, כגון האוכלוסייה הערבית, ידו כבדה, והוא לא ממהר לשחרר תקציבים.

טלב אבו עראר: כמו כן, אני רוצה לדבר על ההסכמים הקואליציוניים, במיוחד עם הבית היהודי.

טלב אבו עראר: ואם כבוד השר נפתלי בנט יקשיב למה שאני אומר – כבוד השר, אליך אני פונה.

טלב אבו עראר: היית נחוש לכרוך את ההסכם הקואליציוני באחריות ליישום תוכנית פראוור.

טלב אבו עראר: אני לא יודע, אני שואל, ותוהה, זה מרוב אהבה לערבים הבדואים בנגב?

טלב אבו עראר: או ההפך, משנאת הערבים בנגב, שהיית – או פנית בדרישה בלתי מעורערת ליישום חוק פראוור, הגזלן והגזען, שבא לנשל את הבדואים מאדמותיהם ומזכויותיהם ההיסטוריות בקרקע?

טלב אבו עראר: מעל בימה זו אני מזהיר את ממשלת ישראל, ובמיוחד מזהיר את אורי אריאל, שר החקלאות המיועד, שמחכה שם משימה לא קלה.

טלב אבו עראר: מר בנט, אני פונה אליך ואומר: אם אתה בא לנהל משא-ומתן על בסיס הכרה ביישובים הבלתי-מוכרים, אהלן וסהלן; ואם אתה בא לנשל את הקרקעות לא על בסיס ההכרה ביישובים הבלתי-מוכרים, לא אהלן ולא סהלן.

טלב אבו עראר: ולכן, אנחנו ניאבק בכל האמצעים העומדים לרשותנו כדי לשמור על האדמות שלנו, ולהכיר לנו ביישובים, כי אנחנו אזרחים במדינה הזאת, וזה מה שאנחנו מקווים שתבינו, בדיוק, את המסר.

טלב אבו עראר: הרי גם יישובי הקבע שרויים, מצויים שם במצוקת דיור חונקת; אפילו מגרש אחד אין לשווק לזוגות הצעירים.

טלב אבו עראר: ובוודאי גם ביישובים הבלתי-מוכרים אין מקום כדי להקים בתים חדשים, וכל בית חדש שנבנה, נהרס, לצערי הרב.

טלב אבו עראר: תודה רבה, מכובדי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם, בעצם על מה נתבקשנו להתדיין היום ועל מה אנחנו אמורים להצביע?

עאידה תומא סלימאן: האמת, אי-אפשר שלא לתאר את זה שאנחנו מתבקשים לזרוק חבל הצלה לממשלת נתניהו שתורכב, חבל הצלה שיציל אותה ממצוקתה של ממשלה צרה, ממשלה שאין לה תמיכה רחבה, ממשלה שעומדת על חודו של קול, כאשר באמת עדיין אין ממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו יודעים, בכל זאת, שאנחנו מתנגדים לממשלה הזאת, אפילו לפני שתורכב באמת, כי אנחנו יודעים איזה סוג של ממשלה זו תהיה, גם לפי השחקנים שיהיו בתוכה – השרים, חברי הקואליציה, אבל גם מתוך ההבנה של איזה קווים תוביל ממשלה בראשות נתניהו, שתהיה ממשלה שתמשיך יותר את הקו הגזעני, הקו המפלה, נגד האוכלוסייה הערבית, ואפשר למצוא לזה סימנים בכל מה שנעשה עד היום, ואיך שזה ימשיך להיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם יודעים שהממשלה הזאת תמשיך להוביל למבוי סתום בעניין המדיני ובעניין סיום הכיבוש, בעניין הקמת מדינה פלסטינית, בעניין סיום מצב המלחמות המתמשך, אבל מילא, זאת התנגדות שברור שאנחנו נחזיק בה, מתוך האמונות והעמדות הפוליטיות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: מעבר לזה, אנחנו גם מתבקשים לזרוק חבל הצלה, גם מעבר להתנגדות הפוליטית, ולתת יד לממשלה שאמורה לקום על בסיס של חוקי משילות מקולקלים מיסודם.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה עם החברים, חברי הכנסת, שדיברו לפני ואמרו שבעצם עוד אין ממשלה, שבעצם מה שנתניהו הכריז היה על הרכבת הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוד לא יודעים איזה סוג של ממשלה, ומה באמת תהיה חלוקת התיקים, ואיך תמשיך הממשלה הזאת לכהן.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אין באמת ממשלה אנחנו גם צריכים לקבוע שמההתחלה אנחנו רוצים להרחיב, כאילו.

עאידה תומא סלימאן: או: הממשלה הזאת רוצה להתרחב, רוצה להיות יותר גדולה, בניגוד לחוק-יסוד: הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אנחנו מתבקשים להצביע על חוק שבא ואומר, תנו יד לזה שראש ממשלה ירכיב ממשלה בניגוד לחוק-יסוד שקיים, ואנחנו צריכים לעזור לו בזה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, לעבור על החוק וכן לתת לזה לגיטימציה, וכן לתמוך בזה, ולתת לזה יד ולסייע, וכמובן לזה אנחנו מתנגדים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתנגדים, כי בעצם החוק הזה בא לעזרה בחלוקת ג'ובים ופתרון של בעיות פנימיות.

עאידה תומא סלימאן: ואני הייתי רוצה לשמוע עם הצעת החוק הזו באמת גם עלויות תקציביות של הרחבה כזו; כמה יעלה לאזרח הפשוט מכיסו הפרטי פתרון הבעיות הפנימיות של מפלגת הליכוד, ולמה אנחנו צריכים לממן את זה?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, שלוש דקות לרשותך.

יואל חסון: כבר התחלת לספור לי?

יצחק וקנין: אם תחרוג, אני – – –

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האפלים האלו ובימים השחורים האלו של הרכבת ממשלה ושל חלוקת תיקים ושל כל מיני תופינים, יש נקודת אור קטנה.

יואל חסון: נקודת האור הקטנה בעיני היא שהממשלה הזאת של 61 היא נקודת אור לדמוקרטיה ולכנסת הישראלית, כי שום דבר לא יקרה היום במדינה מרגע כינונה של הממשלה הצרה הזאת בלי הבית הזה, בלי הכוח של הבית הזה.

יואל חסון: הכנסת תקבל מקום חזק ומשמעותי, ובוודאי אנחנו, החברים באופוזיציה, 59 חברים, נוכל לייצר פה באמת תחושה חשובה, שגם תביא לתוצאה, שיש אלטרנטיבה ויכולה להיות ממשלה אחרת, יכולה להיות משילות אחרת, ויכול להית גם חזון הרבה יותר טוב.

יואל חסון: בממשלה הזאת זה לא יקרה.

יואל חסון: ב-61, השר בנט, ב-61 לא עושים רפורמות.

יואל חסון: ב-61 לא עושים מהפכות.

יואל חסון: ב-61, חברי מסיעת כולנו, לא מקיימים הבטחות לציבור.

יואל חסון: זה לא יקרה.

יואל חסון: זה רק חלום.

יואל חסון: זה פשוט לא יקרה.

יואל חסון: ולממשלה הזאת גם אין הצדקה ערכית אמיתית, כי הממשלה הזאת קמה ושורדת בזכות מתנות, תפקידים, תיקים, ושום חזון אמיתי ומשותף.

יואל חסון: איזה חזון משותף יש באמת לשותפים?

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, כאשר ראיתם את בנימין נתניהו ואת השר בנט לוחצים ידיים, ראיתם שם חזון משותף?

יואל חסון: ראיתם שם איזו אידיאולוגיה?

יואל חסון: ראיתם שם איזה חיבור אמיתי שרוצה לחולל שינוי?

מיקי לוי: אפילו לא לחץ את היד לחברת הכנסת שקד.

מיקי לוי: התעלם ממנה.

יואל חסון: מה מוכיח יותר מזה?

יואל חסון: והכוונות המסוכנות, אדוני היושב-ראש, של ראש הממשלה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, הוא לא לוחץ יד לנשים.

מיקי לוי: הוא שומר.

מיקי לוי: ראש הממשלה שומר נגיעה.

יואל חסון: חבר הכנסת לוי, ראש הממשלה פיזר את הכול וחילק את הכול, והוא עוסק עכשיו בחלוקת השלל.

יואל חסון: אבל יש דבר אחד שהוא שומר קרוב לחזה, וזה תחום התקשורת.

יואל חסון: והוא מתכוון ללחוץ את זה כל כך חזק, עד שזה יתפוצץ.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יואל חסון: הוא מתכוון להשתלט על התקשורת ולהשפיע, ואנחנו לא ניתן לו.

יואל חסון: לא ניתן לו לפגוע בדבר החשוב ביותר, וזה חופש התקשורת במדינת ישראל וחופש העיתונות.

יואל חסון: ומשפט אחרון, אדוני – הבטחת לי.

יואל חסון: אני פונה לחברי מסיעת הליכוד, שלא נמצאים כאן אבל הם בטח שומעים את זה.

יואל חסון: אני באמת רואה את המתח בפניהם של חברי הליכוד, את המתח הזה ללא שינה, את העיניים הטרוטות, וחבל לי.

יואל חסון: חבל לי, כי הם יודעים שכל מה שהם יקבלו, הם יקבלו, חבר הכנסת אקוניס, בכאילו.

יואל חסון: התפקידים שלכם יהיו בכאילו.

יואל חסון: זה יהיה בסך הכול תפקידים של שלט במשרד, אולי איזה תיק או תיקייה, אבל כל זה חלק ממגש הכסף של ההישרדות של נתניהו מתוך כוונות להמשיך רק לשבת על הכיסא, רק להיות ראש הממשלה, בלי לעשות שום דבר.

יואל חסון: וגם אתה, חבר הכנסת אקוניס, לא תעשה שום דבר – –

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: – – חוץ מלנאום נאומי תוכחה מדהימים בכנסת, כמו שאתה יודע.

יואל חסון: ואנחנו נהווה אלטרנטיבה.

יואל חסון: אנחנו נייצר חלופה גם בכנסת הזאת, ואנחנו גם נוביל לבחירות כאשר הציבור יבין שגם עם 30 מנדטים אתם לא יודעים למשול – –

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: – – וגם לא יודעים להביא תקווה לציבור הישראלי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברות הכנסת, אני רוצה להפנות את ההזדמנות הזאת שניתנה לי לדבר כאן מעל במת הכנסת ליושב-ראש, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

יעל גרמן: אני רוצה לבקש ממנו שלא ייתן יד לביזוי הכנסת; אותה כנסת שרק לפני זמן קצר כולה – כל הבית, כל חברי הכנסת, גם הקואליציה וגם האופוזיציה, כולנו הצבענו בעדו.

יעל גרמן: הצבענו בעדו מפני שאנחנו מאמינים בו ואנחנו רואים ויודעים שכיושב-ראש הכנסת הוא רוצה לדאוג לכנסת, לחירותה, לזכויות הדיבור שלנו ובעיקר לחיזוקה כגוף מחוקק.

יעל גרמן: אבל היום?

יעל גרמן: היום מביאים לנו כאן

יעל גרמן: הצעה שהיא למעשה ביזוי של הכנסת כגוף מחוקק וביזוי של חברי הכנסת.

יעל גרמן: מה מבקשים מחברי הכנסת?

יעל גרמן: מבקשים מחברי הכנסת – אותם חברי כנסת שבמרס 2014, לפני שנה וחודש, הצביעו בעד חוק – ואני לא מדברת כרגע על מהות החוק – הצביעו בעד חוק-יסוד – מבקשים מהם אחרי שנה לבוא ולבטל אותו.

יעל גרמן: איזה מסר זה?

יעל גרמן: איזה מסר זה לציבור, לבני-הנוער?

יעל גרמן: איזה מסר אנחנו מוסרים כאן – אנחנו, המחוקקים, בית-המחוקקים שצריך להוות סמל ומופת?

יעל גרמן: המסר הוא שחוק אינו שווה.

יעל גרמן: אפילו לא חוק-יסוד.

יעל גרמן: אז איך אנחנו כמחוקקים יכולים לדרוש מן הציבור שישמור על החוק?

יעל גרמן: אין זכות מוסרית לחברי כנסת שמבזים את החוק בכלל וחוק-יסוד בפרט – אין להם זכות מוסרית לחוקק, ואין להם זכות מוסרית לדרוש מעם ישראל ומן הציבור במדינת ישראל לשמור על החוק.

יעל גרמן: לא שמעתי אפילו סיבה אחת מדוע צריך לשנות את החוק.

יעל גרמן: מדוע?

יעל גרמן: באמת אי-אפשר לאשר את הממשלה?

יעל גרמן: למה לא?

יעל גרמן: אפשר היה להביא היום ולאשר את הממשלה עם 18 חברים, שום דבר לא היה קורה; וכמו שנעשה בכנסת החמש-עשרה, בממשלה בראשותו של אהוד ברק, היו מחוקקים, היו מקימים את ועדת החוקה, חוק ומשפט, הייתה יושבת על המדוכה, והייתה עושה מה שצריך לעשות, ומשנה את החוק.

יעל גרמן: כן נכון, לא נכון, אבל לפחות ההליך היה נכון.

יעל גרמן: באים ואומרים: אין יציבות.

יעל גרמן: אין יציבות, חברי חברי הכנסת?

יעל גרמן: אני רוצה לספר לכם שבגרמניה, מדינה מאוד לא נאורה ולא יציבה, יש 14 שרים; באיטליה – 18; בנורבגיה – 19; בסרביה – 13; באוסטרליה – בין 13 ל-20; בהולנד – בין 13 ל-16; באירלנד – 15; בפינלנד – בין 16 ל-18 שרים.

יעל גרמן: על אף אחת מהמדינות שציינתי אי-אפשר לומר שהיא לא יציבה או לא דמוקרטית.

יעל גרמן: קשקוש.

יעל גרמן: לא בגלל יציבות – –

יצחק וקנין: תודה.

יעל גרמן: – – ובוודאי לא בגלל דמוקרטיה מבקשת הממשלה הזו לבזות את הכנסת.

יעל גרמן: היא מבקשת לבזות את הכנסת מפני שאין לה כבוד – לא לנו, לא לציבור ולא לחוק; היא מבקשת לבזות את הכנסת מפני שהיא רוצה לתת אתנן פוליטי על חשבון כספי הציבור; היא מבקשת לבזות את הכנסת מפני שהיא מבזה את עצמה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יעל גרמן: אני קוראת ליושב-ראש הכנסת, לחבר הכנסת יולי אדלשטיין, לא לתת יד למחטף המביש והמבזה הזה; לבוא ולומר לראש הממשלה ולכל חברי הממשלה: לא אתן יד, אני דורש שאם יהיה תהליך חקיקה, הוא יהיה תהליך חקיקה ראוי לחוק-יסוד.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כבל, שלוש דקות לרשותך.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, ברשותכם, אני לא רוצה לעסוק בצדדים המשפטיים – כבר נאמרו כאן, ואנשים דיברו על זה מספיק – חברי הכנסת דיברו.

איתן כבל: אני רוצה לדבר על – איזו ממשלה הולכת להיות.

איתן כבל: חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי מדבר עכשיו עם חבר הכנסת, השר בנט, ואני אומר לכם, שניכם: הביטו, שמעו וראו, אתם תשוחחו עכשיו, זוהי אחת הפעמים האחרונות שאתם יושבים ומדברים כרֵעים.

איתן כבל: כי על מה מדובר בעצם?

איתן כבל: ראש הממשלה, עד לרגע זה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לא דיבר עם חברי הכנסת של הליכוד ואמר להם כאיזה שרים הם אמורים לכהן.

איתן כבל: ממשלת פחד.

איתן כבל: הוא לא סומך עליהם; הם לא סומכים עליו.

איתן כבל: 61 חברים – חבר הכנסת ז'קי לוי – מה שהיה היום בוועדת הכנסת זה כאין וכאפס ממה שיהיה, כי כשאף אחד לא סומך על ראש הממשלה, אף אחד לא מאמין לו, כשבבית שלו לא מאמינים בו – לא מאמינים לו ולא מאמינים בו – אין שום כוח בעולם שיעצור את התהליך.

איתן כבל: מה שאתה יכול לסגור בחודש הראשון – תסגור.

איתן כבל: הממשלה הזאת – תרשום לפניך – עם כל הקלישאות והמילים הגדולות.

איתן כבל: לכן אני מציע לכם – קשה גם לי: בואו נלך לבחירות.

איתן כבל: אל תעשה לי ככה, אריה דרעי, מכלוף.

אריה מכלוף דרעי: תפאדל.

איתן כבל: אני אומר את זה לך כך – אל תגיד לי "תפאדל" כי – – –

דניאל עטר: ש"ס רק ירוויחו.

יצחק וקנין: איתן, איתן, לנו אין פריימריז.

איתן כבל: לא, לא בעניין של – – –

יצחק וקנין: אין לנו פריימריז.

איתן כבל: קודם כול, בענייני פריימריז – נסתדר.

אריה מכלוף דרעי: איתן, בתנאי אחד, בתנאי אחד.

איתן כבל: נו?

אריה מכלוף דרעי: נעלה את אחוז החסימה עוד קצת.

איתן כבל: אני מודיע לך, אותנו כבר לא מפחידים עם זה.

קריאה: – – –

איתן כבל: אתה יודע שאותנו כבר לא מפחידים בעניין הזה.

איתן כבל: ההוא עוד לא מתאושש ממה שהוא עוד צריך לשלם.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר לך בצורה ברורה באמת:

איתן כבל: אחד הדברים שעדיין אני לא מבין לגביו את יושב-ראש הכנסת – יושב-ראש הכנסת היה צריך למסור הודעה שראש הממשלה הצליח להקים קואליציה, ועד לרגע זה הוא לא עושה זאת.

איתן כבל: אני מבקש ותובע מיושב-ראש הכנסת להתייצב כאן ולומר לנו מדוע עד לרגע זה הוא איננו מודיע, קבל עם ועולם, שראש הממשלה, התאפשר לו להקים קואליציה.

איתן כבל: ואם זה לא ייעשה עכשיו, אני אוציא לו פנייה מסודרת, ואני אשמח לדעת, באמת אשמח לדעת, מדוע עד לרגע זה הוא לא מסר את ההודעה שהייתה אמורה להימסר.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי וחברותי חברי הכנסת, חבל מאוד שככה אנחנו צריכים להתחיל את הממשלה הזאת.

איציק שמולי: סך הכול כמעט חצי שנה, אולי אפילו קצת יותר, המקום הזה נמצא בהקפאה, אבל הבעיות והאתגרים בעם ישראל לא הלכו לשום מקום, לא בביטוח הסיעודי, לא במונופול הגז, לא עובדי הקבלן, לא הצרות בשדה הבין-לאומי; כל הבעיות היו ונשארו.

איציק שמולי: ומהי ההחלטה הראשונה שהממשלה בהתהוות בוחרת להביא לכאן?

איציק שמולי: את הרחבתה.

איציק שמולי: עכשיו, אנחנו באים ואומרים דבר מאוד מאוד פשוט: המעשה הזה הוא מעשה שהוא לא רק מושחת ופסול, הוא לא רק ברמה האתית.

איציק שמולי: אם מי שמובילה את המהלך הזה זו ועדה בכנסת שכל תכליתה עד היום היה לדאוג לחניה ולחדרים לחברי הכנסת, אני חושב שיש פה בעיה גם במישור החוקי.

איציק שמולי: ואסור לנתק את זה מההקשר.

איציק שמולי: תסתכלו מה קורה כאן בשבועות האחרונים.

איציק שמולי: בראשיתו של דבר, התבשרנו על הסכמים קואליציוניים שעלותם 10 מיליארד שקל, ויש עכשיו תג מחיר לכל חבר כנסת.

איציק שמולי: יש חברי כנסת יחידי סגולה שמסתובבים בינינו, ואני מציע לכם ללכת קרוב קרוב לידם, כי בכיסיהם 20 מיליון שקלים, בזבוזים לחברים, למקורבים, לעמותות, לג'ובים.

איציק שמולי: אז תלכו ממש קרוב, צמוד אליהם, במסדרונות – אנחנו נלך צמוד במסדרונות, אולי גם אנחנו נוכל ליהנות מזה.

איציק שמולי: זה דבר שהוא מגונה.

איציק שמולי: מילא זה היה קורה כמו שהיה עד היום, מתחת לשולחן של ועדת הכספים, אבל כשכותבים את זה בהסכמים קואליציוניים זה, אני חושב, שם באמת רף חדש לבית הזה.

איציק שמולי: החזרת המוסד הזה שנקרא שר בלי תיק – מה זה שר בלי תיק?

איציק שמולי: שר בלי תיק זה – בוא תיקח על חשבון המדינה לשכה, נהג ועוזרים ויועצים, אבל כנגד כל אלו אל תיתן למדינת ישראל שום דבר.

איציק שמולי: אני חושב שאם יש משהו שפוגע באמון של הציבור בכנסת, זה מהלכים מהסוג הזה.

איציק שמולי: זה נכון, אתם אומרים, וביושר, גם אם המשוואה הייתה הפוכה ואנחנו היינו אלו שמרכיבים את הממשלה, כנראה היו בבית הזה פשרות כואבות.

איציק שמולי: אבל אני רוצה להאמין, ואני באמת מאמין במה שאני אומר, שלא היינו מגיעים למקומות האלה, של חברי כנסת שמסתובבים פה עם 20 מיליון שקל בכיס לחלק לכל מיני מקורבים – –

יצחק וקנין: תודה.

איציק שמולי: – – ולמינוי אנשים שהם שרים בלי תיק.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: ובהצלחה, בכל זאת, לממשלה הנכנסת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר ויתר על רשות הדיבור.

יצחק וקנין: אה, חיליק בר, סליחה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: – – – אז אני מוסיף לך עוד דקה.

יחיאל חיליק בר: – – –

יצחק וקנין: חיליק, אני מוסיף לך עוד דקה בגלל הטעות שלי.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תראה, אני רוצה להגיד לך, אתה יודע, אנחנו ישבנו לא מעט באופוזיציה יחד, או מעט, לצערי, אבל ישבנו – – –

יצחק וקנין: אנחנו שמחים שישבנו מעט.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: ואתה תעיד לעם ישראל שאנחנו לא מתנגדים לחוקים ממשלתיים רק כי הם חוקים ממשלתיים.

יחיאל חיליק בר: אני חושב, אם אני יכול להעריך נכון, שעל רוב החקיקה הממשלתית שהייתה חברתית וטובה בקדנציה האחרונה, אנחנו, אדוני היושב-ראש, הצבענו בעד.

יחיאל חיליק בר: נכון?

יחיאל חיליק בר: כי אם זה טוב לעם ישראל, ואנחנו באופוזיציה – אנחנו לא נגד עם ישראל, אנחנו נגד הממשלה.

יחיאל חיליק בר: ולכן, לבוא, אדון סגן השר והשר המיועד, עם תיק, ללא תיק, אופיר אקוניס, ולטעון שמשום שאנחנו באופוזיציה אנחנו לא תומכים בחוק כזה, מושחת ציבורית, זה לא נכון, כי עובדה שתמכנו ברוב החקיקה הממשלתית שהייתה טובה לעם ישראל.

יחיאל חיליק בר: אבל מה באים ומחוקקים פה?

יחיאל חיליק בר: קודם כול, מצב מדהים, אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: דקה, דקה.

יצחק וקנין: רבותי, סדרנים, יש כאן פלאפון של אחד מחברי הכנסת שמצלצל בלי הפסקה.

יצחק וקנין: תיקחו אותו ותטפלו בו באיזו צורה, שלא יפריע לנו.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שזה ראש הממשלה מצלצל לליברמן, לראות אם הוא לא התחרט – אני לא יודע.

יצחק וקנין: כנראה, כנראה.

יחיאל חיליק בר: אבל תראה, הדבר היחיד שיש בו לקואליציה הזאת רוב, זה בתוך הקואליציה לאנשים שהם בעלי תפקידים בממשלה, 31, 34 שרים, סגני שרים ושרים ללא תיק.

יחיאל חיליק בר: אז קודם כול, מברוכ לקואליציה, שיש לה רוב של חברי ממשלה סביב שולחן הממשלה, עם הסגנים בתוך הקואליציה, אבל לשאר הדברים לא יהיה להם רוב.

יחיאל חיליק בר: אבל, נכבדי, אריה מכלוף דרעי, שר ללא תיק?

יחיאל חיליק בר: אתם באמת מסוגלים, כמפלגה חברתית, לתמוך בקונץ כזה מושחת?

יחיאל חיליק בר: אתה ראית פעם, מכלוף ידידי, נהג ללא רכב?

יחיאל חיליק בר: אתה ראית פעם טייס ללא מטוס?

יחיאל חיליק בר: אגב, ראיתי מטוס ללא טייס.

יחיאל חיליק בר: אבל מה עושים פה?

יחיאל חיליק בר: באים לטייס, אומרים לו: תשמע, אדוני, קח שתי דיילות, קח משכורת של טייס, קח את העגלות האלה שסוחבים אתם, קח את הדיוטי-פרי.

יחיאל חיליק בר: רק דבר אחד אתה לא תקבל – לא תקבל מטוס לטוס בו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נשלם לך על כל השאר.

יחיאל חיליק בר: ואני שמח שזה מצחיק את ידידי השר בנט, אבל את אזרחי ישראל, שזה יוצא מהכיס שלהם, הטייס ללא מטוס והנהג ללא רכב לא מצחיקים בכלל, כי זה הולך על חשבון דברים אחרים.

יחיאל חיליק בר: אבל עוד משהו שהכי מפריע לי, אדוני היושב-ראש, מה אנחנו ככנסת וכממשלה מלמדים את הציבור?

יחיאל חיליק בר: וזה מפחיד, לא מצחיק, דני.

יחיאל חיליק בר: רויטל, אתם חברי כנסת חדשים ומוכשרים, אבל תראו מה אנחנו מלמדים את הציבור.

רויטל סויד: אנחנו מאזינים לך.

יחיאל חיליק בר: אנחנו המחוקקים, אנחנו המחוקקים – לא, אני יודע, הלוואי שהכול היה תלוי בכם – מחוקקים חוק, ותדעו לכם שאפשר לבטל אותו אחרי שנתיים.

יחיאל חיליק בר: זה בסדר גמור.

יחיאל חיליק בר: היום אנחנו נשב פה, ודני ורויטל יציעו חוק לסייע לנכים בישראל, לנשים בישראל, אבל חוקים הם חוקים על-תנאי.

יחיאל חיליק בר: ולא רק על-תנאי, הם על-תנאי לשנתיים.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, אותה ממשלה, אותו ראש ממשלה, אותם מרכיבים ממשלתיים מחוקקים חוק; עומדים פה ומסבירים לנו למה חשוב שיהיו 18 שרים, למה חשוב שלא תהיה ממשלה רחבה, למה אנחנו גאים בזה שאנחנו מקצצים ונותנים לציבור כסף בחזרה, והופ – אחרי שנתיים מבטלים את זה כאילו שום דבר לא קרה.

יחיאל חיליק בר: בביטול החוק הזה, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא רק גונבים מהציבור כסף, אנחנו גם מלמדים אותו שהוא יכול להמשיך לא לתת בנו אמון, כי שום דבר שיוצא מהבית הזה הוא לא קבוע והכול זמני.

יחיאל חיליק בר: מדובר בחוק מושחת, מדובר בשחיתות ציבורית, מדובר בבזבוז כספים, ואני קורא לכנסת – כולל לידידי מהקואליציה, ידידי מכלוף וידידי ליצמן – אל תצביעו לחוק המושחת הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יחיאל בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – אדוני היושב-ראש, תסיימו, יש לי הודעה בשבילך.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: לפני – לא מזמן – אני כבר לא זוכר, הזמן עובר מהר כשנהנים, אמרו לי – נתת הרצאה ואמרת לכל חברי הכנסת החדשים שיש לנו בעיה במדינת ישראל: הציבור לא מאמין לכנסת.

חיים ילין: והיום אני יושב פה – עומד פה – ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, באמת הציבור לא מאמין לכנסת.

חיים ילין: וראו איזה פלא, למה שהוא יאמין לכנסת אם ממשלת ישראל קבעה חוקים ועכשיו, לאחר שנה, שנה וחצי, היא רוצה לשנות אותם?

חיים ילין: איך יעלה על הדעת דבר כזה?

חיים ילין: מה זו הנדנדה הזאת?

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, אתה יודע יפה מאוד שלפי החוק יש שבוע להודיע על הממשלה.

חיים ילין: יושב שם ראש הממשלה, לא יודע עם מי עוד, ואין לו עדיין ממשלה.

חיים ילין: האם ייתכן שראש הממשלה לא אמר את כל האמת לנשיא המדינה כשאמר שיש לו ממשלה?

חיים ילין: על סמך מה הוא אמר לנשיא המדינה שיש לו ממשלה והוא יצא לדרך?

חיים ילין: אני לא רואה את הממשלה.

חיים ילין: ואני חושב שאתה צריך, בשביל לכבד את הכנסת ולכבד את העם, לבוא ולהודיע שיש שבוע.

חיים ילין: אבל אף אחד עדיין לא הגדיר את זה.

חיים ילין: משחקים עם כולם.

חיים ילין: אז כחבר כנסת חדש אני רוצה להגיד לך מכל הלב: אני קיבלתי היום שיעור מאלף למה העם לא מאמין לכנסת.

חיים ילין: קיבלתי שיעור מאלף.

חיים ילין: וככל שהאנשים שמנהלים את המדינה, שכן כולנו יושבים פה, לא יהיו אנשים ערכיים, אמינים, לא יאמינו לנו.

חיים ילין: ככל שימשיכו הקומבינות האלה, לא יאמינו לנו.

חיים ילין: אנחנו לא מוכנים להקריב – אנחנו, כבני-אדם – את האגו שלנו למען העם.

חיים ילין: כי בסוף לא יעזור כלום, הפוליטיקאי מספר אחת בעולם כנראה היה פרויד, הוא ידע שרק האגו מנהל את כולם.

חיים ילין: ועוד משתמשים ב"מצב חירום".

חיים ילין: במצב חירום, חברים, אני רוצה להגיד לכם, ב"צוק איתן" – אני אומר לך את זה, יולי – ב"צוק איתן" אני רצתי אחרי ראש הממשלה ושר הביטחון שיכריזו על מצב חירום.

חיים ילין: 12 ימים נפלו טילים עלינו, ולא היה שום מצב מיוחד בעורף אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

חיים ילין: ועכשיו אין שום בעיה, למען הממשלה ולמען 61 חברי כנסת יש מצב חירום, וכל הנוהל הוא מצב חירום.

חיים ילין: אני רוצה לסיים ולהגיד שני דברים.

חיים ילין: זה קשה – ואני אומר את זה לראש הממשלה – אני יודע שזה קשה לשלוח צבא להגן על מדינת ישראל.

חיים ילין: עוד יותר קשה לאבא לשלוח את הבן – זה לא עקדת יצחק – לשלוח את הבן להגן על המשפחה.

חיים ילין: ואני שואל עכשיו – מירב, את נמצאת פה, ובנט פה – אתם מפלגות ערכיות, המגל והחרב יחד עם התורה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים ילין: – – אתם תצביעו אחרי שתהיה לכם ממשלה ותחזירו את חוק השוויון בנטל?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

חיים ילין: הייתכן דבר כזה בכלל בשוויון במדינת ישראל – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

חיים ילין: – – – על חוק שחוקק?

חיים ילין: איפה הערכים שלנו?

חיים ילין: אז, אדוני, אני מודיע לך חגיגית: ביום שאנשים ילכו עם האמונה שלהם ולא עם הפוליטיקה, באותו יום עם ישראל יאמין לכנסת.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מציע להודיע לי חגיגית במסגרת שלוש דקות כל דבר שרוצים להודיע לי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, החברים כאן דיברו רבות ונגעו בסוגיה המבישה מכל הזוויות.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לזה מזווית שונה ואחרת.

עיסאווי פריג': אומנם במונחי כסף זאת גנבה קטנה לעומת הגנבה הגדולה שקראנו עליה בהסכמים הקואליציוניים, הן במה שהולך בבית היהודי, 20 מיליון, תעריף פר-ח"כ, או בחטיבה להתיישבות או בכל הכספים הקואליציוניים שנמצאים שם, הגנבות המוסתרות שם.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לזה מזווית שונה.

עיסאווי פריג': אני מפנה את דברי לחברים ממפלגת העבודה, המחנה הציוני.

עיסאווי פריג': תראה, ראש הממשלה שעשה את כל ההסכמים הקואליציוניים השאיר את תפקיד שר החוץ בצד, ועכשיו הוא מניח הצעת חוק למינוי שרים ללא הגבלה; משאיר את הדלת פתוחה.

עיסאווי פריג': מה לעשות, ידידי, אתם חשודים.

עיסאווי פריג': אתם חשודים.

עיסאווי פריג': אתם חשודים שמחר הדלת שהיא אחת הפכה להיות שתיים – תהיו בפנים.

עיסאווי פריג': וזה לא משנה מה שחבר הכנסת שמולי אומר, או חברת הכנסת יחימוביץ; מה שחשוב זה מה שהיושב-ראש אומר.

עיסאווי פריג': והיושב-ראש, בהתחמקויות שלו מלענות על הדבר הזה, הוא בעיני ובעיני רבים חשוד.

עיסאווי פריג': זה שדוחה הצבעה שמציע חבר הכנסת עמיר פרץ בסיעת המחנה הציוני – אני אומר את זה, אתם חשודים, מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל הדיון הוא נגד הצעת החוק של הממשלה, לא שלנו.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': כולם התייחסו לזה מזווית מספקת, שזאת גנבה, זה אנטי-דמוקרטי, זה חוק משחית – הכול התייחסו.

עיסאווי פריג': אבל שכחו את מה שמסתתר נכון לעכשיו, שאנחנו לא יודעים אותו.

זהבה גלאון: הוא לא אומר שזה לא חשוב, מה שהוא אומר עלינו.

עיסאווי פריג': נטל ההוכחה עליכם.

עיסאווי פריג': אני פונה אליך, אדוני יושב-ראש האופוזיציה העתידי, אתם אופוזיציה פוזלת לקואליציה.

עיסאווי פריג': אתם תמשיכו להיות חשודים כל עוד – אני אומר את האמת – כל עוד אתם, כל עוד היושב-ראש לא מתייצב: אני מקבל את דין הבוחר – ולא ימציא המצאות של מצב חירום מחייב.

יחיאל חיליק בר: מאיפה אתה מביא את השטויות האלה, עיסאווי?

עיסאווי פריג': זאת הנקודה החשובה.

עיסאווי פריג': בחוק כתוב, לתת לראש הממשלה למנות שרים ללא הגבלה.

עיסאווי פריג': זה – להשאיר לכם פתח.

עיסאווי פריג': החשד הוא עליכם.

עיסאווי פריג': עליכם להתייצב ולהגיד את זה בפה מלא.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל רזבוזוב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איתן כבל: נהיית נואם דגול, עיסאווי.

איתן כבל: נואם דגול.

עיסאווי פריג': אני – – –

זהבה גלאון: – – – עיסאווי – – –

עיסאווי פריג': – – –

זהבה גלאון: כנס בהם.

עיסאווי פריג': אני לא נכנס בהם, אני אומר את האמת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, את חשודה בזה שתהיי יושבת-ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: זה ניגוד עניינים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צר לי שאני עומד כאן היום – – –

עיסאווי פריג': – – –

יואל רזבוזוב: עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני נאמתי דברים.

יולי יואל אדלשטיין: המסר עבר, חבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יואל רזבוזוב: ההחלטה הראשונה שראש הממשלה מבקש להעביר בקדנציה הרביעית שלו היא להגדיל את הממשלה על חשבון כספי הציבור.

יואל רזבוזוב: האם זה הדבר הכי חשוב היום, בזבוז כספי הציבור?

יואל רזבוזוב: זה עוד בלי שנזכיר את המוסד המושחת – שר ללא תיק.

יואל רזבוזוב: אתם יודעים, אני מסתובב הרבה בשטח ופוגש את הציבור.

יואל רזבוזוב: במשך שנתיים סיפרתי בדיחה על המוסד שר ללא תיק – שזה שר שיש לו לשכה, כנראה גם בירושלים וגם בתל-אביב; יש לו נהג, יש לו רכב, יש לו צוות של מזכירות, יש לו דובר, יש לו הוצאות; אבל כשהוא קם בבוקר, מה אין לו? אין לו עבודה.

יואל רזבוזוב: הוא פשוט לא יודע, הוא שואל את עצמו: מה אני עושה?

יואל רזבוזוב: זה דבר שאני פשוט לא מצליח להבין אותו, איך אפשר להצביע עבור דבר כזה.

יואל רזבוזוב: כל אחד מדבר – האם התוספת הזאת היא מהותית או לא מהותית.

יואל רזבוזוב: שמעתי כאן הרבה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שלי זה מהותי.

יואל רזבוזוב: פעם ראשונה להצביע על לקחת מיליונים של משלמי המסים בשביל להרחיב את הממשלה – בוא נגיד, זה לא הכי נחוץ.

יואל רזבוזוב: אפשר גם בלי זה.

יואל רזבוזוב: אפשר להסתדר.

יואל רזבוזוב: עם רצון ועם הובלה של פוליטיקה נכונה בתוך הקואליציה, אפשר להסתדר בלי זה כמו שמסתדרים בהרבה מדינות אחרות שיש בהן הרבה פחות שרים, מדינות הרבה יותר גדולות מאתנו.

יואל רזבוזוב: אבל את הכסף הזה – כל אחד חושב לכיוון שלו.

יואל רזבוזוב: אני כבר לא מדבר על ההסכמים הקואליציוניים, שיש שם הוצאות של מאות מיליונים שאנחנו לא באמת יכולים לשלוט עליהם.

יואל רזבוזוב: אבל כאן אנחנו מצביעים על משהו – כל אחד אומר סכומים שונים; חלק אומרים עשרות מיליונים, חלק אומרים מאות מיליונים.

יואל רזבוזוב: נושא שלי הוא מאוד חשוב ושאני מכיר אותו – סל הספורט.

יואל רזבוזוב: סל הספורט היום במדינת ישראל הוא של כ-30 מיליון ש"ח.

יואל רזבוזוב: יכלו בכסף הזה להכפיל את סל הספורט.

יואל רזבוזוב: אתם יודעים כמה בקשות אני מקבל בכל יום מילדים שרוצים לממש את הפוטנציאל שלהם בספורט והם מעוטי יכולת, להורים שלהם אין כסף?

יואל רזבוזוב: אתם יודעים כמה אגודות לא יכולות להעסיק מאמנים?

יואל רזבוזוב: כמה אגודות לא יכולות לכלכל את עצמן ופשוט להגיע לתחרויות, לאליפויות ישראל, כי אין להן כסף להסעות?

יואל רזבוזוב: תחשבו, אגודה שמקבלת 10,000 ש"ח פתאום תקבל 20,000 ש"ח – זה המון כסף.

יואל רזבוזוב: זה כסף שיכול להכניס כל כך הרבה ילדים למסגרות ספורטיביות, ואז אנחנו נשקיע פחות כסף ב"עיר ללא אלימות", ברשות למלחמה בסמים ואלכוהול, כספים לבעיות השמנה וכו'.

יואל רזבוזוב: יש המון המון בעיות.

יואל רזבוזוב: אז אני אומר שדווקא הכסף הזה, שאומרים שהוא לא מהותי, אני חושב שהוא מאוד מהותי והוא יכול לשנות את פני ישראל ולגדל כאן אזרחים הרבה יותר טובים.

יואל רזבוזוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן.

איילת נחמיאס ורבין: היושב-ראש, שם ארוך לאישה קצרה, ככה זוכרים את השם תמיד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

איילת נחמיאס ורבין: שם ארוך לאישה קצרה.

איילת נחמיאס ורבין: חברי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, בשעה כזאת של הערב כולם מתחילים להרגיש את הלאות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם – היום יואל דיבר על חשיבות שילובם של ילדים בספורט, ואני מסכימה אתו – אני היום לראשונה, היושב-ראש, עשיתי כושר בכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מפני שהלכתי לחדר הכושר; זה מפני שבוועדה המסדרת היום בבוקר הצלחתי להעלות את הדופק לרמות שלא האמנתי שאפשר בכנסת להעלות אליהן כל כך מהר.

זהבה גלאון: הו, הו.

איילת נחמיאס ורבין: כן, כן, נכון, זהבה, זה יהיה כנראה יומיומי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שזאת קבלת הפנים הכי בלתי פרלמנטרית שיכולתי לדמיין לעצמי או לבקש לעצמי, ואני מניחה שחברי מרגישים אותו הדבר.

איילת נחמיאס ורבין: והבעיה העיקרית, בעיני לפחות, היא במסר.

איילת נחמיאס ורבין: עיסאווי, אנחנו לא מתכוונים להצטרף לממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מתכוונים לחלוק יחד אתכם את ספסלי האופוזיציה – –

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את זה מבוז'י.

איילת נחמיאס ורבין: – – אלא אם כן – אלא אם כן – כפי שהיום דרש הרצוג – –

עיסאווי פריג': – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – יהיו בחירות חוזרות.

איילת נחמיאס ורבין: עיסאווי, אתה הקדשת את הדברים שלך לכיוון הלא-נכון.

עיסאווי פריג': היושב-ראש.

עיסאווי פריג': היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומר לכם:

איילת נחמיאס ורבין: אין ממשלה מתפקדת בישראל – – –

עיסאווי פריג': – – – לא שמעתי – – – פעם אחת עד עכשיו.

עיסאווי פריג': פעם אחת.

איילת נחמיאס ורבין: אין ממשלה מתפקדת בישראל חמישה וחצי חודשים, חברים.

יחיאל חיליק בר: – – –

איילת נחמיאס ורבין: חיליק, חמישה – – –

עיסאווי פריג': למה כואב, כי זה נכון?

איילת נחמיאס ורבין: עיסאווי, חמישה וחצי חודשים אין ממשלה בישראל, והצעת החוק הראשונה שמביאים לפתחנו, כשעדיין אין ממשלה, כשיש איום של סגירת עוד מפעל בדימונה – בסוף אתה מפנה את האצבע כלפינו?

איילת נחמיאס ורבין: תיהנה.

עיסאווי פריג': אני לא מפנה אצבע.

עיסאווי פריג': אם זה כואב, אז יש משהו – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לכם דבר אחד, אנחנו כבר לא זוכרים – – –

עיסאווי פריג': – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – לא זוכרים את יוצאי אתיופיה, לא זוכרים את חיפה שטובעת בזיהום.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו פשוט לא זוכרים מה קורה כאן לאנשים ולא מה שקורה כאן.

איילת נחמיאס ורבין: אבל כל זה, מה חשוב?

איילת נחמיאס ורבין: – בסופו של דבר, אני אומרת, אני יכולה להגיד לכם, מהשבוע שהתחיל ועוד צפוי לנו – זה אובדן הכוח של הכנסת אל מול הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: ואת זה, אדוני היושב-ראש, אנחנו נצטרך לקחת לעצמנו בחזרה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מצפה ממך כיושב-ראש הכנסת לוודא שלא ניטל הכוח מהכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אחריותך.

איילת נחמיאס ורבין: אני סומכת עליך שאתה תעשה את זה למרות הצעות החוק ההזויות שיגיעו לכאן.

איילת נחמיאס ורבין: ותדעו לכם שמי שמעמיק וקורא את ההסכמים הקואליציוניים רואה כיצד אזק, קשר, נתניהו את שותפיו הקואליציוניים.

איילת נחמיאס ורבין: סעיף 6 להסכמים הקואליציוניים, שאף אחד כמעט לא מדבר עליו, אומר שאף אחת מהשותפות שחותמות על אותו הסכם לא תוכל להיכנס לממשלה אחרת בכנסת העשרים בלי רעותה.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, מה זה אם לא כבילת הדמוקרטיה לצרכים של ראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: לא הרגשתי שום לאות בקצב הנאום שלך.

יולי יואל אדלשטיין: הכול בהחלט בקצב הנכון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, תראו, אנחנו עוסקים כאן במנהיגות.

איל בן ראובן: היום אנחנו עוסקים כאן בכישלון במנהיגות.

איל בן ראובן: הממשלה-בדרך עוד לא יצאה לדרכה, והחלטתה הראשונה מבטאת אובדן עשתונות, היסטריה.

איל בן ראובן: זו החלטה בהמשך של תהליך מכירת חיסול במסגרת הסכמים קואליציוניים של מיליארדים שמכוונים ברובם למטרות של שרידות ולא לטובת עם ישראל.

איל בן ראובן: זהו ביטוי לאובדן דרך.

איל בן ראובן: בנאום הבכורה המתוכנן שלי, שנדחה מהיום, אני מדבר על מוסר, אני מדבר על אתיקה שלנו, נבחרי העם.

איל בן ראובן: אני מצביע על צורך שלנו כקברניטי המדינה להיות מגדלור ערכי, מוסרי, לעם הזה.

איל בן ראובן: אני חושב שמה שראינו בחודש האחרון, מה שקורה היום, הוא זלזול במוסד בית-המחוקקים, הוא זלזול בציבור, והוא הפוך ממה שאני קורא לו דוגמה אישית, דוגמה לעם ממנהיגות.

איל בן ראובן: וזו בוודאי לא תרומה לעיצוב מקומם של קברניטי העם בדעת הציבור הרחב.

איל בן ראובן: אני שומע את זה מהרחוב.

איל בן ראובן: אני שומע את זה מסמ"מסים שאני מקבל עכשיו, וזה עצוב.

איל בן ראובן: התיקון הזה, שהתקבל ב-14 במרס 2014, שדיבר על 18 חברי כנסת וארבעה סגנים, מאיפה הוא בא?

איל בן ראובן: הוא בא מהבנה ברורה שממשלה גדולה איננה יעילה, גורמת לביורוקרטיה מיוחדת, לבזבוז כספי ציבור.

איל בן ראובן: רציונל נכון.

איל בן ראובן: מישהו שמע על איזו סיבה טובה למה החוק הזה הולך להתבטל מחר בבוקר?

איל בן ראובן: האם משהו השתנה?

איל בן ראובן: שוב שרים ללא תיק?

איל בן ראובן: ולכן ברור שממשלה זו, שרידותה חשובה מטובת הכלל.

איל בן ראובן: ואני תוהה – מי יודע איפה ניתקל שוב בתופעה הזו בהמשך הדרך.

איל בן ראובן: האם בדיון על יוזמות מדיניות עתידיות?

איל בן ראובן: על שוויון בחברה הישראלית?

איל בן ראובן: אובדן דרך, היסטריה – וזוהי הממשלה שראשה הסביר לנו בחודשים האחרונים שהוא, ורק הוא, ידע להתמודד עם האתגרים הביטחוניים והחברתיים הניצבים בפנינו.

איל בן ראובן: אני מודאג מאוד.

איל בן ראובן: ואני מבקש מחברי הקואליציה: עצרו בחריקת בלמים.

איל בן ראובן: כשטועים, מותר לתקן.

איל בן ראובן: כך לא מנהלים מדינה.

איל בן ראובן: ואחרי כל זה, בהצלחה לממשלה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

עיסאווי פריג': – – –

מיקי לוי: 384 נאומים.

מיקי לוי: שיא של כל הזמנים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הבעיה של הממשלה הזו אינה כמות.

מיקי לוי: כולכם טועים.

מיקי לוי: הבעיה של הממשלה הזו היא איכות, וכאן היא תימדד.

מיקי לוי: בינתיים המדידה הזו נראית רע מאוד.

מיקי לוי: לפני שנה וחודשיים, אדוני היושב-ראש, כולנו, גם הצד הזה, אף שישבתי בצד הזה של המליאה, הצבענו בעד החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לא כולם.

מיקי לוי: כמעט כולם, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: היו כאלה שלא.

מיקי לוי: נכון, היו כאלה שהבריזו, אבל כל חברי הכנסת של הליכוד הרימו את היד בהצבעה על חוק-יסוד.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה שאני מתקן אותך, אבל היו חברי כנסת של הליכוד שלא הרימו את היד בקריאה הראשונה על אוסף הסעיפים הזה שנקרא חוק המשילות.

מיקי לוי: אני מסכים אתך, כי הם לא באו, כרגיל.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא.

יולי יואל אדלשטיין: ישבתי על הדוכן הזה וניהלתי את ההצבעה, אדוני.

מיקי לוי: טוב, אני מקבל את התיקון, אפילו שהוא איננו עקרוני.

יולי יואל אדלשטיין: בעיני הוא מאוד עקרוני.

מיקי לוי: ובאמת, החוק הזה עבר, ואני שואל את עצמי לגבי הקטנת הממשלה: מה באמת קרה?

מיקי לוי: האם איבדו את הערכים?

מיקי לוי: היושרה?

מיקי לוי: המוסר?

מיקי לוי: איך במחי יד ביטלו חוק-יסוד?

מיקי לוי: איך תסבירו את זה לציבור, למען השם?

מיקי לוי: האם יש כאן משהו מעבר לביטול עצמו?

מיקי לוי: האם יש צורך בג'ובים?

מיקי לוי: האם יש לרצות כל אחד ואחד?

מיקי לוי: האם חברי הכנסת של הליכוד, כל אחד מהם הוא במעמד של ראש ממשלה?

מיקי לוי: הרי בידו להרים ולהעביר חקיקה או לא להעביר חקיקה, לבצע שינויים מבניים או לא לבצע שינויים מבניים.

מיקי לוי: ראש הממשלה הוכיח שהוא לחיץ, נכנע כניעה מוחלטת לשותפים הקואליציוניים.

מיקי לוי: רק חבר כנסת ממפלגתו, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איוב קרא – כי הפרעת לי אז אני צריך עוד חצי דקה או דקה – באיום קטן שהוא ילך לקבר יתרו קיבל להפתעתנו כבר סגן שר.

מיקי לוי: הבטחה מושלמת.

מיקי לוי: וראש הממשלה בזה הוכיח שהוא לא עומד בפני הלחצים.

מיקי לוי: ולפני כינון הממשלה הזאת נשאלת השאלה: מדוע?

מיקי לוי: מדוע?

עיסאווי פריג': אם היה הולך לקברי צדיקים – – –

מיקי לוי: ואני אגיד לכם מדוע.

מיקי לוי: חברי הכנסת, ראש הממשלה חושש מעריקים אשר לא יצביעו או ייעדרו בעת ההצבעה על כינון הממשלה.

מיקי לוי: הכספים הקואליציוניים, רבותי – 20 מיליון שקל לכל חבר כנסת.

מיקי לוי: ואני יכול להעיד על מפלגתי שלא קיבלה אפילו שקל אחד בהסכמים קואליציוניים, למרות שישבה על השיבר באוצר.

מיקי לוי: לא הסכמנו לשלוח ידנו אל הקופה הציבורית כי זה לא ערכי, כי זה לא מוסרי, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מזדהה אתך, תאמין לי.

מיקי לוי: אני מזדהה אתך, אבל אני מזדהה עם תפקידך.

מיקי לוי: התפקיד הטרגי שלך בעניין הזה – לא אתה, אדוני, שלא תטעה בי, שלא אובן שלא כהלכה – התפקיד הטרגי, אדוני היושב-ראש, בשינוי החוק להרחבת מספר השרים, שרים ללא תיק, סגני שרים ללא הכרה, זה בלתי מוגבל, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אתה תצטרך להזמין בתוקף תפקידך את הנגרים להוסיף שולחן כאן, במקום הפנוי הזה, לשולחן הממשלה במליאה.

מיקי לוי: וראה זה פלא, יהיה שינוי בנוף המליאה: שולחן נוסף.

מיקי לוי: וזה במסגרת תפקידך, אתה תצטרך להזמין אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, משפט לסיכום, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש כי תמלא את תפקידך ותזמין את ראש הממשלה להודיע לכנסת על סיום המגעים הקואליציוניים והקמת הממשלה.

מיקי לוי: זה לא תקין.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

זהבה גלאון: חבר הכנסת בהלול, ברשותך – למה זה לא קורה?

יולי יואל אדלשטיין: לא קורה מה?

זהבה גלאון: – – לא מודיע על סיום – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מודיע שום דבר באמצע הדיון, אני אודיע בסוף הישיבה, בהחלט.

זהבה גלאון: אז אדוני יודיע בסוף הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי, ודאי.

זהבה גלאון: כולם כאן במתח, בכוננות – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע למה במתח.

יולי יואל אדלשטיין: לא יודע ממה נוצר המתח.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, מכיוון שכבודו של האדם הוא שמו, אז שמי זוהֵיר בהלול, ולא זוהִיר.

יולי יואל אדלשטיין: זוהֵיר.

יולי יואל אדלשטיין: אני – אמרתי – – –

זוהיר בהלול: אולי למגינת לבם של אנשים, הדקדוק העברי המציא גם את הצירה ולא רק את החיריק, כך ששמו של בהלול בארץ ציון הוא זוהֵיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: – – – וגם קראתי לכל חברי הכנסת שאם אני מבטא שם של מישהו לא נכון, מן החדשים – שיתקן אותי.

זוהיר בהלול: אבל רק תחת מטריית הכבוד וההדר אני אומר לך את הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע, אני מתמחה בשם כמו רזבוזוב, אמרתי את זה כבר בכנסת הקודמת.

זוהיר בהלול: אבל לפני ש-180 השניות תתקתקנה, ולפני ש-180 השניות תנקופנה, אני רוצה, בצער רב, בכאב ובלב דואב, ביגון ובשיברון לב להודיע מעל הבימה המכובדת הזו, לך, היושב-ראש, ולשאר חברות וחברי הכנסת כאן, ביגון רב, על פטירתו בטרם עת של שלטון הצדק והסדר הציבורי הנורמטיבי במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: פטירתו ללא עת; פטירתה ללא עת של השמירה והדאגה לכספי הציבור במדינה שלנו; היעדרן של השקיפות והנראות בתוך המדינה שמגדירה את עצמה הדמוקרטיה היחידה במרחבי המזרח התיכון.

זוהיר בהלול: בצער רב אני מודיע לכם על לכתם הפתאומי של הכבוד להתנהלות המשילית הנכונה והנורמטיבית במדינת ישראל ושל זכותו של הציבור הישראלי לדעת על – בעיקר על – המשמעויות הנשגבות של מה שנקרא היעדרו של חוק-יסוד: הכנסת.

זוהיר בהלול: אני לתומי, ממש לתומי, אדוני היושב-ראש, כאשר באתי בזקיפות קומה לבניין הזה, חשבתי ששיעורי האזרחות היסודיים במדינה תקפים גם במשכן הזה.

זוהיר בהלול: לבי-לבי לצעירים האלה, חובשי הכיפה הסרוגה וחובשי הכיפה השחורה, לבי לערבים וליהודים, לבי לאתיופים ולרוסים במדינה הזו, על הדמוקרטיה שמתאיידת לה דווקא בבניין הזה.

זוהיר בהלול: איך אפשר שלא להעביר את הכספים האלה לאתיופים, שזעקתם הגיעה לכל בית?

זוהיר בהלול: לערבים שמשתוקקים זה שנים רבות לכספים ואומרים להם שהם אינם בנמצא?

זוהיר בהלול: האם כספי ציבור הם העו"ש של ראש הממשלה?

זוהיר בהלול: האם השררה מביאה את ראש הממשלה להתנהל ולהתנהג ביהירות ובהתנשאות?

זוהיר בהלול: האם הכמות חשובה מהאיכות בבניין הזה, רחמנא ליצלן?

זוהיר בהלול: מה נאמר כאשר נישיר מבט אל עבר דור העתיד, כאשר נאמר לו: אנחנו מוכרים בנזיד עדשים את ההון הציבורי, ובעיקר את ההון הדמוקרטי, למרבה במחיר.

זוהיר בהלול: האם אנחנו – האם עם ישראל בחר בבנימין נתניהו להיות החתול ששומר על השמנת, והוא מחסל את השמנת לפני שהיא תחולק לעניים, לנדכאים, לחסרי הבית, דווקא במדינה שצריכה להקרין נאורות ברחבי המזרח התיכון?

זוהיר בהלול: ואני חייב לומר לכם שפעם חשבתי שחוק-יסוד בכנסת הוא נדבך ותשתית ערכית מאין כמותו.

זוהיר בהלול: מסתבר לי היום שמדובר במשענת קנה רצוץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

זוהיר בהלול: ואני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, בקיצור – לא מבין במספרים.

זוהיר בהלול: עבדכם הנאמן לא מבין במספרים, מכיוון שתיעבתי לימודי מתמטיקה – אני איש של רוח – ובכל אופן אני יודע שאחד פלוס אחד הם שניים.

זוהיר בהלול: ולכן, נפתלי בנט, ששם מסתודד, ואולי מפיק שם גם רווחים כפי שהוא הרוויח כאשר הסתודד עם ראש הממשלה, קיבל יותר מ-110 מיליון שקל להגדלת הגרעינים התורניים.

זוהיר בהלול: הוא קיבל צ'ק על מגש של זהב, 180 מיליון שקלים מתוך תוקף וכוח ההסכם הקואליציוני; תוספת של 630 מיליון שקלים למשרד החינוך בשליטת השר; הגדלת התקצוב וחיזוק מערכת החינוך הדתית הלאומית; 15 מיליון למרכז מורשת גוש-קטיף ותוספת תקציבית למפוני גוש-קטיף.

זוהיר בהלול: אם זו לא פגיעה בדמוקרטיה, ואם זו לא פגיעה באופייה הדמוקרטי של המדינה, אינני מבין שום דבר; ואם זו איננה פגיעה אנושה בניסיון שלנו להקים שתי מדינות לשני עמים, אינני מבין בשום מהלכים של לימודי מדעי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

זוהיר בהלול: וממש מילה אחרונה.

זוהיר בהלול: אני באתי משטח הספורט, ואני מודה לחברי מיקי רוזנטל, שדיבר מכוח השראת הספורט, וגם סילבן שלום, ונדמה לי עוד אחד מחברינו שדיבר על העניין הזה במונחי ספורט.

זוהיר בהלול: הרשו לי לסיים במה שנקרא הז'רגון הספורטיבי: אם זה לא משחק מכור, אני לא מבין מה זה משחק מכור.

זוהיר בהלול: בספורט אנחנו היינו פוסלים את אלה שמשתתפים במשחק מכור, אבל כאן הם מקבלים לגיטימציה, כאן הם מקבלים שלטון, כאן הם מקבלים כספים וכאן הם נהנים מכל העולמות, לצערי הרב.

זוהיר בהלול: באתי בזקיפות קומה; כבר ביום הראשון אני יורד כאשר אני כפוף גו.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה כמעט שכנעת אותנו שלא היית טוב בלימודי מתמטיקה, כי שלוש דקות זה לא שש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שבאמת נלמד אריתמטיקה לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם קוראים את ההסכמים, ואם עושים את החשבונות של המשאבים, נדמה לי שאנחנו עומדים בפני ממשלה שעדיף לא להגדיל אותה אלא להחליף אותה.

איתן ברושי: אני חושב שמה שמשת

איתן ברושי: מע ממה שפורסם עד היום – זאת ממשלה רעה, שעדיף שתישאר קטנה.

איתן ברושי: אין סיבה להגדיל את הממשלה, על סמך מה שכבר אנחנו יודעים, שאלה התוכניות והכוונות שלה.

איתן ברושי: אני חושב שהדבר המרכזי שאנחנו עדים לו זה הפקרות בחלוקת משאבים, תוך יצירת סדר עדיפויות חדש לעומת מה שהיינו רגילים לו בשנים האחרונות.

איתן ברושי: לפי דעתי, הוא גם לא מייצג את תוצאות הבחירות.

איתן ברושי: אני חושב שהדבר המרכזי שאנחנו עדים לו, כפי שהדברים משתקפים כרגע, הוא שאין התייחסות למשא-ומתן מדיני, אין חתירה לשלום, אין חזרה על אותו נאום בר-אילן, שאף אחד עוד לא ביטל אותו, ודאי לא אנחנו בתפיסה הבסיסית שלנו.

איתן ברושי: ואם אומרים שיש מצב חירום, בעיני, על-פי השקפתנו, מצב החירום הוא במציאות שאמורה להיווצר בתום הקדנציה של הממשלה הזאת, שאין יותר אופציה לשתי מדינות לשני עמים.

איתן ברושי: אם הימין הקיצוני אמר שאין עם מי לדבר, עוד מעט יהיה מצב שאין על מה לדבר.

איתן ברושי: במציאות שנוצרה בשנים האחרונות, וכפי שמשתקפת מדרכה של הממשלה שאמורה לקום בימים הקרובים, נדמה לי – כל אחד יודע שיש מצבים קשים, כל אחד יודע שאנחנו במציאות ביטחונית לא קלה, גם אם זה לא מודגש כל יום.

איתן ברושי: גם החרם הוא איום כלכלי לא פשוט, גם בתחום ההתיישבות והחקלאות ביהודה ושומרון, גם בבקעה ובצפון ים-המלח.

איתן ברושי: אבל האיום הגדול ביותר, לפי דעתי, שיש רוב מחוץ לבית הזה שתומך בפתרון וחתירה להסדר על בסיס שתי מדינות; גם העולם לא מפסיק לדבר על זה.

איתן ברושי: האיום הכי גדול – מצב החירום הוא בהפיכת הדבר הזה לבלתי רלוונטי מבחינתנו.

איתן ברושי: אני קורא ליושב-ראש הכנסת, וגם לממשלה שתקום, ולראש הממשלה, שבטח עסוק עכשיו בלהרגיע את האמריקנים, כי הם מודאגים מבנייה בלתי פוסקת, וכמי שעסק בזה אני יודע שהבעיה היא לא המאחזים הבלתי-חוקיים; זה סיפור בפני עצמו.

איתן ברושי: הבעיה העיקרית היא הבנייה החוקית; הבעיה העיקרית היא לא מספר היהודים ביהודה ושומרון, אלא הפריסה הבלתי-מוגבלת של הבנייה, שהופכת הסדר עתידי לבלתי-אפשרי.

איתן ברושי: כולם יודעים, גם הבית הזה, שההתיישבות בסכנה גדולה, והערבה בוכייה.

איתן ברושי: משקים מתפרקים, והגליל והנגב זקוקים לעדיפות גבוהה מזו שהייתה בשנים האחרונות.

איתן ברושי: והנה, יושב פה ראש העיר לשעבר של דימונה.

איתן ברושי: לכן, בסיכומו של דבר, במגבלת הזמן שעומד לרשותי – צריך לעשות הכול לא כדי להגדיל את הממשלה, אלא כדי להחליף אותה; לא כדי להוסיף משאבים ושרים, אלא כדי לחזור לסדר עדיפויות חדש.

איתן ברושי: האם זו תהיה ממשלת הנגב והגליל, או ממשלת יהודה ושומרון בלבד?

איתן ברושי: האם תהיה ממשלה שתעמוד בפני אינתיפאדה, או ממשלה שתחתור לשלום ותוביל להסדר מדיני?

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ינון מגל.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, מה הם כישורי הישרדות?

מאיר כהן: אני מצטט: כישורי הישרדות אלו הכישורים הנדרשים במצבים א-נורמליים, קיצוניים, כגון אסון טבע, התרחקות מאולצת מציוויליזציה או אנרכיה.

מאיר כהן: במקרה שלנו, אדוני, אלה הכישורים הנדרשים כדי להקים ממשלה צרה וסקטוריאלית על-ידי מי שרק לפני חודש, חודשיים, שלושה חודשים, הוכתר כמלך הבלתי-מעורער של מדינת ישראל.

מאיר כהן: אפשר לומר, חברי חברי הכנסת, שהעונה החדשה של הישרדות, דני, מתחילה היום.

מאיר כהן: ומה שעצוב הוא, שאין מדובר בממשלה בשלהי כהונתה, כי אם בממשלה טרם השבעתה.

מאיר כהן: אחרי משא-ומתן כושל שניהלת, אדוני ראש הממשלה, אחרי הזלזול הבוטה והבוז שהפגנת כלפי מפלגות הבית היהודי, ישראל ביתנו ואחרות, רצת אחוז אמוק לחיקן הנוח והיקר מאוד של הסיעות החרדיות.

מאיר כהן: ושלא תטעה, חברי הטוב חבר הכנסת גפני, זה לא מתוך אהבה, פשוט יצא לכם שם של מפלגות שאפשר לקנות אותן בדמים רבים ובהסכמים קואליציוניים חסרי תקדים.

מאיר כהן: אף בחבריך לסיעה, אדוני ראש הממשלה, אתה מפגין זלזול; הם נאלצים לאסוף מהתקשורת בדלי ושבבי מידע לגבי עתידם הפוליטי; כי מה הם בעיניך אם לא נתינים שאפשר לעשות בהם כרצונך?

מאיר כהן: כהרגלך, התחלת משא-ומתן בתרועת מלך וסיימת במכירת חיסול, ויתור והתקפלות חסרי תקדים, שמוכיחים לנו עד כמה אתה מחויב לכיסא ולא לשליחות.

מאיר כהן: אחרי כל אלה, אתה נלחם הערב, אדוני ראש הממשלה, להציג ממשלה הנשענת על רוב דחוק, של 61 חברי כנסת, ובדרך לכך אתה מעגל פינות, מכופף ורומס כל מה שאפשר, מותח את האתיקה, המוסר ואמון הציבור עד כדי קריעה ומיאוס.

מאיר כהן: הצבעת החירום היום היא ביזיון לא רק בשל העובדה שכל מטרתה אינו אלא רווח פוליטי ותשלום אתנן פוליטי באמצעות תפקידי שרים נוספים, סגני שרים, שרים אקסטרה במשרדים שבהם מכהנים שרים, וכמובן שרים בלי תיק, כמו שאמרנו, עם לשכה ומנגנון רק בלי עבודה.

מאיר כהן: ההצבעה היום היא ביזיון בעיקר בשל הזלזול באזרחי ישראל שמתבוננים בך ומבינים באמת מה חשוב לך.

מאיר כהן: נבחרת בתוצאה ראויה ואפילו מפתיעה, אך אתה עושה בבחירתך שימוש לא ראוי.

מאיר כהן: אבל אתה יודע מה, ביבי?

מאיר כהן: אצלך שום דבר לא מפתיע: לא מנהיגות, לא נחישות, לא עמידה על העקרונות וטובת הציבור.

מאיר כהן: במקום זה רק הישרדות, הישרדות והישרדות.

מאיר כהן: ההצבעה היום, חברים, היא מבחן אמון ראשון שמעביר ראש הממשלה את חבריו לקואליציה, חבר הכנסת בנט, מבחן שבו אתם נדרשים לנשוך את שפתותיכם, להחריש את אוזניכם, לעצום את עיניכם, לבלוע את העלבון ולהוכיח למלך עד כמה אתם נתינים אמינים, ורק לאחר מכן הוא יקדם את חלוקת השלל.

מאיר כהן: מביש, מבזה ולא ראוי.

מאיר כהן: ככה זה, רבותי, זה מה שצפוי לנו, אדוני היושב-ראש, קואליציה צרה עם ממשלה רחבה.

מאיר כהן: ובכל זאת, אדוני היושב-ראש, אני מאחל הצלחה לכל יושבי הבית הזה, לטובת כלל אזרחי ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ינון מגל, ואחריו – חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ינון מגל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל נותנים 100 ימים של חסד לממשלה; כאן לא נותנים אפילו שעתיים של חסד.

ינון מגל: נפתלי בנט לא מתאים להיות שר חינוך, אולי מפני שהוא דתי, אולי מפני שהוא מתנגד לגירוש יהודים מבתיהם; איילת שקד לא מתאימה להיות, לא שרת התרבות – זה בטוח שלא; היא גם לא מתאימה להיות שרת המשפטים – ודאי, יש לה אג'נדה אחרת.

ינון מגל: ויש פה אנשים שרשום על השם שלהם בטאבו מי יכול להיות שר ומי לא יכול להיות שר, כי זה עסק פרטי שלהם.

ינון מגל: יש להם געגוע, חזרה לעסק הפרטי שלהם.

ינון מגל: לקחו להם את העסק.

מיקי לוי: לא שמעת את זה פה מאף אחד.

ינון מגל: 61 זה באמת רוב דחוק, זאת האמת, אבל זה עדיין רוב.

ינון מגל: וזאת דמוקרטיה, מה לעשות.

ינון מגל: צריך לכבד את המשחק הדמוקרטי.

ינון מגל: ומעניין אם יש משהו שהחרדים – כל כך הרבה מדברים על מה שנתניהו נתן לחרדים – אם יש כאן משהו במה שקיבלו החרדים שמר הרצוג, חבר הכנסת, לא היה נותן להם.

ינון מגל: יש משהו, תגידו לי, שהוא לא היה נותן להם, לחרדים?

ינון מגל: שמעתי את חבר הכנסת בהלול מדבר על זה שיש הגדלה לגרעינים התורניים.

ינון מגל: השם ישמור, הגדלה לגרעינים התורניים.

ינון מגל: אנחנו גאים בזה.

ינון מגל: בשביל זה נבחרנו.

ינון מגל: ברוך השם שיש גרעינים תורניים.

ינון מגל: איפה דגל ההתיישבות של מפלגת העבודה, זוהיר בהלול?

ינון מגל: איפה?

ינון מגל: הייתה פה פעם מפלגת העבודה של התיישבות.

ינון מגל: זה נעלם.

ינון מגל: מי מוביל היום את דגל ההתיישבות בעם ישראל?

ינון מגל: מי הולך – עזבו אתכם מיהודה ושומרון – מי הולך לגליל?

ינון מגל: מי הולך לנגב?

ינון מגל: איזה גרעינים?

ינון מגל: אז יש למישהו עוד זכות להגיד עליהם איזה דבר – לא רוצה להגיד תועבה – אבל איזה דבר שלילי?

סתיו שפיר: – – – הגרעינים התורניים זה הגרעינים היחידים שיש?

סתיו שפיר: – – –

ינון מגל: איזה גרעינים יש?

ינון מגל: כמה יש?

ינון מגל: יש לכם גרעינים?

ינון מגל: אתם מניפים את דגל ההתיישבות?

ינון מגל: אני אשמח לשמוע.

ינון מגל: בואי נעשה – – –

סתיו שפיר: – – – על זה בטוח.

ינון מגל: בטוח.

ינון מגל: אני בטוח.

סתיו שפיר: – – –

ינון מגל: אתם דואגים לדמוקרטיה.

ינון מגל: יש נוסטלגיה לתקופה של הדמוקרטיה של רבין – –

סתיו שפיר: – – –

ינון מגל: – – שם לא היו "מיצובישים" לגולדפרב בשביל להעביר את הסכם אוסלו הנורא שייזכר לדיראון עולם – –

סתיו שפיר: מאיפה – – –

ינון מגל: – – עם יותר מ-1,000 הרוגים.

ינון מגל: איזו דמוקרטיה זו הייתה?

יצחק וקנין: חברת הכנסת סתיו שפיר – –

ינון מגל: נקבל "מיצובישי" וניסע ב"מיצובישי" – –

יצחק וקנין: – – אפשרתי לך הערה.

ינון מגל: – – בשביל להעביר את ההסכם הזה, הרצחני.

סתיו שפיר: החלפת נושא כי אין לך מה להגיד על זה.

ינון מגל: אין לי מה להגיד.

סתיו שפיר: – – –

ינון מגל: שמעתי אותך.

ינון מגל: היית על הבמה קודם לכן.

סתיו שפיר: – – –

ינון מגל: עכשיו אני רוצה לפנות לכמה אנשים באופן ספציפי.

ינון מגל: אדוני חבר הכנסת איתן כבל, פרסמת אתמול סטטוס בפייסבוק שמוחה נגד מינוי שרים בלי תיק.

ינון מגל: חבר הכנסת כבל, אתה היית שר בלי תיק ב-2007.

ינון מגל: אדוני מר הרצוג, חבר הכנסת, אתה מדבר על ניפוח הממשלה כשיש 20 שרים.

ינון מגל: אדוני, אתה היית אחד מ-39 שרים וסגני שרים בשנת 2009.

ינון מגל: גברתי חברת הכנסת ציפי לבני, את מדברת על שוחד פוליטי.

ינון מגל: את היית חלק מהקומבינה שבה בערב אחד, במרס 2005, מינה שרון שמונה סגני שרים, שמונה – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

ינון מגל: – – כדי להכשיר את גירוש יהודי גוש-קטיף.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – – –

ינון מגל: על זה צריך להתבייש.

אריה מכלוף דרעי: – – – שלוש דקות – – –

ינון מגל: חבר הכנסת יאיר לפיד, אתה מדבר על ניפוח.

ינון מגל: בממשלה שבה ישבת לפני דקה יש – כן, היו יותר שרים מבממשלה הזאת.

ינון מגל: הממשלה שתושבע השבוע תהיה הקטנה ביותר בישראל זה 19 שנים תמימות, רבותי שצועקים פה על הבמה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מגל, נא לסיים.

ינון מגל: וניחשתם נכון – מאז ממשלת נתניהו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ינון מגל.

קריאה: יישר כוח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: גם לך שלוש דקות, ואחריך – חבר הכנסת חמד עמאר.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כרבים מחברי הכנסת החדשים – ויש 39 בכנסת הזאת – היום היה צריך להיות נאום בכורה גם לי, והנה אני מוצא את עצמי במקום זאת משתתף בפיליבסטר כנגד הצעה לתיקון בחוק שלא הייתה צריכה לבוא לעולם מלכתחילה.

מנואל טרכטנברג: רבותי, זה מביך, זה מבזה, זה פוגע בתחושות, והתחושות הן חלק מהותי מהדמוקרטיה.

מנואל טרכטנברג: ברור לכולנו שאי-אפשר להגן מהותית על השינוי הזה בפרוצדורה.

מנואל טרכטנברג: אני לא מדבר כרגע על כמה חברים צריכים להיות – יכול להיות 18, יכול להיות 20.

מנואל טרכטנברג: מה המספר האופטימלי?

מנואל טרכטנברג: אני לא יודע.

מנואל טרכטנברג: אבל גם מי שמציע את ההצעה הזאת לא יודע.

מנואל טרכטנברג: וכדי להתייחס ברצינות לחוק-יסוד צריך לתת לזה את הזמן, את הדיון המתאים, את המומחים שיעסקו בכך וכדומה.

מנואל טרכטנברג: לא בצורה כזאת, לא בחיפזון כזה.

מנואל טרכטנברג: אפשר היה – ראש הממשלה קיבל מנדט, הוא יכול מחר להציג כאן ממשלה, עם מספר השרים שמותר על-פי החוק, והיה אחר כך מביא הצעה לשינוי, אם היה רוצה בכך, והדבר היה נדון כדת וכדין על-פי הנורמות שהכנסת עצמה קבעה.

מנואל טרכטנברג: מה החיפזון הזה?

מנואל טרכטנברג: רבותי, האיך חשוב לא פחות מאשר המה.

מנואל טרכטנברג: המהות במשטר דמוקרטי, אי-אפשר להפריד אותה מהצורה.

מנואל טרכטנברג: ואנחנו, מה שאנחנו עושים ברגע זה, אנחנו – בעצם זו זילות של הפרוצדורה שהכנסת עצמה קבעה לה.

מנואל טרכטנברג: ואני רוצה להגיד לכם, אני נולדתי ביבשת אחרת.

מנואל טרכטנברג: באותה יבשת יש דרום-אמריקה ויש צפון-אמריקה.

מנואל טרכטנברג: אחד ההבדלים המהותיים בין הצפון לדרום הוא שבצפון מאוד קשה לשנות חוקה, ובדרום כל מדינה, אתה יודע, כשלא נוח לה משנה את החוקה כלאחר-יד.

מנואל טרכטנברג: אין לזה שום משמעות.

מנואל טרכטנברג: מה קרה למדינות בצפון ומה קרה למדינות בדרום אנחנו יודעים.

מנואל טרכטנברג: השאלה היא איפה מדינת ישראל רוצה לראות את עצמה, בדרום או בצפון, ואני חושב שהתשובה מאוד ברורה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לקרוא לראש הממשלה: זה לא מאוחר שיבוא ויציג ממשלה.

מנואל טרכטנברג: יש לו כל הזכות לכך.

מנואל טרכטנברג: הוא יקבל רוב.

מנואל טרכטנברג: רוב דחוק בכל מקרה, אבל רוב, ואז שיתניע דיון מהותי על משילות, על גודל ממשלה רצוי, על מבנה המשרדים וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: נשתתף בדיון הזה, נעשה כמיטב יכולתנו, אבל לא בצורה כזאת.

מנואל טרכטנברג: אני מצר על כך, ואני, בשם חברי הכנסת החדשים, אומר לכם, רבותי: עיני הציבור בישראל נשואות אלינו, וביום הזה אני מתבייש להיות כאן.

מנואל טרכטנברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג, ואני מאחל לו הרבה הצלחה מכיוון שזה נאומו הראשון.

יצחק וקנין: נכון, לא נאום הבכורה כמו שאר חברי הכנסת, אבל בכל זאת צריך.

יצחק וקנין: נאחל לו הרבה הצלחה בתפקידו כחבר כנסת.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך אותך על הנאום הראשון שלך כאן בכנסת.

חמד עמאר: תשמע, אני רוצה לשתף אתכם, חברי הכנסת, בשיחה שקיימתי עם חברי חבר הכנסת רוברט אילטוב כשחוקקנו את החוק.

חמד עמאר: אני באתי ואמרתי לו: תשמע, החוק טוב, מגביל את מספר השרים ל-18, מצמצם את סגני השרים לארבעה.

חמד עמאר: ואני התלהבתי, והוא אמר לי: תשמע, אל תתלהב יותר מדי.

חמד עמאר: הדבר הראשון שתעשה הממשלה הבאה – תבטל את החוק מהיסוד.

חמד עמאר: אמרתי לו: זה חוק-יסוד, קשה לבטל.

חמד עמאר: הוא אומר לי: אתה תראה.

חמד עמאר: והתברר שהוא צדק.

חמד עמאר: אבל לא חשבנו עד כדי כך שהקואליציה בכלל תבטל את החוק.

חמד עמאר: עדיין אין ממשלה.

חמד עמאר: הקואליציה מבטלת את החוק.

חמד עמאר: ואני מנסה לבדוק ולראות אם יש אפשרות לראש הממשלה, אחרי שסיכם עם ש"ס, עם יהדות התורה, עם הבית היהודי ועם כולנו, להשביע ממשלה מחר, אפילו היום – יש לו האפשרות הזאת.

חמד עמאר: ואיפה נשארה לו הבעיה?

חמד עמאר: יש לו עשרה מקומות.

חמד עמאר: הוא יכול לעשות את זה היום, אבל יש לו בעיות בבית.

חמד עמאר: וכשיש בעיות בבית אתה צריך לפתור אותן, אבל לא לפתור אותן על חשבון הציבור.

חמד עמאר: וזה בדיוק מה שעושה ראש הממשלה: פותר את הבעיות שלו על חשבון כל הציבור.

חמד עמאר: אתם לא אשמים, אתם סיכמתם אתו, אדוני היושב-ראש, הבעיה לא אתכם, לא עם הבית היהודי, לא עם שום מפלגה אחרת.

חמד עמאר: הבעיה עם ראש הממשלה, עכשיו – שהוא לא מצליח להגיע לפתרון בתוך הבית שלו.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, אני מנסה לחשוב איך הכנסת תעבוד, איך בדיוק הכנסת תעבוד כשיש לנו קרוב ל-30 שרים וסגני שרים ואנשים שלא יכולים להגיע לוועדות.

חמד עמאר: האם הקואליציה מתכוונת בכלל להשבית את הכנסת?

חמד עמאר: האם יש לה אפשרות להשבית את הכנסת?

חמד עמאר: האם כשאנחנו צריכים להצביע על העברות כספיות בוועדת הכספים יעצרו את כל הוועדות האחרות וירוצו לוועדת הכספים בשביל להצביע?

חמד עמאר: אני מנסה לחשוב הרבה בנושא הזה.

חמד עמאר: לכן אני קורא לראש הממשלה, תפסיק את כל הקרקס הזה, תפסיק את כל הקרקס הזה, תביא את הממשלה שיש לך עכשיו, תעשה את השלום-בית שלך, תצביע כאן, תעביר את הממשלה שלך, תאשר אותה, תתחיל לעבוד.

חמד עמאר: אנחנו זקוקים לממשלה, ולממשלה חזקה, אבל אני לא רואה לא ממשלה ולא ממשלה חזקה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לפיד, שלוש דקות לרשותך.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שנה ישבתי ליד שולחן הממשלה; ישבתי מול ראש הממשלה – בשעות עבר שר האוצר נהג לשבת ליד ראש הממשלה, אבל המקום שמור בטאבו לשטייניץ, אז אני ישבתי ממול – והצבענו על החוק לצמצום הממשלה.

יאיר לפיד: וראש הממשלה הניף את ידו מעלה מעלה באוויר, פניו נגהו – – –

יריב לוין: בהתלהבות.

יאיר לפיד: בהתלהבות, בדיוק.

יאיר לפיד: בהתלהבות.

יאיר לפיד: פניו נגהו מאושר והסכמה.

יריב לוין: אני זוכר שזה היה בהתלהבות, עד כמה שאני זוכר.

יאיר לפיד: והוא אמר שזה דבר חשוב למדינת ישראל.

יאיר לפיד: ואחר כך ירדנו הנה, למליאה, ויריב ארגן את הקואליציה, והצבענו פעם ראשונה, וזה הלך לוועדה, ואחר כך הצבענו פעם שנייה, והצבענו פעם שלישית.

יאיר לפיד: אני עדיין בכל זאת חבר כנסת חדש יחסית, אני שנתיים וחצי, ולקחתי את זה ברצינות.

יאיר לפיד: חשבתי שזה דבר רציני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת לפיד, אני רק אגיד לך משהו.

יצחק וקנין: אני בין הוותיקים בבית הזה, כבר זכיתי כמה פעמים לשבת ולראות איך מעלים ומורידים את מספר השרים, משנים את חוק-היסוד.

יצחק וקנין: זו לא הפעם הראשונה, לא השנייה ולא השלישית, ואני מאמין שיהיו עוד כמה פעמים כאלה.

יאיר לפיד: יאמר לי אדוני, וזה בסדר?

יצחק וקנין: לא, לא אמרתי.

יצחק וקנין: רק ציינתי עובדה.

יאיר לפיד: לא.

יאיר לפיד: יושבים – – –

יצחק וקנין: זה משתנה כל פעם, עם ממשלה אחרת, לפי הרצונות.

יאיר לפיד: אני יודע, אבל זו הבעיה, זו בדיוק הבעיה.

יצחק וקנין: לצערנו.

יפעת שאשא ביטון: ממשלה אחרת – – –

יאיר לפיד: זו בדיוק הבעיה, שאנחנו יושבים פה, וכל אחד משנה את זה לפי הנוחות הפוליטית שלו, ואז אומר הציבור לעצמו: אוקיי, אז חוקים זה משחק, ופוליטיקה זה משחק, והציניות שולטת בחיינו, ואף אחד לא צריך לקחת ברצינות שום חוק שעובר.

יאיר לפיד: מה זה עושה – וכולם כמובן אומרים – ומותר גם לשקר.

יאיר לפיד: אמר פה חבר הכנסת אקוניס – הקשבתי לו בתשומת לב כתמיד – מה עושים עניין, כולה מעלים את מספר השרים ל-20.

יאיר לפיד: חבר הכנסת אקוניס, לא מעלים את מספר השרים ל-20.

יאיר לפיד: הצביעה הממשלה – ואנחנו כולנו יושבים פה ומתפללים בשבילך שתהיה חלק ממנה – על הגדלת מספר השרים בלי שום פירוט של המספר.

יאיר לפיד: זה יכול להיות 20, זה יכול להיות 22, זה יכול להיות 25, זה יכול להיות 30 – למה שזה לא יהיה 30?

יאיר לפיד: ראש הממשלה הזה ישב כבר בראש ממשלה של 30, אז למה לא? וככה, מוחבאת לה בסעיף פנימי החזרת השרים ללא תיק.

יאיר לפיד: כי למה שאנשים לא יקבלו נהג ומזכירה ולשכה?

יאיר לפיד: ורק דבר אחד – אגב, שר ללא תיק, רק דבר אחד אין לו: אין לו עבודה.

יאיר לפיד: יש לו הכול, יש לו כל התנאים של שר, יש לו כל הראיונות של שר, יש הפמליה של שר, יש לו אוטו של שר, אין לו רק עבודה של שר.

יאיר לפיד: ואת זה מחזירים עכשיו, כי מותר לעשות צחוק מהעניין, כי חוקים זה לא עסק רציני, כי כנסת זה לא עסק רציני, כי ממשלה זה לא עסק רציני, כי הכול לגמרי משועבד לנוחות הפוליטית.

יאיר לפיד: זה מבזה את הדמוקרטיה הישראלית, זה מבזה אותנו, וזה אומר שלאף אחד לא אכפת.

יאיר לפיד: בין אזרחים למדינתם יש חוזה.

יאיר לפיד: זוהי הפרת חוזה.

יאיר לפיד: החוזה לא מסובך.

יאיר לפיד: החוזה אומר שהאזרחים עובדים, משלמים מסים, מצייתים לחוקים, והממשלה עובדת בשבילם.

יאיר לפיד: לא בשביל עצמה, לא בשביל הג'וב שלה – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יאיר לפיד: – – לא בשביל מקורבים שלה.

יאיר לפיד: בשביל אזרחי מדינת ישראל.

יאיר לפיד: החוזה הזה מופר היום.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת ענת ברקו, ואחריה – יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון חבר הכנסת סגן השר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממש ערב שירי משוררים.

ענת ברקו: אפשר לחשוב שאין משהו יותר טוב לעשות עם הזמן הזה שמבזבזים פה.

ענת ברקו: הגישה המוסרנית הזאת כלפי ההגדלה של הממשלה כדי שסוף-סוף אנחנו נוכל להתחיל לעבוד ממש ממש מדהימה אותי.

ענת ברקו: אני יכולה לומר שגם ב-2006, כשעמי אילון דיבר על זה ששר בלי תיק הוא בעצם אותו בן-אדם שיצא ממעגל העבודה, ומובן שהוא היה שר בלי תיק; איתן כבל – אותו הדבר; עמיר פרץ – גם, באופן אישי, לא התנגד לעניין הזה של שרים בלי תיק, ואנחנו יודעים שגם אהוד ברק ב-1999 הגדיל את הממשלה, וגם היו שרים בלי תיק.

מיקי לוי: זה לא אומר שזה כשר אבל.

ענת ברקו: רוצים להתחיל, מיקי, לעבוד, וזה אומר ממשלה שיכולה לתפקד.

מיקי לוי: זה לא אומר שזה כשר.

ענת ברקו: אתם רוצים עכשיו עוד 2 מיליארד שקל?

ענת ברקו: אתם רוצים להכניס את המדינה הזאת לעוד סחרור?

ענת ברקו: לא מספיק שחמישה חודשים כאן מורחים את הזמן?

ענת ברקו: אני חושבת שפשוט גם היום הזה הוא עוד זמן יקר, כי אנחנו באמת באנו לעבוד, מיקי.

ענת ברקו: באמת.

ענת ברקו: אני רוצה לומר עוד דבר.

ענת ברקו: יציבות, משילות, מקצועיות, אלו דברים שאנחנו אמורים לשאוף אליהם בכנסת הזאת.

ענת ברקו: וכדאי מאוד שתאפשרו לנו לעשות את זה בלי להפגין כאן גישה מוסרית כה אלסטית שבאמת לא מכבדת את המקום הזה ולא מאפשרת להתחיל לעשות את מה שאנו זקוקים – –

חיים ילין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

ענת ברקו: – – לעשות למען עם ישראל.

מיקי לוי: – – – מכבד את המקום הזה.

מיקי לוי: מה שאתם עושים לא מכבד את המקום הזה.

חיים ילין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין, אנא שב במקומך.

ענת ברקו: באמת, מיקי?

מיקי לוי: בוודאי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: אנחנו בסך הכול רוצים לעבוד, מיקי.

מיקי לוי: – – –

ענת ברקו: כי באמת באנו לעבוד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

ענת ברקו: ולא רק לדבר בססמאות.

ענת ברקו: באמת לעבוד.

ענת ברקו: אז תיתנו לנו כבר להתחיל לעבוד.

ענת ברקו: תודה רבה.

מיכל בירן: תשע שנים לא עשיתם כלום, מה חדש?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: יעלה יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, בואו נקדיש כמה דקות לסעיף 79 להסכם בין הבית היהודי והליכוד.

יצחק הרצוג: 160 מיליון שקלים בשנה לטובת מטרות שחברות וחברי הכנסת יראו לנכון.

יצחק הרצוג: אגב, גם ש"ס קיבלו הסכם כזה, וגם יהדות התורה, כך שאנחנו מגיעים לחצי מיליארד שקלים לחלוקה.

יצחק הרצוג: 20 מיליון שקל לכל חבר כנסת.

ינון מגל: אז למה אתה נותן להם את זה?

יצחק הרצוג: עכשיו ככה, במקום 3 מיליון שקל ל"מעיל רוח" להצלת חיים בנגמ"שים – –

יריב לוין: או – – –

יצחק הרצוג: – – 20 מיליון שקל לכל חבר כנסת.

יצחק הרצוג: במקום חצי – – –

יריב לוין: בושה וחרפה.

יצחק הרצוג: למה, מה קרה?

יצחק הרצוג: כשאנחנו אומרים לך את האמת, יריבי?

יריב לוין: חבר הכנסת הרצוג, לא מתאים לך.

יצחק הרצוג: – – – חצי מיליארד שקלים לסל התרופות.

יריב לוין: זה באמת עלוב.

יריב לוין: עלוב.

יצחק הרצוג: אבל 20 מיליון שקל לכל חבר כנסת – – –

יריב לוין: איי-איי-איי.

יצחק הרצוג: אתה יודע, אתה רוצה לשמוע איזה תרופות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

יצחק הרצוג: – – – אתה רוצה לשמוע, יריב, איזה תרופות, חבר הכנסת לוין, אפשר היה לחסוך בחצי מיליארד השקלים של כל הסיעות האלה?

יצחק הרצוג: אז בוא נדבר על זה.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יצחק הרצוג: תרופות להפרעת קשב וריכוז, תרופות לסרטן השחלות, תרופה לפרקינסון, תרופה לתסמונת המעי הקצר, כסף להרחבת הזכאות לטיפולי שיניים, תרופות לסכיזופרניה ודיכאון.

יצחק הרצוג: אני מציע לנתניהו ולליצמן – מציע לכם – תתקשרו לפרופסור יהונתן הלוי, יושב-ראש הוועדה הציבורית להרחבת סל שירותי הבריאות; תשאלו אותו כמה חיים היו ניצלים אם הייתם מוסיפים חצי מיליארד שקלים לסל התרופות.

יצחק הרצוג: אבל במקום זאת, 20 מיליון ש"ח לכל ח"כ; במקום 9 מיליון שקלים בשנה לרבש"צים בעוטף-עזה, 20 מיליון ש"ח לכל ח"כ; במקום חצי מיליארד שקלים – שהמשרד, שראש הממשלה טוען – שנדרשים להכניס סייעת שנייה ושלישית לגני-הילדים, 20 מיליון שקלים לכל ח"כ.

יצחק הרצוג: אז תראו, אני שומע את זה והציבור שומע את זה והוא לא מקבל את זה והוא המום, כיוון ש-20 מיליון שקלים לכל ח"כ זה לבזבוזים פוליטיים, זה שובר את כל שיאי הציניות שניתן לדמיין.

יצחק הרצוג: 20 מיליון שקלים לכל ח"כ, אלה המתנות שקיבלו חברות וחברי הכנסת כדי שנתניהו ישרוד בבית ראש הממשלה ויקים את הממשלה הכי חלשה שהייתה פה, ממשלה בלי קווי יסוד ובלי סדר-יום.

יצחק הרצוג: כן, רבותי, כדאי שנזכור: 20 מיליון שקלים לכל ח"כ.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בזה אנחנו נסיים את הדיון כחברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יסכם את הדיון סגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס, שהציג את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חברי השרים, חברי חברי הכנסת, כשאני מקשיב במשך היום לקולות שעלו בדיון, גם בוועדה המסדרת וגם כאן במהלך הדיון הזה, אני משתכנע כל פעם מחדש עד כמה אין גבול, אדוני יושב-ראש האופוזיציה המיועד, לציניות.

זאב אלקין: את הדברים שתקפת תראה גם מעל לדוכן הזה.

זאב אלקין: אני מציע לך לחזור אחורה לשנת 2009, לעיין בהסכמים קואליציוניים של ממשלה שאתה – לא אני – היית בה שר, ואגב, לא התפטרת ממנה.

זאב אלקין: עזבת אותה כשהמפלגה שלך התפקעה לשניים.

זאב אלקין: כל אותם הדברים שתקפת, רובם המוחלט היו חלק מהסכמים קואליציוניים.

זאב אלקין: אז זה לא הפריע לך להיות שר בממשלה, לשבת בחלק הזה של האולם ולהצביע בעד.

זאב אלקין: כי היית שר.

יצחק הרצוג: אני הצבעתי – – –

זאב אלקין: היית שר וזה היה בסדר.

יצחק הרצוג: כי התחייבתם לא לחלק כספים – – –

זאב אלקין: היית שר וזה היה בסדר, והיו שם כספים קואליציוניים.

יצחק הרצוג: בבחירות התחייבתם לא לחלק כספים קואליציוניים.

זאב אלקין: איפה היית?

זאב אלקין: איפה היית אז?

זאב אלקין: אם זה כל כך עקרוני, אז למה לא? ואני אגלה לך עוד סוד, אדוני יושב-ראש האופוזיציה המיועד, אתה יודע וגם הם יודעים שאם רק היית יכול להקים ממשלה, היית נותן אותו דבר ופי-שניים – –

יצחק הרצוג: – – – אותו דבר – – –

זאב אלקין: – – אם רק זה היה מסתדר מספרית.

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: ההבדל בינך לבין ציפי לבני, שפתק ממך עוד אין להם בכיס.

זאב אלקין: מציפי יש להם גם פתק, הרב ליצמן, נכון?

זאב אלקין: אתה – – –

ציפי לבני: אתה יודע מה, הייתי – – – צריך להחליף את הראש.

זאב אלקין: – – – כולם יודעים איך חיזרת אחרי אותם מנהיגים ואותן מפלגות במשך כל מערכת הבחירות.

קריאות: – – –

זאב אלקין: ויש פה עוד מפלגות שנורא נורא עקרוני להן, פשוט – – –

איתן כבל: זאב, אנחנו לעולם לא נוכל להתחרות בכם.

איתן כבל: יש לכם חורים בידיים; חורים בידיים כי זה לא הכסף שלכם.

זאב אלקין: ויש פה עוד מפלגות שנורא עקרוני להן המספר הזה, מספר השרים.

זאב אלקין: כשהם ישבו בממשלה אז 22 היה בסדר.

זאב אלקין: מתישהו יהיה 18 ו-22 – – –

יחיאל חיליק בר: – – – מה זה שר, מה זה שר בלי תיק?

יחיאל חיליק בר: מה זה שר בלי תיק – – – מה זה שר בלי תיק אם לא שחיתות שלטונית?

יחיאל חיליק בר: אולי תמנה רמטכ"ל ללא צבא?

יולי יואל אדלשטיין: – – – אף אחד לא הפריע – – –

זאב אלקין: – – – זה חלק מאותן מפלגות שישבו בממשלה ולכל אחת מהן היו חמישה שרים.

קריאות: – – –

זאב אלקין: – – – לא שמתי לב שמישהו מהם התנדב לוותר – – –

יחיאל חיליק בר: תסביר מה זה שר ללא תיק.

יחיאל חיליק בר: תסביר לציבור מה זה שר ללא תיק.

זאב אלקין: אתה יודע, חבר הכנסת בר, מי שידע היטב להסביר לך מה זה שר ללא תיק זה חלק מבכירי מפלגתך ששימשו בעבר בתפקידים האלה.

זאב אלקין: אל תפנה אלי.

איתן כבל: בוודאי, אלקין – – –

זאב אלקין: תשאל אותם.

זאב אלקין: תשאל אותם, הם היו – – –

איתן כבל: – – – נכון, אלקין – – –

יחיאל חיליק בר: – – – רמטכ"ל ללא צבא – – –

איתן כבל: – – – זאב, זה היה מותר, זאב – – –

זאב אלקין: – – – בתוך המפלגה ולא בחוץ.

זאב אלקין: אני רואה שהזמן יקר, אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: אכן, הזמן – – –

זאב אלקין: – – אני קורא לחברי הכנסת: קצת פחות ציניות, קצת פחות צביעות.

זאב אלקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור קצת על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, לסכם את הדיון ולענות למתדיינים.

ג'מאל זחאלקה: – – – הוא עדיין מקשר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, אדוני, אני רוצה להתייחס דווקא להערה שלך מתחילת הדיון.

אופיר אקוניס: אין ספק שהכנסת היא הריבון.

אופיר אקוניס: זה ברור כשמש.

אופיר אקוניס: אני גם אמרתי לחבר הכנסת בר ולחברי האופוזיציה האחרים שהכנסת הזאת – והם גם הסכימו אתי – נבחרה כחוק, היא התכנסה כחוק, זכותה לקבל כל החלטה.

אופיר אקוניס: ההערה שלי, אדוני היושב-ראש, בעניין החלטת בג"ץ מהיום, לא הייתה חלילה כוונתה, חלילה, להוריד את ערכה של הכנסת, אלא רק להגיש בפני המגישים – חבר הכנסת שלח, שזה אתה וסיעתך – את הבקשה לבג"ץ הבוקר הזה וגם תשובת הבג"ץ, שבעצם גם הבג"ץ נתן הכשר לפעולה הזאת.

אופיר אקוניס: זאת הייתה כל הכוונה, אדוני היושב-ראש, ורק תוספת שמחדדת את העובדה שאפשר לקיים את ההליך הזה כפי שאנחנו עושים אותו במליאה ובוועדות הכנסת ובוועדה המיוחדת שתוקם בהמשך הערב הזה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הערב הזה ייזכר כערב שכולו, אבל כולו – –

יחיאל חיליק בר: שחיתות ציבורית.

אופיר אקוניס: – – חושף את צביעותה – – –

יחיאל חיליק בר: בזבוז כספי ציבור.

אופיר אקוניס: – – – חושף את צביעותה – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: – – – חושף את צביעותה של האופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: של הממשלה שהלכה לבחירות בשביל משילות ולא מסוגלת למשול – – –

אופיר אקוניס: הצביעות בהתגלמותה, אדוני היושב-ראש, מתגלה כאן הערב מול פני האומה.

אופיר אקוניס: אבל ברשותכם, חבר הכנסת בר, לפני שניגש לעניין החוק, ובעניין זה הדבר לא נוגע דווקא לסיעתך, דווקא בעניין אחר שמוסיף לתחושת הצביעות שהגיעה לבית הזה ובעצם מעצימה פה בכל יום.

אופיר אקוניס: אני שומע גם בנאומים בני דקה, גם בשיח הציבורי, בעיקר את סיעת יש עתיד, ששוב הופכת, שוב הופכת – חבר הכנסת ילין, לא היית כאן בכנסת הקודמת, אבל חבר הכנסת שלח, חבר הכנסת מיקי לוי וחבריהם בסיעת יש עתיד הפכו את החרדים לקרדום פוליטי לחפור בו.

מיקי לוי: ממש לא נכון.

אופיר אקוניס: ממש כן.

אופיר אקוניס: ואני – – –

מיקי לוי: – – –

אופיר אקוניס: למה לך – – –

מיקי לוי: – – – מכירת החיסול של – – –

אופיר אקוניס: רק רגע.

אופיר אקוניס: למה אתה – מיקי, רק רגע.

אופיר אקוניס: אתם הפכתם את – אגב, בדיוק כפי שעשתה סיעת האם שלכם, שינוי, עליה השלום, היא הפכה – ויודע את זה טוב מאוד יושב-ראש יש עתיד, כאשר אביך, עליו השלום, שהיה איש מן המעלה הראשונה, עיתונאי ענק – אני באופן אישי הקפדתי להאזין לתוכניתו "השבוע שלי" ברשת ב' בצעירותי – באמת איש גדול ושר משפטים מוערך, אבל כאג'נדה פוליטית, גם סיעתך, מפלגתך יש עתיד, וגם שינוי, הפכו את החרדים לקרדום פוליטי לחפור בו.

יעל גרמן: זה לא נכון.

אופיר אקוניס: מי אומר לא נכון?

יעל גרמן: אני.

אופיר אקוניס: מי אומר?

אופיר אקוניס: סליחה, גברתי.

אופיר אקוניס: אה, גם אתה?

אופיר אקוניס: גם ראש התנועה אומר וגם הגברת גרמן אומרת.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו עוסקים כעת לא בחרדים אלא בצביעות, על התנהגות נגד החרדים.

אופיר אקוניס: ואני שומע, חבר הכנסת לפיד, אותך ואת חבריך מדברים רבות נגד הציבור החרדי, אבל הבוקר עיני הרואות בתדהמה, אני מוכרח להגיד לכם, בתדהמה אדירה, ידיעה בעיתון "הארץ" ובעיתון "דה-מרקר" – ואני אצטט, חבר הכנסת לפיד, ידיעה שעוסקת בך.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, אני אצטט את הידיעה שהביא עיתונאי מוערך מאוד בבית הזה, שנמצא פה שנים ארוכות ושנים ארוכות מכסה את התחום הכלכלי, בשם צבי זרחיה.

אופיר אקוניס: כותרתה של הידיעה, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: התקציב שהגיש לפיד ל-2015.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לפיד, אני מצטט את צבי זרחיה שעוסק בך.

אופיר אקוניס: כדאי לך.

אופיר אקוניס: אוי, לידך יושבת חברת הכנסת שפיר.

אופיר אקוניס: בדיוק מתאימה.

מיקי לוי: זה מוכיח ההפך ממה שאמרת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוי, עוד לא התחלתי – –

מיקי לוי: זה מוכיח ההפך ממה שאמרת לפני כן.

אופיר אקוניס: – – אני עוד לא התחלתי לצטט.

יחיאל חיליק בר: איפה המשילות שהבטחת, סגן השר?

יחיאל חיליק בר: איפה?

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת לפיד, חברת הכנסת שפיר, זו כותרת הידיעה: "התקציב שהגיש לפיד ל-2015" – חבר הכנסת דרעי וחבר הכנסת גפני, ודאי יעניין אתכם גם – "התקציב שהגיש לפיד ל-2015: כספי המוסדות החרדיים זינקו ב-145 מיליון שקל".

אופיר אקוניס: וכך ממשיך – – –

שי פירון: – – –

מיקי לוי: – – –

אופיר אקוניס: אתם זועקים.

אופיר אקוניס: אתם זועקים.

אופיר אקוניס: ידידי, שימו לב, מדובר על שר האוצר יאיר לפיד.

אופיר אקוניס: עליו מדובר.

אופיר אקוניס: ובכן, כך אומרת הידיעה: "יושב-ראש יש עתיד יאיר לפיד תוקף בימים אלה את ההסכמים הקואליציוניים בין הליכוד למפלגות החרדיות, אלא שבהצעת התקציב ל-2015" – חבר הכנסת פרץ, אני מצטט, לא ממציא מילה – שהגיש לפיד לממשלה והכנסת, הוגדל בסיס התקציב שמקבלות הישיבות ב-145 מיליון שקלים".

מיקי לוי: – – – 4.5 מיליארד.

אופיר אקוניס: ידידי חבר הכנסת לוי, אם יש לך טענה על הידיעה שאני מצטט, תפנה אל הכתב ותכחיש את הידיעה.

מיקי לוי: זה לא עומד בשום בסיס למה שנתתם עכשיו, למיליארדים שחילקתם.

אופיר אקוניס: "מקורות בכנסת טוענים כי החזרת הסכום נעשתה בעקבות הסכמה של ח"כים מהבית" – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אני מצטט – אני מקריא ידיעה שעוסקת – – –

חיים ילין: ממתי אתה מאמין לכתבות האלה?

יאיר לפיד: – – –

אופיר אקוניס: חלילה, לא אמרתי באופן – חבר הכנסת לפיד, לא באופן אישי חלילה.

יאיר לפיד: – – –

אופיר אקוניס: אמרתי שאתה כיושב-ראש המפלגה – ואני גם הזכרתי את מפלגת האם, את מפלגת שינוי, שזה בוודאות.

אופיר אקוניס: הרי למה אתם מתכחשים?

אופיר אקוניס: מפלגתו של אביך, זכרו לברכה, שינוי, זינקה ל-15 מנדטים בבחירות 2003, על הלפיד החילוני.

אופיר אקוניס: על הלפיד החילוני.

אופיר אקוניס: ולכן אני מזכיר לך.

אופיר אקוניס: וגם סיעתך היום, שאתה עומד בראשה, הופכת את החרדים לקרדום פוליטי לחפור בו – – –

יאיר לפיד: – – –

אופיר אקוניס: במלוא הענווה, זו אמירה פרלמנטרית.

אופיר אקוניס: לא צריך להגיב על כל דבר.

אופיר אקוניס: אנחנו סופגים מספיק עלבונות.

אופיר אקוניס: אני משתמש בלשון מאוד פרלמנטרית.

אופיר אקוניס: מעולם לא קיללתי ולא עסקתי בכינויי הגנאי המגוחכים של הרמה התינוקית של חבר הכנסת גילאון.

אופיר אקוניס: לא עסקתי, ואני גם לא – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: כן, בדיוק.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

יחיאל חיליק בר: איפה המשילות?

יחיאל חיליק בר: איפה האחריות לכספי ציבור?

יחיאל חיליק בר: תסביר את המשילות.

אופיר אקוניס: ואני מעדיף לא להתייחס אליך.

יחיאל חיליק בר: תסביר מה זה שר ללא כספי ציבור.

יחיאל חיליק בר: תסביר מה זה שר ללא כספי ציבור.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זאת הייתה דוגמה קטנה למופע הצביעות שראינו הערב הזה ובשבועות האחרונים – מאז הודענו על הקמת הממשלה.

אופיר אקוניס: ואני כמובן לא אדבר ולא אחזור שוב – –

יחיאל חיליק בר: אתם הטעיתם את הציבור בחוק הזה.

אופיר אקוניס: – – משום שאנחנו ניגשים להצבעה דמוקרטית.

יחיאל חיליק בר: אתם הטעיתם את הציבור – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, תלמד להפסיד בכבוד.

יחיאל חיליק בר: אני מפסיד בכבוד.

יחיאל חיליק בר: אני באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: אני גאה להיות באופוזיציה, כמו שמנחם בגין היה.

אופיר אקוניס: אתה משווה את עצמך למנחם בגין?

אופיר אקוניס: אל תשווה את עצמך.

יחיאל חיליק בר: בגלל זה אני פה באופוזיציה, אני מתחייב להיות באופוזיציה כמו שמנחם בגין היה.

יחיאל חיליק בר: הליכוד של מנחם בגין כבר מת מזמן, והוא מורכב מחבורה של אופורטוניסטים שלוקחים כספי ציבור ומבזבזים אותו.

יחיאל חיליק בר: תתביישו לכם.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, פתאום הפכו את מנחם בגין, אולי הפוליטיקאי שספג מהם הכי הרבה עלבונות וקריאות איומות, לדמות שהיא דמות לחיקוי עבורם.

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: קצת צניעות.

יחיאל חיליק בר: זה לגיטימי.

יחיאל חיליק בר: לגנוב כספי ציבור – – – זה לא לגיטימי.

אופיר אקוניס: זה לגיטימי, אבל מגוחך.

אופיר אקוניס: זה לגיטימי אבל מגוחך.

מירי רגב: – – – תשאל את בוז'י.

אופיר אקוניס: אדוני, כפי שאמרתי לחבר הכנסת בר כך אני אומר גם לסיעת העבודה כולה: תלמדו להפסיד בכבוד – גם בבחירות, וגם בהצבעות דמוקרטיות בכנסת.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אומר לך מדוע.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך למה אני מציע לך את זה – משום שנכונות לכם עוד שנים ארוכות של הפסדים, גם בבחירות וגם בהצבעות בכנסת.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברות וחברי הכנסת להצביע בעד הצעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מכולם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מיצינו את הדיון בקריאה הראשונה בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

יולי יואל אדלשטיין: מי אמר שאין אחדות בבית הזה?

יולי יואל אדלשטיין: יש אחדות נפלאה.

יולי יואל אדלשטיין: גם הממשלה וגם האופוזיציה ביקשו לקיים הצבעה שמית בקריאה הראשונה, ואנחנו בוודאי נענים בשמחה לבקשה, גם של הממשלה וגם של האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אבקש ממזכירת הכנסת להתחיל בקריאת שמות חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו ערוכים, גברתי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, גברתי, לפני שאת מתחילה בהצבעה, אני מזכיר לחברי הכנסת שמקשיבים וחשוב להם, שהרוב הנדרש לחוק, לשינוי החוק, הוא רוב של 61 חברי כנסת, ולכן כל תוצאה אחרת, גם אם יהיה רוב להצעת החוק בקריאה הראשונה, אבל לא יגיעו במליאה ל-61, זה כאילו החוק נפל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – נגד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – בעד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן – בעד יואב קיש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

יולי יואל אדלשטיין: האם, גברתי, כל – אז זה מבטל את הצורך בקריאה נוספת של שמות.

יולי יואל אדלשטיין: 120 חברי הכנסת הצביעו, ואני אבקש מגברתי ומסגן המזכירה להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה על חודו של קול?

יולי יואל אדלשטיין: תלוי איך אתה מבין את הביטוי הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה 61 לעומת 60 אז יש לנו חבר כנסת מיותר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20), בקריאה ראשונה: בעד ההצעה הצביעו 61 חברי כנסת, נגדה הצביעו 59, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר להמשך הדיון – –

קארין אלהרר: בושה לכנסת.

יחיאל חיליק בר: בושה, בושה.

יולי יואל אדלשטיין: – – בוועדה מיוחדת שתוקם – – –

מיקי לוי: בושה – – –

מיכל רוזין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה המסדרת תכריע לאיזו ועדה תופנה הצעת החוק להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: הוועדה לפניות הציבור, כי מבזבזים את כספי הציבור.

מיקי לוי: אני רוצה שתהיה ועדת – – –

יולי יואל אדלשטיין: כל הפניות נרשמו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני שמעתי שבמהלך הדיון, משום מה – חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לא מעט חברים שהיה להם חשוב מאוד להבין למה טרם נמסרה ההודעה על כך שקיבלתי את מכתבו של ראש הממשלה שהודיע לי על כך שעלה בידו להרכיב את הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע למה הייתה תדהמה, ואיפה ההודעה, ולמה אפילו שודרו כל מיני כתבות סנסציוניות בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי ביחס לשאלה של חברת הכנסת זהבה גלאון, בתום הדיון על הצעת החוק בקריאה ראשונה ובתום ההצבעה, אני מתכבד להודיע לכנסת, בהתאם להוראות סעיף 13(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, כי ראש הממשלה בנימין נתניהו הודיע לי ביום רביעי האחרון בשעות הערב כי עלה בידו להרכיב ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף האמור, אקבע בתוך שבעה ימים ישיבה לצורך כינון הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן לשון ההודעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמתעניין – גם המכתב מצורף ונמצא בידי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו – – –

קריאה: למה רק עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: לשאלה למה רק עכשיו, אני הייתי מציע להבא קצת לסמוך על שיקול הדעת של עבדכם הנאמן בעניינים שקשורים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אילו היו מקשיבים לי כמה נואמים כאן במליאה לפני שנה וקצת והיו שומעים מה לדעתי יביא לנו אוסף הסעיפים הזה, המכונה בציניות "חוק המשילות", אז אולי היינו חוסכים את שלושת ימי העבודה ומפנים אותם למשהו קצת יותר מועיל.

יולי יואל אדלשטיין: היום זאת רק הסנונית הראשונה; עוד נקדיש שעות רבות בכנסת לטיפול בתוצאות ובהשלכות של מה שמכונה "חוק המשילות", ולא על-פי בקשת הממשלה אלא על-פי בקשת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שזה דורש הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת זאב אלקין, יושב-ראש הוועדה המסדרת, יציג את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מבקש להביא בפניכם את הצעת הוועדה המסדרת בדבר הקמת ועדה לעניין מסוים, לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

זאב אלקין: שם הוועדה: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

זאב אלקין: סמכות הוועדה תהיה להכין לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

זאב אלקין: הרכב הוועדה המוצע – ההצבעה תהיה בעד 11 חברי כנסת: מסיעת הליכוד – חברי הכנסת זאב אלקין ויואב קיש; מסיעת המחנה הציוני – חברת הכנסת מרב מיכאלי; מסיעת הרשימה המשותפת – חבר הכנסת אוסאמה סעדי; מסיעת יש עתיד – חבר הכנסת עפר שלח; מסיעת כולנו – חבר הכנסת רועי פולקמן; מסיעת הבית היהודי – חברת הכנסת איילת שקד; מסיעת ש"ס – חבר הכנסת יעקב מרגי; מסיעת ישראל ביתנו – חבר הכנסת רוברט אילטוב; מסיעת יהדות התורה – חבר הכנסת מאיר פרוש; מסיעת מרצ – חברת הכנסת מיכל רוזין.

זאב אלקין: יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת זאב אלקין.

זאב אלקין: אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש הוועדה המסדרת חבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאתם יכולים לראות, על השולחנות שלכם גם מונחת ההצעה להרכב הוועדה בכתב, מודפסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כל דבר שדורש אישור בהצבעה כאן במליאה, אנחנו יכולים לקיים על זה דיון.

יולי יואל אדלשטיין: נרשמו לדיון הזה מספר רב של חברי כנסת, ואני הודעתי כבר מראש שהרשימה סגורה ולכן לא התקבלו בקשות נוספות שהגיעו אלי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת ישראל אייכלר; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין, ואחרי חיים ילין – עיסאווי פריג', עמיר פרץ, ובהמשך – לפי הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לכל דובר.

יולי יואל אדלשטיין: נא להקפיד על לוחות הזמנים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, חברי הכנסת, השרים – אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, אני רוצה לברך אותך על ההצלחה הגדולה להשתחרר מראש בלי ממשלה ועל הפיכתך לראש ממשלה בישראל שבעזרת השם יוכל להנהיג את מדינת ישראל למען כל אזרחיה, בטוב ובשלום ובביטחון.

ישראל אייכלר: בהצלחה.

ישראל אייכלר: לגבי הנושא שאנחנו מדברים עליו עכשיו – אני יודע שיש ויכוחים רבים לגבי ענייני משילות, לגבי סדרי מינהל, ואני בעד שיהיה סדר ויהיה מסודר ושכל דבר יהיה בביקורת ציבורית.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו צריכים לדעת שהדברים האלה נועדו לשרת את אזרחי ישראל.

ישראל אייכלר: ואנחנו ידענו שהממשלה הקודמת שירתה אוכלוסייה שבעה, עשירה, אליטיסטית, על חשבון רוב אזרחי ישראל שנתקעים על-ידי מסים כבדים, עקיפים וישירים; חלקם מנועים ממקומות עבודה ומג'ובים במגזר הציבורי שחסומים בפניהם, חלקם עובדים קשה מאוד במגזר הפרטי כדי לממן מנגנונים של 400 מיליארד שקלים שאף אחד לא בדק אותם, למה צריך 27 משרדים.

ישראל אייכלר: אני מסכים עם האופוזיציה שצריך לבטל הרבה משרדים וצריך להיות ממשל יותר יעיל, אבל אני רוצה שכולם יבואו בידיים נקיות, שגם אצלם יהיה כך וגם אצלנו נהיה כך.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שהעולם הוא עגול ושהמערכת הפוליטית היא הרבה יותר עגולה, הרבה יותר מהירה.

ישראל אייכלר: אם העולם כולו הוא גלגל, המערכת הפוליטית היא גלגל של וספה; היא מסתובבת הרבה יותר מהר.

ישראל אייכלר: רק לפני שנתיים היינו מנודים ומוחרמים, והפעם אנחנו בעזרת השם לא נהיה מוחרמים וגם לא נחרים אחרים.

ישראל אייכלר: לכן, אני מקווה מאוד שהממשלה הזאת תוכל להרחיב את מעגליה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להזיק לאף אחד בקריאות להצטרפות, אבל אני חושב שאם הממשלה הזאת תהיה למען כלל אזרחיה ותדאג גם לביטחון וגם לכלכלה וגם לכל הדברים; בכלל אולי להפחית קצת במסים, אבל אם לוקחים מסים – לחלק אותם בצדק וביושר.

ישראל אייכלר: כל הדיבורים על החלשת המערכת הפוליטית וחיזוק המערכת השלטונית הבלתי-נבחרת, אם מערכת המשפט, אם המערכת הפקידותית, הם סכנה גדולה לכל האזרחים, לא רק לאלה שלא שולטים ולא נמצאים במנעמי השלטון.

ישראל אייכלר: אני יודע שבפרקליטות המדינה עובדים הרבה הרבה אנשים ישרים מאוד, אבל עצם העובדה שמציגים את הפרקליטות ומערכת המשפט כאיזה כוהני דת מאוד – איך קוראים לזה?

ישראל אייכלר: – נזירים בכנסיית המשפט, ושבמערכת הפוליטית כולם מושחתים וכל אחד מתכוון רק לעצמו, אז קודם כול אני רוצה לגלות לאזרחי ישראל שגם במערכת הפוליטית יש המון המון אנשים ישרים, לא פחות מאשר במערכת המשפטית.

ישראל אייכלר: ולכן הפרדת הרשויות הזאת חשובה לכל אזרח.

ישראל אייכלר: כאשר ראינו עכשיו מה שקרה, ואני יודע, אני מניח ואומר, שזה ודאי מקרה בודד ויחיד של תפוח רקוב בתוך הפרקליטות, עם עורך-הדין והעיתונאי – זה שילוב קטלני: עיתונאי חוקר, עורך-דין ופרקליטה – זה דבר מסוכן ביותר, הרבה יותר מסוכן מאלף פוליטיקאים, כי פוליטיקאי הוא שקוף; פוליטיקאי צריך לתת דין-וחשבון לאזרחים.

ישראל אייכלר: פקידים ושליטים לא צריכים לתת דין-וחשבון לאף אחד.

ישראל אייכלר: ולכן צריך לחזק את המערכת הפוליטית, לחזק את המערכת העירונית – הפוליטית המוניציפלית – והארצית.

ישראל אייכלר: צריך לפקח – זה תפקיד מערכת המשפט, לשפוט צדק, לא רק לשפוט משפט.

ישראל אייכלר: מי שאומר שמשפט וצדק אינם דברים זהים עושה עוול למשפט ועוול לצדק.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

ישראל אייכלר: ולכן אני מחזק כל פעולה שתחזק את המערכת הציבורית על-פני המערכת השלטונית הדיקטטורית, ולא תאפשר לפקידים ולשופטים – אנחנו נאפשר להם למלא את תפקידם ולא נאפשר להם לחרוג מתפקידם כשופטים וכפקידים.

ישראל אייכלר: שיהיה בהצלחה, ושהקדוש-ברוך-הוא יעזור שעם ישראל ומדינת ישראל יזכו לימים של שלווה ושקט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש סעיף בתקנות האגודות השיתופיות של רוב מיוחס; לפעמים זה שני-שלישים, לפעמים זה 75%.

חיים ילין: אבל המצחיק הוא ש-51% מהמצביעים יכולים לקבוע אם זה שני-שלישים או 75%, וזה אחד הדברים המגוחכים, וזה בדיוק מה שקורה עכשיו פה בכנסת.

חיים ילין: משתמשים בסעיף 98 שאני עכשיו קראתי אותו וגם לימדו אותי חכמים וותיקים ממני, ומשתמשים בו בצורה לא נאותה.

חיים ילין: יש במשפט הישראלי ובעקרונות מה שנקרא מידתיות.

חיים ילין: אם זה מצב חירום לאומי שצריך להפעיל את הסעיף הזה, אז תסלחו לי.

חיים ילין: יש שם סעיף שכתוב במבוא על ההתנתקות.

חיים ילין: מישהו יכול – ואלה שפה הצביעו ולא הצביעו על ההתנתקות – להשוות את זה היום למה שאנחנו צריכים להצביע עליו?

חיים ילין: וכשיעלו לפה את סל התרופות או הגדלה או כל דבר שנוגע לחיי אדם, זה יהיה תמיד באותו סעיף עוקף דמוקרטיה?

חיים ילין: תסלחו לי, אני כבר לא מכיר את המשחקים האלה.

חיים ילין: אבל אמרתי, כבוד היושב-ראש, ביום שאנחנו נלך עם היושרה שלנו ולא ננסה לעקוף את הדמוקרטיה, באותו יום יכבדו אותנו ככנסת.

חיים ילין: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אנחנו עוברים לדובר הבא – עיסאווי פריג'.

נחמן שי: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, הציעו – ישנו ספר השיאים, אבל ספר השיאים מתעדכן מיום ליום.

עיסאווי פריג': במושב הזה אנחנו מתברכים בעוד שיא חדש: היוצא מהכלל הופך להיות כלל.

עיסאווי פריג': השיאים נשברים, שיא אחר שיא, על-פי סעיף 98, שאומר שאפשר להשתמש בזה בדיון בהצעת חוק תקציב המדינה או במקרים אחרים יוצאים מהכלל.

עיסאווי פריג': אז היוצאים מהכלל בעידן של בנימין נתניהו הפכו להיות כלל.

עיסאווי פריג': הפכו להיות כלל.

עיסאווי פריג': במערכת הבריאות, כשיש בעיית לב, עושים ניתוח מעקפים.

עיסאווי פריג': אבל מה שקורה כאן, כל דבר שלא מוצא חן בעיני ואני רוצה לעקוף אותו – יש לי 98, יש לי 98 כדי לעקוף.

עיסאווי פריג': איך לעקוף את זה?

עיסאווי פריג': בשם יוצא מהכלל.

עיסאווי פריג': אז, חברים, גם כשיש משחק כדורגל, ודיברו לפני על כדורגל כאן, מותר לקבוצה להחליף שלושה שחקנים תוך כדי משחק, לא להחליף את כל הקבוצה.

עיסאווי פריג': כאן יש כלי שבר, מותר להשתמש בחוק הזה בצורה חופשית, ללא הגבלה.

עיסאווי פריג': זה לא fair play, זה לא fair play.

עיסאווי פריג': אתם משתמשים בדבר שהוא למקרה חירום, והפכתם את הכול, את הכול, לחירום.

עיסאווי פריג': להגדיל את הממשלה מ-18 שרים ומעלה הפך להיות יוצא מהכלל, הפך להיות חירום.

עיסאווי פריג': תקשיבו לאן הגעתם.

עיסאווי פריג': חוק שנועד לשימוש במקרה חירום, ליוצא מהכלל, הפך אצלכם לכלי שניתן לרמוס דרכו את כללי המשחק ואת הדמוקרטיה; להרחיב ממשלה, לחלק ג'ובים הפך להיות חירום.

עיסאווי פריג': איזה בושה לכם, אחד-אחד.

עיסאווי פריג': איזה בושה לכם.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': תתביישו לכם, אתם רומסים את החוק ואת הדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': סעיף שנועד למקרה חירום – למקרה חירום – אתם משתמשים בזה לחלוקת ג'ובים.

עיסאווי פריג': בושה, בושה.

עיסאווי פריג': השיאים שלכם – אין להם גבול.

עיסאווי פריג': תקראו את החוק לפני שאתם מדברים.

עיסאווי פריג': תקראו.

קריאה: – – – בממשלה הקודמת.

עיסאווי פריג': אני חושב, ואני מגיש הצעת חוק על זה, שצריך להגביל את השימוש בסעיף הזה.

עיסאווי פריג': זה סעיף שבא ליוצא מהכלל, למקרים מיוחדים; לא כדי לשלוף אותו מתי שאתם רוצים, לא מתי שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': וחבר הכנסת אקוניס, חתן הבר-מצווה – איפה הוא?

עיסאווי פריג': איפה חתן הבר-מצווה?

עיסאווי פריג': שלא יגיד לי, שלא יגיד לי, ששלטון הרוב – הרוב יעשה מה שהוא חושב.

עיסאווי פריג': לא, אדוני.

עיסאווי פריג': הרוב מבזה את שלטון החוק והדמוקרטיה בחוק הזה.

עיסאווי פריג': תקראו את זה.

עיסאווי פריג': תקראו את זה, אתם החדשים.

עיסאווי פריג': תקראו את זה.

עיסאווי פריג': בושה שחוק כזה בא לכאן.

יפעת שאשא ביטון: – – –

עיסאווי פריג': בכנסת שעברה, כשרצו – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

עיסאווי פריג': – – – כשרצו לעקוף ועדה, מה עשו?

עיסאווי פריג': הקימו ועדה לרשות השידור כדי לעקוף את ועדת הכלכלה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': הקימו את הוועדה לעניין השוויון בנטל כדי לעקוף את ועדת החוץ והביטחון.

עיסאווי פריג': ועכשיו אתם רומסים את הדמוקרטיה ומקימים ועדה מיוחדת.

עיסאווי פריג': בושה לכם.

עיסאווי פריג': תתביישו לכם.

נחמן שי: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פַרַאג'.

עמיר פרץ: פריג'.

נחמן שי: פריג'.

נחמן שי: סליחה, עיסאווי ידידי.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת – –

קריאות: – – –

נחמן שי: יהיה תיקון.

נחמן שי: יהיה תיקון.

נחמן שי: – – עמיר פרץ, אחריו – חבר הכנסת יואל רזבוזוב, וכן הלאה.

נחמן שי: שלוש דקות לרשותך, ידידי.

עמיר פרץ: מר גפני לא מדבר?

נחמן שי: גפני נמחק בינתיים.

עמיר פרץ: חבר הכנסת גפני, אני נותרתי כאן לדבר כי רציתי לשמוע אותך, ואתה לפתע ככה, בלי התרעה מוקדמת, קם ומוותר על רשות הדיבור שלך?

עמיר פרץ: לא אופייני.

עמיר פרץ: אני מקווה שאתה לא מתכוון להתנהג ככה כיושב-ראש ועדת הכספים.

עמיר פרץ: אני מכיר אותך אחרת לחלוטין.

עמיר פרץ: כן, ידידי?

עמיר פרץ: אני וחבר הכנסת גפני הגענו יחד לכנסת, 1988 – – –

משה גפני: מהנגב.

עמיר פרץ: הוא הגיע מאופקים, היה סגן ראש עיר, אני באתי משדרות כראש עיר, צעדנו יחד יד ביד.

נחמן שי: בן כמה הוא התחיל?

נחמן שי: בגיל ארבע הוא התחיל?

עמיר פרץ: מה?

נחמן שי: הוא התחיל בגיל ארבע?

עמיר פרץ: כן, אנחנו מצאנו איזה מתכון להיראות קצת יותר טוב מכפי גילנו.

נחמן שי: זה הפוליטיקה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה באמת לדבר על הקונסטלציה שאליה נקלענו.

עמיר פרץ: אין ספק ששאלת המשילות עומדת כאן למבחן, ואני חושב שכל הניסיונות להחליט שהמפלגה הגדולה היא זו שתרכיב את הממשלה, ללא צורך בנשיא, או כל מיני שיטות כאלה ואחרות, מחזירים אותנו לשאלה האם העובדה שוויתרנו על בחירה אישית לראש הממשלה הייתה דבר נכון.

עמיר פרץ: ובניגוד למה שאמרו כאשר ביטלו את החוק הזה – ואני הייתי כשחוק

עמיר פרץ: קו את החוק לבחירת ראש הממשלה בבחירות אישיות, והייתי גם כשביטלו אותו – אמרו:

עמיר פרץ: אם נבטל את החוק לבחירה ישירה, המפלגות יגדלו, הפיצול יקטן, המשילות תתחזק; וקרה בדיוק ההפך.

עמיר פרץ: תשאלו כאן את ראשי הערים.

עמיר פרץ: הנה, יושב פה דני עטר ידידי, יושבים פה הרבה מאוד ראשי ערים לשעבר שיודעים שיום אחרי שראש העיר נבחר באופן אישי, רוב המתמודדים לחברות במועצת העיר מתייצבים והופכים לחלק מהעושים במלאכה שצריך לעשות.

עמיר פרץ: אני חושב שהשנים שחלפו מאז אותה הצבעה מוכיחות שיש מקום לחזור לכך.

עמיר פרץ: ואני רוצה להודיע שבפתיחת המושב הזה הנחתי הצעת חוק לבחירה ישירה לראשות הממשלה, כי לא יעלה על הדעת שראש הממשלה שנבחר – ואיך זה נשמע לנו: בנימין נתניהו הביא 30 מנדטים, וזה נשמע הצלחה גדולה; אבל ראש הממשלה של מדינת ישראל היום הולך להיות ראש ממשלה בזכות 25% מהמצביעים בסך הכול.

עמיר פרץ: רק 25% מהמצביעים במדינת ישראל נתנו לו את הגיבוי שלהם, שלא לדבר על כך שאם אנחנו מפחיתים את אלה שלא עברו את אחוז החסימה וקולות אחרים, אנחנו נגיע לכך שבפועל אולי 20% נתנו את אמונם בראש הממשלה.

עמיר פרץ: ולכן אני מאוד מקווה שהכנסת אכן תסכים לחדש את אותו מצב שהיינו בו כאשר ראש הממשלה נבחר באופן אישי, ואז אני מאמין שגם יהיו שני אנשים בכל מערכה שיהיו מועמדים לראשות ממשלה, וראש הממשלה שייבחר יקבל את האמון של רוב העם.

עמיר פרץ: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

נחמן שי: חבר הכנסת יואל רבזובוב, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – דווקא בפעם הראשונה אמרת נכון "רזבוזוב", בפעם השנייה התבלבלת עוד הפעם, אבל בסדר, אתה תשתפר.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים עכשיו על הקמת ועדה מיוחדת.

יואל רזבוזוב: אני שואל את עצמי מה זה ועדה מיוחדת, למה אנחנו עושים כאן דרמות, מחטפים.

יואל רזבוזוב: אחרי הבחירות היה לי קצת זמן, ראיתי סדרה, "בית הקלפים", ואני מוצא את עצמי עכשיו כחלק מהסדרה – יש דרמות, מחטפים, ועדה באמצע הלילה בשביל להתיש את כולם.

יואל רזבוזוב: הרי זו ממשלת מעבר ואפשר לעשות – מסודר.

יואל רזבוזוב: יש להקים ממשלה, להגיש את זה לוועדת חוקה מסודרת, שם צריך להיות דיון.

יואל רזבוזוב: הרי אנחנו מדברים כאן על חוק-יסוד.

יואל רזבוזוב: אי-אפשר לשנות חוק-יסוד ברגע.

יואל רזבוזוב: תחשבו שכל המהלכים והתהליכים שאנחנו עוברים כאן, בסוף לומדים את זה בבתי-ספר לממשל ודנים על כך שעות רבות; ואיזו דוגמה אנחנו נותנים, שאין לנו חוקים?

יואל רזבוזוב: שאנחנו במדינת חוק שהחוקים לא עובדים בה, ושאפשר לכל חוק להמציא איזו תקנה ולשנות ולהפוך את זה בן-רגע?

יואל רזבוזוב: אני חושב שכך לא עובדת הדמוקרטיה.

יואל רזבוזוב: יש באמת הרבה מצבי חירום שאנחנו איכשהו לא מתייחסים אליהם.

יואל רזבוזוב: חברי חבר הכנסת חיים ילין אמר שהוא לא ראה מצב חירום כשהוא התחנן שיבואו וייתנו לו סיוע במהלך "צוק איתן".

יואל רזבוזוב: כמו שציינתי לפני כן, אנחנו יכולים לדבר על הספורט הישראלי, אנחנו יכולים לדבר על העולים, יכולים לדבר על אותם הקשישים שחיים על קצבת זיקנה ופשוט לא מצליחים לסיים את החודש ובאמת קשה להם.

יואל רזבוזוב: למה אנחנו לא עושים בן-רגע איזו ישיבת חירום, ועדת חירום מיוחדת?

יואל רזבוזוב: הרי גם המחאה של העדה האתיופית – אז בסדר, קראו להם לפגישה וטפחו להם על השכם ואמרו: הכול בסדר, אנחנו נטפל.

יואל רזבוזוב: למה לא עשינו דיון חירום מיוחד בנושא הזה?

יואל רזבוזוב: כאן, אם רוצים משהו – ואנחנו מדברים על משהו קריטי, משהו גדול, לשנות חוק-יסוד – בשנייה אחת מקבלים החלטה ועושים את השינוי הזה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שלא כך מתנהלים בדמוקרטיה, ואני מקווה מאוד שבסוף נקבל שכל ונעבוד על-פי החוק, כמו שנהוג במדינת חוק.

יואל רזבוזוב: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

נחמן שי: תודה לך, תודה רבה.

נחמן שי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן וחברת הכנסת זהבה גלאון.

נחמן שי: אנחנו עושים פה שינוי.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שהיום בוועדה המסדרת, הוועדה המסדרת הראשונה שלי, היה דבר מדהים.

איילת נחמיאס ורבין: כשהבנו לאן מכוונים, והביא זאב אלקין את הצעתו לגבי הרכב הוועדה, קמו חברי כנסת מכל סיעות הבית – אבל מכל סיעות הבית, כולל מהמחנה הציוני – ואמרו: הרי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי מיועד להיות יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אז בואו נמצא את הדרך להקים ועדת חוקה, חוק ומשפט אמיתית, רצינית, עם חברי כנסת רלוונטיים, שמסוגלים לדון בהצעת החוק הזאת, להבין את חשיבותה.

איילת נחמיאס ורבין: חזרו וחזרו כמה פעמים על כך שבכנסת הקודמת, כשהעבירו את הצעת החוק דנו בה באריכות, חודש וחצי.

איילת נחמיאס ורבין: זו לא הצעת חוק נורא נורא מסובכת, אפשר לדון בה פחות או יותר – זה נשמע סביר.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה אומר לעצמך: זה לא יכול להיות שחברי הקואליציה – ואני מוכרחה להגיד לכם שניגשתי אחר כך לכמה מחברי הקואליציה, או חברי הקואליציה העתידית, צריך להגיד, וראיתי שלבם כבד.

איילת נחמיאס ורבין: אני ראיתי את חברי הכנסת מכולנו – לצערי נמצאת כאן רק טלי – אבל ראיתי את חברי הכנסת מכולנו; ראיתי אותם בקושי מצליחים להצביע ולהגיד את ה"בעד", כי גם הם מבינים שזאת לא הדרך.

איילת נחמיאס ורבין: ואתם יודעים מה, גרוע מכך, אני הסתכלתי על איל ינון, והוא אמר, הוא אמר: זאת לא הדרך בעצם להעביר את זה, זה לא ראוי.

יעל גרמן: כשנתנו לו לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: כשכבר נתנו לו לדבר, צודקת חברתי יעל גרמן.

איילת נחמיאס ורבין: כשכבר נתנו לו לדבר ראית שהוא זע ונע במקומו.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם קראתי, אגב, את תשובתו לעתירת מפלגת יש עתיד.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, זאת עתירה – בסופו של דבר זאת תשובה שאין בה שום דבר שמסביר למה.

איילת נחמיאס ורבין: ניסינו להקשות עליו, גם קארין אלהרר וחברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

איילת נחמיאס ורבין: ניסינו להקשות עליו: תסביר מה לגיטימי במהלך הזה של הפעלת סעיף 98 ושל הקמת ועדה אלטרנטיבית?

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אני חושבת על הציבור שצופה בערוץ 99 ותוהה לעצמו: תגידו לי, מה זה השטויות האלה בכלל?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא עדי אשכנזי, אבל באמת, מה זה השטויות האלה בכלל?

איילת נחמיאס ורבין: חברים, זה לא יכול להיות שבצורה כזאת מעבירים תיקון לחוק-יסוד: הממשלה, נקודה, סימן קריאה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

נחמן שי: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

נחמן שי: אחריה – חברי הכנסת איל בן ראובן, זהבה גלאון, ומיקי לוי יבוא בהמשך.

איל בן ראובן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ממשלה, קואליציה על כרעי תרנגולת מנסה באמצעות תהליך עקום, לא עמוק, לא רציני, לשנות חוק-יסוד ולהביא להקמת ממשלה שמראש מחליטה להיות לא יעילה, בזבזנית ודוגמה רעה מאוד לציבור הישראלי.

איל בן ראובן: עם ישראל מבקש מנהיגות, מבקש דוגמה לתהליכי עבודה עמוקים שתוצאתם טובה לעם ישראל.

איל בן ראובן: ומה אנחנו רואים?

איל בן ראובן: אנחנו רואים קואליציה מבוהלת שרוצה להעביר תיקון לחוק-יסוד בתהליך מזורז שעומד בניגוד לכל כללי מינהל תקין.

איל בן ראובן: הציבור שלפני שנה שמח לראות משהו חיובי, חוק סביר להקטנה, לצמצום, חוק שעל-פיו ניתן לבוא למוסדות הציבוריים בדרישה לצמצומים; ומה עכשיו?

איל בן ראובן: מה הוא רואה?

איל בן ראובן: איזה פנים יש לממשלה ולנו, לכנסת פה?

איל בן ראובן: חברים, זה נראה רע.

איל בן ראובן: כך לא מנהלים תהליכים יותר פשוטים וכך לא מנהלים שינוי לחוקי-יסוד במדינת ישראל.

איל בן ראובן: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

נחמן שי: חברת הכנסת יחימוביץ – אני הייתי צריך להתריע – את יכולה לעלות עכשיו?

נחמן שי: כי אני קצת שיניתי פה; היה תורי וניסינו לשנות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אחריה – חברת הכנסת תמר זנדברג, אם חברת הכנסת גלאון לא תהיה, ואחריה – חבר הכנסת מיקי לוי.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מנסה היום למצוא את המכנה המשותף של כל המחנות הפוליטיים הנצים, אז אני אמצא מכנה משותף אחד והוא שוביניזם עמוק מאוד שצף ועולה בתקופה האחרונה.

שלי יחימוביץ': יש לי איזו תחושה – יש אצלנו מין מגמה כזאת, שאחרי שאנחנו מתחילים לעלות על דרך הישר, לסגל לעצמנו שיח שהוא נורמלי, שהוא שוויוני, שהוא קצת יותר נאור, שהוא מכבד את הזולת, במקרה הזה נשים, מייד יש לנו מין backlash כזה ואנחנו מייד רוצים לתקן את עצמנו, כי אולי כבר היינו יותר מדי פוליטיקלי-קורקט, אולי הקשבנו יותר מדי לתלונות של נפגעות תקיפה מינית, אולי כבר יש ייצוג מסוים נאות והולם בכנסת לנשים חברות כנסת.

שלי יחימוביץ': ואז מייד בא איזה גל עכור ששוטף את הכול.

שלי יחימוביץ': בשבועות האחרונים הגל הזה ניכר ביותר, גם ברשתות אבל גם בשיח החוץ-רשתי.

שלי יחימוביץ': כל הדיון סביב החיילת מאי פטאל, שהעזה והתלוננה על מפקדה שביצע בה מעשים מגונים, הטרדות מיניות, ועוד כהנה וכהנה עבירות מין, 37 במספר, שזכו לכינוי המכובס "התנהגות בלתי הולמת".

שלי יחימוביץ': והעולם כולו התנפל עליה מפני שהיא יפה, ומכיוון שבפרופיל שלה בפייסבוק יש תמונות שלה בבגד-ים, היא בוודאי הזמינה את זה.

שלי יחימוביץ': ושוב השיח העכור הזה בולם נשים צעירות ואמיצות שתובעות את זכותן על גופן.

שלי יחימוביץ': ראינו את זה גם עכשיו עם המינוי של חברת הכנסת איילת שקד לשרת המשפטים.

שלי יחימוביץ': שלא יהיו אי-הבנות, מבחינתי המינוי הזה הוא מצמרר אידיאולוגית.

שלי יחימוביץ': הוא ההפך המוחלט – עמדותיה של איילת שקד הן ההפך המוחלט מעמדותי שלי – המוחלט – בכל דבר ועניין: בתפיסת הרשות המחוקקת ותפקידה, בתפיסה המדינית, בתפיסה החברתית והכלכלית.

שלי יחימוביץ': מבחינתי מדובר בבשורה מאוד מאוד קשה.

שלי יחימוביץ': אבל מכאן ועד לשיח השוביניסטי הירוד, הנמוך, המעליב, שאפיין את הביקורת סביב מינויה – אפשר גם לבקר ביקורת עניינית כשיש יריב אידיאולוגי.

שלי יחימוביץ': מותר לא לזלזל בו גם כשהוא צעיר, גם כשהוא ממין נקבה וגם כשהוא נראה ממש טוב, זה בסדר.

שלי יחימוביץ': יש עכשיו משהו חדש, שלנשים יפות אסור בכלל להתמנות לתפקידים בכירים או להתלונן על עבירת מין, כי בטח הן הזמינו את זה.

שלי יחימוביץ': לפעמים אני עומדת נדהמת מול הבהמיות של השיח הזה, הבוטות שלו, האמירות הוולגריות חסרות הבושה.

שלי יחימוביץ': איך הדבר הזה יוצא מכלל שליטה ומרשה לעצמו להתנוסס בראש חוצות, גם מפי מי שמחשיבים עצמם אנשים נאורים?

שלי יחימוביץ': אז יש לנו הרבה מאוד קרבות לנהל, קרבות כלכליים, חברתיים, חוקתיים, על דמותה ועל פניה של החברה הישראלית, אבל לפעמים אנחנו צריכות ככה לצבוט את עצמנו ולהזכיר לעצמנו שהמהפכה הפמיניסטית היא די צעירה והיא די בחיתוליה.

שלי יחימוביץ': מדובר במאבק בלתי פוסק על כבודן ועל זכויותיהן ועל שוויונן של נשים בחברה שלנו.

שלי יחימוביץ': גם כאן אני מקווה שאנחנו, הנשים מכל חלקי הבית, נשתף פעולה בסיוע של הגברים שסבורים שאנחנו צודקות, ואני מקווה שהם רבים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

נחמן שי: אני מסכים.

נחמן שי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת מיקי לוי; אחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

נחמן שי: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה להמשיך את הדברים של חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, במובן של הביקורת העניינית גם כאשר הדברים לפעמים יוצאים מכלל ענייניות.

תמר זנדברג: אני רוצה לציין את הרגע שהיה כאן לפני כחצי שעה.

תמר זנדברג: זה לא הופיע על הלוח כי ההצבעה הייתה שמית, אבל זה היה רגע שבעיני הוא מגדיר וכדאי שיגדיר את מערכת היחסים המתרקמת בין הקואליציה לבין האופוזיציה.

תמר זנדברג: זה היה רגע שבו היושב-ראש הקבוע של הכנסת הקריא את תוצאות ההצבעה: 61 בעד, 59 נגד.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: ראינו כאן את יושב-ראש הקואליציה הזמני מסתובב כאילו חיידק תקף אותו, עם רשימות, ומסמן לעצמו.

תמר זנדברג: זה מן הרגעים הנדירים האלה שהקואליציה בעצמה מבקשת הצבעה שמית על מנת לוודא שאף אחד חס וחלילה לא מתבלבל בכפתורים או שוכח להצביע או חומק וכך אותו חוק-יסוד – שכאמור לא ראה אור, עיניו לא שזפו את המציאות ולו יום אחד – נופל ולא מצליח לקום ולא מצליח להיות מחוקק.

תמר זנדברג: כאשר היו כאן חברי כנסת מהקואליציה ששאלו אותנו, כמו ששאלו אותנו פעמים כל כך רבות בכנסת הקודמת: מה אתם צריכים?

תמר זנדברג: למה עכשיו לעלות לדבר עוד פעם ועוד פעם?

תמר זנדברג: עזבו, בואו נלך הביתה, בואו נלך לישון.

תמר זנדברג: אז זאת התשובה.

תמר זנדברג: אני פונה לחברות ולחברים שלי מהאופוזיציה: תוצאה כזאת של 61–59, ככל שתחזור על עצמה יותר, פעם אחר פעם, ויכול להיות שאולי פעם אחת דווקא הקואליציה תהיה זו שתפספס אחד, זה לא משנה על מה, על נושא מהותי כפרוצדורלי, זה כוחנו; ככה הדמוקרטיה עובדת במופעה היפה ביותר.

תמר זנדברג: אני זוכרת כאן לילות של תסכולים רבים, דווקא מחוסר היכולת לגרום למאבק הבין-גושי הזה לתפקד כמו שצריך ולבטא את עצמו ולהביא את עצמו לידי ביטוי.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה בכוונה בדיון על סעיף תקנוני, שגם הוא – בעקבות פניות שלנו בכלל קמה הוועדה הזאת, אחרת אולי היינו יושבים כאשר הוועדה המסדרת ביד אחת דנה בסדרי הדיון וביד השנייה מנהלת את הדיון המהותי, בשבתה כביכול כוועדת חוקה.

תמר זנדברג: כן, זה תפקידנו, לבוא לכאן, וכמו שאמר איתן כבל, לעשות את המוות ואת הגיהינום יום אחרי יום, שבוע אחרי שבוע, הצבעה אחרי הצבעה, קטנה כגדולה, מהותית כפרוצדורלית.

תמר זנדברג: ואז מסתבר שאלוהים, כמו שאמר אותו סופר, נמצא בפרטים הקטנים.

תמר זנדברג: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת זנדברג.

נחמן שי: חבר הכנסת מיקי לוי.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בסוריה מתקיימת מלחמה עקובה מדם, מעל 200,000 אזרחים הרוגים.

מיקי לוי: ואני רוצה לגלות לכם, לשר נפתלי בנט ולראש הממשלה: הסורים לא נמצאים על הגדרות בגבול מדינת ישראל; מה החיפזון עם סעיף 98?

מיקי לוי: מה קרה לנו?

מיקי לוי: זה, נכון לעכשיו לפני כינון הממשלה – מה קרה?

מיקי לוי: הסורים על הגדרות?

מיקי לוי: אנחנו צריכים להפעיל את הסעיף הדחוף הזה?

מיקי לוי: אולי זה כשר, אבל מאוד מאוד מסריח.

מיקי לוי: אני אגיד לכם, חברים, למה הממשלה הרעה הזו לא תחזיק מעמד – עוד לפני שהיא נולדה.

מיקי לוי: זו פעם ראשונה, לפחות שאלתי את הוותיקים בבית הזה, שהתוצאה הייתה 59–61, וכל העוזרים רצים-אצים במזנון הכנסת שמא מקומו של חבר כנסת כזה או אחר ייפקד.

מיקי לוי: ככה תתפקדו?

מיקי לוי: ככה זה יעבוד?

מיקי לוי: ואני רואה את ראש הממשלה – שנתיים ישבתי פה – פעם ראשונה ממנגל עם חברי הכנסת, הולך ומלטף אותם בשביל היחסים האישיים, שמא יהיו מורדים כאלה או אחרים מחר בבוקר.

מיקי לוי: הוא פתאום חבר של כולם – של חבר הכנסת פרוש, של חבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: ימים חדשים מגיעים למליאה הזאת, לא ייאמן.

מיקי לוי: משיח בא.

מיקי לוי: אני שואל אתכם, בשביל מה אתם צריכים את התקופה שבה תכהן הממשלה הזו על מנת לשבור חוקי-יסוד?

מיקי לוי: האם החשש והפחד של ראש הממשלה הביאו אתכם לעשות שימוש בסעיף חירום?

מיקי לוי: הפחד של ראש הממשלה שחברי כנסת שלא יקבלו ג'ובים, במידה שלא יקבלו ג'ובים, יבריזו לו בהצבעה העקרונית על כינון הממשלה?

מיקי לוי: זו נקודת האמון בין חברי הקואליציה העתידית?

מיקי לוי: לשם אתם שואפים?

מיקי לוי: הממשלה הזו רעה.

מיקי לוי: היא לא תחזיק מעמד.

מיקי לוי: אני אומר לכם את זה כבר עכשיו.

מיקי לוי: חבר הכנסת נפתלי בנט, לבי עליכם.

מיקי לוי: ראיתי את הפנים החמוצות שלך ושל ראש הממשלה בזמן שצילמו אתכם חותמים על ההסכם הקואליציוני ומסכמים את ההסכם הקואליציוני, לוחצים ידיים.

מיקי לוי: אני מאוד מכבד את חברת הכנסת שקד, ומצטרף לחברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ בדברים שהיא אמרה עליה, אבל לבי נחמץ שהיא מטה את גופה כדי לבוא ללחוץ לראש הממשלה את היד, והוא מסובב לה את הגב והולך לדרכו.

מיקי לוי: ככה תיראה הממשלה שלכם?

מיקי לוי: לבי-לבי עליכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

רויטל סויד: – – – זה לא הממשלה של כולם, זו הממשלה של כולנו, של כל עם ישראל, של כל הציבור.

רויטל סויד: זאת הבעיה.

נחמן שי: חבר הכנסת לוי, זה היה עכשיו – – – עכשיו זו הייתה הסצנה?

מיקי לוי: לא, היא הייתה כשהם חתמו.

מיקי לוי: השר נפתלי בנט מחייך חיוך מריר, הוא יודע.

נחמן שי: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת יעקב פרי.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, כל עוד מותר באולם הזה להזכיר את שמו של שופט בית-המשפט העליון אהרן ברק, אני אזדרז לעשות את זה.

עפר שלח: אני לא יודע מה הולך להיות בהמשך.

עפר שלח: השופט ברק, מהמאורות המשפטיים הגדולים בתולדות מדינת ישראל, אמר כך על חוקי-יסוד במדינת ישראל: "הוראות בחוק-יסוד – – – מעצבות את דמותה של החברה ואת שאיפותיה.

עפר שלח: הן קובעות את מסגרותיה הפוליטיות.

עפר שלח: הן מניחות את היסוד לערכיה החברתיים.

עפר שלח: הן קובעות את שאיפותיה, מחויבותה ומגמותיה של החברה.

עפר שלח: הן נועדו לכוון התנהגות לתקופה ארוכה.

עפר שלח: הן קובעות את המסגרות לחקיקתם של חוקים ולהתנהגותו של הממשל.

עפר שלח: אכן, חוקי-היסוד הם פילוסופיה, פוליטיקה, חברה ומשפט גם יחד.

עפר שלח: – – – ומעל לכול הם מחייבים גישה המבוססת על מרב שיקול הדעת האפשרי בכינונם של חוקי-יסוד ובתיקונם".

עפר שלח: את זה הוא אמר כאשר הוא התייחס לחוק-יסוד שהתהליך של הדיון שלו בכנסת היה 12 ימים – שזה גם מעט מדי, כמובן – לא 12 שעות כמו במקרה שלפנינו.

עפר שלח: אמרה חברתי תמר זנדברג קודם, כאילו יש דברים תוכניים ודברים שהם פרוצדורה.

עפר שלח: אני רוצה לדייק ולהגיד בדברים האלה: בדברי הימים של חברה, פרוצדורה היא לא פחות תוכן מכל דבר אחר.

עפר שלח: ראינו בימים האלה בחירות בבריטניה.

עפר שלח: אפשר היה לראות מה זה פרוצדורה במדינה שיש בה דמוקרטיה של ממש; איך פרוצדורה מכתיבה את זה שבסופו של דבר גם משילות יש.

עפר שלח: מפני שאנשים יודעים שיש דברים שיעלו על הדעת ויש דברים שלא יעלו על הדעת.

עפר שלח: ומה שלא יעלה על הדעת, זה מה שעושה הממשלה שטרם קמה עכשיו, הקואליציה שטרם קמה עכשיו, שהואילו להכריז על קיומה באוזנינו ממש בדקות האחרונות.

עפר שלח: אני בטוח שאתם, חברי, קיבלתם את זה בהתרגשות ממש כמוני.

עפר שלח: הסעיף שעליו אנחנו מדברים עכשיו, הקמתה של הוועדה המיוחדת, הוא בעיני מנוגד לא לפרוצדורה, הוא מנוגד לחוק.

עפר שלח: אם תבדקו בחוק הכנסת, נאמר שעד לבחירת ועדות הכנסת רשאית הוועדה המסדרת לבחור ועדות זמניות לענייני כספים ולענייני חוץ וביטחון.

עפר שלח: אם מישהו כאן רואה ועדה מיוחדת לענייני תיקון של חוק-יסוד, הוא מוזמן לתקן אותי.

עפר שלח: אני לא רואה, זו כנראה בעיה שלי.

עפר שלח: הדבר הזה, הרמיסה הבהולה המיוזעת הזאת של כל תהליך, שנובעת אך ורק מזה שראש הממשלה לא סומך על חברי המפלגה שלו – שאם יודיעו להם על הג'ובים לפני החקיקה, ועוד יהיו אחד או שניים שלא קיבלו אותם, הם לא יבואו לפה והחוק לא יעבור ולא תהיה ממשלה – זה ביזיון שאין כמוהו בתולדות כנסת ישראל, ואנחנו כמובן נילחם בו אל תוך הלילה הזה ובכל הלילות שאפשר.

עפר שלח: תודה רבה.

נחמן שי: מה נשתנה הלילה הזה.

נחמן שי: חבר הכנסת עפר שלח, תודה רבה לך.

נחמן שי: חבר הכנסת עמר בר-לב.

נחמן שי: אחריו – יעקב פרי; אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר רק משפט אחד לראש הממשלה: ביבי, אתה מסרס את הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

נחמן שי: חבר הכנסת יעקב פרי.

נחמן שי: אחריו – רויטל סויד; אחריה – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, ברכותי.

יעקב פרי: חברות וחברי הכנסת, הייתי רוצה גם כחבר אופוזיציה לעמוד כאן הערב על הדוכן ולברך את הממשלה החדשה, ואני עושה זאת.

יעקב פרי: אך יריית הפתיחה של הממשלה החדשה מצטיינת לא רק במעשה בלתי חוקי ובלתי מוסרי, אלא בעיקר בבזבוז כספי ציבור.

יעקב פרי: מדוע שלא תוקמנה ועדות מסדרות מיוחדות לדברים האמיתיים שבהם ושעליהם הממשלה צריכה לפעול ולטפל – ועדה מיוחדת לפתרון בעיות יוצאי אתיופיה; ועדה מיוחדת לפתרון בעיות הדיור; ועדה מיוחדת לפתרון יוקר המחיה; ועדה מיוחדת לטיפול בבעיות הפריפריה, הנגב, הגליל.

יעקב פרי: לא, אלה כנראה אינן בעיות מטרידות כלל ועיקר, בוודאי לא בעיני הממשלה החדשה.

יעקב פרי: הוקמה ועדה מסדרת מיוחדת לבזבוז כספי ציבור, לפתרון בעיות איוש פוליטיות.

יעקב פרי: חקיקת החוק הזה היא יריית פתיחה מבישה.

יעקב פרי: ייאוש, בידוד, חוסר ביטחון – אלו מונחים הרבה יותר ראויים לכנות או לקרוא לממשלה החדשה, שהסכמיה הקואליציוניים מהווים וממצים את מהות הסחטנות הסקטוריאלית הפוליטית.

יעקב פרי: נראה כי מה שהוביל את השותפים הטבעיים בממשלת נתניהו החדשה בבואם לחתום על ההסכמים הקואליציוניים הוא לא חלילה לשרת את הציבור, אלא כיצד הם יכולים לנצל עד תום את כספי הציבור; כיצד יכולים לסחוט עד כמה שאפשר את הקופה הציבורית ולנהוג בה כאילו הייתה חשבון העובר-ושב הפרטי שלהם.

יעקב פרי: כספים אלה, אדוני היושב-ראש, ראויים היו ללכת לרווחה, לבריאות ולחינוך.

יעקב פרי: בתזכיר החוק נטען על-ידי מגישו, ראש הממשלה, כי אין משמעות תקציבית לשינוי החוק.

יעקב פרי: הציבור צריך לדעת את האמת: מדובר במאות-מיליוני שקלים, וזהו כספו של הציבור.

יעקב פרי: אין לשנות חוק-יסוד במחטף ובאמצעות ועדה מסדרת.

יעקב פרי: צר לי שזוהי הדרך שבה מתחילה ממשלה זו את דרכה.

יעקב פרי: תודה.

נחמן שי: תודה לחבר הכנסת ידידי יעקב פרי.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד; אחריה – קארין אלהרר, ואחריה – שרון גל.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, רק לפני שבוע בדיוק עמדתי כאן על הדוכן הזה ונאמתי את נאום הבכורה.

רויטל סויד: ואיזו תחושה חגיגית, ואיזו תחושה מרגשת, ואיזו תחושה של שליחות למען הציבור, וכמה נאיביות, ואיזו תמימות, ואיזה רצון לעשייה היה בנאום הזה – ואגב, עדיין יש בי.

רויטל סויד: אני מסתכלת מסביב, ורק שבוע חלף, וזה נדמה כמו נצח.

רויטל סויד: כי פתאום – היה לנו פה קודם מעמד מאוד חגיגי, 120 חברי הכנסת, ובהם ראש הממשלה, מילאו את המליאה.

רויטל סויד: על מה הצבענו?

רויטל סויד: הצבענו על משהו שיכול לעזור לציבור ביוקר המחיה?

רויטל סויד: הצבענו על משהו שיביא לפתרון כל בעיית הדיור, או לפחות חלקה?

רויטל סויד: הצבענו על משהו שיסייע לילדים לא להיות רעבים?

רויטל סויד: הצבענו על זה שנשים לא תהיינה שבויות בידי דיינים שלא רואים אותן?

רויטל סויד: עשינו איזה שוויון בין נשים לגברים, בין ערבים ליהודים, בין חילונים לדתיים לחרדים?

רויטל סויד: מה עשינו לפני כמה דקות פה במליאה עם 120 חברי הכנסת?

רויטל סויד: התעלמנו.

רויטל סויד: התעלמנו מהציבור.

רויטל סויד: היה פה עוד חבר כנסת אחד, חבר הכנסת ה-121, זה שאיננו נראה, והוא היה הציבור.

רויטל סויד: ולא ראינו אותו, ולא התייחסנו אליו.

רויטל סויד: הממשלה המתהווה היא ממשלה שאיננה רואה את הציבור.

רויטל סויד: היא לא מסוגלת להסתכל לו בלבן של העיניים ולומר: אכפת לנו מכם.

רויטל סויד: הממשלה המתהווה לא רואה את חבר הכנסת ה-121 שיושב פה במליאה והוא יותר גדול מסך כל החלקים של כולנו ביחד, כי בעצם אנחנו משרתים אותו.

רויטל סויד: חבר הכנסת הזה, שזה הציבור, שום דבר מטובתו, לא נגענו בו הערב.

רויטל סויד: ההפך: אנחנו רואים פה ממשלה שכבר בראשיתה רומסת חוקי-יסוד; ממשלה שמעניקה לכל דכפין שלמונים וטובות הנאה, מרעיפה על השבע וגוזלת מן הרעב; ממשלה שבעה וילדים רעבים.

רויטל סויד: תודה.

נחמן שי: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

נחמן שי: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

נחמן שי: אחריה – שרון גל; אחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים חברי הכנסת, אני רוצה בראשית דברי דווקא לפנות לחברתי היקרה חברת הכנסת רויטל סויד.

קארין אלהרר: אני רוצה שתמשיכי עם אותה תחושה של שליחות לציבור, כי זה מה שבאנו לעשות כאן.

קארין אלהרר: אני לא רוצה שתתייאשי, בטח לא מאותה חבורה שכל מה שמעניין אותה זה הם עצמם, הכיסא שלהם ומה הם יקבלו בסוף.

קארין אלהרר: אנחנו צריכים להרחיב את השורות של אלה שאכפת להם ולצמצם את השורות של אלה שפחות אכפת להם.

קארין אלהרר: בזמן שניתן לי כאן, שהוא לא מאוד ארוך, הייתי רוצה, מעבר לתיאור זוועות הוועדה המסדרת מהבוקר, חשוב לי מאוד להתייחס להיבט המשפטי.

קארין אלהרר: לשנות חוק-יסוד – כבר דובר רבות על הצורך לעשות זאת בצורה מסודרת, מבלי שנאבד את אמון הציבור, מבלי שנתייחס בזלזול חלילה לדבר החשוב ביותר שיוצא מתחת ידה של הכנסת.

קארין אלהרר: אבל היה דבר שאני לא מצליחה להירגע ממנו, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: ישב בוועדה היועץ המשפטי לכנסת, עורך-הדין איל ינון, שאני באמת מאוד מעריכה את פועלו, אבל איכשהו, בצורה לא ברורה, לא הבנתי את ההסבר שלו, מה היו אותן נסיבות חריגות שבשלהן אנחנו צריכים לעבור את התהליך המאוד-לא-יוקרתי הזה לכנסת; הוא בטח לא מפאר את כבודה של הכנסת.

קארין אלהרר: אני שמעתי משהו בסגנון של "יש פה מצב חריג".

קארין אלהרר: עכשיו, אם לא היה אפשר להקים ממשלה, אכן מצב חריג הוא.

קארין אלהרר: אבל למיטב ידיעתי והבנתי, ממשלה אפשר גם אפשר להקים.

קארין אלהרר: לכן החריגוּת טרם – לפחות לי, יכול להיות שאני לא מספיק מבינה ומשכילה, אבל אני לא הצלחתי להבין אותה.

קארין אלהרר: אז אני הייתי מבקשת, דרך הפרוטוקול של הנאום הזה, שיירשם שלא ניתן נימוק משכנע למה לקיים את אותה חריגות.

קארין אלהרר: לא ניתן נימוק משכנע למה ממשלת ישראל ה-34 הנרקמת מעבירה את כולנו את אותה מסכת מיותרת שתירשם לדיראון הכנסת.

קארין אלהרר: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת אלהרר.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת שרון גל; אחר כך – חבר הכנסת רוזנטל, ואחר כך – חבר הכנסת שי פירון.

נחמן שי: אני נותן התרעות ארוכות.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייב לתאר לכם בשלוש דקות את התחושה כחבר כנסת טרי, שבוע במשכן.

שרון גל: קודם כול אני רוצה להצהיר שקליפות התמימות נושרות מהר.

שרון גל: באמת, מהר מאוד.

שרון גל: שבוע במשכן, והיום, יום שלם, מ-09:00 עד עכשיו – – –

נחמן שי: ועוד לא נגמר.

שרון גל: – – – ועוד לא נגמר, אדוני היושב-ראש, בעניין פרוצדורלי, אנחנו בעצם מתבקשים להצביע כאן על מוטציה פוליטית עוד מעט.

שרון גל: עכשיו דיברנו על הצד המהותי, ועכשיו מדברים על הצד הטכני; מין ועדה כזאת בבהילות.

שרון גל: מה בוער?

שרון גל: מה החיפזון?

שרון גל: פתאום מגלים שבתוך הספר החום הזה שכולנו קיבלנו – אני מדבר על חברי הכנסת החדשים – יש סעיף 98, שדחוף עכשיו להפעיל אותו, כי אוי ואבוי אם לא.

שרון גל: אגיד לכם משהו אישי:

שרון גל: לפני כמה דקות שוחחתי עם הבית, ושאלו אותי הילדים שלי – יש לי שני ילדים, בני תשע וחצי ושבע – אבא, מה אתה עושה כל היום בכנסת?

שרון גל: מה אתה עושה שם, שכל כך חשוב עד שעה כזאת?

שרון גל: ואני צריך להסביר להם במילים פשוטות שילדים מבינים מה אנחנו עושים כאן כל היום.

שרון גל: לא חלילה דנים במשבר במפעל בדימונה ובישיבה שלא מן המניין שתהיה שם מחר כי עוד 60 אנשים איבדו את הפרנסה; לא חלילה דנים בגל הטרור שממשיך להשתולל, בזריקות האבנים בירושלים.

שרון גל: לא דנים בהסתה הפרועה, הבלתי-פוסקת, כאן במשכן.

שרון גל: לא דנים בדברים החשובים באמת, שלשמם אזרחי ישראל יצאו להצביע.

שרון גל: דנים עכשיו כאן, בשעה הזאת, בעניין פרוצדורלי, כדי שאנשים יוכלו לסדר לאנשים אחרים עבודה למשך השנים הקרובות.

שרון גל: חבל מאוד שזהו המסר.

שרון גל: חבל שהשיח בין חברי הכנסת עכשיו בחוץ הוא מה אנחנו לעזאזל עושים כאן בשעה כזאת.

שרון גל: אם היינו מצליחים לשנות משהו מהותי, משהו ערכי, שלשמו נבחרנו – מאה אחוז.

שרון גל: למרבה הצער, זאת לא המציאות.

שרון גל: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת שרון גל.

נחמן שי: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, אם חבר הכנסת גל כבר באמת שאל שאלה, אז אולי אני אנסה לענות לו בקצרה.

מיקי רוזנטל: התפקיד שלך, שלנו, באופוזיציה הוא להגיד לציבור מה לא בסדר במעשיה של הממשלה ולהציג אלטרנטיבה של הערכים, או על כיסאות, של דרך אחרת מול ג'ובים; שמדובר פה לא באמת בדברים החשובים למדינת ישראל אלא בסידור עבודה לחברי הכנסת של הליכוד.

מיקי רוזנטל: כן, וזאת החובה שלנו להגיד להם את זה, מתוך תקווה שהדברים יחלחלו והמציאות תשתנה למציאות יותר טובה.

מיקי רוזנטל: אני מסכים אתך שזה בהחלט הדבר הכי מוזר, שמכל הדברים שמעסיקים את הציבוריות הישראלית והבעיות של מדינת ישראל, אנחנו יושבים פה עכשיו ומדברים אם להקים ועדה מיוחדת או אם הדיון הזה יתקיים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ולמה בכלל צריך לקיים אותו עכשיו.

מיקי רוזנטל: למה לא להקים את הממשלה?

מיקי רוזנטל: כי מה לעשות, האנשים יודעים טוב מאוד, וראש הממשלה בעיקר יודע למה חבריו לקואליציה לא סומכים על מילה שלו.

מיקי רוזנטל: כי אי-אפשר לסמוך על מילה שלו.

מיקי רוזנטל: גם אני לא הייתי מאמין לו בתנאים האלה, והייתי מחייב אותו קודם כול להעביר את החוק, כי אחרת הוא לא היה מקיים את הבטחתו.

מיקי רוזנטל: ולעצם העניין – בעצם זה כל העניין.

מיקי רוזנטל: העניין הוא שכנסת ישראל מעסיקה את עצמה, ומדינת ישראל מעסיקה את עצמה, בדברים שוליים, לא חשובים, לא בסדר עדיפויות, והכול בגלל צרכים פוליטיים, למעשה סידור עבודה לחברי הליכוד.

מיקי רוזנטל: אבל, ובזה, שרון, אנחנו – חבר הכנסת גל, סליחה – אנחנו כולנו יוצאים נפסדים, שלא תטעה בזה.

מיקי רוזנטל: כי הציבור מסתכל ואומר: תגיד, בשביל זה הלכנו לבחירות?

מיקי רוזנטל: ועכשיו תבלבלו את המוח עם עוד שני שרים, פחות שני שרים?

מיקי רוזנטל: על זה הלכנו לבחירות?

מיקי רוזנטל: זה מה שמעסיק אותנו עכשיו?

מיקי רוזנטל: והציבור מאבד את האמון בפוליטיקה הישראלית, והוא מאבד את האמון בציבוריות הישראלית.

מיקי רוזנטל: ולכן אנחנו צריכים לצעוק את זעקתו של רוב הציבור, שזה מה שהוא חש עכשיו.

מיקי רוזנטל: הוא אומר: די עם העסקנות הפוליטית, די עם הפוליטיקה הקטנה, די עם סידור הג'ובים, לכו תעשו את העבודה שלשמה נבחרתם.

מיקי רוזנטל: וזה מה שצריך לעשות עכשיו.

מיקי רוזנטל: אני חושב שהנאום הזה לא היה מבוזבז, כי אני חושב שמה שאנחנו עושים פה הוא חשוב מאוד, בסופו של דבר.

מיקי רוזנטל: תודה.

נחמן שי: תודה לך.

נחמן שי: תודה לך, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

נחמן שי: חבר הכנסת שי פירון, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא; אחריה – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני הרבה מאוד שנים התגייסתי לצה"ל, וכשהגעתי לטירונות היה בבסיס שבו שירתּי – – –

נחמן שי: לא הרבה.

שי פירון: הרבה שנים – היה שלב ב'.

שי פירון: והיה שם חייל, מנכ"ל משרד הפנים, בשם – צריך עכשיו להגיד כל הזמן "מכלוף", להקפיד על ה"מכלוף" – אריה מכלוף דרעי.

שי פירון: זה היה נורא משעשע לראות בטירונות – – –

אריה מכלוף דרעי: תגיד שזה היה בסיס של לוחמים.

שי פירון: כן, כן, בסיס של לוחמים לגמרי.

נחמן שי: – – – כשהוא היה מנכ"ל משרד הפנים.

שי פירון: כשהוא היה מנכ"ל משרד הפנים.

שי פירון: הוא עכשיו באמצע טירונות, וזה היה משעשע לראות את הטירון – – –

אריה מכלוף דרעי: זה לא היה עיתון "במחנה".

אריה מכלוף דרעי: תזכיר את זה.

שי פירון: לא לא לא.

שי פירון: זה היה משעשע לראות את הטירון הולך עם תיק ג'יימס בונד לאוהל, לנהל את משרד הפנים בהפסקות, באופן כזה או אחר.

אריה מכלוף דרעי: לא היה כזה דבר.

אריה מכלוף דרעי: שקר.

אריה מכלוף דרעי: עלילה.

אריה מכלוף דרעי: עלילה.

שי פירון: היה, היה, היה.

אריה מכלוף דרעי: לא היה.

שי פירון: ואז, אתה יודע – – –

אריה מכלוף דרעי: הם לא נתנו לי לצאת לשבתות.

אריה מכלוף דרעי: אתה מבלבל את המוח – – –

שי פירון: מכלוף, אני הייתי שם.

אריה מכלוף דרעי: עד היום אני זוכר את הפזצט"אות – – –

שי פירון: לא נתנו לך לצאת לשבתות – זה במקום אחר, אריה.

שי פירון: אתה מתבלבל בין המקומות שהיית בהם – – –

אריה מכלוף דרעי: שי, אתה רוצה לעשות ליצנות?

אריה מכלוף דרעי: תעשה ליצנות, אבל – – –

שי פירון: בכל אופן – לא, אבל אני רוצה להגיד משהו רציני.

שי פירון: אני פתחתי את ההסכם הקואליציוני של המפלגה שאריה מכלוף דרעי, שאני מודה, לא רק מהטירונות אנחנו ביחד, אנחנו גם מבת-ים ביחד, אנחנו בת-ימים ביחד, ואחיו היה בן מחזור שלי, וכן הלאה והלאה – וחיפשתי משהו בסעיפי החינוך לטובת "השקופים".

שי פירון: וזה כל כך היה שקוף, שלא הצלחתי לראות.

שי פירון: חיפשתי משהו – – –

אריה מכלוף דרעי: מע"מ אפס זה לא "השקופים"?

שי פירון: לא, לא דיברתי – לא, לא, לא חיפשתי, אני אמרתי – – –

אריה מכלוף דרעי: שכר מינימום זה לא "השקופים"?

שי פירון: אמרתי: בתחום החינוך.

שי פירון: אריה, אתה כבר לא מקשיב.

אריה מכלוף דרעי: סלח לי, אם אין קמח אין תורה.

אריה מכלוף דרעי: אם אין קמח אין תורה.

שי פירון: אריה, אתה לא מקשיב.

שי פירון: אריה, אני מבין את המצוקה, אבל תקשיב.

אריה מכלוף דרעי: לא לא, לא מצוקה.

אריה מכלוף דרעי: אם אתה לא תיתן אוכל, הילדים – – –

שי פירון: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להגן עלי?

אריה מכלוף דרעי: אתה מדבר אתי, אז אני עונה לך.

נחמן שי: אני אוסיף לך זמן.

נחמן שי: אבל זכותו של חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי להעיר.

שי פירון: בבקשה, אריה, דבר.

שי פירון: הוא מוסיף לי זמן.

שי פירון: לך על זה.

נחמן שי: מותר לך.

אריה מכלוף דרעי: אתה מדבר אלי.

שי פירון: אז כשאני אגמור לדבר, תגיב.

אריה מכלוף דרעי: בבקשה.

שי פירון: פתחתי והסתכלתי בסעיפי החינוך, וראיתי כל מה שנוגע ל"מעיין החינוך התורני", כל מה שנוגע לילדים חרדים, וחיפשתי משהו אחד – אחד – לטובת ילדי הפריפריה, לטובת ילדים ערבים בפריפריה, לטובת קירוב לבבות בין קבוצות שונות בחברה הישראלית.

שי פירון: חיפשתי משהו אחד, סעיף אחד, שלא יהיה – אני אגיד לך איך הרגשתי, אפרופו חוסר האמון שדיברו עליו פה – זה נראה בערך כמו רשימה שאני מקבל מאשתי לסוּפּר.

שי פירון: כאילו, לא שכחתם לכתוב כלום, מרוב חוסר האמון: הגננת תהיה בשנה כזאת, וזה יהיה בשנה זו, ולהוא יהיה ככה.

שי פירון: כלומר, חוסר האמון הוא כל כך גדול, שרשימת המכולת שם – ואין בה מוצר אחד לכלל ילדי ישראל.

שי פירון: תכף אני אתן לך, דקה.

שי פירון: מוצר אחד לכלל – משהו.

שי פירון: משהו בשביל ערד – אחד, אחד, משהו קטן; משהו בשביל ילדי השכונות בתל-אביב, משהו קטנצ'יק, לא גדול.

שי פירון: אבל הם שקופים – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

שי פירון: עוד שנייה אני מסיים, עוד משפט.

שי פירון: אבל הם שקופים, הם שקופים.

שי פירון: ובעצם אתה, ולא רק אתה, ניצלתם באופן ציני את האוכלוסיות המוחלשות כדי להגיע למקום שבו אתם נמצאים עכשיו, ועכשיו לדבר בשמן?

שי פירון: תראה, אז יכול להיות לי פה ויכוח ערכי עם חברת הכנסת יחימוביץ – ויש לנו ויכוח ערכי ארוך-שנים, עוד לפני שהייתי בפוליטיקה, אם הפתרון הוא תקצוב דיפרנציאלי או תקצוב שווה לכולם, ואנחנו מתווכחים על זה ואנחנו נמשיך להתווכח על זה – אבל שנינו באים לוויכוח הזה ממקום של רצון לצמצם פערים, ושנינו באים מתוך מקום של דאגה אמיתית לכל אדם.

שי פירון: סליחה?

יפעת שאשא ביטון: צמצום פערים זה רק דיפרנציאלי.

שי פירון: אז אני אומר מה עמדתי: אני בעד דיפרנציאלי, ושלי – מה זה משנה?

שי פירון: יש לנו ויכוח.

שי פירון: זה בסדר גמור, אפשר להתווכח על זה.

שי פירון: קראתי מה כתבת בזמן הבחירות בפייסבוק על – וכו' וכו'.

שי פירון: פעם נדבר – – –

יפעת שאשא ביטון: אני מחכה לשמוע מה אתם עשיתם – – –

שי פירון: אני עשיתי תקצוב דיפרנציאלי.

שי פירון: אני עשיתי תקצוב דיפרנציאלי שלא נעשה – – –

נחמן שי: – – –

מיקי רוזנטל: לא לא, לא עשית.

מיקי רוזנטל: התחלת.

מיקי רוזנטל: התחלת בקושי.

שי פירון: שלב ב'.

מיקי רוזנטל: לא עשית.

מיקי רוזנטל: לא לא.

שי פירון: רגע, רגע, מיקי, אני פירקתי את הממשלה?

מיקי רוזנטל: לא, לא.

מיקי רוזנטל: אבל אל תגיד "עשיתי".

מיקי רוזנטל: יש תקצוב דיפרנציאלי בחינוך בישראל?

שי פירון: אני קיבלתי החלטה – רגע, רגע, רגע, מיקי – אמרתי, אני קיבלתי – – –

מיקי רוזנטל: יש כבר סל חינוך?

מיקי רוזנטל: הכול הסתדר?

שי פירון: אני קיבלתי החלטה על תקצוב דיפרנציאלי – בוא רק לא נתווכח – שאף שר לא קיבל לפני כן.

שי פירון: בוא נשים את הדברים על השולחן.

שי פירון: אפשר להתווכח – על העובדות אי-אפשר להתווכח.

נחמן שי: אנחנו מסיימים.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לפתוח את זה, אבל.

שי פירון: אני אשמח לפתוח לדיון.

שי פירון: אבל אין ויכוח על העובדה שמעולם לא החלו בתקצוב דיפרנציאלי בכמות כזאת.

שי פירון: זה שלא הספקתי להשלים אותו – אני נורא מצטער.

שי פירון: אבל עובדתית – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

שי פירון: אז אם את אומרת את זה, אני מציע לך באמת, אמיתית – – –

נחמן שי: חברת הכנסת שאשא, אנחנו נשמור את זה; עוד יבואו ימים שנתווכח על זה.

שי פירון: אני מציע לך אמיתית, כדי שנתווכח באמת, לכי ללמוד את הסוגיה, ותחזרי אלי – – –

יפעת שאשא ביטון: למדתי.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לצטט אותך מילה במילה.

נחמן שי: אז אני אצטרך – – –

שי פירון: לא אותי.

שי פירון: לכי תקראי את התקצוב הדיפרנציאלי, כולל השלב השני שיצא עכשיו לדרך – כולל השלב השני שיצא השבוע לדרך.

שי פירון: תקראו את שני השלבים ותגידו לי אם הוא רציני או לא.

שי פירון: בואו נקיים על זה דיון אמיתי.

שי פירון: אז אני רוצה לומר – – –

נחמן שי: חבר הכנסת – – –

מיקי רוזנטל: נקיים, נקיים.

שי פירון: אמיתי, בואו נעשה את זה.

נחמן שי: אתה תקבל, אני אתן לך לדבר.

שי פירון: פתוח לגמרי, פתוח לחלוטין.

שי פירון: תבדקו מה קורה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אנחנו חייבים לסיים.

שי פירון: אני מסיים.

שי פירון: אני אומר משפט ואז אתן לאריה מכלוף דרעי לומר משהו.

שי פירון: אני אומר, אמיתית, חברים יקרים, כואב לי הלב שממשלה שדיברה הרבה הרבה על הצורך בצמצום פערים, ועל הצורך בללכת לאוכלוסיות מוחלשות – זה הולך אחורה, וכואב הלב, וזה חבל.

אריה מכלוף דרעי: רק משפט אחד לענות לו, הוא דיבר אלי.

נחמן שי: טוב.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, אני חייב לומר, אף שאני מתגבר על יצרי, שיש לי הנאה גדולה מאוד לראות אותו באופוזיציה.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לך את האמת.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב להיות גלוי.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני, כל מה שאנחנו מנסים לעשות זה מה שהם עשו לנו שנתיים, שהם לקחו את הילדים השקופים מכל עיירות הפיתוח החלשות, והם הצרו צעדיהם, ואפילו פת לאכול – שבעה חודשים משכורות אין לשלם, בגלל המדיניות שלהם.

אריה מכלוף דרעי: ואת זה אנחנו מנסים לתקן היום.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חברת הכנסת עליזה לביא, תוכלי להשתתף בדיון הזה אם את רוצה, ואחריה – חבר הכנסת זוהיר בהלול, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

נחמן שי: אני לא רואה אותה, תזעיקו אותה.

נחמן שי: בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי וחברי חברי הכנסת, הייתי היום בוועדה המסדרת, ראיתי את ההתנהגות הכוחנית, הפחדנית, המתגוננת.

עליזה לביא: נדהמתי כמו עוד חברים שהיו בחדר נוכח סתימת הפיות שלנו, חברי האופוזיציה.

עליזה לביא: הקואליציה מתחילה להצטייר כמפוחדת, מבוהלת, חוששת, מתגוננת.

עליזה לביא: היא יודעת שהיא על כרעי תרנגולת, שברירית, חלשה, תלותית.

עליזה לביא: אבל על כל החולשות האלה, כמו שאנחנו מכירים בחיים, צריך לפצות.

עליזה לביא: ואיך מפצים?

עליזה לביא: בכוחנות, בהשתקה, בכיבודים חסרי פרופורציות שהמקבלים שלהם לא חלמו עליהם בחלומות הפרועים בהיוודע תוצאות הבחירות.

עליזה לביא: זאת התנהגות לא ערכית, לא משתפת ושתלטנית.

עליזה לביא: העברת הדיון על הגדלת הממשלה לוועדה מיוחדת היא דוגמה מאלפת להתנהגות הזאת, הכוחנית והמשתקת.

עליזה לביא: וכי מה היה קורה אילו הייתה מתכבדת הממשלה, ממשלת מעבר, וממתינה עם העברת שינוי החוק, חוק-יסוד, כמו שקודמי דיברו ודיברו על זה?

עליזה לביא: הרי מדובר בפעולה שאינה דחופה או חיונית.

עליזה לביא: הממשלה ה-33 בראשות הליכוד היא זו שאישרה, כמו שאנחנו זוכרים היטב, את הגבלת מספר השרים וסגני השרים.

עליזה לביא: זהו בזבוז עצום של כספי ציבור, שאין בו צורך; כסף שיכול וצריך לשמש את כל אזרחי מדינת ישראל, ולא רק קבוצות מסוימות בחברה בישראל.

עליזה לביא: וכיצד מוצאת הממשלה להצדיק עצמה – לשנות חוק-יסוד בהוראת שעה ובממשלת מעבר?

עליזה לביא: זה מנוגד לכל היגיון, למוסר ולאחריות כלפי אזרחי המדינה.

עליזה לביא: הממשלה ה-34 הופכת עוד טרם לידתה לממשלה סקטוריאלית, מגזרית, המתנהלת בחוסר אחריות כלפי כלל הציבור בישראל.

עליזה לביא: היה זה בן-גוריון שאמר: "קיבוץ גלויות זהו טעם קיומה של מדינת ישראל – – – זהו פשר הזיקה העמוקה של המדינה לעם ישראל כולו – – – ומבחנה העליון של מדינת ישראל ושל איש ישראל ושל דורנו אנו הוא קודם כול מבחן הנאמנות לקיבוץ גלויות.

עליזה לביא: – – – איני סבור" – אומר בן-גוריון – "שהמדינה כשהיא לבדה מסוגלת להרים משא שההיסטוריה הטילה על דורנו.

עליזה לביא: בלי מאמץ עליון של האומה כולה, אשר בראשה תעמוד מדינת ישראל, לא נוכל למשימת דורנו".

עליזה לביא: קיבוץ גלויות – ועם מה הותרתם אותנו, חברי ממשלת ישראל ה-34?

עליזה לביא: עם הקיבוץ?

עליזה לביא: עם הגלות?

עליזה לביא: עם תפיסה של איש לעצמו ואיש-איש לביתו ולקהילתו?

עליזה לביא: הסולידריות כמעט אבדה.

עליזה לביא: השפה הפכה משפה משתפת למדירה.

עליזה לביא: מה לימדתם אותנו?

נחמן שי: צריכים לסיים.

עליזה לביא: שעיני העם נשואות אליכם, שומעות על עוד הסכם שנחתם ועוד פיסת שפיות שנעלמת; שכוח הופך להיות שם המשחק, שציניות עובדת; שתיאבון שאין לו סוף, בסופו של דבר משתלם.

נחמן שי: תודה.

עליזה לביא: אני קוראת לכם – פקחו עיניים, תתנגדו להעברת הסמכויות לוועדה המיוחדת.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: תודה רבה לך, חברת הכנסת לביא.

נחמן שי: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: בבקשה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזו מגדירה את הדמוקרטיה מחדש על-פי רצונה ועל-פי גחמות נפשה.

זוהיר בהלול: הממשלה הזו שמה את עצמה ומציבה את עצמה מעל למדינה, מעל לאינטרסים של המדינה.

זוהיר בהלול: זה מזכיר לי משטרים עריצים שמקיפים אותנו ותמיד גינינו אותם וביקרנו את התנהלותם, והנה אנחנו מאמצים את ההתנהלות העריצית הזו בארצנו, נווה-המדבר הדמוקרטי במזרח התיכון.

זוהיר בהלול: עמיתי היקר עמיר פרץ השתמש במילה קרקס בדבריו הקודמים.

זוהיר בהלול: ואני, שהמילים מבחינתי קדושות, אשתמש במילה אולי יותר חדשנית – מהתלה.

זוהיר בהלול: מהתלים בנו ומתעתעים בנו, וראש הממשלה נגלה לנגד עינינו כד"ר ג'קיל ומיסטר הייד.

זוהיר בהלול: בארמית אומרים "אין תוכו כברו".

זוהיר בהלול: אגב, למענכם ולטובתכם, "כברו" זו מילה בערבית – ברה.

זוהיר בהלול: ברה זה בחוץ.

זוהיר בהלול: אז אין תוכו כברו.

זוהיר בהלול: מדוע אני אומר זאת?

זוהיר בהלול: ראו ערך התקיפה חסרת המעצורים של ראש הממשלה בזמן הבחירות, ביום הדין, כאשר דיבר על נהירה בכמויות אדירות והתכוון לערבים.

זוהיר בהלול: ואז הוא מתנצל.

זוהיר בהלול: אלא שהפעם הוא מאפשר לשותפיו הקואליציוניים נהירה בכמויות אדירות כדי לבצע את זממם בקופה הציבורית.

זוהיר בהלול: ככה זה כאשר הבזאר הטורקי וכאשר מכרז המדינה הם לנגד עיניהם של פרנסי המדינה בראשותו של בנימין נתניהו.

זוהיר בהלול: הוא רומס, אדוני היושב-ראש, בבּוז – או, צריך לומר, בבוז – את כללי המשחק הדמוקרטיים.

זוהיר בהלול: חבל שנפתלי בנט – ואולי צריך לומר נפתלי בנט, במלרע ולא במלעיל – איננו כאן, מכיוון שאני רוצה להצדיע לו.

זוהיר בהלול: איש שכופף את ראש הממשלה וסובב אותו על אצבע אחת, וקיבל כמעט את מה שאדם, אם יגיע לממוצע תוחלת החיים, לא היה מגיע אליו: מאות מיליוני שקלים לטובת הבית היהודי.

זוהיר בהלול: אז אם השתמשתי עד עכשיו בלשון סגי נהור, הפעם אומר במילים מפורשות, אדוני היושב-ראש: זו השררה שמעבירה אותו מדעתו.

זוהיר בהלול: האדם, כאשר יצר הכיבוש שלו מגיע כמעט לכל יעד, ממשיך וממשיך בתיאבון וללא מעצורים.

זוהיר בהלול: אז הפעם אני יכול לומר: שיהיה לכם לבריאות, אבל אתם פוגעים פגיעה אנושה באופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

נחמן שי: אין תוכו כברו.

נחמן שי: מיכל רוזין, חברת הכנסת, אחריה – חבר הכנסת דב חנין, ואחריהם – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עדיין אנחנו כל הזמן זורקים מספרים ומדברים על כמה זה יעלה לנו וכמה יעלה לתקציב המדינה.

מיכל רוזין: הבוקר פנינו, חבר הכנסת מיקי רוזנטל ואני, למרכז המחקר והמידע של הכנסת, למחלקה לפיקוח תקציבי, וביקשנו לקבל אומדן עלות בגין תוספת שר או סגן שר בממשלה.

מיכל רוזין: אנחנו קיבלנו את הדוח באופן מסודר, ואני חייבת לציין באמת לטובה את מרכז המחקר של הכנסת, שבהחלט מסייע לחברי הכנסת בעבודתם.

מיכל רוזין: היה חשוב לנו לקבל את זה לפני המשך הדיונים בוועדה המיוחדת על הצעת החוק הזאת.

מיכל רוזין: ולפי מה שהם חישבו, כל שר יעלה לקופה הציבורית כ-3 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: עלות שנתית של צוות היועצים, לפי שישה יועצים לשר, תעלה לנו כמיליון ו-367,000 שקלים לשנה.

מיכל רוזין: הכול לשנה.

מיכל רוזין: תכפילו את זה כמובן במשך המתוכנן של כהונת הממשלה.

מיכל רוזין: מנהל/מנהלת לשכה – עלות שנתית כ-125,000 שקלים; חמישה מזכירים – 516,000 לשנה; משרה של נהג וחצי בשנה – 288,000.

מיכל רוזין: סך הכול – 2 מיליון ו-298,153 שקלים לשנה כל הצוות, פלוס השר, עלות השר – 3 מיליון ביחד.

מיכל רוזין: סגן שר שיש לו שלושה יועצים על-פי חוק, שלושה מזכירים/מזכירות, מנהל/מנהלת לשכה, נהג/נהגת אחד/אחת, יעלה כ-1.16 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: וזה כאשר אומרת הממשלה שאין שינוי תקציבי ואין תוספת.

מיכל רוזין: חשוב מאוד לציין שכל העלויות האלה לא כוללות שום הוצאה של אותו שר או סגן שר, כלומר זו רק ההוצאה על המשכורת שלו, תנאי הלשכה שלו והעובדים שלו.

מיכל רוזין: אבל מרגע שיש שר או סגן שר, גם אם הוא שר בלי תיק, הוא מתחיל לקבל כל מיני פרויקטים.

מיכל רוזין: הוא בא עם כל מיני יוזמות, וצריך לתת לו איזו תעסוקה, נכון?

מיכל רוזין: אנחנו לא בעד אבטלה סמויה.

מיכל רוזין: אז נותנים פרויקטים ויוצרים עשרות תפקידים – מטה, תקציבים.

מיכל רוזין: ואני יכולה לתת לכם דוגמה אחת: במשרד לעניינים אסטרטגיים התקציב הגיע ל-34 מיליון שקלים בשנה.

מיכל רוזין: וזה משרד שלכאורה, כמו עכשיו, מחשבים לגביו רק את עלות השר, אפילו פחות המשכורת שלו כחבר כנסת, ועלות כל הלשכה והעוזרים והנהג, כמו שציינתי.

מיכל רוזין: ולכן אנחנו יודעים שהעלויות הן הרבה יותר גבוהות.

מיכל רוזין: אבל אני חושבת שאנחנו נעשה לעצמנו הנחה אם נתייחס רק לעלות המיידית, הישירה, של השרים וסגני השרים.

מיכל רוזין: אני חושבת שהעלות לרצינות של הדמוקרטיה, להתייחסות של הציבור אלינו, איך אנחנו מחוקקים חוק וברגע אחד הופכים אותו – כל ההתייחסות הזאת, איך אנחנו בעצם עושים את זה לסחטנות, לג'ובים פוליטיים, לנסות לייצב ממשלה שבעצם מיוצבת רק על-ידי חלוקת שלל – זה המחיר האמיתי, הגבוה, שהדמוקרטיה הישראלית משלמת.

מיכל רוזין: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

נחמן שי: חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: אחריו – מסעוד גנאים; אחר כך – אחמד אל חכים חאג' יחיא.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חבר הכנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני מקשיב כאן לדיון, ודבר אחד נדמה לי צריך להיות ברור לכולנו: הממשלה הזו היא ממשלה שאיבדה לחלוטין את הבושה.

דב חנין: הרי התחלה של ממשלה היא הזמן שבו מעבירים מסר, משדרים אמירה לציבור.

דב חנין: במה בוחרת הממשלה הזו להתחיל את דרכה?

דב חנין: מהו המעשה הראשון של הממשלה הזו?

דב חנין: הגדלה של מספר השרים, עוד ג'ובים, עוד תפקידים, עוד מתנות למקורבים כאלה או אחרים.

דב חנין: שום תשובה לשום בעיה אמיתית של החברה הישראלית; שום תשובה לבעיית הדיור, למצוקת הדיור של אנשים שלא מצליחים לשלם את השכירות שלהם בכל חודש; שום תשובה למצוקת הדיור בציבור הערבי, ששם אנשים לא יכולים לבנות בתים אפילו על הקרקע הפרטית שלהם; שום מענה לשאלות הפרנסה של אנשים, לאבטלה שהולכת וגוברת בפריפריה; שום מענה למחירים שהם גבוהים יותר בישראל בשורה ארוכה של מוצרים; שום התייחסות למערכת הבריאות הציבורית שנמצאת במצב מאוד מסוכן, בתי-החולים הציבוריים שנמצאים על הסף.

דב חנין: מערכת שעברה דיאטה רצחנית, ואפילו צינור החמצן המצומצם שניתן לה בוועדת גרמן לא ממשיך להתקיים כרגע; שום התייחסות לשאלות של שוויון מול ציבורים גדולים בארץ הזאת שמתקוממים, מוחים, מרגישים מופלים, מקופחים, רמוסים, על-ידי מערכות השלטון.

דב חנין: שום התייחסות לדברים האלה.

דב חנין: אני שב ומזכיר לכם, עמיתי חברי הכנסת, מחר בשעה 10:00 אנחנו נארח בכנסת את הפעילים והמנהיגים של המחאה של יוצאי אתיופיה באולם "ירושלים".

דב חנין: אני מציע לכולנו להיות שם.

דב חנין: אבל הממשלה לא מתייחסת גם לדברים האלה.

דב חנין: וכמובן, אין שום התייחסות לשאלת הביטחון של אזרחי ישראל.

דב חנין: הביטחון שלהם בעתיד, הביטחון שלהם בהווה.

דב חנין: שלא לדבר על מענה כלשהו לשאלת היסוד המהותית של קיומנו בארץ הזאת – שאלת השלום.

דב חנין: זה דבר שאפילו לא נמצא בקווי היסוד ובהסכמים הקואליציוניים שהממשלה הזו מסכמת.

דב חנין: בעבר לפחות דיברו על רצון להגיע לשלום, עכשיו אפילו כבר איבדו את הבושה והפסיקו לדבר על זה.

דב חנין: לא שקודם עשו את זה, אבל לפחות דיברו.

דב חנין: עכשיו גם את הדיבור אנחנו לא רואים בממשלה הזו.

דב חנין: ההתחלה הזו מסמנת את הדרך.

דב חנין: זו ממשלה שאין בה שום בשורה, אין בה שום מענה אמיתי לבעיות החברה הישראלית.

דב חנין: אין בה שום מענה אמיתי לבעיות העניים, המוחלשים, השקופים יותר והשקופים פחות.

דב חנין: יש בה מענה לצורכי השלטון ולאינטרסים השלטוניים של השותפים שלה – –

נחמן שי: תודה רבה.

דב חנין: – – וזה הכול.

דב חנין: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

נחמן שי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא; אחר כך – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה שקורה, מה שכינו העמיתים שלי קרקס – אני יודע מה – בזאר, שוק – כל זה רק פוגע באמינות של כל המערכות, במיוחד המערכת הפוליטית, האמינות של הפוליטיקאים, שהיא גם פגומה בעיני העם, ומזכיר לי את אמירתו של שארל דה-גול – הוא חזר עליה כמה פעמים: הפוליטיקה היא עניין רציני מכדי להשאירה בידי פוליטיקאים.

מסעוד גנאים: נכון, פוליטיקאים.

מסעוד גנאים: פוליטיקאים שמשחקים פוליטיקה קטנה, צרה, אישית.

מסעוד גנאים: נכון, זה מסוכן מאוד להשאיר בידם את גורל העם או את גורל המערכות בכל מדינה.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה נתניהו, אין לו אידיאולוגיה, אין לו רעיונות, אין לו תוכנית.

מסעוד גנאים: יש לו תוכנית אחת, שמה ביבי נתניהו.

מסעוד גנאים: וזהו.

מסעוד גנאים: הוא עושה הכול, עשה הכול, רק כדי להיות ראש ממשלה בפעם הרביעית.

מסעוד גנאים: הוא ייכנס לספרי ההיסטוריה.

מסעוד גנאים: נו, הוא רצה להיות צ'רצ'יל.

מסעוד גנאים: צ'רצ'יל הוא לא יהיה כנראה, ולא דה-גול בטח.

מסעוד גנאים: אבל כשורד, אולי הוא יהיה.

מסעוד גנאים: ההיסטוריה מזכירה את אלה ומזכירה את אלה, אבל תלוי איפה.

מסעוד גנאים: איך אפשר להתייחס ברצינות – אדוני היושב-ראש, השעון, אני יכול לדבר כמה שאני רוצה?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש?

נחמן שי: כן, בבקשה.

מסעוד גנאים: השעון.

מסעוד גנאים: – – – תיתכן ממשלה שאין בקווי היסוד שלה שום מילה – לא על שוויון, לא על צדק, לא על שלום?

מסעוד גנאים: שלום – לא על סדר-היום.

מסעוד גנאים: אין.

מסעוד גנאים: אין.

מסעוד גנאים: אין.

מסעוד גנאים: לא צריך.

מסעוד גנאים: המדינה לא צריכה שלום, לא צריכה שוויון, לא צריכה צדק.

מסעוד גנאים: אין שכבות חלשות.

מסעוד גנאים: אין דבר כזה.

מסעוד גנאים: אין דבר כזה ששמו שכבות חלשות, חינוך, רווחה.

מסעוד גנאים: יש רק ג'ובים, יש רק אינטרסים אישיים, מפלגתיים, פוליטיים.

מסעוד גנאים: רק רוצה לשרוד.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה מיישם את אמירתו של לואי ה-14: המדינה זה אני.

מסעוד גנאים: אז המדינה זה הוא, אז הוא עושה מה שהוא רוצה – מחוקק חוקים, אחר כך מבטל אותם לפי האינטרס האישי שלו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכל הבזבוז הזה, כל התקציבים האלה שהולכים בכל מיני דרכים לכל מיני גופים ועמותות שמשרתים רק ציבור מסוים, יכולים היו ללכת לחינוך, לרווחה, לשכבות החלשות.

מסעוד גנאים: דיברנו על החברה הערבית וכמה היא סובלת מעוני, מאבטלה, מאלימות, מפשע.

מסעוד גנאים: כאילו במדינה אין גזענות, אין פשע ואלימות גואה, ורק מבזבזים את התקציבים האלה על ג'ובים ועל אינטרסים מפלגתיים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזו היא לא רק צרה במספר, אלא היא צרה באופק המדיני והפוליטי שלה.

מסעוד גנאים: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נחמן שי: אחריו – יחיאל בר; אחריו – מרב מיכאלי; איננה, היא בישיבה למטה.

נחמן שי: אז אחריו ידבר חבר הכנסת אראל מרגלית.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, מה בוער?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא מקימים ממשלה צרה רגילה, עד 18 שרים, ואחר כך מחוקקים חוק בדרך הרגילה, אחרי דיון בוועדה קבועה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי נתניהו הודיע לנשיא שיש לו ממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כן, מה הבעיה שחלק מהשרים המיועדים יושבעו יותר מאוחר, אחרי תיקון החוק או לידתו בדרך הטבע, במקום לידה מאולצת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל ראש הממשלה כנראה לא מאמין ששותפיו או חלק מהם יצביעו בעד השרים וסגני השרים שבאים להשלים את המניין, שאנחנו עוד לא יודעים את גודלו – אם זה 20 שרים, 22, או כמה, אנחנו עוד לא יודעים, כי הם לא הצהירו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי חבריו לליכוד לא מאמינים לו שהוא ייתן להם את מה שהוא עד היום לא הודיע להם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי כדי להשאיר אותם במתח עד הרגע האחרון ולהבטיח את הצבעתם, ולהשאיר אותם בלי הרבה אופציות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, אין זכות קיום לממשלה שמהיום הראשון אין אמון בין המפלגות שמרכיבות אותה, ואפילו בין חברים באותה מפלגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן ממהרים להקים ועדה זמנית שמתאימה אך ורק לממשלה זמנית, שבטוח שהיא לא תאריך ימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתם לא מאמינים איש לרעהו, האם יש סיכוי שהעם ייתן בכם אמון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: והאם ממשלה זו יכולה לתת תקווה לעם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, המפלגה שהשלימה את מניין הקואליציה ל-61 חברים חיכתה בפינה עד הרגע האחרון כדי לסחוט, וכולנו יודעים מה היא קיבלה ומה היא תקבל, מה הגודל שלה ומה מתאים לגודל שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שסחט בפעם הראשונה ימשיך לסחוט תמיד, כי משתלם לו, ומי שהסכים שיסחטו את המדינה, כי הוא לא משלם מהכיס שלו – הרי המדינה משלמת את הסחיטות האלה – בפעם הראשונה, כדי להמשיך לשבת על כס המלוכה, ימשיך לוותר כדי לשמור על הכיסא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שממשלה זו תתעסק אך ורק בעצמה, ולא במדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה לראש הממשלה ולקואליציה; להזכירכם, העם לא יסלח וההיסטוריה לא תשכח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

נחמן שי: אחריו – אראל מרגלית, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יחיאל חיליק בר: אני דווקא שמח שחברתי יפעת שאשא ביטון פה, ומירב בן ארי פה, וטלי, נשות פריפריה.

יפעת שאשא ביטון: הנציגות של הקואליציה – – –

יחיאל חיליק בר: יפעת, שהגיעה מקריית-שמונה, והורי גרים שם, גרו בצפת, וכו'.

יחיאל חיליק בר: ואני שואל אתכן, חברות הקואליציה, אתם יודעים, אני לא יכול להירגע מהסיפור הזה, של שר ללא תיק.

יחיאל חיליק בר: אני לא יכול להירגע מזה.

יחיאל חיליק בר: אתם יודעים מה?

יחיאל חיליק בר: אני נגד הרחבת הממשלה ל-20, 22.

יחיאל חיליק בר: אבל אומרים, צריך יותר תשומת לב למשרדים מסוימים, וכו', אז ירחיבו בשניים, ירחיבו בשלושה, אני אצביע נגד, כי אני אופוזיציה, אבל שר ללא תיק?

יחיאל חיליק בר: יפעת, אני רוצה לפנות – איך אמרו ב "ארץ נהדרת"?

יחיאל חיליק בר: אני פונה ללב שלך, באמת.

יחיאל חיליק בר: הרי מדובר – אמרה פה חברת הכנסת רוזין – מדובר ב-5 מיליון שקלים לשר ללא תיק, ולעוד סגן שר – 4 מיליון שקלים, וגם הוא כנראה לא יעשה הרבה.

יחיאל חיליק בר: עשרות מיליוני שקלים שהולכים לתפקיד שמטרתו – לעשות כלום.

יחיאל חיליק בר: כמו שלא יכול להיות נהג ללא רכב, וטייס ללא מטוס, ורמטכ"ל ללא צבא, לא יכול להיות שר ללא תיק.

יחיאל חיליק בר: אני משלם לו יותר, אני נותן לו ומאבזר אותו בלשכות ובעוזרים, כי הוא צריך לעשות יותר עבודה – וזה בסדר, הלוואי שלנו היו יותר עוזרים בכנסת.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, יפעת, למה אני פונה דווקא אלייך?

יפעת שאשא ביטון: אבל תן לי לענות לך.

יחיאל חיליק בר: בשמחה.

יחיאל חיליק בר: כבוד היושב-ראש, אני ממליץ לך בחום לתת לה אחרי זה גם לענות לי.

נחמן שי: אם תעליב אותה.

נחמן שי: אני לא ממליץ.

יחיאל חיליק בר: את באה מקריית-שמונה.

יחיאל חיליק בר: אני כמוך, כצפתי, גיליתי את הפלא שבקולנוע רק כשהייתי בפנימייה והלכתי בסופי-שבוע לחברים שלי בגבעתיים וברמת-גן.

יחיאל חיליק בר: מה היינו יכולים לעשות עם עשרות-מיליוני שקלים בפריפריה?

יחיאל חיליק בר: לבנות קולנוע נורמלי בקריית-שמונה היו יכולים?

יחיאל חיליק בר: היו יכולים.

יחיאל חיליק בר: את ערד, שטלי נלחמה בשביל לשקם – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – עיר קורסת ונהרסת, היו עוזרים לך, טלי, עוד כמה עשרות-מיליוני שקלים בשנה, לך ולעובדים שלך במפעלים?

יחיאל חיליק בר: כמה מיטות בבתי-חולים – – –

טלי פלוסקוב: למה בקדנציה הקודמת זה לא קרה?

טלי פלוסקוב: למה עכשיו נזכרתם?

יפעת שאשא ביטון: – – –

יחיאל חיליק בר: אל תהיי פוליטיקאית ותיקה ונטולת מצפון בישיבה השנייה-שלישית שלך בכנסת.

יחיאל חיליק בר: כי עם עשרות או מיליוני – עכשיו תשמעי, אני לא אומר לא לתת לשרים, אבל לשר ללא תיק?

יחיאל חיליק בר: הרי אתם לוקחים כסף וזורקים אותו לפח, כסף שאפשר לקנות בו מיטות בבתי-חולים לאנשים שישנים במסדרונות כי אין מיטות.

יחיאל חיליק בר: הובלתי יחד אתכם את השדולה למאבק בצפיפות בכיתות.

יחיאל חיליק בר: אמר לי שייקה – שי פירון – בזמנו: אין כסף למבנים.

יחיאל חיליק בר: תאמיני לי, אני אביא לך הרבה בתי-ספר בקריית-שמונה ובערד שיוכלו בעשרות-מיליוני שקלים לבנות – – –

יפעת שאשא ביטון: למה לא – – – בקדנציה הקודמת – – –

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: יפעת, אני אסביר לך משהו ואת תיפלי מהרצפה – אנחנו לא נכנסנו לממשלה הקודמת, ולא נכנסנו גם לממשלה הזאת, אפילו שאת יודעת שגם אתם וגם אחרים מאוד רציתם, כי ידענו שבממשלה הזאת אין חמלה חברתית, ואם הממשלה הזאת לוחצת בהצבעה לתת עשרות-מיליוני שקלים מכספו של הציבור – לא חזרה לציבור, לא לכיתות הלימוד, לא למיטות במסדרונות, לא לקולנוע בקריית-שמונה ובצפת, לא לטיפוחה ושיקומה של ערד – ראינו לאן זה כמעט הגיע, אם טלי לא הייתה באמת נאבקת – אלא לאתנן ושוחד פוליטי גרידא; אומרים לבן-אדם, ניתן לך מעמד שר, כי אני חייב לך, לא כי אתה עובד אצל הציבור, אלא הציבור עובד אצלך, ומשלם לך משרה שבה תפקידך לא לעשות כלום: אתה לא יכול לחוקק, לא לשבת בוועדות, תפקידך להיות שר, לקבל שכר ולא לעשות דבר, כי לא הגדרנו לך תפקיד.

יחיאל חיליק בר: יפעת, זו שחיתות פוליטית.

יחיאל חיליק בר: לכו עם המצפון שלכם, תצביעו נגד העוולה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: תענה על שאלה פשוטה – עם כמה שרים אנחנו יוצאים מהממשלה הנוכחית וכמה שרים אנחנו – – –

יחיאל חיליק בר: אמרתי – להצביע נגד.

יחיאל חיליק בר: אני הייתי מבין הרחבת ממשלה בשרים עם תיקים.

יחיאל חיליק בר: עם תיקים.

יחיאל חיליק בר: שר בלי תיק?

יחיאל חיליק בר: פה הבעיה שלי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אנחנו סיימנו – יש לנו עוד לילה ארוך לפנינו.

נחמן שי: אני מבטיח לכם, עוד תוכלו לריב הרבה.

נחמן שי: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, שאני לא רואה.

נחמן שי: חבר הכנסת איתן ברושי באולם.

נחמן שי: תודה.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל הערב וכל אחרי-הצהריים כולם עוסקים פה בפרוצדורה, במסגרת, בעובדה שהמסגרת מתקבלת על הדעת או לא מתקבלת על הדעת, והשבוע של ההארכה, ואיך מאריכים ואיך מרחיבים את הממשלה ואיך לא.

אראל מרגלית: אני אגיד לכם את האמת, העניין של המסגרת פחות מטריד אותי.

אראל מרגלית: מטרידה אותי יותר המהות שנרקמת לנגד עינינו.

אראל מרגלית: מכיוון שנתניהו פירק את הממשלה הזאת, כי הוא לא הצליח להגיע לאמון מינימלי עם השותפים שהיו לו בתוך הממשלה, שלח את מדינת ישראל לתקופה ארוכה מעין זו של בחירות, שבה בעצם אין מנהיג ואין נהג – נתניהו היום יושב, בעוד אנחנו מדברים, ואחראי לתשעה משרדי ממשלה.

אראל מרגלית: זאת בדיחה, בדיחה.

אראל מרגלית: הוא אחראי לתשעה מיניסטריונים, ובעצם עיקרי הבעיות והאתגרים של מדינת ישראל לא באים לידי פתרון כהוא-זה.

אראל מרגלית: בעצם מדינת ישראל מובלת קצת כמו העיר ערד, טלי.

אראל מרגלית: העיר ערד הגיעה לפשיטת רגל, פחות או יותר, מוסרית; בלי עבודה, בלי מקומות עבודה חדשים, עם איבוד דרך ואיבוד מנהיגות, עם מעבר של המנהיגה שלו – איך קוראים למפלגה הזאת של ליברמן – עכשיו לכולנו, ואותו הדבר, אתם עכשיו נכנסים לתוך הממשלה הזאת, בלי שום כיוון ובלי שום דרך.

אראל מרגלית: ואתם, מפלגת כולנו, שחרתם על דגלכם שאתם רוצים לעשות רפורמות כלליות, אתם נכנסים לממשלה הסקטוריאלית ביותר, הצרה ביותר, הימנית ביותר שהייתה פה מאז קומה של מדינת ישראל, ממשלה שעכשיו עושה תרגילים, ופליק-פלאק לאחור, ונחיתת צוקהרה, כדי להגיע למשהו צר שמפלג את העם, שלוקח אותו וחוצה אותו לשניים, שלא נותן תקווה לחלקים שלמים ממנו, שלא מביא שום חזון, שום כיוון, שום דבר.

אראל מרגלית: זו הפרוצדורה – כולם מבקרים פה את הפרוצדורה.

אראל מרגלית: הדבר הבעייתי ביותר הוא המהות.

אראל מרגלית: יש ראש ממשלה שלא יודע לאן הוא רוצה להוביל ברמה המדינית; יש ראש ממשלה וחברים שלא יודעים לאן הם רוצים להוביל ברמה החברתית-כלכלית, ויש פה קבוצה שאיבדה את הדרך, ואנחנו נחליף אתכם עוד לפני שתתחילו.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אנחנו בכל מקרה בעד הצפון והדרום, בעד הנגב והגליל, בעד ערד וקריית-שמונה, ואני מקווה שזה יהיה גם חלק מתוכנית העבודה.

איתן ברושי: בכל זאת אני רוצה להגיד מילה.

איתן ברושי: לפי דעתי, מהדיון שהיה כאן ומתוצאות ההצבעות מסתמנת מציאות מאוד מיוחדת.

איתן ברושי: יש כאן רוב קטן ומיעוט גדול בכנסת.

איתן ברושי: ההצבעה שהייתה, וזאת שתהיה עוד מעט, בעצם מסמנת כיוון גם בהצבעות הבאות.

איתן ברושי: אני בטח לא מוותיקי הכנסת, אבל מאלה שצפו בפוליטיקה הישראלית, וגם הייתי שותף בתפקידים כאלה ואחרים.

איתן ברושי: נדמה לי שהפוליטיקה זה אמנות האפשרי, והשאלה היא אם הממשלה תגלה את הרגישות המתחייבת מהובלה של עם חצוי ושל כנסת חצויה.

איתן ברושי: אני חושב שהתוצאות האלה, של 61, אולי זה רוב מספיק לפי הכללים שנקבעו, אבל זה רוב מאוד קטן, מאוד זעום, כדי להנהיג מדינה, כדי להוביל רפורמות, וחס וחלילה גם מצבי משבר ומלחמה.

איתן ברושי: אני חושב שהמסר שאפשר לומר לכנסת הריקה – ולפי דעתי, יותר אנשים צופים בנו מהבתים מאשר חברי כנסת המקדישים את הזמן לדיון החשוב הזה – הוא בכך שמוטלת על הממשלה ועל העומד בראשה אחריות גדולה וכבדה תמיד, ובעת הזאת במיוחד.

איתן ברושי: מצד אחד, שאלות חשובות, גורליות, קובעות, גם לפרט וגם לציבור כולו; ומצד שני, כנסת מחולקת, כנסת שמפורקת לשתי קבוצות לפחות, וגם בתוכן אין שלמוּת.

איתן ברושי: מה שמתחייב מכאן זו רגישות גדולה מאוד.

איתן ברושי: מצד אחד, נחישות להוביל את המדינה לחוף מבטחים; מצד שני, רגישות להבין את המציאות של כנסת מחולקת.

איתן ברושי: קשה מאוד לומר שברוב כזה אפשר לעשות מהלכים גדולים, ודאי לא אלה שחלמו להושיע את המדינה, כמו חלק מהחברים שנכנסו לכנסת בחודשים האלה, וחלקם גם מרכיבים את הקואליציה.

איתן ברושי: מכאן צריך לומר לראש הממשלה ולמרכיבים של הקואליציה, שבמציאות שהם הובילו לחלוקה כזאת של רוב קטן ומיעוט גדול, האחריות שמתבקשת היא יותר ממה שראינו בהבאת הנושא הזה לדיון.

איתן ברושי: עצם החוצפה הזאת, לעשות מחטף ולהביא לדיון בשעות כאלה, בימים הראשונים של הכנסת, הצעה לא כל כך חשובה – היא לא קובעת גורלות חוץ מאשר לכמה אנשים בודדים – עצם הזכות הזאת שלקחו לעצמם, כולל הניהול הכוחני של חבר הכנסת אלקין בשעות ובימים האלה, מראה שאם זה הכיוון שבו ילכו ראש הממשלה והממשלה, זו דרך מסוכנת לממשלה אבל בעיקר למדינה.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת ברושי.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: ואחר כך – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת איתן ברושי, על הנאום, אף שזה לא הנאום הראשון שלך.

אחמד טיבי: אני מאחל לך הצלחה.

אחמד טיבי: החוקים האלה שבאים כדי להרחיב את הממשלה, יש בהם מסר שלילי לציבור.

אחמד טיבי: ממשלת ישראל הצביעה, לרבות ראש הממשלה, על חוק המגביל את מספר השרים ל-18.

אחמד טיבי: מה נשתנה?

אחמד טיבי: לפני קדנציה זה היה נכון ועכשיו זה לא נכון?

אחמד טיבי: לפני קדנציה היה מאבק בשחיתות, בעד שקיפות, ועכשיו אין צורך בשקיפות?

אחמד טיבי: אין צורך בחיסכון?

אחמד טיבי: מה העלות?

אחמד טיבי: מה העלות, רבותי חברי הכנסת מימין – אתה באופוזיציה, שניכם באופוזיציה, אתה היחידי בקואליציה, אני מתבלבל – מה העלות של התוספת הזאת?

אחמד טיבי: עבור מי?

אחמד טיבי: עבור דנון?

אחמד טיבי: עבור אלקין?

אחמד טיבי: עבור מירי?

אחמד טיבי: עבור מי?

אחמד טיבי: זה שווה את זה?

אחמד טיבי: תגידו איפה הבעיה, אולי נוכל לשכנע אותם, אולי פחות כסף, נעביר את זה לשכונות, נעביר את זה למטרות צודקות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חזן, היה לי נאום לפני – צוחקים.

קריאה: עכשיו אתה מבין למה אני צוחק?

יפעת שאשא ביטון: לא צוחקים, אנחנו מחייכים.

אחמד טיבי: לא, הוא צוחק.

אחמד טיבי: אמרתי משפט, וחברת הכנסת רויטל סויד, לזכותה ייאמר, ביקשה ממני למחוק את החלק השני של המשפט, שדיברתי בו על תורשה וגנטיקה לגביך.

אחמד טיבי: אני מוחק אותו מהפרוטוקול.

אורן אסף חזן: אני עוד לא סולח לך, אתה צריך לעבוד יותר קשה.

אורן אסף חזן: אני לא סולח לך עדיין.

אורן אסף חזן: ההתנצלות עוד לא התקבלה.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת היא ממשלה שנכשלה בקדנציה הקודמת, והיא תיכשל.

אחמד טיבי: מה עוד ש-61 נגד 59 זה תיקו, אדוני.

אחמד טיבי: זה כוחות שווים.

אחמד טיבי: חזן, אל תחלום על קיזוז.

אחמד טיבי: גם השרים לא יחלמו על קיזוז, אפילו לשירותים.

אחמד טיבי: אין קיזוזים.

אחמד טיבי: גם צרכים ביולוגיים הם לא הצדקה לקיזוז.

אחמד טיבי: גם ראש הממשלה צריך להיות פה כל הזמן, ירותק למליאה.

אחמד טיבי: על נושאים מהותיים, לא על הגדלת והרחבת הממשלה כדי לרצות איש ליכוד זה או אחר.

אחמד טיבי: כי במפלגות הנוספות בקואליציה הכול ידוע.

אחמד טיבי: כל השרים, שמית, ידועים, חוץ מהספסלים האחוריים והבינוניים של מפלגת השלטון.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו ברשימה המשותפת נצביע יחד עם כל החברים באופוזיציה נגד הצעת החוק ונגד הקמת הוועדה.

אחמד טיבי: היה צריך להקים ועדת חוקה מייד ולעבוד באופן סטטוטורי בוועדה קיימת.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: אנחנו עוברים עכשיו לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת מיכל בירן וחבר הכנסת באסל גטאס.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני עורך-דין במקצועי במשך יותר מ-25 שנה.

אוסאמה סעדי: למדתי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.

אוסאמה סעדי: הקורס הראשון שמלמדים הוא משפט חוקתי, ואת הקורס הזה למדתי אצל אחד המומחים במשפט החוקתי במדינת ישראל, פרופסור קלוד קליין.

אוסאמה סעדי: בשיעורים שלמדנו, כאשר דיברנו על חוקי-יסוד, אמרו למעשה שחוקי-היסוד הם שלב בהקמתה וכינונה של חוקה למדינה.

אוסאמה סעדי: לכן צריך להתייחס בכובד ראש כאשר מדברים על חוקי-יסוד.

אוסאמה סעדי: אבל מה שעושים לחוק-יסוד: הממשלה, שעוד לא יבשה הדיו מעליו מהכנסת הקודמת, במרס 2014, כאשר באים היום ומבקשים לתקן את חוק-היסוד הזה; כאשר למעשה הממשלה מבקשת לעקוף את חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 5(ו), ומבקשים לדחות את תחילתו לכנסת העשרים-ואחת, ואני שואל: מדוע הממשלה הזאת מבקשת לכבול את ידיה של הכנסת העשרים-ואחת ואת הממשלות העתידות לקום במדינה?

אוסאמה סעדי: אם היא חושבת שהסעיף הזה הוא סעיף לא הגיוני, שאי-אפשר ליישם אותו, מכיוון שהסכמים קואליציוניים כאלה ואחרים – אי-אפשר להקים ממשלה בת-קיימא במספר של 18, שיבואו ויגישו הצעה לבטל את סעיף 5(ו).

אוסאמה סעדי: אבל הם לא מבקשים לעשות זאת.

אוסאמה סעדי: מה שהם מבקשים: לדחות את יישומו ואת כניסת תוקפו של הסעיף הזה רק לכנסת העשרים-ואחת.

אוסאמה סעדי: ולמה?

אוסאמה סעדי: כי למעשה, מה שהם מבקשים, חברי חברי הכנסת, זה – הם מבקשים לצרף שרים נוספים, מעבר ל-18.

אוסאמה סעדי: והסעיף קובע שאם מבקשים לצרף שרים נוספים, צריך רוב של 70 חברי כנסת לפחות, ואין להם, ולכן הם עושים את כל המעקף הזה, כדי לעקוף את חוק-יסוד: הממשלה.

אוסאמה סעדי: ונקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: סעיף 108 לתקנון מדבר על ועדות קבועות וועדות לעניין מסוים.

אוסאמה סעדי: הוועדות לעניין מסוים – אני קראתי בתקנון, וחזרתי וראיתי ועיינתי בפרוטוקולים – מדובר, למשל, בוועדה לעניין סמים, מאבק בתאונות דרכים, זכויות הילד.

אוסאמה סעדי: הסעיף הזה לא בא לדון בעניין של הקמת ועדה תחת ועדה; במקום ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהיא הוועדה שצריכה לדון בנושא כזה חשוב, של תיקון חוק-יסוד: הממשלה, לבוא ולהעביר את זה לוועדה המסוימת, לזה לא נועד סעיף 108 לתקנון.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

נחמן שי: חברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: אחריה – באסל גטאס.

נחמן שי: אחר כך – מנואל טרכטנברג.

נחמן שי: חברי הכנסת כמובן.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הפילוסוף ג'ון רולס הגה את המושג של "מסך הבערות".

מיכל בירן: כל הקונספט שלו היה שאת ההחלטות המוסריות שלך אתה צריך לקבל כשאתה לא יודע אם אתה תהיה מי שנהנה מן הדבר או נפגע מן הדבר.

מיכל בירן: ככה ההחלטות שלך יהיו המוסריות ביותר.

מיכל בירן: אני חושבת שמה שקורה כאן היום מדגים את הבעיה, שהליכוד – מפלגת הליכוד שכחה מה זה לא להיות בשלטון.

מיכל בירן: שכחה שמדובר במערכת דמוקרטית ולא במערכת מלוכנית; שכחה שגם היא יכולה להיות באופוזיציה.

מיכל בירן: חלקנו – לא אני, אבל יש פה אחרים שעוד היו כאן וזוכרים גם את הגלגול הזה, וזה יקרה שוב בעתיד.

מיכל בירן: כשחושבים שכשנולדים נמשחים למלכות נוצרת הבעיה שאנחנו רואים בעניין הוועדה.

מיכל בירן: הכללים לא חשובים יותר.

מיכל בירן: כי הרי כשאתה לא יודע אם אתה תהיה בצד החזק או החלש, אתה מבין שהכללים חשובים.

מיכל בירן: הכללים יכולים להגן עליך כשאתה תהיה בנקודת חולשה.

מיכל בירן: הכללים יכולים להגן על זכותו של המיעוט.

מיכל בירן: לעומת זאת, כשאתה עם האף בעננים, לא אכפת לך מכלום.

מיכל בירן: וכאן אנחנו רואים שהממשלה הזאת שוב יוצאת למתקפה מאורגנת נגד הדמוקרטיה הישראלית, נגד הכללים הבסיסיים שמאפשרים לנו לחיות כאן, באותה מדינה, גם אם אנחנו מחזיקים בדעות שונות.

מיכל בירן: יש לנו חרדים וחילונים, ויהודים וערבים, ומגוון שלם ומדהים במדינה הזאת, ואנחנו מצליחים בכל זאת לחיות כאן, כי יש כללים דמוקרטיים שמסדירים את האופן שבו דברים מתנהלים.

מיכל בירן: וגם כל אחד יודע שזה לא לעולם ועד: אם אתה עושה קמפיין טוב אתה יכול להצליח, אתה יכול לנצח; אם אתה משכנע את הציבור אתה מקבל ממנו מנדט, אתה גם יכול לאחוז בהגה השלטון, והדבר הזה הוא חשוב לחלוטין.

מיכל בירן: מה שקרה פה, וזה קרה כבר בשנתיים האחרונות: עושים מוועדות הכנסת, ממנגנוני הכנסת – עושים מהם בדיחה.

מיכל בירן: רוצים זה, עושים ועדה מיוחדת למזון, ועדה מיוחדת לרשות השידור.

מיכל בירן: ועדות הכנסת, שהן מוסד חשוב בכנסת, שיש לו משמעות, ויש לו משמעות במשך עשורים רבים, כל פעם שזה לא נוח, מזיזים אותן הצדה.

מיכל בירן: ומה שיש לנו כאן הוא השיא של הדבר הזה: מהירות שהיא לא מובנת, למטרה שהיא לא ראויה, והכי חשוב: שוב – והפזיזות הזאת, של לא לכבד אפילו את המנגנונים הבסיסיים של לעשות – רוצים לשנות חוק-יסוד – לעמוד, לעשות את זה בדרך האטית.

מיכל בירן: האטיות הזאת, יש לה סיבה.

מיכל בירן: האטיות זה לא שמישהו יושב בחדר ומחכה שהזמן יעבור.

מיכל בירן: זה נותן זמן לשיחות, למנגנונים, למחשבה, לאיזונים והבלמים.

נחמן שי: תודה.

מיכל בירן: אנחנו חייבים לנסות לעצור גם את המחטף הזה, ונמשיך להילחם כמה שרק נוכל.

מיכל בירן: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

נחמן שי: ואחריו – חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

נחמן שי: עוד לא, עוד לא.

נחמן שי: לא, מנואל.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: קודם כול חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת, בשעה מאוחרת כזו אנחנו דנים בעניין שקשור להרכבת ממשלה שמטבע המפלגות שמרכיבות אותה, ומה שנודע לנו עד עכשיו מההסכמים הקואליציוניים, היא לא עומדת להיות ממשלה שתתקרב להבנה של מה שקורה ומה המצב של האוכלוסייה הערבית, החברה הערבית, בישראל.

באסל גטאס: היא – לא בטוח שאפשר לחשוד בה ככזאת שתצא מהכלים בשביל לסגור פערים ובשביל לפתור בעיות, ואפילו ברמה של ההצהרות, שלא לדבר על המעשים.

באסל גטאס: המציאות, אני רוצה להגיד לכם, היא קשה במיוחד בנושא של הריסת בתים.

באסל גטאס: המצב כרגע, כשאנחנו עומדים ומדברים כאן, יש מאות משפחות שכל לילה, כל לילה, הם לא יכולים ולא יכולות ללכת לישון, כי מצפים כל רגע שיבואו ויהרסו להם את הבתים.

באסל גטאס: שכונה שלמה בקלנסואה, של 51 בתים, שכונה שלמה, שעומדת בפני הריסה; בתים שנבנו על קרקע פרטית, שזה שנים מנסים לקבל היתר בנייה, בתוכנית מתאר ששייכת לטייבה דווקא, אבל הם, מבחינה מוניציפלית, חלק מקלנסואה.

באסל גטאס: וכשכלו כל הדרכים, בסוף, היום יש היתר, יש אור ירוק, יש לחץ מסיבי של הפרקליטות ללכת ולהרוס.

באסל גטאס: ואני אומר לכם מידיעה: מה שמעכב את ההריסה – יכול להיות שהלילה יהרסו – יש חמישה בתים שבכל רגע – יש לחץ של הפרקליטות ושל הוועדה המחוזית ללכת ולהרוס, וזה מסיבה פשוטה, כי כל האזור שם מוגדר "נחל וסביבתו".

נחמן שי: תודה.

באסל גטאס: הלכנו וטיילנו, ואתם לא חושדים בדב חנין שהוא לא איש של טבע ושל נחלים – אין נחל ואין סביבה.

באסל גטאס: המצב הזה חוזר על עצמו בדהמש, חוזר על עצמו באום-אלפחם ובעוד ועוד ועוד מקומות.

נחמן שי: תודה רבה.

באסל גטאס: על המציאות הזאת אנחנו מדברים, ואני חושש שהממשלה הבאה לא מבשרת לנו שום דבר חיובי בכיוון הזה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, שמעתי בקשב רב את הדוברים מהקואליציה בדיון הקודם ולא התפלאתי, אבל בכל זאת, שמתי לב לכך שלא היה להם טיעון אחד שנוגע לפרוצדורה שהם נוקטים כיום כדי לשנות חוק-יסוד.

מנואל טרכטנברג: לא טיעון אחד.

מנואל טרכטנברג: וזה לא פלא, כי אי-אפשר להגן על הליך שכזה, חפוז, לא ענייני, שדורס ברגל גסה חוק-יסוד.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להזכיר לכם שעברו כבר חמישה חודשים ויותר מאז פוזרה הכנסת ועדיין אין ממשלה.

מנואל טרכטנברג: בעשר השנים האחרונות היו ארבע מערכות בחירות, בכל סיבוב כזה לקח כמעט שישה חודשים להרכיב ממשלה.

מנואל טרכטנברג: כלומר, בעשר השנים האחרונות, שנתיים תמימות לא היה ריבון במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: שנתיים מתוך עשר זה המון זמן, בטח לכל מדינה, אבל במיוחד למדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: והנה, כנראה תקום ממשלה שנשענת על קואליציה של 61 חברי כנסת, שימיה ספורים, ועוד הפעם ניכנס למערבולת הזאת של בחירות שחוזרות על עצמן ועוד הפעם הקמת ממשלה וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: והנה, הלכו עוד שישה חודשים בחייה של מדינה.

מנואל טרכטנברג: רבותי, זה מצב שהוא בלתי נסבל.

מנואל טרכטנברג: לא חשוב אם אתה אופוזיציה או קואליציה, ימין או שמאל.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות שאנחנו מכלים את האנרגיות השלטוניות על מערכות בחירות והקמת ממשלות פעם אחר פעם אחר פעם.

מנואל טרכטנברג: הגשתי בשבוע שעבר הצעת חוק להגבלת הזמן מפיזורה של הכנסת ועד לבחירות, וכמו כן להגבלת מספר הימים להקמת ממשלה.

מנואל טרכטנברג: אין שום סיבה בעולם שזה יארך 90 יום במקרה הראשון ו-41–42 ימים להקמת ממשלה.

מנואל טרכטנברג: בדקנו את העניין – אנחנו בקצה של ההתפלגות של מדינות ה-OECD, בקצה הגבוה כמובן, וחייבים לעשות משהו בהקשר הזה.

מנואל טרכטנברג: אבל מעל הכול, אני רוצה לציין שגם במסגרת של הדיונים האלה, הלא-כל-כך ענייניים, יש מקום לענייניות.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות ששינוי חוק-יסוד ייעשה מבלי שהמציעים נותנים טיעון, ולו אחד, למה לנקוט את ההליך הזה, המזורז, הלא-ענייני, ולא להקים ממשלה עם 18 שרים ורק אז להתניע את התהליך שמתבקש על-פי חוק.

מנואל טרכטנברג: אני מקווה שנשמע תשובות בסיבוב הזה.

מנואל טרכטנברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן כבל; אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; אם הוא לא יהיה נוכח – חברת הכנסת מיכל בירן.

מרב מיכאלי: היא דיברה כבר.

יצחק וקנין: דיברה?

איתן כבל: אבל אם היא תרצה היא יכולה לדבר שוב.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: נקרא לה.

יצחק וקנין: לא, לא.

מרב מיכאלי: נתחלף אתה.

יצחק וקנין: אחרי – מרב מיכאלי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, זהו, האמת היא שאני מאוד התרגשתי לראות את המספר 120 היום על המסך כאן.

איתן כבל: אני לא זוכר, אדוני היושב-ראש, ואנחנו כבר די ותיקים פה, שראיתי את המספר המופלא הזה – –

אלי אלאלוף: זה ההישג הראשון של הממשלה.

איתן כבל: – – 120.

איתן כבל: זה ההישג הראשון של האופוזיציה.

קריאה: בדיוק.

איתן כבל: חבר הכנסת אלאלוף, זה ההישג הראשון של האופוזיציה.

איתן כבל: ההישג הראשון הוא – – –

אלי אלאלוף: אל תשכח – – –

איתן כבל: תשמע, לנו יהיה קשה, לכם עוד יותר.

איתן כבל: בסוף, הרי חלק גדול מהתענוג, חבר הכנסת אלאלוף, כשאתה בשלטון זה מנעמי השלטון.

איתן כבל: אז לא יהיו נסיעות ולא יהיה כלום.

איתן כבל: אתם תשבו פה, את נתב"ג תראו רק בתמונות.

טלי פלוסקוב: אין דבר, ניסע ביחד.

איתן כבל: את נתב"ג – לא, לא, התרגיל הזה לא יחזור על עצמו.

איתן כבל: אז אני אומר, תשמעו, שגם בתוך התהליך הדמוקרטי הזה, שבסך הכול מבחינתי הוא מאוד מרשים ויפה, העובדה היא שאנחנו יושבים כאן, וכל 120 חברי הכנסת נמצאים בבניין ואין הנחות.

איתן כבל: והאמת ששקלתי – – –

יצחק וקנין: איתן, אחרי פגרה כל כך גדולה, מה אתה מצפה?

איתן כבל: לא, אני אומר – – –

עיסאווי פריג': – – –

איתן כבל: בכל זאת, כנראה נקים ועדה הומניטרית.

איתן כבל: נקים ועדת שלושה באופוזיציה, שבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אנחנו בכל זאת צריכים לקבל כל מיני החלטות.

עיסאווי פריג': על-פי – – –

איתן כבל: יש כאלה שרגילים לנסוע הרבה לחו"ל.

איתן כבל: מה יקרה – הם באים עם אישור, חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, אלה שרגילים כל השנה כשהם בכנסת להיות בחו"ל, והוא בא ואומר: תשמע, אני חולה, אני לא יכול להיות בארץ יותר מכמה שבועות; אז לזה נקים ועדה הומניטרית.

איתן כבל: נשב בוועדה, האופוזיציה תשב, חברת הכנסת יעל גרמן, אנחנו נדון – –

אריה מכלוף דרעי: איתן, איתן.

איתן כבל: – – מה קורה עם חברי כנסת כאלה מהקואליציה – –

אריה מכלוף דרעי: איתן, איתן.

איתן כבל: – – שלא מצליחים ליהנות ממנעמי השלטון.

אריה מכלוף דרעי: איתן, העונש הגדול שלכם שאנחנו נחליט בקואליציה שאין קיזוזים.

איתן כבל: אני – – –

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נשאיר אתכם – – –

איתן כבל: אני אומר לך, תעזוב, אתה כבר הפסדת, אתה ב-delay.

איתן כבל: כבר אמרתי שהניצחון הגדול שלנו הוא שראינו 120 היום.

אריה מכלוף דרעי: ראית?

איתן כבל: ואני אגיד לך את זה עוד – – –

קריאות: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת, השר המיועד דרעי, תזכור, קודם כול אני מציע לך להעביר את הלשכה שלך לפה, וכנראה תוכל לעשות דיאטה, כי תצטרך לרוץ לפה כל הזמן.

אריה מכלוף דרעי: יש לי חדשות בשבילך – –

איתן כבל: זה – אחד.

איתן כבל: זה – – –

אריה מכלוף דרעי: – – אנחנו נעביר את החוק הזה, ואז אני אשב בכנסת – – –

איתן כבל: חבר הכנסת, אני אומר לך, קודם כול זה יהיה – קודם כול כבר תגיד תודה, מראש, דואגים לך לבריאות.

איתן כבל: ואני אומר לכם, תקשיבו טוב-טוב, אתם תצטרכו להיות פה כל הזמן.

איתן כבל: ואני אומר, לסיום, אדוני היושב-ראש, כמה פעמים אפשר לקיים את סעיף 98?

איתן כבל: גם בדיקטטורה שלכם.

איתן כבל: גם בדיקטטורה, כמה אפשר יהיה 98?

איתן כבל: כל יום 98?

איתן כבל: כל שבוע 98?

עיסאווי פריג': תשאל את – – –

איתן כבל: גם למרות הכול, עצם העובדה שאתם תהיו כאן כבר נפלה זכות בחלקנו.

איתן כבל: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

קריאה: זחאלקה.

יצחק וקנין: אם כן, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

ג'מאל זחאלקה: אני מוותר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: רבותי, אני מודיע שאחרון הדוברים יסכם את הדיון – חבר הכנסת זאב אלקין.

יצחק וקנין: הוא אחרון הדוברים.

עיסאווי פריג': הוא מוותר, מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, גם אתה מוותר?

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב אלקין, בוא תסכם את הדיון, עשו לנו טובה.

עיסאווי פריג': נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: חבר'ה, אתם לא תתפסו את אלקין לעולם, אני אומר לכם.

יצחק וקנין: ניסו לעשות זה – – –

איתן כבל: אני רוצה להגיד שזה לא היה על דעתי, זה היה פשטני מדי.

יצחק וקנין: כן, זה חובבני יותר.

קריאה: יש לך שלוש דקות.

זאב אלקין: לא, לא, לא, טעות, אין לי שלוש דקות.

זאב אלקין: אני פה יושב-ראש ועדה, לכן תצטרכו לשמוע אותי הרבה זמן.

זאב אלקין: אל תתרוצצו.

יצחק וקנין: רבותי, יש לו זמן בלתי קצוב, הוא יושב-ראש ועדה והוא מציג בעצם את החוק, וזה לא שלוש דקות.

זאב אלקין: אל תפתחו את האשליות.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, אני חושב שהכנסת הזאת, ככה, בתחילת דרכה, מתחילה להתעלות על עצמה.

זאב אלקין: הרי תראו מה היה כאן בדיון הזה: הצלחתם, חברינו מסיעות האופוזיציה המיועדת – כן, ככה זה נקרא בשלב הזה – לקיים דיון של כמה שעות בבית הזה – על מה?

זאב אלקין: על הקמת ועדה.

זאב אלקין: הרי א.

זאב אלקין: אני חושב שדיון באורך כזה על הקמת ועדה עוד לא היה בכנסת.

זאב אלקין: היה בזמנו דיון, נדמה לי, על הקמת ועדה של רשות – – –

קריאה: – – –

זאב אלקין: – – – על הקמת הוועדה של קארין אלהרר על רשות השידור.

מיקי לוי: – – –

זאב אלקין: עכשיו, קארין בוודאי זוכרת את זה היטב, כי עד אז, בדרך כלל, כשהביאו מטעם ועדת הכנסת את הנושא הזה של הקמת ועדה, בדרך כלל הכנסת הצביעה – כן כן, לא לא – ותם העניין.

זאב אלקין: כשהביאו את הוועדה של רשות השידור אז, עם קארין, קיימו דיון, אבל בוודאי לא בכזה היקף ולא בכזאת יסודיות.

זאב אלקין: כן, זאת אומרת שהפעם הצלחתם להתעלות על עצמכם – – –

קריאות: – – –

זאב אלקין: עכשיו תקשיבו, עכשיו תקשיבו – – –

קריאות: – – –

זאב אלקין: עכשיו תקשיבו למה אתם מתנגדים.

זאב אלקין: הרי אתם, יאיר, יחד עם עפר, הלכתם לבג"ץ ואמרתם: הייתכן שהם מקיימים את הדיון הזה בוועדה המסדרת?

זאב אלקין: הרי לא יכול להיות – –

עפר שלח: – – –

זאב אלקין: – – זה לא רציני.

זאב אלקין: זה לא רציני.

זאב אלקין: עכשיו, הקשבנו לכם, אמרנו: צודקים, נכון, למה נעשה את זה בוועדה מסדרת?

זאב אלקין: אפשר, אבל לא חייבים.

יאיר לפיד: – – –

זאב אלקין: אפשר ללכת, הרי – יאיר, היות שקראתי את הסעיף, ולא רק קראתי את הסעיף אלא התייעצתי עם היועץ המשפטי לכנסת – –

קריאה: תמיד מקבל את המלצתו.

זאב אלקין: – – וברגע שהמלצתו הייתה להקים ועדה מיוחדת, ואז אין לדעתו שום בעיה לדון בחוק הזה, הלכנו בנתיב הזה.

עפר שלח: למה לא להקים ועדת חוקה?

זאב אלקין: והפלא ופלא – – –

עפר שלח: מה מפריע להקים ועדת חוקה?

זאב אלקין: רק ועדת חוקה, כן?

זאב אלקין: כל שאר – – –

עפר שלח: זה חוק-יסוד – – –

מיקי לוי: – – – למה לא להקים ועדת חוקה?

זאב אלקין: קודם כול, נקים גם ועדת חוקה, יחד עם כל שאר הוועדות הקבועות, כשיגיע הזמן.

זאב אלקין: תקום ממשלה, תקום ועדת חוקה, עפר, אל דאגה.

זאב אלקין: הכול יהיה בסדר, הכול יהיה בסדר.

עפר שלח: מה עם – – – של ניסן?

זאב אלקין: ניסן כרגע יושב-ראש ועדת הכספים, לאן אתה רוצה להעביר אותו?

זאב אלקין: לחוקה בכוח?

עפר שלח: לא – – –

זאב אלקין: לאן אתה רוצה להעביר אותו, לחוקה בכוח?

זאב אלקין: למה אתה רוצה להעביר אותו לחוקה בכוח?

זאב אלקין: הוא כרגע בכספים, מה הבעיה שלך?

זאב אלקין: אל תדאג לו.

זאב אלקין: אל תדאג לו, הוא מסתדר טוב איפה שהוא היום.

זאב אלקין: אבל חוץ מזה, עפר, לא מספיק שאנחנו הולכים עכשיו לקיים את הדיון – אגב, אני כבר מודיע, שלא יהיה, ככה, ספק, אני אומר לפרוטוקול: לחברי אותה ועדה מיוחדת – בהנחה, אני מקווה, שהכנסת תאשר אותה עוד מעט – שלאחר פרק זמן מסוים שייקח לוועדה המסדרת להכריע, אני מניח שזה יהיה מאוד קצר אותה ועדה מיוחדת, ברגע שתקבל סמכויות לטפל בחוק, תתכנס הלילה.

זאב אלקין: אז שלא יהיו ספקות – למי שעוד לא הבין, שיהיה מוכן לעבוד, ונעבוד במשך כל הלילה, לא תהיה בעיה.

מיקי רוזנטל: בשמחה, בשמחה.

מיקי רוזנטל: אנחנו אוהבים, אנחנו חיות לילה.

זאב אלקין: בוודאי, בוודאי – – –

איתן כבל: תודיע כבר על מועד תפילת ותיקין.

זאב אלקין: נבלה יחד את הלילה.

זאב אלקין: אגב, באותה הזדמנות, אם כבר אני ככה עושה סוגריים להודעות, מייד בתום ההצבעה הזאת תתכנס הוועדה המסדרת – יצא על זה גם זימון מסודר – ותדון בשאלה איזו ועדה צריכה לטפל בחוק הזה.

זאב אלקין: אבל אני חוזר עכשיו לגופו של עניין.

זאב אלקין: יאיר ועפר, אתם ביקשתם שתהיה ועדה – –

יאיר לפיד: לא, אנחנו רצינו – – –

זאב אלקין: – – הנה, מקימים – – –

יאיר לפיד: – – –

זאב אלקין: יאיר, אם אתה חושב שלא רק זה שנשב בוועדת חוקה עוד מעט, ולא רק זה שניעזר ביועצת המשפטית של ועדת חוקה, גם נקרא לזה "ועדת חוקה זמנית", שכל מה שהיה ב"ארץ נהדרת" – ועדת חוקה זמנית בראשות זאב אלקין, זה הולך להתממש 100% – זה לא יכול להתממש 100%, רק 90%.

זאב אלקין: 100% לא יהיה.

יאיר לפיד: אותי אתה הרבה יותר מצחיק מהם.

זאב אלקין: 100% לא יהיה.

זאב אלקין: אבל הלכנו כאן לנתיב שקיים בכנסת.

זאב אלקין: הרי כשחוקקו את חוק הגיוס, אני לא זוכר – – –

מיקי לוי: – – –

זאב אלקין: – – – אני לא זוכר שהתעקשתם שזה יהיה בוועדת חוץ וביטחון.

קריאות: – – –

זאב אלקין: לא זכור לי שרציתם שזה יהיה בוועדת חוץ וביטחון.

קריאות: – – –

זאב אלקין: כשחוקקו כאן חוק משאל עם, שהיה חוק-יסוד, גם היה בוועדה מיוחדת – אז זה לא הפריע.

זאב אלקין: אז זה לא הפריע, נכון?

זאב אלקין: אז מה קרה?

זאב אלקין: הרי הוויכוח כאן עכשיו הוא לא על כמות הדיונים, הוויכוח הוא על עצם העניין, איזו ועדה תטפל בחוק הזה.

זאב אלקין: הרי מה אתם מציעים באמת, שמי יעסוק בזה?

זאב אלקין: ועדת חוץ וביטחון?

זאב אלקין: ועדת כספים?

זאב אלקין: הרי מה בדיוק ההצעה שלכם?

זאב אלקין: לא הצלחתם להקים היום ועדת חוקה דרך הוועדה המסדרת.

זאב אלקין: לא היה לכם רוב.

זאב אלקין: קורה, לפעמים אין לכם רוב, קורה.

זאב אלקין: תקלה מצערת, אבל קרה.

זאב אלקין: אז מי אתם רוצים שיטפל בחוק?

זאב אלקין: החוק כבר עבר בקריאה ראשונה.

זאב אלקין: ועדת חוץ וביטחון הזמנית?

זאב אלקין: ועדת כספים הזמנית?

זאב אלקין: הוועדה המסדרת?

קריאות: – – –

זאב אלקין: אתם בזבזתם שעות על שעות של דיוני הכנסת – על מה?

זאב אלקין: על הפתרון הכי נקי והכי פשוט שיש, שהציע אותו היועץ המשפטי לכנסת, רק כדי מה, להראות שיש כאן אופוזיציה?

זאב אלקין: לא חושב שזה יעזור.

זאב אלקין: אתם יכולים לפנות – – –

יאיר לפיד: – – – להראות שיש קואליציה – – –

זאב אלקין: יש כאן, בתוך הסיעה של המחנה הציוני, שרידים של סיעה שפעם הייתה הסיעה הגדולה בכנסת, שמאוד אהבה פיליבסטרים ליליים כדי להראות שיש כאן אופוזיציה.

זאב אלקין: תשאלו אותם איך זה נגמר.

זאב אלקין: תשאלו.

קריאה: – – –

זאב אלקין: זה נגמר שאחרי 28 הם ירדו לשניים.

זאב אלקין: ככה זה נגמר.

שלי יחימוביץ': אז מה אתה אומר?

זאב אלקין: ככה זה נגמר.

שלי יחימוביץ': מה אתה רוצה?

זאב אלקין: ככה זה נגמר.

זאב אלקין: מה אני רוצה?

זאב אלקין: מאוד פשוט: שתהיו ענייניים.

איציק שמולי: איפה אתה היית?

איציק שמולי: איפה אתה היית אז?

זאב אלקין: אין לי בעיה, אין בעיה שתיאבקו נגד החוק שאתם נגדו – –

איציק שמולי: למי היית שייך אז?

איציק שמולי: מה אתה מטיף מוסר?

זאב אלקין: – – אבל גם להיאבק נגד זה שהוא יטופל כדת וכדין בוועדה שתוקם לצורך זה, ועל זה לברבר ולדבר שעות?

זאב אלקין: אין לכם מה לעשות?

זאב אלקין: אין לכם מה לעשות?

זאב אלקין: רק כדי שיראו שהייתם פה עד שעת ליל מאוחרת לדבר על זה?

זאב אלקין: הרי אין לכם הצעה אחרת.

קריאות: – – –

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: ועדת חוץ וביטחון יותר טוב?

זאב אלקין: כספים יותר טוב?

זאב אלקין: מסדרת?

חיים ילין: – – –

זאב אלקין: הלכתם לבג"ץ נגד זה.

זאב אלקין: הרי על מה?

זאב אלקין: על מה?

שלי יחימוביץ': – – –

זאב אלקין: סתם לדבר, סתם להגיד: אנחנו פה, כי אנחנו נגד, נרים את הדגל.

זאב אלקין: זה לא נגמר טוב לסיעות הקודמות שעסקו בזה, זה לא ייגמר טוב גם הפעם.

זאב אלקין: אפשר להיות ענייני גם כשאתה מתנגד למשהו, והנה העובדה – –

מיקי רוזנטל: שמחים שאתה דואג לנו – – –

זאב אלקין: – – כשהקשבתי בקשב רב – – –

סתיו שפיר: – – –

זאב אלקין: סליחה, אנחנו הקשבנו לכם כמה שעות, אז תקשיבו לי כמה דקות.

זאב אלקין: לא נורא, לא נורא.

קריאות: – – –

זאב אלקין: פינינו לכם את המגרש, פינינו לכם את המגרש, לא הפרענו לכם כמעט, דיברו רק אנשי אופוזיציה – תקשיבו לי כמה דקות.

זאב אלקין: הרי לצאת מפה אתם לא יכולים, כי תהיה הצבעה, אז תצטרכו להקשיב לי.

עיסאווי פריג': – – – אין לך – – –

זאב אלקין: עכשיו, שימו לב, אני מציע לכם – – –

קריאות: – – –

זאב אלקין: – – – אני מציע לכם, לכו לפרוטוקול ותסתכלו על מה דיברתם; הרי לא יכולתם לדבר על הוועדה הזאת אפילו אותן שלוש דקות שהיו.

זאב אלקין: רובכם המוחלט דיברתם על הכעס על הממשלה העתידית, ולמה היא גרועה, על ההסכמים הקואליציוניים ולמה הם גרועים, כי באמת לא היה פה על מה לדבר.

זאב אלקין: אבל את השיא הזה, כן, של הדיון בכנסת על נושא שבכלל לא מקובל לקיים עליו דיון, ובוודאי לא בכזה אורך, בוודאי שברתם.

זאב אלקין: אתם יכולים להיות גאים בזה.

אראל מרגלית: ראש ממשלה עם תשעה מיניסטרים, נראה לך סביר?

זאב אלקין: אבל אי-אפשר – אבל אי-אפשר לא להתייחס – – –

אראל מרגלית: ככה אתם מנהלים את המדינה: ראש ממשלה עם תשעה מיניסטרים.

זאב אלקין: מצוין.

זאב אלקין: אז אני מציע לך, אראל, בוא לא נעשה כאן פיליבסטרים, נאשר מהר את החוק, תקום כאן ממשלה ויהיה ראש ממשלה שלא יהיה עם תשעה מיניסטרים – תהיה ממשלה מלאה.

זאב אלקין: הרי אתם מעכבים את התהליך הזה כרגע, אתה בא אלינו בטענות?

זאב אלקין: הרי זאת הבעיה – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

זאב אלקין: – – זאת הבעיה – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

זאב אלקין: אנחנו נקים את הממשלה בהרכבה המלא לאחר שיעבור החוק, והכול יהיה בסדר גמור.

זאב אלקין: אבל אתם כרגע מעכבים אותו.

זאב אלקין: ומותר להתנגד לחוק הזה.

זאב אלקין: אלא מה, יש משהו שאני לא מבין: אני הלכתי ובדקתי קצת בארכיון, האם כשחוקקו את הסיפור הזה של 18 שרים, האם המחנה הציוני תמך.

זאב אלקין: התברר לי שלא.

זאב אלקין: היו חברים במחנה הציוני שאמרו: למה 18?

זאב אלקין: למה לא 19?

זאב אלקין: למה לא 20 ?

זאב אלקין: למה לא 21?

זאב אלקין: זה לא רציני – –

יצחק הרצוג: – – –

זאב אלקין: – – ותקפתם את התיקון הזה כשחוקקו אותו.

זאב אלקין: עכשיו אתם תוקפים כשדוחים אותו.

קריאות: – – –

זאב אלקין: תחליטו, אתם בעד 18 או נגד 18?

זאב אלקין: הרי אתם יודעים שאם חס וחלילה, חס וחלילה, היה מתמזל מזלכם והייתם היום במצב שהייתם מנסים להרכיב ממשלה, איזה 18?

זאב אלקין: איזה 20?

זאב אלקין: ל-30 הייתם מגיעים ול-40, רק בכל מחיר להקים ממשלה.

זאב אלקין: הרי אתם יודעים את זה מצוין.

אראל מרגלית: אני אגיד לך מה, אנחנו נגדכם.

יחיאל חיליק בר: זאב, לא היינו באים – – –

זאב אלקין: אז עכשיו הפכתם למגִנים הגדולים של המספר הזה?

אראל מרגלית: אנחנו אלה שהיינו בכל מחיר – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

זאב אלקין: אומנם כשהוא ישב בממשלה של 22 זה לא הפריע לו, אבל הוא לפחות דיבר על 18.

זאב אלקין: אתם דיברתם נגד 18, אז מה קרה לכם?

יחיאל חיליק בר: – – –

זאב אלקין: תראו מה קרה: יאיר לפיד היה צריך לבוא לאופוזיציה כדי לגייר אתכם להיות תומכים של 18 שרים.

זאב אלקין: תראו איזה מחיר הוא צריך לשלם כדי שתלכו אתו.

יחיאל חיליק בר: אתם הלכתם לבחירות כי לא הייתה לכם משילות, מה השגתם בזה?

זאב אלקין: בשביל מה, לא חבל?

זאב אלקין: לא חבל?

זאב אלקין: לא יכולתם לתמוך בזה אז, כשהוא היה בממשלה?

זאב אלקין: זה לא יפה.

זאב אלקין: לא יפה.

אראל מרגלית: איך אתה מנהל תשעה מיניסטרים?

אראל מרגלית: איך?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הוועדה, הבית השתכנע.

יולי יואל אדלשטיין: הטיעונים פשוט – – –

זאב אלקין: תן לי קצת ליהנות.

זאב אלקין: אני כמה שעות הקשבתי.

זאב אלקין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, רצוי לא לצאת כי יכולה גם לבוא הצבעה.

זאב אלקין: דיברתם – מלבד הנושא הזה, של גודל הממשלה, שכפי שאמרתי אין פה ציניות יותר גדולה ממה שמדברים כאן בימים האלה – תקפתם על עוד כמה נושאים.

זאב אלקין: דיברתם על הנושא הזה של החרדים.

זאב אלקין: גם כאן, זה פשוט מרתק מאוד.

זאב אלקין: אני רואה את יושב-ראש האופוזיציה המיועד ואת שרת המשפטים לשעבר משוחחים בינם לבין עצמם.

יצחק הרצוג: נו, מה הבעיה שלך?

יצחק הרצוג: תגיד, גם זה אסור?

זאב אלקין: לא, בהחלט רצוי.

יצחק הרצוג: זה לא מופיע בהסכם הקואליציוני.

זאב אלקין: לא, זה חלק מהרוטציה.

יצחק הרצוג: פשוט אמרו לך לגרור זמן.

זאב אלקין: אתם יכולים לספר היטב אחד לשני מי הבטיח לחרדים הכול, ועדיין לא התמזל מזלו אבל היה מוכן להבטיח הרבה יותר ממה שניתן בהסכמים האלה, ומי היה מוכן להבטיח להם הכול אבל לא התמזל מזלו והוא פשוט לא הגיע לאפשרות הזאת כדי להבטיח.

זאב אלקין: זה בהחלט יכול להיות חילופי דברים וניסיון והערכה מאוד מאוד מעניינים.

באסל גטאס: – – –

זאב אלקין: אבל לאחר מכן לשגר את חברי הכנסת שלכם ולתקוף את זה בשצף קצף, הרי אתם לא תעזו.

זאב אלקין: אני מניח שלא נשמע את בוז'י הרצוג תוקף כאן בכל הכוח את ההסכמות עם החרדים, כי הוא חולם יום אחד להגיע אתם לאותן הסכמות.

זאב אלקין: זה לא יקרה.

זאב אלקין: אבל את חברי הכנסת ממפלגתו הוא ישלח לתקוף בוודאי.

יצחק הרצוג: איך אתה מוכן על הגיור לוותר?

יצחק הרצוג: מה אתה אומר לבוחרים שלך על הוויתור?

זאב אלקין: אני בנושא של הגיור, חבר הכנסת הרצוג, מוכן ללכת בדיוק לאותו סיכום שסיכמה עליו הממשלה שבה ישבת כשר הרווחה, ונדמה לי באותו זמן, אם זיכרוני לא מטעה אותי, אולי גם היית שר התפוצות באותה ממשלה.

זאב אלקין: אחראי ליהדות התפוצות.

יצחק הרצוג: לא.

זאב אלקין: רק שר רווחה היית.

זאב אלקין: זיכרוני מטעה אותי.

יצחק הרצוג: לא, גם תפוצות, אבל לא נגענו בגיור.

זאב אלקין: היית גם שר התפוצות, נכון?

זאב אלקין: היית שר הרווחה והתפוצות, אחראי ליהדות התפוצות.

יצחק הרצוג: זה לא היה גיור.

יצחק הרצוג: לא נגעו בחוק הזה.

זאב אלקין: מה זאת אומרת?

זאב אלקין: תקרא הסכמים קואליציוניים שאתה היית חלק מהממשלה שהוקמה על הבסיס שלהם.

זאב אלקין: בדיוק אותו דבר.

זאב אלקין: החלטה על גיור – מופיע באותם הסכמים קואליציוניים.

זאב אלקין: היית כמה שנים שר, זה לא הפריע לך.

זאב אלקין: דיברת עם היהדות הרפורמית, היהדות הקונסרבטיבית, זה לא הפריע לך.

זאב אלקין: אז כנראה מה שרואים מהכורסה של יושב-ראש האופוזיציה המיועד לא רואים מכורסת מיניסטר.

זאב אלקין: אני מציע לכנסת לאשר את הרכב הוועדה, וניגש להעברת החוק.

זאב אלקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין, יושב-ראש הוועדה המסדרת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20).

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן, בסעיף הזה, יש פרץ אחדות בלתי מוסבר בבית.

יולי יואל אדלשטיין: גם הממשלה וגם האופוזיציה ביקשו הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ערוכים, אכן, לביצוע ההצבעה השמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי המזכירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לענות בקול רם, שנשמע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד שרון גל – נגד זהבה גלאון – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – בעד דני דנון – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – בעד איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד ינון מגל – בעד מנחם אליעזר מוזס – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – נגד בנימין נתניהו – בעד קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד רחל עזריה – בעד דניאל עטר – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – בעד שי פירון – נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד נורית קורן – בעד יואב קיש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, אבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חיים כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי המזכירה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות ולהעביר לי את התוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההצעה להקמת הוועדה המיוחדת – 60 קולות.

יולי יואל אדלשטיין: נגד – 58 קולות.

יולי יואל אדלשטיין: אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההצעה עברה.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה המסדרת מתכנסת ברגע זה בחדר ועדת הכנסת לצורך קביעה לאיזו ועדה תועבר הצעת החוק שאישרנו בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכריז על הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה תחודש עם קבלת ההחלטה של הוועדה המסדרת במזכירות.

בשעה 23: הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש הוועדה המסדרת חבר הכנסת זאב אלקין להציג את החלטת הוועדה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוועדה המסדרת קבעה בישיבתה היום, כי הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20) תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה המיוחדת שהכנסת הקימה היום לעניין הצעת חוק זו.

זאב אלקין: הודעה זו אינה דורשת הצבעה.

זאב אלקין: ואני מודיע כאן לפרוטוקול, הודענו את זה גם בכל האמצעים האחרים, שהוועדה המיוחדת תתכנס בשעה 01:00 באולם של ועדת החוקה ותתחיל את דיוניה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד ליושב-ראש – – –

זאב אלקין: כמו כן, אדוני היושב-ראש, אני אחזור על מה שהודעתי בדיוני הוועדה המסדרת, שהוועדה המסדרת תתכנס גם היא במהלך הלילה אם זה יידרש לצורך השלמת הדיון בהצעת החוק האמורה, בהתראה של חצי שעה.

זאב אלקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד ליושב-ראש הוועדה המסדרת חבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ג באייר תשע"ה, 12 במאי 2015, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.