ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 4, 2015-05-05 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ז באייר תשע"ה, 5 במאי 2015, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: היום, יום שלישי, אנחנו כנהוג פותחים בחצי שעה של נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מן הנוכחים באולם להצביע, לצורך ההרשמה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה פתוחה לצורך ההרשמה.

אחמד טיבי: בעד.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תבלבל את היושב-ראש בסוף, חבר הכנסת טיבי – בעד, נגד, נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי יפתח.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתה כל כך מתעקש להיות בעד, אז בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי פותח.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה בהמשך?

יולי יואל אדלשטיין: אין שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גנאים, תפתח את הנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: איזה כבוד אני נותן לך, איזה כבוד אני נותן לך.

קריאה: ורק נכנסת.

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: זאת מדיניות חדשה?

יולי יואל אדלשטיין: זה בניגוד לכל המסורת – אחרון נכנסת, ראשון קיבלת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להקפיד על דקה של נאום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שזה מבשר עידן חדש – –

יולי יואל אדלשטיין: שוויון מלא לכלל האזרחים.

מסעוד גנאים: – – עידן ממשלת 61.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ארגון "שוברים שתיקה" פרסם דוח שבנוי על עדויות של כ-70 חיילים וקצינים שהשתתפו במבצע "צוק איתן" בעזה.

מסעוד גנאים: העדויות של החיילים הן מאוד מזעזעות, ולפי דעתי דורשות חקירה רצינית על המוסריות של החיילים ושל הצבא.

מסעוד גנאים: תוך כדי מבצע "צוק איתן", אנחנו, מעל דוכן הנואמים בכנסת, אמרנו שיש פשעי מלחמה ונזרקנו מחוץ למליאה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, העדויות מזעזעות.

מסעוד גנאים: מדברים על יד קלה על ההדק, על הריגת חפים מפשע, על ירי רק בגלל נקמה אישית, על וידוא הריגה של זקנים, של נשים.

מסעוד גנאים: ואני שואל: עד מתי המדינה והממשלה יסתתרו מאחורי הססמה השקרית שיש לנו הצבא הכי מוסרי בעולם?

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברת הכנסת תמר זנדברג לדבר, ואחריה ידבר חבר הכנסת גטאס.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בדקה זו ממש הותר לפרסום דוח מבקר המדינה שנוגע לאכיפה בתחום זיהום אוויר ממפעלים.

תמר זנדברג: בשבועות האחרונים הייתה מחלוקת בין משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה, רשויות מקומיות והציבור – האם נתוני זיהום אוויר וזיהומים אחרים גורמים לתחלואה, כן או לא.

תמר זנדברג: היום אנחנו מגלים ששומר הסף הראשון, הוא המשרד להגנת הסביבה, כשל.

תמר זנדברג: אם הפיקוח והתקנת התקנות על-פי חוק אוויר נקי, שחוקק חבר הכנסת דב חנין – שנמצא אתנו כאן – לפני שנים, עדיין לא נעשו, אם הנתונים שנאספים לא מתפרסמים בשקיפות, אם בעצם אי-אפשר לדעת מה הם נתוני זיהום האוויר האמיתיים, אז מה לנו כי נלין שאנחנו לא יודעים מה התחלואה שנגרמת מזיהום האוויר הזה?

תמר זנדברג: ואני רוצה לומר עוד דבר, והוא שבימים אלה עומדת על הפרק שורה של תוכניות חדשות להרחבת התעשייה הפטרוכימית במפרץ חיפה, כלומר לא להסתפק בזיהום האוויר הזה אלא להרחיב עוד את הגורמים המזהמים במקום המזוהם ביותר בישראל.

תמר זנדברג: התוצאה מהדוח הזה צריכה להיות אחת, והיא צריכה להדהד בממשלה וכאן בכנסת וברשויות המקומיות ואצל כל הגורמים הנוגעים בדבר: לעצור עצירה מוחלטת הרחבה נוספת של כל התעשייה המזהמת במפרץ ולהכין תוכנית לאומית לשיקום האזור ולהבראתו, ויפה שעה אחת קודם.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פורסם היום בצהריים שמח"ש, מחלקת חקירות שוטרים, הודיעה למשפחתו של ח'יר חמדאן המנוח, שנרצח בדם קר על-ידי שוטרים, והדבר תועד בסרט וידיאו שכל העולם ראה, שהיא החליטה לסגור את תיק החקירה.

באסל גטאס: היינו עדים לשמועות בחודשים האחרונים; היום זה כבר לא שמועות, זו החלטה רשמית של מח"ש.

באסל גטאס: מה צריך לקרות?

באסל גטאס: איך הערבי צריך להיהרג ולהירצח בידי שוטרים כדי להביא לפתיחת תיק חקירה?

באסל גטאס: איך?

באסל גטאס: הוא צריך להחזיק, הוא בעצמו, את הנשק מהשוטר ולירות קבל עם ועדה, תחת צילום וידיאו, בשביל להביא לפתיחת חקירה?

באסל גטאס: אתם יודעים מה קרה בעולם כשזה קרה, מה קרה בלוס-אנג'לס ומה קרה בבולטימור לאחרונה ובעוד מדינות בארצות-הברית.

באסל גטאס: המיעוט הערבי כאן כנראה יותר מדי, אפשר להגיד, שקט, יותר מדי פייסני, פחות מדי מיליטנטי, פחות מדי יוצא לרחובות, ואפילו לא הגענו בימי המאבק הכי קשים למה שהיה – למה שעשו יוצאי אתיופיה בכמה ימים האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

באסל גטאס: אני קורא מכאן ליועץ המשפטי לממשלה להורות על פתיחת חקירה נגד השוטרים הרוצחים, ומייד.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת: מהפך, מהפך, מהפך.

מיקי לוי: חברים, כולנו חשבנו שהליכוד זכה בבחירות עם 30 מנדטים, אבל כשנחתמו ההסכמים הקואליציוניים גילינו להפתעתנו כי יהדות התורה היא שזכתה בבחירות, עם שישה מנדטים בלבד.

מיקי לוי: שישה מנדטים בלבד.

מיקי לוי: אני רוצה לברך את ראש הממשלה הנכנס יעקב ליצמן וסגנו משה גפני על זכייתם בבחירות.

מיקי לוי: עשיתם את הבלתי-יאומן – הוכחתם לכולנו שאפשר להרכיב את הממשלה ולנהל את המדינה גם כאשר אתם הסיעה הקטנה ביותר בקואליציה.

מיקי לוי: ברכות לראש הממשלה הנכנס ולסגנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאחר שזה נאום בן דקה – וגם הנאום הראשון שלי בכלל בכנסת, לפני נאום הבכורה ביום שני בשבוע הבא, אני מקווה – אני מאחל ורוצה לאחל לאבי, ואני מקווה שהוא שומע אותי עכשיו במיטת חוליו בבית-החולים "כרמל" בחיפה, החלמה מהירה, ושיחזור לאיתנו ויחזור אלינו מהר, ולהגיד לו בערבית: סלאמתכ, יא חאג'.

אוסאמה סעדי: כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על הנושא של שלילת התושבות והגירוש של ארבעת חברי הפרלמנט הפלסטינים תושבי מזרח-ירושלים, שהיום היה דיון בעניינם בבית-המשפט העליון בהרכב של תשעה שופטים, ובית-המשפט ישב על המדוכה במשך כארבע שעות.

אוסאמה סעדי: אני מודה שהייתי עורך-הדין שלהם במשך תשע שנים, מ-2006 עד היום, והפסקתי לייצג אותם בגלל שנבחרתי לכנסת, אבל היום הייתי עם חברי מהרשימה המשותפת – היינו שם על מנת להביע סולידריות אתם, ועל מנת להגיד שאין שום סמכות לשר הפנים הישראלי לשלול תושבות מתושבי מזרח-ירושלים.

אוסאמה סעדי: אין סמכות כזאת בחוק.

אוסאמה סעדי: היום אני טוען, וגם טענו אז, בעתירה שהוגשה, שמזרח-ירושלים הוא שטח כבוש והמשפט שצריך לחול הוא המשפט הבין-לאומי, ולא המשפט הישראלי.

אוסאמה סעדי: בית-המשפט נתן היום יותר מרמז לפרקליטות שעדיף לגמור את העניין הזה בדרכי שלום.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שהכנסת וגם הממשלה החדשה, וגם שר הפנים החדש – שילמד את התיק הזה טוב טוב טוב ויורה על ביטול הגירוש והחזרתם המיידית למזרח-ירושלים.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי מצטרפים לברכת רפואה שלמה לאביך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחבר הכנסת איציק שמולי לומר את דברו, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: היום פורסם דוח מבקר המדינה בעניינים נוספים, בין השאר בעניין הדיור הציבורי.

איציק שמולי: זה נושא שאני, יחד עם חברים נוספים בכנסת הזאת, מוביל אותו כאן כיו"ר שותף של שדולת הדיור, יחד עם דב חנין, אילן גילאון, אורלי לוי ומירי רגב, ואנחנו מתכוונים להמשיך את הפעילות גם בכנסת הזאת.

איציק שמולי: הדוח הזה למעשה נותן חותמת נוספת לחיסול הממוקד שעושות ממשלות ישראל לדיור הציבורי.

איציק שמולי: הגענו למצב כל כך מחפיר, שרק 3% מכלל הדירות במשק הם דירות של דיור ציבורי; זה נתון שהוא מהנמוכים ביותר במערב.

איציק שמולי: תוסיפו לזה את העובדה שרשימת הממתינים לדיור ציבורי מאז 2007 גדלה ב-19%, שהקצבה של הסיוע למי שאין לו דיור ציבורי נשחקת, שאין תוכנית לאומית לטיפול בדיור הציבורי ועוד כהנה וכהנה דברים.

איציק שמולי: אני חושב – אני מפנה את דברי בעיקר לשר האוצר המיועד משה כחלון, למי שמחשיב את עצמו, לפחות בבית הזה, כמגן העניים או כדובר השכבות החלשות, או המוזנחים והמנותקים, העניים, אריה דרעי, אריה מכלוף דרעי, וכמובן לסיעת הליכוד, שקיבלה הרבה מאוד תמיכה מהפריפריה החברתית והדמוגרפית: המשימה הזאת מונחת לפתחם, לפתח של כולנו, ואנחנו חייבים בכנסת הזאת לפתור אחת ולתמיד את הבעיה של הדיור הציבורי – הרחבת המאגר, הגמשת הקריטריונים וסיוע מוגדל בקצבה בשוק השכירות.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: שפעם אוהבי המחקר יבדקו ממה נובע המצב הזה בדיור הציבורי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת שרון גל.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, חברות, למען האמת, אני רוצה לדבר על הסוגיה שחברי חבר הכנסת גטאס התייחס אליה.

עיסאווי פריג': אני, כאזרח ערבי במדינת ישראל, לא יכול לעבור על זה בשקט ולא להגיד את זה בזעקה ובקול רם, ואני מודיע את זה הכי פשוט: החלטת מח"ש היום שלא להעמיד לדין את השוטרים שהרגו את ח'יר א-דין חמדאן היא, חברים, יריקה בפרצוף של החוק, של הדמוקרטיה הישראלית ושל החברה הערבית.

עיסאווי פריג': אני אומר: עכשיו אזרחי ישראל הערבים ידעו שמשטרת ישראל – הם צריכים לחשוש ממנה.

עיסאווי פריג': משטרה שבאה להגן עליהם – בפועל היא הורגת אותם.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה עם כל הצער שבדבר.

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שרון גל, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מצער מאוד שבכל הזדמנות, בלי קשר לנסיבות, לעובדות, למסכת העובדתית, יהיו בבית הזה תמיד כאלה שבכל הזדמנות יזעקו: גזענות, אפליה, ויהפכו כל נושא, גם אם הוא פלילי, לנושא לאומי או לאומני, רק כדי להרבות שנאה ולשמר את הקיטוב, שהרי בלי זה, מי ישים לב אליהם?

שרון גל: מהי תכליתם?

שרון גל: מה הם יעשו כאן

שרון גל: אם לא יקפצו בכל הזדמנות כדי להכפיש את המדינה על רשויותיה?

שרון גל: איך תהיה להם זכות קיום אם לא יניפו בכל פעם את דגליהם הקבועים?

שרון גל: אני מתכוון תמיד, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, להיות כאן לפה ולשמור על כבודם של חיילי צה"ל, שחלקם יושבים כאן, ושל שוטרי משטרת ישראל, שעושים עבודת קודש למען כולנו.

שרון גל: ההחלטה על סגירת התיק בקשר למותו של ח'יר חמדאן – צריך לומר את האמת כאן – נעשתה לאחר חקירה יסודית, מקיפה, ניתוח מצלמות אבטחה, שחזורים, חוות דעת מומחים, גביית עדויות, ועל דעת פרקליט המדינה.

שרון גל: אנחנו לא רוצים לחיות במדינה שבה שוטרים וחיילים ייפגעו רק כי היססו לשלוף את נשקם ולסכל ניסיונות לרצוח אותם.

שרון גל: לא השוטרים רוצחים; מישהו ניסה לרצוח אותם.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, זה לא משנה אם האזרח הוא יהודי או ערבי.

שרון גל: זאת מדינת חוק לכולם, וחבל שהפרופגנדה הזאת נשמעת כאן פעם אחרי פעם באופן אוטומטי.

שרון גל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שרון גל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורן חזן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים המדינה רחשה והתקשורת כעסה כאשר חייל אתיופי הוכה על-ידי שוטרים.

אחמד טיבי: לאחר ההפגנות ראש הממשלה קיבל בלשכתו את החייל והתנצל בפניו, וטוב עשה ראש הממשלה; וטוב עשה המפכ"ל שמייד עם פרסום התמונות הוא השעה את השוטר המכה.

אחמד טיבי: לפני כמה חודשים, אדוני, ח'יר חמדאן – זאת התמונה שלא כולם מכירים; את החייל האתיופי כולכם מכירים – ח'יר חמדאן נורה מאחור על-ידי שוטר.

אחמד טיבי: נהג הניידת ירה כדי להרוג, והוא הצליח.

אחמד טיבי: הוא הרג את ח'יר חמדאן.

אחמד טיבי: אנחנו כעסנו, התקוממנו, הפגנו והבנו לרחשי הלב של האבא, של האימא, של המשפחה.

אחמד טיבי: היו חלקים בבית הזה שגם הבינו והביעו אמפתיה והשתתפו בצער המשפחה.

אחמד טיבי: ההודעה של מח"ש היום היא וידוא הריגה של ח'יר חמדאן; היא תקיעת סכין בגב של האבא, עבד-אלראוף אמארה; היא יריקה בפרצוף של עקרון החוק, של השוויון בפני החוק.

אחמד טיבי: מח"ש הפכה להיות מחלקה לחיפוי על שוטרים.

אחמד טיבי: אפרופו ההגנה מצד ימין על השוטרים, נדמה לי שהקולות האלה לא נשמעו כאשר השוטרים פתחו בחקירה נגד אביגדור ליברמן.

אחמד טיבי: היו התקפות קשות על המשטרה, דרשו לסלק את הקצינים, את מנהל אגף החקירות, אמרו שהמשטרה פוליטית.

אחמד טיבי: עכשיו, כי ההרוג והקורבן הוא ערבי, פתאום המשטרה היא בסדר?

אחמד טיבי: פתאום המשטרה היא צודקת?

אחמד טיבי: ערבי, דמו הפקר, דמו זול יותר.

אחמד טיבי: אנחנו ברשימה המשותפת לא נשתוק.

אחמד טיבי: אני מקווים שאחרים יצטרפו אלינו גם כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן חזן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני אחרוג מהמסורת ואני אעלה להגיד כמה מילים רגע לפני נאום הבכורה.

אורן אסף חזן: היום 5 במאי, ואנחנו מציינים את יום הולדתו של רון ארד; רון ארד, שנמצא כבר קרוב לשלושה עשורים במקום לא ידוע.

אורן אסף חזן: הפצע הפתוח עדיין מדמם, וזאת בעיקר לנוכח העובדה שכולנו יודעים שהוא נשבה בחיים.

אורן אסף חזן: חשוב גם היום לזכור ולהמשיך להזכיר אותו ומאורעות שקרובים אליו.

אורן אסף חזן: אני רוצה להקריא כמה מילים ממכתב שכתב בכתב יד קטן מהשבי למשפחתו, ברשותכם: "ועכשיו ליקרות לי מכול, תמי, יובל, אני משתדל לשכוח אתכן כי כל זיכרון שהוא חונק את גרוני, אבל דעו לכן שאני אוהב אתכן וכנראה אתן הסיבה היחידה שמונעת ממני לחשוב על הרע מכול"; כך נכתב ב-1 בנובמבר 1986.

אורן אסף חזן: אני גם רואה כאן את אחינו הגיבורים, אחינו ואחיותינו חיילי צבא ההגנה לישראל, ואני לא יכול להתעלם מהדברים של חבר הכנסת שבחר לו לברוח מהאולם ולהגיד לו: ההיאחזות שלך בדוח כוזב ושקרי של חבורת עוכרי ישראל מארגון שבור, "שוברים שתיקה", היא לא יותר מאשר תלושה מתסריט שנכתב כאילו מתוך פנטזיה או סרט פעולה בהוליווד.

מסעוד גנאים: אני לא ברחתי.

אורן אסף חזן: החברים האלה, שיושבים שעות על גבי שעות וממציאים המצאות כדי לפגוע בהם, שנלחמים כדי שגם אתה תוכל לישון בביתך בשקט – הסיפור הזה חייב להיעצר.

אורן אסף חזן: אני מבטיח לכם, אנחנו נעשה הכול, אני וחברי במליאה הזאת, בשליחות שלכם, כדי לשמור עליהם, ובכלל על כל עם ישראל.

אורן אסף חזן: תודה.

קריאה: תבין על מה אתה מדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

קריאה: – – – אבל אתה – – –

אחמד טיבי: אגב, הקואליציה תהיה 62, כי חזן נמצא שם.

אורן אסף חזן: אל תתעצבן – – – כוס מים קרים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, עוד בטרם קמה הממשלה הצרה בישראל, שבה יהדות התורה הצילה מכספי המסים של אזרחי הארץ שעוברים לאליטה העשירה והשלטונית ממדינת צפון תל-אביב, והשיגה ביטוח סיעודי לכל הקשישים בארץ, טיפולי שיניים לילדי ישראל כולם וקצבאות ילדים לכל אזרחי הארץ – במקום ש-400 מיליארד השקלים של תקציב המדינה יהיו רק לבוחרי יש עתיד וחבריהם, גם אזרחים אחרים ייהנו מכספי המסים שלהם.

ישראל אייכלר: לכן הכריזו היום ביש עתיד על כיבוש המדינה בידי החרדים.

ישראל אייכלר: מוכרים את המדינה לחרדים, אומר יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: די יודען נעמען צו דאס גאנצע געלט.

ישראל אייכלר: די יודען זענען אונזער אונגליק.

ישראל אייכלר: זאת הסתה אנטישמית סטריאוטיפית של שנים רבות, ואסור לנו לאפשר להם את זה.

ישראל אייכלר: כואב להם שהם הפסידו את הממשלה?

ישראל אייכלר: אין שום בעיה.

ישראל אייכלר: בגין בשעתו היה תמים.

ישראל אייכלר: הוא אמר: רוב הוא רוב אפילו עִם אחד.

ישראל אייכלר: הוא לא ידע שזה נכון רק כאשר לשמאל יש ממשלה עם רוב אחד והיא מעבירה את הסכמי אוסלו.

ישראל אייכלר: אבל הימין, כשיוצאים 61 מנדטים?

ישראל אייכלר: ומה עשו החרדים?

ישראל אייכלר: ביטלו כמה גזירות מרושעות שרשעי יש עתיד – סימנו סעיפים מיוחדים לקפח את זכויותיהם הבסיסיות של ילדים, זקנים וקשישים חרדים ונשים עובדות?

ישראל אייכלר: על זה הם אומרים שכבשנו את המדינה?

ישראל אייכלר: אסור לתת להם, לאפשר את הרעלת האווירה וההסתה.

ישראל אייכלר: מותר להם לבקר, מותר להם לצעוק – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: – – אבל הנימה האנטישמית הזאת היא פסולה, ונילחם נגד זה עד חורמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, התכוונתי בהתחלה להשאיר את דברי הפתיחה שלי בכנסת לנאום הבכורה, רק שההחלטה של מח"ש מהבוקר לסגור את תיק החקירה נגד השוטר שירה למוות בח'יר חמדאן מצאה אותי חייב להתייחס בכמה משפטים, ולו בשל העובדה שכמשפטן ביקרתי באזור האירוע, דיברתי עם המשפחה ובדקתי מקרוב את נסיבות העניין.

יוסף ג'בארין: אני יכול לומר בוודאות, גם מקצועית, שההחלטה לסגור את התיק היא מקוממת, שערורייתית, והיא לוקה בשיקולים פוליטיים פסולים.

יוסף ג'בארין: יש שם את כל הנסיבות שמצדיקות פתיחת הליך משפטי.

יוסף ג'בארין: ואני חושב שההחלטה הזאת נותנת אור ירוק לשוטרים להמשיך במדיניות של היד הקלה על ההדק.

יוסף ג'בארין: אנחנו נמצה את כל ההליכים האפשריים, גם ברמה המשפטית וגם ברמה הציבורית, כדי שהצדק ייראה וכדי שהצדק ייעשה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי מיקי לוי כבר הכתיר את חבר הכנסת ליצמן בתואר ראש הממשלה.

יעל גרמן: אני מאוד מאוד אשמח אם קודם הוא יהיה מוכן לקבל עליו את התואר של שר.

יעל גרמן: גם את זה הוא לא מוכן.

יעל גרמן: חבר הכנסת, סגן השר המיועד לבריאות, ליצמן, עמד בראש המשא-ומתן של יהדות התורה מול הליכוד, ובאמת השיג עולם ומלואו.

יעל גרמן: הסתכלתי, יש בידי כאן ההסכם.

יעל גרמן: אני אשמח מדי פעם לקרוא רק חלק ממנו, כדי שכל עם ישראל ידע ויזדעזע.

יעל גרמן: אבל אני רוצה לומר שסגן השר ליצמן, שכיהן לפני כשנתיים במשך ארבע שנים כראש משרד הבריאות, כסגן שר הממונה על הבריאות, דאג ב-27 סעיפים לחינוך – החרדי כמובן, לא להתבלבל; לא לכלל החינוך – לחינוך החרדי.

יעל גרמן: 27 סעיפים; הוסיף ליהדות התורה קרוב ל-4 מיליארד שקל.

יעל גרמן: ועומד פה חבר הכנסת המכובד, שאני באמת מעריכה, אייכלר, ומדבר על טיפולי שיניים.

יעל גרמן: חבר הכנסת אייכלר, טיפולי השיניים עולים 40 מיליון שקל לשנה.

יעל גרמן: ואם אנחנו מדברים כרגע על הסיעוד, שזאת תהיה רפורמה נהדרת – מדובר שהיא תתחיל ב-2017.

יעל גרמן: ומה ב-2015 לבריאות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעל גרמן: ומה עם התורים, התורים לניתוחים?

יעל גרמן: ומה עם המצב הנורא והאיום וזמני ההמתנה הבלתי מתקבלים על הדעת בחדרי המיון, במלר"דים, במרכזים לרפואה דחופה?

יעל גרמן: ומה עם המצב הנורא שאנחנו ראינו רק בחורף האחרון באשפוזים, במחלקות האשפוז?

יעל גרמן: למה חבר הכנסת ליצמן לא דאג?

יעל גרמן: האם הוא לפחות ישאיר את התוספת של 4 מיליארד ש"ח שאנחנו הבאנו?

יעל גרמן: האם הוא לפחות ישאיר – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: – – את התוספת של מיליארד ש"ח לקיצור תורים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גרמן סיימה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, אני חושב שחלק ממה שאני אדבר יהיה גם תשובה חלקית לגברת המכובדת יעל גרמן.

מנחם אליעזר מוזס: כשאני רואה היום בעיתון "הארץ" – כנראה את מביאה את זה משם – את מאמר המערכת: "מחיר הכניעה לחרדים" – "החרדים נטלו את הקופה כולה".

מנחם אליעזר מוזס: קצבאות הילדים – 2.6 מיליארד.

מנחם אליעזר מוזס: את אמרת קודם שהשגנו 4 מיליארד; את יודעת ש-2.6 מיליארד זה קצבאות ילדים, והביטוח הלאומי כותב ש-82% הם לאלה שיש להם שלושה ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: למי יש שלושה ילדים?

מנחם אליעזר מוזס: מי הרוב במדינה שיש להם שלושה ילדים?

מנחם אליעזר מוזס: 82% חילונים.

מנחם אליעזר מוזס: אז את אומרת שזה כסף חרדי?

מנחם אליעזר מוזס: על מה אנחנו מדברים?

מנחם אליעזר מוזס: על כסף חרדי שמחזירים לנו על זה שהמפלגה שלך החליטה לרושש את המשפחות.

מנחם אליעזר מוזס: חשמל, מים וניקיון – שנשלם לבד?

מנחם אליעזר מוזס: האם יש מגזר אחד במדינה הזאת שההורים באים לנקות בשביל הילדים שלהם, בשביל הנכדים בבתי-הספר?

מנחם אליעזר מוזס: איפה נשמע כדבר הזה?

מנחם אליעזר מוזס: איזה מגזר קיבל את זה?

מנחם אליעזר מוזס: רק המגזר החרדי.

מנחם אליעזר מוזס: באים ואומרים כאלה מילים?

מנחם אליעזר מוזס: העיתון לאנשים חשוכים כותב ככה: מי ישלם את זה?

מנחם אליעזר מוזס: משלם המסים.

מנחם אליעזר מוזס: אני כמשלם מסים שמח שיהיה לי חלק במע"מ אפס על מוצרי יסוד, בטיפולי שיניים חינם, ביישום דוח אלאלוף וכו' וכו'.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה שעות לאחר שדיברתי כאן במליאה על כך שהטרמינולוגיה שבה משתמשים לגבי המפגינים והמוחים היא בעייתית, התפרסמה בערוץ השני קלטת שבה מורה במכללת "פאר" טענה כי האתיופים מנסים להשתלט על המדינה.

אברהם נגוסה: רבותי, זו הסתה נגד אזרחים שיצאו להביע את זעמם בצורה דמוקרטית, להשתמש בזכות המחאה.

אברהם נגוסה: מכובדי חברי הכנסת, הצעירים שמפגינים בימים האחרונים הם לא אתיופים והם לא עולים; הם אזרחי מדינת ישראל ממוצא אתיופי.

אברהם נגוסה: אני חוזר על המילים האלה: רובם המוחלט של המפגינים נולדו בארץ וגדלו בארץ.

אברהם נגוסה: לנוכח הממצאים הברורים בקלטת, אני דורש מהנהלת מכללת "פאר" לפטר את המורה הגזענית לאלתר.

אברהם נגוסה: כפי שציינתי אתמול, קריאת המפגינים איננה רק להפסיק את האלימות המשטרתית.

אברהם נגוסה: הקריאה היא נרחבת יותר: דורשים שוויון הזדמנויות בתעסוקה, בחינוך, בדיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שסיבת הפיטורים יכולה להיות שהיא לא קראה את מאמר המערכת.

יולי יואל אדלשטיין: המדינה כבר כבושה בידי החרדים, אז אין מקום לעוד כיבוש.

יולי יואל אדלשטיין: תודיע למכללת "פאר" ולכל שאר המסיתים נגד ציבור זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אחרונת הדוברים תהיה חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

דב חנין: רגע, רגע, אנחנו נרשמנו.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו תקלות טכניות, אבל אני אתן לך לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

דב חנין: – – – אמצעים ידניים.

יולי יואל אדלשטיין: אה, מאמצים ידניים?

יולי יואל אדלשטיין: חדר הכושר בקומה מינוס 1.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה עתה התפרסם דוח מבקר המדינה, והוא מעלה סוגיות רבות וחשובות, אבל אחת מהן מקוממת שבעתיים, מפני שרק לפני שבועות ספורים רעשה הארץ וגעשה בגין תחלואת היתר מסרטן ומחלות אחרות באזור חיפה.

מיקי רוזנטל: לאחר שבוע המשרד להגנת הסביבה, ובעיקר משרד הבריאות אמרו: תראו, הנתונים לא ממש מדויקים.

מיקי רוזנטל: אבל אין ספק בכלל לגבי התחלואה: 12% מתושבי מדינת ישראל גרים בנפת חיפה, באזור חיפה, ו-17% מהם חולים בסרטן.

מיקי רוזנטל: ועכשיו בא דוח מבקר המדינה לגבי המשרד להגנת הסביבה ומגלה לנו נתונים מזעזעים על אופן הפיקוח.

מיקי רוזנטל: חברי חברי הכנסת, חוק אוויר נקי נחקק בכנסת הזאת כבר לפני למעלה משש וחצי שנים, והוא נכנס לתוקף לפני שלוש וחצי שנים, אם אני לא טועה.

מיקי רוזנטל: מאז המשרד להגנת הסביבה פשוט נרדם בשמירה.

מיקי רוזנטל: הדגימות שהיה צריך לעשות, דגימות פתע, לא נעשו בכמות המספקת.

מיקי רוזנטל: להפך; הדיגום העצמי של המפעלים, שמפעלים צריכים לעשות את הדיגום העצמי – היו שם מעשי רמייה ממש נוראיים, לפי דוח מבקר המדינה.

מיקי רוזנטל: ויותר מזה, ההוראות של החוק לצמצום הפליטות – היו שני שרים, או לפחות שני שרים במשרד להגנת הסביבה שהיו צריכים לקבוע תקנות והוראות איך מיישמים את החוק הזה, ועד היום הדבר הזה לא נעשה, שש וחצי שנים אחרי חיקוק החוק ושלוש וחצי שנים מאז נכנס החוק הזה לתוקף.

מיקי רוזנטל: לדעתי צריך לנער את המשרד ויפה שעה אחת קודם.

מיקי רוזנטל: כך ייטב לתושבי חיפה ולבריאותם.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

איילת נחמיאס ורבין: כבוד היושב-ראש, בישראל כמו בישראל, בגלל מה שאנחנו עברנו עם הישראלים ממוצא אתיופי בימים האחרונים, בעצם, כמו שאמר חברי מיקי רוזנטל, אנחנו כבר לא זוכרים מה היה כאן רק לפני שבועיים, את החרדה הנוראית שתוקפת את חברינו במפרץ חיפה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני דווקא רוצה לדבר על נפאל הרחוקה.

איילת נחמיאס ורבין: בנפאל הרחוקה כרגע תקועות 20 משפחות.

איילת נחמיאס ורבין: הישראלים, ההורים הישראלים, שכמהים מאוד להיות הורים, נמצאים בארץ, מחכים ללידת ילדיהם.

איילת נחמיאס ורבין: ישראל – משרד החוץ מפרסם אזהרת מסע, ואנחנו מאפשרים למשפחות ישראליות שמנסות להתהוות – מנסות להתהוות בקושי עצום, צריך להגיד, משום שחוק הפונדקאות בארץ לא מאפשר לזוגות חד-מיניים להפוך להורים בישראל – זה דורש מהן להישאר חודש ימים עם ילדיהן במקום שהוא מסוכן מבחינת התחלואה, מבחינת המקום במחלקות פגים.

איילת נחמיאס ורבין: רק בשבת האחרונה דיברתי עם השר ארדן – וצריך להגיד, לדעתי הוא טיפל בנושא בצורה יוצאת דופן וכמו שצריך ומצופה מישראל; כופף את הביורוקרטיה בפני החמלה.

איילת נחמיאס ורבין: התקשרו אלי בשבת בצהריים וביקשו ממני לטפל בפג שאמור להיוולד ואין לו מקום במחלקת פגים בבית-חולים בנפאל.

איילת נחמיאס ורבין: ובאמת, בישראל כמו בישראל, כמו שהתחלתי ואמרתי, אנחנו נודדים ככה בין דרמות לא טריוויאליות.

איילת נחמיאס ורבין: ואני, כמובן, לבי עם משפחתו של אור אסרף.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים להבין שאנחנו לא יכולים להשאיר משפחות ישראליות שמתהוות ברגעים אלה ממש, להשאיר אותן לבד.

איילת נחמיאס ורבין: הם חייבים לדעת שהמדינה מאחוריהם, ובעיקר – שיש כאן לב יהודי מאמין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין יהיה אחרון הדוברים.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אכן, דוח מבקר המדינה האחרון הוא דוח קשה במיוחד, ואני רוצה להתייחס בקצרה לשלוש סוגיות.

דב חנין: הוזכרה סוגיית הדיור הציבורי – ממצאים חמורים, איך בעצם יובש הכלי הזה של הדיור הציבורי, שהוא כל כך חיוני.

דב חנין: ולכל הנתונים אני רוצה להוסיף עוד נתון אחד שמדבר בעד עצמו.

דב חנין: שימו לב: 0.3% מדירות הדיור הציבורי, פחות מ-0.5%, נמצאות ביישובים ערביים.

דב חנין: זה אומר שהציבור הכי עני בישראל, אין לו בכלל הפתרון הזה של דיור ציבורי.

דב חנין: נושא הגנת זכויות עובדי קבלן – מזעזע.

דב חנין: חוקים שהעברנו בכנסת, אגב, גם חוקים שהייתה לי הזכות להוביל – משרד הכלכלה לא בודק, ואפילו כשהוא בודק והוא מחליט והוא כבר מוצא שפגעו בשכר, הוא לא מטפל בהחזרת השכר לעובדים.

דב חנין: אז אני מרגיש לפעמים שאנחנו עושים עבודה לריק.

דב חנין: וכמובן, בסוגיית זיהום האוויר – לי מאוד כואבת הסוגיה של ביקורות הפתע.

דב חנין: 46% מהארובות – אנחנו מדברים על 1,229 ארובות – לא בוצעו בהן ביקורות תקופתיות.

דב חנין: זה נתון קשה ומזעזע, ואחר כך אומרים: בעצם הכול בסדר.

דב חנין: אני רק רוצה להגיד שקל לבוא בטענות למשרד להגנת הסביבה, ולפעמים גם יש מה לבקר אותו, אבל המשרד הזה סובל ממצוקת תקציבים בלתי אפשרית.

דב חנין: איך אפשר לבצע אכיפה כשלא נותנים לך כסף, לא נותנים לך תקנים, אין אנשים שיבצעו את מה שצריך לבצע?

דב חנין: ולכן, בתחום הזה אני חושב שהביקורת חייבת להיות על כל הממשלה, שלא שמה את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות.

דב חנין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ההיערכות להילולה של הרשב"י במירון

יולי יואל אדלשטיין: חברים, נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ההיערכות להילולה של הרשב"י במירון, מס' 4, 5 ו-31.

יולי יואל אדלשטיין: כמה חברי כנסת הגישו הצעות – חברי הכנסת דוד אזולאי, מנחם אליעזר מוזס ורויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: שר הפנים, שנמצא אתנו כאן, ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מזכיר לכולנו שמחר בערב יחגגו רבים את ליל ל"ג בעומר, מי סביב המדורות ומי בעלייה להר מירון.

יולי יואל אדלשטיין: מחר צפויים המונים, כמו מדי שנה, לפקוד את קבר רשב"י במירון.

יולי יואל אדלשטיין: ההיערכות לאירוע הזה מורכבת מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו זוכרים גם התרחשויות קשות שם.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר כידוע באזור קטן יחסית שאליו מגיעים בו-זמנית רבבות, לעתים עד כדי מאות אלפים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מכבדים כל אדם וכל מסורת, אבל חשוב לזכור שחיי אדם הם מעל לכול.

יולי יואל אדלשטיין: אני פונה בעיקר לאלו המתכוונים להגיע למירון, ודאי לכל אלה שגם יש להם השפעה על הציבור הזה: אנא, הישמעו להוראות הסדרנים ואנשי כוחות הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: זהו אירוע רב-רושם שעלול, חלילה, להפוך גם לטרגי מתוך חוסר הקפדה או חוסר זהירות או חוסר הקפדה על כל הנהלים, וראינו כבר מקרים כאלה, לצערנו, גם לאחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: "ונשמרתם מאֹד לנפשֹתיכם".

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שגם באותה הזדמנות חג ל"ג בעומר שמח לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דוד אזולאי, שפעל רבות גם בעבר בנושא, לפתוח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על כך שמצאת לנכון למצוא את הדרך להעלות את הנושא על סדר-היום בעקבות פנייתי.

דוד אזולאי: אני יודע שהשתדלת להביא את זה לוועדה, אבל כנראה התקנון לא מאפשר, ולכן האפשרות היחידה שעמדה בפניך הייתה להביא את הנושא הזה לכאן, ועל כך תודתי, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: כפי שאמר היושב-ראש, מחר בערב, בעזרת השם, יעלו המוני בית ישראל להשתטח על ציונו של רבי שמעון בר יוחאי במירון, זכותו תגן עלינו ועל כל עם ישראל.

דוד אזולאי: רבי שמעון בר יוחאי היה דור רביעי לתנאים ותלמידו של רבי עקיבא, והוא התפרסם הודות לספר הזוהר הקדוש שמיוחס לו, שכן רבות מדרשותיו ומדרשות תלמידיו מופיעות בספר הזוהר הקדוש.

דוד אזולאי: חכמי דורו של רשב"י אמרו עליו שהוא מלומד בנסים ושלחו אותו למשימות קשות למען ישראל.

דוד אזולאי: הגמרא במסכת מעילה, דף י"ז עמ' א', מספרת שבימיו של רבי שמעון בר יוחאי לא נראתה הקשת כלל.

דוד אזולאי: המשמעות של הדבר ברורה: רבי שמעון בר יוחאי הגן על דורו מסכנות שונות, וזאת, אגב, הסיבה שילדים משתעשעים בל"ג בעומר בחץ וקשת – לזכר הדבר הזה.

דוד אזולאי: כאמור, יום ל"ג בעומר הוא יום ההילולה של רבי שמעון בר יוחאי, וגדולי ישראל בכל התקופות היו עולים בדרך למירון, שהייתה קשה, להשתטח על קברו.

דוד אזולאי: חתן פרס נובל ש"י עגנון מתאר את השמחה במירון ומשווה אותה לשמחת בית-השואבה, וכך הוא כותב: "מי שלא ראה את שמחת ל"ג בעומר על קברו של רבי שמעון בר יוחאי במירון לא ראה שמחה מימיו.

דוד אזולאי: שישראל עולים לשם המוניות המוניות של חגיגה לחגוג בשיר ובכל כלי שיר הבאים מכל המקומות מערי אלוקינו ומארצות אדום וישמעאל ועומדים שם לילה ויום ולומדים – – – ומתפללים ואומרים מזמורים".

דוד אזולאי: גם השנה, אדוני היושב-ראש, רבים מבני ישראל יעלו למירון על חשבונם הפרטי, צעירים, נשים וטף, וכולם יעלו בשביל להשתטח ולהתפלל למען כל אחד ולמען כלל ישראל על קברו של רשב"י.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, במשך שנים, עוד בהיותי יושב-ראש ועדת הפנים, הנהגתי שלפני האירועים במירון ולאחר האירוע במירון מקיימים דיונים וסיורים על ההילולה בקבר רשב"י.

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה, גם אלו שבאו אחרי אימצו את הנוהג הזה, ולאחרונה הגדילה יושבת-ראש ועדת הפנים היוצאת, חברת הכנסת מירי רגב, והקימה ועדת משנה בראשותו של חבר הכנסת לשעבר דוד צור – וזה המקום באמת להודות לו על כך שבמשך כל השנה עשה רבות על מנת לתת מענה ופתרונות לכל הדברים הקשים שהיו בשנים עברו.

דוד אזולאי: גם כשהיינו בפגרה קיימנו דיונים, כולל סיור במקום, ואני באמת מוצא חובה נעימה להודות לו, לחבר הכנסת דוד צור, שלא נמצא אתנו אבל מגיעות לו התודה והברכה.

דוד אזולאי: רבים מחברי חברי הכנסת עוסקים בנושא הזה.

דוד אזולאי: יושב פה חבר הכנסת מוזס, ואני חושב שמוזס ומירון מחוברים ואי-אפשר בלעדיהם.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי מקלב – אני אגלה לך, אדוני היושב-ראש, ואני מקווה שאף אחד לא שמע את זה – לקח יוזמה השבוע וכינס צוות, אנשי מקצוע, בוועדה וקיימנו דיון.

דוד אזולאי: כלומר, זה מראה עד כמה הנושא חשוב ואכפת ממנו.

דוד אזולאי: אני חושב שאתה הגדלת לעשות בכך שאתה מקיים היום את הדיון הזה.

דוד אזולאי: זה מעיד על חשיבות העניין.

דוד אזולאי: אבל אני רוצה להגיד דבר אחד: הגיע הזמן שממשלת ישראל תיקח את הנושא הזה לידיה.

דוד אזולאי: לצערי הרב, האירוע במירון הוא אירוע שאין כמותו במדינת ישראל.

דוד אזולאי: זה אירוע שמתמשך 24 שעות, ולמעלה מחצי מיליון איש מגיעים למקום הזה בתנאים קשים ביותר.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שמדינת ישראל תיקח את הנושא הזה, תמנה איש אחראי, משרד אחראי שיטפל.

דוד אזולאי: היום יש הרבה גורמים.

דוד אזולאי: יש כאלה שהפכו את זה בכלל לאירוע של תנועה, ולכן משטרת התנועה מטפלת בזה.

דוד אזולאי: ישנו המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים – פעם הם היו במשרד הדתות והעבירו אותם למשרד התיירות, והם באמת עושים עבודת קודש.

דוד אזולאי: יושבים שם אנשים שהתנתקו מהבתים שלהם.

דוד אזולאי: מנהל מרכז המקומות הקדושים, הרב יוסי שווינגר, וישראל דרעי, ימים ולילות משקיעים שם, במקום, על מנת שהאירוע הזה בסופו של יום יצא ויהיה ראוי, ושכולנו נבוא ונתפלל, נגיע בשלום ונחזור לשלום.

דוד אזולאי: אבל הגיע הזמן שממשלת ישראל באמת תיתן את הדעת איך אירוע כזה לא מקבל את חסות המדינה.

דוד אזולאי: מתקצבים אותו – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דוד אזולאי: – – אבל בסכומים מאוד מאוד זעומים.

דוד אזולאי: גם קורה דבר נורא:

דוד אזולאי: אחרי כל האירוע הזה נגרמים נזקים לאותן רשויות שנמצאות בסביבה, ואותן רשויות בעצם צריכות לספוג את הנזקים ואין מי שיישא בהוצאות האלה.

דוד אזולאי: לכן, לסיום, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שהממשלה תיקח את הנושא הזה לידיים ותתקצב את זה בצורה ראויה.

דוד אזולאי: אני מקווה שהשנה משטרת ישראל לא תפעיל פרשים, כפי שעשתה אשתקד, כשהפעילה פרשים כנגד ציבור שבסך הכול בא להתפלל במקום הזה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיום, אני משתתף בקריאה שלך וקורא גם למשטרה וגם לאזרחים שעולים להתפלל שם: אנא מכם, גלו סבלנות.

דוד אזולאי: כולנו באנו להתפלל.

דוד אזולאי: יהי רצון שבזכות רבי שמעון בר יוחאי יתקבלו תפילותיהם של עם ישראל ונזכה, בעזרת השם, לביאת המשיח גואל צדק.

דוד אזולאי: אמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – בבקשה, אדוני, גם לרשותך עד חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריך תעלה חברת הכנסת רויטל סויד.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השר, סגן השר אליהו בן-דהן, אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה מאוד להודות לך על הדיון הזה, על שאתה מכיר בחשיבות.

מנחם אליעזר מוזס: אני גם גאה להיות אתך באותה סירה של מנשקי המזוזות ומשתטחי הקברים.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא יהודים כמוני.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי במירון בשבת – הייתי ביום שישי והייתי במוצאי-שבת – והיו הרבה הרבה יותר אנשים מהציבור הכללי – אני לא אגיד החילוני, אבל מהציבור הכללי – שבאו להשתטח על קברו של רבי שמעון בר יוחאי.

מנחם אליעזר מוזס: המונים, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שההשקעה האדירה שמשקיעים במירון תוכיח את עצמה.

מנחם אליעזר מוזס: יחד עם זאת, לאחר האסונות בהלוויית הרב וואזנר, זכר צדיק לברכה, שהיום יום ה-30 לפטירתו, אנחנו מחויבים במשנה זהירות כדי להבטיח שכל המגיע למירון יחזור בשלום ובבטחה לביתו.

מנחם אליעזר מוזס: ברצוני באמת קודם כול לשבח את החברים שלי, הרב דוד אזולאי, הרב ישראל אייכלר והרב מקלב, שעוסקים כל השנה במירון.

מנחם אליעזר מוזס: אני נכנסתי לעניין הזה לא כשהייתה ה"חלאקה" שלי – לפני למעלה מ-60 שנה במירון – וברוך השם אני לא מחסיר, שנה-שנה – אלא לפני שמונה שנים, כשהייתי צריך לתרום ולהתרים ח"י רוטל אספלט כדי ליישר מהמורות ולסגור בורות על הכביש.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא יאומן.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מאז המדינה באמת השקיעה המון כספים, כמעט 50 מיליון.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה שחשוב לנו זה להשקיע בהשקעות קבועות במקום בזמניות, וזו בעיית הבעיות במירון, ולא יוצאים מזה, וכל שנה ושנה זה קורה שוב.

מנחם אליעזר מוזס: הרב בן-דהן, השנה אתם משקיעים 8.5 מיליון.

מנחם אליעזר מוזס: כמה מהדברים האלה מתבלים במשך השנה וצריך עוד פעם השקעה חוזרת?

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה באמת לשבח את משטרת ישראל, ובפרט את אגף התנועה בראשות ירון בארי ואילן מור, שהייתי אתם בסיור השבוע, את הממ"ז וכל הצוות הנפלא, שבראשם יוסי חמו קצין אג"ם, את משרד התחבורה והמרכז הארצי למקומות הקדושים, הרב שווינגר והרב ישראל דרעי.

מנחם אליעזר מוזס: פניתי עוד אתמול לרב בן-דהן – לאחר שסיירת בשטח – להציב ספסלים בדרך העלייה לציון הקדוש.

מנחם אליעזר מוזס: לא ייתכן שאנשים זקנים ונשים עם ילדים יצטרכו לעלות את העלייה התלולה הזאת ללא מציאת מרגוע לרגליהם.

מנחם אליעזר מוזס: עולים היום, הפעם, 36 שעות, אנחנו מתכוננים לחצי מיליון איש – בלי עין הרע, כן ירבו – ואין ספסל אחד כל הדרך, שלא לדבר על כך שאין ברזייה, אלא צריכים לחסדים של אנשים מאוד חשובים ועמותות גומלי חסדים שעומדים ומחלקים בקבוקים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל איפה המדינה בדברים כה אלמנטריים?

מנחם אליעזר מוזס: בכל אירוע אחר יש הדברים המינימליים האלה, האלמנטריים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם דבר מעניין שעדיין הכנסת לא שמעה עליו: הגישו בג"ץ מדוע המשטרה והממשלה לא מיישמות את מסקנות ועדת הלקחים המשטרתית מלפני שנה, מהאירועים, וקודם שמענו את הסיפורים על הפרשים ועל עוד כל מיני תקלות.

מנחם אליעזר מוזס: תשובת הבג"ץ הייתה אתמול, והיא שהמדינה צריכה להשיב בתוך 30 יום מה היא מתכוננת לעשות בל"ג בעומר מחר.

מנחם אליעזר מוזס: אתם שומעים?

מנחם אליעזר מוזס: זה בדיוק כמו אותו שופט שפסק לפרק את הסוכות – –

יולי יואל אדלשטיין: תוך שבעה ימים.

מנחם אליעזר מוזס: – – תוך 30 יום, או אתרוג לאחר חג הסוכות, או מטרייה לאחר הגשם.

מנחם אליעזר מוזס: מדובר כאן, רבותי, בדברים של חיים, נפשות, פיקוח נפש.

מנחם אליעזר מוזס: מה יהיה?

מנחם אליעזר מוזס: התשובה – בעוד 30 יום, אז מה יהיה?

מנחם אליעזר מוזס: אבל, ידידים יקרים, אנחנו למדנו את מה שאומרים חכמינו:

מנחם אליעזר מוזס: רבי שמעון בר יוחאי – כדאי לסמוך עליו בשעת הדחק.

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, אנחנו ברוך השם סומכים ואנחנו רואים: באמת עד היום ישועת השם – שתהיה הלאה ושזה ימשיך – שנה-שנה, כזה ציבור, בלי עין הרע, ואפשר לומר, ברוך השם, באפס תקלות.

מנחם אליעזר מוזס: השם יעזור שזה יהיה הלאה.

מנחם אליעזר מוזס: ונסיים בשיר המפורסם שמסתיים במילים: "תורתו מגן לנו, היא מאירת עינינו, הוא ימליץ טוב בעדנו, אדוננו בר יוחאי", אמן.

יולי יואל אדלשטיין: אמן ואמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מתכבד להזמין את חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי, עד חמש דקות גם לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע את כבוד השר גלעד ארדן, בשם הממשלה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר ארדן, חברי, שמענו פה גם את חבר הכנסת אזולאי וגם את חבר הכנסת מוזס מדברים על חשיבותה של ההילולה של רבי שמעון בר יוחאי, שנחגגת מחר, וגם על הכשלים שהיו עד עכשיו בתפעול.

רויטל סויד: אני אבקש לקחת את הנאום היום, את הדברים שאני אומרת, למקום אחר – דווקא למורשת ולמהות של רבי שמעון בר יוחאי.

רויטל סויד: רבי שמעון בר יוחאי, שאומרים על-פי המסורת שגם יום הולדתו, גם יום חתונתו וגם יום פטירתו היו ביום שאנו חוגגים מחר, נקט גישה – על פועלו ועל עשייתו ועל הזוהר אני לא ארחיב – אבל הוא נקט גישה – הוא אמר:

רויטל סויד: נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים – בבא מציעא נ"ט, ע"א.

רויטל סויד: עוד דבר קרה בל"ג בעומר; בל"ג בעומר גם פסקה המגפה שנגעה בתלמידיו של רבי עקיבא.

רויטל סויד: 12,000 זוגות תלמידים, 24,000 תלמידים, שהיו גאונים, פשתה בהם מגפה.

רויטל סויד: המגפה הזאת פשתה בהם – ונפסקה בל"ג בעומר, שאנחנו מציינים אותו מחר – מכיוון שהייתה ביניהם שנאת חינם, לא נהגו כבוד זה בזה, ולכן דווקא לאנשים האלה, שהיו גדולים בתורה, הגיעה אותה מגפה.

רויטל סויד: מה אנחנו צריכים ללמוד מהדבר הזה, מהיום הזה, מהחיבור גם של ההילולה וגם של מורשתו של רבי שמעון בר יוחאי, שלא הלבין פנים, ואיך זה מתקשר למה שקורה רק השבוע במדינת ישראל?

רויטל סויד: השבוע אנחנו ראינו במדינת ישראל זעקה של העדה האתיופית.

רויטל סויד: הם לא הגיעו לארץ לפני שנה, הם גם לא עלו ארצה לפני שנתיים; הם נמצאים פה כל כך הרבה עשורים.

רויטל סויד: הם זעקו וזעקו את המחאה שלהם ואף אחד לא שמע.

רויטל סויד: רק אירוע אלים אחד הפיץ – ופרץ לתודעה של כולנו – את המחאה של העדה האתיופית.

רויטל סויד: הלבנו את פניהם ברבים במשך עשורים, ועכשיו מתעוררת – ואנחנו מתעוררים, ואנחנו רוצים לעשות.

רויטל סויד: אל נמשיך להלבין את פניהם בזה שנקים ועדת חקירה, אבל לא נשתף גם אותם בכול, לא נשמע את דעתם, ונראה איזה פטרנליזם שלנו, ולא נתייחס אליהם.

רויטל סויד: מה עוד היה לנו?

רויטל סויד: מה עוד היה לנו?

רויטל סויד: דוח מבקר המדינה שמתפרסם היום.

רויטל סויד: דוח מבקר המדינה מדבר על כך שיש כשלים גדולים בכל מה שקשור לקטינים שנפגעים, ליקויים בהכשרה לאיתור אותם קטינים, ליקויים בהכשרה של אותם אנשים שצריכים לטפל בהם, ליקויים בהסדרת הפעילות בנוגע לנפגעי תקיפה מינית, וליקויים בדיור – היום לדיור ציבורי צריך להמתין שלוש שנים.

רויטל סויד: שוב אנחנו פוגעים בחלשים, שוב אנחנו מלבינים פנים.

רויטל סויד: אנחנו מלבינים את פניהם של מחוסרי הדיור, אנחנו מלבינים את פניהם של הנזקקים ושל קשישים.

רויטל סויד: אנחנו, מדינת ישראל, בחרנו – או יותר נכון ממשלת ישראל בוחרת להלבין את פני אזרחיה: את פני אזרחיה בני העדה האתיופית, את פני אזרחיה הקשישים, את פני אזרחיה מחוסרי הדיור, את פני אזרחיה נפגעי התקיפה המינית, את פני אזרחיה שהם קורבן של אלימות.

רויטל סויד: אנחנו חייבים להוציא את השיח מהבית הזה ולבוא ולהגיד: די.

רויטל סויד: אנחנו חייבים ללמוד לקחת את המורשת של רבי שמעון בר יוחאי, ללמוד ממה שקרה לתלמידי רבי עקיבא ולבוא ולומר: אנחנו לא מלבינים יותר את פני החלשים; אנחנו לא מלבינים יותר את פני האחים שלנו; אנחנו לא מלבינים יותר את פני אזרחי מדינת ישראל – מה שקורה לצערי עד היום.

רויטל סויד: ואני מקווה שהממשלה הזאת תשכיל, ביחד עם האופוזיציה – אופוזיציה שבוודאי אלה הדברים שחשובים לה, ובוודאי היא נושאת את הנס והדגל החברתי – אני מקווה מאוד שהממשלה הזאת תפסיק להלבין את פני אזרחיה.

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את כבוד השר גלעד ארדן להשיב בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נציין רק שבהכנת התשובה השתתף גם המשרד לביטחון פנים.

גלעד ארדן: מה זה גם?

גלעד ארדן: רק.

יולי יואל אדלשטיין: אני נותן לך חופש דיבור, אני בעד חופש דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: נציין גם את תפקידו של המשרד לביטחון פנים.

ישראל אייכלר: זה הולך ביחד, שני המשרדים?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

ישראל אייכלר: זה הולך ביחד, שני המשרדים?

דוד אזולאי: הוא מתחיל לתרגל את זה.

גלעד ארדן: יצא במקרה, יצא במקרה.

גלעד ארדן: אם תתפללו חזק בסוף השבוע – – –

יולי יואל אדלשטיין: זכותו תגן גם על השר ארדן.

גלעד ארדן: כן.

מנחם אליעזר מוזס: מחר בערב כבר.

דוד אזולאי: אתה מוזמן – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברים, בואו נשמע את תשובת הממשלה, כי יש אחר כך גם עמדות נוספות.

גלעד ארדן: רגע, אם אני בא זה יהיה תנאי קואליציוני?

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול מברך את חברי הכנסת המציעים, שכן גם אני חושב שמדובר בנושא חשוב מאוד, וכפי שציין חבר הכנסת אזולאי, גם כאשר הכנסת עוד לא החלה את פעילותה היו כאן חברי כנסת אחראיים מאוד – וגם חברי כנסת לשעבר, למשל דוד צור, שציינת אותו בצדק – שפעלו באמת מתוך דאגה ממה שיקרה שם.

גלעד ארדן: אלו בדיוק הדוגמאות – היכן הכנסת כגוף המפקח על הממשלה יכולה לתרום תרומה חשובה, שגם מצילה לעתים חיי אדם.

גלעד ארדן: בהיערכות המבצעית לאירועי ל"ג בעומר בקבר הרשב"י במירון השנה ייקחו חלק כוחות המחוז הצפוני של משטרת ישראל, אגף התנועה, מג"ב צפון וגורמים חוץ-משטרתיים: כיבוי אש, מד"א, מרכז המקומות הקדושים, משרד התחבורה ועוד.

גלעד ארדן: המשטרה פועלת בשיתוף פעולה מלא עם כל הגורמים שציינתי ועם יתר הגורמים הרלוונטיים.

גלעד ארדן: למרות הצורך שעלה בשנים האחרונות לקבוע מנהל אירוע לחגיגות במירון – אני חושב שגם הנושא הזה הועלה כאן על-ידי מי מהדוברים – טרם נקבע מנהל שכזה.

גלעד ארדן: זה דבר מצער, ואני חושב שבהחלט צריך לדרוש זאת מהממשלה לקראת השנה – לא לקראת השנה הבאה; מייד לאחר האירוע הקרוב – שזה יהיה אחד הנושאים על סדר-יומה של הממשלה.

גלעד ארדן: אני סומך עליך, חבר הכנסת אזולאי, שהסיעות החרדיות ודאי יעלו את זה על סדר-יומה של הממשלה – – –

מנחם אליעזר מוזס: שמונה שנים – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אז עכשיו יהיו לכם נציגים בממשלה – שמעתי שחתמתם – אז תדרשו למנות מנהל או מפיק לאירוע הזה, שיהיה אחראי לתכלול של כל הגורמים.

גלעד ארדן: כרגע באמת, בגלל שאין גורם כזה, המשטרה לקחה על עצמה את הנושא, ולפיכך המשטרה מתכללת את האירוע בהיבט של ביטחון הנפש והרכוש.

גלעד ארדן: משטרת ישראל הודיעה מבעוד מועד, בפרסומים בכלי התקשורת, על הסדרי התנועה וההגעה למקום בהתאם להנחיות הבטיחות, כדי שהציבור יוכל להתארגן להגעה באמצעות התחבורה הציבורית מכל רחבי המדינה.

גלעד ארדן: לא תותר הגעה למירון בכלי רכב פרטיים.

גלעד ארדן: התחבורה הציבורית תוגברה ולרשות החוגגים יועמדו הסעות, "שאטלים", שיסיעו אותם לקבר הרשב"י.

גלעד ארדן: לנוכח הלקחים שנלמדו מהאירועים בשנים הקודמות, הושם דגש על עקרון ההפרדה בין הולכי רגל לכלי רכב, הפרדה בין נקודת ההורדה לנקודת האיסוף ומניעת הגעתם של כלי רכב פרטיים למירון; גזרות הפעילות השנה צומצמו לחמש במקום שמונה בשנה החולפת; נעשו שינויים במעגל התנועה; בוצע פיצול לטרמינלים כדי לפזר סיכונים; נבנה מערך חניונים בכרמיאל ובחצור, והוקמו חניונים נוספים בנחל מירון וליד הקיבוץ צבעון.

גלעד ארדן: כמו כן, ניתן מענה בדרכי הגישה בתחומי המושב לגורמי ההצלה: משטרת ישראל, מד"א וכב"ה; שונו זמני ההדלקות של החסידויות, כך שיהיה מרווח זמן ביניהן לאורך כל הלילה ולמחרת היום על מנת להקל את העומס.

גלעד ארדן: משטרת ישראל תעביר הנחיות לכל אורך האירוע דרך מערכת הכריזה, שיש בה, כמובן, יכולת בעת הצורך או בשעת חירום גם לפרוץ לשידור אל תוך מערכת הכריזה.

גלעד ארדן: נעשה שדרוג מהותי של שילוט ההכוונה ליום ולילה, כולל שילוט אלקטרוני.

גלעד ארדן: כמו כן, כל שלושת הטרמינלים לחניית האוטובוסים יסומנו בשלושה צבעים שונים – אדום, צהוב וכחול, ושבילי אור להכוונה – לדגלול צבעוני מתאים לאורך המסלולים לחניה.

גלעד ארדן: בנוסף, נסללה דרך חירום חדשה להולכי רגל לפינוי במקרה הצורך.

גלעד ארדן: הדגש יהיה על שמירת הסדר הציבורי, הסדרי התנועה, עומסי התנועה, חסימות צירים ואירועי הפרת סדר ציבורי במעגל התנועה ופח"ע, אך מעל הכול – השמירה על ביטחון הציבור עומדת בראש סדר העדיפויות באירוע הזה, והיא באחריות משטרת ישראל.

גלעד ארדן: המשטרה תגברה השנה את מספר השוטרים שיאבטחו את האירוע מ-4,286 שוטרים בשנה שעברה ל-4,942 שוטרים בהילולה השנה, כלומר, כ-5,000 שוטרים מופקדים שם על הסדר והביטחון.

גלעד ארדן: ביום רביעי שעבר התקיימה בכנסת ישיבה בראשותו של חבר הכנסת מקלב ובהשתתפותם של חברי כנסת מסיעות ש"ס ויהדות התורה, סגן שר הדתות חבר הכנסת אלי בן-דהן וחבר הכנסת לשעבר דוד צור, שעמד בראש ועדת המשנה של ועדת הפנים והגנת הסביבה לנושא ההילולה במירון.

גלעד ארדן: שיבחתי, ואני חוזר על השבחים, שמגיעים לכל חברי הכנסת שבאמת עסקו בנושא.

גלעד ארדן: בנוסף, השתתפו בישיבה כל הגורמים הלוקחים חלק באירוע זה.

גלעד ארדן: בישיבה נמסר דיווח של כל הגורמים הרלוונטיים, נשאלו שאלות, ובסוף הישיבה הביעו חברי הכנסת, כולל חבר הכנסת לשעבר דוד צור, את שביעות רצונם מההיערכות ומתיקון הליקויים שנחשפו באירוע בשנה החולפת.

גלעד ארדן: השר לביטחון הפנים יצחק אהרונוביץ קיים ביום ראשון – שלשום – דיון במועצה האזורית מרום-הגליל עם כלל הגורמים, וכן בוצע סיור בקבר הרשב"י, בחפ"קים ובדרכי הגישה ונבחנה מקצועית כלל היערכות הכוחות בשטח לקראת האירוע.

גלעד ארדן: משטרת ישראל תיתן מענה בשטח לכל סוגיה שתתעורר במהלך הפעילות, על-פי הצורך.

גלעד ארדן: כמובן, אני מאחל לכל בית ישראל ל"ג בעומר בטוח ושמח, ואני באמת מקווה שהציבור שיגיע לחגוג השנה במירון יגיע בבטחה למקום ויחזור, בעזרת השם, בשלום לביתו.

גלעד ארדן: לכן, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, אני מציע להסתפק בתשובתי ולא להמשיך את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גלעד ארדן, השר גלעד ארדן, שהשיב בשם הממשלה – –

גלעד ארדן: באופן מפורט.

יולי יואל אדלשטיין: – – באופן מפורט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה על תשובתך המפורטת.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם יכול להוסיף, בתקווה להגביר את תחושת הביטחון למחר, שבגלל איזשהו נושא של תשובה בכנסת ביקשנו מהשר לביטחון הפנים להתייצב מחר לדיונים, והסתבר שמחר מן הבוקר הוא כל היום נמצא במירון באופן אישי, כך שאני מקווה שהנושא יטופל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שציין חבר הכנסת דוד אזולאי, חיפשנו דרך לקיים את הדיון החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הדרך שנמצאה, על-פי התקנון, היא ציון יום מיוחד – ל"ג בעומר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, כעיקרון, היינו מסתפקים בדברי השר גלעד ארדן, כפי שהוא גם הציע, אבל מפאת חשיבות הנושא אנחנו נאפשר לשני חברי הכנסת שנרשמו להביע מה שמכונה עמדה נוספת, כנהוג בהצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: שני חברי הכנסת הם ישראל אייכלר ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אז בבקשה, חבר הכנסת ישראל אייכלר; דקה לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – דב חנין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כחבר הוועדה לענייני מירון, שזכיתי לפעול בה יחד עם החברים דוד אזולאי והרב מוזס, דוד צור וכולם, גם אני מצטרף לתודות לכל האנשים שפועלים במקום ונמנו על-ידי חברי הכנסת הרב אזולאי והרב מוזס, ולא אחזור על שמותיהם.

ישראל אייכלר: מעל כולם אני רוצה להודות ליושב-ראש, שקידש שם שמים ברבים כשהגן על כבוד המתפללים והמאמינים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להדגיש משהו: יהודים לא מאמינים באלילי עצים ואבנים; הם מאמינים ואוהבים את אלוקי ישראל, שהשרה שכינתנו על עם ישראל, ועל ספרי התורה, ועל המזוזה, ועל הכותל המערבי ועל מנחילי התורה – ממשה רבנו, דרך רבי שמעון בר יוחאי ועד כל התנאים ולומדי התורה שבכל דור ודור.

ישראל אייכלר: צריך להבין את ההבדל.

ישראל אייכלר: כל אלה שדיברו על עצים ואבנים פשוט לא יודעים על מה הם מדברים.

ישראל אייכלר: לגבי עצם העניין, אדוני היושב-ראש, יש לכולנו רצון שהאירוע יעבור בשלום, אבל יש כאלה שאומרים: כדי שזה יעבור בשלום נביא כמה שפחות אנשים; ואנחנו רוצים שיבואו כמה שיותר אנשים ולהעביר אותם בשלום ובשמחה.

ישראל אייכלר: אחרי ל"ג בעומר צריך להכין תשתית של כבישים וחניונים שראויים לאירוע שמשתתפים בו מאות-אלפי אנשים מכל העדות והחוגים, ולדעת שלאחר הכותל המערבי, מירון הוא המקום המתויר ביותר במדינה.

ישראל אייכלר: רבבות תיירים מגיעים מכל העולם בכל השנה, וראוי שמשרד התיירות ישקיע לפחות כמה שהוא משקיע בהבאת תיירים שאינם יהודים מכל העולם.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לפתוח קודם כול בהערכה לחברי הכנסת שיזמו את הדיון, ששנה אחרי שנה מעלים את הסוגיה הזאת על סדר-יומנו.

דב חנין: כמי שלא משתתף באירועים, אני לפעמים מאוד מתרשם מהכמות הגדולה, מהמספר העצום של האנשים שמגיעים, אבל גם מחוסר הפתרונות לצרכים בסיסיים של אנשים שמגיעים בהמוניהם לאירוע שצריך להיות מרגש ומשמח, ולא צריך להיות כרוך לא בסבל ולא בפקקים אין-סופיים, ובוודאי לא בסיכון חיים.

דב חנין: אני מאוד מברך על עמדתו של השר, כפי שהובעה כאן, שאומרת שכל מערכת ההיסעים לאירוע הזה תתבסס על תחבורה ציבורית.

דב חנין: זו הדרך היחידה להבטיח שהמוני אנשים יוכלו להגיע לאירוע כזה בצורה נוחה, בטוחה, למנוע פקקים, למנוע תקלות ולמנוע עוגמת נפש לכולם.

דב חנין: אני רק רוצה לציין בשולי העניין, שחבל שהמגמה החיובית והחשובה של אירוע כל כך חשוב לפעמים נעשית, כנראה שלא במחשבה תחילה, תוך פגיעה מיותרת בטבע ובאנשים.

דב חנין: יש קיבוץ שנמצא בסביבה, קיבוץ צבעון, ונראה שבמקום להכשיר מראש את המקומות הראויים והמתאימים פגעו בחלקת קרקע שלו.

דב חנין: לא הודיעו לאנשים שם, התעורר שם מאבק ונגרמה עוגמת נפש.

דב חנין: אני בטוח שזו גם עוגמת נפש של ציבור החוגגים, שבוודאי לא רוצים לייצר עוגמת נפש לאנשים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: ולכן, הקריאה שלי היא שהמחשבה על ההילולה הבאה תתחיל מייד ביום שלאחר ל"ג בעומר, ולא כמה ימים לפני האירוע.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סיימנו את הדיון בנושא החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, ודאי, כולנו מצטרפים לאיחולים של ל"ג בעומר שמח אך גם בטוח לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח ביקורת שנתי של מבקר המדינה 65ג בשני כרכים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הערות ראש הממשלה לדוח זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוחות ביקורת על הוצאות מעונות ראש הממשלה, סוגיות במינהל הכנסת ומינהל וכספים בבית הנשיא, וכן דוח מבקר המדינה על משבר הדיור.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומי בכורה של חברינו שנבחרו בפעם הראשונה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונת הדוברים תהיה חברת הכנסת ענת בֶּרקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בֶּרקו או בַּרקו, איך את – – –?

ענת ברקו: בֶּרקו.

יולי יואל אדלשטיין: בֶּרקו.

יולי יואל אדלשטיין: ענת בֶּרקו.

יולי יואל אדלשטיין: אם מישהו מרגיש שאני לא מבטא את השם נכון אז אין שום בעיה להעיר לי או למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי, יש לרשותך עד עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן שלוש דקות יעמדו לרשות סגנית השר, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, לברך את חברתנו ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

דוד אזולאי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אצל הסדרנים יש עותקים.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת כל המאבקים הירוקים שלנו, יש כרטיס דיגיטלי שמגיש לי מבקר המדינה, וגם יש, ודאי, עותקים לאלה שמעדיפים בכל זאת עותק קשיח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: אדוני יושב-ראש הכנסת, השר ארדן, חברות וחברי כנסת יקרים, אני ניצבת כאן בכנסת ישראל וחשה בכובד האחריות, בגודל השעה ובמשמעות העמוקה של המעמד.

ענת ברקו: שמחתי להיקרא לדגל על-ידי ראש הממשלה ולשרת את הציבור.

ענת ברקו: גדלתי ברמת-גן, בת לקהילת יהודי עיראק, קהילה מפוארת שהותירה את רכושה מאחור ועלתה לארץ כשהיא ענייה בנכסים אך עשירה ברוח.

ענת ברקו: אבי, אדוארד אסלן, זכרו לברכה, ואמי, תיבדל לחיים ארוכים, קליר אסלן, ומשפחתי בכללותה, כמו משפחות יהודיות אחרות, חוו את פוגרום ה"פרהוד" ביהודי עיראק ונאלצו לוותר על תעודות הזהות שלהם, אזרחותם נשללה ורכושם נבזז.

ענת ברקו: אבי המנוח נמלט לאיראן, שם פעל במסגרת המחתרת היהודית, אשר עסקה בעלייה הבלתי-לגלית של הפליטים היהודים מעיראק דרך איראן לארץ-ישראל.

ענת ברקו: לאחר שנתיים של פעילות באיראן הגיע אבי לארץ, שירת בצבא ולמד בבית-הספר למשפט ולכלכלה באוניברסיטת תל-אביב.

ענת ברקו: בני המשפחה שהגיעו לארץ בעקבותיו נשלחו למעברת כפר-חסידים.

ענת ברקו: אבי נאלץ להפסיק את לימודיו ולתמוך במשפחה, שהתמודדה עם חבלי הקליטה והמחסור הקשה.

ענת ברקו: אמי עלתה בגיל עשר.

ענת ברקו: כאן בישראל נישאו הורי.

ענת ברקו: הם חינכו את אחי וארבע אחיותי, כמו שאר בני דורי, לאהבת הארץ, להרחבת הדעת, לאחריות ולמסירות חברתית – ערכים שאנו מבקשים להנחיל לילדינו.

ענת ברקו: דודתי בת ה-91 נהגה לומר: השארנו חיים שלמים מאחור, רכוש, תרבות, מסורת ושפה, נשלחנו לאוהלים, לא ידענו עברית, אבל הגענו לארץ-ישראל; הרגשנו בטוחים.

ענת ברקו: בילדותי הייתי בתנועת "הצופים" בגדוד "מצדה".

ענת ברקו: למדתי לאהוב את הארץ בטיולים, בתנועה ובצבא.

ענת ברקו: בצה"ל מילאתי שורה של תפקידי פיקוד והדרכה.

ענת ברקו: בין השאר פיקדתי על קורס הקצינות, ושם גם חוויתי את כור ההיתוך של המדינה – מקום המפגש האמיתי של כל חלקי העם, מהעיר ומהכפר, מקרוב ומהספר, דתיים וחילונים, יהודים ובני מיעוטים.

ענת ברקו: שם נוצקה ישראליות של צברים בני גלויות שונות.

ענת ברקו: 25 שנה שירתי בצה"ל.

ענת ברקו: חוויתי את כאב המלחמה והשכול, עסקתי במיון, בהכשרה ובהדרכה, בטיפול בחיילות ובחיילים שיש להם קשיים כלכליים, בקידום אוכלוסיות מיוחדות, בפתיחת תחומי עיסוק חדשים לנשים ובטיפול בנפגעים ובמשפחות שכולות.

ענת ברקו: פעלתי למען מתן הזדמנות שווה לנשים למצות יכולותיהן לטובת המדינה.

ענת ברקו: התהליכים שהייתי שותפה להם אז קרמו עור וגידים ושינו כליל את אופי השירות הצבאי לחיילות ולחיילים.

ענת ברקו: כיום חיילות משרתות בדרגי השדה גם בתפקידים מקצועיים בחילות השונים.

ענת ברקו: הן השתלבו ב"שדה הקרב העתידי", כפי שקראו לזה אז, ובעיניים הטכנולוגיות של היום הוא בהחלט שדה הקרב העכשווי.

ענת ברקו: בצבא פגשתי בראובן ברקו, אישי, בן לנחמה ונחמן, אודים מוצלים מאש, מושבניק מבית-חנניה.

ענת ברקו: נישאתי לו מייד לאחר שסיימנו יחדיו הכשרה במכללה לפיקוד ולמטה של צה"ל.

ענת ברקו: נחמן, זכרו לברכה, היה לוחם המחתרת היהודית נגד הנאצים ואיבד את משפחתו בכבשני אושוויץ עם רבים מיהודי הונגריה.

ענת ברקו: הוא נכלא בכלא "מרגיט" הידוע לשמצה, באותו בית-כלא בבודפשט שבו הוצאה חנה סנש להורג.

ענת ברקו: עם הגיעו לארץ נכלא נחמן בעתלית על-ידי הבריטים.

ענת ברקו: אמו של ראובן, נחמה, תיבדל לחיים ארוכים, הייתה ילדה כשנאלצה לנוס על נפשה מעיר הולדתה ברומניה.

ענת ברקו: היא ואחותה הגיעו לחופי הארץ בספינת המעפילים "גאולה" וגורשו למחנה מעצר בקפריסין.

ענת ברקו: הוריו של ראובן נהגו להניח אותו כתינוק בארגז תפוזים בצלו של עץ כאשר עבדו את האדמה.

ענת ברקו: הם התמודדו עם ייבוש הביצות, עם עוני ורעב, אבל היו חדורי אמונה ובאו לבנות את הארץ ולהקים מושב בישראל.

ענת ברקו: חנה סנש כתבה ביומנה ב-1939: "איני זוכרת אם סיפרתי כבר שאני ציונית.

ענת ברקו: אני מרגישה עכשיו שיהודייה אנוכי בכל מאודי – – – אני מתגאה ביהדותי ומטרתי לעלות לארץ-ישראל ולהשתתף בבניינה – – – היום יום הולדתי, בת 18 אני.

ענת ברקו: רעיון אחד מעסיק אותי בלי לחדול – ארץ-ישראל.

ענת ברקו: מקום אחד יש בעולם שלשם איננו נפלטים, אף לא מהגרים, אלא באים הביתה – ארץ-ישראל".

ענת ברקו: ראובן ואני הקמנו בית בישראל שמשלב מזרח ומערב, תרבויות ושפות.

ענת ברקו: זהו מארג המסמל יותר מכול את אחדות השורשים העמוקים ביותר של העם, אחדות המטרה, המשמעות הערכית והחשיבות ההיסטורית של תקומתנו בארץ-ישראל.

ענת ברקו: ילדינו צליל, יחיעם וקשת הם מיזוג גלויות אמיתי של החברה הישראלית.

ענת ברקו: ארוחת ליל שבת בביתנו כוללת גם מרק עוף אשכנזי וגם תְבּית, ממיטב המאכלים העיראקיים.

ענת ברקו: הזיכרון החדש שלי ושל בני דורי כילדים הוא מטקסי יום הזיכרון שבהם עמדו על הבמה נערה ונער לבושי חאקי, מסמלי "מגש הכסף".

ענת ברקו: זיכרונות אלה מהווים אבני דרך המנחים את דרכי קדימה.

ענת ברקו: כחברת הכנסת אני מבקשת לפעול למען חיילות וחיילי צה"ל בסדיר ולאחר שחרור כדי להקל עליהם להשתלב בחיים האזרחיים.

ענת ברקו: ראוי לתגמל את אלו המקריבים את שנותיהם היפות למען המדינה ואת אלו המחרפים נפשם למעננו.

ענת ברקו: גם את המשרתים בשירות לאומי ראוי לטפח, ולהרחיב את השירות לקהלים שונים.

ענת ברקו: אמשיך לפעול ברוח הפרויקט "נחשונים להוראה", שיזמתי בהתנדבות בשיתוף עם משרד החינוך לפני חמש שנים, שמטרתו ליצור עתודת מנהיגות חינוכית.

ענת ברקו: הרעיון הוא שהמורים הצעירים יוצאי הצבא ישולבו בכל מקום שבו יידרשו בארץ.

ענת ברקו: הפרויקט בעיצומו, ואנו עומדים בפני פתיחת המחזור הרביעי באוניברסיטת בר-אילן.

ענת ברקו: באשר לידע ולניסיון שצברתי בתחום הטרור – אשתמש בהם, כמו גם בכלים העומדים לרשותי כחברת הכנסת, כדי לחזק את ביטחון ישראל.

ענת ברקו: כמו כן אשקיע במאבק בדה-לגיטימציה ובדה-הומניזציה שעושים למדינת ישראל.

ענת ברקו: האתגר בתחום זה הוא גדול.

ענת ברקו: במשך שנים ארוכות ביצעתי מחקרים אקדמיים בתחום הטרור, ולדוגמה, בריאיון פנים מול פנים שקיימתי בכלא עם משלח מחבלים מתאבדים שריצה עונשי מאסר מצטברים רבים, הישיר הטרוריסט אלי מבט והתריס בקור רוח: אתם מדינה דמוקרטית, לא תוכלו לעשות לנו את הדברים האיומים שאנו עושים ונעשה לכם.

ענת ברקו: השבתי לו בנחרצות כי אנו נמשיך להיות מדינה יהודית, דמוקרטית ומוסרית, ולעולם לא נוותר על מה ומי שאנחנו.

ענת ברקו: אכן, לא פעם תיארו הטרוריסטים בפני את תפיסת עולמם, שתכליתה להצדיק רצח יהודים באשר הם, שכן לדבריהם גם תינוקות יהיו בעתיד חיילים ולכן לגיטימי לרצוח אותם.

ענת ברקו: תפיסת עולם זו תכליתה להצדיק רצח יהודים באשר הם, ומדינת ישראל תגן על אזרחיה בכל דרך מוסרית.

ענת ברקו: לא אחת רציתי לזעוק את זעקת קורבנות הטרור ובני משפחותיהם, אך במקום זאת ישבתי, הקשבתי ולמדתי בסבלנות אין-סופית את מניעיהם ועולמם הפנימי של אותם טרוריסטים המבקשים את נפשנו – תובנות שיש בהן כדי לסייע במאבק נגד הטרור.

ענת ברקו: היום כבר ברור כי הטרור האסלאמיסטי הפך למגפה עולמית מידבקת, משתוללת, נטולת כל רסן, רעולת פנים וחמושה מכף רגל ועד ראש.

ענת ברקו: מחוללי הטרור דוחים כל נורמות וערכים מוסריים אוניברסליים ברמה האנושית המינימלית ביותר.

ענת ברקו: הברבריות ונהרות הדם שמותיר גל טרור ג'יהאדיסטי זה, סוני ושיעי כאחד, מעמידים בסכנה את הישגי ההומניזם והקיום האנושי כפי שאנו מכירים אותם בעולם המודרני.

ענת ברקו: אמירתו של סארטר ש"הגיהינום הוא הזולת" באה לידי ביטוי ברצח ברברי המתבצע על-ידי טרוריסטים אלה, הטובחים בכול: בבני עמם ודתם, בכל מי שנתפס כאחר, בחלשים, מזקן ועד טף, נשים ועוללים – הזולת שהוא לא הם.

ענת ברקו: זו בעצם מלחמת העולם השלישית, גם אם לא קוראים לה כך, והעולם הנאור אינו בא חשבון עם עורפי הראשים, שורפי האדם, רוצחי ההמונים הללו, המחריבים עמים, מדינות ותרבויות עתיקות.

ענת ברקו: אמצעי החיסון שלנו מפני חדירת אותה מגפה לקרבנו מחייבים אותנו לשיקולי ביטחון, החיוניים כל כך, בעיקר נוכח הבעירה בגבולותינו.

ענת ברקו: אסור לנו לשגות באשליות ולהחליף חזון בחיזיון או במשאלת לב אשר איננה מחוברת למציאות.

ענת ברקו: אני פונה לאזרחי ישראל, יהודים וערבים כאחד, להתבונן מסביבנו על התוהו ובוהו, ההרס והחורבן של חיים שלמים, עדתיות ופלגנות, שרפת בתי-כנסת, כנסיות, מסגדים ובתי-תפילה אחרים.

ענת ברקו: מתוך כך יש להסיק את המסקנות הנדרשות: אסור לאפשר את המשך התופעה שבה קומץ של קיצונים ואסלאמיסטים בתוך המדינה שלנו חוברים לאויבינו, מסיתים את הצעירים ומרעילים את הבארות באידיאולוגיה רצחנית וברטוריקה של מסרים כפולים.

ענת ברקו: אני קוראת לכולנו להעריך את המדינה המופלאה שלנו, אי של שפיות בים של חורבן ובערות.

ענת ברקו: אנו מצווים לשמור על אורח החיים הדמוקרטי, המאפשר לנו חיים ברווחה ודו-קיום, ולתרום לביטחונה ושגשוגה של המדינה של כולנו.

ענת ברקו: עלינו מוטלת האחריות לחוקק חוקים שיבנו חברה צודקת, מוסרית ופתוחה לקהלים השונים – אך לא מתוך רצון לרצות גוף זה או אחר אלא מתוך ראייה ארוכת טווח ומפוכחת לטובת עתיד המדינה.

ענת ברקו: עלינו לקיים כלכלה שתאפשר קיום בכבוד לכולם, נגישות של שירותי בריאות ואכפתיות לגורלו של הפרט, ללא הבדל דת, גזע, מגדר, נטייה וזהות מינית.

ענת ברקו: אנו כולנו בבחינת חרוזים צבעוניים בגדלים ומחומרים שונים ומשונים, המושחלים בעדינות על אותו חוט, כמחרוזת היוצרת שרשרת אנושית מגוונת וחזקה – מדינת ישראל.

ענת ברקו: הביטחון של כולנו הוא בחיזוק החוטים שעליהם מושחלים החרוזים: לפעול בשכל, ברגישות, בפתיחות לקבל את השונה, את האחר ואת בן המיעוטים; לא למתוח את החוטים יותר מדי, כדי שמארג זה יישמר.

ענת ברקו: ביטחוננו וקיומנו תלויים בנכונות הזאת, בחינוך לדרך ארץ, מורשת ישראל, אהבת הארץ, השכלה ודעת שאפיינו אותנו לאורך כל ההיסטוריה.

ענת ברקו: היטיב לומר מנהיגנו הדגול, ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון: לא לצפות שאנשים אחרים יעשו עבורכם; עשו, למדו, עבדו.

ענת ברקו: לפי מורשת זו נוצרה כאן בארץ קופצנות, תזזיתיות, חשיבה יצירתית חדשנית ועצמאית – חוצפה ישראלית במובן הטוב של המילה.

ענת ברקו: מדינת ישראל, לנו היא מולדת; הציונות היא הגשמת החיים בארצנו.

ענת ברקו: נוצקנו לתוך תבניתה, אנו חיים בה, מגדלים ילדים, בונים אותה, זוכרים את הנופלים ומגינים עליה, ויותר מכול – משתדלים תמיד לשפר ולנוע קדימה בכל מישורי החיים.

ענת ברקו: לא בחסד הוקמה מדינת ישראל, אלא במאמץ עילאי וכנגד תוקפנות וטרור שהופנו נגדה מיום הקמתה.

ענת ברקו: אסיים בדבריו של זאב ז'בוטינסקי: "אסור לחשוב כי הציונות נודדת על פני הדרכים ומושיטה ידה לבקש מכל עובר אורח נדבת אהדה.

ענת ברקו: אנו קודם כול זוכרים היטב כי לא אהדתם של אנשים מן הצד היא שתושיענו, אלא פעולתנו העצמאית".

ענת ברקו: ברוח זו אפעל גם אני לשרת את הציבור מתוך כנסת ישראל.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת ציפי חוטובלי, סגנית השר, לברך את חברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו צריכים להוסיף בסדר-היום – איך כותבים בחתונות?

יולי יואל אדלשטיין: – חיבוקים ונישוקים.

יולי יואל אדלשטיין: כן, חיבוקים ונישוקים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשחרר את חברת הכנסת ענת ברקו על מנת שתוכל לשמוע את דברי הברכה של חברת הכנסת חוטובלי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ציפי חוטובלי: חברתי ד"ר ענת ברקו היקרה, אני מברכת אותך עם הצטרפותך לכנסת ישראל, ואני שמחה על הזכות לברך דווקא אותך מכולן, כי בעיני את סמל למנהיגות נשית פורצת דרך.

ציפי חוטובלי: זאת זכות גדולה שהצטרפת אלינו, לסיעת הליכוד.

ציפי חוטובלי: נפגשנו במהלך הקמפיין.

ציפי חוטובלי: ראיתי אותך מתרוצצת מפאנל, לכנס, לריאיון בתקשורת זרה, וראיתי את הלהט, ממש להט נעורים בעיניים.

ציפי חוטובלי: הגעת לכאן, לבית הזה, עם רצון אמיתי להשפיע מתוך שלל התארים שצברת והניסיון המקצועי שאת מביאה אתך למקום הזה.

ציפי חוטובלי: במשך השנים לא היססת מלגעת במקומות אולי הכי כואבים של הסכסוך הישראלי–פלסטיני, המקום שבו כל אדם שיש בקרבו מוסר אנושי משתאה ולא מאמין איך יכול להיות שאנשים מסוימים מוכנים להרוג את עצמם רק כדי לפגוע באחרים.

ציפי חוטובלי: המציאות הזאת, שאותה חקרת בעבודת הדוקטורט שלך, העבודה שעסקה בשהידים, באותם מחבלים מתאבדים, וגם, מאוחר יותר, במחבלות מתאבדות – המחקר הזה שזכה להפוך לספר, "בדרך לגן עדן", בעיני זה ממש סמל לאומץ לב; אומץ הלב להיכנס אל בתי-הכלא, לשבת מול מחבלים ומחבלות, להסתכל להם בעיניים, לנסות לראות את האנושי שמאחורי הלאומי, ולהישאר עם הפער המוסרי האדיר בין אלו שבאו בשם קדושת המוות לעומת העם היהודי, שמקדש את החיים.

ציפי חוטובלי: את הבשורה הזאת את לוקחת אתך לתקשורת הזרה, את הבשורה הזאת את לוקחת אתך לכל מקום שבו צריך להגן על מדינת ישראל, ואת רואה את עצמך כשגרירה, ממש שגרירה של המדינה, בכל תחומי החיים שבהם ניתן להשפיע את ערכי הציונות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד משהו לא מקובל.

ציפי חוטובלי: בדרך כלל לא מתייחסים למראה החיצוני של חברי הכנסת, אבל לפני שבוע נפגשתי עם ענת ושאלתי אותה על הסמל המסחרי שלה – על הצמה שלה; אני חושבת שהסיפור הזה יגיד הכול על הדמות שלה.

ציפי חוטובלי: אמרה לי ענת: זאת לא הצמה שלי, זאת רק חצי צמה, כי את רוב השיער תרמתי לנשים חולות סרטן.

ציפי חוטובלי: באותו רגע השתאיתי ואמרתי: מישהי שמוכנה לתרום אפילו מגופה כשהיא מגיעה לבית הזה, בעצם אומרת: אני רוצה לתת כאן הכול.

ציפי חוטובלי: והכול הזה זה באמת – את הניסיון שלך מהשירות הצבאי כסגן-אלוף בצבא; כמי שהקימה פרויקט אדיר שמכשיר לוחמים ולוחמות, "נחשונים להוראה", הפרויקט הזה שבעצם מאפשר לאותם קצינים וקצינות להשתלב במערך החינוך הישראלי.

ציפי חוטובלי: כל הדברים האלה, בעיני, הופכים אותך לשליחת ציבור שמוּנעת – הייתי קוראת לזה – מהדופק הפוליטי האמיתי שצריך לפעום בכל אדם שיושב בבית הזה: הדופק של הערכים, הדופק של המוסר הפנימי.

ציפי חוטובלי: ואת באה בשם חזון מאוד מאוד גדול.

ציפי חוטובלי: כל תחנה מתחנות חייך היא מופת לעשייה ברוכה, שיש בה תרומה לבניין הרוח הציונית.

ציפי חוטובלי: לבך עם החינוך ועם חיילי צה"ל, ואת הרוח הזאת תביאי כאן לכנסת ישראל.

ציפי חוטובלי: ולמרות שאני הצעירה גם אני הגעתי מהאקדמיה, וגם אני קיבלתי הזמנה מראש הממשלה, אני מרגישה שיש לי הרבה מה ללמוד ממך.

ציפי חוטובלי: יש לי רק עצה אחת לתת לך, מתוך שש השנים שבהן אני מכהנת בכנסת: תראי, הכי מרגש בעולם זה לראות נאומי בכורה.

ציפי חוטובלי: אני זוכרת את עצמי בנאום הבכורה עם הדיוקן של הרצל מאחורי וכנסת ישראל לפני.

ציפי חוטובלי: יש מין תחושה עילאית ורוממות של יום חגיגי שבו אתה שותף למהלך היסטורי ואתה מצטרף לשרשרת המנהיגות של עם ישראל.

ציפי חוטובלי: ואז מגיעים הימים השוטפים.

ציפי חוטובלי: בימים השוטפים הבית הזה יישטף בספינים, באירועים, בפרשיות, ומהר מאוד ובקלות יסיטו את תשומת הלב שלך, בשם החזון הגדול שאתו הגעת, להתעסקות קטנונית, לפעמים באפרוריות היום-יום של עבודת המחוקק ולפעמים בעבודת הרכילות על המחוקק.

ציפי חוטובלי: הברכה שלי אלייך, והעצה הכי טובה שאני יכולה לתת לך: היצמדי לחזון שנשאת כאן ביום הזה, החגיגי, של נאום הבכורה שלך.

ציפי חוטובלי: אל תתפתי לעוד כותרת, פחות כותרת; בסוף זוכרים את אלה מבינינו שנלחמו בשם עולם ערכים אמיתי, בשם הרעיונות שאתם הם הגיעו כשהם דרכו לראשונה בבית הזה.

ציפי חוטובלי: אותם שר ההיסטוריה יזכור יותר מכל אחד אחר.

ציפי חוטובלי: אני מברכת אותך בהצלחה גדולה, חברתי היקרה, ואנחנו מתברכים בך.

יצחק וקנין: תודה לסגנית השר חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

יצחק וקנין: יעלה לנאום הבכורה חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאייל תערוג על אפיקי מים כן תערוג נפשי לעמוד בפניכם ולשטוח את מאוויי ואת חזוני המיוחל והנכסף, שלי ושל בני עמי.

זוהיר בהלול: לא באתי לקנטר וגם לא להתריס.

זוהיר בהלול: כמו כן, לא באתי לייבש אגמים ולחצות ימים.

זוהיר בהלול: לא באתי לבניין המכובד הזה כדי להדביק רטייה על פצעינו, כי אם כדי למצוא מזור ולהותיר את המקום ברפואה שלמה.

זוהיר בהלול: כולנו קורצנו מאותו חומר, בצלמו של האל נבראנו ועל אדמת ארצנו דילגנו ומפרייה אכלנו, ולכולנו סיפקה היא את סם חיינו.

זוהיר בהלול: זוהי האדמה שנצטווינו לחיות בה, לחיות בה יחדיו.

זוהיר בהלול: המתנגב אל לבכם שמץ של ספק שאוהבי הארץ אנו?

זוהיר בהלול: ששוחרי שלום וכבוד הדדי אנחנו?

זוהיר בהלול: ששואפי שוויון ולא מדון וכידון אנו?

זוהיר בהלול: מי כמוכם, שגדלו על פרקי תורות הנביאים וספריכם גדושים אהבת אדם, כל אדם, מבינים טוב יותר מכל אדם אחר את "ואהבת לרעך כמוך", אמרה שמסמלת את התכלית הנשגבה של עם שהוא עם נאור.

יצחק וקנין: "זה כלל גדול בתורה".

זוהיר בהלול: ללא ספק.

זוהיר בהלול: אל נא תתייחסו אלינו כאל גרים, חלילה וחס, שהרי גם מעמד זה זכה לשלווה, וייאמר: אל תונו את הגר הגר אתכם בארצכם, כאחד מכם יהיה לכם, הגר.

זוהיר בהלול: איננו רוצים להיות נטע זר כאן.

זוהיר בהלול: איננו רוצים להיות נתונים לרחמים הנכמרים עלינו מפה ומשם כבנזיד עדשים.

זוהיר בהלול: זכותנו המלאה להיות שותפים לבניינה של המדינה ללא חתירה וללא נבירה, ולחיות כאן, בחבל ארץ זה, בכבוד ובאהבה.

זוהיר בהלול: אין מי שיכול לעקור מתוכנו ומקרבנו את אהבת הארץ, כי אותה אהבנו ונוסיף לאהוב, כי אין לנו בלתה.

זוהיר בהלול: כאן נולדנו וכאן נולדו ילדי, ושלא יעלה על דעתו של מאן דהוא שניתן להשפילנו או חלילה לעקור אותנו מאדמתנו.

זוהיר בהלול: אנחנו, בני המקום ומוקיריו, למדנו לחיות בכפוף לתנאי המחיה הקשים יותר והקשים פחות, אך אהבת המולדת לא נגרעה מאתנו ולו לרגע.

זוהיר בהלול: אנו עם שסבל, וכעם שכזה למדנו להזדהות עם כל העמים שסבלו, ובראשם העם היהודי.

זוהיר בהלול: סבלו של העם היהודי ניצב כעמוד אש בראש פסגות ההיסטוריה האנושית.

זוהיר בהלול: מהגלות ומהשואה הטרגית והנפשעת ביותר בהיסטוריה המודרנית אתם כוננתם את מדינת

זוהיר בהלול: כם בכיסופים ובגעגועים, בנחישות אבל גם באמונה.

זוהיר בהלול: בואו אפוא, חברותי וחברי, נכרות ברית שותפות חיים וגורל, כי אין כמו הסבל כחומר מלכד.

זוהיר בהלול: העם שלי והעם שלכם סבלו.

זוהיר בהלול: בואו נותיר את הסבל מאחור, בלי לשכוח חלילה, כדי לבנות עתיד משותף.

זוהיר בהלול: לא אתאר את מנת סבלנו ולא אפרט את קורות הנכבה של עמי, שתמורותיה טרם נמחו.

זוהיר בהלול: אנו שאריתו של עם שהגורל התאכזר לו והפזורה הארורה התנכלה לו.

זוהיר בהלול: אנו עמים עם מכנים משותפים, דומים, מדממים, כואבים ומיוסרים.

זוהיר בהלול: כלום טרם הגיעה העת לנחלה ולשלווה, להפרחה ולתקומה?

זוהיר בהלול: בואו יחדיו נעקור מתוכנו את המרעילים והמזיקים, המשמידים והגודעים, ההורסים והממיתים.

זוהיר בהלול: בואו נכונן ברית המושתתת על אהבה ויצירה, על ערגה ואריגה, על צמיחה וחדווה, על כבוד ושוויון.

זוהיר בהלול: ארצנו איננה חדגונית; אדרבה, רב-תרבותית היא ורב-זהותית.

זוהיר בהלול: מרתקת.

זוהיר בהלול: מרתקת היא מאין כמותה ואפילו מהפנטת ומאתגרת.

זוהיר בהלול: עובדה זו, שבפסיפס יהודים לצד ערבים, מוסיפה לה לוויית חן דמוגרפית ורוחנית.

זוהיר בהלול: בואו נשתדל לעקור מקרבנו את השנאות והאיבות, את הדעות הקדומות המזינות את הניכור ואת התיעוב.

זוהיר בהלול: בואו נצעד במרץ לקראת פרק חיים מואר ומאיר.

זוהיר בהלול: במשך ההיסטוריה רבת המעללים והתהפוכות שפקדה את ארצנו, דם רב נשפך והאדמה שבעה מדמנו.

זוהיר בהלול: כלום לא הגיעה העת ליצירת הברית בין האדם לאדמתו ולארצו?

זוהיר בהלול: דם, אדם ואדמה.

זוהיר בהלול: לא אלאה אתכם בתיאור הכאב שהיה נחלתנו ומנת חלקנו.

זוהיר בהלול: מי אני שאטיף לכם בכך, ואתם עם הצדק, עם החמלה והכאב.

זוהיר בהלול: די רק באזכור שני הכפרים אקרית ובירעם, שתושביהם נאלצו לפנות אותם לימים ספורים והפכו לנצח פליטים בתוך ארצם, שלא לדבר על אחי ואחיותי הבדואים, המתגוררים ביישובים המוגדרים, רחמנא ליצלן, "כפרים בלתי מוכרים".

זוהיר בהלול: הייתכן?

זוהיר בהלול: רוב בני דורי כאן שואפים להשתלבות.

זוהיר בהלול: נכון, אני וחברי מנהלים אתכם יום-יום פולמוס נוקב, אך בסופו של עניין, מה אנו מבקשים אם לא שוויון?

זוהיר בהלול: שיתייחסו אלינו כאל אזרחים שווים.

זוהיר בהלול: חזקו בתוכנו את האזרחות, שתחזק את השייכות, שתעצים את הישראליות – ראו ערך מה שקרה לאחי ואחיותי האתיופים, ומכך אפשר להפיק רק לקחים נדרשים.

זוהיר בהלול: מדוע לעזאזל אנחנו נכשלים שוב ושוב בסוגיות כה בסיסיות, המדרדרות אותנו שאולה?

זוהיר בהלול: צמצמו את הפערים, והאיפה ואיפה לא ידורו במקומותינו עוד, ותשקוט הארץ בלי סממני ההדרה, האפליה והגזענות, כי בארץ קודש אנחנו חיים.

זוהיר בהלול: אין חולקין על העובדה שאחים אנחנו, מצאצאיו של אברהם אבינו.

זוהיר בהלול: אחים, גם הם – ואולי בעיקר הם – רבים על אדמה.

זוהיר בהלול: אבותיכם היו ערים לקושיה זו, לקושיה של טענות דומות לזכות על רכוש.

זוהיר בהלול: הסוגיה התלמודית שדנה בסוגיה נהירה למרביתכם, אם לא לכולכם.

זוהיר בהלול: שניים אוחזין בטלית וכל אחד טוען שכולה שלו; אבותיכם, בחוכמתם כי רבה היא, פסקו: יחלוקו.

זוהיר בהלול: כאשר אברהם אבינו נצטווה על-ידי אלוהים לנטוש את אור-כשדים מולדתו ולעבור לארץ כנען, נתקל הוא בסוגיה סבוכה עד מאוד: הארץ הייתה מאוכלסת והכנעני אז בארץ.

זוהיר בהלול: לאחר שקלא וטריא בסוגיה זאת ובחלוף דורות רבים של ישיבה על המדוכה, אדוני היושב-ראש, פסק גדול האבות, רבי שמעון בר יוחאי, שהוזכר לא מעט פעמים היום, בזו הלשון: גם להם מתבקשת זכות לארץ.

זוהיר בהלול: חברות וחברים, הרשו נא לי לפנות בגוף ראשון לכבוד נשיא המדינה מר ראובן ריבלין: אדוני הנשיא, אני גאה בך ומכבד אותך, את ערכיך ואת המוסר שבקרבך.

זוהיר בהלול: אתה הרי מפלס את דרכך ביושר ואיפה ואיפה ממך והלאה.

זוהיר בהלול: את אביך ז"ל אני מוקיר על מפעל חייו המבריק, הרי הוא התרגום של ספרנו הקדוש, הקוראן, לשפה העברית.

זוהיר בהלול: אני, כמובן, מודע לעובדה שיש מי שמפיץ את דיבת האסלאם רעה, גם מקרבנו.

זוהיר בהלול: אבל אביך, אדוני נשיא המדינה, אביך יוסף ז"ל, כשהחליט לתרגם, השכיל להטמיע את נשגבות פירושיו של הקוראן ואת ערכיו האלוקיים המשותפים עם התנ"ך.

זוהיר בהלול: מי ייתן ותמשיך לשאת את לפיד הצדק והחמלה.

זוהיר בהלול: ולך, ראש הממשלה – אני מקבל עלי, מה לעשות, את דיני הדמוקרטיה, לעתים בחריקת שן ולעתים בהתכווצות והתהפכות הקרביים.

זוהיר בהלול: אבל אתה ראש הממשלה של כולנו.

זוהיר בהלול: הנני קורא לך ממעמקי לבבי ונפשי: פעל כדי לאחות את השסעים, כדי לאחד וללכד.

זוהיר בהלול: אביך ז"ל היה משאת השראתך.

זוהיר בהלול: פעל אפוא על-פי מצוות האבות ללכידות ולאהבת הבריות.

זוהיר בהלול: פעל על-פי רוח הרוויזיוניזם ועל-פי רוחו של ז'בוטינסקי, שבמשנתו – ואני מזכיר לכם – כה אמר: "גם לאחר יצירת הרוב העברי יישאר תמיד בארץ ציבור ערבי גדול.

זוהיר בהלול: ואם לחלק הזה של תושבי הארץ יבואו בזמן מן הזמנים ימים רעים, אז כל הארץ תישא בעול הסבל.

זוהיר בהלול: מצבם האיתן של הערבים במובן הפוליטי, הכלכלי והתרבותי יישאר, לפיכך, לנצח נצחים התנאי העיקרי למצבה הבריא והאיתן של ארץ-ישראל כולה".

זוהיר בהלול: כה אמר ז'בוטינסקי במשנתו, באחד ממאמריו, וכמו כן הוסיף אותו ז'בוטינסקי, שאני קורא בשקיקה את דבריו: "בכל קבינט שבו ישמש יהודי כראש ממשלה, יהיה סגן ראש הממשלה ערבי, וכך להפך".

זוהיר בהלול: אדוני ראש הממשלה, מְנע את העוינות כלפינו, עמוד על המשמר והיה לנו למליץ יושר נגד מי שנוטים לכנות "עשבים שוטים", ההולכים ומתרבים.

זוהיר בהלול: גנה את מחרחרי הריב ומלבי השנאה והשטנה, כי גם אנחנו מלח הארץ.

זוהיר בהלול: מתפלמסים אנחנו, אך נאמנים; מתכתשים, אך לא גודעים את שערתו של מועאויה בן אבי סופיאן, שהיה הח'ליף האומאי הראשון, אשר דגל בשיג ושיח בעיקר עם אויביו, ומכאן התיאור "שערת מועאויה", שתמיד שימרה את שפיות המגע על גדיעתו, כלומר חשיבותו של הדיאלוג, או אם תרצו – של המשא-ומתן.

זוהיר בהלול: ולכם, חברות וחברי הכנסת בישראל, בפועלכם ובפועלנו בעצם אנו מחויבים לחוק-היסוד החוקתי, אולי החשוב ביותר שבחוקי מדינתנו: כבוד האדם וחירותו, חוק המקפל בתוכו את משמעויות הדמוקרטיה, את משעולי הצדק ואת נתיבי ההומניזם על-פי רוח הדתות.

זוהיר בהלול: כאן, במעוזה של הדמוקרטיה הישראלית, מצווים אנו כולנו שלא לנטוש ולו לרגע את המחויבות של הבית הזה לערכים הקיומיים האמיתיים.

זוהיר בהלול: המשכן הזה – כמו גם בית-המשפט העליון, שעל מעמדו יש לשמור מכל משמר – הוא הסמן המובהק לייחודיות של המדינה הזאת.

זוהיר בהלול: לרגע אנו מבכרים – בכ"ף, כלומר מעדיפים – את האינטרסים הפוליטיים הצרים על פני נשגבות שלטון החוק.

זוהיר בהלול: בואו יחדיו נצא לדרך חדשה, צחה וזכה, למען עתיד טוב יותר.

זוהיר בהלול: אני, אדוני היושב-ראש וחברי וחברותי, מייצג חלק רציני מבני עמי.

זוהיר בהלול: אני אף נלהב, אם כי לא נסחף, להגדיר את עצמי כמי שמייצג את הערבי החדש, השואף להתערות בחיי המדינה עם מבט למחר, ולאו דווקא אל עבר האתמול.

זוהיר בהלול: לצערי, הערבי, לרבות הערבי החדש הזה, עודנו נאנק, עודנו מזדנב, עודנו משתרך ועודנו כואב.

זוהיר בהלול: הצטרפתי למפלגה לא ערבית – על אף הכבוד וההערכה שיש לי לרשימה המשותפת ולכלל חבריה – כדי להמחיש את כמיהתי להשתלבות ללא בדלנות וללא הסתגרות.

זוהיר בהלול: זוהי, אגב, ההזדמנות להודות לאלפי חברי המפלגה ולראשיה, שהאמינו בי, תמכו בי והצביעו למעני.

זוהיר בהלול: פונה אני אפוא לאלה שטובת המדינה בראש מעייניהם ומבקשם: הפשילו שרוולים, שנסו מותניים ובואו יחדיו, כתף אל כתף נגולל את האבן מעל פי הבאר, ותמלא הארץ אהבה, ושלום ישכון במקומותינו וייטב לכולנו.

זוהיר בהלול: פונה אני אל אימא אדמה באלו המילים: אימא אדמה, חלצי את שדך ואינק, כי צמא אהבה אנוכי, כי אני, גם אני צאצאך.

זוהיר בהלול: מסיים אני את דברי בנימה האופטימית שהשרתה שירתו של המשורר היהודי שאול טשרניחובסקי, שאותו למדתי על בוריו בימים הטובים שלי, כשחבשתי את ספסלי הלימודים, בשיר "אני מאמין" המסתיים בשורות הבאות: "אאמינה גם בעתיד, אף אם ירחק זה היום, אך בוא יבוא – יישאו שלום אז, וברכה לאום מלאום".

זוהיר בהלול: ולסיום, לרעייתי ג'מילה, שהלכה לעולמה בטרם עת ותיוותר חקוקה בלבבי לעד, להורי אספהאן ומוסא, זכרם לברכה, וייבדלו לחיים ארוכים ילדי, אספהאן, עדאל ושיראז.

זוהיר בהלול: אני מבטיח לכם, ילדי, שאמשיך לפעול על-פי הערכים שגדלנו עליהם, שגידלנו, אני ואמכם, זיכרונה לברכה, אתכם עליהם: אהבת בריות וכיבוד הזולת.

זוהיר בהלול: כמי שגדל בבית-יתומים, אין סיכוי לעולם שאזרע שנאה, אבל אמשיך להילחם ולהיאבק למען החלשים, למען הנדכאים והמקופחים, אמשיך לתור אחר האור והצדק, האהבה והנתינה, ובבניין הזה אלחם למען חיזוק הדמוקרטיה, שמא חלילה תתחזק מגמת האתנוקרטיה, כמנהגו של המשכן הזה לאחרונה, ליגון לבבי.

זוהיר בהלול: אני מתחייב לעמוד איתן לצד הצדק, השוויון, הכבוד ואהבת הזולת, ואמשיך להושיט יד ולתור אחר התקווה, גם אם המנהרה עודנה עלוטה וחשוכה.

זוהיר בהלול: הפיוס הוא דרכי והעתיד הוא חזוני.

זוהיר בהלול: בואו נפיץ את בשורת שותפות החיים בינינו, ושהאל במרומים יברך את כולנו.

זוהיר בהלול: בארככם אללה.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: עלה והצלח.

יצחק וקנין: יברך את חבר הכנסת זוהיר בהלול יושב-ראש המחנה הציוני חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: אחמד טיבי, יש לך מתחרה.

יצחק וקנין: אני נותן לך קומפלימנט.

יצחק וקנין: טוב, רבותי, יברך את חבר הכנסת זוהיר בהלול יושב-ראש המחנה הציוני חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: ידידי היקר, חבר הכנסת זוהיר בהלול היקר, חברי וחברותי, אדוני היושב-ראש, מכובדי, איזו עברית יפהפייה, ממש כשמן על העצמות.

יצחק הרצוג: לא שומעים דבר כזה בהרבה מחוזות חפץ בארצנו, זוהיר.

יצחק הרצוג: אני חייב לומר שזה היה נאום מרגש וחשוב, נאום שמבטא את הנרטיב החדש שאנחנו מוצאים יותר ויותר בשיח עם חברי וחברות כנסת מן המיעוטים, מהמגזר הערבי בישראל, שמשקף חשיבה אחרת.

יצחק הרצוג: ואני חושב שמשהו בעמידה העצמאית, הפתוחה, הנוקבת, אבל המגשרת והמחזקת והמחבקת, נותן תקווה ואופטימיות.

יצחק הרצוג: אני רוצה באמת להודות לך.

יצחק הרצוג: אנחנו מאוד גאים בכך שאתה חבר כנסת בסיעתנו, סיעת המחנה הציוני.

יצחק הרצוג: נבחרת במפלגת העבודה, אבל הגעת לפוליטיקה אחרי חיים ציבוריים עשירים כאיש תקשורת, כדמות שהגיעה לכל בית בישראל, לאחר עשרות שנים של הופעות בתקשורת, במיוחד בתחום הספורט, שבו הפכת להיות בר-אוריין ובר-סמכא מובהק, ולא בכדי אחד הפרשנים המובילים בתחום הזה בכל כך הרבה תוכניות, ובכל בית בישראל השארת חותם.

יצחק הרצוג: אבל השארת חותם גם בגלל שאתה נוקט עמדה, גם בגלל שאתה נמצא בזירה לא פשוטה.

יצחק הרצוג: אני מודע לכך, ואני חושב שחברינו מודעים לכך.

יצחק הרצוג: כמו שאמרת, אתה במפלגה ציונית, מפלגה שהקימה את המדינה ושואפת להוביל אותה, מפלגה שאני גאה להוביל אותה כאופוזיציה שתהיה אופוזיציה לוחמת, אופוזיציה שלא תשאיר אבן על אבן ותילחם בכל תחום ותחום.

יצחק הרצוג: ניקח את דוח מבקר המדינה היום – זה כבר ברור לכולנו – דוח מבקר המדינה על כישלונות קשים וחמורים בתפקוד הממשלה, שעכשיו אנחנו יודעים שזה יגיע גם לממשלת כישלון חדשה, ממשלת כישלון לאומית חדשה.

יצחק הרצוג: כולנו ביחד ניאבק בה, ואתה תהיה אחד הקולות החשובים, היות שאתה מבטא קול של ציבור חשוב מאוד, וחיוני והכרחי שיהיה חלק מאתנו, מכולנו כאן, גם בבית הזה וגם במפלגת העבודה ובעשייה המשותפת הגדולה שלנו, וגם כמובן קול מקביל לסיעה המשותפת המכובדת, שאנחנו מברכים גם את נציגיה כאן היום.

יצחק הרצוג: ולסיום, זוהיר היקר, אני רוצה להזכיר לכולנו אנקדוטה, אבל היא צרובה בתודעה הלאומית.

יצחק הרצוג: אתה אולי היחיד שאני מכיר ש"הגשש החיוור" הקדישו לו מערכון, ולא בכדי אנחנו זוכרים היטב את השידור – "כאן זוהיר אלול מעכו", כמדומני.

יצחק הרצוג: לא סתם הפכת להיות זוהיר אלול, ואם היה אז "ארץ נהדרת" היית כבר אייקון.

יצחק הרצוג: אז "ארץ נהדרת" עושים רק על אורן, אבל אנחנו בטוחים שתשאיר את חותמך לא רק – –

אחמד טיבי: – – –

יצחק הרצוג: – – בתרבות הישראלית כזוהיר אלול מעכו, אלא גם כחבר הכנסת זוהיר בהלול, בר-אוריין, איש ספר – אני מת לראות את הספרייה שלך – מי שיודע לחבר ולגשר בין העולמות, בין האמונות, בין התפילות ובין התקוות.

יצחק הרצוג: בנאומך שזרת בצורה יפהפייה מטשרניחובסקי ועד ז'בוטינסקי, מן הקוראן ועד שירת האסלאם, הכול בצורה שנותנת תקווה ואופטימיות.

יצחק הרצוג: ויכולתי לראות את היושב-ראש שלנו, שהוא בן האזור שלך, מתמוגג מרוב נחת.

יצחק וקנין: האמת, היה לי הרבה להגיד, אבל בנאום ראשון אנחנו לא נוהגים להפריע לנואם.

יצחק וקנין: אבל תזכיר לי אחרי כן להגיד לך משהו שייתן לך – – –

עיסאווי פריג': מוכן להגיד – – –

יצחק וקנין: אם תרשו לי, אני מוכן.

יצחק הרצוג: במיוחד במורשת ישראל.

יצחק הרצוג: במורשת ישראל, היושב-ראש, נהנינו מהניתוח של מורשת ישראל.

יצחק הרצוג: וכל מה שנותר לי הוא באמת לאחל לך שנים רבות של הצלחה, בהיותך שליח ציבור נאמן, ולומר סלאם עליכום ורחמאת אללה וברכתו.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש המחנה הציוני, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עיסאווי פריג': מה רצית להגיד?

יצחק הרצוג: זהו.

יצחק הרצוג: אולי תגיד – – –

יצחק וקנין: מה רציתי להגיד?

יצחק וקנין: שניים הגיעו לרב – – –

עיסאווי פריג': איך?

יצחק וקנין: שניים הגיעו לרב, מתלוננים: הוא לקח לי שטח; הוא לקח לי חלק מהאדמה.

יצחק וקנין: הרב אומר להם: תביאו את הניירות שלכם כדי שנדע איך לפסוק.

יצחק וקנין: זה מראה בכה וזה מראה בכה.

יצחק וקנין: הרב אומר להם: אתם יודעים מה?

יצחק וקנין: בואו נלך לשטח ונראה, יותר טוב שנראה את זה.

יצחק וקנין: עיני עינאכ, מה שנקרא.

יצחק וקנין: הרב הולך, מסתכל, מתכופף לאדמה ואומר: אדמה, למי את שייכת?

יצחק וקנין: מסתכלים עליו שניהם ככה, אומרים: מה קרה לו? זה, כנראה הסתובב לו הראש היום.

יצחק וקנין: הרב מתרומם, מסתכל על שניהם.

יצחק וקנין: נו, מה היא אמרה לך?

יצחק וקנין: היא אמרה ששניכם שייכים אליה.

יצחק הרצוג: יפה מאוד.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: אדוני יכול להתחיל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר דברים בשפה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להלן תרגומם: אבקש מחסה באלוהים מפני השטן הארור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשם אלוהים הרחמן והרחום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התהילה לאלוהים והתפילה והשלום על שליח האלוהים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: "ריבוני, הבא רווחה ללבי והקל עלי את תפקידי, ושחרר את לשוני הכבדה למען יבינו את דברי".

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באתי לכנסת עם דרישה לשוויון – לא רק בספר החוקים, אלא שוויון אמיתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה את יישומו הלכה למעשה בכל תחומי החיים ולכל האזרחים, ערבים כיהודים, דתיים כחילונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כאיש מאמין, מהמסורת והדת שלי למדתי כי בני-אדם נבראו שווים ובני-חורין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במירוץ סוסים שהיה במצרים, צעיר קופטי גבר על בנו של המושל המוסלמי עמרו בן אלעאס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתגובה, בנו של המושל הרביץ לקופטי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקופטי התלונן בפני הח'ליף השני, עומר אבן אל-ח'טאב, והוא הזמין אליו את המושל ובנו ושם הכריז הכרזה שקדמה לכל ההכרזות של האומות המאוחדות – הכריז על הזכות לשוויון בין כל בני-האדם ואמר: (אומר דברים בשפה הערבית), שפירושו: תרביץ לבן הטובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי נתן לך את הזכות להתייחס לאנשים כעבדים אף שנולדו בני-חורין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה, היועץ המשפטי הכריז על הקמת צוות שמטרתו להרוס בתי ערבים ללא היתר, ובמקביל הוא מתעלם מבניית שכונות שלמות ללא היתר ליהודים, שמכשירים אותן בדיעבד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במוסדות הממשל, אם היו מטריחים את עצמם ושואלים למה הערבים בונים ללא היתר, היו מוודאים: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שבנייה ללא היתר אינה תחביב אצל ערבים; 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנייה היא על קרקע פרטית של אזרחי המדינה הערבים; 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה חונקת את היישובים הערביים בזה שהיא לא מאשרת להם תוכניות מתאר ולא מרחיבה את תחומי השיפוט של הרשויות המקומיות בהתאם לצרכים שלהם, ואפילו לא מחזירה להם חלק קטן מהשטחים שהופקעו מהם במרוצת השנים; 4.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתוכניות מתאר ארציות ומחוזיות מתעלמים מקיומם ומצורכיהם של האזרחים הערבים; 5.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תוכניות שמוגשות על-ידי הרשויות המקומיות הערביות לא מקבלות את ההתייחסות ההולמת ונמשכות עשרות שנים עד האישור, אם בכלל, ואז הן לא רלוונטיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בלימודי ההנדסה שלי בטכניון לימדו אותי כי תכנון זה פוליטיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני מאשים את ממשלות ישראל לדורותיהן בסבל שגרמו לאזרחים הערבים בזה שהמדינה מאלצת אותם לבנות ללא היתר וללא תשתיות כמו כבישים, מים, חשמל וכו'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היות שהזכות לבית היא זכות יסוד, בשם כל אזרח ערבי, בין שהוא בעל בית בסכנת הריסה היום ובין שהוא לא מוצא את המגרש לבנייה, אני דורש צדק מינימלי שמתבטא: א.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקביעת לוחות זמנים מוגדרים ומצומצמים לסיום אישור תוכניות מתאר והרחבת תחומי השיפוט; ב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהארכת תאריך היעד של תוכניות המתאר כדי לכלול את הבתים הקיימים, כמענה על צורכי הגידול הטבעי; ג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהקפאה או ביטול של צווי הריסה עד לסיום התכנון; ד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באישור הבתים הקיימים בערים המעורבות כמו יפו, לוד, רמלה, עכו וחיפה ובנייה חדשה לזוגות הצעירים; ה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להפסיק את ההריסות היומיומיות של בתי האזרחים הערבים בנגב ולהכיר ביישובים ובבעלותם על אדמתם, וזו דרישה לגיטימית (אומר בערבית: דרישותינו לגיטימיות: הכרה ובעלות).

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מצבן הכלכלי של הרשויות המקומיות הערביות גרוע מאוד, וזאת בגלל שהמדינה לא נותנת את האפשרות להתפתח, ורוב הרשויות בתוכניות הבראה – או היו שם או בדרך לשם – וזאת בגלל אפליה בתקציבים, הן הרגילים והן לפיתוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה לא מקימה אזורי תעשייה לערבים ולא דואגת למקומות עבודה, ובמיוחד לצעירים ולאקדמאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כתוצאה מכך, אחוז הלא-מועסקים במגזר הערבי עולה על 50%, וזה, אדוני היושב-ראש, ההסבר היחידי לאחוז הערבים מתחת לקו העוני, שהוא לא גזירה משמים אלא תוצאה של מדיניות מתמשכת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הזכות לבחור ולהיבחר היא זכות יסוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתושבי טייבה נשללה זכות זו לאחר פיזור העירייה ומינוי ועדה ממונה לפני שמונה שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שר הפנים הבטיח גם לוועדת הפנים וגם לבג"ץ שבחירות יתקיימו השנה, לכן אני לא ארפה משר הפנים בממשלה הבאה עד שזכות זו תמומש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עמיתי חברי הכנסת, צעיר ערבי נשאל במבחן התיאוריה על תמרור מס' 101, שאומר: דרך משובשת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא ענה: דרך המובילה ליישוב ערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו התשובה, וזו התשובה האמיתית, כי חוץ מבמקומות האלה אתה לא מוצא את התמרור הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשובה זו מתאימה לקטע היחיד בכביש 444, מול טייבה, אשר לא נסלל, למרות הבטחתו בכתב של שר התחבורה דאז לי, בהיותי ראש העיר בטייבה, כי מכרז לביצוע מיידי יפורסם באוגוסט 2006.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשע שנים כבר עברו וביצוע אין, ותאונות הדרכים והסבל לתושבים נמשכים יום-יום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשע שנים כבר עברו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי זה ייסלל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מקווה שהתמרור הנ"ל ייעלם מסביבתנו בקרוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא מספיק חוק נגד הגזענות אלא צריך חינוך לסובלנות, אבל זה לא מתאפשר כאשר ראש ממשלה ושרים מתבטאים כלפי האזרחים הערבים בגזענות ולא מתנהגים כפי שמתבקש מקברניטי המדינה, וזה ביום-יום, ולא רק בתקופת הבחירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראינו עמדה נחרצת נגד הגזענות כלפי הערבים ורצח עשרות האזרחים הערבים ב-15 השנים האחרונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תיקים נסגרים והרוצחים לא נענשים ומטיילים חופשי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, לא פלא שהיד של המשטרה קלה על ההדק כשמדובר באזרח ערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקביל, המשטרה לא מונעת רצח וכמעט לא מפענחת תיקי רצח כשמדובר בערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום נדה

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי לשמוע שמסורת זו ממשיכה בסגירת תיקים, במיוחד סגירת תיק רציחתו של המנוח ח'יר חמדאן מכפר-כנא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, אין אפילו גינוי למעשה הטרור בהרצליה, אשר בו צעיר יהודי דקר תושב כפר-מנדא בצעקות "מוות לערבים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: המונח "מוות לערבים" מתקבל אפילו, במקומות מסוימים, באהדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה, גם זה: המדינה מקימה מרכז לסובלנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיפה היא מקימה אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על בית-קברות מוסלמי בשם "מאמן אללה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבן לעם הפלסטיני אני חי יום-יום את סבלם של בני עמי, אשר נשללו מהם הזכויות הבסיסיות להגדרה עצמית, חירות והקמת מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בגדה הכיבוש השתלט על הנכסים שלהם, על-ידי הקמת התנחלויות על אדמתם, שליטה באוצרות הטבע והמים שלהם ושליטה במעברים, במחסומים ובכבישים העוקפים, אשר חונקים אותם ומונעים מהם התפתחות כלכלית ואורבנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – נוסף על המעצרים היומיומיים, ובמיוחד המינהליים, שמתאימים למשטרים חשוכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעזה, לאחר הפריסה מחדש שקראו לה "התנתקות", ממשלת ישראל מצמצמת את האפשרויות של הפלסטינים, וזאת בגלל המצור היבשתי, הימי והאווירי, אשר חונק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש להסיר לאלתר את המצור ולאפשר את שיקום עזה, כדי למנוע את המלחמה הבאה ולחסוך בחיי אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפליטים הפלסטינים, אשר לא בחרו בגלות אלא היא נכפתה עליהם, סובלים ביום-יום ומייחלים ליום שבו יגשימו את זכותם לחזור לבתים אשר מהם נעקרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, השלום הוא אינטרס ישראלי, ולא טובה שעושים לאחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי המשך ההתנחלויות יביא למדינה דו-לאומית או לאפרטהייד – שמיושם כיום הלכה למעשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מסגד אל-אקצא – למוסלמים בלבד, בכל שטחו, 144 דונם, המבנים בו, גם על פני האדמה וגם מתחתיה, וגם האוויר מעליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן על רשויות המדינה להפסיק את ההתגרות של קומץ מחרחרי המלחמות, שנכנסים אליו ומחללים את קדושתו של המקום, וָלא – זה עלול להבעיר את האזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי התרעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, אלוהים ברא את האדם שווה, בן-חורין ומכובד, ואמר בקוראן: (אומר בערבית: האדרנו את כבודם של בני-האדם).

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנסת ישראל מתגאה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, אבל כנראה המחוקק שכח להגדיר מיהו אדם: האם התכוונו לערבים, לאתיופים, לספרדים, לחרדים, לחילונים, לדתיים או לאשכנזים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למי התכוונו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא מספיק זה, אלא לאחרונה נשמעים קולות שרוצים להגביל את יכולת בג"ץ לפרש את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם חלק מכבודו וחירותו של גבר או אישה לאהוב ולהתחתן עם בחיר לבו או לבה אם הוא או היא מחוץ לגבולות המדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כן – למה מונעים איחוד משפחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם חלק מכבודו של האדם שמאות בתים בלוד ורמלה הקיימים מלפני קום המדינה לא מחוברים לרשת החשמל עד עצם היום הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באתי לבית-המחוקקים כזועק זעקתם של החלשים וכרודף צדק, ובתקווה להסיר מהתת-מודע שלי את האמירה שעורך-דין שפעם ייצג אותי אמר לי: צדק ומשפט לא הולכים ביחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יגיע זמן שהם ילכו ביחד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: באתי עם תקווה לשנות את מצב האי-ודאות הקיים לאזרח הערבי ולי אישית: האם לשלוח את ארבעת הבנים שלי, מוחמד, אחמד, מחמוד וזנידין, ללימודים האקדמיים בתקווה שימצאו עבודה בהתמחות שלהם אחרי הלימודים, והאם יהיו בטוחים שהבית שהם יבנו לא ייהרס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבא שלי, מוחמד, זיכרונו לברכה, לא זכה לראות אותי מסיים את לימודי ההנדסה שלי, אבל הוא חינך אותי כי עזרה לזולת היא ערך עליון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן עסקתי הרבה שנים בעבודה התנדבותית לתועלת הציבור שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמי, עיישה, זיכרונה לברכה, קיוותה לראות אותי חבר כנסת כדי לעזור לחלשים, כי משם באתי, אבל גם היא נפטרה, חודש ימים לפני הבחירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבטחתי לה ולכל בוחרי להשקיע בתחום העזרה לזולת, להשקיע בזה 100% מאמץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חוזר על ההבטחה הזאת גם פה, ואני מקווה שבבית זה אמצא הרבה שותפים לדרך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר דברים בשפה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להלן תרגומם: אחי התושבים הערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבטחתי לכם לפני הבחירות שאשקיע מאה אחוז מאמצים, והנה אני חוזר בזאת על ההבטחה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אקיים את החוזה בינינו, אהיה נאמן לעמִי ולסוגיות המעסיקות אותו, וציווי האלוהים יתעלה יהיה נר לרגלי: "אלוהים מצווה עליכם להשיב כל פיקדון לבעליו").

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני כאן כשליח לבני עמי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני כאן כדי למנוע "איש הישר בעיניו יעשה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני כאן ארדוף צדק באשר הוא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: יברך אותו חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים יברך את חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה אני מאחל הצלחה לחבר הכנסת עבד אל חכים ושימלא את תפקידו נאמנה, כפי שהבטיח וכפי שלקח על עצמו.

מסעוד גנאים: עבד אל חכים הוא מהנדס – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי.

מסעוד גנאים: – – וראש עירייה.

מסעוד גנאים: (אומר בערבית: קדימה, בואו נדבר, חבר'ה.)

יצחק וקנין: אתם מפריעים לו.

מסעוד גנאים: (אומר בערבית: יש לי בסך הכול שתי מילים.

מסעוד גנאים: לא אדבר הרבה).

מסעוד גנאים: לעבד אל חכים חאג' יחיא יש ניסיון רב בשירות ובעשייה למען החברה ולמען הקהילה ולמען החברה הערבית.

מסעוד גנאים: אני בטוח שהוא יעשה את עבודתו נאמנה פה בכנסת כשליח הציבור הערבי.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, יש לו ניסיון רב: הוא מהנדס; הוא ראש עיר מיוחד במינו.

מסעוד גנאים: הוא היה פחות משנתיים ראש עיר, מסוף 2005 עד 2007, ובתקופה מיוחדת, עם משרד פנים מיוחד מאוד.

מסעוד גנאים: משרד הפנים פירק את עיריית טייבה על דוח מ-2005 – שבה כיהן עבד אל חכים חאג' יחיא רק חודשיים כראש עיר – וסירב לשפוט אותו ולשפוט את עיריית טייבה, על השנתיים, שנה וחצי, שבאו אחרי זה, שבהן תיקן עבד אל חכים את מצבה של טייבה ואיזן את המצב הכספי והתקציבי שם.

מסעוד גנאים: אלה פלאי השלטון והמשרדים בישראל, כבוד היושב-ראש, אתה מכיר אותם.

מסעוד גנאים: אז עוד פעם, איחולי הצלחה לעבד אל חכים ולכולנו.

מסעוד גנאים: הציבור שלנו תולה תקוות בנו כרשימה משותפת, ואני בטוח שעבד אל חכים יהיה הראשון בנו שימלא את תפקידו נאמנה בשביל הציבור הערבי.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה לנאום הבכורה חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: אדוני היושב-ראש, חברי למשכן, 28 שנים של עשייה ציבורית מתנקזות עבורי לרגע חשוב זה; הרגע שאני עומד לפניכם ולפני עם ישראל בלבה של הדמוקרטיה הישראלית כשלפני המשימה החשובה מכול: שירות הציבור בכנסת ישראל.

דוד ביטן: אני מביא עמי למשכן את כל הידע המקצועי והניסיון שצברתי לאורך השנים מהשטח, מלב העם, החל בימי ילדותי בשכונת רמת-אליהו בראשון-לציון, שבה נחשפתי לקשיים החברתיים והכלכליים שעמם מתמודדים אזרחי ישראל מדי יום, דרך הפעילות בשליחות הציבור במועצת העיר וכהונתי כממלא-מקום ראש העיר ראשון-לציון.

דוד ביטן: לא הוצנחתי לכנסת ככוכב עולה ולא קיבלתי מינוי או זימון.

דוד ביטן: הגעתי לכאן בזכותם של חברי חברי הליכוד שנתנו בי את אמונם ובזכותו של עם ישראל כולו שבחר בליכוד כמייצגו במשכן.

דוד ביטן: אמונם בי הוא שמנחה אותי וינחה אותי לאורך כל ימי כהונתי כחבר בכנסת ישראל.

דוד ביטן: בימים שבהם הקרעים העדתיים והחברתיים בעם ישראל מרימים את ראשם, עלינו, חברי הכנסת, להיות הגורם המאחד והממתן.

דוד ביטן: אל לנו לעסוק בפלגנות ולהבליט את השונה בינינו.

דוד ביטן: עלינו למצוא את המשותף והמאחד ולפעול כולנו לטובת החברה הישראלית.

דוד ביטן: באופן טבעי, ובהמשך ישיר לפעילותי למען הציבור, כוונתי לעסוק בסוגיות החברתיות, הכלכליות והמוניציפליות.

דוד ביטן: בימים שבהם זוג צעיר אינו יכול להרשות לעצמו אפילו לחלום על דירה משלו; בימים שבהם משפחות ואוכלוסיות שלמות נאבקות ביוקר המחיה; בימים שבהם הביורוקרטיה בשירות הציבורי פוגעת באמון הציבור במוסדות השלטון – אין משימה ושליחות חשובות מאלה.

דוד ביטן: הייתי בן חמש כשעלינו, משפחתי ואני, ארצה ממרוקו, מתוך תחושת ציונות.

דוד ביטן: השתקענו בשכונת העולים רמת-אליהו בראשון-לציון, שכללה עולים מרומניה, ממרוקו, מתימן ומדרום-אמריקה.

דוד ביטן: אט-אט היא הפכה לשכונת מצוקה.

דוד ביטן: כשראש הממשלה המנוח מנחם בגין הכריז על פרויקט שיקום שכונות היא הפכה לשכונת שיקום, התפתחה והתקדמה.

דוד ביטן: במסגרת זו פעלתי בוועד השכונה וכרכז הסטודנטים במקום.

דוד ביטן: לצערי, עם עזיבת הצעירים שגדלו בה היא הפכה שוב לשכונת מצוקה.

דוד ביטן: עם השנים התקדמתי ונבחרתי לכהן כחבר במועצת העיר.

דוד ביטן: כיהנתי בכמה תפקידים כיושב-ראש האופוזיציה, כמחזיק התיק המשפטי וכמחזיק תיק כוח אדם ותיק ההנדסה.

דוד ביטן: פעלתי במשך שנים במסגרת המוניציפלית כדי להפוך, יחד עם חברי לעירייה, את ראשון-לציון מעיר בת 90,000 תושבים לאחת הערים הגדולות והמרכזיות במדינת ישראל.

דוד ביטן: גם נושא הדיור אינו זר לי.

דוד ביטן: פעלנו לבניית דירות לזוגות צעירים במחיר מופחת, להפיכת משרדים לדירות מגורים, לבניית דירות להשכרה על-ידי יזמים ולבניית דירות קטנות לזוגות צעירים.

דוד ביטן: פעלנו ככל יכולתנו כדי לקדם תחום זה עבור הצעירים והזוגות הצעירים בראשון-לציון.

דוד ביטן: אני חושב ומאמין שניתן לעשות דברים אלה גם במישור הארצי.

דוד ביטן: אני זוכר את הליכוד בתקופתו של מנחם בגין, עת הצטרפתי לתנועה כבחור צעיר.

דוד ביטן: הוא היה ליכוד חברתי, וכך הוא צריך להישאר.

דוד ביטן: לצערי, בשנים האחרונות הפסדנו את קולם של הצעירים ושל הזוגות הצעירים לטובת מפלגות אחרות.

דוד ביטן: בבחירות אלו קיבל הליכוד הזדמנות לבצע את המשימות שחשובות לציבור ולהחזיר אוכלוסיות שלמות שעזבו אותנו.

דוד ביטן: הגיע הזמן שהממשלה בראשות הליכוד תטפל במשבר הדיור באופן מיידי ומהיר.

דוד ביטן: יש לפשט את תהליכי הבנייה ולאפשר הבאת עובדים מקצועיים מחו"ל.

דוד ביטן: אני שוחחתי אישית עם העוסקים בתחום הבנייה, והם אמרו כי במקרה שהדבר יבוצע הם יוכלו להפחית מיידית את המחירים בשיעור של 10%; יש להפוך בנייני משרדים לבנייני דירות באופן שעשרות אלפי דירות במרכזי ערים ייבנו ויספקו היצע גדול מאוד של דירות באופן מיידי; יש לאפשר תוספות ליחידות דיור בבתים פרטיים במרכזי ערים; יש להפחית את הרגולציה בבנייה, שגורמת לתוספת דרישות ולהעלאת המחירים, שכן כל תוספת מעמיסה על מחיר הדירה; יש לאפשר סיום תוכניות בניין עיר באופן מהיר; יש להוסיף כוח אדם לוועדות המחוזיות כדי שהדיונים והטיפול יהיו מהירים יותר.

דוד ביטן: כך, למשל, בוועדה המחוזית מרכז עובדת אחת בלבד מטפלת בכל התוכניות של העיר ראשון-לציון.

דוד ביטן: ברור מאליו שאילו התווספו כמה עובדים היה ניתן לקצר באופן משמעותי את הליכי האישור והטיפול בתוכניות.

דוד ביטן: יש לחייב את ועדות התכנון והבנייה לחייב בניית דירות קטנות לזוגות צעירים.

דוד ביטן: לא יעלה על הדעת שראשי ערים מסוימים אינם מסכימים לבניית דירות קטנות בטענה שהדבר ימשוך אוכלוסיות חלשות.

דוד ביטן: אבל מי בעצם זקוק לדירות האלה?

דוד ביטן: הילדים שלנו.

דוד ביטן: בעשותם כך ראשי ערים אלה פוגעים באמון תושביהם.

דוד ביטן: יש לחייב את ראשי הערים לקדם תוכניות בינוי-פינוי ולממש את צו שר הפנים שהקנה להם את הזכות והאפשרות לבנות דירות להשכרה על שטחים ציבוריים.

דוד ביטן: הגדלת היצע הדירות יכולה לבוא גם בצורה של מתן הקלות בזכויות בנייה במסגרת תמ"א 38 לבנייה, אולם לעשות כן גם בפריפריה.

דוד ביטן: לבעיה חריגה צריך פתרון חריג, יעיל ומהיר.

דוד ביטן: אני מזכיר לכם שבתקופת אריק שרון כשר השיכון עלו ארצה מיליון יהודים, והוא במהירות וביעילות הקים קרוונים כדי להעניק לעולים קורת גג זמנית, ועם הזמן נבנו דירות שעברו העולים אליהן.

דוד ביטן: בכך נמנעה עליית מחירים דרמטית באותה תקופה.

דוד ביטן: אילו בתקופתנו, עם הביורוקרטיה וההליכים המסורבלים, הדבר היה קורה, מחירי הדיור היו מאמירים באופן ניכר ומשמעותי.

דוד ביטן: על כן, צריך לאפשר לפתור את הבעיה באמצעות פתרונות חריגים ומהירים.

דוד ביטן: פתרונות לא חסרים, רק צריך לעשות יותר ולדבר פחות.

דוד ביטן: הגיע הזמן שיתייחסו לרשויות המקומיות ברצינות, ושהממשלה תפסיק להטיל עליהן משימות ללא גיבוי תקציבי; הגיע הזמן שהממשלה תאפשר לרשויות המקומיות, שהן שעומדות בקשר ישיר עם האזרח, לבצע את עבודתן ולהעביר להן תקציבים מתאימים כדי לטפל בתחומי החינוך והרווחה, כגון הוספת סייעות לגני-ילדים וביצוע אבחונים לילדים חינם; יש להעביר את הפיקוח על מעונות-היום מלידה עד גיל שלוש ממשרד הכלכלה אל משרד החינוך, כדי לשמור על הרצף החינוכי; יש לאפשר השקעה עירונית באוכלוסיית הגיל השלישי, הכוללת הקמת בתי-אבות בניהול עירוני; הגיע הזמן שיבטלו את החיוב האישי ברשויות המקומיות, שמשתק את הפעילות בתחומים רבים, מגביר את הביורוקרטיה ופוגע בשירות לתושב, בעוד לממשלה אין חיוב כזה.

דוד ביטן: בתחום ההשכלה הגבוהה יש לבחון את הדרכים להוריד את שכר הלימוד הגבוה במכללות; הגיע הזמן שניתן זכויות לעצמאים, כולל דמי אבטלה; הגיע הזמן שנשקיע משאבים בפיתוח העסקים הקטנים, כולל מתן הלוואות לפיתוחם ללא ערבות אישית וללא משכון דירות, כפי שהדבר נעשה במדינות רבות, כמו ארצות-הברית וצרפת, ששם ההלוואה ניתנת לעסק ללא ערבויות.

דוד ביטן: המצב האבסורדי הקיים בישראל הוא שבעלי העסקים הקטנים והבינוניים, שהם שמעסיקים את מרבית העובדים במשק, משעבדים את עצמם, בעוד בבורסה מתרחשת חגיגה שלמה וקרנות הפנסיה מנפקות מיליארדים לטייקונים בלי לדאוג לערבויות מתאימות.

דוד ביטן: כך יכול היה, למשל, יצחק תשובה לבצע תספורת בחברה אחת בעוד בחברה השנייה, העוסקת בגז, מונחים מיליארדים.

דוד ביטן: הלוואות אף ניתנות בלי לחייב את החברות מהתחום להשקיע את הכספים בישראל, אף שמרבית התספורות התבקשו בשל השקעות כושלות בחו"ל.

דוד ביטן: כמובן, זה רק חלק קטן ממה שיש לעשות, אולם מפאת קוצר הזמן לא אפרט את כל היריעה.

דוד ביטן: כיום קיימת מילת הקסם "רפורמה".

דוד ביטן: זה אופנתי לעשות רפורמה, אבל יש גם דברים טובים שלא צריך לשנותם מהיסוד אלא רק לייעל ולשפר אותם, וגם בהם צריך לטפל.

דוד ביטן: הדנ"א החברתי קיים בליכוד, בחבריה ובפעיליה ובחברי הכנסת שלה.

דוד ביטן: אף אחד לא ילמד אותנו מהו "חברתי" ומה צריך לעשות לצורך זה.

דוד ביטן: חבל שבעקבות הבחירות הרים השד העדתי את ראשו המכוער על-ידי חלק מאנשי השמאל, תוך מתקפה על הפריפריה, בעוד הליכוד ניצח בשמונה מתוך עשר הערים הגדולות.

דוד ביטן: אני וחברי, שגדלנו בשכונות שיקום, מכירים טוב מכולם את הצרכים ואת המצוקות, ואף פעלנו לשיקומן והשתתפנו בו.

דוד ביטן: בכל מקום ומקום נוכל להביא פתרונות ולבצע את מה שצריך, הן בהליכי חקיקה והן בדחיפת הממשלה לביצוע הרפורמות הראויות.

דוד ביטן: היום, לאחר שהסתיימו תרועות הקמפיינים, הספינים התקשורתיים והססמאות שהופרחו בתקופת הבחירות, על כולנו מוטלת חובת ההוכחה והחובה לשרת ולהיטיב את מצבם של תושבי ישראל.

דוד ביטן: האם ההבטחות שפוזרו בנדיבות גדולה כל כך בתקופת הבחירות יקוימו?

דוד ביטן: זה תלוי בכל אחד ואחד מאתנו, שצריכים לעשות ולהשיב את אמון הציבור.

דוד ביטן: אני מבקש להודות למשפחתי, לתומכי הרבים ולבוחרי הליכוד, שלהם אני מבטיח: הגעתי לכאן כדי לעבוד.

דוד ביטן: לא אאכזב אתכם.

דוד ביטן: מכאן אני קורא לממשלת ישראל שלא לחזור על טעויות העבר בקליטת יהדות צפון-אפריקה, להיות קשובים לזעקתם של בני העדה האתיופית, ולעשות הכול, כולל הקצאת משאבים, כדי לפתור את המצוקות שהם העלו ולחבק אותם אל תוכנו.

דוד ביטן: אני פונה אל ראש הממשלה: גם לליכוד יש דרישות, במיוחד כלפי עדה שרובה המוחלט הצביע עבורנו, הליכוד.

דוד ביטן: אסיים בציטוט משירו של זאב ז'בוטינסקי "עיר שלום", שבו כתב: "מזקני עמי שמעתי:

דוד ביטן: / בִּצְרו כל עם ושבט,/ אל נדר, כי פה בארץ/ עם עברי יזכה לשבת".

דוד ביטן: שיר זה, שאותו כתב בטרם מלאו לו 18, מסמל עבורי רגע מזוקק של ציונות מפיו של בחור צעיר בגולה שהיה לו חלום והייתה בו הרוח המפעמת לפעול להגשמתו.

דוד ביטן: יש לנו עם נפלא.

דוד ביטן: בואו נהיה ראויים לו – לא במילים אלא במעשים: לפעול למענו, לשפר את מצבו ולהניח יסודות לעתיד טוב יותר לילדינו.

דוד ביטן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן, שממש דייק בזמן.

יצחק וקנין: יברך אותו חבר הכנסת זאב אלקין.

יצחק וקנין: רשות הדיבור לחבר הכנסת זאב אלקין.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעיקר חברי דוד, אני חושב שתוך כדי תוכנית שלמה שהצגת כאן בדברים שלך, אמרת כבדרך אגב משפט שאני חושב שמאוד מאוד משקף אותך במה שעשית עד היום, ואני בטוח שישקף אותך במה שתעשה בבניין הזה; אמרת: צריך לעשות יותר ולדבר פחות.

זאב אלקין: ככה, כבדרך אגב זה עבר, וכל מי שמכיר אותך יודע שזה, אם תרצה, אולי מעין ססמה שמשקפת.

זאב אלקין: לכאורה זה דבר נורא מוזר, כי אנחנו בפרלמנט – parler; זה מקום שמדברים בו, ולפעמים שואלים אותנו:

זאב אלקין: אז מה אתם עושים חוץ מזה שאתם מדברים?

זאב אלקין: אבל כל מי שפעל בבניין הזה ומנוסה בבניין הזה יודע שבמקום הזה חוץ מלדבר אפשר לעשות הרבה, ולפעמים דווקא כשמדברים פחות ועושים הרבה – זאת הדרך להשפיע.

זאב אלקין: לי אין ספק שזאת הדרך שבה תנהג וזאת הדרך שבה תלך.

זאב אלקין: רק לקחת את נאום הבכורה שלך, הייתה כאן תוכנית מה שבדרך כלל כשמקימים ממשלה – – –

יצחק וקנין: תוכנית חומש.

זאב אלקין: אנחנו נמצאים בימים האלה.

זאב אלקין: בדרך כלל כשזה לא ראש ממשלה ממשיך, כשזה ראש ממשלה שהוא מועמד חדש, הוא בונה לו צוות 100 ימים ומביא תוכנית 100 ימים.

זאב אלקין: אז ההיקף שהצגת כאן ראוי לצוות 100 ימים שלם של עשייה של ממשלה שלמה.

זאב אלקין: אני חושב שזה מאוד מאוד אופייני שבמקום לדבר בדברים כלליים ובססמאות כלליות דיברת על דברים קונקרטיים, ודיברת על דברים קונקרטיים לא רק מתוך איזה מחשבה או חלום שהיה לך בלילה, אלא דברים קונקרטיים שאתה מכיר מעשייה יומיומית.

זאב אלקין: הזכרת את זה גם כן כבדרך אגב, אני לא יודע אם אנשים שמו לב – אם אני לא טועה, 28 שנה היית חבר מועצת העיר ראשון-לציון.

זאב אלקין: אנחנו כאן כולנו אנשים פוליטיים, אנחנו מבינים מה זה 28 שנה.

זאב אלקין: בבית הזה, נדמה לי, 28 שנה מקנות זכות לשבת על הכיסא הזה ביום פתיחת הכנסת החדשה.

זאב אלקין: זה פחות או יותר ותיק חברי הכנסת – כך נקבע, פלוס מינוס בפז"ם כזה.

זאב אלקין: ירדנה יותר מנוסה.

זאב אלקין: זה נבדק לאחרונה, אבל זה אורך הפז"ם.

יצחק וקנין: אתה יודע למה 28?

יצחק וקנין: כי זה "כֹּח".

זאב אלקין: "כֹּח", הנה, גם גימטריה מצוינת.

זאב אלקין: בהחלט זה לא דבר שבא ככה מעצמו.

זאב אלקין: כולנו יודעים מה זה להיבחר לחבר מועצה כל פעם.

זאב אלקין: בבית הזה עוד אפשר לדבר; בחברות במועצת עיר אי-אפשר רק לדבר, צריך לעשות, אחרת לא יבחרו אותך בפעם הבאה.

זאב אלקין: וזה שפעם אחר פעם, פעם אחר פעם, גם נבחרת, היית עשר שנים סגן ראש עיר, זה מראה שעשית, ועשית באחת הערים הגדולות והמורכבות והחשובות במדינת ישראל, ראשון-לציון.

זאב אלקין: ולכן, כשאתה מגיע לבית הזה ואתה אומר:

זאב אלקין: אני הולך לטפל בסוגיות של דיור ותכנון, אני הולך לטפל בסוגיות מוניציפליות, אני הולך לטפל בסוגיות של יוקר המחיה וכו' – בכל התוכנית הזאת שהצגת כאן אתה מדבר, עוד פעם, לא רק בססמאות, אלא מתוך חיבור אמיתי לשטח ועשייה יומיומית ומתוך הבנה מה צריך לשנות בשלטון המרכזי כדי שזה יעבוד עוד יותר.

זאב אלקין: תאמין לי, אני מקנא בך.

זאב אלקין: כשהגעתי לבית הזה, לי למשל זה היה חסר, ולא בטוח שעד היום צברתי את הידע.

זאב אלקין: באתי מתחום אחר – באתי מתחום של ניהול אקדמי וחינוכי.

יצחק וקנין: אני מאחל להרבה שיעשו את העבודה כמו שאתה עושה אותה.

זאב אלקין: אבל זה יתרון עצום שאתו אתה מגיע לכאן, ואין לי ספק שאתה תדע להשתמש בו.

יצחק וקנין: הוא מצטנע, אבל אני יכול להעיד – – –

זאב אלקין: לא, זאת עובדה.

יצחק וקנין: אני לא זוכר מתי נפלנו בהצבעות בקואליציה כשאתה היית – – –

זאב אלקין: זה משהו אחר.

זאב אלקין: זה משהו אחר.

יצחק וקנין: זה משהו אחר, וזה משהו חשוב מאוד.

זאב אלקין: לרדות באנשים – את זה לומדים באקדמיה, זה בסדר.

זאב אלקין: אבל להכיר כל כך טוב את הסוגיות של חיי היום-יום של האזרחים הפשוטים ולבוא לכאן ברצון אמיתי לתקן, אני חושב שזה דבר מדהים.

זאב אלקין: אגב, אני חושב שזה מאפיין בכלל את כל הקבוצה של חברי הכנסת החדשים בליכוד.

זאב אלקין: אני מכיר את כולם, מי יותר ומי פחות, אבל לא מהיום ולא מהרגע שנבחרתם, ואני חושב שזה דור חדש, אחר, בסיעת הליכוד, שיהיה כאן בכנסת, ועוד יורגש.

זאב אלקין: אני יכול להביא לכם רק דוגמה אחת: פגשתי את כל הח"כים החדשים ושאלתי באיזו ועדה הם רוצים להיות.

זאב אלקין: בפעם הראשונה, לפי מה שאני זוכר – זו הקדנציה הרביעית שלי בכנסת – לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולוועדת הפנים היה ביקוש פי כמה יותר מלוועדת החוץ והביטחון.

זאב אלקין: זה ליכוד קצת אחר.

נורית קורן: – – – קצת שונה.

זאב אלקין: שונה.

זאב אלקין: ליכוד חברתי, נכון.

זאב אלקין: אני חושב שזה דבר מאוד מאוד חשוב, וזה מחזיר את הליכוד לשורשים שלו.

זאב אלקין: זה קצת מזכיר לי את מה שקרה ב-1977, כשבניצחון ההוא של מנחם בגין נכנסה לכנסת קבוצה גדולה מאוד של אנשים שבאו מהשטח, באו מהפריפריה, מתוך רצון אמיתי לשנות ולעשות.

זאב אלקין: ולכן, אני בטוח שאתה, יחד עם חברים אחרים, שחלקם נמצאים כאן עכשיו במליאה, תדע לייצג את הליכוד החברתי הזה בדיוק ולהחזיר אותו לאותו מקום שהוא היה בו ב-1977.

זאב אלקין: אגב, עוד פרט אחד קטן שלא כולם יודעים.

זאב אלקין: אם אינני טועה, באת לכאן, לא נולדת בארץ; כמוני, אתה עולה.

זאב אלקין: את זה מעטים יודעים, אבל המשפחה גרה בשנים הראשונות, אם אני לא טועה, בגבעת-אולגה.

דוד ביטן: שנתיים.

זאב אלקין: מהמפלגה הזאת כבר נער אחד מגבעת-אולגה, כידוע, הגיע רחוק וחזר לכנסת הזאת עם עשרה מנדטים.

זאב אלקין: אומנם הוא עזב אותנו, אני מקווה שעוד יחזור.

זאב אלקין: אז אני מאחל לך, כמו שצמח במפלגה הזאת נער מגבעת-אולגה להיות אחד המנהיגים החברתיים במדינת ישראל – אני מאחל לך שעם כל הידע והניסיון תצמח לחבר כנסת חברתי מאוד מאוד משפיע ובולט בבית הזה, אין לי ספק בכך, ותחזור בבית הזה על ההישגים שלך בשלטון המקומי – 28 שנים כחבר הכנסת, עשר שנים כשר וכו' וכו' וכו'.

זאב אלקין: בהצלחה, דוד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חבר הכנסת איתן ברושי, חבר התנועה הקיבוצית וההתיישבות העובדת.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי וחברות הכנסת, אזרחי מדינת ישראל, אני עומד בפניכם היום, מרגיש את כובד המשימה וחדור תחושת שליחות.

איתן ברושי: אין זכות גדולה יותר משירות העם.

איתן ברושי: עשיתי זאת לאורך חיי בתפקידים שונים, ואני גאה ונרגש להתחיל עתה את מסעי כנבחר ציבור במשכן הזה.

איתן ברושי: המעמד המרגש והזכות המיוחדת שנפלה בחלקי להיות חבר בכנסת ישראל, המהווה סמל לעצמאותה של מדינת ישראל, מציפים בי זיכרונות ומזכירים לי כי עצמאות זו נקנתה בדם רב, ביזע ובדמעות של מקימי הארץ הזאת – דור של חולמים, לוחמים ובונים, דור של מגשימים.

איתן ברושי: "האדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו"; תבנית הנוף שאני נושא עמי כבן קיבוץ גשר בעמק הירדן שזורה בקרבות ובעמל אין קץ של דור מקימי הארץ וההתיישבות.

איתן ברושי: זהו דור שאנשיו דיברו בגוף ראשון רבים, כמו שכתב חיים גורי, הקולקטיב היה ערך מקודש, וערכי השוויון והשיתוף היו נר לרגליהם והיו מעמודי התווך של ההגשמה הציונית בארץ-ישראל.

איתן ברושי: האמונה בצדקת הדרך, הידיעה הברורה שאין לנו מקום אחר, הם שהביאו את עוז הרוח של לוחמי מלחמת השחרור.

איתן ברושי: ביניהם היו הורי, אשר הגנו על קיבוץ גשר ועל עמק הירדן, שספגו מהלומות כבדות במלחמה הזאת.

איתן ברושי: אמי דבורה, זיכרונה לברכה, שהוריה נספו בשואה, ואבי יצחק ברושי, זיכרונו לברכה, ממקימי חטיבת גולני ומפקדיה, נלחמו במלחמת השחרור מלחמה קשה וגורלית, בעת שידם האחת אחזה בשלח וידם השנייה נהגה במחרשה.

איתן ברושי: כך נוצרה תבנית נוף המולדת שלי, בין סיפורי הקרבות לשדות העמק.

איתן ברושי: היא שסללה את דרכי לשירות ציבורי ארוך שנים עבור המדינה – בצה"ל, בקיבוץ, כראש המועצה האזורית עמק יזרעאל, כמזכ"ל התנועה הקיבוצית ובממשל הישראלי בתפקידים שונים ומגוונים.

איתן ברושי: ערב החלטתי להתמודד בבחירות האחרונות לכנסת במסגרת רשימת המחנה הציוני שאלתי את עצמי: האם נכון הדבר?

איתן ברושי: האם לא עדיף להמשיך בעשייה במסגרת התנועה הקיבוצית, תנועה אשר לה אני מחויב בכל מאודי?

איתן ברושי: הגעתי למסקנה שיש הכרח בהבאת דברה של ההתיישבות העובדת אל משכן זה, אחרי שבשנים האחרונות לא הייתה לנו בו נציגות, וזאת משום שהתנועה הקיבוצית הייתה ועודנה סמל לאומי חשוב, שאין לו אח ורע בשום מקום בעולם.

איתן ברושי: חלק מחיזוק חוסנה הוא גם היכולת לפעול לחיזוק חוסנה של החברה הישראלית כולה.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית, בעבר ובהווה, הוכיחה את יכולתה ליישב את הארץ בכל אזוריה, לפתח חברה יוצרת ויצירתית, להקים מפעלים בקנה מידה בין-לאומי, לקדם מחקר ופיתוח, להקים סמינרים ולפתח מערכת חינוך כל כך מבוקשת.

איתן ברושי: לאורך כל הדרך עסקנו, ואנו עדיין עוסקים, בקליטת עלייה.

איתן ברושי: קיבוצים רבים קולטים חיילים בודדים, גרעיני "צבר", אולפני עברית, "בית ראשון במולדת".

איתן ברושי: ראוי לציין דווקא בימים אלה תוכנית ייחודית לקליטת צעירים בני הקהילה האתיופית, שמשתלבים בקיבוצים ללימודים ועבודה במסגרת תוכנית תל"מ.

איתן ברושי: לאורך השנים השקיעה התנועה הקיבוצית מאמץ מיוחד בחינוך הדור הצעיר לערכים היסודיים של חופש האדם, חירות המחשבה וכבוד האדם וחירותו ולקשר בלתי אמצעי עם נופי הארץ.

איתן ברושי: הקיבוץ הוא רשת רעיונית אשר חוצה את גבולות החילוניות ופונה גם לקהל המאמין, שהקים את הקיבוץ הדתי.

איתן ברושי: גם כיום, לאחר השינויים שעברו עליו, הקיבוץ עדיין מהווה מארג חברתי שבו היחיד לעולם אינו לבד; חברה המקיימת ערבות הדדית ושוויון הזדמנויות.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית לדורותיה ידעה להנחיל לחבריה ולצעיריה את חשיבות הנתינה והשותפות בנטל ואת החובה האזרחית לתרום לקהילה ולחברה, לכלכלת המדינה ולביטחונה.

איתן ברושי: בכך תרמה תרומה נכבדה ורבת-ערך לחוסנה החברתי של מדינת ישראל.

איתן ברושי: 1,000 מסיימי י"ב מהתנועה הקיבוצית ומההתיישבות משרתים שנת שירות נוסף על השירות בצה"ל, כתרומה לחברה ולקהילה בישראל, וזה לאורך שנים רבות.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, מחרתיים נציין בכאב נורא את זכר הנופלים חללי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה בני התנועה הקיבוצית.

איתן ברושי: 3,062 נופלים.

איתן ברושי: האחרונים ביניהם הם בנינו וחברינו הלוחמים ב"צוק איתן" והמתיישבים בעוטף-עזה, וביניהם הילד בן הארבע דניאל, זיכרונו לברכה, מנחל-עוז.

איתן ברושי: עלינו לעשות הכול כדי להיות ראויים למחיר שאין גבוה ממנו.

איתן ברושי: אין עוד אנדרטה בארץ עם כל כך הרבה שמות.

איתן ברושי: אנחנו נמשיך להוביל ולהתגייס לשירות משמעותי בצה"ל ובכוחות הביטחון.

איתן ברושי: נהיה ראשונים בכל חזית כדי להגן על הארץ בכל מקום וזמן.

איתן ברושי: יש מי שיגיד כי תם הפרק המפואר של התנועה הקיבוצית, ולא כך הוא.

איתן ברושי: האתגרים הניצבים בפנינו רבים.

איתן ברושי: לא ניתן לעצור את הזמן מלכת, אך הערכים שעליהם התחנכנו וחינכנו בתנועה הקיבוצית ראויים, לדעתי, לשמש היום יותר מתמיד כלפיד לפני המחנה בדרך ליצירת חברה חזקה וצודקת.

איתן ברושי: להתיישבות ולתנועה הקיבוצית עבר מפואר ועתיד מזהיר, ואנחנו זוקפים את הגב וגאים להיות חברי קיבוץ.

איתן ברושי: החברה הקיבוצית נדרשת לחשבון נפש על דרכה בעתיד.

איתן ברושי: האם מרכז הכובד של פעילותה יישאר בתוך הקיבוצים עצמם?

איתן ברושי: האם הרעיונות הגדולים שיצאו מתוך התנועה הקיבוצית יוכלו למצוא ביטוי ממשי בחייהם של כלל תושבי הארץ?

איתן ברושי: האם נדע ליזום באופן אקטיבי פעולות ומפעלים שעניינם רווחתה של כלל החברה הישראלית, על שלל גווניה ומרכיביה?

איתן ברושי: אני רואה את שליחותי כחבר הכנסת בהפצת הבשורה המפעמת בקיבוצים ובהתיישבות ובהתוויית דרך לשיבתה של התנועה לעמדה של תרומה והשפעה, כראוי למי שבכל שנות קיומה ופעילותה הייתה הפתרון ולא הבעיה, שהיא וחבריה התגייסו לכל שליחות לאומית: בהתיישבות – בהקמת מאות קיבוצים בגליל ובנגב, לאורך גבולות המדינה, סמוך ללבנון ולרצועת-עזה, בגולן, בבקעה ובהר; בביטחון – על-ידי התגייסות מוגברת של חבריה לכוחות הביטחון ונטילת אחריות פיקודית בכל הדרגים והתפקידים, בסדיר, ביחידות נבחרות, בקבע ובמילואים; השתלבות ראויה בשירות הציבורי; מעורבות פעילה בחינוך הגיל הרך והנוער, באמצעות מערכת החינוך ותנועות הנוער, שעשרות אלפי צעירים נמנים עד היום עם חניכיהם ומדריכיהם.

איתן ברושי: על ההתיישבות העובדת לשאוף להגביר את השפעתה על עיצוב המדיניות החברתית והכלכלית של המדינה, אך על מנת שאכן תוכל לממש את ייעודה כגורם רלוונטי, מלכד וערכי, יש לבסס את מעמדה הכלכלי ולדאוג למימוש הזכויות המגיעות לה בדין.

איתן ברושי: בכוונתי להמשיך לעסוק בנושאים אלה במשכן זה.

איתן ברושי: ראשוני החלוצים ומקימי המדינה באו מתוך שאיפה לעבוד את האדמה, כיוון שראו בכך ערך עליון וסמל למימוש העצמאות והריבונות המדינית של העם בארצו.

איתן ברושי: הם נאחזו בציפורניהם באדמת הביצות נגועת הקדחת והניחו את התשתית לחקלאות משגשגת וחדשנית, ששינתה באופן דרמטי את נוף המולדת.

איתן ברושי: חלוצים אלה לא שיערו כי כעבור 67 שנה, ולאחר למעלה מ-100 שנות התיישבות, מישהו יפקפק בחיוניות ובחשיבות של החקלאות וההתיישבות העובדת ובנופיה הייחודיים לחיינו כעם וכבני-אדם.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית מייצרת כמחצית התוצרת החקלאית של המשק, ויחד עם המושבים – את התוצרת כולה.

איתן ברושי: כמו כן אנחנו מייצרים ומייצאים 10% מהתוצרת התעשייתית בישראל, ופעילותנו עוד רבה ומגוונת.

איתן ברושי: ככל שנצליח למנף את מה שנוצר והצטבר כאן, נוכל לגשר על פערים, לגשר בין כל מרכיבי הפסיפס הישראלי.

איתן ברושי: בשנים האחרונות אנו עדים לכך שענפים רבים בחקלאות עוברים משברים קשים.

איתן ברושי: חקלאים משקיעים בזיעת אפיהם בטיפוח החקלאות המתקדמת בעולם ובחדשנות המיוצאת לכלל העולם, אך התוצרת הישראלית אינה זוכה להגנה ראויה, והחקלאים עצמם מתקשים להתפרנס בכבוד.

איתן ברושי: מדינה וחברה בריאה ובת-קיימא אשר רוצה לחיות חיים איכותיים, חייבת להכיר בכך שהחקלאות, אולי יותר מכל תחום אחר, היא שקובעת את התשתית שעליה נבנית החברה, שעליה נבנית אהבת האדמה המיוסרת והמדהימה הזאת.

איתן ברושי: אנו רוצים שהדורות הבאים ירגישו ויכירו את שדות החיטה והירק אשר חרשו הוריהם והורי-הוריהם ושיצמח דור המשך צעיר לחקלאות ולהתיישבות.

איתן ברושי: לא מדובר רק בסנטימנט.

איתן ברושי: אנו רוצים לדעת שבשעות משבר וחרם התוצרת הישראלית עומדת איתנה ומספקת תנובתה לכל תושבי הארץ.

איתן ברושי: אין מדינה שלא מגינה על התוצרת המקומית שלה, הן מתוך תפיסה ביטחונית, הן מתוך תפיסה כלכלית והן מתוך תפיסה חברתית.

איתן ברושי: לצערי, התוצרת החקלאית, שאמורה להימכר במחירים שווים לכל נפש, מהווה לעתים גורם רב-משקל ביוקר המחיה.

איתן ברושי: הסיבה לכך היא שרשרת התיווך שמייקרת את המוצרים.

איתן ברושי: בכוונתי לפעול לשינוי האנומליה הזאת ולהקדיש לכך חלק ניכר מפעילותי הפרלמנטרית.

איתן ברושי: על הממשלה להכיר בהתיישבות ובחקלאות ובעיבוד הקרקע החקלאית כערך עליון, המהווה חלק בלתי נפרד מחוסנה של מדינת ישראל וכלכלתה וכאינטרס לאומי ממדרגה ראשונה, כמו ביטחון וחינוך.

איתן ברושי: אני אפעל שבכנסת הנוכחית יתקבלו סוף-סוף החלטות עוגן בנוגע לעתיד החקלאות וההתיישבות, כי הזמן דוחק.

איתן ברושי: אדאג להגיש הצעת חוק החקלאות ופיתוח הכפר.

איתן ברושי: צריך אמנה חדשה והבנה בין הממשלה להתיישבות ולחקלאות.

איתן ברושי: הממשלה חייבת לאפשר גידול, צמיחה ובנייה, ועוד פעם בנייה, בהתיישבות כולה.

איתן ברושי: אין ציונות בלי התיישבות; אין התיישבות בלי המושב והקיבוץ; אין חקלאות בלי חקלאים, ואין התיישבות בלי מתיישבים.

איתן ברושי: מכאן מובן שאין מדינה בלי חקלאות והתיישבות.

איתן ברושי: המרחב הכפרי והקיבוצי יכול לתת הזדמנות לתושבי הערים לחיות בסביבה קרובה לטבע, לשטחים הפתוחים, לחקלאות.

איתן ברושי: רק כך יוכלו הערים בישראל לצמוח ולשמור על איכות החיים.

איתן ברושי: הלבשנו כבר את הארץ שלמת בטון ומלט; עכשיו הגיע הזמן לחזק את הקיים, לאפשר התחדשות, ליצור זיקות וקשרים ושותפויות אזוריות בין העיר לבין הכפר, לצמצם את הפערים בין המרכז לבין הפריפריה החברתית והגיאוגרפית.

איתן ברושי: שמענו בימים האחרונים כיצד ה"חמאס" שב ומנסה להכין את תשתית המנהרות באזור עזה, מנהרות שכוונתן לזרוע פחד, אימה ומוות ביישובי עוטף-עזה.

איתן ברושי: כאז כן היום מוצאים עצמם הקיבוצים, ההתיישבות הכפרית והערים בקווי העימות בחזית, מול אויביה המרים ביותר של המדינה, לרבות גבול לבנון, רמת-הגולן ואזורים נוספים.

איתן ברושי: על הממשלה לפעול בנחישות כדי למנוע חזרה למציאות של "צוק איתן".

איתן ברושי: קיים הכרח שהמדינה תכיר בצרכים המיוחדים של התיישבות זו ותסייע לה.

איתן ברושי: הסולידריות בין יישובי הפריפריה למרכז הארץ חייבת לבוא לידי ביטוי לא רק ברמה ההתנדבותית ובהצהרות, אלא בהחלטות ממשלה, בחקיקה בכנסת, במעשים של ממש ובהפניית תקציבים ייעודיים לחיזוקה של התיישבות מפוארת זו.

איתן ברושי: חשוב לתת עדיפות לנגב ולגליל וליצור תנאים לשוויון הזדמנויות בין המרכז לפריפריה.

איתן ברושי: המרחב הכפרי יוצר שותפות גורל בין התיישבות כפרית לעירונית וליישובים הערביים, שרובם בנגב ובגליל, ויש להעניק לכולם הזדמנות שווה.

איתן ברושי: רבותי חברי הכנסת, נולדתי אחרי מלחמת השחרור וגדלתי על מורשתה, על מורשת בית ההורים ועל סיפורם של קיבוץ גשר וקיבוץ גבת בעמק יזרעאל, שבו אני חבר.

איתן ברושי: שירתי בצה"ל בסדיר, בקבע ובמילואים.

איתן ברושי: לחמתי כמ"פ צעיר בחטיבת גולני בקרבות החרמון, רמת-הגולן והמובלעת הסורית, וכמג"ד מילואים – במלחמת לבנון הראשונה.

איתן ברושי: חמשת ילדינו, של רעיה ושלי, שירתו שירות משמעותי בצה"ל – שלושה מהם קצינים ואחד מהם היום בקבע ממושך.

איתן ברושי: המלחמה שזורה בחיינו, ואף-על-פי-כן, אין להשלים עמה כגזירת גורל.

איתן ברושי: אני מאמין שיש לתת סיכוי לתקווה, לדו-שיח, גם עם המרים שבאויבינו, שכן שלום נולד מתוך מלחמה.

איתן ברושי: השיח הציבורי צריך להיות של תקווה ואופטימיות, של רצון ולא של סקפטיות ופסימיות.

איתן ברושי: אם נתרגל לשיח של חשדנות ושנאת האויב, אנו נידונים למלחמה תמידית.

איתן ברושי: במלחמת יום כיפור ראיתי מהן תוצאותיהן של קונספציות מוטעות.

איתן ברושי: אסור לנו להיות שבויים באשליית שלום, אך גם אסור לנו להיות שבויים בקונספציה של קונפליקט תמידי.

איתן ברושי: נכון, רגלינו צריכות להיות נטועות בקרקע, ואל לנו לשגות באשליות.

איתן ברושי: במצב הגיאו-פוליטי הנוכחי, שהוא מורכב ומסובך במיוחד, עלינו לשמור על ערנות מיוחדת ולהיות נכונים לכל מצב, אך בה בעת עלינו לדעת לזהות גם מבין אויבינו את אלה שיש לטפח אתם דו-שיח.

איתן ברושי: זוהי חובתנו כלפי דור העתיד.

איתן ברושי: במזרח התיכון חייבים להיות חזקים, אבל גם צודקים.

איתן ברושי: זהו גם חזונו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, שלא זכה להגשימו; חזון המלווה אותי כל העת, ואשר בכוונתי להמשיך ולפעול לאורו ביתר שאת כאשר אני חבר בכנסת ישראל.

איתן ברושי: נעשה את הכול לשלום בינינו לבין עצמנו ובינינו לבין שכנינו.

איתן ברושי: חברי חברי הכנסת מימין ומשמאל, דתיים וחילונים, יהודים וערבים, הזכות שניתנה לנו לשרת את העם היא גם חובה.

איתן ברושי: והחובה היא לדעת לשתף פעולה למען עתידה של המדינה, החברה הישראלית ועתיד הדורות הצעירים, למען עתידה של נכדתי אורי בת השנתיים וחצי ושל נכדי לביא בן החודשיים ובני דורם.

איתן ברושי: אף כי לא ניתן להתעלם מהעובדה שיש בינינו ניגודי תפיסות ורצונות, נדמה לי שיש באפשרותנו לשרת את כל העם הזה בכך שנשאף לכוון את פעילותנו – בחקיקה, בוועדות השונות – לא רק כמחוקקים שמייצגים סקטורים שונים אלא כמי שטובת הכלל ורווחתו לנגד עיניהם.

איתן ברושי: אני מתחייב שלעולם לא אהיה אופוזיציה למדינה, וביחד נוכל ליצור תנאים לחיים טובים יותר, כל איש עם אמונתו ודעותיו.

איתן ברושי: בסיום דברי אני רוצה להזכיר את דוד בן-גוריון, דמות מופת בעיני.

איתן ברושי: בן-גוריון אמר: "מדינת ישראל תיבחן לא בעושר, לא בצבא ולא בטכניקה, אלא בדמותה המוסרית ובערכיה האנושיים".

איתן ברושי: חשוב לזכור זאת.

איתן ברושי: אני גאה להיות חבר קיבוץ ולייצג את התנועה הקיבוצית, ההתיישבות והפריפריה.

איתן ברושי: אני מייחל ומקווה שבעבודתנו המשותפת נדע להכיר וללמוד האחד את האחר, דעותיו ובעיותיו; שנמצא את ההזדמנויות להקים שותפויות וזיקות ולא נצטמצם בד' אמותינו.

איתן ברושי: אני תקווה שנדע לשים דגש על המאחד ולא על המפריד ושנמצא את האיזון בין יכולת הקיום לטעם הקיום.

איתן ברושי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: יברך את חבר הכנסת איתן ברושי חבר הכנסת עמר בר-לב, שאני מקווה שהוא ייתן לנו שלוש דקות, כנהוג.

יצחק וקנין: זה נקרא מאריך טרחא.

יצחק וקנין: תודה, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב יברך את איתן ברושי, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, איתן, אני בטוח שאתה מקשיב.

קריאה: איתן, תקשיב לו.

עמר בר-לב: איתן, לפני שנתיים עמדתי על הבמה הזאת כחבר כנסת חדש, והנה נפלה בחלקי הזכות לעמוד כאן עכשיו כוותיק – במירכאות, ממש ותיק – ולברך את ידידי חבר הכנסת איתן ברושי.

עמר בר-לב: איתן, ברוך הבא לכנסת ישראל.

עמר בר-לב: בדרך כלל, כשחבר כנסת חדש נבחר לכנסת, יש תקופת למידה ארוכה – השיטות, הדרכים שבהן אפשר לקדם ולפעול.

עמר בר-לב: חברי, במקרה של איתן, חבר קיבוץ גבת, למעט אולי הכרת המסדרונות בכנסת, הוא מכיר את הדברים היטב.

עמר בר-לב: איתן אומנם חבר כנסת חדש, אבל למי שלא מכיר ויודע, בעברו בילה כאן ימים ארוכים בעת ששימש כעוזר שר הביטחון להתיישבות, כמנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט, כמו גם כראש מועצת עמק יזרעאל, ועד לתפקידו האחרון, שבו שימש מזכ"ל התנועה הקיבוצית.

עמר בר-לב: איתן, מה אתרום לך מניסיוני כוותיק?

עמר בר-לב: טיפ קטן: את חברי הכנסת אפשר לקטלג בכל מיני דרכים: ימין ושמאל, דתיים וחילונים, יהודים ולא יהודים, אבל אני תמיד מעדיף את החלוקה בין צודקים לחכמים.

עמר בר-לב: קל מאוד להיות צודק, ואגלה לך סוד: באופוזיציה עוד יותר קל להיות צודק.

עמר בר-לב: ומי לא רוצה להיות צודק?

עמר בר-לב: זה נכון, זה נעים, אין התלבטויות, המצפון תמיד נקי.

עמר בר-לב: בקיצור – צודק.

עמר בר-לב: הרבה הרבה יותר קשה להיות חכם.

עמר בר-לב: זה לפעמים אפילו מחייב, רחמנא ליצלן, להתפשר פה ושם.

עמר בר-לב: פחות נעים.

עמר בר-לב: בשנתיים האחרונות יצא לי להכיר אותך ולעבוד יחד אתך כאשר אתה מזכיר התנועה הקיבוצית ואני יושב-ראש השדולה החקלאית בכנסת.

עמר בר-לב: ראיתי את הנחישות שבה פעלת למען המגזר שבחר בך – הקיבוצים.

עמר בר-לב: ראיתי את המאבקים שניהלת והובלת, ובפרט את המאבק לביטול הקפאת הבנייה בקיבוצים.

עמר בר-לב: התרשמתי מדבקותך במטרה, מהעוצמה שבה פעלת, אבל יותר מכול התרשמתי שאף-על-פי שאין לך ספק בצדקתך ובצדקת הקבוצה שאתה מייצג, בחרת להיות חכם.

עמר בר-לב: הבנת שלצדק פנים רבות.

עמר בר-לב: הבנת שבשביל להשיג הישגים עבור אלו שאותם אתה מייצג, לעתים צריך גם לדעת להתפשר ולוותר כשצריך.

עמר בר-לב: אני מאחל לך ומאמין שאת התכונות הללו תביא לידי ביטוי כאן בכנסת, בכנסת העשרים; שתדע לייצג את המגזר שממנו באת, את תנועת ההתיישבות, אך תדע ותזכור שאתה כאן גם כאחד מנציגיו של המחנה הציוני – מחנה גדול יותר – ושל עם ישראל כולו.

עמר בר-לב: ובשביל לייצג מחנה מגוון לא מספיק להיות צודק, צריך להיות גם חכם.

עמר בר-לב: איתן, בהצלחה.

עמר בר-לב: רגע.

יצחק וקנין: כגודל הנאום, גודל הברכה.

עמר בר-לב: ועוד דבר קטן כאן לחברים: ראו הוזהרתם.

עמר בר-לב: איתן, כמו כל אנשי האדמה, קם מוקדם מאוד בבוקר.

עמר בר-לב: אז אני מבטיח לכם שתקבלו טלפון ב-07:00.

עמר בר-לב: זה כבר אחרי שהוא שעה מתאמץ לא לצלצל.

עמר בר-לב: ותאמינו לי שאני אומר את זה מניסיון.

עמר בר-לב: מזל שלפעמים אני עושה ספורט בבוקר, אז אני לפעמים ער כשאתה מצלצל אלי.

עמר בר-לב: ועוד דבר קטן אחד, איתן.

עמר בר-לב: יש לי שאלה, אני חייב לשאול אותך: אני יודע שיש כאן במליאה כמה יוצאי גולני, והם התרבו בכנסת הזאת.

דניאל עטר: אנחנו נשלוט בכם בסוף.

דניאל עטר: אל תדאג.

עמר בר-לב: גיליתי שאבא שלך הקים את גדוד 12 של גולני, ושאפילו שמו של הגדוד, "ברק", הוא על-שם הכינוי של אביך, זיכרונו לברכה.

עמר בר-לב: אני גם יודע שאספת הקיבוץ אישרה לך בזמנו לחזור לקבע לגולני, מה לעשות.

עמר בר-לב: אבל איך אבא שלך, מייסד גדוד 12 בגולני, אישר לך להיות מ"פ בגדוד 51?

עמר בר-לב: את זה אני לא מבין.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב ותודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאז נבחרתי לכנסת, לפני כמה שבועות, אני מוצא את עצמי מסתובב בארץ מאוהל לאוהל.

יוסף ג'בארין: אלה אוהלים של מחאה על הריסת בתי מגורים של משפחות ערביות או על הוצאת צווי הריסה נגדם.

יוסף ג'בארין: בתים אלה נבנו על אדמתם הפרטית, אך בשל מחדל מתמשך ואף מכוון של רשויות המדינה לא ניתן היה להוציא להם היתרי בנייה.

יוסף ג'בארין: אוהלים אלה הם סמל לחוסר הצדק ולאפליה המתמשכת – אוהל בכפר-כנא, אוהל באום-אלפחם, אוהל בקלנסואה, אוהל בטייבה, אוהל בדהמש ואוהלים-אוהלים בנגב.

יוסף ג'בארין: שתי מילים בערבית חוזרות על עצמן כל הזמן בשיח בתוך האוהלים הללו, ואני חושב שכדאי לכל חברי הכנסת להכיר אותן: "תמייז קוומי" – אפליה על בסיס לאומי, והמילה השנייה "צמוד" – נחישות של התושבים קורבנות האפליה להגן על זכויותיהם.

יוסף ג'בארין: ואכן, תנאי חייהם של האזרחים הערבים מתועדים כיום במסמכים רשמיים רבים.

יוסף ג'בארין: ראו, לדוגמה, את הממצאים הבאים: כמעט כל היישובים הערביים נמצאים בתחתית הדירוג של הסולם הסוציו-אקונומי של היישובים במדינה, והם יותר מ-80% מכלל היישובים שבתחתית הסולם.

יוסף ג'בארין: יותר ממחצית האוכלוסייה הערבית מצויה מתחת לקו העוני, והשיעור גבוה יותר בקרב ילדים.

יוסף ג'בארין: האזרחים הערבים מחזיקים כיום בבעלותם הפרטית רק 3.5% מהקרקעות במדינה, ושטח השיפוט של הרשויות המקומיות הערביות מכסה 2.5% בלבד משטחה של המדינה.

יוסף ג'בארין: האוכלוסייה הערבית גדלה פי-תשעה מאז 1948, אך הקרקע שברשותה הצטמצמה, כאשר מאז הקמתה לא אפשרה המדינה לאזרחים הערבים לייסד אף לא יישוב חדש אחד.

יוסף ג'בארין: המספרים מדברים בעד עצמם.

יוסף ג'בארין: הבעיה ידועה ואפילו הפתרונות קיימים.

יוסף ג'בארין: הם גם כתובים ומגובשים; צריך רק ליישמם.

יוסף ג'בארין: באחד המחקרים הכלכליים המקיפים של בנק ישראל ואוניברסיטת תל-אביב החוקרים ממליצים למדינה להשקיע באופן מסיבי בקידום מעמדם של האזרחים הערבים, לרבות השקעת 8 מיליארד שקל בתוכנית חומש, 5 מיליארד מהם בשיקום מערכת החינוך הערבית, שבמצבה הרעוע הם רואים את נקודת התורפה המרכזית.

יוסף ג'בארין: לפי אותו מחקר, השקעה מסיבית זו היא כדאית ביותר למשק, שכן ההחזר עליה יהיה גבוה במיוחד, יגדיל את תקבולי המסים ויאיץ את צמיחת המשק במדינה.

יוסף ג'בארין: ואולם, במקום לקדם פתרונות כאלה, נראה כי תהליך מובהק של הקצנה ימנית, של שנאת ערבים, של גזענות ולאומנות שטף את הספירה הציבורית בישראל בשנים האחרונות ותורגם לעובדות בשטח.

יוסף ג'בארין: הדברים קיבלו ביטוי בשנים האחרונות בשלל מעשי חקיקה ותיקוני חוק הפוגעים בחירויות יסוד של האזרח ובמסעי שיסוי והסתה נגד מערכות הדמוקרטיה ועקרונותיה הבסיסיים, לרבות נגד עצמאותה של מערכת המשפט.

יוסף ג'בארין: המיעוט הערבי בישראל מצא את עצמו בעין הסערה ונאלץ להגן על מעמדו, על זכויותיו ועל יכולתו לפעול במישורים הפוליטיים אל מול חקיקה פוגענית, כגון חוק איסור איחוד משפחות, חוק הנכבה, חוק ועדות קבלה וגם חוק החרם.

יוסף ג'בארין: לא שכחנו ולא נשכח גם את ההסתה של ראש הממשלה ביום הבחירות: הערבים נוהרים באוטובוסים לקלפיות.

יוסף ג'בארין: זכות בסיסית של האזרח הופקעה בריש גלי על-ידי ראש המפלגה הגדולה בישראל.

יוסף ג'בארין: ועל רקע זה אני נזכר בדבריו של המנהיג וחבר הכנסת לשעבר תופיק זיאד, ממורי דרכי, באחד משיריו הידועים: (אומר דברים בשפה הערבית) – כאילו היינו עשרים בלתי אפשרי בלוד, ברמלה ובגליל (אומר דברים בשפה הערבית) – כאן יש לנו עבר, הווה ועתיד.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת, בהרבה הקשרים נראה כי מדינת ישראל מתנהגת כתנועה ולא כמדינה; שההיגיון התנועתי שלה מכתיב התפשטות, דחיקה, הרחקה, הצרה וכיתור של כל סממן שהוא ערבי-פלסטיני.

יוסף ג'בארין: בעניין הזה, ניתן לראות במופעים הלאומניים של העשור האחרון כמוצבים על רצף אחד של לאומנות בתנועה, לרבות התוכניות לסיפוח אזורי C בגדה המערבית וריקונם מתושביהם הפלסטינים, והפרויקטים השונים הנמשכים לחיזוק האחיזה הישראלית בשטחים.

יוסף ג'בארין: העם הפלסטיני איבד את שלמותו הפוליטית ואת הרצף הגיאוגרפי של ארצו, ונקטעה התפתחותו ההיסטורית הטבעית על-ידי כיבוש ארוך-שנים, קולוניאליזם, גירוש, פליטות, ממשלים צבאיים.

יוסף ג'בארין: ההנהגה הפלסטינית, בצעד היסטורי ולמען פיוס היסטורי, קיבלה את העיקרון של שתי מדינות בגבולות 67', שמשאיר לפלסטינים רק 22% מפלסטין המנדטורית.

יוסף ג'בארין: האם זה יותר מדי?

יוסף ג'בארין: כל העולם תומך בפתרון זה לסכסוך, ולצד כל כוחות השלום בישראל ובעולם אנחנו ברשימה המשותפת נמשיך את המאבק למען שלום צודק באזור, המתבסס על החלטות האו"ם וסיום הכיבוש של כל השטחים שנכבשו ב-1967, פירוק כל ההתנחלויות וחומת ההפרדה הגזענית, שחרור האסירים הפוליטיים והקמת מדינה פלסטינית עצמאית ריבונית בגבולות 67' שבירתה ירושלים המזרחית.

יוסף ג'בארין: אבל לפיוס ההיסטורי הזה, לשלום הזה, אין פרטנר בישראל.

יוסף ג'בארין: אין פרטנר.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני תושב העיר אום-אלפחם.

יוסף ג'בארין: העיר שלי היא דוגמה קלאסית לנאמר עד כה: עיר שנמצאת בתחתית הדירוג הסוציו-אקונומי של היישובים בארץ, עם נתונים קשים במיוחד של אבטלה, עוני, צפיפות והיעדר תשתיות.

יוסף ג'בארין: שמו של היישוב עלה לאחרונה שוב לכותרות במסגרת מסע הסתה של ישראל ביתנו: "אריאל לישראל, אום-אלפחם לפלסטין", וקודם לכן בססמה: "מתנתקים מאום-אלפחם".

יוסף ג'בארין: אז כפי שאתם רואים, בעומדי כיום מעל דוכן זה, הסתה זו לא משתלמת.

יוסף ג'בארין: תושבי אום-אלפחם חזקים מאי-פעם.

יוסף ג'בארין: אותה מפלגה מסיתה נחלשה מאוד בבחירות, ואילו הרשימה שאני מייצג הגדילה את כוחה, ברחוב ובכנסת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לספר לכם עוד על אום-אלפחם.

יוסף ג'בארין: כבר בגיל 12 נסעתי כל יום באוטובוס הלוך ושוב ללימודים בנצרת.

יוסף ג'בארין: הנסיעה הארוכה הזאת העלתה בלבי כל יום שאלות ישנות וחדשות: מדוע אני צריך לחפש חינוך פרטי בצל כישלון החינוך הציבורי הערבי?

יוסף ג'בארין: מדוע העיר עפולה השכנה היא כה מתוכננת ומטופחת, ואילו העיר שלי ענייה וחסרת תשתיות?

יוסף ג'בארין: מדוע יש תחנת אוטובוסים מרכזית בלב עפולה, אבל אותו אוטובוס אינו נכנס לעיר שלי וזורק אותי על הכביש הראשי בוואדי-עארה?

יוסף ג'בארין: מדוע אין בית-חולים בעיר שלי?

יוסף ג'בארין: מדוע אין בניין ממשלתי אחד שינגיש את השירותים הממשלתיים?

יוסף ג'בארין: מדוע אין לנו אזור תעשייה?

יוסף ג'בארין: אין דיור ציבורי?

יוסף ג'בארין: אין רזרבות קרקע להתפתחות היישוב?

יוסף ג'בארין: והרי, שאלתי את עצמי, העיר אום-אלפחם גדולה יותר מעפולה והייתה קיימת הרבה הרבה לפניה; היא קיימת מימים ימימה.

יוסף ג'בארין: כל מה שטוב באום-אלפחם – ויש הרבה טוב – נוצר למרות המדיניות הממשלתית, ולא בזכותה.

יוסף ג'בארין: בזכות עבודה קשה הגעתי גם לספסלי הלימוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.

יוסף ג'בארין: ביום הראשון שלי בפקולטה הקשבתי בקשב רב ואף בהערכה להרצאות על מרכזיותו ועל מוסריותו של עקרון השוויון.

יוסף ג'בארין: השוויון, כלשונו של בית-המשפט העליון בישראל, "מונח ביסוד הקיום החברתי", ו"אין לך גורם הרסני יותר לחברה מאשר תחושת בניה ובנותיה כי נוהגים בהם איפה ואיפה".

יוסף ג'בארין: אם כזה הוא השוויון בתיאוריות המשפטיות והמוסריות, מדוע המציאות שונה כל כך?

יוסף ג'בארין: והרי, כפי שלמדתי באמנה החברתית של ז'אן ז'אק רוסו, דמוקרטיה אמיתית אינה הקרבה של האינטרסים של המיעוט על מזבח תועלתו של הרוב.

יוסף ג'בארין: תנו לתושבים בכל מקום את אותן הזכויות עצמן, כתב רוסו.

יוסף ג'בארין: חברי וחברות הכנסת, על רקע דברים אלה אני רוצה לשתף אתכם בקצרה בחזון שלנו, המעגן עשרה עקרונות מרכזיים לשוויון זכויות מלא במדינה: 1.

יוסף ג'בארין: הכרה בזכותם של האזרחים הערבים לשוויון מהותי מלא במדינה על בסיס לאומי קולקטיבי בצד שוויון אזרחי אינדיבידואלי; 2.

יוסף ג'בארין: הכרה רשמית בקיומם הקולקטיבי של האזרחים הערבים במדינה, בייחודם הלאומי, הדתי, התרבותי והלשוני ובהיותם ילידים מקוריים; (אומר בערבית: אנשי המולדת המקוריים); 3.

יוסף ג'בארין: הבטחת דו-לשוניות מהותית במדינה על-ידי הבטחת מעמדה השווה של השפה הערבית כשפה רשמית יחד עם העברית בכל המרחב הציבורי; 4.

יוסף ג'בארין: הבטחת ייצוג ושיתוף הולמים ומשפיעים לאזרחים הערבים על בסיס קבוצתי במוקדי קבלת ההחלטות במדינה ובמוסדות הציבוריים בה, באופן שיבטיח לאזרחים הערבים השפעה מהותית; 5.

יוסף ג'בארין: הבטחת ניהול עצמי לאזרחים הערבים בתחומים שיש בהם ייחוד קולקטיבי, בעיקר בתחום החינוך, הדת, התרבות, התקשורת והתכנון, וזאת באופן שמשלים את שותפותם במרחב הציבורי במדינה; 6.

יוסף ג'בארין: הקצאה הוגנת ומיוחדת על בסיס קולקטיבי בחלוקת המשאבים החומריים הציבוריים במדינה, לרבות תקציבים, קרקעות ודיור; 7.

יוסף ג'בארין: סמלי המדינה, דגלה והמנונה הם משאבים ציבוריים טעונים רגשית, ודווקא לכן על המערך הסימבולי של המדינה לתת ביטוי ראוי לנוכחותם ולשייכותם של האזרחים הערבים במדינה; 8.

יוסף ג'בארין: הבטחת זכותם של האזרחים הערבים לקיים ולטפח, באופן חופשי, קשרים חברתיים ותרבותיים עם שאר בני ובנות עמם הפלסטיני, כמו גם עם כלל העולם הערבי; 9.

יוסף ג'בארין: הבטחת הקצאה הוגנת, צודקת ושוויונית של מכסות ההגירה וההתאזרחות במדינה, שהן חלק ממשאביה של המדינה ועבור כלל אזרחיה; 10.

יוסף ג'בארין: לבסוף, הכרה רשמית בעוול ההיסטורי שנעשה לערבים הפלסטינים בארץ ולעם הפלסטיני, והבטחת קצו של עוול זה וטיפול בהשלכותיו הנמשכות עד עצם היום הזה, לרבות סוגיית העקורים אזרחי המדינה – "הנוכחים הנפקדים" – נכסי הווקף המוסלמי והעברת סמכויות ניהולם לבני העדה המוסלמית, הכפרים הלא-מוכרים, בעיקר בנגב אבל גם בגליל, והאדמות הערביות שנושלו בעליהן שלא בצדק.

יוסף ג'בארין: לבסוף, ובנימה אישית, אני אסיר תודה לאשתי אינאס, להורי תייסיר ויסמין ולהורי אשתי ח'אלד וזהירה על תמיכתם בי.

יוסף ג'בארין: אני אסיר תודה למשפחתי הרחבה יותר.

יוסף ג'בארין: תודה מקרב לב לקודמי בסיעת חד"ש, חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה.

יוסף ג'בארין: אני אסיר תודה לכל חברי במפלגה, ברשימה המשותפת, ולתומכיה, ולכל מי שתומך בשלום צודק ובשוויון אמיתי.

יוסף ג'בארין: לכל אלה אקדיש את ימי ואת שעותי.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יברך אותו חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני, אני מבקש ממך שתשתמש – – –

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אחמד טיבי, מוותיקי הבית הזה, יברך את חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני שוב שמח שאנחנו באותה הכנסת ואתה מנהל את הישיבה.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אני עומד כאן כדי לברך חבר כנסת חדש אבל חבר ותיק.

אחמד טיבי: ד"ר יוסף ג'בארין הוא חבר אישי זה שנים רבות, אך מעבר לכך, מדובר באחד האקדמאים הבולטים והמבריקים בחברה הערבית במדינת ישראל.

אחמד טיבי: ד"ר ג'בארין בנה את עצמו בעשר אצבעותיו, בשתי ידיו פילס את דרכו.

אחמד טיבי: תמיד ההצטיינות והמיוחדות היו נשק, וכך הוא תמיד דילג מעל משוכות, מעל מכשולים.

אחמד טיבי: הוא הצטיין כאשר הוא היה תלמיד בבית-ספר תיכון – יש לי עדויות על כך ממי שלימד אותו – והיה סטודנט מאוד פעיל.

אחמד טיבי: נגיף הפעילות הציבורית דבק בו גם אז, ולכן לא פלא שהוא היה יושב-ראש הוועד הארצי של הסטודנטים הערבים, וגם היה יושב-ראש ועד הסטודנטים הערבים בירושלים.

אחמד טיבי: הוא משפטן, אבל הוא משפטן מיוחד.

אחמד טיבי: הוא למד לתואר שני באוניברסיטה האמריקנית בוושינגטון והוא סיים תואר שלישי בג'ורג'טאון.

אחמד טיבי: הוא הרצה באוניברסיטת חיפה וגם במכללת תל-חי.

אחמד טיבי: הוא הקים את מרכז "דיראסאת", שהוא מרכז לחקר החברה הערבית, עם הרבה פרסומים אקדמיים, ולא פלא שהוא כתב פרק מיוחד על מעמדו המשפטי של המיעוט הערבי-פלסטיני במדינת ישראל בנייר החזון שפורסם לפני שנים רבות.

אחמד טיבי: כאשר אומרים יוסף ג'בארין, מדברים על reference, על מקור סמכות משפטי בכל מה שקשור למיעוט הערבי ולמעמדו המשפטי ולמשוואה המיוחדת בין האזרחי ללאומי.

אחמד טיבי: הוא מיטיב לבטא את העמדה הזאת בעברית קולחת, בלוגיקה משכנעת ובנחת, עם קסם אישי.

אחמד טיבי: הוא לא מרפקן כי הוא לא צריך, כי אמרתי שהנשק שלו הוא מצוינות.

אחמד טיבי: יוסף אהוד גם על יריביו, או יריבי מפלגתו.

אחמד טיבי: יוסף הוא נציג של חד"ש, אני נציג של תע"ל.

אחמד טיבי: אני גאה שאני ואתה חברים באותה רשימה, ואם הוא לא היה נציג של חד"ש, אני הייתי גאה אם הוא היה נציג של תע"ל, כי עם כישרונות כאלה, עם כישרונות כאלה אפשר רק להרוויח.

אחמד טיבי: כאשר אני מדבר תמיד על דמותו של הערבי החדש – שאתם לא מכירים, או שחלק

אחמד טיבי: כם לא רוצה להכיר – אני מתכוון גם ליוסף ג'בארין.

אחמד טיבי: אני מדבר על ערבי אינטלקטואל, זקוף קומה, שנאבק על זכויותיו האזרחיות והלאומיות בלי לגמגם, בלי להרכין ראש, בלי נחמדות, עם נחישות ודבקות במטרה.

אחמד טיבי: לא פלא, הוא מאום-אלפחם.

אחמד טיבי: אלה תכונות של ה"אלפחמאוויה".

אחמד טיבי: הם ניחנים בנחישות ובגאווה ובזקיפות קומה.

אחמד טיבי: לא פלא שגם בנאום כאן הוא דיבר על עניינים אזרחיים וגם לאומיים, על עניינים הקשורים בחברה הערבית.

אחמד טיבי: יוסף הוא אדם ביקורתי, ולכן אני אגיד בערבית שהוא גם (אומר דברים בשפה הערבית).

יצחק וקנין: תרגום.

יצחק וקנין: אנחנו סקרנים לדעת.

יצחק וקנין: אני לא מבין את כל – – –

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: אינטלקטואל נאור.

אחמד טיבי: אינטלקטואל – –

יוסי יונה: נאור.

אחמד טיבי: – – שמפיץ נאורות.

אחמד טיבי: הוא אינטלקטואל נאור.

אחמד טיבי: לא, הייתה תקופה של נאורות בהיסטוריה, ואני מתכוון לזה – אגב, מה אמר עמנואל קאנט על נאורות?

אחמד טיבי: הוא אמר שהיכולת לצאת – –

יוסי יונה: מהתרדמה.

אחמד טיבי: – – מהתרדמה האישית העצמית, שמאלצת אותך להיות מובל על-ידי האחרים – – –

יוסי יונה: מעז לדעת.

אחמד טיבי: הוא מעולם לא היה מובל על-ידי אחרים.

אחמד טיבי: הוא הוביל, וכאן בכנסת הוא יוביל.

אחמד טיבי: הוא יוביל השקפה חדשה, פרקטיקה, פעילות – גם בוועדות, גם כאן, בכל מקום.

אחמד טיבי: יש כאלה שיקנאו בדברים שאמרתי על יוסף ג'בארין.

אחמד טיבי: אני אמרתי את האמת.

אחמד טיבי: אני אמרתי עובדות.

אחמד טיבי: כך מכירים אותו באום-אלפחם, עיר שנאבקת יום-יום כדי שתושביה יהיו שווים, כדי שהתשתיות לא יהיו תשתיות של עולם שלישי.

אחמד טיבי: טייבה, אום-אלפחם, הגליל, המשולש, הנגב – אתם תשמעו ממנו רבות על הצרכים של התושבים הערבים.

אחמד טיבי: אתם תשמעו ממני וגם ממנו וגם מהרשימה המשותפת גינוי חד, בוטה, לירי על המכונית של האצנית – ראדי דועא?

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: חנין.

אחמד טיבי: חנין ראדי מן אל-טירה, מטירה.

אחמד טיבי: זה המקום – בערבית, בעברית – לגנות את הירי על מכוניתה.

אחמד טיבי: זה ניסיון להפחיד, ואנחנו כאן כדי לעמוד גם מול תופעות כאלה.

אחמד טיבי: אם אין לנו הכוח להטיל, לומר ביקורת פנימית, אז מה התפקיד של מוביל פוליטי וחברתי, מה התפקיד של אינטלקטואל?

אחמד טיבי: קל מאוד לדבר נגד הכיבוש, כולנו נגד הכיבוש, אבל אנחנו חייבים לאתגר את עצמנו ולצאת נגד תופעות כאלה, ואני בטוח שיוסף וכל חברי הרשימה המשותפת לא יקבלו דבר כזה.

אחמד טיבי: אינני יודע מי עשה זאת, אבל כל מי שעשה זאת ראוי להוקעה וגינוי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כאשר הוא קיים פעילות נגד גזענות לפני כמה שנים – בנצרת, נדמה לי – שר החוץ של מדינת ישראל דרש מאוניברסיטת חיפה לשלול ממנו את תואר הדוקטור, לפטר אותו ולגרש אותו מאוניברסיטת חיפה.

אחמד טיבי: הוא הפך מאז להיות בעל תואר שלישי, דוקטור, מג'ורג'טאון, והיום הוא חבר הכנסת.

אחמד טיבי: קרוב לוודאי שהוא יהיה חבר הכנסת הרבה יותר זמן ממי שביקש לגרש אותו מאוניברסיטת חיפה.

אחמד טיבי: אני מאחל לך הצלחה מקרב לב.

אחמד טיבי: כחבר הכנסת הערבי הוותיק ביותר אני אומר לך שאתה תוספת ייחודית, מעניינת, סגולית, לרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אני גאה בכך שאנו חברים, ואני גאה בכך שאתה ברשימה המשותפת).

יוסף ג'בארין: שוכראן.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ז באייר התשע"ה, 6 במאי 2015, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.