ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2015-05-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ו באייר התשע"ה, 4 במאי 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, בעצם את כנס הקיץ של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1/20 וכלה בהצעת חוק פ/440/20 – הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – החרגת הכנסה מעבודה או ממשלח-יד ממבחן ההכנסה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק להבטחת דיור חלופי לתושבי גבעת-עמל, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון – הגנת שכר בעת מצב מיוחד בעורף), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס חברות דיפרנציאלי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', זהבה גלאון ומיכל רוזין; הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ריסון גידול הרפואה הפרטית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, יאיר לפיד, חיים ילין, יואל רזבוזוב ומיקי רוזנטל; הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק חובת הדיווח של מוסדות פיננסיים על כספים ללא דורש, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – העלאת שכר המינימום), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת סיעוד לשוהה במוסד סיעודי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (הוספת חומר קנבוס כחומר בעל תועלת רפואית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – סידור חלוף ארעי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – מענק לרוכשי דירה ראשונה בפריפריה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, ז'קי לוי, מכלוף מיקי זוהר, נורית קורן, דוד ביטן ואורן אסף חזן; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת אבהות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג ואילן גילאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תקרה לתשלום עבור תרופות למשפחה שבה יותר מאדם אחד חולה במחלה כרונית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני-זוג מאותו המין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני-זוג מאותו המין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור פעילות מסחרית בבית-חולים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק העונשין (תיקון – פרסום מודעות שעולה מהן הפליה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון – התאמת תוכניות ישנות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – זכות להחלפת חברת ניהול), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – זכות להחלפת חברת ניהול), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק למדיניות לאומית לשמירה על שטחים פתוחים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מחיר גז טבעי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מחיר גז טבעי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – עידוד לימודי נהיגה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק אנרגיה מתחדשת, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק אנרגיה מתחדשת, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה ברכישה אלקטרונית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בעסקה שבוצעה באמצעות האינטרנט), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מעצר מפרי צו הגנה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – עוולה נזיקית וקובלנה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הוספת סייעת בגני-ילדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, מכלוף מיקי זוהר, יואב קיש, נורית קורן, דוד ביטן, דוד אמסלם, נאוה בוקר ואורן אסף חזן; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר גישה ובטיחות בנתיבי תנועה ציבוריים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק להגנה על האגן הצפוני של ים-המלח, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שכר נשיא המדינה וראש הממשלה, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לבני-זוג), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק איסור הפליה בדיור, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון שירותי בריאות נוספים לאוכלוסיות מסוימות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכות לדירה ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכות לדירה ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פרסום דוחות מבקר עירייה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – פעילות ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת סכום קצבאות הילדים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הקמת קרן לחלוקת הכנסות המדינה ממס הבלו, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון – הארכת התקופה המרבית למאסר כפייה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק לחינוך נגד גזענות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים נפגעי אלימות במשפחה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג, זהבה גלאון ומיכל רוזין; הצעת חוק גיל פרישה לאישה (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה בתקופת שהייה במקלט לנשים מוכות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות אישה השוהה במקלט לנשים מוכות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, אורלי לוי אבקסיס, דב חנין, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק זכויות ושירותים לילדים ובני-נוער עם קשיים נפשיים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – מניעת העסקה במיקור חוץ בשירות הציבורי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור על התקשרות קבלנית להעסקת עובדים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור על התקשרות קבלנית להעסקת עובדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – מניעת העסקה במיקור חוץ בשירות הציבורי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – החרגת הכנסה מעבודה או ממשלח-יד ממבחן ההכנסה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – איסור גביית דמי כניסה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, זהבה גלאון ומיכל רוזין; הצעת חוק חניה לנכים (תיקון – דמי חניה לנכה בחניון), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שמאי ביטוח, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – איסור הפליה בפיקוח על מצרכי מזון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הפחתת כאב בעת מתן טיפול רפואי לקטין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מס קנייה (טובין ושירותים) (תיקון – פטור ממס על מכשירי טלפון סלולרי ומחשבי לוח), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת תלויים וקצבת זיקנה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון – שינוי ברירת המחדל), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – תשלום עד גיל 22), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הדיור הציבורי (פתרונות דיור עבור ממתינים לדיור ציבורי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – עיגון זכאות לשירותים לילדים עם אוטיזם), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – דבר מה נוסף), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שיקום, קידום ושילוב אנשים עם אוטיזם בקהילה, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק קבלה, מסירה ושיתוף של מידע על קטין או בן משפחתו, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הקמת קרן למימון תרופות לאזרחים ותיקים מעוטי יכולת), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות לעקרת-בית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ודב חנין; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – פטור מארנונה לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון – הטלת הגבלות בשל עיכוב ביצוע תוכנית לדיור לאומי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הסדרי טיעון), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכפלת קצבת הילדים בחודשי החגים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – הפליה מחמת מראה והתניית רישיון עסק באיסור הפליה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכויים שאין להתירם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – איסור פגיעה בתנאי עבודה של עובד שחלה הגבלה על פיטוריו), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל בהרשמה למוסד להשכלה גבוהה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל בהרשמה למוסד להשכלה גבוהה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – הבטחת פלורליזם דתי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק פדיון הטבת חניה לעובד לשם צמצום שימוש ברכב פרטי, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – אישור הכנסת לשינוי בשיעור המס), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור מכירת פרוות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – קביעת סימני כשרות מוסכמים על מוצרי מזון), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק המים (תיקון – הוספת נציג ציבור לעניין איכות הסביבה למועצת רשות המים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק המים (תיקון – הוספת נציג ציבור לעניין איכות הסביבה למועצת רשות המים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון – ביטול המאגר הביומטרי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הטמנת תשתיות בחוף הים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק להסדרת הבטיחות ותנאי המחיה בדירות להשכרה, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לבנות-זוג מאותו המין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג ודב חנין; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – ביטול הפטור ממס שבח לתושב-חוץ), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק להסדרת תקופת השכירות ולהגבלת העלאת דמי השכירות של דירות למגורים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק להסדרת האחריות לתשלום שכר טרחת עורך-דין בשוק השכרת דירות למגורים בישראל, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק להסדרת האחריות לתשלום דמי תיווך בהשכרת דירה למגורים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק להסדרת חובות משכיר ושוכר בהשכרת דירה למגורים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות טבח כפר-קאסם, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – שידורים בשפה הערבית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פשעי שנאה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית במוסדות חינוך תיכוניים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרדה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הגבלת הוצאות גבייה, ריבית פיגורים ושכר טרחת עורך-דין), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרדה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק אמנת הפליט להסדרת מעמד מבקשי מקלט ופליטים בישראל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שמירת היריון חלקית), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק דמי הבראה, התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בנושא זיהוי ודיווח על התעללות בילדים, התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הדרכה בתנועת-נוער כעבודה מועדפת), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת כהונתו של ראש הרשות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבית-ספר יסודי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, יואב קיש, מכלוף מיקי זוהר, נורית קורן, דוד ביטן, דוד אמסלם, נאוה בוקר ואורן אסף חזן; הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד ועפר שלח; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע''ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (כתב ברייל), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת מסירת הודעה בדבר כניסה, יציאה ושחרור של נידון ממעון נעול), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת מסירת הודעה בדבר כניסה, יציאה ושחרור של נידון ממעון נעול), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק העמותות (תיקון – אגודות עות'מאניות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק העמותות (תיקון – הסדרת מעמדן של אגודות עות'מאניות כעמותות רשומות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה במוסדות חינוך והחלת אחריות אישית על מנהלי בתי-ספר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה במוסדות חינוך והחלת אחריות אישית על מנהלי בתי-ספר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בשכר הלימוד), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין ומיקי לוי; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הזכות להיבחן בבחינת בגרות ללא תשלום), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – פטור משכר לימוד לסטודנטים מתחת לקו העוני), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק הכנסת (תיקון – תחילת תוקף החלטות שכר), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חובת דיווח ליחידים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון – השוואה בין עובד בשכר חודשי לעובד בשכר לפי שעה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל בירן; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – נקיטת אמצעים בידי מעביד), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק המרכז למורשת הערבים בישראל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה לעובד שהתפטר לשם טיפול בילדו), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק חברון ובנותיה, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על לחם ומים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על מענק לעובדים בחברות ממשלתיות במסגרת הליך הפרטה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – ביטוח פנסיוני בקופת גמל ממלכתית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל בירן ועמר בר-לב; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הארכת תקופת הזכאות לקבלת פיצוי בגין פגיעה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ייעוד תשלומים לרכישת חלקת קבר), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שינוי תקופת אכשרה לקבלת דמי לידה לסטודנטיות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הוצאות בגין התאמות נגישות לאנשים עם מוגבלות במקום ציבורי שהוא בניין קיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – שעת היעדרות לעובדת שעתית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חישוב ניצול ימי חופשה בעת פדיון חופשה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל בירן; הצעת חוק להבטחת דיור חלופי לתושבי גבעת-עמל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (דירות מקלט), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס לדמי הבראה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק מעלה-אדומים, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הזכות לפיצויי התפטרות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק גוש-מנשה, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק חופש הבחירה במזון מן הצומח, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – חשיפת תנאי העבודה בין עובדים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל בירן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הזכאות לביטוח אימהות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, משה גפני, שי פירון, דב חנין, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – חופש הביטוי וההתארגנות של סטודנטים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק גוש-עציון, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכות למגורים בדירה ציבורית לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – תשלום שכר עבודה בעת הכשרה, התלמדות או התמחות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק גוש-אריאל, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור דרישת מידע ביומטרי מעובד או מדורש עבודה), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ייצוג הולם לנשים במועצות הדתיות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ושי פירון; הצעת חוק גוש-מערב-השומרון, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בשל אי-מסירת מידע אישי), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון – הגנת שכר בשעת מצב מיוחד בעורף), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק בקעת-הירדן, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – חישוב הכנסה לנכה נצרך ונכה נזקק), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק גוש-לב-השומרון, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לעניין סככות המתנה בתחנות אוטובוס), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – גישה לספרייה של מוסד להשכלה גבוהה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק היטל על דירת מגורים ריקה באזור היצע דירות מגורים נמוך, התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק גוש-מרכז-בנימין, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק שוויון בחינוך, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון – ביטול התמיכה הכספית במרכזי הספורט), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – תנאי זכאות מיוחדים לנכים ולעיוורים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מחלה יתומה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מחלה נדירה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנה על זכויות עובדים בהתקשרויות גופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – אחריות לתשלום דמי תיווך), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס להכנסות קשיש וניכוי הוצאות שכר דירה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – מניעת כפל תשלום בגין ניהול חשבון עובר-ושב), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין (תיקון – מגבלה על שינוי שם), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מתן אפשרות להתקשרות עם גופים ציבוריים ותאגידים נותני שירות באמצעות דואר אלקטרוני, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, אורי מקלב, אילן גילאון, שי פירון, נחמן שי, שלי יחימוביץ ואראל מרגלית; הצעת חוק חובת מתן שירות באמצעות דואר אלקטרוני, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק חובת שימוע לעובד, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – שוויון וחופש ביטוי ומחשבה), מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק-יסוד: חופש הביטוי וההתאגדות, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הכרעה דחופה בנוגע לילד להורים בהליכי גירושין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – שינוי הגדרת עבריין מין והוספת מגבלות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – מינוי מבקרים רשמיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח ויעל גרמן; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עמר בר-לב; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – ביטול כריכה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הפרסומות (איסור ביזוי נשים בפרסומות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק חובת פרסום בערבית בגופים ציבוריים, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – נוהלי כשרות וגופים המספקים שירותי כשרות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודות העיריות (הסדרת מבנים לתנועות-נוער), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לבני-זוג), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (טיפול בפסולת רפואית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק הארכת מועדים (תיקון – שירות לפי סעיף 8 או 9 לחוק שירות המילואים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, עפר שלח, יעקב פרי, איתן כבל, נחמן שי, אראל מרגלית ואיציק שמולי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון מקום הייצור על-גבי טובין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה בחינוך וסיוע להוראה או בטיפול בילדים כעבודה מועדפת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – הקמת תשתית חיבור לרשת אינטרנט אלחוטית במקלטים שביישובי קו העימות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – פירוט תשלומים אחרים בחוק התקציב – מעון רשמי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות סדיר, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, עפר שלח, יעקב פרי, איתן כבל, נחמן שי, אראל מרגלית ואיציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (קביעת מדרגות מס נוספות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – אישור מליאת הכנסת לשינויים בתקציב בסכום העולה על 50% מהסכום המקורי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק סל הקליטה (תיקון – זכאות יוצאים לשאלה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לעקר-בית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק להסדרת מינויים בשירות החוץ, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (זנים תעשייתיים של קנבוס), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת פיצוי נפגע עבירה וחובת הנמקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק דמי מחלה עבור מלווה לבדיקה רפואית (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק החזרתם של תושבי אקרית ובירעם לכפריהם, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור (תיקון – חובת מיחזור בבית-עסק גדול), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – שעות מנוחה למי שהועסק במנוחה השבועית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון – הבטחת פיצוי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור עריכת טיפולי המרה לקטין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין, יואל רזבוזוב, מיקי רוזנטל, נחמן שי, דניאל עטר, מירב בן ארי, קארין אלהרר, רויטל סויד ועפר שלח; הצעת חוק קירוב לבבות במערכת החינוך, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תושב ששהה מחוץ לישראל בשל לימודים אקדמיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-שלילת זכאות לקצבת שאירים בשל הכנסה מפנסיה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק שאריות מזון בצבא הגנה לישראל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – מתן פיצויי פיטורים עקב העתקת מקום מגורים לבני-זוג ידועים בציבור), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, תמר זנדברג ודב חנין; הצעת חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון – ביטול הגבלת ההוצאה התקציבית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום ארנונה לאזרח מגיל 80), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, אילן גילאון, מיכל בירן, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, איתן כבל, אראל מרגלית, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – רצון החולה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטול תשלומי השתתפות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (זכאות עובדי בית-חולים לקבלת שירותי רפואה במקום עבודתם), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הסדרת הטיפול באריזות (תיקון – איסור מכירת מוצר באריזת גופייה לא מתכלה או באריזת שירות חד-פעמית), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יעל גרמן, יאיר לפיד, מיקי לוי, קארין אלהרר, חיים ילין, יואל רזבוזוב, עפר שלח, מאיר כהן ויעקב פרי; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בשל הובלת עגלת ילדים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק הנגשת רשת אינטרנט אלחוטית במוסדות ממשלתיים וגופים ציבוריים לציבור הרחב, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, איתן כבל, יואל חסון, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק גוש-מודיעין, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מרדכי יוגב; הצעת חוק פטור מדמי נסיעה בתחבורה ציבורית למתנדבים לשנת שירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, קסניה סבטלובה, איתן כבל, אראל מרגלית, אילן גילאון, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק פטור מדמי נסיעה בתחבורה ציבורית למתנדבים לשנת שירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק יום לציון המאבק בעוני, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – הגשת תובענה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור הדרגתי של שבוע העבודה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הגבלת שעות עבודה במקצועות מסכני חיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הסדרי עבודה גמישה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – שוויון בזכאות לבני-זוג מאותו המין), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – שוויון בזכאות לבני-זוג מאותו המין) התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק דיווח על מצב הבטיחות בבתי-הספר בישראל, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק לעידוד בנייה בת-קיימא (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (הוראות לעניין הבטחת דיג בר-קיימא), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת קצבת זיקנה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (חובת איסוף סמי מרפא), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הסביבה (יחידה סביבתית ברשויות ציבוריות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הסביבה (יחידה סביבתית ברשויות ציבוריות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הבטחת זכויות הפנסיה של מורים עולים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת זכות לטיפול מקל והסמכת בא-כוחו של מטופל לסרב לטיפול רפואי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת זכות לטיפול מקל והסמכת בא-כוחו של מטופל לסרב לטיפול רפואי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק אמות המידה לזכאות לסיוע מאגפי השיקום והמשפחות במשרד הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עפר שלח, עמר בר-לב ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלאות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – חופש אקדמי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – מטרת שירות המילואים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הזכות לפיצויי פיטורים בעת סיום יחסי עבודה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות נוספים לשוהים במוסדות לילדים ונוער בסיכון), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הרישום למוסדות להשכלה גבוהה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – איסור קשירת חשבונית חודשית לכל מכשיר אלקטרוני או מוצר נלווה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות בעלי-חיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות לתלמיד), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ייעוד מענק אשפוז בשל לידת פג למחלקת פגים בלבד), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הנחה לחיילי צה"ל בשירות סדיר בדמי נסיעה בתחבורה ציבורית, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות לתלמיד), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מסגרות חוץ-ביתיות לקטינים נזקקים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מענק ביטוח פנסיוני), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק סיוע לילדים הסובלים ממחלה כרונית במוסדות חינוך, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות לתלמיד), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – פיצוי בגין אי-מתן מנוחה שבועית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול הסייג לזכאות לגמלת סיעוד), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – קביעת כשירות לשחרור על-ידי בית-המשפט), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – תוספת הוראה וסל שירותים מיוחדים לתלמיד משולב), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הכנסת (תיקון – קיצור תקופת הפגרה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון – תשלום שכר עבודה לעובד שנעדר עקב סגירת מוסד הלימוד של ילדו), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הסדרת תקנים ייעודיים למחלקות לטיפול נמרץ ומיוחד ביילודים במוסדות רפואיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות להטבות הניתנות לזכאים לגמלת הבטחת הכנסה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לתלוש מזון בעד ילד הנמצא מתחת לקו העוני), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק להבטחת תשלום שכר עובדים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – אישור ועדת הכספים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק להבטחת תשלום שכר עובדים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות לתשלום גמלאות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי ריבית על משכנתה וסיוע ברכישת דירה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אישור זיכוי מס), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הצגת מחיר מומלץ של ירקות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – העמדה לדין משמעתי במקרה של שלוש תלונות מוצדקות בעלות אופי דומה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – תשר ודמי שירות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת מיקי לוי, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חובת נוכחות מתורגמן בדיוני ועדה רפואית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העלאת שיעור ההנחה בעד תרופות לאזרחים ותיקים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – שימוש בכספי ארנונה על מבנה מגורים שאינו בשימוש), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הטבת מס למפעל מועדף באזור פיתוח א' שמייצא בתוך ישראל), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטול השתתפות עצמית באשפוז סיעודי מורכב), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה והשמירה על האם הנושאת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, חיים ילין, יאיר לפיד, מיקי רוזנטל, נחמן שי, טלי פלוסקוב, מירב בן ארי, קארין אלהרר, רויטל סויד ועפר שלח; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגשת דין-וחשבון מקוון), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – חובת שימוש במסמכים ממוחשבים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לאכיפת רישום רכב הרשום במדינת חוץ לאחר תום תקופת הפטור), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק סל שירותים נוספים בחינוך, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שוויון בחינוך, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן ויוסף ג'בארין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מינוי מבקר עירייה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (אלימות שוטרים ושינויים ארגוניים), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטלת חובות לשם מניעת הטרדה מינית במוסד חינוך), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטלת חובות לשם מניעת הטרדה מינית במוסד חינוך), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטלת חובות לשם מניעת הטרדה מינית במוסד חינוך), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ציבוריות ברשויות המקומיות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין ומיקי לוי; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ציבוריות ברשויות המקומיות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ציבוריות ברשויות המקומיות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – משלוח התראת תשלום לצרכן), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם בחברות קבורה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – פנייה שוויונית בשילוט במקום ציבורי), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג, זהבה גלאון ומיכל רוזין; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – ביטול החוק והוראות מעבר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לבן-זוג של סטודנטית), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – מחירי מוצרי מזון בסיסיים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, דוד אמסלם ואורן אסף חזן; הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – רחבות התפילה בכותל המערבי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ושי פירון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – היתר הניתן לפי תוכניות ישנות), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – הוספת גופים שעליהם ניתן להגיש תלונה ועובדים נוספים הזכאים להגנה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – יועץ חינוכי בכל מוסד חינוך), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לקידום דיור בר-השגה, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לקידום דיור בר-השגה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מכשיר MRI בכל בית-חולים עם חדר מיון), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הקלטה של עסקה טלפונית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – הסדרת עשיית כתובת קעקע בגופו של קטין), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק חובת גילוי נתונים בדבר דרגת בטיחות בפרסומת של כלי רכב, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, רויטל סויד, סתיו שפיר ודב חנין; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – מגורים הולמים), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין (תיקון – יום זיכרון ממלכתי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – שכר אחיד לעובד צעיר), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק האזרחות (תיקון – התאזרחותו של קטין אשר הוריו קיבלו אזרחות מכוח חוק השבות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימוש מרשם בכל בית-מרקחת), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, יואב קיש, ז'קי לוי, נורית קורן, דוד ביטן ואורן אסף חזן; הצעת חוק להגבלת כהונת ראש רשות מקומית (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק להגבלת כהונת ראש רשות מקומית (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הנחה לקטינים בתשלום דמי נסיעה בתחבורה ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הנחה לקטינים בתשלום דמי נסיעה בתחבורה הציבורית), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – איסור הפליה בפיקוח על מצרכי מזון), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק רכישת מפעלים בידי עובדיהם (מקרים מיוחדים) (תיקון – הרחבת תחולה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לחצן מצוקה לקשיש, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לסטודנטים ששירתו בצבא הגנה לישראל, בשירות לאומי או בשירות לאומי-אזרחי), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק שנת שירות, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, דניאל עטר, רויטל סויד, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, מיכל בירן וסתיו שפיר; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – תוכניות למניעה, חילוץ ושיקום מעוני), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגבלת הדרישה לוויתור על סודיות רפואית מדורש עבודה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור לתרופות שאינן כלולות בסל בריאות), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שלילת השתתפות בתקציב עקב הפליה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון (תיקון – מהלך עסקי אסור של קמעונאי או ספק), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – תפעול מקוואות טהרה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק הנחה לנכים בתחבורה ציבורית, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – רצון החולה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – מסמכי הסכמה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום עבור שמירת מקום ישיבה בתחבורה ציבורית), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (משיכה מקרן השתלמות לרכישת דירה ראשונה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הסדרת מעמדם של פליטים ומבקשי מקלט, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (משיכה מקרן השתלמות לאחר לידה או אימוץ), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (הרכב מועצה מקומית תעשייתית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – הגדלת סכום הפיצוי בלא הוכחת נזק), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגבלת משך כהונת מועצה או ועדה ממונה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פרסום התקציב באינטרנט), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – משך כהונת רב עיר), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – משך כהונת רב עיר), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – דין משמעתי לרבני ערים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הבטחת ייצוג הולם למגזר הלא-יהודי), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף ואיימן עודה; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – שיעור מס מופחת על מוצרי מזון בסיסיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – תשלום פיצויי פיטורים למתפטר לצורך לימודים אקדמיים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – תוספת זקיפה ומדרג), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון – הקצאת תקציב שנתי לתרבות והאמנות), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ביטול עמלות על שירותים בסיסיים בחשבון עובר-ושב), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הספורט (תיקון – הקצאת כרטיסי נוער), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק מיסוי רווחי תוצרים מים-המלח, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – איסור הפליית מועמדים או סטודנטים), התשע"ה–2015, מאת חברות הכנסת תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק להגברת התחרות בתחום האשראי (הפרדת הבעלות בחברות כרטיסי האשראי מהבנקים) התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, יואב קיש ואורן אסף חזן; הצעת חוק העונשין (תיקון – הפרת אמונים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, שי פירון, יעל גרמן, מאיר כהן, עפר שלח, יעקב פרי, חיים ילין, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, עליזה לביא ומיקי לוי; הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק איסור פרסום גזעני, הסתה לגזענות ורישום גזעני במסמכי תאגיד, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (הסכמי קדם-נישואים), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – הצמדת שכר המינימום למדד המחירים לצרכן), התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק כהונתם של ראשי גופים ביטחוניים, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין ממוחזרים), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק העונשין (תיקון – ניעור וטלטול פעוט), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – הוספת סמכות בנושא דתו של המאומץ), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין בעלי תו תקן ירוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון – ביטול המאגר הביומטרי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – כפיית גט), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – המועד הקובע להגנת אמת הפרסום), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי אזרח ישראלי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – ביטול תנאי דת), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות תביעות שעניינן עבירות מין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כפגיעה בעבודה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות תביעות שעניינן עבירות מין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הזכות להפסקת שירות מתמשך), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון – אישור המעסיק על סיום העבודה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק עידוד בניית דירות להשכרה (תיקון – פטור ממס רכישה), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, רויטל סויד ודב חנין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (חישוב דמי לידה למבוטחת עצמאית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין, משה גפני, שי פירון, מיקי לוי וקארין אלהרר; הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – גמלה לאלמנה שנישאה מחדש), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (העדפה במכרזים לתושבי רשות מקומית המצויה בתחום אזור עדיפות לאומית), התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, מיכל בירן, רויטל סויד וסתיו שפיר; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק העסקת עובדי הוראה, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העסקה ישירה של עובדי הוראה, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק העסקת עובדי הוראה, התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצויים לדוגמה בשל חריגה מזמני המתנה במוקד שירות טלפוני), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק התקשרות חינם לגופים ציבוריים, התשע"ה–2015, מאת חברי הכנסת נחמן שי, אילן גילאון, מיכל בירן, איתן כבל, אראל מרגלית, סתיו שפיר ושלי יחימוביץ; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – דין התפטרות עקב הטרדה מינית או התנכלות כפיטורין), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם אשרור תיקונים לחוקת ארגון התיירות העולמי (UMWTO).

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, אבקש להפנות את תשומת לבכם, כי אתמול הועברו אליכם בדואר אלקטרוני ההסכמים הקואליציוניים שנחתמו בין סיעת הליכוד לסיעת כולנו בראשות משה כחלון ובין סיעת הליכוד לסיעת יהדות התורה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, אני שמח לפתוח את כנס הקיץ הראשון של הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לוותיקים ולחדשים שבכם כאחד כנס פורה ומעניין, כנסת מוצלחת ורבת-הישגים, ולא פחות חשוב, אני מייחל שהיא תתנהל באופן ראוי, מכובד ומכבד.

יולי יואל אדלשטיין: שגם אם תהיה בינינו מחלוקת, שלא תהיה זו איבה.

יולי יואל אדלשטיין: שגם אם תהיה לנו ביקורת, היא תהיה בונה ולא הורסת.

יולי יואל אדלשטיין: שגם אם נטיח דברים, יהיה זה לגופו של עניין ולא חלילה לגופו של אדם.

יולי יואל אדלשטיין: שגם בעת שנדון ונתווכח, לא תהיה חלילה יד איש באחיו, גם במובן המטפורי של הביטוי.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, כנס זה נפתח לאחר מערכת בחירות קשה ומקוטבת שחווינו כולנו, משמאל ומימין.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, אמון העם בבית-המחוקקים הולך ונשחק עם השנים.

יולי יואל אדלשטיין: ככל שהאמירות מקצינות, הפגיעה בדמוקרטיה גוברת.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, אני חייב לומר שאני גאה באזרחי ישראל, שעל אף מערכת הבחירות המאוסה ועל אף הסלידה שהיא הביאה עמה, הפעם הלכו להצביע בהמוניהם.

יולי יואל אדלשטיין: לטעמי, הצבעתם הייתה מעין מתן אשראי לנו, נבחרי הציבור, ולכן עלינו חלה שבעתיים חובת ההוכחה כלפי ציבור הבוחרים, כדי להפוך את הצבעתם להצבעת אמון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אמש נרשם פרק עגום בדברי ימיה של החברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: הלב נחמץ בראותנו את המאבק של אחינו יוצאי אתיופיה, שהחל כמחאה לגיטימית והתגלגל, לצער כולנו, לאירועים אלימים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לצדדים כולם להרגיע את הרוחות ואת גובה הלהבות.

יולי יואל אדלשטיין: את טענות המוחים בדבר אלימות ואפליה, ככל שישנן, יש לברר ביסודיות ואף לתקן; וטוב עשו הממשלה ומשטרת ישראל שהחלו כבר בתהליך הזה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לאפשר את חופש הביטוי ביד רחבה, אולם מרגע שהוא הופך לשיסוי, לאלימות ולאנרכיזם, לא רק שאין לתת לכך יד, אלא יש לנקוט נגדם יד קשה.

יולי יואל אדלשטיין: הבה נישמר מכל משמר שלא להגיע למלחמת אחים, כי חוששני שאנחנו נמצאים כבר ממש על הסף.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל היא מפעל מרשים של קליטת עלייה, בואו נשמור עליו מכל משמר.

יולי יואל אדלשטיין: שיהיה לכולנו קיץ מוצלח ומלא הישגים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לאלה שמשתתפים בזה בפעם הראשונה, אני אסביר שאנחנו מפעילים את מנגנון ההצבעה רק לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר ללחוץ על הכפתור ולהירשם; להקפיד על זמן של דקה, ליד אחד המיקרופונים באולם, ולדבר על כל מה שיש על לבכם ועל כל מה שאתם רוצים לחלוק אתנו ועם עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך ההרשמה, נא להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: אורך הנאומים – כל נאום דקה; אורך כל הפרק – חצי שעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להקפיד על הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו תכף נלך לפי הדף.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אציע לחבר הכנסת איציק שמולי לפתוח, ואחריו ידבר חבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי וחברותי חברי הכנסת, קודם כול ברוכים הבאים, והלוואי שנעשה טוב לעם ישראל ולמדינת ישראל בשנים הקרובות.

איציק שמולי: אי-אפשר שלא להתייחס למה שהיה אתמול בתל-אביב.

איציק שמולי: גם אני הייתי בהפגנה.

איציק שמולי: אני חושב שאתמול הרבה מאוד אנשים צעירים במדינה שמו מראה מול הפרצוף של כולנו.

איציק שמולי: על גזענות – ידענו שיש תופעות כאלו בחברה הישראלית; על אלימות, על התנכלות, על הפשטות בקרנות של רחובות – אלה תופעות שאני לפחות לא הייתי חשוף להן.

איציק שמולי: אני חושב שכולנו מחויבים לחשבון נפש, לשאול את עצמנו מה אנחנו יכולים לעשות מכאן, מבית-המחוקקים, כדי למנוע תופעות מכוערות כאלו בעתיד.

איציק שמולי: אני חושב שטוב יעשה הבית הזה אם יתכנס סביב הצעה משותפת, גם של הקואליציה המתגבשת וגם של האופוזיציה המתגבשת, ויתמוך בהקמה של ועדת חקירה, או ממלכתית או פרלמנטרית, שתחקור לעומק גם את הכשלים של הקליטה של האוכלוסייה הישראלית יוצאת אתיופיה, של כל הממשלות, וגם תבדוק באופן ממוקד את הטענות הקשות בדבר האלימות.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים הנשיאות – שבמקרה הזה זה היינו אני וסגני, חבר הכנסת יצחק וקנין – אישרנו דיון במליאה ביום רביעי, במסגרת סעיף 55, קרי דיון אישי.

יולי יואל אדלשטיין: ידברו בהתחלה המציעים, ולאחר מכן כל חבר כנסת שירצה יוכל להירשם ולדבר על הנושא הכאוב הזה, שכבר הזכרנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקלב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

עיסאווי פריג': – – – רשימת הדוברים, אם אפשר.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים – אם אנשי המחשוב יוכלו לשים אז זה יהיה נהדר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני רוצה לבקש, לאחל לכנסת כולה, גם שתהיה כנסת מוצלחת וגם שיהיה מושב פורה.

אורי מקלב: אתה הזכרת בדבריך, אדוני היושב-ראש, את ההפגנה ואת המחאה של העדה האתיופית, וכולנו באמת מזועזעים מכך שהם צריכים להגיע למצב של אלימות.

אורי מקלב: כולנו דוחים אותה, אבל הרגשנו כאן כולנו שיש משהו פנימי מאוד שמביא אותה, משקעים עמוקים שהתפרצו בעקבות מקרי אלימות של המשטרה.

אורי מקלב: ואנחנו – באמת צריך לעשות כל מאמץ כדי להשקיט את הרוחות.

אורי מקלב: אבל אני קצת מודאג מהשקטת הרוחות רק בהגדרה של כיבוי שרפות ולא במשהו הרבה יותר מהותי.

אורי מקלב: לא נסתפק, אסור להסתפק בכך שאנחנו עכשיו רק ננמיך את גובה הלהבות, אנחנו עכשיו נשב – ראש הממשלה ישב.

אורי מקלב: כי יש כאן בעיה: יש בעיה של אפליה, יש בעיה של הסתה נגד הציבור הזה, וזה בולט מאוד באלימות המשטרה נגדם, ובחינוך ובדיור.

אורי מקלב: ויש עוד מגזרים במדינה – אם המגזר הערבי, ואם המגזר החרדי – שסובלים מהסתות תמידיות וסובלים מאפליות, אם בדיור, אם במסגרת קבלה לעבודה, גם באלימות המשטרה.

אורי מקלב: ביטויים כמו "מנשקי המזוזות" ו"משתטחים על קברים", או ביטויים כמו של פרופסור יזהר אופלטקה, ש"יבוא יום והצעירים הציונים יפרעו את החוב מהחרדים בכוח הנשק הצה"לי" – זה דבר שאסור לו להישמע, זה עניין שאנחנו צריכים למחות עליו ולטפל בו באופן שורשי.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת עמיר פרץ.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת – אין אף שר, אבל זה בסדר, אני מקווה.

אופיר אקוניס: סגן השר מייצג – – –

יעל גרמן: בסדר, טוב.

יעל גרמן: "הדם שלנו טוב רק למלחמות", זו הייתה הססמה וזו הייתה הכותרת שזעקה אתמול מכל האקרנים ובהפגנה הסוערת, שכמוה לא ידענו כבר שנים, של בני העדה האתיופית.

יעל גרמן: ולא סתם הייתה הכותרת הזאת.

יעל גרמן: מה למעשה הכותרת הזאת אומרת?

יעל גרמן: הכותרת הזאת באה ואומרת: אנחנו טובים לגיוס, אנחנו טובים למלחמות, אבל אנחנו לא טובים כאשר מדברים על שוויון, ואנחנו לא טובים כאשר באים לתרום דם.

יעל גרמן: אני חושבת שהבית הזה – וכולם יודעים שעד היום לא נותנים לבני העדה האתיופית לתרום דם.

יעל גרמן: רק לפני פחות משנה חברת הכנסת לשעבר פנינה תמנו-שטה ניסתה ורצתה לתרום דם פה, במוסד הזה, וסירבו לקבל את דמה.

יעל גרמן: כשרת הבריאות אני הקמתי לפני יותר משנה ועדה שתשב על המדוכה ותבחן את שני הנושאים – גם את תרומת הדם של האתיופים וגם את תרומת הדם של ההומוסקסואלים.

יעל גרמן: הוועדה מסרה את המלצותיה.

יעל גרמן: ואני מבקשת – אני חושבת שכולנו צריכים לדרוש שההמלצות של הוועדה ייושמו מייד וממחר יהיו רשאים בני העדה האתיופית שנמצאים כאן יותר מעשר שנים, והכוונה למרבית בני העדה האתיופית החיים בארץ, לתרום דם.

יעל גרמן: בכך מדינת ישראל תכפר על חלק קטן מהעוול שנעשה לבני העדה האתיופית במשך שנים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אבו עראר.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין בכלל ספק שהתחושה היא של שבר עמוק שנחשף לעינינו, שבר של עדה שלמה, שבר שבלי ספק כל מי שינסה להיתמם ולומר שהוא לא צפה אותו באמת כנראה חי בעולם אחר.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה לומר שאני מכיר התנהגות ראש ממשלה; יש ראש ממשלה לפני בחירות וראש ממשלה אחרי בחירות.

עמיר פרץ: אז אין לנו ספק שבנימין נתניהו הוא אחד מאנשי התקשורת הטובים בישראל, וה"ביבי-פרס" עובד שעות נוספות, אין ספק בכלל.

עמיר פרץ: אבל, אדוני ראש הממשלה, ציפינו שהפעם תקבל החלטות ואחר כך תעשה את ההצגה התקשורתית.

עמיר פרץ: לצערי הרב, כנראה ראש הממשלה לא משתנה.

עמיר פרץ: הוא בטוח שבמפגש כזה עם קצת ליטופים הוא אכן גם יצליח למכור איזה דבר חסר ערך לעדה האתיופית.

עמיר פרץ: ואני אומר לעדה האתיופית, תעמדו על שלכם, כי ה"ביבי-פרס" הפך ל"ביבי-בלוף", ואסור לקנות אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

טלב אבו עראר: חברי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו במגזר הערבי מתלוננים על מצוקת דיור אדירה, ולכן, למדינת ישראל ולממשלת ישראל יש פתרון, שהוא – להרוס את בתיהם של הערבים.

טלב אבו עראר: זה הפתרון המוצע כנגד מצוקת הדיור.

טלב אבו עראר: ולכן, מדיניות הריסת הבתים במגזר הערבי הפכה להיות תופעה: ברחבי הנגב, ברמלה, בלוד, בדהמש, בכפר-כנא – בכל מקום שיש שם יישוב ערבי ממשלת ישראל יודעת להרוס, ולא יודעת לבנות.

טלב אבו עראר: אומנם הרבה הרבה שמענו על תקציבים המוקצים למגזר הערבי, אבל כנראה זה מיועד להריסה, ולא לבנייה.

טלב אבו עראר: אנחנו גם יודעים שמדיניות זו היא הפרה בוטה של זכויות האדם, ונושא שפוגע קשות במשפחות, שהדבר הזה מותיר אותן ללא קורת גג, בשמש, גם בקור.

טלב אבו עראר: בחורף הורסים במגזר הערבי.

טלב אבו עראר: מדיניות זו פוגעת גם באמון בכל מערכות המדינה שאמורות לשמור על זכויותיהם של האזרחים הערבים.

טלב אבו עראר: ולכן מדיניות כזאת, אם תימשך, תוציא את המגזר הערבי מגדר היציבות, מהשקט.

טלב אבו עראר: אי-אפשר להמשיך עם מדיניות זו ולהשלים.

טלב אבו עראר: ולכן אני פונה לממשלת ישראל שעומדת לקום – ואני, דרך אגב, אודה לליברמן אם יישאר בחוץ, מהחוץ, וככה תיראה אולי ממשלת ישראל יותר יפה, יותר טובה למגזר היהודי, ולנו לא ישתנה כלום.

טלב אבו עראר: אבל ליברמן – ננסה אותו באופוזיציה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי כנסת נכבדים, התבשרנו זה עתה על כך שמפלגת ישראל ביתנו לא מצטרפת לקואליציה ותשרת את אזרחי המדינה מספסלי האופוזיציה.

מאיר כהן: אכן, יש לברך על כך שוויכוח עקרוני על דרך הוא שהכריע, ולא חלוקת תיקים.

מאיר כהן: יש לברך על כך שעוד מפלגה ראתה את מכירת החיסול של ערכי המדינה על מזבח הפוליטיקה הצרה והדוחה שמוביל ראש ממשלתנו ירום הודו.

מאיר כהן: אנחנו צופים יום-יום במכירת החיסול של המדינה למפלגות החרדיות, ואני שמח שעוד מפלגה אומרת: די לביזיון.

מאיר כהן: אני פונה אליך, משה כחלון, אל תיתן יד למכירת החיסול, אל תיתן יד לפגיעה בשוויון בנטל, אל תיתן יד להגדלת הממשלה, אל תיתן יד לעצירת התהליך החשוב והמבורך של הצטרפות חרדים למעגל העבודה, אל תיתן יד לעצירת לימודי הליבה.

מאיר כהן: משה כחלון, שר האוצר המיועד, קום התייצב לפני ראש הממשלה ומנע ממנו את מכירת סוף העונה בפתחה של עונה.

מאיר כהן: זכור, אזרחי המדינה צופים בך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, ואחריה – חבר הכנסת חיליק בר.

ענת ברקו: יוצאי אתיופיה הם בשר מבשרנו.

ענת ברקו: כולנו נחשפנו לסיפורי הסבל והגבורה של העולים, נשים, זקנים וטף, שצעדו ברגל לארץ-ישראל, חשופים לפגעי הטבע והאדם.

ענת ברקו: יצאו מגדרם הן בגין והן שמיר במאמץ לאחדם עם עם ישראל לאחר שנים כה רבות של גלות.

ענת ברקו: אתמול שמענו זעקת כאב שהייתה אצורה בקרבם מפלחת את שמי תל-אביב.

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: עלינו לזכור כי 91% מבני העדה האתיופית מתגייסים לצה"ל.

ענת ברקו: מספר המתגייסות מבנות העדה גדול ב-50% משיעורי המתגייסות האחרות.

ענת ברקו: מיטב הלוחמים ביחידות המובחרות הם ממוצא אתיופי.

ענת ברקו: בחירתם הטבעית היא לשרת בחוד החנית של צה"ל.

ענת ברקו: אחד המפקדים הבכירים בצבא הגדיר אותם "תותחים", גם בפן הפיזי; הם מעולים בספורט ובמקצועות הלחימה – חבר'ה טובים.

ענת ברקו: מה קרה?

ענת ברקו: איך הגענו למצב הזה?

ענת ברקו: מרות המשפחה הפטריארכלית נחלשה, והמנהיגות הדתית הטבעית אף היא אינה זוכה להכרה הולמת.

ענת ברקו: עלינו לפעול להשוואה מתקנת הן בתודעה הציבורית וביחס האישי והן ברמה הפרקטית, בכל תחומי החיים.

ענת ברקו: רבים מבני העדה מתגייסים בשנים האחרונות לשורות המשטרה, וזו מגמה מבורכת.

ענת ברקו: מצופה מהמשטרה לפעול ברגישות יתר ולהימנע ככל האפשר מהכתמתם של צעירים בסטיגמות הרישום הפלילי על כל משובת נעורים.

ענת ברקו: עם זאת, יש לדחות מכול וכול ביטויי אלימות וונדליזם.

ענת ברקו: עלינו למצות את הפוטנציאל העצום הטמון באחיותינו ואחינו יוצאי אתיופיה לטובתם ולטובת המדינה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יחיאל חיליק בר: מכובדי היושב-ראש, לפני שלוש שנים בדיוק הפגינו האתיופים, הקהילה האתיופית, מחוץ לבית ראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: הייתי אז חבר מועצת העיר ירושלים.

יחיאל חיליק בר: יחד עם רועי פולקמן הלכנו כמעט יום-יום, דיברנו אתם.

יחיאל חיליק בר: הם ישבו שם שבועות וחודשים ארוכים, בשקט, בנימוס, בענווה, בציונות ובפטריוטיות הידועה שלהם; התחננו, בכו, אף אחד לא יצא אליהם, אף אחד לא דיבר אליהם, אף אחד לא שמע אותם.

יחיאל חיליק בר: זה היה מחוץ לבית ראש הממשלה, ואני מזכיר שזה היה אותו ראש ממשלה.

יחיאל חיליק בר: הם היו באמת הכי מנומסים ואדיבים שאפשרי להיות.

יחיאל חיליק בר: חבל שבמדינה מפותחת ומפוארת כמו שלנו האוזן נפתחת רק כאשר יש מראות כאלה ולא כאשר יש באמת מצוקה שמביאים אותה עד לפתח ביתו של ראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שיחד עם האוזן שנפתחה היום לכולנו במדינה, ייפתח גם הלב של ראש הממשלה ושל ממשלת ישראל.

יחיאל חיליק בר: ובנושא הזה אני גם רוצה להגיד לידידי משה כחלון: אני זוכר את ההבטחה האמיצה שלך שלא לשבת בממשלת 61 חברי כנסת, כי היא ממשלה שתהיה קטנה, סחטנית, לא יציבה, שתהיה רעה לעם ישראל.

יחיאל חיליק בר: עמוד במילה שלך; אתה איש של מילה, אל תצטרף לממשלה הרעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, ואחריו – חבר הכנסת פרי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חברי הכנסת החדשים, לרבות חברי הכנסת הלא-גזענים שבכנסת הזאת.

אחמד טיבי: ואם מדברים על גזענות, אני רוצה לדבר על מה שהתרחש אתמול.

אחמד טיבי: אין ספק שגזענות היא תופעה שפלה, גם אם היא על רקע של צבע עור או על רקע של שיוך לאומי ואתני.

אחמד טיבי: אני ער למצוקה, לזעם, לכעס, של כל קהילה, של כל קבוצה – האתיופים במקרה זה – כאשר הם קורבן של גזענות ישראלית טיפוסית.

אחמד טיבי: אני גם ראיתי את הכיסוי התקשורתי של הסטירה או המכה שקיבל החייל האתיופי מהשוטרים.

אחמד טיבי: זה היה נורא.

אחמד טיבי: זה היה מעליב, זה היה משפיל.

אחמד טיבי: אני גם ראיתי את ההפגנה שבה נסגר הציר המרכזי בתל-אביב במדינת ישראל, כביש איילון.

אחמד טיבי: ומנקודת מבטו של מפגין ערבי, אני רוצה לומר לכם שחלומו של כל מפגין ערבי אתמול היה להיות אתיופי לשעתיים: לסגור את ציר איילון, להתעמת עם השוטרים, להפגין, לזעוק – ולהישאר בחיים.

אחמד טיבי: כי – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: כי אתמול לא היו צלפים, אדוני היושב-ראש, כמו שהיו באום-אלפחם, לא היו צלפים כמו שהיו בנצרת, לא נהרגו אנשים – לא ח'יר חמדאן, לא סאמי – ברהט, לא גנאים – בסח'נין, או ג'בארין באום-אלפחם.

אחמד טיבי: מותר להפגין, אפשר להכיל את ההפגנה, בתנאי שאתה לא מפגין ערבי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: נדמה לי ששר החוץ לשעבר ליברמן עדיין לא אמר:

אחמד טיבי: אני קורא להחרים את כל החנויות של האתיופים שהשתתפו בהפגנות של אתיופים.

אחמד טיבי: מעניין.

שרון גל: יש הבדל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב פרי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברכותי לכינוס המחודש.

יעקב פרי: בשבוע שעבר היינו עדים לכשל ערכי אשר עתיד לפגוע בכל החברה הישראלית; באמצעות שורה קצרה בהסכם קואליציוני ארוך ויקר סיכמו הליכוד ויהדות התורה על פגיעה ערכית ואישית בציבור הבוחרים שלהם.

יעקב פרי: ביטול חובת הגיוס, ולמעשה הניסיון לרוקן מתוכן את חוק השוויון בנטל, הם בגידה בציבור הבוחרים של שתי המפלגות.

יעקב פרי: הליכוד, אשר רוב מוחלט של בוחריו משרת בצה"ל, מכר את עקרונות שירות המדינה בתמורה לעוד כיסא בממשלה הבאה.

יעקב פרי: בוחרי הליכוד נוכחו לדעת כי על-פי תפיסת הליכוד והעומד בראשו, בנותיהם ובניהם המסכנים את חייהם למען המולדת שווים פחות מקבוצה שלמה בחברה הישראלית, המונה כמיליון איש.

יעקב פרי: הם גילו כי החרדים לא צריכים לשרת את המדינה, ואילו הם – כן.

יעקב פרי: הציבור החרדי, אשר מצפה לשיפור בתנאי חייו, גילה כי נבחרי הציבור שלו בחרו להפסיק תהליכים אשר היו מביאים למהפכה חברתית של ממש בחברה החרדית, מהפכה שתשפר את תנאי החיים ותקטין את ממדי העוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעקב פרי: חברותי וחברי לאופוזיציה, אסור לנו לוותר; עלינו להילחם כדי למנוע את החזרתה של מדינת ישראל לאחור, עלינו להילחם למען השוויון בנטל.

יעקב פרי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מה שראינו אתמול זה לא איפוק, זה לא דיאלוג עם הקהילה האתיופית.

זהבה גלאון: מה שראינו אתמול זו מדינה שמכריזה מלחמה על האזרחים שלה; מדינה שבה מפגינים, גם אם הם נוהגים באלימות – אני לא מגבה אלימות כמובן – שבה משטרה מפעילה כדורי ספוג, רימוני הלם, רימוני עשן, או כל מה שלא היה שם, ומפעילה אלימות.

זהבה גלאון: זו לא משטרה שמכילה הפגנה; זו משטרה אלימה, הגיע הזמן להגיד את זה.

זהבה גלאון: זו משטרה אלימה נגד כל הקבוצות המודרות באוכלוסייה, וראינו את האלימות שלה אתמול כשגל האלימות הזה, הטריגר שהקפיץ את הפיוז לבני העדה האתיופית, ליוצאי אתיופיה, היה אותה אלימות משטרתית שראינו בסרטון.

זהבה גלאון: אומנם האלימות המשטרתית היא רק טריגר אחד, אדוני היושב-ראש; אנחנו עדים לשנים של הסללה על רקע גזעני, של profiling גזעני, אנחנו עדים לשנים של מעצרים של משטרה כלפי קהילה שמבקשת להשתלב כאן בחברה.

זהבה גלאון: אז פתאום כולם נזעקים – אוי-אוי-אוי, קפץ להם הפיוז, הם היו אלימים.

זהבה גלאון: נכון, המליאה הזאת לא יכולה לתת יד לאלימות, אבל יותר חמור מזה, המליאה הזאת צריכה לקרוא לבדק-בית במשטרת ישראל, שהיא אלימה, מכה, צדה בני-אדם.

זהבה גלאון: היום זה האתיופים, מחר זה האריתריאים מבקשי המקלט, ומחרתיים זה הערבים.

זהבה גלאון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שרון גל, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לברכות על כינונה של כנסת חדשה.

שרון גל: רק – מה שלא מפתיע אותי זה שאחרי 21 דקות, אומנם כנסת חדשה, אבל הצביעות היא אותה צביעות כמו בכנסת הקודמת, ואני מתכוון בדברי – אני רוצה להתייחס במשפט אחד לדברים של חבר הכנסת אחמד טיבי.

שרון גל: אני הייתי שם, בצומת אום-אלפחם, כאשר זרקו אבנים כדי להרוג שוטרים, כאשר ירו על שוטרים כדי להרוג אותם, כאשר זרקו בקבוקי תבערה.

באסל גטאס: – – –

שרון גל: אל תשווה, ואל תטיף לנו מוסר, בהחלט יש הבדל בין המקרים.

באסל גטאס: – – –

שרון גל: ולעניין הזה אני רוצה להוסיף, אדוני היושב-ראש, המעשה הראשון של יושב-ראש הרשימה הערבית המשותפת אחרי כינון הכנסת הוא ללכת לבקר לא אחר מאשר האסיר הרוצח מרואן ברגותי.

שרון גל: זהו המסר החדש.

שרון גל: המסכה נקרעה הרבה יותר מהר ממה שחשבנו כולנו.

שרון גל: רוצח שהורשע ברצח של חמישה ישראלים, וכותב איימן עודה בפייסבוק שלו מייד אחרי המפגש המרתק עם רב-המרצחים – וכדאי שהציבור ידע: "נפגשתי היום עם המנהיג הפלסטיני מרואן ברגותי, היה מפגש מרגש, גם חילופי הרשמים והחוויות וגם השיחה עם מנהיג השותף לי בעמדותיו הפוליטיות".

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שרון גל: זהו חבר הכנסת איימן עודה, למי שהעז להתבלבל במהלך הקמפיין.

שרון גל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שרון גל.

יולי יואל אדלשטיין: לא הבנתי, חבר הכנסת ילין, אתה לא מעוניין לדבר?

חיים ילין: יש לי עשר דקות נאום.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, זה בהמשך, זה לא כרגע, אבל אתה פשוט לחצת גם כדי להירשם כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אין בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עפר שלח.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בישיבה הראשונה של הכנסת אני רוצה לאחל הצלחה – הייתי רוצה להגיד: לכל חברי הכנסת החדשים, אבל אחרי ששמענו את מי שדיבר לפני, אני מאחל הצלחה לכל אלה שנר לרגליהם עקרונות הסובלנות, הכבוד, השוויון, הצדק, ולא השקר והגזענות.

מסעוד גנאים: אני מאחל הצלחה במיוחד לחברי הכנסת של הרשימה המשותפת – איימן עודה, עבד אל חכים חאג' יחיא, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, עאידה תומא, ד"ר עבדאללה אבו מערוף, ואני מזכיר לכולנו: העם בחר אותנו לא כדי שנהיה מעליו, אלא משרתיו.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, סעיף 33 להסכם הקואליציוני בין הליכוד ליהדות התורה עוסק בחקיקת השוויון בנטל.

עפר שלח: המנסחים של המסמך הזה ידעו שבניגוד להכרזות הריקות שלהם אי-אפשר לבטל את הסנקציות הפליליות, שזה מונח מופרך כשלעצמו, ולכן הם עשו מה שעושים פחדנים – הם המציאו פטנט וכתבו, ואני מצטט: "החוק יתוקן באופן שיכלול מתן סמכות לשר הביטחון, לפי שיקול דעתו המקצועי".

עפר שלח: בסעיף נוסף מדובר על הורדת גיל הפטור לשיעור גדול מבני הישיבות על-ידי הכשרה צבאית מינימלית במסגרת פלוגות שדה והכשרת שלב ב'.

עפר שלח: למי שלא מבין – תרשו לי לפרש, מדובר במעשה תכמנות, שבמסגרתו ימציאו סוגי כאילו-שירות לחרדים, ואם גם אז הם לא יבואו, שר הביטחון – בואו נזכיר:

עפר שלח: האיש שבידיו מופקדת הסמכות המוסרית לשלוח את בנינו לקרב – יחליט שעדיין אין להטיל עליהם חובת גיוס, בניגוד למוסר, למשפט ולחקיקה שהוא עצמו ניסח במסגרת ועדת פרי והצביע בעדה בכנסת הקודמת.

עפר שלח: אני לא פונה לחברי הכנסת, לליצמן ולגפני, יש לי מהם אפס ציפיות; אני גם לא פונה לראש הממשלה, יש לי ממנו עוד פחות ציפיות.

עפר שלח: אני פונה לרב-אלוף במיל' משה יעלון, שר הביטחון, בוגי, או לכיסא הריק שבו הוא לא יושב: שותפותך להסכם המגונה הזה שוללת ממך את הסמכות המוסרית למלא את תפקידך.

עפר שלח: המסמך – וכל מי ששותף לו – חותר תחת ערכי היסוד שמכוחם אנחנו נוטלים מהצעירים שלנו את שנות חייהם היפות ביותר ומטילים אותם אל מול פני הסכנה.

עפר שלח: אין לי ספק שזה לא יעבור בבית-המשפט, אבל ביום שבו תציג את התיקון המתוכנן, צה"ל לא יהיה יותר צבא העם, ואתה לא תוכל יותר להיות שר הביטחון.

עפר שלח: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה, אני מצטרפת לברכות לחברי הכנסת החדשים, ומבקשת אולי גם, בהזדמנות זו, שאנחנו כחברי הכנסת נחיל על עצמנו בראש ובראשונה כללים, שאחד מהם יהיה לעשות את העבודה הקשה ביותר והנחושה ביותר למניעה של גזענות, הסתה ואפליה בחברה הישראלית.

סתיו שפיר: חברים, אני השתתפתי אתמול בשעות הראשונות של ההפגנה שערכו צעירי הקהילה האתיופית, וראיתי הפגנה מאוד מרגשת שחברו אליה בני-נוער ממכינות קדם-צבאיות ומשנת שירות ומתנועות נוער, ואזרחים טובים שפשוט באים ואומרים: ישראל שלנו, ישראל שהיא לא גזענית, ישראל שהיא של כולם, שבה כל אזרח מקבל שוויון בתקציב, שוויון בזכויות ושוויון במערכת החינוך, ושוויון בגישה לדיור, ושוויון למול החוק – זאת ישראל שלנו.

סתיו שפיר: אבל לבוא פה ולדבר ולהצהיר ולהשתתף בתמונות ממלכתיות עם אותם נציגים של הקהילה האתיופית, בזמן שאנחנו מתכחשים לפעילות האמיתית שעושה הממשלה הזו ביצירה של גזענות, בהתעלמות מוחלטת מהזעקה של ציבורים שלמים בחברה הישראלית שמופלים לרעה, שסבלו מהסתה לא רק לאורך השנים, אלא ממש במערכת הבחירות שיצאנו ממנה לפני שבועות ספורים; הסתה אמיתית מצד פוליטיקאים, מצד הממשלה הנבחרת.

סתיו שפיר: בדבר הזה אנחנו חייבים להילחם בכל הכוח.

סתיו שפיר: ועכשיו הפתרון צריך להיות במדיניות, לא בתמונה ממלכתית: מדיניות שתכניס תוכנית למלחמה בגזענות לכל בית-ספר בישראל; מדיניות שתקפיד על כללים נוקשים ביותר למניעה של אפליה בתקציב ובכל מקום שבו אנחנו נוגעים.

סתיו שפיר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברור שהייתי אתמול שם, בהפגנה של יוצאי אתיופיה, כי בתודעה שלי אני נמצא בכל מקום שיורים כדורי הלם, בתודעה שלי אני אתיופי, ובתודעה שלי אני ערבי, ובתודעה שלי אני מוגבל, ובתודעה שלי אני הומו, ובתודעה שלי אני עובד קבלן, כי הייתי אתמול עם האחים האתיופים שלי שהם החלשים במעמד הפועלים, אנשים אשר אפשר לומר עליהם שקליטתם מביישת את העלאתם.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית, אדוני היושב-ראש, היא שלנו יש בכל דור – פעם את ואדי-סאליב, ופעם את "הפנתרים", ועכשיו את האתיופים, ואנחנו איננו לומדים דבר באחריות של מדינת ישראל כלפי אזרחיה.

אילן גילאון: לכן המעשה שיש לעשות, אדוני, זה לתבוע סל קליטה חדש ומחודש לאחים שלנו מאתיופיה וללכת לחלוקה שהיא אוניברסלית והוגנת מחדש.

אילן גילאון: הזכות של כל אזרח במדינה היא להגיע למחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית; זו כל הנגישות כולה.

אילן גילאון: הגורם מספר אחת לנגישות, אדוני, זה בני-האדם.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לחוקק על כל חוק בכנסת הזאת, למעט חוק שהאנשים יהיו בני-אדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, במילותי הדקלרטיביות הראשונות בכנסת ישראל, הנני להכריז שאני מוותר על כל זהויותי ביום המיוחד הזה; אני מוותר על היותי ערבי, מוותר על היותי ישראלי, מוותר על היותי פלסטיני; אני היום אתיופי לכל דבר, ואם בכך יש תרומה צנועה, אז הנני מגיש אותה לאחים ולאחיות האתיופים.

זוהיר בהלול: אני אומר לכם, אחי ואחיותי האתיופים – Welcome to the club; Welcome to the ספרדים, ערבים, מוגבלים, נשים, שחורים, נמוכים ועילגים.

זוהיר בהלול: מה לעשות שהמדינה הזו מפקיעה מעצמה את האמרה הכל-כך חשובה "נאה דורש, נאה מקיים"?

זוהיר בהלול: המדינה הזו מעצבת את פני הדורות הבאים באופן מדדי: הילדים חייבים לעבור פסיכומטרי, מבחני פיז"ה, מיצ"ב וכו', אבל ממשלת ישראל נכשלת במבחן הבגרות הבסיסי שלה שהוא לכבד את השונה.

זוהיר בהלול: הכיצד יכול להיות שב-2015 אנחנו נזכרים בימים המטורפים שבהם ואדי-סאליב היה מלחמתו של הספרדי, וב-2000 – מלחמתו של הערבי על גאוותו ועל קיומו?

זוהיר בהלול: אז אות הקין הזה, מי יסירו אם לא אתם, חברי הכנסת וחברות הכנסת?

זוהיר בהלול: זה המבחן הראשון שבו אנחנו נתבעים לקבוע אם אנחנו ראויים לכבוש את הכיסאות הללו כדי להגן על השונה, והפעם על האתיופי והאתיופית.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בפתיחת המושב החשוב הזה, והכנסת המכובדת הזו, שאני מברך את חבריה אחד-אחד כאן.

איוב קרא: אני רוצה לומר שאנחנו לצורך העניין היום כולנו אתיופים.

איוב קרא: אין אחד שלא מזדהה עם העדה האתיופית הנפלאה.

איוב קרא: הייתי בין הבודדים שבאו לכיכר מלכי-ישראל, ואני חושב שזה היה דבר נכון לעשות מכיוון שיש סטיגמטיזציה, לצערי, אצל קבוצה מסוימת במדינה הזאת.

איוב קרא: צריך לקרוא לילד בשמו וצריך להילחם בכל סטיגמטיזציה: אין נסיכים במדינה הזאת, יש עקרון השוויון וצריך לכבד אותו, ואין זכות למדינה שלא מכבדת את חוקי-היסוד שלה.

איוב קרא: ככה צריך להסתכל על הדברים, ומי שבעצם רואה שחור וחושב שזה שחור מצרים, לצערי הרב יבין מהר מאוד שהאש יכולה גם להגיע אליו ולכלוא אותו.

איוב קרא: לכן אני מחזק את ידי חברי אברהם נגוסה וידי כל האתיופים הנפלאים שקרובים לבית הזה: אנחנו אתכם, אוהבים אתכם, חוצה מפלגות, חוצה ממשלות, קונסנזוס אמיתי.

איוב קרא: יישר כוח על מה שאתם עושים.

איוב קרא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה ידבר חבר הכנסת אברהם נגוסה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, כולם על הגזענות ועל החיבוק, ואני רוצה להצטרף לחברתי חברת הכנסת זהבה גלאון ולדבר על הסיבה לכך שהגזענות הזאת במקרה הזה היא כל כך חמורה.

תמר זנדברג: הסיבה טמונה באלימות המשטרתית.

תמר זנדברג: רימוני הלם, גז מדמיע, כדורי ספוג, פרשים ואלות, התזת מים ומשאית "בואש" – כל אלה אמצעים שהשתמשו בהם אתמול במרכז העיר הגדולה בישראל.

תמר זנדברג: חברות וחברים, האלימות המשטרתית היא אולי האלימות החמורה ביותר והמסוכנת ביותר, מפני שהיא אלימות שמופנית מהממסד אל עבר האזרחים.

תמר זנדברג: זאת האלימות המערערת ביותר, מפני שהיא מופנית מצד מי שאמורים לשמור עלינו אל אלה שזקוקים יותר מכול להגנה ולאותו חיבוק שדיברו כאן עליו לפני.

תמר זנדברג: ולכן שמענו בימים האחרונים, החל בקריאות החמורות והמסוכנות ביותר שההפגנה לא הייתה לגיטימית, או לא חוקית – ואני רוצה לדייק ולציין: אין הפגנה לא חוקית, אין מחאה אזרחית לא חוקית.

תמר זנדברג: אולי לא מורשית, אולי לא תואמה, היא בטח ובטח לא הייתה לא חוקית, מפני שקשה מאוד להשתמש במושג הזה.

תמר זנדברג: ודבר שני, החיבוק הזה, שכולנו רוצים לתת היום, חייב להתחיל מלמעלה; הוא חייב להתחיל מהממשלה, הוא חייב להתחיל מהמוסדות.

תמר זנדברג: אי-אפשר לדבר על אותם עשבים שוטים ועל אותם אנרכיסטים כפי שכבר שמענו, ועוד רגע יאשימו את עמותות השמאל, כי גילינו שזה עובד, וזאת הדרך היחידה שבה אפשר לעשות דה-לגיטימציה לציבור.

תמר זנדברג: אני רוצה לדבר על האלימות המשטרתית הממוסדת, על המדיניות שלא ראינו, לא בפעם הראשונה, וככל הנראה, אם לא נעשה טיפול שורש אמיתי, גם לא בפעם האחרונה; האלימות הזאת שמופנית ממוסד אל עבר אזרחים.

תמר זנדברג: צריך להיות שינוי מדיניות כולל שחייב להתחיל מלמעלה, אחרת בדיוק כמו בשירו של הנזיר המפורסם – זה התחיל מערבים, אחר כך זה האתיופים, ואחר כך זה כל אחת ואחד מאתנו.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, המפגינים ביום חמישי האחרון ואתמול, רובם הם ישראלים, הם נולדו בישראל, הם גדלו בישראל, ואין להם ארץ אחרת.

אברהם נגוסה: אלימות היא לא דרכנו; הם רק רצו להביע את זעמם המוצדק והלגיטימי במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים להיות ישראלים שווי זכויות וחובות כמו כל אזרח אחר במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: האלימות המשטרתית כלפי החייל דמאס היא רק הקש ששבר את גב הגמל; הבעיות יותר עמוקות – בתחום התעסוקה, שאקדמאים לא משתלבים; בתחום החינוך, שיש 80% בכיתות לימוד נפרדות, 100% בגני-ילדים אנחנו רואים בשכונות.

אברהם נגוסה: אלה הבעיות העמוקות.

אברהם נגוסה: אני שמח, ראש הממשלה קיים דיון יסודי עם נציגי המפגינים וראשי הקהילה ונציגי משרדי הממשלה היום – אני באתי משם – כדי לטפל בבעיות מהשורש.

אברהם נגוסה: אנחנו, חברי הכנסת גם, אני מקווה, נתאחד יחד במשימה הזאת כדי למגר את התופעות, כדי לשלב את העולים בחברה הישראלית וגם להילחם באלימות משטרתית.

אברהם נגוסה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר – בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברים, עוד לפני הבחירות, אחרי שפוזרה הכנסת, התבשרנו, כל מדינת ישראל, ששכר המינימום יועלה, וזו בשורה מצוינת לכל אזרחי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: הבעיה הייתה שיש חלק, אולי לא הקולני ביותר, אולי לא נתפס כחשוב ביותר, אבל הוא קיים – אנשים עם מוגבלויות, שקצבת השר"מ שלהם – הקצבה שאמורה להעסיק אנשים שיעזרו להם בפעולות היום-יום – לא עלתה.

קארין אלהרר: התקיים דיון בוועדת העבודה והרווחה בראשות חבר הכנסת חיים כץ, וניתנה הבטחה שלטונית שאנשים עם מוגבלות לא יצטרכו לממן מכיסם את גובה העלייה ושמדינת ישראל – ראש ממשלת ישראל ייתן את השיפוי, ואפילו הוקצה הכסף.

קארין אלהרר: הצטערתי מאוד לגלות שעד היום, חרף העובדה ש-1 באפריל עבר או חלף, אנשים נאלצו לממן מכיסם את ההפרש בשכר.

קארין אלהרר: אנחנו היום כבר אחרי 1 במאי, וזה אומר שתי משכורות.

קארין אלהרר: אני קוראת מפה לראש הממשלה, שכרגיל לא נמצא, שמכהן היום גם כשר האוצר וגם כשר הרווחה, לפעול, ולא לחכות לממשלה החדשה, לפעול שכבר מחר יינתן פתרון, כי אני שומעת גם ממשרד האוצר וגם מהביטוח הלאומי שזה עדיין לא נסגר, ואנחנו עדיין צפויים לוויכוחים ולריבים – על גבם של מי?

קארין אלהרר: על גבם של אנשים שלא מסוגלים ללכת לשירותים לבד.

קארין אלהרר: אני מאוד אשמח – אני למעשה אבקש מראש הממשלה לפעול לאלתר.

קארין אלהרר: זה בידיים שלו, וזה על מצפונו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: הנשיאות אישרה היום את ההצעה לסדר-היום שלך ושל חבר הכנסת מיקי רוזנטל והיא תידון כאן במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקווים מאוד לשמוע תשובה מפורטת של הממשלה על הנושא הזה ביום רביעי הקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

קסניה סבטלובה: שלום וסלאם לכל חברי הבית ולכל הנוכחים כאן.

קסניה סבטלובה: החודש הוא חודש מאי, ומדינת ישראל מתקיימת – יש לומר בקושי – בלי ממשלה, בלי תקציב, ועם ראש ממשלה שמשום מה חושב שאפשר להתערב ברגע האחרון, בעצם לא להתערב אלא לנסות לכבות שרפה שכבר פרצה וכבר קצת מאוחר מדי לנסות להשתלט עליה.

קסניה סבטלובה: ככה קרה במשבר של בני העדה האתיופית, ישראלים ממוצא אתיופי, שזעקתם נשמעה היטב, רק לא היה מי שרצה לשמוע.

קסניה סבטלובה: זה לא נכון לומר שהתקשורת לא סיקרה, היא סיקרה את זה, ואנחנו שמענו וראינו את הבעיות.

קסניה סבטלובה: כנ"ל גם לגבי הבעיות במגזר הערבי ובעצם בכל מגזר שהוא במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים על הבעיות האלה, רק אין מי שישמע בראשות הממשלה.

קסניה סבטלובה: אז אם היום אנחנו לא נטפל בנושאים הדחופים, כמו סדר-יום מדיני שנעדר היום – אין לנו סדר-יום מדיני, אין לנו אופק מדיני, ובהסכמים הקואליציוניים אין אף מילה כתובה שאומרת בעצם לאן אנחנו הולכים: שתי מדינות לשני עמים?

קסניה סבטלובה: מדינה אחת לשני עמים?

קסניה סבטלובה: שום מדינה לאף עם?

קסניה סבטלובה: בעצם, כן, לאן אנחנו הולכים?

קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים להתעקש לשמוע מראש הממשלה בכבודו ובעצמו, שיגיד לנו לאן אנחנו הולכים, לאן הוא לוקח את מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: כפי שזה קרה בדיוק עכשיו עם המשבר במגזר האתיופי, זה יהיה מאוחר מדי אם תפרוץ כאן עוד אינתיפאדה, אם תהיה פה עוד התלקחות, בין שזה יהיה בצפון, בין שזה יהיה בדרום ובין שזה יהיה במגזר הערבי, כאן במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים לדבר על הדברים האלה עכשיו, ולהציף את הנושא הזה עכשיו, יחד עם הנושאים החברתיים שכל כך חשובים לכולנו.

קסניה סבטלובה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, בדברי הפתיחה שלך אתה אמרת, אדוני היושב-ראש, שמראות הלילה בתל-אביב היו קשים, וזה נכון, אבל התמונות של הפגנת היום בתל-אביב, שקדמו ללילה הזה, היו מבחינתי, אדוני היושב-ראש, מקום אמיתי לתקווה: אנחנו ראינו ציבור גדול שקם על זכויותיו, קם על כבודו, קם על מעמדו, יצא לרחוב כדי להשמיע קול שהממסד מסרב לשמוע.

דב חנין: זאת הייתה תמונה מעודדת.

דב חנין: חבל ואסור שהפגנה כזאת משמעותית תסתיים באירועים כל כך קשים כמו שראינו בתמונות הלילה, עם פצועים, עם עצורים, עם רימוני הלם וגז מדמיע בלב תל-אביב.

דב חנין: את זה צריך לחקור עד הסוף, כולל את הטענות הקשות שמגיעות אלי על הפעלת סוכנים סמויים של המשטרה בתוך המפגינים כדי לייצר פרובוקציות.

דב חנין: צריך לחקור את זה.

דב חנין: אבל צריך לחקור לא רק את אירועי אתמול, אלא את כל מסכת האפליה וההשפלות, לא רק של המשטרה אלא של כל רשויות המדינה כלפי יוצאי אתיופיה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש אצלנו מחלה מסוכנת, יש לה שם – גזענות.

דב חנין: הייחוד במחלה הזאת הוא שהיא פוגעת לא רק באלה שמותקפים בשורה הראשונה, היא עלולה לחסל בסופו של דבר את כל אלה שחולים בה.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

קריאה: – – – פרובוקציות, לא?

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, חברי חברי הכנסת, להתחיל את המושב עם אזכור המחלה והנגע ששמו גזענות, זה לא מקריות.

עיסאווי פריג': לא גילינו את אמריקה – שיש לנו את המחלה הזו.

עיסאווי פריג': רוב חברי הבית החליטו להתייחס לנושא, להוציא מהכלל את חבר הכנסת גל, שהחליט להיות דבוק לרוח המפקד ולדבר בסגנון.

עיסאווי פריג': מה לעשות, אנחנו חברה וציבור שיש לו מחלה – הגזענות.

עיסאווי פריג': כולנו דיברנו, אין לי מה להוסיף על זה.

עיסאווי פריג': גם הטכנולוגיה עכשיו באה ושירתה את המחלה הזו.

עיסאווי פריג': האשם הוא הסרטון.

עיסאווי פריג': מה לעשות, יש טכנולוגיה ששמה הסרטון.

עיסאווי פריג': הסרטון בכפר-כנא הביא לכך שמח"ש סגר את התיק, כי הקורבן הוא שונה.

עיסאווי פריג': הסרטון אצל החברים, האחים שלנו, האתיופים, הביא להשעיה.

עיסאווי פריג': הקורבן החליט בשביל מח"ש מה לעשות.

עיסאווי פריג': כל המציאות הזו, דיברנו עליה והיא הייתה ידועה לנו.

עיסאווי פריג': בסוף, אדוני היושב-ראש, אומר מילה אחת.

עיסאווי פריג': אני מרבה לראות כדורגל בטלוויזיה.

עיסאווי פריג': יש באופ"א קמפיין נגד הגזענות – די לגזענות.

עיסאווי פריג': לפני כל משחק ליגת אלופות – נכון, שלח?

עיסאווי פריג': – "די לגזענות", עם כל הדמויות השונות והערים.

עיסאווי פריג': ויום למחרת, מה אנחנו מקבלים כאן?

עיסאווי פריג': מאמן כדורגל גזען בכותרת, קהלים שונים בארץ ממשיכים – אז מה?

עיסאווי פריג': דיברנו, אז מה?

עיסאווי פריג': עשינו קמפיינים.

עיסאווי פריג': חברים, די עם המלל, די עם הנאומים.

עיסאווי פריג': בואו נעשה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס – בבקשה, אדוני, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת ישראל – – –

מיכל רוזין: מה אתי?

יולי יואל אדלשטיין: נו, חשבתי שצריך להירשם על מנת לדבר.

מיכל רוזין: נרשמתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג' דיבר על טכנולוגיה.

יולי יואל אדלשטיין: הטכנולוגיה לא רשמה שאת נרשמת, אבל אם נרשמת, אני סומך על דברייך ואאפשר לך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חברת הכנסת רוזין.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אחרי שנודע שראש הממשלה עומד לפגוש את החייל המוכה, כתבתי בטוויטר: מה ההבדל בין קורבן ערבי של אלימות משטרה לבין קורבן אתיופי של אלימות משטרה?

באסל גטאס: שהאתיופי, למחרת הוא פוגש את פני ראש הממשלה; הערבי למחרת פוגש את פני אלוהים.

באסל גטאס: זה בערך ההבדל.

באסל גטאס: כל קורבנות המשטרה שלנו מאז אוקטובר 2000, 51 במספר, נהרגו.

באסל גטאס: אסור, לדעתי הערכית והמוסרית, לדרג גזענות.

באסל גטאס: כל סוג של גזענות הוא מגונה ומוקע, ובכל זאת גזענות על רקע צבע העור היא לדעתי הסוג השפל ביותר.

באסל גטאס: היא לא צריכה לא תורת גזע, לא סכסוך דמים או איום; היא קשורה לשנאה הבסיסית ביותר של השונה והאחר.

באסל גטאס: רבותי בני העדה האתיופית, חברת המהגרים הלבנה תמשיך להיות גזענית כלפיכם גם אם תשרתו בגולני או בקרבי.

באסל גטאס: כור ההיתוך לא יעזור לכם כי הוא לא ישנה את צבע העור שלכם.

באסל גטאס: לא תהיו לבנים, ואני מקווה שאתם גם לא רוצים להיות לבנים.

באסל גטאס: הדרך להתגבר על הגזענות היא לבצע תהליך עמוק וארוך של דה-קולוניזציה של החברה הישראלית, ולכן אתם צריכים להיאבק יחד אתנו נגד הכיבוש ולמען השלום, שלום אמיתי וצודק שישחרר את העם הערבי הפלסטיני וישחרר את הישראלים מגזענותם האינהרנטית.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת חמד עמאר, ובזה אנחנו בטוח נסיים היום.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברכות לכל חברי הכנסת החדשים וגם לוותיקים.

ישראל אייכלר: מה שראינו אתמול בהפגנת יוצאי אתיופיה מוכיח כי אנחנו קרובים הרבה יותר לאנרכיה, למה שקורה במזרח התיכון במדינות אחרות, ממה שנדמה לנו, כשאנחנו חושבים שאנחנו יושבים בווילה בג'ונגל.

ישראל אייכלר: ואנחנו מתריעים על זה הרבה פעמים.

ישראל אייכלר: ציבור של 130,000 אזרחים – יש להם בקושי נציג אחד בכנסת.

ישראל אייכלר: זה לא בריא, לא להם ולא למדינה.

ישראל אייכלר: הם חשים נרדפים, ואני, כבן המיעוט החרדי, מזדהה עם התחושה הזאת, כי אמש נפצעו בהפגנת האתיופים 41 שוטרים.

ישראל אייכלר: כולם מבינים שהם מחו על אלימות המשטרה נגד חייל ממוצא אתיופי, שבמקרה צולמה.

ישראל אייכלר: אבל מה קורה לרבבות אזרחים שמוכים, מושפלים, בידי שוטרים, בידי פקידים, שלא מצולמים?

ישראל אייכלר: מה קורה בהפגנות כשמסתירים את האלימות המשטרתית ומדגישים את אלימות המפגינים דווקא?

ישראל אייכלר: כלי התקשורת משתפים פעולה עם המשטרה, להראות רק מה שעושים השוטרים, בעיקר בהפגנות של חרדים ומתנחלים, אבל אף פעם לא תראה מה עשו למפגינים.

ישראל אייכלר: אני זוכר את הפגנת חצי המיליון נגד בית-המשפט העליון לפני שנים רבות.

ישראל אייכלר: השופטים חששו, והציבו חיילים חמושים על בניין הבג"ץ, כשנשקם שלוף נגד המפגינים.

ישראל אייכלר: אני בטוח, אדוני היושב-ראש, שאם היו 40 שוטרים פצועים בהפגנה חרדית אלימה, הייתה התקשורת דורשת לפצוע לפחות 100 חרדים.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר: אנחנו מזדהים עם מאבקם, אנחנו נגד אלימות, אבל טוב שיש מצלמות, וצריך להביא מצלמות לכל פינה, שלא יוכלו לעשות במחשך מעשיהם – אלימות משטרתית.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת עמאר.

מיכל רוזין: רבים פה דיברו על ההפגנה אתמול, והכירו באפליה ובאי-שוויון.

מיכל רוזין: אני רוצה לתת לכם קצת מספרים: למעלה מ-133,000 יוצאי אתיופיה; שיעור המשפחות העניות בקרבם – כמעט 40%; האבטלה בקרב הצעירים – כמעט 30%; שיעור חסרי השכלה תיכונית, שוב, כמעט 30%; נתוני הגיוס לצה"ל, דרך אגב, 90%, אבל מתוכם נושרים למעלה מ-20%; וכשבודקים את הנכלאים בכלא צבאי אנחנו מגיעים לכך שלמעלה ממחצית מהם הם ישראלים ממוצא אתיופי.

מיכל רוזין: ואי-אפשר שלא להגיד מילה על האלימות המשטרתית שהייתה אתמול.

מיכל רוזין: לכאורה כולנו הזדעזענו, גם אני, באמת, מהשימוש המטורף, באמת, באמצעים הבלתי-נתפסים שהיו שם – של רימוני הלם ושל כדורי ספוג וכל האמצעים – הזרנוקים והדברים הנוראיים שבאמת לא ראינו מעולם – אבל בכל זאת אני רוצה להזכיר לנו שככה זה כנראה כשאתה נהיה אדיש ועוצם עיניים לאלימות כלפי תושבים בפריפריה, כלפי אזרחי ישראל הערבים, כלפי מבקשי מקלט, תושבי ירושלים המזרחית, וכמובן נגד פלסטינים בגדה המערבית.

מיכל רוזין: אז קו מאוד דק מפריד במקום הזה, ואלימות היא אלימות היא אלימות, וגזענות היא גזענות היא גזענות.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים כאמור – חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לאחל לכולם בהצלחה.

חמד עמאר: לפני שבועיים החליטו ראשי הרשויות הדרוזיות לצאת למאבק בגלל אי-העברת תקציבים לרשויות.

חמד עמאר: כידוע לכולם, המועצות הדרוזיות לא מובאות בשום תקציב – לא במשרד השיכון, לא במשרד הרווחה.

חמד עמאר: הם מסתמכים על תוכניות חומש.

חמד עמאר: ומה נעשה, תוכנית החומש האחרונה הסתיימה בסוף שנת 2014.

חמד עמאר: הממשלה אישרה 189 מיליון שקל לשנת 2015.

חמד עמאר: אנחנו בחודש מאי, ועד עכשיו לא העבירו שקל אחד למועצות.

חמד עמאר: שקל אחד לא הועבר למועצות, ואני לא יודע איך הם מתקיימים עד עכשיו.

חמד עמאר: הבנתי שאישרו להם עכשיו 50 מיליון שקל, וצריכים להעביר להם את זה עכשיו.

חמד עמאר: עשיתי חישוב קטן: 16 יישובים שאתה צריך להעביר להם 50 מיליון, לחלק את זה לחמישה – ואני עוד לא יודע מתי יעבירו להם את ההעברה – יצא לכל יישוב 3 מיליון שקל.

חמד עמאר: אני לא מבין איך יכולים עם 3 מיליון שקל, חמישה חודשים להתארגן ולהסתדר עם ההוצאות.

חמד עמאר: לכן אני קורא לשר האוצר החדש שיושבע בקרוב, אני קורא לראש הממשלה, לאשר את 189 מיליון השקלים; אני קורא להם לאשר את התוכנית שעבדנו עליה בממשלה הקודמת, 2.4 מיליון שקל.

חמד עמאר: אנחנו חייבים להגיע למצב שראשי רשויות דרוזים לא יצאו למאבק.

חמד עמאר: אני לא רוצה שיצאו למאבק כי אני רוצה שיקבלו את הכסף.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש שתשבו, ואנחנו נכבד את סבב הדוברים הבא.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לעצמי ולכנסת העשרים שגם בעוד שבועות מספר וחודשים מספר תהיה היענות כזאת לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנאומי בכורה של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לכל דובר – אני מבקש להקפיד, לא נעים לקטוע דובר בנאומו הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: ברוב המקרים יש גם חברי כנסת ותיקים שמבקשים לברך את מי שנאם את נאום הבכורה שלו או שלה, ואנחנו נאפשר במסגרת שלוש דקות לברך את הנואמים.

יולי יואל אדלשטיין: הלכנו בסבבים לפי גודל הסיעות, לכן הדובר הראשון יהיה מסיעת הליכוד, חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יתייחס לדבריו ויברך אותו חבר הכנסת דני דנון, שגם הוא מסיעת הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ברשותך, אני חייב לומר לך קודם שאני שמח – – –

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – שאני שמח לראות שהרוב המוחלט של חברי הבית הזה כואבים את כאבם של בני העדה האתיופית, ואני עוד יותר נרגש, אגב, להיות חבר כנסת של הליכוד, מהסיבה הפשוטה: מפלגת הליכוד היא המפלגה שיזמה את הבאתה של העדה לארץ; מפלגת הליכוד היא המפלגה הראשונה שתיקנה עבור הקהילה האתיופית את סל הקליטה שלה, ומפלגת הליכוד היא גם המפלגה היחידה שיש לה נציג של הקהילה האתיופית בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: מובן שיש מה לתקן ויש מה לשפר, וראש הממשלה כבר התחיל לעסוק בעניין הזה, אבל הכי חשוב שהדוברים הנכבדים שהתבטאו בנושאים הללו לא ישכחו את דברם יום אחרי שההפגנה הזאת תישכח, אלא שיהיו מחויבים לדברים שהם אמרו.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, ובעיקר אתם, שולחי, עם ישראל, הוכחתם כי אתם אוהבי העם והארץ והמסורת היהודית, שלמרות ניסיונות כאלה ואחרים להשפיע על תוצאת הבחירות, נתתם בנו אמון ושלחתם אותי יחד עם חברי לליכוד לשרת אתכם, לייצג אתכם ולקדם את הרעיונות והערכים החשובים לכולנו.

מכלוף מיקי זוהר: במעמד מרגש זה אני חש יותר מתמיד בחסרונם של הורי היקרים, אלי ודינה זוהר, זיכרונם לברכה, אשר נטעו בי את רוח השליחות הציבורית ואת המחויבות למדינתנו היקרה.

מכלוף מיקי זוהר: אבי ז"ל נהרג בתאונת דרכים כשהייתי רק בן חמש.

מכלוף מיקי זוהר: הוא היה עבורי מודל לחיקוי.

מכלוף מיקי זוהר: אני שמח שיש לי זכות להמשיך בדרכו.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אין דבר אשר מסב יותר נחת להורים מלראות את בנם ממשיך את מורשתם.

מכלוף מיקי זוהר: בביקורי בבית-העלמין אני אומר לאבי: השתדלתי ללכת בדרכך, ניסיתי להשלים במקומך את כל מה שלא הספקת.

מכלוף מיקי זוהר: נבחרתי למועצת העיר, כיהנתי כיושב-ראש תנועת הליכוד בקריית-גת וכסגן ראש העיר שלה, ועכשיו, ברוך השם, גם כחבר הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני בטוח שאתם, אימא ואבא, אי-שם בעולם האמת, גאים בי ומתפללים להצלחתי, ובעזרתו של הקדוש-ברוך-הוא, שומרים ודואגים שאצליח למלא את השליחות העצומה שהוטלה עלי.

מכלוף מיקי זוהר: בתקופה זו, בין חג הפסח לחג השבועות, אנו קוראים בפרקי אבות.

מכלוף מיקי זוהר: שמעון הצדיק, שהיה משיירי הכנסת הגדולה, מקור שמו של הבית הזה ממש, היה אומר: על שלושה דברים העולם עומד – על התורה, על העבודה ועל גמילות חסדים.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, שלושת היסודות הללו הם לב-לבה של העשייה הציבורית.

מכלוף מיקי זוהר: התורה – ממנה אנו שואבים את זכותנו על הארץ הזאת, שכן היא מקור ההשראה למדינת ישראל כמדינה יהודית; והעבודה – היא הגורם המהותי והחשוב ביותר עבור עם ישראל, כי ללא עבודה קשה לא היינו מצליחים להקים מדינה כזאת מדהימה, שתסב לנו כל כך הרבה גאווה בתחומים רבים, כמו טכנולוגיה, מדע, רפואה, ומעל הכול הביטחון, שחשוב כל כך למדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון; ועל גמילות חסדים – הרי מהי השליחות שלנו בכנסת כנבחרי העם אם לא לפעול בכל יום ובכל שעה למען עם ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: כוחה ועוצמתה של חברה נמדדים בסיוע ובעזרה לחלש, ובגמילות החסדים שלה.

מכלוף מיקי זוהר: עברנו מערכת בחירות סוערת שגרמה לפילוג בעם בשל התבטאויות לא ראויות, בלשון המעטה, מצד אלו המתקשים לקבל את הכרעת הרוב.

מכלוף מיקי זוהר: בימים האחרונים נחשפנו למחאה מוצדקת של אחינו, בשר מבשרנו, בני העדה האתיופית, המוחים בכאב נגד תופעות גזעניות כלפי העדה, שאין להן שום מקום במדינתנו היהודית והדמוקרטית.

מכלוף מיקי זוהר: תפקידנו כעם – כנבחרי העם – הוא להביא לאיחוד השורות.

מכלוף מיקי זוהר: ואנצל במה מכובדת זו ואצא בקריאה ובמסר ברור: ההיסטוריה מלמדת אותנו שכוחנו באחדותנו; פילוג בעם היהודי הביא בעבר לאסונות כבדים, ואל לנו לשחק לידיהם של אויבינו במלחמות פנימיות בינינו לבין עצמנו.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, זה הזמן להתלכד חזרה, זה הזמן להתכנס כעם מאוחד, כעם ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: עם כניסתי לכנסת הנחתי על שולחנה את הצעת החוק הראשונה שלי.

מכלוף מיקי זוהר: חשבתי שזו ההצעה הכי ראויה שאני כחבר הכנסת צריך להגיש, מהסיבה הפשוטה – ואגב, הצעת החוק שלי מדברת על הימנעות של קבוצות ספורט מלשחק ביום השבת אם הן לא רוצות בכך, וכך תינתן בעצם הזכות לשומרי מסורת רבים במדינת ישראל לקחת חלק בתרבות הספורט שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: עשיתי זאת מסיבה אחת פשוטה – כי דעתי ברורה: אין מקום לכפייה חילונית במדינת ישראל, והזכות לשמור את השבת צריכה להינתן לכל אדם וגוף במדינתנו.

מכלוף מיקי זוהר: נופפנו בספר התנ"ך ובזכותנו ההיסטורית על הארץ הזאת, והיום יותר מתמיד אני בתחושה שיש חשיבות עליונה לשמירה על המסורת והצביון היהודי במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: הכנסת הבאה תתמודד עם אתגרים לא פשוטים – בתחום המדיני-ביטחוני, ובעיקר בתחום הכלכלי-חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: בבחירות האחרונות העם בישראל הבהיר באופן ברור שהוא סומך על הליכוד ועל ראש הממשלה בנושא הביטחוני, אך יחד עם זאת הייתה אמירה ברורה של עמנו, המצפה מאתנו לטפל באופן מעמיק ויעיל במשבר הדיור וביוקר המחיה.

מכלוף מיקי זוהר: זו חייבת להיות מטרת-העל שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אחרת לא נצדיק את הבחירה.

מכלוף מיקי זוהר: וכנציג מחוז הנגב בסיעת הליכוד וכמי שגדל והתחנך בנגב, ברורה לי האחריות הגדולה המוטלת על כתפי לטפל בסוגיות הבוערות של הנגב והפריפריה בכלל, ובעזרת השם, כך אעשה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה ומצפה מחברי הבית הזה שיפעלו בניסיון מתמיד לעשות טוב למען הציבור, בלי לחשב כל הזמן משמעויות פוליטיות של כל מהלך.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, רק לפני שנתיים עמדו כאן, על בימה זו, חברי כנסת חדשים, כולם מלאי רצון טוב וחדורי מוטיבציה, שהבטיחו לשנות, להקל ולדאוג לכם, הציבור ששלח אותם.

מכלוף מיקי זוהר: נפלאות הדמוקרטיה הישראלית גרמו להתפזרותה של הכנסת התשע-עשרה, ועמה התפזרו לכל עבר רבות מן ההבטחות.

מכלוף מיקי זוהר: אני סמוך ובטוח שבעזרת השם הכנסת הקרובה תשלים את ימיה, וכולנו תקווה שיחד נצליח להגשים את היעדים שהצבנו לעצמנו.

מכלוף מיקי זוהר: הרווח הנקי של הצלחה זו הוא שלכם, אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לסיים בברכת עשייה פורייה, שיתוף פעולה בין חברי המשכן הזה, ובשם השם נעשה ונצליח.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דני דנון לברך את הנואם על נאום הבכורה שלו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דנון, רשות הדיבור שלך.

דני דנון: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני שמח לברך את חברי מיקי זוהר בפתח כנס הכנסת ולאחל לכל חברי הכנסת החדשים מושב מוצלח, פורה, ענייני, מרתק.

דני דנון: מיקי, הכניסה שלך לכנסת היא רוח חדשה לא רק לליכוד אלא גם לכנסת.

דני דנון: אני – בעבר קראו לנו צעירי הליכוד, אבל גם זה עובר, המושג צעירים, ואני שמח לראות חבר טוב בן 35 שמגיע מקריית-גת, נכנס בגאון ובהדר לכנסת ישראל ומביא אתו גם את הרוח החברתית של הליכוד.

דני דנון: יצא לך, מיקי, לנאום לראשונה היום, היום שבו אנחנו מציינים את זכרו של בנימין זאב הרצל, ואנחנו נשמע בהמשך את נאומיהם של יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה ויושב-ראש האופוזיציה.

דני דנון: אבל בתנועה שלנו, בליכוד, גדלנו גם על הרצל וגם על ז'בוטינסקי, שטבע את המושג חמשת המ"מים – מחויבות חברתית אמיתית שקובעת לדאוג לאזרח הפשוט במזון, מעון, מלבוש, מורה ומרפא.

דני דנון: ומיקי, אני חושב שאתה, שבא מקריית-גת, גדלת בקריית-גת, תוכל לעשות רבות בתחום החברתי.

דני דנון: קחו לדוגמה את השבוע האחרון.

דני דנון: מדברים על שיכון, על דיור.

דני דנון: נמצא אתנו שר האוצר לעתיד משה כחלון.

דני דנון: מיקי, אתה כבן קריית-גת, שבונים היום בקריית-גת, יודע מה זה בנייה בפריפריה.

דני דנון: ראינו את המראות הקשים של אחינו יוצאי אתיופיה, וכולנו פה, ד"ר נגוסה, מזדהים אתם ונפעל לצמצום הפערים.

דני דנון: אבל, מיקי, אתה כבן קריית-גת עסקת כחבר מועצה וכסגן ראש העיר בשילוב יוצאי אתיופיה בעיר שבאת ממנה, ולכן אני בטוח שאתה תשתלב.

דני דנון: עצה אחת במובן האישי: אנחנו עוסקים פה בנושאים ברומו של עולם, בעתיד עם ישראל, ארץ-ישראל, עתיד העם היהודי, אבל דווקא הנושאים הקטנים, שאני קורא להם "הציונות היומיומית" – הנאומים בני דקה שעכשיו ראית בפעם הראשונה, השאילתה בימי רביעי, הצעה לסדר-היום, הצעת חוק, הנגיעות הקטנות שאתה עונה לפנייה של האזרח הקטן – הציונות היומיומית זה הדבר שאפשר להשפיע בו המון, וכמי שמכיר אותך, אני בטוח שתעשה זאת.

דני דנון: יצא לי, לצערי, להיות בהלוויה של אמך בקריית-גת.

דני דנון: אני יודע כמה היית גאה אם היא הייתה פה היום.

דני דנון: אבל היא גאה בך ואנחנו גאים בך ואוהבים אותך.

דני דנון: שיהיה בהצלחה, מיקי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אנחנו לא עוצרים בנאום הראשון ולא מפריעים בנאום הראשון, אז ככה, גם אם תחרגי – – –

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נרגשת אני לעמוד היום כאן על דוכן הנואמים בכנסת ישראל.

רויטל סויד: נרגשת אני לא רק מפאת היות זה נאום הבכורה שלי, אלא מפאת ההכרה והתובנה על עוצמתה וחשיבותה של השליחות המוטלת על כתפי.

רויטל סויד: לראשונה הנני מייצגת ציבור, את אזרחי מדינת ישראל.

רויטל סויד: נושאת אני עמי לשליחות זו את המטען הערכי-תרבותי שספגתי בבית ילדותי ואת מורשתו של העם היהודי.

רויטל סויד: מידות וערכים אלו הובילוני במידה רבה למעמד מכובד זה היום.

רויטל סויד: אבי מורי, יוסף מימון, איש צנוע וישר דרך, אשר עלה ארצה בגיל 14 מטריפולי יחד עם יהדות לוב; ילד כחול עיניים עז מבט, אשר התייתם מאמו בגיל צעיר וגידל לתפארת את חמשת אחיו.

רויטל סויד: בגיל 22 מונה אבי למנהל בית-ספר.

רויטל סויד: הציונות ותחושת השליחות כמחנך היו לו לטבע ראשון.

רויטל סויד: וכמו עבור אלפי תלמידיו, גם עבורי שימש הוא עמוד תווך ומקור השראה.

רויטל סויד: אמי מורתי ברוריה, אשת חסד ונתינה, מורה ומחנכת; בת למשפחת קסטל, אשר גורשה ב-1492 יחד עם יהדות ספרד המפוארת.

רויטל סויד: משפחת קסטל ניצלה מציפורני האינקוויזיציה ומסכנת השמד של האנוסים.

רויטל סויד: הם הגיעו לחופי ישראל והתיישבו בעזה.

רויטל סויד: משהגיעו הידיעות על התקרבותו של צבא נפוליאון לאזור, נמלטו לחברון.

רויטל סויד: במאורעות תרפ"ט, לאחר שנרצח הרב קסטל, החליטו סבה של אמי ומשפחתו לעבור מחברון לעיר חדשה – חדרה.

רויטל סויד: הם יישבו אותה והיו לאחת ממשפחות מייסדי העיר.

רויטל סויד: שם נולדתי אף אני, בבית דתי ציוני.

רויטל סויד: השילוב של העולים החדשים שהגיעו למדינה המתהווה והמשפחה השורשית שמאות שנים היוותה את היישוב היהודי בארץ, היה האדנים שעליהם גדלתי.

רויטל סויד: מבית ילדותי בחדרה ספגתי את היכולת להכיל ולהבין את שני צדי המתרס.

רויטל סויד: חונכתי לראות מעבר למחלוקות ולקווי השוני.

רויטל סויד: למדתי שאין ערך עליון יותר מהשוויון בין שווים, הסולידריות והערבות ההדדית.

רויטל סויד: נדמה היה כי לאורך השנים צלחה מלאכת הגיבוש והאחדות, אך החודשים האחרונים, כמו ימים אלו ממש, מלמדים כי השיח הגזעני לא נדם.

רויטל סויד: נהפוך הוא – בימים אלו, כאשר מטיחים אנו זה בזו הטחות אשר האוזן אינה יכולה לשמוע והדעת אינה יכולה להכיל, כאשר שד רע ומר פורץ שוב לשיח הציבורי, מבקשת אני לומר די.

רויטל סויד: די לחוסר הסובלנות ולכוחנות, די לפלגנות ולשנאת האחים.

רויטל סויד: דע מנין באת, אך לא פחות חשוב – דע לאן אתה הולך.

רויטל סויד: אל כנסת ישראל מגיעה אני הישר מעולם המשפט.

רויטל סויד: אהבתי את מערכת המשפט, היא הייתה עולמי במשך 23 שנים.

רויטל סויד: שלטון החוק במדינת ישראל הוא אבן הראשה שעליה כל אחד ואחת מאזרחי ואזרחיות המדינה מניחים את ראשם.

רויטל סויד: אזרחי ישראל הולכים לישון בבטחה מדי לילה מתוך ידיעה ברורה כי בהקיצם תיוותר מדינתם מדינה הרואה כערך עליון את כבוד האדם וחירותו.

רויטל סויד: אלו עוגני יסוד, והם יונקים את כוחם מהיותנו מדינה יהודית ודמוקרטית.

רויטל סויד: מצויים אנו בעידן שבו יש המבקשים לערער על עצמאותה ויציבותה של מערכת המשפט, עידן שבו יש המבקשים להצר את צעדיו של בית-המשפט העליון.

רויטל סויד: אל לה לרשות המחוקקת להפר את האיזון העדין אך הברור בינה לבין הרשות השופטת; אל לה לתת יד לפגיעה במוסד השפיטה המגן על כל אחד מיחידי החברה.

רויטל סויד: אלו ימים שבהם תפקודה העצמאי של מערכת עשיית הצדק חיוני יותר מתמיד.

רויטל סויד: תחת זאת, ניצב שלטון החוק בפני רדיפה הולכת וגוברת.

רויטל סויד: בית-המשפט העליון הנו שומר הסף של הדמוקרטיה הישראלית.

רויטל סויד: נדרשת "כיפת ברזל" שתעצור את ההשתלחות במערכת המשפט, שתשמר את עצמאות שיקול דעתם של שופטיה.

רויטל סויד: בימים אלו יוצאת מבית זה בת-קול המאיימת על שלטון החוק.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, צר לי שאינך נמצא כאן היום לשמוע את דברי המחוקקים בפנייתם הראשונה אל בוחריהם.

רויטל סויד: מכובדי, הנני קוראת לכם להקשיב לדברים הבאים אשר מצאתי לנכון לצטט, ואביא אותם מפי אומרם; דברים שנאמרו בעבר אך הנם אקטואליים יותר מתמיד.

רויטל סויד: אני מצטטת: "עליונות המשפט, למה?

רויטל סויד: יש וישאלונו, בשם ה'דמוקרטיה' כמובן, כלום זה דמוקרטי שחמישה או שבעה או 11 אנשים, אשר לא נבחרו על-ידי העם, יוכלו לבטל על-ידי החלטתם הקרויה 'פסק-דין' החלטה שנתקבלה בצורת חוק על-ידי נבחרי העם?

רויטל סויד: זוהי שאלה מדיחת דעת.

רויטל סויד: הדמוקרטיה המוצגת על-ידי מי שהציג את השאלה הזאת, אינה אלא סילוף המושג 'שלטון העם'.

רויטל סויד: למדנו כי רוב פרלמנטרי נבחר" – ממשיך הכותב – "יכול להיות מכשיר בידי קבוצת שליטים ומסווה לעריצותם.

רויטל סויד: על כן חייב העם, אם הוא בוחר בחירות, לקבוע את זכויותיו גם מול בית-הנבחרים, לבל יוכל הרוב שבו, המשרת את השלטון יותר מאשר הוא מפקח עליו, לשלול את הזכויות הללו.

רויטל סויד: את זאת אפשר להשיג רק בדרך של '

רויטל סויד: עליונות המשפט' – קביעת חירויות האזרח כ'חוק-היסוד' או 'חוק עליון', ומתן סמכות לחבר שופטים לבטל את תוקפו של חוק".

רויטל סויד: מכובדי, התדעו מי חתום על הדברים הללו?

רויטל סויד: אין אלו דבריו של יצחק רבין המנוח; אין אלו דברים שנכתבו על-ידי השופט אהרן ברק או על-ידי מי משופטי בית-המשפט העליון בהווה או בעבר.

רויטל סויד: דברים אלה נאמרו על-ידי ראש הממשלה מנחם בגין, זכרו לברכה, בחיבורו "השקפת חיים והשקפה לאומית", שהבין שעצמאות בית-המשפט איננה משקפת אינטרס של צד זה או אחר של המפה הפוליטית.

רויטל סויד: לא שמאל, לא ימין ולא מרכז.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, מה היה חושב מנחם בגין אילו ראה שהחלשת מעמדו של בית-המשפט העליון חקוקה בריש גלי בקווי היסוד של הממשלה החדשה שהנך מקים בימים אלו, על-ידי מפלגת השלטון שהייתה מפלגתו?

רויטל סויד: עליך, אדוני ראש הממשלה, מוטלת האחריות לדאוג לשוויון לאזרחי המדינה, ללא הבדל דת גזע ומין.

רויטל סויד: היום, לצערנו, יש להוסיף גם ללא הבדל של צבע.

רויטל סויד: כמי שהייתה חלק ממערכת עשיית הצדק, אני מתחייבת היום: לא ניתן לכם לפרק את הדמוקרטיה; לא ניתן לכם לפגוע בבית-המשפט העליון; לא ניתן לכם להסית ולהפלות חלקים מהציבור.

רויטל סויד: אני עומדת כאן כשליחת ציבור, ומבטיחה לשמור על כור היתוכי ומחצבתי – אשמור עלייך בכל כוחי ואגן עלייך מפני אלו המנסים לחבל בך, לצמצם את כוחך ולהחלישך.

רויטל סויד: בשנותי במערכת המשפט נחשפתי גם לרבדיה של החברה הישראלית; שירותי בה זיכה אותי במפגש יומיומי עם בני-נוער, בני מיעוטים, חרדים, חילונים, בוגרים וקשישים.

רויטל סויד: מהם למדתי שיעורים רבים ומשמעותיים על איכותה של החברה, על הצורך לשמור על מרקמה העדין.

רויטל סויד: את משימת השמירה הזאת, הדבקות בערכי השוויון ואהבת העם והארץ, מביאה אני לתפקידי כחברת הכנסת.

רויטל סויד: השנה האחרונה הייתה שנה מורכבת מאוד לשיח הציבורי בישראל.

רויטל סויד: חודשי הקיץ ומבצע "צוק איתן" איחדו אותנו כעם הנלחם – בזכות – על ביטחון אזרחיו.

רויטל סויד: עבור מיטב בנינו היה זה הקיץ האחרון.

רויטל סויד: משפחות שלמות, חרב עליהן עולמן.

רויטל סויד: טולטלו שלוותם וביטחונם של יישובים שלמים.

רויטל סויד: עבורי, כאם אשר בנה הבכור השתתף במבצע "צוק איתן" – למדתי לראשונה חרדה תהומית מהי.

רויטל סויד: במקביל, באותה תקופה, החל בעיקר ברשתות החברתיות שיח של הקצנה אלימה, מסיתה וגזענית; שיח אשר הלך והתעצם בתקופת הבחירות והוכיח שהדמוקרטיה, הסובלנות והפלורליזם שלנו, כל אלו מצויים בשבר עמוק, אולי אפילו עמוק יותר ממה שידענו.

רויטל סויד: לנגד עינינו נחשפו, לרבות בימים האחרונים, תהליכים המסכנים את כור ההיתוך של החברה הישראלית, את ליבת חיינו כאן יחד.

רויטל סויד: אפשר לחלוק על דרכי המאבק – ואני מתנגדת בכל דרך לגילוי אלימות בכלל ונגד שוטרים בפרט ולחתירה תחת שלטון החוק – אולם אסור לנו להתעלם מקול הזעקה של אחינו בני העדה האתיופית.

רויטל סויד: יש לומר את האמת, אחינו בני העדה האתיופית לא החלו במחאה שלהם השבוע.

רויטל סויד: אפלייתם נמשכה במשך שנים, אך קולם לא נשמע.

רויטל סויד: בני הבית הזה יודעים היטב, זעקתם הציבורית של בני העדה הגיעה באיחור.

רויטל סויד: אין להוקירם רק על במות הצל"שים ובימות הזיכרון.

רויטל סויד: עלינו להביע התנגדות נחרצת לכל גורם או אדם שיתרום בדבריו לפילוג, להסתה ולגזענות, ולהחמיר בענישה נגד כל הנוקטים אלימות על רקע גזעני.

רויטל סויד: עלינו לקיים חשבון נפש עמוק ומקיף, ולהבין שאם יש לקח מרכזי מזעקת הכאב הנוכחית, הרי הוא שהגזענות עדיין חיה בקרבנו.

רויטל סויד: זו משימתם של חברי וחברות הבית הזה – לפעול למיגורה.

רויטל סויד: אל לנו לגדל את הדורות הבאים באקלים של אלימות, פלגנות ושנאת חינם.

רויטל סויד: יבוא יום, ואין הוא רחוק, שיקום דור שלא יכיר כלל אפשרות של שיח אחר.

רויטל סויד: אין לנו נכס יקר יותר מהפסיפס הייחודי המרכיב את החברה שלנו.

רויטל סויד: אם לא נוודא שכל בנינו ובנותינו יקבלו את מקומם וייהנו משוויון מלא, לא נדע שלום וצדק עם עצמנו ולא שלום עם זולתנו.

רויטל סויד: זהו בדיוק האקלים שאנסה לייצר בשרתי את הציבור כחברת הכנסת.

רויטל סויד: בכוונתי לשמש גשר, חוט מקשר, בין כל גוני החברה – דתיים וחילונים, ערבים ויהודים.

רויטל סויד: רב המשותף בינינו על השונה.

רויטל סויד: לא סמוק יותר דמם של אנשי המרכז משל אנשי הפריפריה, של האתאיסטים משל מנשקי המזוזות או הקמעות, של מי שצבע עורו כהה משל זה שצבע עורו בהיר, של דתיים משל חילונים, של מסורתיים משל חרדים, תהא ארץ מוצאם אשר תהא.

רויטל סויד: אני קוראת לחברי ולי, נציגי הציבור, להיות מובילי המחנה בשיח חברתי מתון, שיח אשר מכבד את האחר, החושב שונה ממנו, באשר הוא.

רויטל סויד: רק כך נוכל ליצור מדינה מתוקנת עם ערבות הדדית וסולידריות.

רויטל סויד: מי ייתן וימים אלו יהיו סוף לפלגנות, סוף לשנאת חינם, סוף לשנאת האחים, הקץ להסתה ולגזענות, הקץ לשיח האלים.

רויטל סויד: כאישה שפרצה דרך בתחום גברי, אפעל לסייע לנשים לכבוש מעוזים חדשים.

רויטל סויד: יחד עם כל חברותי חברות הכנסת נמשיך בתהליך העצמה ופריצת תקרת הזכוכית עבור נשים, ובאותה נשימה נפעל למען נשים רבות אשר לא עלה בידן להתרומם מעל רצפת הבטון.

רויטל סויד: התחלתי את דברי בתיאור כניסתי למשכן.

רויטל סויד: באתי לכאן כאמור בהתרגשות, בחרדת קודש, ויש לומר שגם עם תמימות.

רויטל סויד: אני מאחלת לעצמי ולעמיתי חברי הכנסת החדשים שנזכה לא לאבד תמימות זו.

רויטל סויד: מי יודע, אולי גם נדביק בה את חברינו הוותיקים.

רויטל סויד: אאחל שלא נאפשר לעשייה צינית לכרסם בנו, בעשייה שלנו למען הציבור, בדמותו וייעודו של הבית הזה.

רויטל סויד: עלינו מוטלת החובה לשקם את אמון הציבור בנבחריו, ואעשה כל שלאל ידי, יחד עם חברי וחברותי מהבית הזה, לתרום לשיקום אמון זה.

רויטל סויד: במרכז המראה הלאומית משתקפת דמותנו, נבחרי הציבור.

רויטל סויד: השיח שנייצר כאן האחד כלפי השני וכלפי שליחותנו ישפיע במידה רבה על השיח בין רובדי וגוני החברה שאנו מחויבים לה כשליחיה.

רויטל סויד: כל ישראל אחים.

רויטל סויד: כל אזרחי ישראל שווים.

רויטל סויד: וכדברי הנביא מלאכי – פרק ב' פסוק י': "הלוא אב אחד לכלנו הלוא אל אחד בראנו".

רויטל סויד: אני מבקשת להודות למשפחתי – להורי, לבעלי מאיר ולארבעת ילדי, ירין, ניתאי, אדל ועילאי, שתמיכתם בדרכי החדשה מרגשת אותי בכל פעם מחדש.

רויטל סויד: היא חומר הבעירה שמתדלק את עשייתי ומפיח בי כוחות לעשייה.

רויטל סויד: אני רוצה להודות לחברי לסיעה, לחברי ולבוחרי ממפלגת המחנה הציוני ולאזרחי ישראל על האמון שנתנו בי.

רויטל סויד: אין לי צידה יקרה יותר לדרך החדשה שבה אני הולכת מהאמון הזה שנתתם בי.

רויטל סויד: אעשה כל שביכולתי להיות ראויה לו.

רויטל סויד: אני נושאת תפילה להיות שליחה נאמנה, ומתוך אחדות פנימית ושלום עם שכנינו תתקיים בנו הברכה, ונהיה "לאלפי רבבה".

רויטל סויד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: אני מאחל לך בשמי ובשם כל חברי הכנסת – בכל אשר תפני, תשכילי ותצליחי.

יצחק וקנין: תודה.

רויטל סויד: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: יברך אותך חבר הכנסת משה כחלון.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

יצחק וקנין: רבותי, אם אפשר – –

משה כחלון: – – חברת הכנסת סויד – –

יצחק וקנין: – – לשחרר את – – –

משה כחלון: – – חברת הכנסת סויד, אני שמח לעמוד פה – – –

יצחק וקנין: חבר'ה, אם אתם עושים ככה לחברי הכנסת, מה תעשו לשרים?

משה כחלון: – – – אני שמח לעמוד פה ולברך את חברת הכנסת סויד, רויטל סויד, שיש לנו כמה דברים משותפים.

משה כחלון: קודם כול, גם היא טריפוליטאית, וזה חשוב.

משה כחלון: שנינו מגיעים מחדרה, וגם זה חשוב.

משה כחלון: המשפחה של רויטל, כפי שהיא אמרה, מהשורשיות, מהוותיקות, ממקימות העיר חדרה.

משה כחלון: אנחנו כילדים הכרנו את המשפחה הזאת, הערכנו אותה, ולפי הפירות אתם יכולים לדעת מה היה בערוגה הזאת.

משה כחלון: אבל לא פחות חשוב, מאיפה רויטל מגיעה.

משה כחלון: רויטל מגיעה ממערכת המשפט.

משה כחלון: רויטל סויד, אני חושב שאין כמעט מי שלא מכיר אותה בארץ, בתחום המשפט דווקא.

משה כחלון: היא עורכת-דין מובילה בתחום, פורצת דרך.

משה כחלון: הדבר היפה והמרכזי שאני רואה: רויטל ויתרה על חיים נוחים.

משה כחלון: רויטל ויתרה על קריירה משפטית, ואני לא מכיר רבים במדינת ישראל שהיו מוותרים על זה.

משה כחלון: היא ויתרה על חיים נוחים, והחליטה שהיא מגיעה לכנסת.

משה כחלון: היא התמודדה בפריימריז של המחנה הציוני, נבחרה למקום גבוה, והיא פה אתנו היום.

משה כחלון: רויטל, את אמרת לי שלשרת זו זכות.

משה כחלון: שאלתי אותך – אחרי שהיא נבחרה התקשרתי לברך אותה; שאלתי אותה: רויטל, מה את צריכה את זה?

משה כחלון: אני הייתי שם, אני יודע, זה לא מי יודע מה.

משה כחלון: אז היא אמרה לי: לשרת זו זכות, חיכיתי לזה הרבה שנים.

משה כחלון: ואני רוצה לומר לך שאת צודקת.

משה כחלון: את צודקת, לשרת את מדינתך, את אזרחי מדינת ישראל, את עמך, זו באמת זכות, שלא עומדת לכל אחד ולא לכל אחת.

משה כחלון: זו זכות גדולה.

משה כחלון: שוב, זה לא קל, זה תובעני, יש מקומות שמרוויחים בהם משכורת יותר טובה – המשכורת גם מגיעה בזמן, הכול בסדר.

משה כחלון: אבל להגיע ולשבת פה, בבית-המחוקקים, להשתתף בוועדות ולקדם נושאים, באמת, לקדם את הנושאים שדיברת עליהם: שלטון החוק, שוויון, גשר בין הפלגים – שברוך השם לא חסרים לנו בארץ הזאת – אני חושב שזו זכות גדולה, ואי-אפשר להחליף את זה, רויטל, בכלום, לא במספרים כאלה בכסף ולא בשום הישג משפטי, ואת תראי את זה.

יצחק הרצוג: זה נכון.

משה כחלון: ואני אומר לך, כולנו פה אומרים כמה קשה, ותוקפים אותנו, ומבקרים אותנו, וזה לא קל, ומשמיצים אותנו – בסוף, אני חושב, כאדם מאמין, שבורא עולם בוחר מי האנשים שיובילו את הילדים שלו.

משה כחלון: אני מאמין בזה.

משה כחלון: גם הבוחרים, כן, אנשי הפריימריז, אבל גם בורא עולם.

משה כחלון: אין לי ספק שהכישורים שלך, רויטל, באמת יביאו ברכה לפה.

משה כחלון: אין לי ספק שהיכולות שלך יתרמו המון.

משה כחלון: כאחד שמכיר את הכנסת – אומנם זה גם נאום הראשון שלי, אבל לא הבכורה; בקדנציה הזאת.

משה כחלון: אין לי ספק שבאמת הנוכחות שלך פה, ההשתתפות שלך פה תהיה ברכה ותהיה לתועלת גדולה לציבור בישראל.

משה כחלון: אתמול חזינו במחזה לא נעים, ואני מניח שיש פה ממש הסכמה מלאה.

משה כחלון: אני מדבר על ההפגנה של אחינו יוצאי אתיופיה.

משה כחלון: באמת היו פה כמה צדדים, ואי-אפשר להגיד, ואף אחד לא יכול להגיד, שהכתובת לא הייתה על הקיר.

משה כחלון: אני לא רוצה להאריך בזה יותר מדי, אבל אי-אפשר לא לדבר על זה.

משה כחלון: רבותי, צריכים לומר את האמת:

משה כחלון: מדינת ישראל – ואני לא מאשים ממשלה זו או אחרת – נכשלה בטיפול בקליטה של יהדות אתיופיה.

משה כחלון: עדה שקטה, ציונית, ערכית, שהגיעה לכאן באמת על הכמיהה לירושלים, על הכמיהה לארץ-ישראל, ומוצאת את עצמה פה במאבקים יומיומיים של – איך הוא אמר, הבחור: מה ביקשנו?

משה כחלון: תכירו בנו, אנחנו פה, אנחנו חלק מכם.

משה כחלון: מה ביקשנו?

משה כחלון: לא ביקשנו כלום, לא ביקשנו ג'ובים, לא ביקשנו תפקידים, לא ביקשנו מכסות, רק תכירו, אנחנו חלק מהעם הזה, אנחנו חלק מהמדינה הזאת.

משה כחלון: והוא צודק.

משה כחלון: אני, מצד שני, לא יכול לקבל את האלימות.

משה כחלון: אבל שומעים אותם – אני צפיתי הבוקר בטלוויזיה, בתוכניות הבוקר, וראיתי את המרואיינים ממוצא אתיופי; מה אני אגיד לכם?

משה כחלון: השפלתי עיניים.

משה כחלון: השפלתי עיניים, אמרתי: מה, מה לעשות, האנשים האלה צודקים.

משה כחלון: והם לא אשמים, מי שאשם זה הגזענים אצלנו, שכל יום, אתם יודעים, ככה צצים ופורחים.

משה כחלון: מי שצריך טיפול זה לא קבוצת עולי אתיופיה, זה הקבוצה שלנו פה, הגזענים שלנו, שמדירים פה אוכלוסיות שלמות.

משה כחלון: אבל אני מקווה שבאמת אנחנו נגיע ליום הזה, רויטל, כמו שאמרת, שנדע להכיר, נדע לכבד ונדע להבין שלכל אחד יש פה המקום שלו, בלי קשר לצבע, למין, לארץ המוצא.

משה כחלון: היום, לצערי, התבשרנו שכפי הנראה נלך לממשלת 61 – – –

יחיאל חיליק בר: תעמוד במילה שלך, משה, תעמוד במילה שלך.

אחמד טיבי: אתה התחייבת – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, רבותי.

יחיאל חיליק בר: אני מצטט: לא אשב בממשלת 61 ח"כים; עכשיו תהיה איש של מילה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: תהיה איש של מילה, תהיה איש מילה.

משה כחלון: אחמד טיבי, אתה עוד חי?

אחמד טיבי: התחייבת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר, אנחנו עדיין במסגרת שלא מפריעים לנאומים.

משה כחלון: לא, לי זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: לא, אני רוצה שהוא יהיה איש של מילה – – –

יצחק וקנין: נכון שחבר הכנסת כחלון הוא ותיק, מכנסות קודמות, אבל – – –

יחיאל חיליק בר: זה מתוך הערכה למשה.

משה כחלון: חיליק, אתה יודע מה, נגיד שאני לא אלך, אז מה יקרה, נו?

יחיאל חיליק בר: בחירות.

משה כחלון: נו, ומה יקרה בבחירות?

יחיאל חיליק בר: הטובים ינצחו, בעזרת השם.

משה כחלון: שמע לי, עזוב את זה.

משה כחלון: אני אמרתי בעבר ואני אומר גם היום: ממשלת 61 היא ממשלה לא טובה, היא ממשלה צרה, בטח מול אתגרים, בטח מול המשימות שמחכות לנו.

משה כחלון: אני באופן אישי, אחרי שחתמתי על ההסכם, אני טיפה כבול, אבל אני אשוחח עם ראש הממשלה.

משה כחלון: שוחחתי גם עם ידידי אריה דרעי עכשיו, שגם – – –

אריה מכלוף דרעי: הכנסת אותי עכשיו לבוץ.

משה כחלון: לא, חס וחלילה.

יצחק וקנין: אתה עוד לא חתמת, רבי אריה.

משה כחלון: רבי אריה, ממה נכנסת לבוץ, מזה שאמרתי לך "ידידי"?

משה כחלון: לא.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו לא עושים הסכם קואליציוני, אני ממש מצטער.

יצחק וקנין: שלוש דקות לברכה, אנחנו מאריכים את זה יותר מדי.

משה כחלון: מה?

משה כחלון: רק שלוש דקות?

יצחק וקנין: אם אפשר לקצר כמה שאפשר, ככה נוציא אותך מהבוץ מהר.

משה כחלון: תשמע, אני חשבתי שחברי הכנסת ירצו לדעת מה אני הולך לעשות, אבל אם זה – – –

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, תן לו – – –

יצחק וקנין: אני יודע שזה מעניין אותך, חבר הכנסת עמיר פרץ, אני יודע, אבל זה לא הזמן.

משה כחלון: עמיר נותן לי מהזמן שלו.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, הוא אומר דברים כל כך מעניינים, תן לו לדבר.

יצחק וקנין: אני יודע, אבל זה לא – אני יודע שזה מעניין, תשאירו את זה להרכבת הממשלה.

משה כחלון: בסדר.

משה כחלון: אין לי ספק שראש הממשלה יפעל להרחיב את הממשלה, כי גם הוא יודע – מהשיחות שלי אתו – שממשלת 61 היא ממשלה בעייתית, ממשלה צרה.

איציק שמולי: אל תבנה על זה, אל תבנה על זה.

משה כחלון: אני בטוח שראש הממשלה יעשה את זה, יקרא לסיעות נוספות, אולי ישכנע את ליברמן לחזור ולקיים ממשלה של יותר מ-61.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: רויטל, מזל טוב.

משה כחלון: איזה כיף להגיד: חברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה כחלון.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודה, עשר דקות לרשותך.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השנה היא 2025, תוכנית העשור למלחמה בגזענות ובאי-שוויון נשאה פרי: מאות-אלפי מועסקים ערבים חדשים השתלבו בשוק הפרטי, בהיי-טק ובשירות הציבורי; הפערים החברתיים בין האזרחים הערבים והיהודים הצטמצמו פלאים והכלכלה משגשגת לטובת כל התושבים; היהודים לומדים ערבית, הערבים שוקדים על העברית; תלמידים יהודים וערבים מתוודעים לגדולי אנשי הרוח והוגי הדעות של שני העמים; היישובים הערביים זכו לתוכניות מתאר שחוסכות מתושביהם את מפח הנפש של הריסת בתיהם; במוסדות השלטון ובדירקטוריונים, במשרדי הממשלה ובבתי-המשפט אפשר לפגוש אנשים מכל שדרות החברה; פלסטין חוגגת את עצמאותה; ישראל ופלסטין מקיימות קשרי תרבות, תיירות ומסחר שהתבססו לאחר הכרה הדדית והסכמה על פתרון צודק לסכסוך ארוך השנים.

איימן עודה: כל זה קרה רק אחרי שהשכלנו להבין כי האינטרסים האמיתיים של שני העמים משותפים, שניהם מבקשים את ברכת החיים.

איימן עודה: זו אינה רק משאלת לב; בכוחנו לעשות זאת.

איימן עודה: אנחנו יכולים להעמיק את התהום בינינו, ואנחנו יכולים לבחור בחיים.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, בתחושת שליחות אני עומד כאן כנציג הרשימה המשותפת, על 13 נציגיה, המשקפים את פניה המגוונות של החברה הערבית ואת שותפינו היהודים במאבק למען השלום והדמוקרטיה.

איימן עודה: לפני חודש צעדתי מירושלים יחד עם נציגי הכפרים הלא-מוכרים בנגב.

איימן עודה: יצאנו מהכפר הלא-מוכר ואדי-אלנעם.

איימן עודה: בשנות ה-50 ריכזה המדינה את כל תושבי הכפר במקום אחד, ומאז הם מתגוררים סמוך לאתר הפסולת הרעילה רמת-חובב, ללא חשמל, ללא ביוב וללא מים.

איימן עודה: בוואדי-אלנעם פגשתי את סאלם בן השש, שעם רדת החשכה אין לו אלא לבהות באורות הבוקעים מהרפתות בקיבוצים ובחוות הבודדים מסביב.

איימן עודה: עמיתי חברי הכנסת, נסו לבחון רגע את המציאות דרך עיניו של סאלם.

איימן עודה: הביטו במציאות גם דרך עיניו של מג'ד, סטודנט ערבי באוניברסיטת תל-אביב, שלא עולה בידו לשכור דירה.

איימן עודה: נסו לדמיין את טריקת הטלפון כאשר מבחינים במבטא שלו או כאשר שומעים את שמו.

איימן עודה: ראו את המציאות דרך עיניהם של עימאד ואמל, זוג ערבי צעיר המחפש בית.

איימן עודה: 700 יישובים חדשים בנתה המדינה מאז הקמתה – 700 יישובים יהודיים, ואף לא יישוב ערבי אחד במשולש ובגליל.

איימן עודה: לרוב היישובים הערביים הקיימים אין תוכניות מתאר מעודכנות, ואני תוהה: היכן אמור הזוג הערבי לגור?

איימן עודה: באוויר?

איימן עודה: שימו עצמכם במקומה של היבה, נערה מלאת חיים שזה עתה סיימה את התיכון ומחפשת עבודה בקניון.

איימן עודה: במודעה שצדה את עינה היא גילתה שהדרישה מופנית ליוצאי צבא בלבד.

איימן עודה: האם דרושה מיומנות צבאית כדי למלצר?

איימן עודה: אלה הם בני הדור המשכיל ביותר שקם לציבור הערבי, אך הדלתות נטרקות בפניהם שוב ושוב.

איימן עודה: בשם סאלם מוואדי-אלנעם, בשם מג'ד הסטודנט, בשם עימאד ואמל, בשמה של היבה, בשמם ובזכותם אני מתייצב כאן.

ינון מגל: בשם מרואן ברגותי.

יצחק וקנין: סליחה, לא מפריעים בנאום הראשון, חד וחלק.

עיסאווי פריג': רואים שאתה חדש.

יצחק וקנין: רבותי, אל תחממו את האווירה, אני לא אתן לאף אחד להפריע.

איימן עודה: עמיתי חברי הכנסת, אני עומד מולכם כנציגו של מיעוט לאומי, שהמדינה ממאנת בעקשנות לקבל אותו כפי שהוא מגדיר את עצמו.

איימן עודה: אני מכיר בעל-פה מאות שירים של מחמוד דרוויש, סמיח אלקאסם ותופיק זיאד, וזכיתי לקרוא בספריהם של אמיל חביבי ומוחמד עלי טאהא, אף שלערבים אסור ללמוד אותם בבית-הספר.

איימן עודה: האם לא הגיע הזמן שנקבל את התכנים שלנו בדלת הראשית של מערכת החינוך?

איימן עודה: גבירותי ורבותי, השפה הערבית היא שפה רשמית.

איימן עודה: היא נמצאת בשלטי רחוב בתל-אביב כחלק מהמרחב, וראו זה פלא, הדבר לא הביא חורבן על דייריו של אף רחוב.

איימן עודה: הכרה בזכויות הלאומיות אינה גורעת משאר האזרחים.

איימן עודה: נהפוך הוא, היא מעשירה את המרחב שאנחנו חיים בו.

איימן עודה: נמשיך לדרוש להכיר בנו כקבוצה לאומית הזכאית לשוויון מלא, אזרחי ולאומי, וניאבק על כך.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אני חש הזדהות עמוקה עם סבלם של היהודים במשך דורות רבים.

איימן עודה: אני מרגיש את המועקה הרובצת על בני העם היהודי הנעוצה בעברו, ואני מבין את החרדה שיהודים רבים חשים.

איימן עודה: אינני מקל בה ראש.

איימן עודה: אך סבלם של היהודים אינו מצדיק עוול או אפליה כלפי האזרחים הערבים, וגם לא את המשך השעבוד של העם הפלסטיני בשטחים הכבושים.

איימן עודה: בזמן ששרי הממשלה מעמיקים את הכיבוש, פוגעים בזכויות הבסיסיות של העם הפלסטיני ומעבירים את כספי המסים שלנו להתנחלויות במקום לשכבות המוחלשות, יש מי שדורשים שחברי הכנסת הערבים יפסיקו לדבר על הכיבוש.

איימן עודה: יש אפילו מי שמבטיחים שמצוקותינו כמיעוט יזכו לאוזן קשבת אם רק נמלא פינו מים בנושא הזה.

איימן עודה: ואני שואל אתכם, חברי הכנסת, איך אני יכול להחריש מול הגורל הטרגי של בני עמי בגדה, בעזה ובמחנה הפליטים ירמוכ?

איימן עודה: הטרגדיה הפלסטינית נמשכת יום-יום, שעה-שעה, וישראל עודנה מתכחשת לאחריותה ביצירת המצב הזה.

איימן עודה: לא נעצום עין נוכח המתרחש סביבנו ולא נחדל לחתור לחירות, לצדק ולפיוס.

איימן עודה: זכותנו וחובתנו, כפלסטינים וכאזרחי מדינת ישראל, להתייצב מעל כל במה ולקרוא: שלח את עמי.

איימן עודה: גם אחינו זכאים לחירות.

איימן עודה: האדמה היפה הזו טובה לכולנו, ערבים כיהודים.

איימן עודה: אם נהפוך אותה לשדה קרב היא תקיא אותנו; אם נזרע יחדיו זרעים של עתיד היא תברך אותנו בכל פירותיה.

איימן עודה: חברי חברי הכנסת, בנעורי נפעמתי מהמאבק העממי של העם הפלסטיני באינתיפאדה הראשונה והובלתי הפגנות סולידריות בחיפה.

איימן עודה: בן 15 הייתי כשקיבלתי זימון לחקירה בשב"כ.

איימן עודה: תחילה לא הבנתי את פשר הדבר, חשבתי שזכיתי באות כבוד ונמלאתי גאווה.

איימן עודה: אט-אט התברר לי האסון.

איימן עודה: חקירה רדפה חקירה.

איימן עודה: התחלתי לחשוד בכולם, ובתוך כך התנתקתי מחברי ונותרתי לבדי.

איימן עודה: אילולא הורי, פאטמה ועאדל, היושבים היום ביציע, אינני בטוח שהייתי מחזיק מעמד.

איימן עודה: מי שהיה אז ראש השב"כ הוא היום עמיתי כאן.

איימן עודה: אני פונה אליך בראש מורם, כאדם אשר לא שכח ולו ליום אחד את הנער הצעיר מלא הלהט והתקווה מחיפה שחייו כמעט נהרסו בגלל השב"כ; חרף העבר אני פונה אליך ומצפה ממך להיות שותף אמיץ למען קידום השוויון והדמוקרטיה לכל האזרחים.

איימן עודה: מכאן אני פונה לאזרחים הערבים שהעניקו לנו את קולם ואמונם:

איימן עודה: סבינו וסבותינו היו בני דור הנכבה.

איימן עודה: (אומר משפט בשפה הערבית, להלן תרגומו: כמו העשב הירוק הצומח בין חגווי הסלעים.

איימן עודה: ) הורינו היו בני הדור שנאבק ושרד בצל הקיפוח והאפליה.

איימן עודה: הדור שלנו ישיג את השוויון.

איימן עודה: אחי ואחיותי, אח'וואתי ואח'וותי, ההיסטוריה לימדה אותנו כי אל לנו לחשוש שזהותנו הלאומית תיטשטש.

איימן עודה: האימפריה העות'מאנית גמרה אומר לשלול את זהותם הערבית של נתיניה הערבים ולהפוך אותם לטורקים ורדפה כל סממן ערבי וכל אינטלקטואל; סופרים ומשוררים ערבים הועלו לגרדום.

איימן עודה: אך ההישג הטורקי בקרב הערבים הסתכם באימוץ מילת הלעג הטורקית "טוז".

איימן עודה: האם גם אתם שומעים את רעם הצחוק של ההיסטוריה?

איימן עודה: בתקופת הממשל הצבאי בישראל ניסו לפגוע בגאוותנו הלאומית.

איימן עודה: על כך כתב המשורר המהולל מחמוד דרוויש: סג'ל, אנא ערבי – תרשום, אני ערבי.

איימן עודה: אחי ואחיותי, אל תיכנעו לייאוש ולחוסר האמונה.

איימן עודה: (אומר משפט בשפה הערבית, להלן תרגומו: אני סמוך ובטוח בהשתייכותנו הלאומית.

איימן עודה: ) הזהות שלנו איתנה ואנחנו נגן עליה, ויחד עם זאת נשתלב ונשפיע.

איימן עודה: הגאווה והזהות הלאומית אינן שוללות את הרצון להיות חלק מכלל החברה במדינה.

איימן עודה: אחי ואחיותי, אח'וואתי ואח'וואתי, התחלתי ב-2025, ואני יודע שבשנת 2015 המצב שונה לחלוטין.

איימן עודה: אנו צועדים במסע ארוך, יהיו בו לא מעט מהמורות ומכשולים.

איימן עודה: יהיו מי שיטילו בנו דופי, יהיו מי שיתפללו לכישלוננו, אבל קשיים לא ירתיעו אותנו ולא ישברו את רוחנו.

איימן עודה: יחד, שלובי זרועות, נמשיך במסענו.

איימן עודה: המגדלור המוסרי שלנו, כוכב הצפון, מנחה אותנו, כי דרכנו צודקת, דרכנו ראויה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אני, איימן עודה, לא מהווה איום, כמו גם חצי מיליון האזרחים שנתנו לנו את קולם, אדוני ראש הממשלה.

איימן עודה: כל אזרח צריך לשמוח בהצבעה של האזרחים, להיות גאה בכך שהם נהרו לקלפי חרף המדיניות שראש הממשלה מוביל.

איימן עודה: הקולות הללו תובעים את זכותם לשוויון אזרחי ולאומי – להם ולכל אזרחי המדינה.

איימן עודה: אספת העם באתונה העתיקה פשטה את הרגל, לא בגלל אויב חיצוני.

איימן עודה: היא התפוררה בגלל חוק האוסטרקיזם, שאִפשר את גירושם של חברי פרלמנט בגלל דעותיהם בהצבעה דמוקרטית.

איימן עודה: וכאשר האוסטרקיזם היה כלי פופולרי, הפרלמנט האתונאי איבד את כוחו המוסרי.

איימן עודה: היום, כשהרוב מקדם את חוק החרם, חוק העמותות, חוק הנכבה, חוק האזרחות, חוק ועדות הקבלה וחוק בג"ץ, אנחנו נמצאים בעידן האוסטרקיזם הישראלי.

איימן עודה: זו איננה רק עריצות הרוב, זו רדיפה.

איימן עודה: בכנסת הקודמת דיברו ראשי המפלגות על פוליטיקה חדשה, אבל המשיכו להוביל את הפוליטיקה הישנה, רוויית השנאה והשיסוי.

איימן עודה: התשובה שלנו, אחריותנו המוסרית, היא העמידה לצד כל הקבוצות המוחלשות, לצד האתיופים, המזרחים, החרדים, הרוסים, עובדי הקבלן, מחוסרות הדיור.

איימן עודה: גם לצדם של אלה שחונכו לחשוש מפנינו ולשנוא אותנו.

איימן עודה: כן, לשנוא אותנו.

איימן עודה: גם הם גם אנחנו ראויים לשוויון.

איימן עודה: אי-צדק במקום אחד הוא איום על הצדק בכל מקום, אמר מרטין לותר קינג.

איימן עודה: חברי הכנסת, בין בני משפחתי הנרגשת ביציע יושב גם בני אסיל.

איימן עודה: מחרתיים ימלאו לו ארבע.

איימן עודה: אסיל קרוי על שם דודו אסיל עאסלה, אחי אשתי, שנורה למוות בגיל 17 בכפר עראבה באירועי אוקטובר 2000, בעת שחיפש מחסה במטע זיתים ולא איים על איש.

איימן עודה: האחראי לא נשפט, והצדק עדיין לא נעשה.

איימן עודה: אנחנו נרדוף את הצדק ונדאג שהוא ייעשה וייראה.

איימן עודה: כשנולד בני, בדיוק בתאריך שבו נולד דודו, ראינו בזה סימן.

איימן עודה: החלטנו לקרוא לו אסיל, כסמל לבחירה שלנו בחיים.

איימן עודה: הרי יהיה אשר יהיה, בנינו ונכדינו ימשיכו לחיות יחד בארץ הזאת, ערבים ויהודים.

איימן עודה: אין לנו ברירה אלא לבחור בחיים.

איימן עודה: הבה נבחר בחיים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: יברך אותו חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבקש, גם מהדוברים, להשתדל להתמקד בעשר דקות; וגם המברכים – לא יותר משלוש דקות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר, תעלה ותישא את דבריך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לראות את ראש השב"כ מתחבק עם איימן עודה.

קריאה: – – – לשעבר.

ישראל אייכלר: לשעבר, לשעבר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת החדשה, ביום הראשון לכינוסה של הכנסת העשרים, כמנהג המקום, שחברי הכנסת הוותיקים מברכים את חברי הכנסת החדשים, אני מתכבד לברך את יושב-ראש המפלגה הערבית המאוחדת, חבר הכנסת איימן עודה, על בשורת השוויון החברתי והאזרחי שהוא מציע לכל אזרחי הארץ, ללא אפליה וללא מלחמה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עודה – חבר הכנסת עודה, הצלחת לבלבל את כל אלה שציפו שתקום ותכריז מלחמה על רקע לאומני ושלילת זכות הקיום של העם היהודי בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אני חייב לומר שכשביקשתי לברך אותך עדיין לא הלכת לברך את המחבל שיושב בכלא, ואני מסתייג מהדברים שאמרת שם, אבל בכל זאת אני מבקש לברך אותך בשפתך (מברך בשפה הערבית).

דני דנון: לא הבנו.

דני דנון: תרגום.

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: ביידיש – – –

ישראל אייכלר: ברכות לאיימן.

ישראל אייכלר: הלוואי שהוא יוכל ליצור שלום חברתי בין כל אזרחי הארץ, בני אברהם אל-ח'ליל.

ישראל אייכלר: הנה בא יושב-ראש רשימה ערבית מאוחדת בת 13 מנדטים ומציע יחסי שלום חברתי ואזרחי בין כל יושבי הארץ.

ישראל אייכלר: אני חושב שמדובר פה בבשורה.

ישראל אייכלר: מדובר במפלגה השלישית בגודלה בכנסת, שהיא בעצם ועד-הבית המשותף של כל יושבי הארץ הזאת.

ישראל אייכלר: גם אנחנו, המפלגות החרדיות, אנחנו 13 – חברי ש"ס ויהדות התורה.

ישראל אייכלר: בחרתי לברך אותך, חבר הכנסת עודה, שנצליח לפעול יחד למען כל אזרחי הארץ, ובעיקר אותם אזרחים שסובלים ממה שקורה כאן בארץ.

ישראל אייכלר: דווקא בימים שבהם המדינה בוערת באש השנאה בין החזקים היושבים על ג'ובים בווילה שבג'ונגל, ויש אפליה משפטית והסתה תקשורתית נגד המיעוטים הרבים שאין להם גישה לתקשורת ולמערכת המשפט, בא איימן ומציע יחסי שלום ואזרחות טובה ללא הבדל בין אתיופים לרוסים, מרוקאים ופולנים, חילונים וחרדים, יהודים וערבים.

ישראל אייכלר: הוא מציע להיאבק יחד נגד הקיפוח ובעד כל המיעוטים המודרים והמנודים והמופלים לרעה, הן בתעסוקה והן בזכויות האדם השונה שאינו מוצא חן בעיני הפקיד, השוטר, הקצין, השופט, השליט – המקומי והארצי.

ישראל אייכלר: מעבר לחילוקי הדעות ולהבדיל בין האמונות והדתות והעמים, העדות והשבטים, המרכיבים את המדינה הקטנה ביותר במזרח התיכון, אנחנו כולנו חייבים לחיות כאן יחד.

ישראל אייכלר: קיים היום פער כלכלי וחברתי אדיר בין אנשים שהם חסרי אונים, שקורסים תחת עול המסים ויוקר המחיה.

ישראל אייכלר: מדינה דמוקרטית, חברי חברי הכנסת, חייבת להתייחס לכל אזרחיה בהגינות ובכבוד, כמו שאמרתי, לאתיופים, לחרדים, למתנחלים, למזרחים, לעולים חדשים ולאזרחים הערבים שומרי החוק.

ישראל אייכלר: בעצם כולנו כאן מיעוטים.

ישראל אייכלר: מיליוני אזרחים עניים ובינוניים עובדים במגזר הפרטי, מפרנסים במסים העקיפים והישירים אליטה השולטת במגזר הציבורי.

ישראל אייכלר: וגם בתוך המגזר הציבורי יש הפליות בין בעלי שכר מינימום לבין בעלי משכורות עתק בלי לתת תמורה לאגרה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לצייר לך עכשיו, איימן, מה שקורה בימים האלה, גלי ההסתה הגזעניים בתקשורת נגד הציבור החרדי, כאשר הם השיגו ביטוח סיעודי לקשישים, קצבאות לטיפולי שיניים לילדים, וסך הכול הם רוצים להיטיב עם כל אזרחי הארץ.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן להקים מדינה דמוקרטית שמתייחסת לכל אזרחיה בכבוד וברצון טוב, והם חיים ויחיו יחד על האדמה הזאת.

ישראל אייכלר: יש מדינות כאלה בעולם – בארצות-הברית, באירופה.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן להילחם יחד נגד ההסתה והדיכוי המשפטי והמשטרתי והתקשורתי.

ישראל אייכלר: צריך לעשות זאת במסגרת החוק דווקא, ובחקיקת חוקים לבלימת האלימות השלטונית.

ישראל אייכלר: כי שלטון אלים מסוכן למדינה יותר מאזרחים אלימים.

ישראל אייכלר: נגד אזרח אלים אפשר להפעיל כוח סביר שיש בידי המדינה, ולעצור אותו ולבלום אותו.

ישראל אייכלר: אבל מה יעשה אזרח, איך הוא יתגונן מפני שלטון אלים ואכזר?

ישראל אייכלר: איך הוא יכול?

ישראל אייכלר: הוא חסר אונים מול העריצות של פקידים שמוסתים על-ידי תקשורת עוינת.

ישראל אייכלר: רבותי, אני רוצה לסיים באנקדוטה מעניינת.

ישראל אייכלר: הכנסת התשע-עשרה חוקקה חוק אנטי-דמוקרטי של העלאת אחוז החסימה לארבעה מנדטים לפחות; חוק שגורם להשתקת קולם של מאות-אלפי אזרחים ושולל את ייצוגם במפלגות מיעוט.

ישראל אייכלר: אמרו שרוצים לחסל את שלוש המפלגות הערביות שנעו סביב אחוז החסימה, אבל אזרחי הארץ הערבים מונים כמיליון ו-200,000 נפש, וזה אינטרס של המדינה שהם יהיו מיוצגים, ואם הם לא היו מתאחדים, המפלגות הערביות, כמעט שלא היה להם ייצוג בכנסת.

ישראל אייכלר: המפלגות הערביות התאחדו לרשימה אחת ועלו ל-13 מנדטים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, דווקא המפלגות החרדיות לא השכילו להתאחד, ואיבדנו חמישה מנדטים.

ישראל אייכלר: אני מברך את כל חברי הכנסת, החדשים והוותיקים, שיבינו וישכילו להנחיל את הטוב והראוי לכל אזרחי הארץ, ונגיע ליום שבו יהיה "והיה ה' למלך על כל הארץ, ביום ההוא יהיה ה' אחד ושמו אחד".

ישראל אייכלר: מברוכ, איימן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קודם כול אבקש מחברי הכנסת לשבת, בקשה צנועה.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חוטובלי, סגני שרים לפי ההגדרה הם גם חברי כנסת, לפי החוק, אז נא לשבת גם כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עושים הפסקה בנאומי הבכורה על מנת לציין על-פי החוק יום לזכרו של בנימין זאב הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: לפני זה אנחנו רק צריכים למלא את חובתנו ולציין את שמות חברי הכנסת לשעבר שהלכו לעולמם במהלך הפגרה ולכבד את זכרם, ואנחנו אכן נעשה זאת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, במרוצת פגרת הכנסת הלכו לעולמם כמה חברי כנסת לשעבר: גדעון בן-ישראל, חיים קורפו, נאדיה חילו, מאיר כהן אבידב וולִיד צאדק.

יולי יואל אדלשטיין: אבקשכם לקום ולכבד את זכרם בדקת דומייה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להעלות כאן במשפטים ספורים את זכרם: חבר הכנסת לשעבר גדעון בן-ישראל הלך לעולמו מעט אחרי התפזרות הכנסת התשע-עשרה, והוא בן 91.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה פעיל ב"הגנה", לחם לצד הבריטים בבריגדה היהודית וכיהן מטעם מפא"י בכנסת הרביעית ובחלק מהחמישית.

יולי יואל אדלשטיין: הוא עסק רבות בנושא זכויות עובדים, בהסתדרות ומחוצה לה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת והשר לשעבר חיים קורפו, שהלך לעולמו בגיל 94, היה בצעירותו איש האצ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: קורפו כיהן מטעם הליכוד מהכנסת השביעית עד הכנסת השתים-עשרה, כ-23 שנים שבמהלכן כיהן כשר התחבורה במשך כהונתן של לא פחות מארבע ממשלות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן שימש כיושב-ראש רשות שדות התעופה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לשעבר נאדיה חילו הלכה לעולמה בגיל 61 בלבד לאחר מחלה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה חברת הכנסת הערבייה הנוצרייה הראשונה שכיהנה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: היא כיהנה בכנסת השבע-עשרה מטעם סיעת העבודה-מימד, וגם מחוץ לכותלי משכן הכנסת העלתה תרומתה בפורומים שונים לדו-קיום יהודי-ערבי בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לשעבר מאיר כהן אבידב נפטר בגיל 89.

יולי יואל אדלשטיין: היה פעיל באצ"ל ולאחר מכן בתנועת החרות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נבחר לכנסת השמינית מטעם סיעת הליכוד, כיהן במשך ארבע כנסות והיה בין היתר סגן יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: את השם אבידב הוסיף לשם משפחתו לאחר ששכל את בנו דב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וסגן השר לשעבר וליד צאדק חאג'-יחיא, שנפטר בגיל 79, היה מורה ומחנך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כיהן מטעם סיעת מחנה של"י בכנסת התשיעית, ומטעם מרצ בכנסת השלוש-עשרה ובכנסת הארבע-עשרה, שבה כיהן כסגן שר החקלאות.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרם ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: רבותי, כזכור לכולנו, במהלך פגרת הכנסת הלך לעולמו גם חברנו אורי אורבך בעודו שר מכהן.

יולי יואל אדלשטיין: את הידיעה על פטירתו קיבלנו בעיצומה של ישיבת פגרה שקיימנו בשלהי הכנסת הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: היות שהוא נפטר, כאמור, בעת כהונתו, כנהוג במקרה כזה אנחנו נקדיש לזכרו ישיבת אבל מיוחדת בתיאום עם משפחתו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רציתי עם עוזרי הנאמנים, כשיביאו לי את הנייר המתאים, לציין גם את זכרו של ידיד ישראל גדול שהובא היום לקבורה בפולין, השר לשעבר בממשלות פולין השונות פרופסור ברטושבסקי, שהיה מניצולי השואה במושגים שלנו, היה אסיר באושוויץ כלוחם של "ארמייה קריובה".

יולי יואל אדלשטיין: כמי שהיה לו הכבוד והעונג להכיר אותו בפועלו בפורומים הבין-לאומיים השונים, אני יכול להעיד גם באופן אישי שהיה מדובר בידיד ישראל אמיתי, שלא פספס הזדמנות לשפר את הקשרים עם מדינת ישראל, להילחם בתופעה של האנטישמיות, להילחם בכל המדיניות האנטי-ישראלית שלפעמים נתקלים בה ברחבי אירופה בפרט וברחבי העולם בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם רוצה לציין את נוכחותו של שגריר פולין בישראל אתנו כאן, מר יאצק חודורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לך, אדוני השגריר, על כך שבאת לכבד יחד אתנו את זכרו של שר החוץ של פולין לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: אחזור על כמה קווים לדמותו במהלך ציון יום הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל על הפיצול בדברי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לציון יום הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: נתכבד גם לשמוע את דברי ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומטעם האופוזיציה ידבר חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו; חברי הממשלה; חברי הכנסת בהווה ובעבר; בני משפחתו של הרצל; יושב-ראש הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, מר אברהם דובדבני, וחברי ההנהלה שנמצאים אתנו; יושב-ראש קרן היסוד, חבר הכנסת לשעבר מודי זנדברג; יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, פרופסור אריאל פלדשטיין, וחברי המועצה; אורחינו היקרים, לרבות חיילים; מכובדי כולם, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד לכבודו ולזכרו של בנימין זאב הרצל, חוזה המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 11 שנים אושר כאן החוק לציון זכרו ופועלו, ואנו מקיימים את הדיון בסמיכות ליום הולדתו העברי, י' באייר.

יולי יואל אדלשטיין: תיאודור הרצל, שהלך לעולמו ב-1904, היה שילוב נדיר בין הוגה לבין פועל, בין תיאורטיקן, עיתונאי ופובליציסט לבין דיפלומט, עסקן ואיש מעשה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אתגר את הרגלי החשיבה לגבי המושגים אוטופיה ומציאות; הוא הצליח להעמיד למבחן כמעט חסר תקדים את משמעותו של חזון, והוכיח שמושג זה אינו חייב להיות רק משאלת לב לאחרית הימים, אלא שאפשר וצריך לתרגם אותה גם לתוכנית פעולה קונקרטית.

יולי יואל אדלשטיין: בספרו "מדינת היהודים" כתב הרצל: "במשך ימי גלותם, האפלה כחשכת ליל, לא חדלו היהודים מלחלום את החלום הנשגב הזה; לא פסק פיהם מלקרוא ברגש: 'לשנה הבאה בירושלים'.

יולי יואל אדלשטיין: עתה הגיעה העת להראות כי בא החלום ויהי לאידיאה בהירה ומאירה כאור יומם".

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שהושפע עמוקות ממשפט דרייפוס, ואולי קצת בדומה למה שנאמר על גדול המנהיגים היהודים בכל הדורות משה רבנו, לא יכול היה עוד לראות בסבלם של אחיו והחליט לעשות מעשה.

יולי יואל אדלשטיין: בכך לא רק כתב את סיפור חייו, אלא סובב את הגה ספינת ההיסטוריה היהודית בת-זמננו ושינה אותה לבלי הכר.

יולי יואל אדלשטיין: הרצל שאב ממקורותיה עתיקי היומין של היהדות, גם אם בחר לתת לה לבוש חדש, ארצי ומעשי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ראה היטב במו-עיניו לאן הובילה את העם הזה הגלות הממושכת, הכפיפות המתמדת לשלטון זר, והבין שאין עוד תוחלת בחסדי האומות, כי לא נוכל לאורך זמן לחסות תחת גפנם ותאנתם של עמי העולם; וכך כתב בעניין זה: "בתום לבבנו ניסינו להתערב בגויים, שכנינו, בכל מקומות מושבותינו, ולהיות כמוהם לבלי השאר בידינו מכל אשר לנו רק אמונת אבותינו בלבד, אך דחו אותנו בשתי ידיים.

יולי יואל אדלשטיין: לשווא נעמול תמיד להיות אזרחים נאמנים, ולפעמים גם יתר על המידה.

יולי יואל אדלשטיין: לשווא נקריב חלבנו ודמנו ככל יתר עם הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: לשווא נתאמץ להרים קרן ארצות מושבותינו בחכמות ובמדעים ולהרבות כבוד עושרן במסחר וקניין".

יולי יואל אדלשטיין: אכן, זו ככל הנראה נקודת ההכרעה: ההכרה בכך שהמאמץ להיות כמו כולם במדינות נֵכָר לא יועיל לנו לטשטש את זהותנו היהודית ואת שייכותנו המובנת למדינה ולריבונות משלנו.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 118 שנים, ב-1897, כשייסד את הקונגרס הציוני הראשון, כתב על כך את המשפט המכונן: "בבאזל ייסדתי את מדינת היהודים.

יולי יואל אדלשטיין: אם אומר זאת בקול היום, יענה לי צחוק כללי.

יולי יואל אדלשטיין: אולי בעוד חמש שנים, ודאי בעוד 50 שנה, יודו בכך כולם".

יולי יואל אדלשטיין: קשה לנו להעלות על הדעת אישים רבים בתולדותינו, אולי מאז ימי הנביאים, שהצליחו להרחיק כך ראות ואף לבטא בקול רם את חזונם מרחיק הלכת בלי שייחשבו – כפי שאנחנו נוהגים לקרוא לזה היום – להזויים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נדמה לי שלא בכדי התמונה היחידה התלויה כאן באולם המכובד הזה היא תמונתו של הרצל – כי לציונות היו מנהיגים רבים, מהם מדיניים ומהם רוחניים, אולם חוזה של ממש, מהפכן אמיתי, היה לה רק אחד.

יולי יואל אדלשטיין: ראוי הוא בנימין זאב הרצל שנמשיך לשאוב ממנו השראה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך ותהיה מורשתו הציונית המפוארת נר לרגלינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאזמין את ראש הממשלה, אחזור לדברים לזכרו של ידיד ישראל, השר לשעבר בממשלות פולין, פרופסור ברטושבסקי.

יולי יואל אדלשטיין: ברטושבסקי היה ממייסדי תא המחתרת הפולני "זיגוטה", שפעל במלחמת העולם השנייה להצלת יהודי פולין, והוכר על-ידי מוסד "יד ושם" כחסיד אומות העולם.

יולי יואל אדלשטיין: כמי שהיה בעצמו אסיר באושוויץ, הקדיש פרופסור ברטושבסקי חלק נכבד מחייו להנצחת זכר השואה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יזם את הקמתה של קרן אושוויץ-בירקנאו, Auschwitz-Birkenau Foundation, שמטרתה לשמר את אתר מוזיאון אושוויץ בעזרת תרומות ממדינות העולם.

יולי יואל אדלשטיין: במשך שנים רבות עמד בראש המועצה הבין-לאומית של אושוויץ ושיתף פעולה באופן הדוק עם מוסדות ישראליים, ובכלל זה עם "יד ושם".

יולי יואל אדלשטיין: פרופסור ברטושבסקי ביקר בישראל פעמים רבות, והקפיד לשמור על קשר עם עמיתיו הישראלים גם בשנים שבהן לא התקיימו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: כך היה כאשר כיהן כשר החוץ של פולין ולאחר מכן כשר במשרד ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד חיפש דרכים לסייע להעמיק את הקשר בין שני העמים.

יולי יואל אדלשטיין: ימים ספורים לפני מותו עוד הספיק לכבד בנוכחותו אירוע שהתקיים בוורשה לכבוד יום העצמאות של מדינת ישראל, שאליו הגיע מלווה בראש ממשלת פולין, הגברת אווה קופאץ'.

יולי יואל אדלשטיין: מותו הוא אובדן גדול לא רק לפולין ולמדינת ישראל, אלא לחברה האנושית כולה, אשר איבדה קול מוסרי שלא היסס להשמיע את דבריו גם כאשר שילם מחיר אישי כבד.

יולי יואל אדלשטיין: כנסת ישראל מרכינה את ראשה בהערכה ובהוקרה עמוקה לזכרו של השר, פרופסור ולדיסלב ברטושבסקי.

יולי יואל אדלשטיין: דמותו רבת ההשראה ופועלו למען העם היהודי לא יישכחו מעמנו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת דברים לזכרו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל.

בנימין נתניהו: מכובדי יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, שרים, חברי הכנסת הוותיקים והחדשים, בני משפחתו של הרצל, אורחים נכבדים, הרצל תרם לתקומת עמנו בשלושה מישורים מרכזיים: ראשית, הוא זיהה בבירור את סכנת האנטישמיות הרצחנית והציע לה פתרון קונקרטי: הקמת מדינת יהודים.

בנימין נתניהו: שנית, הוא היה המדינאי הראשון של עמנו בזמן החדש שהבין והשתמש במנופי לחץ בשדה הבין-לאומי: הפנייה לאינטרסים מחד גיסא והפנייה לתחושת הצדק מאידך גיסא.

בנימין נתניהו: שלישית, הוא קרא לשלב בפיתוח מדינת היהודים, לכשתקום, את המורשת העתיקה של עמנו ואת הקדמה הטכנולוגית והמדעית בקו הראשון של האנושות.

בנימין נתניהו: במישור הראשון, זיהוי הבעיה והפתרון, כמי שהיה עד לאנטישמיות הגואה באירופה, שהעמידה מיליוני יהודים בסכנה חסרת תקדים, הרצל הבין שהפתרון היחיד לבעיה הוא הקמת מדינת לאום שתוכל לקלוט את היהודים הנרדפים.

בנימין נתניהו: משאלתו לא התקיימה במהלך חייו הקצרים, וגם לאחר מותו יחלפו עוד ארבעה עשורים וחצי עד שיוגשם החזון של מדינת היהודים הריבונית.

בנימין נתניהו: במובן הזה שילמנו מחיר עצום על פטירתו של חוזה הציונות, מחולל הציונות, רק שמונה שנים אחרי תחילת פעולתו, בגיל 44.

בנימין נתניהו: ממשיכיו לא פעלו בזמן, ואיחרנו, כאומה, את המועד במחיר חיים של ששת המיליונים, אחינו ואחיותינו שנספו בשואה.

בנימין נתניהו: הדיאגנוזה של הרצל הייתה מדויקת, גם הפתרון שהציע.

בנימין נתניהו: הוא אומנם הגיע מאוחר, אבל לא מאוחר מדי לעתיד עמנו.

בנימין נתניהו: בכל אופן, לקח זה ניצב לנגד עינינו במלוא בהירותו גם היום: מדינת ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה שלא לזהות סכנות שמתקדרות באופק.

בנימין נתניהו: זיהוי הסכנות ואיומים בעוד מועד וההיערכות לקראתם הם צעד מקדים והכרחי להתמודדות אתם.

בנימין נתניהו: במישור השני, הפעולה בשדה הבין-לאומי, להרצל היה נשק כפול.

בנימין נתניהו: הנשק העיקרי היה קודם כול האמונה העזה והעמוקה במוסריות התביעה שלנו כלפי האנושות, לאפשר לעם היהודי להקים בית לאומי בארצנו ולעצב את גורלנו במו-ידינו.

בנימין נתניהו: את הפנייה הזאת הפנה הרצל לדעת הקהל הכללית במדינות רבות.

בנימין נתניהו: אבל הוא גם הבין שביסוד היחסים המדיניים עומדים אינטרסים, ועל כן ביקש לכונן ברית של אינטרסים עם קובעי המדיניות במערכת הבין-לאומית.

בנימין נתניהו: זו הייתה הדרך שלו, זה גם היה הסוד שלו, להשיג פגישות עם מלכים ושליטים, בראשם כמובן הסולטן העות'מאני והקיסר של גרמניה – אף אחד מהם לא היה אוהד גדול של היהודים – וכיצד הצליח אדם צעיר בן 36 או 37 להיפגש עמם?

בנימין נתניהו: זה היה על בסיס הפנייה שלו לאינטרסים החיוניים שלהם: הרצון של הקייזר – נאמר זאת בגלוי – להיפטר מהיהודים בארצו, והרצון של הסולטן העות'מאני לפתור את הבעיה הפיננסית של ממלכתו.

בנימין נתניהו: הרצל ניסה לשכנע אותם בדבר הטובה שתצמח לשלטונם, ועל-ידי שיתוף פעולה עם הציונות, הטובה שתצמח להם אם יזכו היהודים במדינה משלהם.

בנימין נתניהו: הרצל ניהל את מגעיו עם המושכים בחוטי המדיניות בקומה זקופה; לא כשתדלן, בוודאי לא כמי שמרכין ראש ומתחנן על נפשו.

בנימין נתניהו: הוא עצמו העיד: "לפני מושלי ארץ אתייצב, ואדון עמהם כאחד מהם".

בנימין נתניהו: הרצל הדגיש בכל הזדמנות ששותפות האינטרסים בין העם היהודי לעמים האחרים עשויה להניב תועלת לשני הצדדים, אך הוא הבין שיכול לקרות גם ההפך, ובמקרה כזה, של התנגשות אינטרסים, עלינו לעמוד איתן ולהיאבק בעוצמה על ענייננו הצודק.

בנימין נתניהו: כל הכללים האלה עודם בתוקף: ישראל שואפת מאז הקמתה לכונן יחסים דיפלומטיים יציבים וקרובים עם מדינות העולם, לרבות מדינות האזור שעמן יש לנו מארג הולך וגדל, לפחות עם חלק מהן, של אינטרסים משותפים, ואנחנו משתיתים את הפעולה הזאת על ההכרה בזכותנו למדינת לאום שלנו.

בנימין נתניהו: אשר למישור השלישי, הקדמה, הרצל התווה חזון של מדינה יהודית מתקדמת ומשגשגת.

בנימין נתניהו: אמרתי לפני ימים אחדים, שכשקוראים את ספרו "אלטנוילנד" – לא כל דבר שם מתגשם במלואו, זה לא העתק מדויק של מדינת ישראל, אבל זה העתק די מדויק.

בנימין נתניהו: זה מדהים, כל פעם שאני קורא את זה מחדש; הוא תיאר מדינה שיונקת ממסורת עתיקת יומין, ובד בבד מאמצת את חידושי המדע, הטכנולוגיה וגם הכלכלה.

בנימין נתניהו: אני בטוח שבתחומים רבים גם הרצל, לו היה אתנו, היה עומד נפעם נוכח הישגינו ב-67 שנות קיומה של המדינה: הכלכלה צומחת, הרבה יותר מכלכלות רבות אחרות, כולל באירופה; המהפכה התחבורתית, שהרצל דיבר עליה, בעיצומה: אנחנו סוללים כבישים, מניחים מסילות ברזל – גם את זה הוא חזה – בונים מחלפים ומנהרות, מקרבים את הגליל והנגב למרכז הארץ – את זה הוא לא חזה, שאנחנו נהפוך את באר-שבע למרכז עולמי של סייבר ונהפוך את הגליל למרכז תוסס של ביו-טכנולוגיה חדשנית, אבל הרצל כן הבין שיש בנו כוחות עצומים, שמאפשרים לנו להצליח, להעז, לגבור על כל הסיכונים.

בנימין נתניהו: חברי חברי הכנסת, הרצל ביקש לכונן מדינת מופת, שתתרום מיכולותיה למדינות אחרות.

בנימין נתניהו: הוא בפירוש תרגם את המושג "אור לגויים" למדינה שתקרין על האנושות כולה.

בנימין נתניהו: הוא כתב: "בחירותנו ייקרא דרור לכל העולם, בעושרנו יתעשרו ובגדלותנו יגדלו גם הם".

בנימין נתניהו: אנחנו מגישים סיוע לארצות רבות – במניעת מדבור, בפיתוח חקלאות, בהתפלת מים, ברפואה, בהגנת סייבר ועוד.

בנימין נתניהו: אני שוחחתי שלשום עם ראש ממשלת הודו, מודי, הודיתי לו על העזרה שהם נתנו לנו בנחיתת מטוסינו לפעולות החילוץ בנפאל, וגם על המסוקים שהם העמידו לרשותנו, והוא אמר לי שיש לו תוכניות גדולות מאוד – להודו – בהתפלה, בחקלאות, בתחום מוצרי החלב, ובתחומים רבים אחרים, ואני מצטט אותו, הוא אמר: כל התוכניות הללו כרוכות בעזרתה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: זה ציטוט מדויק.

בנימין נתניהו: אנחנו רואים מה קרה בנפאל בימים אלה; משלחת הסיוע מישראל היא אחת המשלחות הגדולות שיצאו לאזור האסון, כפי שקרה באסונות טבע קודמים במקומות אחרים בעולם.

בנימין נתניהו: אנשינו חברו אל כל הישראלים בנפאל, חילצו נפגעים מבין ההריסות, הצילו חיים, טיפלו בפצועים.

בנימין נתניהו: לצערי, לא הצלחנו להגיע – הגענו – אל אור אסרף, זיכרונו לברכה; הגענו אליו כשכבר לא יכולנו להצילו, ואנחנו שולחים את תנחומינו העמוקים למשפחתו.

בנימין נתניהו: מה שמתגלה כאן זה דבר שהרצל דיבר עליו הרבה מאוד, הערבות ההדדית.

בנימין נתניהו: היא נר לרגלינו.

בנימין נתניהו: הוא אמר: אנחנו עם, עם אחד.

בנימין נתניהו: עלינו להבטיח את האחדות הפנימית בתוכנו, ולטפל בצרכים של כל חלקי החברה בישראל, בכולם – יהודים ולא יהודים.

בנימין נתניהו: כולם בעלי זכויות, לכולם, אבל, יש גם חובות: החובה לציית לחוקי המדינה, לשמור על הסדר הציבורי ולהימנע מאלימות.

בנימין נתניהו: יש לנו חובה לתת שוויון זכויות ושוויון הזדמנויות אמיתי לכל אזרחינו, לכל ילדינו.

בנימין נתניהו: אני נפגשתי מוקדם יותר עם נציגים של יוצאי אתיופיה ועולי אתיופיה על רקע אירועי המחאה בימים האחרונים.

בנימין נתניהו: זה היה דיון שנמשך כשלוש שעות.

בנימין נתניהו: הוא היה מרגש בצורה בלתי רגילה.

בנימין נתניהו: אם לחמישה ילדים סיפרה לי כיצד הילדים הקטנים שלה מרגישים כלואים, כך היא אמרה, כלואים, בחייהם בגלל צבע עורם.

בנימין נתניהו: צעירים ששירתו בצה"ל, בקרבות, אמרו לי: אנחנו נלחמים למען המדינה, אנחנו שופכים את דמנו, ואחר כך נתקלים בגזענות מזעזעת.

בנימין נתניהו: אסור שזה יקרה במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: חובתנו להילחם בגזענות, באפליה, בכל דרך, מעל כל במה.

בנימין נתניהו: רבים סיפרו לי על נערים, וגם אזרחים וגם בוגרים, שחוששים לצאת לרחוב בגלל פחד משוטרים.

בנימין נתניהו: גם בכך נטפל.

בנימין נתניהו: משטרת ישראל נחושה לשנות את המצב מן הקצה אל הקצה.

בנימין נתניהו: ההנחיות ירדו אל השטח.

בנימין נתניהו: אין לי ספק שנצליח בזה, כי כולנו מבינים את הצורך בזה, את המוסריות בזה, וזה יושג.

בנימין נתניהו: הבטחתי להם שנטפל במלוא הרצינות בהקדם האפשרי בבעיות שמעיקות עליהם:

בנימין נתניהו: נעקור מתוכנו אלימות שרירותית של שוטרים נגד בני העדה, ניישם תוכניות לסגירת פערים חברתיים כבר בתקציב הקרוב.

בנימין נתניהו: יש תוכנית, אני חושב שנגבש כמה תוספות חשובות, לאור מה שמתרחש, ונילחם בכל כוחנו – ובזה אני בטוח שאני משקף את כל חברי הבית – נילחם בכל כוחנו בתופעות של גזענות ואפליה.

זהבה גלאון: – – – מה השתנה?

בנימין נתניהו: הישראלים – מה שמשתנה זה שקורים דברים.

בנימין נתניהו: שינויים לא מתרחשים באופן אינקרמנטלי.

בנימין נתניהו: השינויים הגדולים שקרו במדינה לא מתרחשים בהכרח צעד אחר צעד אחר צעד.

בנימין נתניהו: גם זה קורה, אבל לפעמים יש רגעי משבר.

בנימין נתניהו: זה קרה גם בכלכלה, זה קרה בתחומים אחרים, בתחומי הביטחון, שאנחנו מקבלים פשוט נורות אזהרה, ותרועות אזהרה, ואנחנו רואים את הבעיה.

בנימין נתניהו: כל אחד מבין שיש פה בעיה גדולה מאוד, גדולה מאוד, ואם חשבנו שאנחנו מטפלים בבעיה הזאת בצורה מספקת, אני חושב שאירועי הימים האחרונים מלמדים אותנו שיש כאן בעיה הרבה יותר כואבת, הרבה יותר עמוקה, הרבה יותר רצינית, והיא מחייבת יותר משאבים, יותר תשומת לב.

בנימין נתניהו: היא מחייבת גם התגייסות של כל מנהיגי הציבור, כדי להבהיר שהישראלים ממוצא אתיופי הם ישראלים לכל דבר.

בנימין נתניהו: תרומתם לחברה הישראלית היא תרומה מרשימה.

בנימין נתניהו: תרומתם לביטחון ישראל היא תרומה ממשית, וזה לא מפתיע.

בנימין נתניהו: בשנת 1862, שני עשורים לפני שהרצל החל בפעילותו הציונית, פתחו אלפים מיהודי אתיופיה במסע רגלי לכיוון ארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: הם נכבשו בכוח החלום עתיק היומין של שיבת ציון.

בנימין נתניהו: הם הקדימו את התנועה הציונית בשנים רבות, ושיבתם לציון מוכיחה ומזכירה לנו מה היא תכלית הציונות.

בנימין נתניהו: ובכן, לאור חזונו של הרצל שבנו למולדתנו העתיקה והקמנו בה מדינה מודרנית.

בנימין נתניהו: הקמנו בה מדינה יהודית ודמוקרטית עם עקרון ברזל: שוויון זכויות לכל אזרחיה, ללא הבדל דת, גזע ומין.

בנימין נתניהו: זהו העיקרון שצריך תמיד להיות נר לרגלינו וזהו המצפן למעשינו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו של בנימין זאב הרצל ברוך ונצור בלב העם לעד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו על דבריו, ומתכבד להזמין את חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יצחק הרצוג: מכובדי יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, אורחים, בני משפחת הרצל היקרים, "לזאת קראתי פעם בשם אידיאל שאין לו סוף, ובאמת חושב אני כי הציונות לא תחדל מהיות אידיאל גם לאחר שנשיג את ארצנו, ארץ-ישראל.

יצחק הרצוג: כי בציונות כפי שאני מבין אותה, יש לא רק את השאיפה לרכוש כברת ארץ בטוחה במשפט בעד עמנו האומלל, כי אם גם השאיפה לשלמות מוסרית ורוחנית".

יצחק הרצוג: בנימין זאב הרצל כתב את הדברים הנכוחים הללו במרס 1904, שנת מותו, בעודו חולם כי בכלל תקום כאן מדינה.

יצחק הרצוג: כפי שאומר שירו המפורסם של חיים חפר, הרצל לא הכיר את השוטר העברי הראשון ולא את הגנב העברי הראשון; הוא לא ראה מורה מלמדת בעברית בארץ-ישראל, ולא פגש קצין שזה עתה סיים את שירותו, ולא פגש עולה חדש ולא בן-מיעוטים.

יצחק הרצוג: אבל הוא ידע כבר אז בחלומו כי כאשר תקום המדינה ויהיה לנו צבא חזק, לא נחדל להתמודד עם האתגרים שביצירתה ובקיומה של חברה אנושית צודקת, הממשיכה להשתפר, לבנות את עצמה ולהיאבק באומץ מול הדברים המכוערים והכואבים הנולדים בתוכה.

יצחק הרצוג: חברי וחברותי לכנסת ישראל, הרצל, אם היה מגיע לכאן לביקור, לא היה יודע את נפשו משמחה.

יצחק הרצוג: הוא היה רואה מדינה תוססת ומרשימה, שיש בה אנשי רוח מבריקים, בתי-משפט מרשימים, צבא חזק מאין כמותו, תקשורת חופשית, תרבות מפותחת שכל העולם מסתכל ובוחן את תוצריה, תנועות-נוער שדור העתיד מתחנך בהן ורוכש לו עמוד שדרה ערכי, ועוד ועוד ביטויים רבים ומיוחדים לגדולתה ולעוצמתה של מדינתנו האהובה.

יצחק הרצוג: אך, לצערי, מבט חטוף פנימה היה מגלה לו שברים עמוקים ומסוכנים בלבה של החברה; שסעים עמוקים בין אחים, בין יהודים לערבים, בין דתיים לחילונים, בין ותיקים לעולים, בין דרום וצפון למרכז, בין אשכנזים למזרחים, בין נשים לגברים.

יצחק הרצוג: הוא היה פוגש צעירים אתיופים המפגינים בכאב מול אפליה והתייחסות אכזרית; הוא היה רואה עבריינות שמשתוללת ברחובות הערים המרכזיות, הנוטלת את חייהם ובריאותם של חפים מפשע.

יצחק הרצוג: ובעיקר, אם אותו בנימין זאב שחלם להקים כאן בית לאומי שבו נחיה כעם מאוחד וחזק – אם הוא היה מתהלך ברחובות ישראל, הוא היה חש ושומע כעס, בורות, גזענות ושנאת חינם מהסוגים הגרועים ביותר שניתן למצוא.

יצחק הרצוג: על מדינת היהודים מוטלת אפוא החובה ללכת לאורו של הרצל, ובמקום שהמציאות רחוקה מן החזון, לפעול פעולה מתקנת.

יצחק הרצוג: האתגרים רבים ומורכבים: בראש ובראשונה מאיים על קיומנו צל הסכסוך עם שכנינו בארץ הזו.

יצחק הרצוג: הפגיעה והאיום על ביטחון אזרחי ישראל, הסכנה לדמוקרטיה ולקיומה היהודי של המדינה שהוא מביא לפתחנו, והכורח המוסרי המוטל עלינו לעשות כל מאמץ לחדול מן השליטה הממאירה בעם אחר, הם נושאים הנדחקים בחוסר תבונה מן התודעה ומסדר-היום המדיני של ישראל.

יצחק הרצוג: וכמובן יומרותיה המסוכנות של איראן, המאיימות על ישראל ועל שלום העולם, הרדיקליזם והטרור האסלאמי רב-הזרועות, גילויי האנטישמיות הרווחים בעולם ותופעות מדאיגות של חרם ונידוי כנגד מדינתנו, שיש להילחם בהן בכל הכוח.

יצחק הרצוג: כל אלה מושפעים מיחסינו עם הפלסטינים, וצריכים להחזיר אותנו אל היוזמה לנסות בכל דרך להסדיר את יחסינו אתם בתהליך של שלום.

יצחק הרצוג: בד בבד עם האיומים החיצוניים הנשקפים לנו, מוטלות על כתפינו משימות כבדות גם בתוך גבולותיה המוצקים והבטוחים של המדינה: הבטחת ביתו הלאומי של עמנו, תוך קיום מחויבותה לשוויון מלא לכל אזרחיה ללא הבדל; העצמת איכותה הפנימית של המדינה ודמותה המוסרית והחברתית; חתירה לצדק חברתי וחינוך לתרבות ולערכים; ביצור הדמוקרטיה ושלטון החוק; צמצום הפערים, איחוי הקרעים וכינון צדק חברתי.

יצחק הרצוג: עלינו להבטיח, כצוואתו של הרצל, כי לא יהיו פה עוד דוגמאות כואבות כמו מצוקתה של קהילת עולי אתיופיה, שפרצה שוב לתודעה ביתר שאת ובעוצמה קשה וחמורה בימים האחרונים.

יצחק הרצוג: דוגמה זו – של צעירים וצעירות יהודים, ילדים לעדה שצעדה לכאן ברגל אלפי קילומטרים כדי לממש את התפילה "ולירושלים עירך ברחמים תשוב", החולמים ומדברים עברית מרגע לידתם, וחשים מושפלים ומודרים בביתם שלהם – היא נורת אזהרה שיש להתייחס אליה בכובד ראש ולהתמודד אתה בכל העוצמה, שכן עלינו לזכור: גזענות היא גזענות היא גזענות.

יצחק הרצוג: כל מי שמלבה ומצמיח אותה, מכל חלקי הקשת הפוליטית, חותר ומסכן את המרקם האנושי המופלא שאנחנו חיים בו.

יצחק הרצוג: גזענות היא גזענות היא גזענות, והיא מנוגדת תכלית הניגוד לחזונו הציוני של בנימין זאב הרצל.

יצחק הרצוג: חברי וחברותי, הרצל נולד בשכנות לבית-כנסת.

יצחק הרצוג: סבו ואביו היו מבאי בית-הכנסת, והוא עצמו בהיותו בר-מצווה עלה שם לתורה וקרא בפרשת אחרי מות קדושים.

יצחק הרצוג: אני מאמין כי בעובדה ביוגרפית זו היה טמון סוד ייעודו.

יצחק הרצוג: הרצל היה האיש שעליו הטיל שר ההיסטוריה את השליחות להטות את מסלול חייו של עמנו מגולה לגאולה.

יצחק הרצוג: הרצל אומנם לא הועיד את עצמו לכך, אבל כמו משה הוא ראה בסבלות אחיו, וקול קורא פנימי עורר בו את צו הייעוד והגורל.

יצחק הרצוג: הרצל בבגרותו לא היה שומר מצוות, אבל מכאן ועד הגדרתו כמתבולל רחוקה מאוד הדרך.

יצחק הרצוג: אין ספק כי המורשת היהודית נחתמה בלבו.

יצחק הרצוג: גם בצאתו אל המרחב הקוסמופוליטי הפתוח, כצעירים יהודים משכילים רבים בתקופתו, הוא לא התנכר ולא התכחש לזהותו.

יצחק הרצוג: גורל עמו נגע במיתרי נפשו, ומהם בקע הניגון שהרטיט והסעיר לבבות, חולל תנועה מהפכנית וסלל דרך חדשה לעם מיוסר וצמא בשורה.

יצחק הרצוג: ויקטור הוגו אמר פעם, שיש דבר אחד שהוא חזק מכל הכוחות בעולם, וזהו רעיון שזמנו הגיע.

יצחק הרצוג: הרעיון הציוני היה כזה.

יצחק הרצוג: יהודים רבים חשו בעומק לבם כי הפתרון הנכון איננו המרת גולה בגולה, כי אם שיבה הביתה, אל המולדת ששמה נישא בלבבות ובתפילות לאורך הדורות – אל ארץ ציון וירושלים.

יצחק הרצוג: ישיבה זו כאן, של כנסת ישראל החדשה, כשדיוקנו של חוזה המדינה חקוק בכותל המזרח מול עינינו, נועדה לא רק לכבודו ולהוקרתו של האיש שנשא את נס המדינה היהודית וחולל את המהפכה של הציונות המדינית; היא נועדה, לא פחות מכך ואף יותר, לאימוצה ולחיזוקה של צוואתו לפעול למען ישראל יפה, למען ישראל צודקת, למען ישראל שוויונית ומתוקנת יותר; לישראל השואבת את השראתה מן המורשת היהודית הגדולה וממיטב הערכים האוניברסליים הספוגים בחזונו של הרצל; לישראל השומרת על קדושת האיזון בין יהודית לדמוקרטית, המכירה בכל אזרחית ואזרח בשוויון מלא, המאמינה בתקשורת חופשית.

יצחק הרצוג: זוהי הרי תמצית חזונו.

יצחק הרצוג: עלינו, מנהיגי מדינת ישראל, חברות וחברי הכנסת, מוטלת אפוא החובה לשמור על חזונו של הרצל עבור אזרחיות ואזרחי ישראל; לפרק מן היסוד את הכוחות המאיימים על קיומה כמדינה יהודית ודמוקרטית, בכל המובנים: המדיניים, החוקתיים, הציבוריים והחברתיים.

יצחק הרצוג: היום, יותר מ-110 שנים לאחר מותו של הרצל, זו המשמרת שלנו, והמאבק הזה חשוב מאי-פעם.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מודה גם לכל אלה שהשתתפו כאן אתנו בציון היום לזכרו של הרצל, כולל בני משפחתו, ואני חושב שמדובר כאן באמת בחובה נעימה של כולנו, כפי שאמרו כל הדוברים, לציין את זכרו של חוזה המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חוזרים לנאומי בכורה של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת חיים ילין; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חבר הכנסת יאיר לפיד, שיברך את חבר הכנסת החדש.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לכבד את הדוברים.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אזרחי ישראל, אני כאן בגלל "עופרת יצוקה", אני כאן בגלל "עמוד ענן", אני כאן בגלל "צוק איתן".

חיים ילין: אני כאן כי פעימות הלב של דניאל טרגרמן דממו לפני תום 15 השניות.

חיים ילין: אני כאן לעשות הכול כדי למנוע את המלחמה הבאה.

חיים ילין: כמעט שנה חלפה מאז נכנס צה"ל לרצועת-עזה, כמעט שנה חלפה מאז ההפגזות הבלתי-פוסקות שסבלנו בדרום, בעוטף-עזה.

חיים ילין: שנה לאובדן של אזרחים, חיילים, חברים וילדים, שנה של התמודדות, שנה של שיקום.

חיים ילין: "צבע אדום" הפך להיות חלק מחיינו בעוטף-עזה, חלק מגידול הילדים, "צבע אדום" שעוצר את הנשימה ומאיץ את הדופק.

חיים ילין: שנה חלפה, והנה, רק לפני שבוע שוב נחתה רקטה בעוטף.

חיים ילין: כלום, דבר לא השתנה.

חיים ילין: לאחר מלחמת "צוק איתן" נוצרה הזדמנות למינוף המהלך הצבאי – שיקום הרצועה תמורת פירוז – אך ברגע האמת רעדה ידו של ראש הממשלה; אזרחי ישראל נותרו שבויים של ה"חמאס".

חיים ילין: היום אנחנו מציינים את יום הולדתו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל.

חיים ילין: "אם תרצו אין זו אגדה" – השילוב של חזון ונחישות הביאו להקמת מדינת ישראל.

חיים ילין: אנו חייבים את אותו חזון ואותה נחישות גם היום.

חיים ילין: כל עוד אין אופק לפתרון מדיני, נמשיך לחיות ממלחמה למלחמה למלחמה.

חיים ילין: הפחד מהמעשה וחוסר החזון מובילים אותנו למבוי סתום.

חיים ילין: זה לא התחיל לפני שנה.

חיים ילין: כבר 15 שנה אנו נמצאים במלחמת התשה בעוטף-עזה, תחת הפגזות מתמשכות.

חיים ילין: רבים כל כך נהרגו, כל כך הרבה הרס, והמציאות לא השתנתה.

חיים ילין: אנחנו מחשבים את הזמן עד הסבב הבא.

חיים ילין: אבל אני, אני לא מוותר על התקווה.

חיים ילין: מול הטרור צריך להילחם, אבל צריך גם הסדר, צריך אופק מדיני.

חיים ילין: בגלל התקווה הזאת הגעתי לכאן.

חיים ילין: לפני שבועיים חגגנו 67 שנים למדינת ישראל.

חיים ילין: מדינת ישראל עדיין בגיל ההתבגרות, ללא גבולות גיאוגרפיים ומדיניים, ללא גבולות חברתיים, כלכליים וקהילתיים.

חיים ילין: מתי איבדנו את החמלה, את הנחישות לצדק חברתי, את "ואהבת לרעך כמוך"?

חיים ילין: אין לנו מדינה אחרת, אנחנו חייבים להיות ערבים זה לזה, ותפקידנו לאחד את העם, ולא לפלג.

חיים ילין: 67 שנים אנחנו חיים כאן על החרב, חיים בשכונה קשה.

חיים ילין: בוועדת האו"ם שחקרה את "צוק איתן" העדתי ואמרתי שאנחנו לא מגדלים את ילדינו להרוג בני-אדם, אלא מחנכים אותם שיגנו על גבולות מדינת ישראל, על העם, על התושבים, ללא קשר לדת, גזע, מין ולאום.

חיים ילין: אך לא די בצבא.

חיים ילין: המדינה צריכה להגן עלינו לא רק בחרב, אלא לייצר מדיניות אמיתית, של חתירה להסדר, של החזרת האמון שאפשר לחיות אחרת.

חיים ילין: המצב הקיים הוא ללא תקווה, ואסור לתת לו להימשך.

חיים ילין: אני ציוני.

חיים ילין: נולדתי בארגנטינה, גדלתי על ערכי התנועה הקיבוצית – ערכים של ערבות הדדית, דאגה לזולת, עבודת האדמה, הגשמה וציונות.

שלי יחימוביץ': סוציאליזם שכחת.

חיים ילין: בגיל 18 עליתי לארץ כחייל בודד להגשים את החזון של דוד בן-גוריון וליישב את הנגב.

חיים ילין: לכן בחרתי בקיבוץ בארי.

חיים ילין: הערכים הללו עדיין מצויים כאן, גם אם נזנחו על-ידי ממשלות ישראל במשך שנים רבות.

חיים ילין: אזרחי מדינת ישראל התיישבו לכל אורכה, מהצפון ועד הדרום, בערים, בעיירות פיתוח, במושבים ובקיבוצים.

חיים ילין: ההיסטוריה של מדינת ישראל וגבולותיה נקבעו על-ידי חלוצים שהתיישבו מתוך ערכים ציוניים וחרשו את האדמה החקלאית עד התלם האחרון.

חיים ילין: שם, באותו מקום נקבעו גבולות המדינה.

חיים ילין: הרב טאו מדבר על כך שהחקלאות ועבודת האדמה הן מצווה ביהדות.

חיים ילין: זו ללא ספק גם מצוות הציונות, ואל לנו לשכוח זאת.

חיים ילין: חקלאות היא העיסוק היחיד שלא ניתן לארוז במזוודה.

חיים ילין: כל עיסוק אחר אפשר לארוז, ללכת ולהקים מחדש במקום אחר.

חיים ילין: שדות, מטעים, מקשות ופרדסים אי-אפשר להכניס למזוודה.

חיים ילין: השורשים שלנו בקרקע; האחיזה העיקשת המבטיחה את הציונות האמיתית, זו הנפרסת בכל חלקי מדינת ישראל, היא החקלאות.

חיים ילין: אסור למדינה לוותר עליה, עד התלם האחרון.

חיים ילין: התושבים העוטפים את גבולות מדינת ישראל חווים קשיים ביטחוניים וכלכליים ייחודיים, והמרחק שלהם ממרכזי קבלת ההחלטות, נדמה, רק הולך וגדל עם השנים.

חיים ילין: בנסיעה שלכם לאילת דרך כביש 90, עצרו, הסתכלו על הערבה.

חיים ילין: מושבים וקיבוצים שהפריחו את השממה מעבדים את הקרקע.

חיים ילין: אתם יודעים כמה קשה היום?

חיים ילין: מדינות בעולם המערבי משקיעות מיליארדים בחקלאות, משום שהן מכירות בחשיבותה: ארה"ב, יפן והאיחוד האירופי.

חיים ילין: בישראל מערימים קשיים נוספים משנה לשנה על החקלאים.

חיים ילין: במקום לסייע, פורצים את השוק החקלאי לשוק כאילו-חופשי, זה המסובסד על-ידי מדינות אחרות, ופוגעים בחקלאות שלנו.

חיים ילין: מה יהיה בערבה ללא חקלאות?

חיים ילין: וכך בכל היישובים העוטפים את גבולות מדינת ישראל.

חיים ילין: לא מזמן ביקרתי בבית-העלמין כינרת.

חיים ילין: חוויתי את אחד הסיורים המרגשים שהיו לי.

חיים ילין: עברנו בין המצבות וראינו בין השמות החקוקים באבן את ההיסטוריה של מדינת ישראל, של הציונות.

חיים ילין: אלו השורשים העמוקים ביותר שלנו: מייסדי התרבות הישראלית, שירה וזמרה, האנשים שלחמו במלחמות, מנהיגי הציונות, האנשים שגאלו את הקרקע, שהגיעו לשממה והקימו מחדש את מדינת ישראל.

חיים ילין: האנשים הנפלאים הללו, שקבורים בכינרת, לא הסכימו ביניהם.

חיים ילין: היו שם ויכוחים עצומים, אבל הם פעלו למען מטרה משותפת, למען מדינת ישראל.

חיים ילין: למרות הוויכוחים העזים, שנדמה שאפשר לשמוע עד היום כשעוברים בבית-העלמין, הם פעלו ביחד למען אחדות העם.

חיים ילין: את זה אנחנו שכחנו.

חיים ילין: אנו, חברי הכנסת, חייבים להפגין דוגמה אישית; לא לרדת לתחתית, אלא להוביל לאחדות העם ולפעול בשיתוף פעולה.

חיים ילין: כל פעם אנחנו מופתעים מאחדות העם בעת לחימה, אך אנחנו צריכים ללמוד להיות מאוחדים גם ביום-יום ובחיי השגרה.

חיים ילין: לשום מפלגה או אידיאולוגיה אין מונופול על השכול, על פציעות במלחמות או על אובדן בפיגועים.

חיים ילין: כולנו נפגעים.

חיים ילין: אני אומר זאת כאזרח, כראש מועצה לשעבר וכאב לבן שנפצע במלחמה.

חיים ילין: בחרתי להשתלב בחיים הציבורים כדי להביא את הערכים, הרוח והנחישות של אנשי האדמה.

חיים ילין: האויב הגדול של הדמוקרטיה הוא הפחדה וחוסר תקווה.

חיים ילין: המחשבה שלא ניתן לשנות דבר, שהמצב הנוכחי הוא הטוב ביותר, היא שגיאה חמורה.

חיים ילין: נכון, לא הכול תלוי בנו, אבל גם ההסכמים הקואליציוניים הנחתמים בימים אלו לא מדברים על תקווה ואופק מדיני.

חיים ילין: נכון, שום שינוי לא מתרחש בן-לילה, אבל הגיע הזמן להתחיל.

חיים ילין: אני כאן בגלל "עופרת יצוקה".

חיים ילין: אני כאן בגלל "עמוד ענן".

חיים ילין: אני כאן בגלל "צוק איתן".

חיים ילין: אני כאן מפני שפעימות הלב של דניאל טרגרמן דממו לפני תום 15 השניות.

חיים ילין: אני כאן לעשות הכול כדי למנוע את המלחמה הבאה.

חיים ילין: לא אנוח ולא אשקוט עד שנצליח לשבור את המעגל שבו אנו מצויים.

חיים ילין: אני לא מוותר על התקווה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד לברך את הנואם.

יולי יואל אדלשטיין: כן, חבר הכנסת לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו ממשיכים.

יולי יואל אדלשטיין: פרק זמן סביר בהחלט ניתן על מנת לברך את הנואם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יאיר לפיד: חיים, לפני שנתיים וחצי עמדתי פה כחבר כנסת חדש, ומי שהציג אותי אז היה חבר הכנסת מנחם מוזס מיהדות התורה, שעשה את זה בהומור ובנדיבות – שלום, כבודו – וסיפר לי דברים על המשפחה שלי שאפילו אני לא ידעתי.

יאיר לפיד: ואתה תגלה שזה אופייני לבניין הזה.

יאיר לפיד: הבניין הזה לא עוסק בהסכמה, את זה נשאיר לפרלמנט הצפון-קוריאני.

יאיר לפיד: הבניין הזה עוסק ביכולת של אנשים לא להסכים, ובכל זאת להמשיך לחיות ביחד ולפעול ביחד וליצור יחד יש מאין.

יאיר לפיד: אנחנו בעיצומו של עימות ישראלי גדול על זהותה של המדינה ועל עתידה של המדינה.

יאיר לפיד: העימות הזה כל כך דרמטי וכל כך כואב, שהוא גורם לנו להתייחס לכל פשרה כאל בגידה, לכל דיאלוג כאל כפירה בעיקר ולכל שיתוף פעולה כאל חתרנות.

יאיר לפיד: אלא שאם אנחנו חפצי חיים, ואם אנחנו רוצים לבנות יחד מדינה, אלה הכלים שאתם אנחנו צריכים לעבוד – הפשרה והדיאלוג ושיתוף הפעולה.

יאיר לפיד: לפעמים נריב, לפעמים צריך לריב, אבל צריך גם לזכור את מה שכתב דוד אבידן: "את העובדה הפשוטה, החותכת, שאין לנו לאן ללכת".

יאיר לפיד: ואת העובדה הזאת, הבית הזה צריך לדעת, חיים ילין מגלם בגופו ובנפשו: סבא שלו היגר ממזרח-אירופה לארגנטינה בסוף המאה ה-19, לאחת החוות שהקים שם הברון הירש.

יאיר לפיד: הרעיון היה אז שהיהודים זקוקים למדינה משלהם, ולא חשוב איפה היא תהיה.

יאיר לפיד: והעובדה שחיים מושבע כאן היום בירושלים היא הוכחה לכך שהברון טעה, וגם סבא שלך, חיים, טעה.

יאיר לפיד: לפעמים הנכדים יכולים ללמד את הסבים מהי מורשת.

יאיר לפיד: העובדה שחיים ילין חי כאן בישראל ולא בבואנוס-איירס או במאוריסיו – הרבה מהם נסעו למאוריסיו – הופכת אותו להוכחה חיה ונושמת לכך שלא יכולה להתקיים מדינה ליהודים בלי זהות יהודית, שלא יכולה להתקיים עצמאות יהודית וריבונות יהודית בלי מורשת ישראל, בלי הקשר לתנ"ך ולתלמוד ולידיעה שאנחנו חלק ממירוץ שליחים היסטורי.

יאיר לפיד: במסגרת מירוץ השליחים הזה חיים עלה לארץ לבד בגיל 17.5 לקיבוץ בארי אשר בעוטף-עזה, והוריו נשארו מאחור בארגנטינה.

יאיר לפיד: יש אמת על מהגרים שאני מכיר מהבית, מאבא שלי.

יאיר לפיד: מהגרים הם תמיד מהגרים, אין לזה תאריך תפוגה.

יאיר לפיד: אין להם היכולת להתייחס למדינה כאל דבר מובן מאליו, שלפעמים אלה שנולדו בה מרגישים כך.

יאיר לפיד: וזו הביוגרפיה של חיים כחייל בודד וכסטודנט וככלכלן שעובד בקיבוצים של האזור, ומשנת 2007 כמי שעומד בראש מועצת אשכול ומנהיג את התושבים – הוא דיבר על זה מפה יפה – בשלושה סבבי לחימה מול עזה.

יאיר לפיד: שום דבר לא מובן מאליו בדרך שלו, והוא לוקח הכול באופן אישי ומתוך הזדהות עמוקה עם כל אחד ואחת מתושבי המועצה שלו.

יאיר לפיד: בבחירות האחרונות – זה משהו שהבניין הזה יכול להעריך, נדמה לי שבמיוחד היום – חיים זכה ב-91% מקולות תושבי המועצה שלו.

יאיר לפיד: זאת משילות.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה דיברת על פרלמנט צפון-קוריאני, אה?

יאיר לפיד: בדיוק.

יאיר לפיד: הוא נשוי לזיוה, הוא אב לארבעה; בנו אור נפצע במהלך "צוק איתן" כשהוא נכנס לעזה עם היחידה שלו.

יאיר לפיד: חיים אמר שהוא בא לייצג את עוטף-עזה בכנסת ישראל, ואם אתם רוצים להבין למה, אני אקריא רק קטע קצר מאיגרת לתושבים שחיים כתב ב-13 בינואר 2011: "בסוף השבוע הרגשנו שוב את המתיחות הביטחונית באזור.

יאיר לפיד: נדב רוטנברג, זכרו לברכה, חייל צנחנים מרמות-השבים, נהרג ביום שישי בתקרית צבאית, לאחר שהוא וחבריו יצאו להגנה על תושבי אשכול.

יאיר לפיד: התחושה לא קלה לכולנו.

יאיר לפיד: ביום ראשון נסעתי למשפחה על מנת להביע את תנחומי ולספר להם על האזור שלנו ועל הקהילות שחיות בו, מתוך כוונה להדגיש את חשיבות פעילות צה"ל באזור עבור התושבים.

יאיר לפיד: אימא של נדב סיפרה על תחושת המחויבות שנדב הביע לא פעם כלפי המשימה של שמירת חיי התושבים באשכול.

יאיר לפיד: הוא כל הזמן חזר על כך שיש כאן מדינה בתוך מדינה, ושכולם מנותקים ממה שקורה בעוטף-עזה.

יאיר לפיד: מבלי שבחרה בכך, המשפחה שילמה את המחיר היקר מכול".

יאיר לפיד: וכדי שלא יהיו יותר משפחות שמשלמות את המחיר היקר מכול, חיים, כנסת ישראל זקוקה לך, לקול הייחודי שלך, לעוצמה שלך, ליכולת שלך לחבר בין אנשים.

יאיר לפיד: ברוך הבא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד, יושב-ראש יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת מירב בן ארי לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה תדבר חברת הכנסת איילת שקד.

מירב בן ארי: יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, שלום רב, אלוף משנה במילואים ד"ר אריאל בר, רופא במשלחת של צה"ל לנפאל, כתב בשבוע שעבר כך: "יש איזה שיקוי מוזר שקוראים לו ישראליות; הוא ממיס את האי-אפשר, הוא מייצר תושייה ונחישות גם לנגד סיכויים שנראים קלושים.

מירב בן ארי: אם אין נהגים נפאלים בלילה, אז מעירים אותם.

מירב בן ארי: אם המשאיות לא מתאימות, אז מפרקים להן את הדפנות.

מירב בן ארי: כאשר המקומיים אומרים: אפשר רק מחר, אז מעירים אותם קצת אחרי חצות.

מירב בן ארי: במשך 15 שנה אני מסתובב במוקדי אסון בכל העולם כדי לסייע לאנשים.

מירב בן ארי: פגשתי משלחות מעשרות מדינות, אבל כאלו עם רופאים וקצינים כה מקצועיים, מסורים, אמיצים ומחושלים עוד לא פגשתי".

מירב בן ארי: דגל ישראל התנוסס מעל האוהלים שמשמשים את בית-החולים הזה, וכדאי לכולנו להרים ראש ולהביט בו בגאווה, שכן אולי לרגע הוא יעלים מאתנו כל נימה של ציניות.

מירב בן ארי: אני מירב מרשימת כולנו, יהודייה, ציונית, ישראלית, הסדר לא משנה, מתרגשת כאשר אני שרה את ההמנון הלאומי ומתמלאת גאווה כאשר דגל ישראל מתנופף בנפאל ובכל מדינה אחרת.

מירב בן ארי: אני וחברי הדור החדש של הציונות, דור של אידיאליסטים פרגמטיים; אנשים ונשים אשר מונעים מאידיאלים חשובים אך מודעים למציאות שבה הם חיים.

מירב בן ארי: גדלתי בנתניה במשפחה חד-הורית לאם נפלאה שחינכה אותי לערכים, מסורת, ציונות ואהבת הארץ, שלמרות הקשיים האובייקטיביים לא ויתרה לי, ורצתה שאגשים את כל השאיפות שלי ושלה.

מירב בן ארי: עוד בילדותי הבנתי כי החינוך הוא המפתח להצלחה בחיים, ורק בזכות החלומות שלי אגיע למקומות חשובים ומשמעותיים.

מירב בן ארי: את רוב שירותי הצבאי עשיתי בחטיבת גולני, כחיילת, ובתפקידי האחרון כקצינת החינוך של החטיבה.

מירב בן ארי: אהבתי את שירותי הצבאי, למדתי בו המון על החברה הישראלית, הכרתי – וטיילתי עם החיילים שלי בכל הארץ.

מירב בן ארי: הבנתי כי החינוך הוא חלק בלתי נפרד מאימוני הצבא.

מירב בן ארי: זכיתי לשרת תחת פיקודם של שני מפקדים נערצים, תת-אלוף ארז גרשטיין, זיכרונו לברכה, והרמטכ"ל הנוכחי, רב-אלוף גדי איזנקוט.

מירב בן ארי: מפקדי האמינו בי ונתנו לי את ההזדמנות להוביל שינויים, לחנך ולתקן פערים שיצרה החברה הישראלית בקרב החיילים.

מירב בן ארי: גדלתי בחטיבה מפוארת עם אחים ושותפים לדרך, ולמדתי כיצד אפשר לקיים חברה נכונה, צודקת ומתוקנת יותר.

מירב בן ארי: גם אני הוטרדתי בשירותי הצבאי כמה פעמים, לעתים זה נבע מהערות שוביניסטיות שונות, נגיעות שאינן במקומן, הצעות מגברים, אך לשמחתי אף אחד לא כפה את עצמו עלי, ההצעות תמיד היו על השולחן, וידעתי לסרב לכולן בנימוס ובחברות.

מירב בן ארי: לא התרגשתי.

מירב בן ארי: אחרי כל כך הרבה שנים בסביבה גברית פיתחתי מערכת חיסונית ייחודית המונעת ממני להיפגע.

מירב בן ארי: לא דיווחתי ולא שיתפתי, כי לא רציתי לפגוע בהם, אך בעיקר כי לא רציתי לפגוע בעצמי; ידעתי שבסוף ייגרם לי רק נזק, ולכן העדפתי להמשיך הלאה בחיי.

מירב בן ארי: היום אני מודה: זה לא הפתרון, ואני גאה בנשים הרבות שהחליטו להיחשף ולצאת עם הנושא הזה החוצה.

מירב בן ארי: אין לנו במה להתבייש, רק להם יש, אבל הטיפול בבעיה הזאת חייב להיות טיפול שורש.

מירב בן ארי: יש לטפל בתופעה לא רק באמצעות חקיקה, משפטים והסדרי טיעון, אלא באמצעות חינוך מגיל צעיר, וכמובן בצבא.

מירב בן ארי: גופן של נשים אינו הפקר, ויחסי מרות וסמכות אינם נותנים את הלגיטימציה לניצול מצבה של האישה.

מירב בן ארי: כאשר סיימתי את שירותי הצבאי, ניתנה לי הזדמנות ממורי הרוחני, פרופסור אוריאל רייכמן.

מירב בן ארי: פרופסור רייכמן ראה בי מנהיגה חברתית ונתן לי את ההזדמנות ללמוד במלגה מלאה את התואר הראשון שלי במשפטים, ולימים גם את התואר השני.

מירב בן ארי: בזכות האמונה שלו בי סיימתי את התואר בהצטיינות, אך לצדו לא שכחתי את האחריות החברתית שלי, והייתי ליושבת-ראש אגודת הסטודנטים, האישה הראשונה בתפקיד זה.

מירב בן ארי: ניצלתי את תפקידי כדי לקיים פרויקטים חברתיים רבים המשותפים לסטודנטים ולקהילה.

מירב בן ארי: אני תמיד זוכרת מהיכן הגעתי, וכמה חשוב לתת הזדמנות שווה לכל סטודנט במדינה שלנו ללמוד לימודים אקדמיים.

מירב בן ארי: מייד לאחר סיום מבחני לשכת עורכי-הדין זכיתי לעבוד בקרן רש"י, קרן פילנתרופית עצומה ונפלאה אשר חרתה על דגלה מיום היווסדה אחריות חברתית למדינת ישראל בכל התחומים החשובים לנו: רווחה, בריאות, חינוך ותרבות.

מירב בן ארי: באמצעות קרן רש"י הקמתי שני מרכזים לחינוך וספורט אתגרי להעצמת בני-נוער, אשר ראו במרכז שלי בית שני והזדמנות נוספת להצלחה בחיים.

מירב בן ארי: בכל עשר שנות עבודתי ליוויתי עשרות יזמים חברתיים אשר ביקשו להקים עמותות ומיזמים חברתיים.

מירב בן ארי: הרציתי בעברית ובאנגלית איך הופכים חזון לתוכנית עבודה, איך מממשים חלום והופכים אותו למציאות.

מירב בן ארי: בתפקידי האחרון פרצתי דרך בחינוך הבלתי-פורמלי, והחלום שלי הוא שאוכל להקים בכל עיר בארץ מרכזים שבהם כל ילד מתבגר עם קשיים לימודיים, כלכליים או חברתיים יוכל לקבל סיוע מהמדינה, לא מתוך כישלון, אלא דווקא מתוך חוויות של הצלחה.

מירב בן ארי: אני רוצה שאותם ילדים שבית-הספר לעתים נוטה לוותר עליהם יקבלו הזדמנות שנייה; עשרות נערים שלי, שמעולם לא יצאו לטיול שנתי של בית-ספר, חצו אתי את מדבר-יהודה ארבעה ימים עם תיק על הגב; נערים שהיום כבר מסיימים בגרות, מתגייסים לצבא והם אזרחים טובים יותר.

מירב בן ארי: הנוער שלנו הוא העתיד של המדינה; בו נמצאת התקווה של כולנו לעתיד טוב יותר.

מירב בן ארי: אתמול כשחזרתי הביתה שמעתי את המסוקים מעל העיר שלי, תל-אביב–יפו.

מירב בן ארי: לרגע חזרתי לתקופת המלחמה האחרונה, למבצע "צוק איתן", אולם הפעם זו לא הייתה מלחמה על הבית, אלא מלחמה מבית, גזענות שהביאה לאלימות.

מירב בן ארי: מחאת יוצאי אתיופיה אתמול בכיכר-רבין יצאה מכלל שליטה, השימוש באלימות ראוי לגינוי, אך אין ספק שבסיס המחאה מוצדק.

מירב בן ארי: אני קוראת מכאן למנהיגי העדה וליוזמי המחאה לבוא להידברות.

מירב בן ארי: נראה לי שהמסר שלכם עבר.

מירב בן ארי: נראה לי שכולנו הבנו כי אף קבוצה בישראל לא צריכה להסכים ליחס מפלה רק בגלל צבע עורה.

מירב בן ארי: אחת המשימות הראשונות של הממשלה החדשה תהיה טיפול באפליה הזאת.

מירב בן ארי: עקרונות שפרסמה הממשלה לפני חצי שנה חייבות להיות מיושמות בצה"ל, במשטרה, אך בעיקר בחינוך.

מירב בן ארי: הטיפול בילדי העדה האתיופית לא צריך להיות על-ידי אגף לקליטת עלייה.

מירב בן ארי: ילדים אתיופים הם ילידי הארץ, הם כבר לא עולים חדשים, הם ישראלים כמוני וכמוכם, וככאלה כך עלינו להתייחס אליהם.

מירב בן ארי: חינוך מחדש ותיקון כישלונות המדינה ביחס לאוכלוסייה זו נחוצים בכל המוסדות, בקרב המנהיגים, בחינוך, בתקשורת ובחוק.

מירב בן ארי: ילדים אתיופים נמצאים במסגרות מיוחדות ללא צורך, הם מוגדרים נוער בסיכון אף-על-פי שהם כלל אינם מסוכנים לציבור.

מירב בן ארי: האפליה במקומות העבודה, הפגיעה בהם במועדונים, במגרשי הכדורגל, בבתי-הספר, בגנים, בבריכה, בים, בסופרמרקט, היא חלק משגרת חייהם.

מירב בן ארי: פעם, כשפתחתי את המרכזים שלי, ב-2006, לנערים שלי קראו שלמה, אברהם, יצחק; היום זה אביב, נדב, מתן, יהונתן.

מירב בן ארי: אם הם השכילו להבין כיצד להיות מעורים יותר בחברה שלנו, למה אנחנו לא נותנים להם את ההזדמנות האמיתית להיות חלק מאתנו?

מירב בן ארי: כולנו טעינו, אבל תמיד אפשר לתקן.

מירב בן ארי: הגיע הזמן לטפל בפערים העצומים שיצרנו בשנים האחרונות מול אוכלוסייה זו, שהיא חלק בלתי נפרד מאתנו.

מירב בן ארי: כבת למשפחה חד-הורית, גם נושא זה חשוב לי מאוד.

מירב בן ארי: אני יודעת כמה סיוע צריכות לקבל משפחות אלה, גם ברמה הכלכלית אך גם ברמה החברתית.

מירב בן ארי: אנו צריכים לבוא לקראתן בכל דבר ולשים אותן לפני כולם, כי אם הן בחרו להביא ילד לעולם ולגדל אותו לבד, רק על האומץ הזה אנחנו חייבים לשמור אותן קרוב ללבנו ולא לתת להן ללכת לאיבוד בתוך המערכת.

מירב בן ארי: אם חד-הורית היא לא סמל למצוקה, היא סמל לגבורה, התמודדות והתגברות על קשיים.

מירב בן ארי: לא כל משפחה חד-הורית היא משפחה במצוקה, אולם עלינו מוטלת האחריות לאפשר לאימהות חד-הוריות לצאת לעבודה ולהשתכר כראוי, מבלי לפגוע בכספים המגיעים להן כחוק.

מירב בן ארי: נוסף על כך, משהו קטן ואישי שלי.

מירב בן ארי: כחולת צליאק, חשוב לי מאוד לקדם את הנושא, לתמוך במשפחות שזקוקות לסיוע כלכלי בעניין, לתמרץ יבואנים ויצרנים לפתוח את שוק המוצרים נטולי הגלוטן, לעודד תחרות, להוזיל מחירים, אך בעיקר לפתח מודעות לאוכלוסייה זו שרק גדלה עם השנים.

מירב בן ארי: זהו עניין חברתי נטו אשר זקוק להתערבות המדינה ולהשפעתה.

מירב בן ארי: באחד מהנאומים שלי במהלך הקמפיין דיברתי על דור ההומלסים.

מירב בן ארי: לא אחזור על דברי שנאמרו שם – לשמחתי צפו בנאום שלי אלפי אנשים, והם כתבו לי כמה הם מזדהים עם כל מילה שאמרתי בנאום שלי – אולם, ברשותכם, אחזור על כמה דברים חשובים שדיברתי עליהם.

מירב בן ארי: כשמדברים על הנושא החברתי, לא מדובר רק על השכבות החלשות ועל המצוקה שלהן, אלא מדובר גם עלינו, עלי ועל החברים שלי, על מעמד הביניים החדש, מעמד שאין לו מעמד; אנשים ונשים אשר הלכו לצבא, עושים מילואים, משלמים מסים, קמים כל בוקר לעבודה ומרוויחים את לחמם בכבוד, אבל לא מצליחים לקנות לעצמם דירה, בית משלהם, או לסיים את החודש.

מירב בן ארי: ביטחון המדינה הוא דבר חשוב ומרכזי, אך יוקר המחיה, משבר הדיור והפערים החברתיים, הפתרון שלהם הוא הביטחון האמיתי של אזרחי מדינת ישראל.

מירב בן ארי: הגיע הזמן לשנות, הגיע הזמן להעלות את הנושאים החברתיים לסדר-היום – אותם נושאים שהמדינה שלנו שמה בצד כי תמיד יש דברים חשובים יותר.

מירב בן ארי: בחרתי להצטרף למפלגת כולנו ולמנהיג העומד בראשה משה כחלון.

מירב בן ארי: מפלגת כולנו היא המפלגה שמתאימה בדיוק לעולם הערכים שדיברתי עליו ולעולם החברתי שממנו הגעתי.

מירב בן ארי: הדרך שבה בחר ראש הרשימה שלי ללכת היא הדרך שבה אני בחרתי לקחת חלק כל חיי.

מירב בן ארי: ההחלטה לשים את הנושא החברתי בראש סדר העדיפויות של כולנו היא בעיני החשובה ביותר על מנת לחלץ את מדינת ישראל מהמשברים שבהם היא נמצאת כיום.

מירב בן ארי: חילי טרופר, בספרו "מקום בעולם – מחשבות על חינוך" כותב: "ברנקו וייס, זיכרונו לברכה, נטה להשתמש בכינוי 'אידיאליסטים פרגמטיים'.

מירב בן ארי: מדובר בעיני במונח יפה מאוד ובעיקר מאפיין מאוד.

מירב בן ארי: היינו רוצים לראות את עצמנו ככאלה, וכנראה אנחנו באמת קצת כאלה: חולמניים, שואפים, בעלי חזון של תיקון, אך פרקטיים וריאליים.

מירב בן ארי: הראש נמצא בשמים והרגליים נטועות עמוק באדמה.

מירב בן ארי: אנו מבינים שאי-אפשר הכול ומייד; מבינים שאין שלמות בעולם ותמיד יהיה חוסר, ואולי כפי שאמר הרבי מקוצק: 'אין דבר שלם יותר מלב שבור'; מבינים שאם נבקש הכול, ייתכן מאוד שניוותר בלי דבר".

מירב בן ארי: אז לכם, חבורת האידיאליסטים הפרגמטיים, המרימים את הדגל והמתלכלכים בבוץ, נושאי הבשורה והמעמיסים על הגב – תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת איילת שקד לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת שקד, עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

איילת שקד: אדוני כבוד היושב-ראש, חברת הכנסת מירב בן ארי, קודם כול, כבוד הוא לי שמירב ביקשה ממני לברך אותה.

איילת שקד: מירב ואני נפגשנו לפני 20 שנה בערך.

איילת שקד: אני הייתי אז חיילת משוחררת, מש"קית חינוך בדימוס בגולני.

איילת שקד: קיבלתי יום אחד טלפון מחבר טוב שלי שהיה קצין בחטיבה, והוא אמר לי: איילת, הגיעה קצינת חינוך חדשה, פצצת אנרגיה כמוך, מתזזת את כל החטיבה.

איילת שקד: כך הכרתי את מירב, דרך חברים משותפים בחטיבה.

איילת שקד: היא כמובן שבתה את לב החיילים, את לב הקצינים, ובעיקר הייתה קצינת חינוך מצטיינת שהנחילה לחטיבה ערכים של אהבת הארץ, אהבת אדם, רעות וכבוד לזולת.

איילת שקד: אני חושבת שמירב לקחה את מה שהיא קיבלה בבית מאימא אתי, שכמו שמירב סיפרה, היא אם חד-הורית שגידלה שתי בנות לתפארת, את מירב ואת אחותה לימור, תמיד בהרבה השקעה, בהרבה אהבה וגם בדרישה.

איילת שקד: אני חושבת שאמך, ממה שהבנתי, לא עשתה לכן הנחות, ובאמת ליוותה אתכן תמיד ביחד, אחר כך גם בגאווה גדולה ללימודים הגבוהים.

איילת שקד: מירב לקחה את מה שהיא קיבלה בבית ובצבא והגיעה למרכז הבין-תחומי.

איילת שקד: שם, כמובן, מייד היא הייתה התלמידה המצטיינת האהובה על פרופסור אוריאל רייכמן – תמיד הקודקוד מייד מכיר את מירב.

איילת שקד: היא עשתה שם חיל, ואחר כך הקימה בהרבה הרבה מסירות נפש מרכזים לנוער בסיכון, ומאות בני-נוער עברו דרך מערכת החינוך של מירב.

איילת שקד: בן-אדם אחד שפשוט הצליח לגייס כסף – היא החליטה להשקיע את כל הכסף ואת כל המרץ האדיר שלה בנוער בסיכון.

איילת שקד: אני חושבת שאין הרבה אנשים שיש להם הזכות להגיד שהם שיפרו חיים של בני-נוער וגרמו להם להאמין בעצמם ואחר כך להצליח בחיים.

איילת שקד: אני חושבת, חבר הכנסת משה כחלון, שעשית בחירה יוצאת דופן.

איילת שקד: אני חושבת שמירב תמיד הייתה מנהיגה, בבית, בצבא, באוניברסיטה, ועכשיו מירב תנהיג את כולנו.

איילת שקד: אז הרבה הרבה בהצלחה, וכל מה שאת צריכה – אנחנו כאן בשבילך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: לטובת מירב רק תבהירי שב"תנהיג את כולנו" התכוונת לכולנו ולא למפלגת כולנו, כי אחרת – – – חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת ינון מגל; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – יברך אותו השר נפתלי בנט.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות אדוני עד עשר דקות.

ינון מגל: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, "משה קיבל תורה מסיני, ומסרה ליהושע, ויהושע לזקנים, וזקנים לנביאים, ונביאים מסרוה לאנשי כנסת הגדולה״.

ינון מגל: כך נפתחת מסכת אבות.

ינון מגל: שרשרת.

ינון מגל: זה מוסר לזה, שמוסר לבא אחריו, וכך הלאה .

ינון מגל: כשקראתי את המשנה הזאת עם בני שאלתי את עצמי, למה היא נעצרת דווקא בכנסת הגדולה?

ינון מגל: הרי המשנה נחתמת בשנת 200 לספירה, אז למה לעצור מאות שנים קודם?

ינון מגל: והתשובה היא שזו תקופה של פוסט-טראומה.

ינון מגל: 70 שנה לאחר החורבן הראשון עזרא הסופר רק מתחיל לאסוף את השברים שעולים מגלות בבל, וכנסת הגדולה אחריו מסדרת את התנ"ך, את התפילה, מתקנת תקנות ונלחמת בהתבוללות.

ינון מגל: רק לפני רגע הכול נחרב, העם התפזר, אין הנהגה, אין נבואה, יש הרבה עמי-ארצות, ואפילו הכהונה הגדולה נתפסת על-ידי חמדנים בעלי שררה; בקיצור, יש הרבה לסדר.

ינון מגל: והנה היום אנו עומדים פה שוב באותו מקום, בירושלים, 70 שנה אחרי חורבן, שבניגוד לשני קודמיו, שהוציאו את עם ישראל מארצו, החזיר אותנו לציון.

ינון מגל: ויש עלינו, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, שוב אחריות גדולה, גדולה מאוד: לא לנתק את השרשרת.

ינון מגל: לא לנתק את רצף הדורות.

ינון מגל: מאברהם ומשה ועד חזון הנביאים.

ינון מגל: לפני 115 שנה כתב מנחם מנדל דוליצקי: "ציון תמתי, ציון חמדתי, לך נפשי מרחוק הומייה.

ינון מגל: תשכח ימיני אם אשכחך, יפתי, עד תאטר בור קברי עלי פיה", כלומר עד יומי האחרון.

ינון מגל: זיכרון, כיסופים וגעגוע זה טוב וחשוב, אבל צריך להיזהר לא להתמכר להם.

ינון מגל: צריך להתמקד בתכלית, במעשה.

ינון מגל: ואכן, בתופעת טבע שאין שנייה לה, אחרי אלפיים שנה בגלות עם ישראל עשה מעשה מדהים וחזר לארצו.

ינון מגל: יש מי שבאים כיום ללמד אותנו מה זו היצמדות לאדמה – אותנו, העם היחיד בהיסטוריה האנושית ששרד שתי גלויות, שאחרי אלפיים שנה בין הגויים, עם פוגרומים ורצח ופרעות והתעללויות, המשיך להתפלל לירושלים, מוורשה ומבגדאד, מקייב ומאדיס-אבבה, ובסוף שב אליה.

ינון מגל: כותבת סבתא רבתא שלי רחל טויבר ביומנה: "לא פעם שברו לנו את החלונות באמצע הלילה, ולא פעם קיבלתי אלם, שלא יכולתי לדבר מילה מהפחד".

ינון מגל: כך, במשפט, בתמצות, אחרי הפוגרום שחוותה בעיירה קטנה, מיאסטקובְקה שמה, במה שנקרא כיום אוקראינה.

ינון מגל: אבל עדות נדירה שנקראת "מגילת הטבח", של הסופר אליעזר דוד רוזנטל, מתארת יותר בפירוט את אשר קרה שם ב-1919: "תכף בהיכנסם הקיפו את העיירה מכל רוחותיה, והתחילו לשלח אש בבתים.

ינון מגל: את הסחורות והחפצים בזזו וטענו על העגלות.

ינון מגל: את אשר לא יכלו לקחת עמהם הם שברו, ניפצו ורמסו.

ינון מגל: אנסו את כל הנשים שנפלו בידיהם.

ינון מגל: האימהות שהתקוממו כשחפצו לאנוס את בנותיהן לעיניהן נרצחו באכזריות גדולה.

ינון מגל: היהודים חשבו לפדות את נפשותיהם בכסף, ומסרו את כל הונם, אך הם קיבלו את כספם, ואחר כך הרגו את קורבנותיהם".

ינון מגל: וזה ממשיך, אך אחסוך מהבית את התיאורים הקשים יותר.

ינון מגל: 67 בני-אדם נרצחו שם.

ינון מגל: לא שישה מיליון, 67 איש, באיזו עיירה שכוחת אל שאף אחד לא שמע עליה ולא ישמע עליה, ורק במקרה סבתא רבתא שלי הייתה שם ושרדה.

ינון מגל: 67.

ינון מגל: כמו שנאמר ב"איש חסיד היה": "להבה קטנה ודי".

ינון מגל: ואחרי כל הרוגי המלכות וכל הסבל הנורא הזה יש לנו בכלל זכות או רשות או אופציה להפנות להם את הגב?

ינון מגל: אנחנו רשאים לעזוב את המסורת שלנו?

ינון מגל: אנחנו יכולים לעזוב את הארץ?

ינון מגל: אני שומע סביבי לפעמים אנשים אומרים "המדינה הזאת", ואני אומר: תנו כבוד, אם לא לקדוש-ברוך-הוא, לפחות לשר ההיסטוריה; יש אולי עוד עמים עתיקים, אבל עם שהוגלה פעמיים, שחזר לארצו, שהחיה את שפתו, שהקים צבא שמגן סוף-סוף על ילדיו – העם הזה המציא את הצומוד.

ינון מגל: סבא רבא שלי, ד"ר מרדכי לוינגר, נאלץ לוותר על שם משפחתנו ולקבל על עצמו שם הונגרי, לוקטוש, כדי להתקבל לאוניברסיטה, ומשם לתפקיד של רופא בצבא האוסטרו-הונגרי.

ינון מגל: בשנת 1921 הוא עזב הכול ועלה לארץ, יחד עם סבא רבא השני, יחיאל טויבר, והם הקימו בעמל כפיהם, שני חלוצי העלייה השלישית, את מושב בלפוריה בעמק-יזרעאל.

ינון מגל: הבית היה בית חילוני, אבל הזהות היא לגמרי יהודית.

ינון מגל: טויבר הוא הגבאי של בית-הכנסת, וכשהרב אברהם יצחק הכהן קוק היה מגיע לבקר את היישובים החילוניים בעמק, הוא ישן בביתו.

ינון מגל: הם חרשו במחרשות סוק עם סכין אחת, וביסוק עם שתי סכינים, רתומים לפרדות, והם שמרו על היישוב ועל הספר.

ינון מגל: וכשאני אומר ספר אני מתכוון גם לביאליק וטשרניחובסקי ושלונסקי, אבל קודם כול לתנ"ך.

ינון מגל: בבית אצלנו לא הייתה כל פרקטיקה דתית; לא קידוש, לא בית-כנסת.

ינון מגל: במקום שירי שבת היינו שרים סביב השולחן שירי ארץ-ישראל.

ינון מגל: גם במוסדות החינוך שבהם למדתי לא השלימו לי את החסר.

ינון מגל: כשבגרתי ונכנסתי לבית-כנסת הרגשתי בור כי לא היה לי מושג מה עושים פה, מה קוראים, מה זה כל התנועות האלה.

ינון מגל: הבנתי שכציוני עלי לחזק את החיבור למסורת.

ינון מגל: ביקשתי מאבי – זה היה זמן קצר לפני שנפטר – שנלמד יחד את פרשת השבוע בערב שבת.

ינון מגל: התנאי שלו היה שנקרא גם שירה עברית.

ינון מגל: אז אחרי כמה פירושי רש"י קראנו גם את "נאום תשובה לרב-חובל איטלקי", ואחרי שסיימנו את הפרשה גם את "בעיר ההרגה" ו"על השחיטה", ואין זה בא על חשבון זה.

ינון מגל: לא כולנו צדיקי הדור ולא כולנו תלמידי חכמים, וכך היה בעצם תמיד בעם ישראל.

ינון מגל: אבל את הבסיס, את הליבה, אנחנו צריכים לפחות לדעת וחובה עלינו להנחיל.

ינון מגל: ולא משנה כמה מצוות אתה עושה, או לא עושה, ואיך אתה שומר או לא שומר את השבת.

ינון מגל: שכל אחד יעשה כרצונו.

ינון מגל: זו דמוקרטיה.

ינון מגל: אבל בפרהסיה – זו מדינה יהודית, והיא צריכה סממנים כאלה.

ינון מגל: שונים מכל מקום אחר בעולם.

ינון מגל: ועל כך גם תהא גאוותנו.

ינון מגל: מדינה שכשבאים אליה תיירים הם רואים שבת.

ינון מגל: בפסח הם מרגישים חג.

ינון מגל: בערב תשעה באב הכול סגור.

ינון מגל: פה זה לא אוגנדה.

ינון מגל: יש הרוצים להוציא מההמנון, מ"התקווה", את המילה "יהודי", המילה היחידה שכל יהודי בעולם מבין, גם אם הוא רחוק מאוד.

ינון מגל: יש מי שבזים לדגל, שמתבוללים, שחפצים במדינת כל אזרחיה ובביטול חוק השבות, ויש לומר בהוגנות, רבותי: זה חוק שמפלה בין יהודים ללא-יהודים.

ינון מגל: צריך לומר את האמת.

ינון מגל: לאחרונה, חלק מאתנו אימצו דת חדשה: הפוליטיקלי-קורקט.

ינון מגל: המצווה החשובה ביותר בדת הזאת היא להיזהר לא לדרוך על מוקשים.

ינון מגל: אז אני בדת הזאת כופר, ואני אומר בפשטות: אני אדם ליברלי, אני מאמין בחופש הפרט ובשוויון זכויות, אבל אני קודם כול יהודי.

ינון מגל: היום אנחנו מציינים את יום הרצל.

ינון מגל: ב-1903, אחרי פרעות קישינב, העלה הרצל בקונגרס הציוני השישי את הצעת אוגנדה להצבעה.

ינון מגל: בעקבות הוויכוח הסוער שהתפתח רבים עזבו את מקומותיהם, בכו, התעלפו וישבו כאבלים על הארץ.

ינון מגל: היה חשש רציני שהתנועה הציונית הגיעה לסוף דרכה.

ינון מגל: הרצל עלה לנאום שחתם את הוועידה.

ינון מגל: בסופו הוא הרים את יד ימינו ונשבע: "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני".

ינון מגל: אני עומד כאן על במת הכנסת וחושב על רחל טויבר, סבתא רבתא שלי, ועל סבתא בלה, שכמעט כל משפחתה, שלא עלתה כמוה לארץ, נרצחה בשואה, חושב על ילדי, וילדי ילדי, ואומר כשליח ציבור: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם, שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ינון מגל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר, חבר הכנסת נפתלי בנט, לברך את הנואם.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא יכול להתחיל בלי להיזכר שלפני שנתיים עמד על הדוכן הזה השר לשעבר אורי אורבך, זכרו לברכה, רעי ואהובי, והוא בירך אותי על הכניסה לכנסת, והוא אמר אז על הבית היהודי: הבית היהודי הוא בית "שהדלתות שלו פתוחות לכולם, גם לאלה שהם לא בדיוק כמונו; להחזיר לבית הזה את המסורתיים ואת החילונים אוהבי יהדותם, וכמובן גם את הדתיים שרוצים ייצוג ראוי לעולמם".

נפתלי בנט: אורי, זיכרונו לברכה, לא אתנו היום, אבל החזון שלו קורם עור וגידים.

נפתלי בנט: יש שיר יפה מאוד שכתבה חנה סנש.

נפתלי בנט: היא אומרת: "יש כוכבים שאורם מגיע ארצה רק כאשר הם עצמם אבדו ואינם / יש אנשים שזיו זכרם מאיר רק כאשר הם אינם בתוכנו יותר / אורות אלה המבהיקים בחשכת הלילה הם שמראים לאדם את הדרך".

נפתלי בנט: אז אורי לא אתנו, אבל הדרך שלנו – ועוד איך.

נפתלי בנט: כשאני רואה את ינון עומד פה, ואי-אפשר בדיוק להגדיר, אז הוא פשוט אומר: אני יהודי.

נפתלי בנט: וזאת הגדרה טובה.

נפתלי בנט: זו בדיוק הדוגמה.

נפתלי בנט: כשבמקום הראשון בפריימריז שלנו יש אישה לא דתייה, וינון – ויש לנו ספרדים ואשכנזים וחילונים ודתיים, הכול מכול כול – אני מאוד גאה במפלגה הזאת.

נפתלי בנט: את ינון אני מכיר 25 שנה.

נפתלי בנט: בפעם הראשונה שראיתי אותו הוא היה בגדר אליל ביחידה מבחינתי, חייל צעיר.

נפתלי בנט: ואני לא אשכח פעם – בסוף תרגיל מסכם צוות, הוא עם האוזניות האלה והכול, ולא מגולח, אחרי שהוא סחב על הגב במשך שבוע לא יודע כמה, 45 קילוגרם, או שעשית לעצמך אולי הנחה, אני לא יודע.

נפתלי בנט: ואולי התכונה המרכזית שאני רואה בינון היא אומץ; בוודאי אומץ לב קרבי בשורה של מבצעים שרק אחד מהם התפרסם, מבצע "עלם חמודות", החטיפה של שיח' עובייד.

נפתלי בנט: אבל כמובן שאר הדברים היו עוד יותר נועזים.

נפתלי בנט: אבל זה אומץ הלב הקטן יותר.

נפתלי בנט: אומץ הלב הגדול יותר זה אומץ לב אזרחי.

נפתלי בנט: מה זה אומץ לב אזרחי?

נפתלי בנט: זה היכולת להיות בתוך נהר שבו כולם בעמדה אחת ולהגיד: אני חושב אחרת.

נפתלי בנט: הוא עשה את זה לפני כמה דקות פה, בעניין הפוליטיקלי-קורקט, אבל גם בהתנתקות, בעוד אומה שלמה והתקשורת של אומה שלמה הלכה כעדר, לא שאלה שאלה אחת פשוטה: לְמה?

נפתלי בנט: ינון בזמן אמת – לא מהמכים אחר כך על חטא, אלא בזמן אמת – העביר ביקורת.

נפתלי בנט: בוודאי זה לא היה דבר נוח.

נפתלי בנט: וגם ב"צוק איתן", האמירה הזאת, "אני קודם כול יהודי, אחר כך ישראלי ורק אחר כך עיתונאי" – אני חושב שזאת אמירה אמיצה מאוד למישהו שהיה עורך אחד האתרים המובילים במדינה, "וואלה".

נפתלי בנט: הדבר השני שמאפיין את ינון הוא הפרספקטיבה ההיסטורית היהודית.

נפתלי בנט: ראיתם שגם באורחות חייו וגם בבחירה שלו על מה לדבר פה, מבחינת ינון הוא חלק – ומבחינתנו הוא חלק – מחוליית הנצח של העם היהודי, והתפקיד שלנו הוא להוריש לדור הבא חוליה קצת יותר חזקה מהדור הקודם, יותר חזקה פיזית, חברתית, כלכלית, ומעל לכול – ערכית.

נפתלי בנט: ינון גם נטוע בשורשים בארץ, שורשים במושב בלפוריה, עם היסטוריה משפחתית עמוקה מאוד, ולכן הוא עץ עם שורשים עמוקים וענפים שהולכים רחוק רחוק.

נפתלי בנט: ינון, אני רוצה לאחל לך המון הצלחה; שתמצא את המקום הנכון לעבוד ולהתמקד בו, ושתממש את הייעוד שלך, שהוא חיזוק הזהות היהודית של מדינת ישראל.

נפתלי בנט: בהצלחה.

יצחק וקנין: תודה לשר נפתלי בנט, תודה לינון מגל.

יצחק וקנין: אני רוצה להזמין את ידידי וחברי להתיישבות העובדת, חבר הכנסת דני עטר, לנאום הבכורה שלו.

יצחק וקנין: ההתיישבות העובדת עוברת ימים לא פשוטים.

יצחק וקנין: אני מקווה שביחד נוכל לעשות דברים כדי להצעיד אותה למקום שבו הייתה בעבר.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת דני עטר.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרבה אנשים לפני עמדו על הדוכן הזה, הרבה עוד יעמדו.

דניאל עטר: כל אחד בא ממקום אחר, לכל אחד סיפור חיים משלו.

דניאל עטר: אני בא מהאדמה.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, קח ביד חופן אדמה, שים אותו בעציץ, תשקה טוב, תן לו אור ומים, ופתאום יצאו מהחופן הזה נבטים, ניצנים ופרחים, המון זרעים חבויים הופכים לפרחים.

דניאל עטר: ככה גידלו אותי הורי.

דניאל עטר: כך גובשה האישיות שלי.

דניאל עטר: תמיד בשותפות, תמיד ביחד, תמיד המתנה בסבלנות לעונה הנכונה, ואף פעם לא לשכוח להגיד תודה על הזכות לחיות את החיים האלה, לבורא עולם, לבריאה ולשותפי על האדמה הזו.

דניאל עטר: חברי הכנסת, אבי, דוד עטר, זיכרונו לברכה, נולד וגדל בעיר מזאגאן שבמרוקו, בן למשפחה אמידה שגידלה את שבעת ילדיה בחום ואהבה ונסכה בהם מינקותם את אהבת העם ואת הגעגוע לירושלים.

דניאל עטר: בעודו נער עזב אבי בהיחבא את הבית, ללא ידיעת הוריו, דרך הגבול המרוקני, הגיע יחד עם קומץ חברים לארפוד, חולמים בעיניים פקוחות לעלות לארץ-ישראל ולהקים בה את ביתם.

דניאל עטר: ניסיונו הראשון לא צלח.

דניאל עטר: הוריו חיפשוהו, ומשמצאוהו גייסו את רב העיר ששכנע את אבי לקבל את רשות אביו כערובה להצלחת המסע, וכך חזר לביתו.

דניאל עטר: עם פרוץ מלחמת השחרור החליט אבי לשוב ולעלות אליה ויהי מה.

דניאל עטר: הוא הגיע לארץ, גויס לגבעתי, לחם, השתחרר ובנה את הארץ.

דניאל עטר: כפי שהעיד בפנינו שנים לאחר מכן, לא היה מאושר ממנו כל אותה עת.

דניאל עטר: כמה שנים לאחר קום המדינה הוא חזר למרוקו, הפעם כשגריר ציוני נלהב, שם פגש את אמי, פרלה עטר, שתיבדל לחיים ארוכים, ויחד עמה הצטרפו לגוף שארגן קבוצת עולים ממרקש.

דניאל עטר: אבי שידע את השפה העברית, סיפר לכולם בהתלהבות על המדינה החדשה, ויחד עם הגרעין שהתגבש עלו למושב דבורה ב-1956, הקימו משפחה ועסקו בחקלאות.

דניאל עטר: הורי הציונים עזבו את חיי הנוחות והרווחה במרוקו והקימו בית כאן בישראל.

דניאל עטר: מדי ערב שבת, לאחר התפילה והארוחה, לימד אותנו אבי את שירי ארץ-ישראל ואת אהבת הארץ הזו על כל יושביה.

דניאל עטר: לא את כל המילים הבנו אז, אבל ינקנו אותן כמילות קסם, כמורשת וכצוואה.

דניאל עטר: אלה היו שעותיו היפות, עיניו הירוקות ברקו ודמעו חליפות, והמסר עבר.

דניאל עטר: אבי לא זכה להשלים את כל חלומותיו.

דניאל עטר: בגיל צעיר חלה, נחלש מאוד ומת.

דניאל עטר: ובכל זאת הוא הבסיס שעליו גדלתי והתפתחתי, המעיין שממנו נולדו החלומות שלי, השאיפות, המאוויים ובעיקר התובנות על תפקידנו כאן, על מחויבותנו לעם, למדינה ולכל יושביה.

דניאל עטר: מותר לשתות?

דניאל עטר: כשמדברים על האבא מותר להתרגש.

קריאות: – – –

דניאל עטר: כפי שאמרתי, אבי לא זכה להשלים את כל חלומותיו.

דניאל עטר: בגיל צעיר הוא חלה, נחלש מאוד ומת.

דניאל עטר: ובכל זאת, הוא הבסיס שעליו גדלתי והתפתחתי, המעיין שממנו נולדו החלומות שלי, השאיפות, המאוויים ובעיקר התובנות על תפקידנו כאן, על מחויבותנו לעם, למדינה ולכל יושביה.

דניאל עטר: בכל פעם שאני לוקח על עצמי משימה נוספת כממלא אחר ציווי מורשתו, אני רואה אותו לנגד עיני מנופף לי ומאחל לי הצלחה.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, הכנסת היא תחנה גדולה וחשובה בדרכי הציבורית.

דניאל עטר: התחלתי מלמטה, פעיל בתנועת-הנוער, בתנועת המושבים, גולנצ'יק מטירונות עד הקצונה, ראש מועצה במשך למעלה מ-20 שנה, והיום אני מתחיל את דרכי על דרך המלך, דרך הממלכתיות.

דניאל עטר: במה אני מאמין?

דניאל עטר: אני מאמין באדם, בשוויון, בחריצות, בהקשבה ובשותפויות, עם חברי ועם השונים ממני.

דניאל עטר: עם כל הניסיון שרכשתי בימי חיי, אני עומד כאן בראש מורכן ובצניעות, מבין שהכול מתחיל מהתחלה.

דניאל עטר: וכשאדם מנוסה מתחיל משהו חדש הוא לא שוכח את כל שעשה, להפך.

דניאל עטר: יכול להיות שדווקא כאן, בזירה הגועשת והמתנגשת של כנסת ישראל, יש מקום וחשיבות לדברים שאני מביא הנה.

דניאל עטר: ישראל היא ברית של שבטים שלאף אחד מהם אין עדיפות, והממלכה היא היחד של כולם.

דניאל עטר: לא מונופולים וזכויות יתר, אלא שותפות הוגנת.

דניאל עטר: עשינו את זה בין גן-נר למוקיבלה, בין הקיבוצים למושבי התענך ובין הגלבוע לג'נין.

דניאל עטר: "יחד" היא דרך חיים אפשרית ואפילו עדיפה, בוודאי לאלה שבאים מהאדמה ומבינים את כל זרעי האדם החבויים בה.

דניאל עטר: לשם כך אני כאן.

דניאל עטר: אני חושב על השנים הבאות שלי כאן

דניאל עטר: כמחוקק, כפרלמנטר המפקח על עבודת זרועות השלטון וכאיש ציבור השותף לדיון הישראלי הער.

דניאל עטר: בכל אחת מהמשימות האלה אשתדל לבוא עם מחשבה חיובית, לחפש את המשותף ולא להתלהם על אודות המפריד.

דניאל עטר: לעבוד יחד, להתווכח מתוך כבוד והקשבה, ובעיקר לעשות טוב.

דניאל עטר: דווקא מכאן, מכנסת ישראל, שהמון ציפיות תלויות בה והמון ביקורות מוטחות בה.

דניאל עטר: חברי הכנסת, הסכסוך הערבי–יהודי החל לפני יותר מ-100 שנה.

דניאל עטר: יחסי היהודים והערבים בארץ הם חלק בלתי נפרד ממנו.

דניאל עטר: הם חלק מהנרטיב המשותף לנו כאן.

דניאל עטר: החובה של מדינת ישראל וכלל אזרחיה – לייסד כאן חברה שוויונית ולהסדיר בה את מערכות היחסים בינינו לבין הערבים.

דניאל עטר: זוהי חובתנו הלאומית כפי שהוגדרה בהכרזת העצמאות.

דניאל עטר: יכולתנו לעשות כן תלויה בדמוקרטיה.

דניאל עטר: ככל שנצליח לשמור על ערכי הדמוקרטיה כך נצליח לעצב את יחסינו אלו כפי שאנו מחויבים להם היסטורית.

דניאל עטר: איני שוכח לרגע את הסיפורים מבית אבא על היחסים המיוחדים של יהודי מרוקו עם אזרחי מרוקו הערבים ואת מודל הדו-קיום שפיתחנו בגלבוע.

דניאל עטר: זה בהחלט אפשרי, גם אם מאתגר.

דניאל עטר: חברי הכנסת, נולדתי במושב דבורה, שם גדלתי, שם התחנכתי, שם למדתי את עבודת האדמה, שם גם פיתחתי את שורשי העמוקים והרחבים בארץ הזאת ובמדינה הזאת, ושם גם חוויתי שנים של פריחת החקלאות במדינת ישראל.

דניאל עטר: לצערי, מצב החקלאות וההתיישבות היום שונה לחלוטין.

דניאל עטר: חייבים להחזיר עטרה ליושנה; ההתיישבות והחקלאות היו ויהיו תמיד העוגן שעליו מושתתת הימצאותנו כאן.

דניאל עטר: בלי חקלאות אין אחיזה בקרקע, ובלי קרקע אין מדינה.

דניאל עטר: ההתיישבות הייתה ועודנה הבסיס הערכי ליצירתנו המשותפת, לסולידריות חברתית, לאהבת הארץ ולקביעת גבולות המדינה.

דניאל עטר: בראשית הדרך היא הייתה גם הבסיס האנושי של הנהגת המדינה וצה"ל.

דניאל עטר: בכנסת הזאת נחבור יחד.

דניאל עטר: נחזור ונדגיש את חשיבות החקלאות, המשק המשפחתי והשיתופי, ואת חשיבותה בשמירה על השטחים הפתוחים.

דניאל עטר: נזכור ונזכיר כי עצמאותנו הכלכלית תלויה ביכולתנו לספק לעצמנו תוצרת חקלאית טרייה, לספק לעצמנו עבודה, יצירה וקדמה.

דניאל עטר: פלפלים סגולים, חומים וזהובים לצד עגבניות מנומרות וחציל זברה, אבטיפון וביצת הדינוזאור לא לקוחים מעולם החי; אלו ירקות כחול-לבן מהערבה.

דניאל עטר: נזכור שהחקלאות והישגיה בפיתוח ובחדשנות פתחו בפנינו דלתות בכל העולם וסייעו בפיתוח יחסינו עם מדינות באפריקה ואסיה.

דניאל עטר: הפוטנציאל העצום הזה, להפוך את ישראל למעצמה בתחום טכנולוגיית המזון והחקלאות, קיים, נדרש ואף הכרחי.

דניאל עטר: על עומק הפערים בין פריפריה למרכז אפשר ללמוד מניתוח רמות השכר באזורים השונים, אבל זה לא מסתיים שם; הפערים גולשים לכל תחומי חיינו: יש פער בשירותי הבריאות, בחינוך, בתעסוקה, וכתוצאה מכך באיכות החיים ובתוחלת החיים.

דניאל עטר: ובהיעדר שוויון הזדמנויות אמיתי, לעתים נדמה כי אין תחום אחד שהפערים פוסחים עליו.

דניאל עטר: יש להעמיד את קידומה של הפריפריה בראש סולם העדיפויות הלאומי.

דניאל עטר: חיזוקה של הפריפריה תלוי בהשקעות המדינה ועידוד תשתיות מתקדמות, כולל העתקתם של אזורי פיתוח וייצור מהמרכז לפריפריה.

דניאל עטר: יש לפעול באמצעות כלים שלטוניים לעידוד משפחות וצעירים להקים את ביתם בצפון הארץ ובדרומה, לשלבם במערכת החינוך, לעודד הקמתם של מקורות תעסוקה, לסייע בהפיכת המכללות האזוריות לאוניברסיטאות שיהיו אבן שואבת לסטודנטים צעירים.

דניאל עטר: יש להקים בתי-חולים זמינים ונגישים ולהמשיך ביתר שאת לפתח ולהרחיב את תשתיות הכבישים והרכבות המקרבים את קצות הארץ.

דניאל עטר: יש לזכור כי ברוב המקרים החסם המרכזי הוא היעדר משאבים הולמים וסדרי עדיפויות ממשלתיים.

דניאל עטר: בשנים האחרונות הבנו ללא צל של ספק מהי עמדת הציבור ומהם צרכיו הכלכליים-חברתיים; עלינו לפעול למען סולידריות חברתית, להיאבק בעוני, לתת כתף ותמיכה לחלשים שבינינו.

דניאל עטר: הזכות למזון, דיור והשכלה היא לא פריבילגיה, אלא חובה מוסרית של כל מדינה לאזרחיה, ומי אם לא אנחנו מופקדים על כך.

דניאל עטר: המצוקה אומנם חוצה מגדרים, דתות ועדות, אך היא מוצאת קרקע פורייה בפריפריה, ושם היא מעצימה את אחיזתה.

דניאל עטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל חיי הם שותפות וגשרים: שותפות של מעשים עם בני משפחתי וחברי, ובניית גשרים בין המורשת המרוקאית הגאה של בית הורי לישראליות שלי ושל ילדי; שותפות עם תומכים ויריבים ובניית גשרים בין יהודים לערבים; שותפות להעצמת הקיבוצים והמושבים ובניית גשרים בין הפריפריה למרכז.

דניאל עטר: את הניסיון הזה אני מבקש להביא הנה מהגלבוע, מהבית שלי, ממורשת בית אבא אל הבית העליון של הציבוריות הישראלית, כי מי אני אם לא אדמת הורי וילדי.

דניאל עטר: חברים, אני מתהלך בעולם הזה עם סיפורו של רבי שמחה בונים, שאמר לתלמידיו כך: כל אחד מכם צריך שיהיו לו שני כיסים, כדי שיוכל להשתמש בזה או בזה לפי הצורך.

דניאל עטר: בכיס הימני מונח המאמר "בשבילי נברא העולם", ובכיס השמאלי – "'אנוכי עפר ואפר"; והפער הזה שבין שני הכיסים, מתווה את הדרך.

דניאל עטר: בכל בוקר אני מניח תפילין ומתפלל לבורא עולם שיראה לי את הדרך להשלים את חלומו של אבי, לקחת חלק פעיל ומרכזי בבניין הארץ, בגיבוש דמותה וזהותה ובבניית הגשר לשלום בתוכנו ובינינו לבין שכנינו.

דניאל עטר: חברי הכנסת, לא אוכל לסיים את דברי בלי להזכיר את תושבי הגלבוע היקרים, יהודים וערבים, בני מושבים וקיבוצים, חברי ליישוב גן-נר, שהאמינו בי ונתנו לי את קולם 21 שנה ברציפות.

דניאל עטר: נאלצתי להיפרד מתפקיד ראש המועצה, אך אני רואה עצמי נציגכם הנאמן כאן בכנסת ישראל.

דניאל עטר: ואסיים בתפילה לשלום המדינה, שנוסחה הראשון נכתב במוצאי שבת כ"ט בנובמבר 1947, שעה שהמוני יהודים בכל רחבי הארץ רקדו ברחובות וחגגו את אישור הצעת החלוקה והחלטת האו"ם על הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ-ישראל.

דניאל עטר: באותו לילה כתב הרב ראובן כץ, רב העיר פתח-תקווה, נוסח לתפילה שתבטא את העצמאות היהודית בארץ-ישראל ותברך את המדינה העתידית.

דניאל עטר: בבוקר למחרת הוא שלח את הנוסח לרב הרצוג: "אבינו שבשמים, צור ישראל וגואלו, ברך את מדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, הגן עליה באברת חסדך ופרוס עליה סוכת שלומך, ושלח אורך ואמִתך לראשיה, שריה ויועציה, ותקננו בעצה טובה מלפניך.

דניאל עטר: חזק את ידי מגִני ארץ קודשנו והנחילם אלוהינו ישועה, ועטרת ניצחון תעטרם, ונתת שלום בארץ ושמחת עולם ליושביה".

דניאל עטר: אמן.

דניאל עטר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני עטר.

יצחק וקנין: יברך את חבר הכנסת עטר חבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית יעלה לדוכן ויברך את חבר הכנסת דני עטר.

אראל מרגלית: ניתן להם רגע, לא?

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: אם תתחיל זה יסתיים יותר מהר.

יצחק וקנין: בכבוד, חבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: אתה יכול להתחיל.

אראל מרגלית: חברי הטוב דני עטר, כמה מרגש היה הנאום שלך, וכמה מרגש הרגע הזה שבו מברכים אותך החברים שלך מכל סיעות הבית בכבוד גדול.

אראל מרגלית: כמה מרגש הסיפור על המשפחה שלך, על האבא שלך, וזה שהגעת עד הלום.

אראל מרגלית: כחבר שלך הייתי מעורב עמוקות בזה שחברים רבים, אני חושב, בחרו בך, ואני גאה על השותפות הזאת, שהגעת עד הלום.

אראל מרגלית: הגעת ממושב דבורה, מחבל התענכים, וגדלת שם, ליד עפולה, והגעת לגולני.

אראל מרגלית: האמת היא שבזמן מלחמת לבנון הראשונה היית גיבור.

אראל מרגלית: היו סיפורי גבורה על היחידה שלך, שנעה לדאמור ועין-זחלתא, אחר כך הגיעה מסביב, ליד העורב-גולני, שבו אני הייתי, לבחמדון, שם היה קרב גדול, ונלחמתם כל הלילה, והייתם – לידנו – גיבורים גדולים.

אראל מרגלית: אתה היית נגמ"ש מוביל במשך חלקים גדולים של הקרב.

אראל מרגלית: אנחנו לא נשכח – כי אנחנו דור שעוצב בסוף השירות שלנו על המלחמה הזאת – כמה היא הייתה נחוצה בתחילתה, וכמה היא הייתה מיותרת אחרי השגת היעדים שלה ואחרי שעשינו את מה שעשינו.

אראל מרגלית: ומה שאתה עשית היה חשוב ונתן לך כיוון גדול אחר כך לחייך.

אראל מרגלית: אני פגשתי אותך בגלבוע וראיתי את הדברים המדהימים שעשית על-ידי זה שלקחת חבל ארץ שלא נמצא בליבת מדינת ישראל, והבאת אליו נושאים חדשים, כמו תיירות וכמו תעשייה – עיסאווי, את הקול שלך שומעים אי-שם – הבאת פארק תעשייה והרבה מאוד פיתוח, ושדרגת את האזור כולו ברמת התעסוקה.

אראל מרגלית: אחד הדברים הנוגעים ללב ביותר – לא רק בין חקלאים לבין אנשים במקצועות חופשיים – הוא החיבור הבלתי-רגיל ביום-יום שהצלחת לעשות בין יהודים לערבים ובין קיבוצים למושבים בתוך המועצה האזורית שלך, עד כדי כך שהשיח המשותף – אני חושב שהוא מיוחד אולי יותר מבכל מקום בארץ, באופן שבו יש שוויון בחלוציות של השיח ואנשים לא מודרים מתוכו.

אראל מרגלית: אחד הפרויקטים המדהימים שאתם מקדמים שם ושאתה עמדת בראשו היה עם חשיבות לאומית בלתי רגילה, דווקא בגלל הייחודיות הספציפית שלו.

אראל מרגלית: זה הפרויקט שמחבר בין ג'נין – שהייתה אולי העיר שיצאו ממנה יותר ניסיונות פיגוע ב-2002 מכל עיר אחרת בגדה – לבין הגלבוע: דווקא במסוף משותף ובתוכנית עם הרבה מאוד חזון לאזור תעשייה משותף של 900 דונם בג'נין ו-900 דונם בגלבוע; חיבור של אזור תעסוקה חדש בין הרשות הפלסטינית לבין ישראל.

אראל מרגלית: דווקא במקום ספציפי כמו גלבוע וג'נין יש מסר אדיר למה שמדינת ישראל כולה צריכה לעשות.

אראל מרגלית: הייתי בשבוע שעבר בוושינגטון, במשרד החוץ האמריקני, יחד עם חברות בין-לאומיות ישראליות וערביות.

אראל מרגלית: הפרויקט שאתה מוביל נתן איזה סוג של ספתח, יחד עם עטרות בירושלים ויחד עם פרויקט הערבה עם הירדנים, ויחד עם עוד כמה פרויקטים, על מה שאפשר לעשות.

אראל מרגלית: אני חושב שבפרויקט הזה אולי אתם מסמנים – איך אמרת?

אראל מרגלית: באדמה, בתכ'לס – את מה שממשלת ישראל לא מבינה שהיא צריכה להוביל ברמה הלאומית.

אראל מרגלית: אלו מקומות שבהם לא רק מדברים על מחיר השלום, אלא מדברים על ההשקעה ועל דיבידנד השלום, שאזרחים ואנשים מכל קצוות הקשת הפוליטית יכולים לקבל.

אראל מרגלית: בפרויקט שאתם עושים ומרימים יש מסר ענק.

אראל מרגלית: אתה נמצא במקום שבמדינת ישראל קוראים לו פריפריה.

אראל מרגלית: ריבונו של עולם, כשאתה נמצא ברומא ונוסע עשר שעות צפונה ומגיע לפידמונט – יש שם קיאנטי לא פחות טוב מאשר בטוסקנה – קוראים לו פידמונט, לא פריפריה.

אראל מרגלית: ופה, כשנוסעים שעה וחצי צפונה או דרומה, קוראים לזה פריפריה.

אראל מרגלית: אתה בעיני מסמל – בחיבור שאתה עשית, ברקע שממנו באת, מהמקום שאתה בא – את השותפות החדשה שהמפלגה שלי ושמדינת ישראל צריכות להוביל: שותפות בין ערבים ליהודים; שותפות בין עירונים לאנשי ההתיישבות; שותפות בין אנשים שהיו חלק מהאתוס החלוצי של תנועת העבודה ובין אלו שנשארו בחוץ במאה ה-20 ומחכים לרגע להיכנס לתוכו.

אראל מרגלית: אתה מגיע לכנסת, חלק גדול מהדברים שאתה רוצה להוביל הם דווקא בשותפות פרקטית חדשה; בכל מיני מועצות מקומיות שאולי צריכות להגדיר מחדש את הגבולות שלהן בצורה מושכלת ומשותפת.

אראל מרגלית: השותפות הפרקטית הזאת, בעיני, היא שותפות סמלית שאותה מנהיגות אמיתית במדינת ישראל צריכה להוביל.

אראל מרגלית: דווקא מפני שנפגשנו בצבא – והיה צבא חזק – אני מוכן לומר שהחזון שאנחנו ואתה מובילים הוא לא חזון של מבצר, כמו חלק מהמנהיגות שלנו, אלא חזון של מדינה פתוחה, יצירתית.

אראל מרגלית: כן, עם צבא חזק, אבל שהחזון שלה הוא חזון של תקווה.

אראל מרגלית: אז שיהיה לך המון בהצלחה.

אראל מרגלית: הוריך, משפחתך, יכולים להיות גאים בך.

אראל מרגלית: אנחנו גאים בך.

אראל מרגלית: שיהיה המון בהצלחה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני עטר.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בנאומי בכורה.

יצחק וקנין: נאום הבכורה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – עשר דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כנסת נכבדה, היום אני עומדת מולכם על דוכן זה, והרגשת אחריות כבדה על כתפי, ובאותה עת – המון תקווה בלבי שאוכל דרך המקום החדש והמכובד הזה, קודם כול לייצג את העקרונות שלי ואת כלל הנשים והגברים, החברות והחברים, הערבים הפלסטינים והיהודים הישראלים, העובדים והעובדות וכלל הציבור המאמין בדרכי השלום, השוויון והצדק החברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני נרגשת לעמוד פה ולהמשיך את דרכם של חברי הבית הגדולים ממפלגתי, המפלגה הקומוניסטית וחד"ש, החברים תופיק טובי, מאיר וילנר, תופיק זיאד, אמיל חביבי, וייבדלו לחיים ארוכים תמר גוז'נסקי, מוחמד ברכה ושאר החברים; גאה לעמוד כאן, ובראשי מהדהדות מילותיהן של חברותי למאבק באלימות ובכל צורות הדיכוי, נשים פמיניסטיות חזקות, ערביות ויהודיות: אנחנו נהיה שם אתך, על הדוכן, וקולך יהיה קולנו.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרבה מהעיתונאים שראיינו אותי בחודשיים האחרונים שאלו אותי: למה החלטת עכשיו להיכנס לפוליטיקה?

עאידה תומא סלימאן: כאילו פוליטיקה מתחילה ומסתיימת בכנסת, וכל מה שקדם לכך לא נחשב.

עאידה תומא סלימאן: כאילו במציאות שאנו חיים בה קיים צורך להסביר למה להתעסק בפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: נולדתי ילדה שישית, בין שבע אחיות, למשפחה קשת-יום.

עאידה תומא סלימאן: אבא סאמי, פועל בניין, ואימא אלכסנדרה, עובדת בביתה.

עאידה תומא סלימאן: ערבייה פלסטינית, אזרחית מדינת ישראל, אישה, אימא, ועובדת מאז גיל עשר לפרנסתי.

עאידה תומא סלימאן: האם יש בזה תשובה מספקת למה להתעסק בפוליטיקה?

עאידה תומא סלימאן: והאם זו לא הדרך הטובה ביותר להבנה שהאישי הוא פוליטי והפוליטי הוא האישי?

עאידה תומא סלימאן: גדלתי והבנתי שמכל המקומות בעולם זוהי מולדתי, ואין לי מולדת אחרת.

עאידה תומא סלימאן: גדלתי והבנתי ששפתי היפה והעשירה, השפה הערבית, הפכה לזרה במולדתי, ומנסים להשכיח אותה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שאני, זו שחונכה בבית שכל אדם הוא עולם ומלואו, והשמים הם הגבול, אם מתאמצים, אני אינני אזרחית שווה במדינה, וכן, יש כמה מחסומים בדרך לעופף בשמים.

עאידה תומא סלימאן: ראיתי את הסבל של העם שלי, העם הפלסטיני, תחת הכיבוש הישראלי.

עאידה תומא סלימאן: גדלתי לתוך מציאות של מלחמה לאחר מלחמה, שלא רציתי בה, והבנתי שממשלות ישראל הרצופות מחזיקות אותנו, הערבים והיהודים, ואת מה שהן קוראות לו "ביטחוננו", ערובה למדיניות הרסנית, אגרסיבית, המשרתת אינטרסים זרים לנו.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי עם השנים שלא רק אבא שלי עובד קשה כל היום, יש רבים אחרים כמוהו, ובכל זאת, בקושי מצליחים, אנו והם, לחיות בכבוד.

עאידה תומא סלימאן: התבגרתי ולמדתי שיש משפחות מעטות במדינה שהעושר שלהן יותר גדול מכל ממד של היגיון, או סכום שאני יכולה לחלום עליו אפילו.

עאידה תומא סלימאן: הפערים הללו תמיד זעזעו אותי, ויותר מכול הרגיז אותי שלעוני במדינה הזאת יש פנים מעמדיות, ואחרות, לאומיות, אחרת איך אפשר להסביר ש-40% מהילדים העניים בישראל הם ילדים ערבים?

עאידה תומא סלימאן: קיימת נטייה אצל רבים לחשוב על העוולות כמכה ועניין של גורל.

עאידה תומא סלימאן: לעומת זאת, אחרים נוטים לזרוק את זה על המוחלשים והמודרים והמופלים ולהאשים אותם בחולשתם ובמצבם.

עאידה תומא סלימאן: הדבר מתבטא בשיח על אפשרויות סיום הכיבוש ועוולותיו ועל נישול האוכלוסייה הערבית מזכויותיה, וכמו כן בשיח על זכויות ומעמד נשים בחברה.

עאידה תומא סלימאן: העובדה ש-78% מכלל הנשים הערביות לא מועסקות ו-40% מהנשים הערביות האקדמאיות הן מובטלות, זו לא מכה ולא גורל.

עאידה תומא סלימאן: זו מדיניות, וזה תוצר של מעגלי הדיכוי המגדרי והלאומי והמעמדי; והכרחי לשבור, לשנות אותם ולהשתחרר מהם כדי להבטיח שוויון אמיתי לנשים בכלל ולנשים ערביות בפרט.

עאידה תומא סלימאן: מציאות שבה נשים עדיין סובלות מאלימות ומואשמות כשהן נופלות קורבן להטרדה או פגיעה מינית היא תוצר של תרבות כוחנית, פטריארכלית, מיליטריסטית, אשר הגיע הזמן לשנותה.

עאידה תומא סלימאן: לעסוק בפוליטיקה, בעיני, זה לעסוק בשינוי המציאות, לעסוק ביישום החזון שלנו ובבניית מציאות חדשה, והרצון לשנות את המציאות המעוותת היה תמיד המניע לפעילות שלי.

עאידה תומא סלימאן: כמו כן, הכמיהה המתמדת למימוש הצדק וכבוד האדם, ערכי השוויון האזרחי והלאומי לכולם, מחד גיסא, והסלידה מדיכוי, אלימות, גזענות, אפליה, כיבוש ומלחמות, מאידך גיסא, הניעו אותי לאורך כל הדרך שנסללה עד למשכן וליום הזה.

עאידה תומא סלימאן: כדי שנהיה בעלי ובעלות חזון אמיתי, עלינו לנטוע את הדמיון שלנו בקרקע המציאות המוצקה, ובאותה עת לאחוז בדמיוננו אפשרויות החורגות מהמציאות הזאת.

עאידה תומא סלימאן: המציאות שלנו קשה, מציאות דורסנית, לא מתחשבת בבני-אדם.

עאידה תומא סלימאן: מציאות מדממת.

עאידה תומא סלימאן: בחודשים האחרונים נעשה צעד יוצא דופן בפוליטיקה הישראלית: ארבע מפלגות חברו יחד לתת תקווה והזדמנות לשלום, לשוויון ולצדק חברתי.

עאידה תומא סלימאן: החלטנו, ברשימה המשותפת, למרות המציאות העגומה ולמרות ניסיונות ההדרה, לשנות את הכלים ולבנות, מאותה המציאות, אפשרות חורגת בנוף.

עאידה תומא סלימאן: יש לי הכבוד היום לעמוד מולכם ולהיות קולם של בוחרים שהחליטו להתקדם משולי השוליים ולהתייצב במרכזה ולבה של הפוליטיקה, במרכז סדר-היום הציבורי והאזרחי ובמרכז העתיד.

עאידה תומא סלימאן: יש לי הכבוד לייצג את אלה אשר נהרו לקלפיות ביום הבחירות, כי לקחו באחריות את עתידם ועתיד כל אזרחי המדינה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי הכבוד לייצג את היהודים והערבים שעדיין מאמינים שאפשר לבנות חלופה דמוקרטית ושוויונית, המכירה קודם כול בזכות כל העמים לחיות חופשיים, ובזכות העם הפלסטיני לשחרור מהכיבוש ולהקמת מדינתו העצמאית בגבולות 67' ובירתה ירושלים המזרחית.

עאידה תומא סלימאן: בלי שניפטר משורש רוב הבעיות – הכיבוש, ובלי לייצר הבנה חדשה למושג ביטחון, שתכלול גישה אנושית ולא רק צבאית, שתכלול ביטחון אישי מאלימות ומפשע, ביטחון כלכלי ובריאותי, לא נתקדם לשום מקום.

עאידה תומא סלימאן: ביומיים האחרונים עלתה לכותרות מחאת הקהילה האתיופית.

עאידה תומא סלימאן: לולא הופעלה נגד המפגינים אלימות, ספק אם הייתה המחאה עולה לכותרות.

עאידה תומא סלימאן: אני, מיותר להגיד, נגד אלימות, על כל סוגיה, ובמיוחד אלימות ממסדית, משטרתית, ותאמינו לי, יש לי מה לספר לכם עליה מניסיון אישי.

עאידה תומא סלימאן: אבל, לצערנו, ההפגנות האלה מעידות באופן הברור ביותר על הייררכיית הדיכוי והגזענות במדינה.

עאידה תומא סלימאן: להיות חלק מהרוב היהודי בישראל – לא מבטיח הגנה מגזענות.

עאידה תומא סלימאן: להיות שותף בהגמוניה הציונית או מנוצל על-ידי הממשלה במאבק שלה במה שנקרא "המאזן הדמוגרפי", שהוא בעצם הריבוי הטבעי שלנו, אנחנו הערבים, או להיות מנוצל במלחמות שווא וחלק ממכונת דיכוי של עם אחר – לא מגן ולא מקנה חסינות בפני גזענות.

עאידה תומא סלימאן: אנו, המחוקקים ונבחרי הציבור, נדרשים לעמוד איתנים מול גילויי הגזענות ותופעותיה המכוערות, בחברה ובמסדרונות השלטון, יהיה קורבנה אשר יהיה.

עאידה תומא סלימאן: אני, כחלק מהמיעוט הערבי הפלסטיני, שסובל מגזענות ואפליה, וכאישה שסבלה מגילויי סקסיזם, מבטיחה לפעול לשינוי מציאות זו ולפעול, כמו שעשיתי עד היום, למען זכויות האוכלוסייה הערבית, לשוויון מלא, אזרחי ולאומי, למען כל ילד עני ולמען כל עובד מנוצל; לפעול למען זכותם של הצעירים והצעירות לשוויון תעסוקתי וחינוכי, למען הזכות של כולם לדיור, וכמובן למען זכות הזוגות הצעירים הערבים לבנות את בתיהם על אדמותיהם, בלי איומי הריסה ופחד מאובדן קורת גג וחלום בחיי משפחה.

עאידה תומא סלימאן: אני אישה שגדלה להבין שאף אחד לא ייקח ממני את חירותי ואת יכולתי וזכותי להיאבק למען עולם יותר טוב.

עאידה תומא סלימאן: עשיתי זאת בפוליטיקה ההמונית, בפעילות חברתית אינטנסיבית, ואמשיך היום, בנוסף, בפוליטיקה ייצוגית מבמה זו, ואני מקווה לשיתופי פעולה מעניינים ופוריים.

עאידה תומא סלימאן: לכל אלה שהאמינו בי ובערכים שהנני מייצגת, לכל אלה שתמכו, עודדו והיו שותפים ושותפות למאבק – תודה, והערכה והמון אהבה.

עאידה תומא סלימאן: ולאדם היחיד והייחודי, בן-זוגי ג'רייס, שהאמין בי בכל לבו הרחב – מבטיחה שאהיה נאמנה לחלום שלנו ושל בנותינו לעתיד יותר טוב לכולנו.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: תברך אותה חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: נאחל לך הרבה הצלחה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין תברך את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: רשות הדיבור כולה שלך.

מיכל רוזין: וואו, אני מתרגשת כאילו אני נואמת פעם ראשונה נאום בכורה.

מיכל רוזין: כנסת נכבדה, לעונג הוא לי לברך חברה ותיקה שלי שמצטרפת אלינו היום, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מיכל רוזין: איזה כיף להגיד את זה, פשוט משמח כל כך.

מיכל רוזין: כמו שאמרה עאידה, הפעילות הפוליטית שלה לא מתחילה עם בחירתה לכנסת.

מיכל רוזין: מאחוריה שנים של עשייה בלתי מתפשרת למען זכויות אדם ואישה.

מיכל רוזין: אזרחי ישראל, כולן וכולם, זוכים היום בלוחמת נחושה ומסורה.

מיכל רוזין: למי שלא יודע, בכל זאת אני אספר לכם קצת על עאידה, כי היא הצטנעה מאוד.

מיכל רוזין: אספר לכם שהיא פעילה מאוד כבר מהיותה סטודנטית בתא של חד"ש, התקדמה בשורות המפלגה והייתה בין הנשים הראשונות במוסדות הגבוהים ובהנהלה הבכירה של חד"ש.

מיכל רוזין: היא ייסדה וניהלה את עמותת "נשים ללא אלימות".

מיכל רוזין: המקלט לנשים מוכות שהקימה היה הראשון לא רק במגזר הערבי בישראל, אלא בעולם הערבי כולו, ובעקבותיו הוקמו בסיועה של עאידה מקלטים ביריחו ובבית-לחם, בירדן ובמצרים ואפילו בעיראק.

מיכל רוזין: ואת כל המקלטים האלה עאידה ליוותה ונתנה להם תמיכה וליווי מקצועי.

מיכל רוזין: בשדה הפמיניסטי עאידה היא שם דבר.

מיכל רוזין: היא מנהיגה, היא דמות לחיקוי לכולנו, גם לי, להרבה מאוד פעילות ומובילות חברתיות.

מיכל רוזין: העקרונות העזים שהיא מאמינה בהם, עם העוצמה, הרגישות, הנחישות ורמת הדרישות הבלתי-מתפשרת – מי כמוני יודעת – הם נר לרגליה.

מיכל רוזין: גם בזירה הפרלמנטרית עאידה כבר הייתה נוכחת, גם בדיונים רבים פה בכנסת, וביוזמות ובפעילויות שונות, גם במסגרת הקואליציה לדיני אישות שהיא ייסדה, שקידמה את החוק לדיני אישות בבתי-דין לענייני משפחה ואת החוק להעלאת גיל הנישואים.

מיכל רוזין: המחקר שלה על התמודדות מערכת המשפט עם מקרי רצח של נשים בישראל שימש בסיס לדיונים בוועדות הכנסת, גם דיון שאני יזמתי בכנסת הקודמת בוועדת הפנים.

מיכל רוזין: ועוד לא ציינתי, למי שלא יודע, שעאידה נכללה ברשימת המועמדות לפרס נובל לשלום ב-2007.

מיכל רוזין: ובכלל, הזמן שיש לי קצר מכדי לפרוס באמת את כל פועלה של עאידה.

מיכל רוזין: אבל אני בטוחה ויודעת שנכונו לה גדולות ונצורות פה בכנסת, וגם חברי כנסת וחברות כנסת, ותיקות וותיקים, יש להם הרבה מה ללמוד מעאידה.

מיכל רוזין: אל תסתכלו עליה בכלל כעל חברת כנסת טרייה, חדשה; היא יכולה ללמד את כולנו הרבה מאוד – לוחמת שלום, צדק, שוויון, מגִנת המוחלשים, בעיקר המוחלשות, לוחמת נגד גזענות ודיכוי.

מיכל רוזין: עאידה, אני מאחלת לך באופן אישי המון הצלחה.

מיכל רוזין: אין לי ספק שחותמך יורגש כאן במהרה ושתביאי הרבה גאווה והישגים לבוחרות ולבוחרים שלך ולכלל החברה הישראלית.

מיכל רוזין: ובנימה אישית, אני יודעת שביום הזה, גם ג'רייס וגם אימא שלך נמצאים עמוק בלב ואת חושבת עליהם.

מיכל רוזין: הם לא כאן אתנו, אבל אני בטוחה שהם גאים בך מאוד.

מיכל רוזין: וכמובן, הבנות הנפלאות שלך, ייבדלו לחיים ארוכים, שכמובן תומכות בך והן חלק מהמאבקים שלך וממה שאת עושה.

מיכל רוזין: אני, באופן אישי, שמחה על חברה כמוך בכנסת ומאחלת לנו שיתוף פעולה פורה, שותפות יהודית-ערבית אמיצה ואמיתית.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: כולנו מצטרפים לאיחולי ההצלחה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, עלי והצליחי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לנאום בכורה של חברת הכנסת רחל עזריה.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

רחל עזריה: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, החברה הישראלית היא חברה שבטית, שבה כל שבט הולך לישון בלילה בתקווה שכשהוא יקום בבוקר שבט אחר ייעלם; יהודים, ערבים, חילונים, דתיים, חרדים, מזרחים, אשכנזים, יוצאי הקהילה האתיופית, ותיקים, ימנים, שמאלנים, כל אחד והשבט שלו – כך נפתח קורס מבוא לחברה הישראלית באוניברסיטה העברית לפני 15 שנה.

רחל עזריה: והמרצה המשיך ואמר: אתם יכולים להיות הכי ליברליים בעולם, אבל גם אתם, בתוך תוככם, יודעים איזה שבט הייתם רוצים שייעלם.

רחל עזריה: ברור שהתווכחתי.

רחל עזריה: ככה לתאר את מדינת ישראל?

רחל עזריה: את החברה הישראלית?

רחל עזריה: יש כל כך הרבה דברים אחרים לומר: חברה מגוונת, חברה בתהליכי בנייה, חברה חדשנית.

רחל עזריה: אך ככל שעוברות השנים אני מסכימה אתו, מבינה שהוא צדק.

רחל עזריה: וכל מערכת בחירות מחדש מאשררת את האמירה הזאת: כל שבט מקווה שהשבט השני ייעלם, יפסיד, יודח, וכך נוכל לדמיין, לקדנציה אחת, קצרה או ארוכה, שהאחר לא קיים.

רחל עזריה: נדמה שבבחירות האחרונות נשברו כל השיאים.

רחל עזריה: האחר לא נעלם, הוא לא ייעלם, הוא שם.

רחל עזריה: בואו נשים את הקלפים על השולחן: אף אחד לא ייעלם, כולם כאן כדי להישאר.

רחל עזריה: אף אחד לא ייעלם, לא במערכת בחירות דמוקרטית ולא בשום דרך אחרת.

רחל עזריה: כולם כאן, כולם, כל השבטים והמגזרים אוהבים את האדמה הזאת, את הארץ הזאת ואת המדינה הזאת, איש-איש ואישה-אישה בדרכם.

רחל עזריה: ברגע שמבינים את זה ומפנימים את זה, אפשר להתחיל לעבוד: לעבוד על גיבוש זהות משותפת שמרכיבה בתוכה את כל הקהילות השונות; לייצר בחברה הישראלית את היכולת לשמוע את התדרים המגוונים וליהנות מהמנגינה.

רחל עזריה: כי אולי זה אחד היתרונות הגדולים שיש לנו כחברה – המגוון, השונות.

רחל עזריה: זה מנוע אדיר לחדשנות ויצירתיות.

רחל עזריה: תפקידנו להפוך את האתגר הגדול ליתרון.

רחל עזריה: זה האתגר שלנו.

רחל עזריה: לכל דור בחברה הישראלית יש אתגר: דור המייסדים, שהיה צריך להקים את המדינה, לעלות לארץ, להקים יישובים, לחיות במעברות, לעמוד במשימה עצומה; דור הלוחמים, שלחם שלוש מלחמות עקובות מדם, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום כיפור ומלחמת לבנון הראשונה, אלפי הרוגים, מחזורים שלמים של בתי-ספר שנקטפו בדמי ימיהם, מלחמות שלא ידענו אם נוכל להן ויכולנו; דור הפיתוח הכלכלי, שעמד במשבר הכלכלי האדיר שפקד אותנו.

רחל עזריה: משפחות שלמות איבדו את רכושן בן-לילה בבורסה, ההיפר-אינפלציה, החלפת המטבע פעמיים, והלוואה גדולה שלקחנו כדי לייצב את המשק, אותו חוב שאנחנו משלמים עד היום.

רחל עזריה: אתגר הפיתוח הכלכלי טרם הסתיים, שכן רבים, רבים מדי, לא נהנים מהרווחה ומפיתוח הכלכלה.

רחל עזריה: יש עוד עבודה רבה לפנינו בפיתוח הכלכלי, והנה הנה, האתגר הגדול הבא כבר עומד לפתחנו: יצירת הזהות המשותפת.

רחל עזריה: לחברה שלנו יש חוסן אדיר.

רחל עזריה: יש לנו יכולת מופלאה להתמודד עם קשיים עצומים באופן דמוקרטי, במובן העמוק של המילה.

רחל עזריה: בישראל אין הפיכות, יש תהליכים.

רחל עזריה: זאת העוצמה הפנימית שלנו.

רחל עזריה: וכאישה יהודייה ומאמינה אומר: אולי זאת ההשגחה הפרטית שלנו.

רחל עזריה: אז זה האתגר שלנו, ואנחנו נוכל לו.

רחל עזריה: אני יודעת שנוכל לו, כי במשפחתי אנחנו יכולים לו יום-יום, שעה-שעה.

רחל עזריה: אני ממשפחה של שישה אחים ואחיות.

רחל עזריה: כל אחד ואחת מאתנו בחר בדרכו את הזהות שלו, ולעתים שייכים לשבט או לקבוצה אחרת: יש לי אח חרדי, אח מסורתי, אח חילוני, אח שגר בשומרון – זהויות מגוונות.

רחל עזריה: אך למדנו שכשהנחת המוצא היא שאיש לא ישתנה, ושיש מקום לכולם סביב השולחן, המגוון נהיה כיף.

רחל עזריה: הזהות המורכבת אינה רק בקרב אחי ואחיותי, אלא זורמת בעורקי ובעורקי משפחתי כבר דורות.

רחל עזריה: אני רוצה לספר לכם על שלושה מבני דור המייסדים, שזהותי שלובה בזהותם.

רחל עזריה: ראשית, סבי האהוב, פרופסור ג'רלד פרידמן, שברח מגרמניה וחילץ בתושייה ענקית את משפחתו.

רחל עזריה: הוא הקים משפחה לתפארת והפך לגיאולוג פורץ דרך.

רחל עזריה: אגב, יושב אתנו בכנסת תלמיד שלו, חבר הכנסת בני בגין.

רחל עזריה: הוא סרטט את המפות הגיאולוגיות של סיני וישראל במטרה למצוא תגליות נפט או גז שייצבו את הכלכלה הישראלית, ועשה זאת בהצלחה.

רחל עזריה: סבי האהוב יעקב עזריה, יהודי דתי וציוני אדוק שלמרות עיוורונו הפיזי היה איש של חזון.

רחל עזריה: לפיכך, כשהגיע לתוניס שליח העלייה, הוא מייד ביקש לעלות.

רחל עזריה: הוא קרא לאבי ישראל, כי קיווה שזאת תהיה שנת העלייה שלו.

רחל עזריה: בברית של אבי, בלחיצת יד, הובטח לו שהוא עולה מייד.

רחל עזריה: הוא מכר את העסק ואת כל רכושו, ואז נאלץ לחכות שש שנים עד שאושרה עלייתו.

רחל עזריה: כולנו מכירים את ההיסטוריה של עליית יהדות צפון-אפריקה.

רחל עזריה: לאחר שעלה פרנס באהבה ובכבוד, אם כי בדוחק רב, משפחה בת עשרה ילדים, וחינך את כולם לאהבת העם והארץ.

רחל עזריה: ואחרונה חביבה, סבתו של בן-זוגי היקר, ברכה ארנטרוי-פרנקל, פמיניסטית דתייה, שכבר לפני 80 שנה שמרה על שני שמות משפחה.

רחל עזריה: הייתה חברה בנציגות הארצית של יהודי גרמניה – אישה ראשונה בתפקיד זה.

רחל עזריה: כשעלתה לארץ חירפה נפשה כשבניגוד לחוק הנאצי, שאסר הוצאת אוצרות תרבות, הבריחה במטען שלה סוכה ייחודית, שכיום מוצגת במוזיאון ישראל.

רחל עזריה: זאת המורשת שלי.

רחל עזריה: אלו דמויות המופת הפרטיות שלי, שעומדות לנגד עיני בהצטרפותי למשכן זה: דמויות של עוצמה, שאר רוח, חזון, מנהיגות, לקיחת אחריות, תושייה ומחויבות עמוקה לחברה הישראלית ולמדינת ישראל.

רחל עזריה: אבל זאת אינה רק המורשת שלי כאישה, כדתייה, כאימא, כיהודייה, כירושלמית, כשליחת ציבור וכחברת כנסת; זאת המורשת של העם שלנו.

רחל עזריה: זאת המורשת של המדינה שלנו.

רחל עזריה: אלו שלושה מבני דור המייסדים, אך גם כיום, 70 שנה מאוחר יותר, אני פוגשת ברחבי הארץ אין-ספור אנשים עם אותה תחושת מחויבות.

רחל עזריה: לכן אני יודעת שנעמוד באתגר שלנו.

רחל עזריה: בשנים האחרונות נעשים מאמצים אדירים של פרטים שונים ושל החברה כולה לייצר את אותה זהות משותפת: בבתי-מדרש ליהדות מתחדשת; במכינות למנהיגות שפרוסות ברחבי הארץ, שבהן צעירים לומדים על החברה הישראלית ועל הזהות שלהם; במכוני מחקר ומכוני מעשה.

רחל עזריה: וגם, כמובן, לא נשכח את המחאה החברתית, מחאת הקיץ, שבעיני, יותר מכול, יצרה הזדמנות עבורנו, כחברה, לדבר שוב כעם שדורש צדק חברתי, חזון משותף לארץ אהובה, מחאה סוחפת ונהדרת שבמובן העמוק ביותר הייתה הבסיס להקמת המפלגה שלי, מפלגת כולנו בראשות משה כחלון, שאני גאה להיות חברה בה.

רחל עזריה: ואי-אפשר בלי להזכיר היום את המחאה הכואבת והזועקת של יוצאי הקהילה האתיופית, שמשמיעים את דרישתם הצודקת לשוויון וצדק, ומפנים אל כולנו שוב את השאלה, באיזו חברה אנחנו רוצים לחיות ואיך אנחנו יוצרים סולידריות ומקום לכלל הקהילות, וכן, לכלל השבטים.

רחל עזריה: אני מאחלת לכולנו שנדע יחדיו, בבית-המחוקקים, בפרלמנט, במקום שבו מלבנים את סוגיות היסוד של החברה שלנו, לייצר את הזהות ואת השותפות של כלל הקהילות בחברה הישראלית.

רחל עזריה: אמן.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רחל עזריה.

יצחק וקנין: אנחנו מאחלים לה הרבה הצלחה, ותברך אותה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: רשות הדיבור לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שתברך את חברת הכנסת רחל עזריה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רחל היקרה, ביקשתי לברך אותך כיוון שאני עוקבת אחרייך כבר כמה שנים, ואני חייבת להודות שלא שמעתי אותך אומרת או עושה ולו דבר אחד שלא הסכמתי אתו, וזה מאוד מאוד נדיר.

שלי יחימוביץ': שמעתי אותך כאן, והיטבת כל כך לתאר יריעה רחבה, מורכבת, לא שטחית, לא חד-ממדית, של כל חלקי החברה הישראלית, תפיסת עולם שמורכבת מרבדים רבדים.

שלי יחימוביץ': היא גם מבדלת אותך ומבטאת את השקפת עולמך הייחודית, ואת האידיאולוגיה שלך, ומצד שני לא מבטלת את האחר, ועוסקת במשימה המנהיגותית, שלפעמים אנחנו שוכחים שהיא המשימה המרכזית שלנו: לייצר מכנה משותף, אתוס מכונן לכולנו, לכל הקבוצות בחברה הישראלית, שנועדו לחיות יחד תחת כיפת השמים הזאת.

שלי יחימוביץ': זה אתוס כל כך מאתגר, כי בפוליטיקה כל כך קל להיבנות לפעמים על שנאת האחר.

שלי יחימוביץ': לפעמים זה הדבר הכי קל – לקחת אותו, להשתמש בו כקרדום לחפור בו, לקבל מחיאות כפיים לעתים מאוד קרובות, כי – כפי שאמרת בתחילת דברייך היפים, לפעמים קבוצות עוסקות באיזו קבוצה הם היו רוצים לראות נעלמת מהחברה הישראלית, ולכן, יש כאן משהו נורא מפתה לפוליטיקאים: לקחת את אותה עוינות ולהשתמש בה ולגזור ממנה דיבידנד וקופון.

שלי יחימוביץ': ואני חושבת שאת משכילה, לכל אורך הדרך, לא רק להיות נאה דורשת, אלא נאה מקיימת, כיוון שאת דמות מוכרת, את באה אלינו מעולם רחב מאוד של עשייה, שתקצר היריעה מלפרט, אבל נאמר שבתחום המוניציפלי בשש-שבע השנים האחרונות הרבית לעשות: היית סגנית ראש עיריית ירושלים, פעילה ביותר ובולטת ביותר בפוליטיקה המוניציפלית, פורצת דרך בתחום הפמיניזם הדתי, אם אפשר לומר, שלא היה מקובל.

שלי יחימוביץ': זה מסוג הדברים שעכשיו צצים כפטריות אחרי הגשם, פתאום זה נראה מובן מאליו שיש נשים שומרות מצוות פמיניסטיות, אבל זה ממש לא היה מובן מאליו עד לפני שנים ממש מעטות.

שלי יחימוביץ': ולפעמים צריך לזכור את מי שזרעו את הזרע שממנו נבט הנבט והפך לשיח שהולך ומתרחב ומשפיע בצורה מאוד משמעותית על השיח, בחברה הישראלית בוודאי; השיח הפמיניסטי, שהיה כל כך כל כך זקוק לגיוון הזה ולזווית הזאת ולהעשרה הזאת.

שלי יחימוביץ': אבל לפעמים כשדברים בנויים נדבך על נדבך אנחנו שוכחים מי התחיל בהם, ואין ספק שאת היית מפורצות הדרך הראשונות, וזה לא פשוט בכלל, לא מובן מאליו בכלל, כשזה מתחיל להתהוות.

שלי יחימוביץ': זה מובן מאליו אחר כך, כשזה הופך לעובדה קיימת.

שלי יחימוביץ': את ניהלת מאבק לנראות, מאבק לזכותן של נשים להיראות, כמו גברים, לא פחות ולא יותר, אם באוטובוסים ברחבי העיר, אם בשיח היומיומי.

שלי יחימוביץ': נאבקת בהדרת נשים, וזה גם קרב לא פשוט בכלל שהיה עתיר הישגים.

שלי יחימוביץ': וגם אני אוהבת את הפמיניזם הפרקטי שלך, כי ההבנה שבסופו של דבר אחד ההישגים הפמיניסטיים הגדולים ביותר זה חינוך חינם לגיל הרך – בסוף, בתכל'ס, זה הדבר שמשחרר נשים יותר מכל דבר אחר לעולם העבודה, היצירה, הפרנסה בכבוד.

שלי יחימוביץ': וגם כאן החזקת בתיק הגיל הרך בעירייה, וגם יש לך אתוס מאוד מפורט ותוכניות מאוד מפורטות לדבר הזה, שאולי הוא נשמע בתחום הדומסטי, אבל הוא ממש לא, גם הוא פורץ דרך.

שלי יחימוביץ': אני מאחלת לך המון הצלחה.

שלי יחימוביץ': את נמצאת במפלגה שכולם תולים בה תקוות רבות מאוד.

שלי יחימוביץ': יש לי גם הערכה רבה כלפי מי שהקים את מפלגתך, חבר הכנסת ושר האוצר לעתיד משה כחלון, שבדברים רבים – לא בכולם, צריך לומר – אני רואה בו שותף לדרך וגם פורץ דרך.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שעיני עם ישראל נשואות אל המפלגה שלכם, וזה משא כבד מאוד.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים כמה הפוליטיקה סוערת, ודברים יכולים להתהפך על ראשינו בתוך יום אחד והטרנד משנה את כיוונו, ולכן להתחיל עם משא כזה זה אתגר לא קטן.

שלי יחימוביץ': אני מבטיחה לכם שגם משורות האופוזיציה, כל דבר טוב שתעשו – אנחנו נתמוך בכם ונגבה אתכם.

שלי יחימוביץ': והמון המון בהצלחה, רחל, ובהצלחה לכולכם.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לנאום הבכורה האחרון להיום – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יצחק וקנין: אנחנו לאט-לאט נלמד.

יצחק וקנין: עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, ברשותכם, אהפוך את הסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע מה מקובל, אבל אשתי היקרה וחמשת ילדי כבר מחכים לנאום הזה הרבה זמן, אז במקום להתיש אותם לחכות לסוף הנאום אני באמת אומר להם תודה רבה מאוד על הרבה מאוד שנים שהם משלמים מחירים כבדים.

בצלאל סמוטריץ': אני עומד בדחילו ורחימו כאן, מעל בימת הכנסת, סמל ריבונותה ועצמאותה של המדינה היהודית המתחדשת, ראשית צמיחת גאולתנו.

בצלאל סמוטריץ': כמה דורות כספו למציאות הזו, לרגע הזה, כמה אנחנו צריכים לשמוח ולהודות לריבונו של עולם על שזכינו לחיות בעיצומו של התהליך הנפלא הזה ולהיות חלק ממנו.

בצלאל סמוטריץ': אני הקטן, זבוב על פיל, בא ממשפחה שמסמלת את הגאולה הזו יותר מכול.

בצלאל סמוטריץ': מצד אבא, אבי מורי, נצר לרבי יצחק לוי מברדיצ'ב, סנגורם של ישראל, צאצא של אודים מוצלים מאש, שרידים אחרונים ממשפחה גדולה מאוד שנספתה ברובה הגדול בשואה ובחלקה הוטבעה באוניית המעפילים "מפקורה" בדרכה לארץ-ישראל.

בצלאל סמוטריץ': מצד שני, מצדה של אמי מורתי, משפחה ארץ-ישראלית שורשית, 13 דורות בארץ, משפחה ירושלמית ותיקה שהשתדכה עם משפחה חלוצית מהצפון, הייתה ממקימי ההתיישבות היהודית המתחדשת במטולה, ביסוד-המעלה, בתל-חי ובעוד רבים רבים מיישובי הצפון.

בצלאל סמוטריץ': כבן למשפחה הזו אני עומד כאן, ממש לא כקלישאה, נרגש ומלא שמחה והודיה לה'.

בצלאל סמוטריץ': בסוף מסכת סוטה חז"ל מתארים לנו את הקשיים והסיבוכים הרבים שעם ישראל עתיד לפגוש בתקופה הזו שאנחנו זכינו לחיות בה, שמכונה בחז"ל עקבתא דמשיחא, אותה התקופה שבה כבר נשמעים פעמי משיח ורואים את עקבותיו.

בצלאל סמוטריץ': כך מתארים לנו חז"ל: בעקבות משיחא חוצפא יסגא, והיוקר יאמיר: הגפן תיתן פרייה, והיין ביוקר.

יצחק וקנין: הגבלן ייהרס.

בצלאל סמוטריץ': מלכות תיהפך למינות – ואין תוכחת.

בצלאל סמוטריץ': בית-ועד יהיה לזנות, והגליל ייחרב, והגולן יישום, ואנשי הגבול יסובבו מעיר לעיר ולא יחוננו, וחוכמת סופרים תסרח, ויראי חטא יימאסו, והאמת תהיה נעדרת.

יצחק וקנין: ואין לנו על מי להישען.

בצלאל סמוטריץ': נערים פני זקנים ילבינו, זקנים יעמדו בפני קטנים, בן מנוול אב, בת קמה באמה, כלה בחמותה.

בצלאל סמוטריץ': אויבי איש אנשי ביתו.

בצלאל סמוטריץ': פני הדור כפני הכלב – וכו' וכו' – ואנו אין לנו על מי לסמוך אלא על אבינו שבשמים.

בצלאל סמוטריץ': כשקוראים את המשנה הזאת אי-אפשר שלא לתהות מה ראו חז"ל לשטוח בפנינו את כל הקשיים והצרות הללו מבלי לתת לנו ולו קצה-קצהו של חוט לפתרון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רגילים הרי לומר שתורה מלשון הוראה; חז"ל בדרך כלל מדריכים אותנו איך לפעול, ופה פתאום הם מתארים לנו מציאות קודרת, קשה, שום פתרון – בשביל מה?

בצלאל סמוטריץ': והקושיה הזאת מתעצמת מכיוון שהקשיים האלה באמת מצמיחים אסכולה שלמה של אמוראים: עולא ורבה, שבאמת אומרים בגמרא "ייתי ולא אחמיניה"; מסתכלים על התקופה הזאת ועל הקשיים ומתמלאים בפחד – יבוא המשיח, אני לא רוצה להיות שם, מוותר על התענוג.

בצלאל סמוטריץ': אז יש גם את רב יוסף, ויש אחרים שמבקשים "ייתי ואזכי", כן, יבוא ואזכה לשבת בצלי גלליו של חמורו של משיח; יבוא ואזכה לשבת בצל אותם הצרות הגדולות והסיבוכים הגדולים והמורכבות הגדולה שמלווה את התהליך הגדול הזה שאנחנו נמצאים בתוכו.

בצלאל סמוטריץ': אז אותנו, ברוך השם, לא שאלו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו פה.

בצלאל סמוטריץ': זכינו.

בצלאל סמוטריץ': רוצים או לא רוצים, אנחנו חיים בתוך התקופה הזאת, חיים את התקופה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו שואלים, כמי שחווים את החוויות האלה, בשביל מה חז"ל תיארו לנו את כל המציאות הזאת מבלי לתת לנו שום פתרון?

בצלאל סמוטריץ': התשובה על כך כנראה היא שחז"ל הבינו שיותר מאשר הקשיים הללו מסוכנים מצד עצמם, הם מסוכנים מצד ההשפעה הפסיכולוגית שעלולה להיות להם על החוסן הלאומי שלנו, על האמונה שלנו בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': החשש הגדול של חז"ל היה שכשנגיע אל התקופה וניתקל פתאום בכל הקשיים האלה נתבלבל, נלך לאיבוד, נחשוב שאולי טעינו בדרך – אולי מדינת ישראל היא לא ראשית צמיחת גאולתנו?

בצלאל סמוטריץ': אולי הרב קוק ויתר מבשרי הציונות טעו, הרי כך יכולה להיראות ראשית צמיחת גאולתנו?

בצלאל סמוטריץ': זה הרבה יותר מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': את הפתרון אני לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': חז"ל, או לא יכלו לתת – כולנו מכירים את הגמרא בפסחים: יעקב אבינו לפני מותו ביקש לגלות לבניו את הקץ ונסתמה ממנו, נסתלקה ממנו רוח הקודש.

בצלאל סמוטריץ': לא כל דבר אפשר לגלות.

בצלאל סמוטריץ': אולי גם חז"ל לא היו יכולים.

בצלאל סמוטריץ': מי יודע, בפרספקטיבה של אלפיים שנה קדימה איזה הדרכות מעשיות היה אפשר לתת לנו?

בצלאל סמוטריץ': איך להתמודד עם האיום האיראני?

בצלאל סמוטריץ': עם אבו מאזן?

בצלאל סמוטריץ': עם הקשיים שמציב בפנינו הנשיא אובמה?

בצלאל סמוטריץ': אני, חלילה, לא משווה כמובן בין האתגרים האלה, אבל לא בטוח שבפרספקטיבה כל כך רחוקה – חז"ל סמכו עלינו.

בצלאל סמוטריץ': חז"ל סמכו עלינו שאם אנחנו, אם תהיה לנו האמונה הגדולה הזאת בצדקת הדרך נמצא בתוכנו את הכוחות, את היכולות ואת הכישרונות להתמודד עם כל הקשיים האלה.

בצלאל סמוטריץ': נמצא לבד את הדרך.

בצלאל סמוטריץ': העיקר שלא נלך לאיבוד.

בצלאל סמוטריץ': העיקר שנדע שהדרך הזו רצופה בקשיים ולא נתבלבל כשניפגש בהם, לא נקום כל בוקר מחדש ונשאל את עצמנו מי אנחנו ומה אנחנו.

בצלאל סמוטריץ': ממש על קצה המזלג, את הסיבה לזה שהמציאות הזאת היא כל כך מורכבת – יש כל כך הרבה קשיים וסיבוכים בתקופה הזאת – מבאר הגאון מווילנה, הגר"א, שתורתו, תורת הגאולה שלו היא אחד מנדבכי היסוד הכי בסיסיים של השקפת העולם הציונית-דתית שדוגלת בגאולה בידי אדם, גאולה בדרך הטבע.

בצלאל סמוטריץ': הגאון מסביר שהשורש של הקשיים האלה נעוץ בתחושה של כוחות הרוע, של השקר בעולם שסופו קרוב.

בצלאל סמוטריץ': או-טו-טו הולכת להגיע הגאולה, ומה זה גאולה?

בצלאל סמוטריץ': גאולת האמת.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל חוזר לארץ-ישראל, הקדוש-ברוך-הוא מתגלה, האמת האלוקית הגדולה של העולם הולכת ומתגלה.

בצלאל סמוטריץ': ומה קורה כשהאמת מתגלה?

בצלאל סמוטריץ': השקר נעלם, הוא מתפוגג.

בצלאל סמוטריץ': ובדיוק כמו השור הזה בזירה, בדקה האחרונה, רגע לפני שהוא נופח את נשמתו ונופל ארצה הוא נותן את ה"פייט" של החיים שלו.

בצלאל סמוטריץ': כל לוחם שוורים יודע שהדקה האחרונה על הזירה היא הדקה הכי מסוכנת.

בצלאל סמוטריץ': ככה גם כוחות השקר בעולם מבינים שעוד רגע זה נגמר, והם נותנים את ה"פייט" של החיים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא קל.

בצלאל סמוטריץ': התקופה הזאת מסובכת לנו, אבל זה קרב אבוד מראש מבחינתם.

בצלאל סמוטריץ': התהליך הזה, ברוך השם, הולך ומתקדם, הולך ונבנה.

בצלאל סמוטריץ': הגאולה היא דבר שאף אחד לא יכול לעצור אותו.

בצלאל סמוטריץ': ומה שהיה חשוב לחז"ל, בעיקר, לומר לנו – לא להיבהל כשרואים את הקשיים האלה ולא להתבלבל.

בצלאל סמוטריץ': אחרי שדיברנו קצת על הקשיים, בואו ניכנס קצת לפרופורציה.

בצלאל סמוטריץ': אחרי הכול, אנחנו צריכים להודות על האמת: מדינת ישראל היא המקום הטוב ביותר לחיות בו.

בצלאל סמוטריץ': תראו מה הקמנו כאן ב-67 שנה: כלכלה וצבא וחברה.

בצלאל סמוטריץ': תראו לאיזה מקום הגענו, בעזרת השם, במדע, בטכנולוגיה, איזו קדמה.

בצלאל סמוטריץ': תראו כמה תורה יש בארץ-ישראל, כמה חסד, כמה עזרה לזולת, כמה מפעלים שכל-כולם אכפתיות ונתינה.

בצלאל סמוטריץ': תראו כמה יהודים יש בארץ-ישראל; כמה בתים, פרדסים, כבישים; כמה שדות וכרמים; כמה עוד ועוד התגשמות של חזיונות הנביאים, שהתנבאו כל כך הרבה על התקופה הזו.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, הצוואר של החברה הישראלית – תפוס כבר הצוואר מלהסתכל למטה, מלהיות בדיכאון, מלחשוב שהכול כאן רע, שהכול כאן יקר, שהכול כאן מושחת.

בצלאל סמוטריץ': מי שפותח פה עיתונים בבוקר או מקשיב לרדיו בטוח שאנחנו חיים במדינת עולם שלישי שהכי נורא לחיות בה.

בצלאל סמוטריץ': יש כנראה מי שעושים הון מטיפוח הדיכאון הזה.

בצלאל סמוטריץ': יש מי שהאסטרטגיה שלהם, בה"א הידיעה, בנויה על יצירת התסכול הזה, על טיפוח הרגשות השליליים, כי אם הרי הכול כאן כל כך רע, אז חייבים תהליך מדיני שיוציא אותנו מזה.

בצלאל סמוטריץ': חייבים משא-ומתן, חייבים להקים מדינה פלסטינית כדי לצאת מהמצב הכלכלי והביטחוני הכל-כך נאחס הזה שאנחנו חיים בתוכו.

בצלאל סמוטריץ': חייבים את זה כדי להוציא אותנו מהבידוד הבין-לאומי שכל הזמן מאיימים עלינו שאנחנו נמצאים בתוכו.

בצלאל סמוטריץ': אז זהו זה, חברים וחברות, טוב כאן, והעם הזה לא זקוק לחלומות ולמקסמי שווא.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא צריך שנכניס אותו להרפתקאות מסוכנות ומיותרות; הוא לא זקוק שנמסור חלקים מארץ-ישראל שהוא כל כך אוהב לערבים, והוא ממש – אבל ממש – לא צריך שנבלבל אותו ונחליש אצלו את האמונה בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': העם הזה צריך בדיוק את ההפך.

בצלאל סמוטריץ': הוא זקוק לכך שנחבר אותו מחדש לחזון הגדול שלו.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל מחכה שנעשה לו מסאז', נשחרר לו את הצוואר התפוס, שנרים לו את הצוואר ונזקוף לו את הקומה, שנחזיר לו את הברק בעיניים.

בצלאל סמוטריץ': הוא מחכה שנחזיר לו את האמונה בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': את החזון, את גאוות היחידה, את תחושת השליחות והייעוד; שנחזיר לו את השמחה ואת התקווה שנובעים מהאמונה הברורה הזו בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': העם בישראל מחכה שנחזיר לו את המוטיבציות החיוביות לעבוד קשה – כן, לעבוד קשה – לבנות, לפתח, לשכלל, להתמודד עם הקשיים בשמחה מתוך הכרה ברורה שאנחנו בדרך הנכונה.

בצלאל סמוטריץ': זו הדרך שבה אנחנו מקימים כאן ממלכת כוהנים וגוי קדוש, שבה אנחנו זוכים לעשות בידיים שלנו את מה שאבותינו ואבות אבותינו יכלו רק לחלום עליו: לבנות את הארץ הזו מחדש ולחונן את עפרה.

בצלאל סמוטריץ': זו הדרך שבה אנחנו מקימים את העם הזה מחדש.

בצלאל סמוטריץ': מקבצים אותו מארבע קצוות הארץ, מאחדים אותו ומחזירים אותו לימיו הטובים כאור לגויים.

בצלאל סמוטריץ': זו הדרך שבה אנחנו מקימים את התורה מחדש כתורת חיים, כתורה גדולה של גאולה.

בצלאל סמוטריץ': זאת מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זו כנסת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה המקום שבחלקנו, כולנו, חברי, נפלה הזכות לשרת את העם הגדול הזה.

בצלאל סמוטריץ': נכון שמהמקום הטוב הזה שאנחנו נמצאים בו יש לנו עוד המון המון לאן לשאוף ולהתקדם.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו הרבה מה לעבוד על הנושאים החברתיים, אנחנו צריכים לקרב פריפריה למרכז, לקלוט נכון וטוב יותר את העלייה מאתיופיה, את יתר העולים, אנחנו צריכים לשקוד על צמצום הפערים בחברה ועל מתן הזדמנות שווה לכל ילד וילדה במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אבל את כל זה, חברים, לא נעשה מתוך מרמור או תסכול.

בצלאל סמוטריץ': נעשה את זה מתוך הרבה הרבה שמחה ואמונה בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': אז איך מחזקים את האמונה בצדקת הדרך?

בצלאל סמוטריץ': קודם כול מבססים אותה על התורה, על המסורת המפוארת שלנו, על הקשר שלנו לריבונו של עולם.

בצלאל סמוטריץ': ברוך השם, אנחנו לא קמים כל בוקר מחדש ושואלים את עצמנו מי אנחנו ומה אנחנו, יש לנו יסודות איתנים שעליהם אנחנו נשענים בביטחון מלא.

בצלאל סמוטריץ': דוד המלך אומר לנו בתהילים: תורת ה' תמימה משיבת נפש, עדות ה' נאמנה מחכימת פתי.

בצלאל סמוטריץ': דוד המלך מכנה את התורה "עדות".

בצלאל סמוטריץ': עדות זה דבר שמברר את המציאות.

בצלאל סמוטריץ': לא כמו שיש לנו איזו תפיסה שגויה שאת המציאות מבררים מומחים – ביטחוניסטים, כאלה שמבינים – והתורה אולי באה אחר כך, יש לה מה לומר על גבי המציאות.

בצלאל סמוטריץ': זה לא כך.

בצלאל סמוטריץ': הקב"ה הסתכל באורייתא וברא עלמא, הסתכל בתורה וברא את העולם.

בצלאל סמוטריץ': התורה היא יסוד העולם.

בצלאל סמוטריץ': היא הפריזמה שדרכה אנחנו צריכים להתבונן בעולם ולגבש את השקפת העולם שלנו, את תפיסת המציאות שלנו.

בצלאל סמוטריץ': שנית, אנחנו חייבים לחזק אצל העם שלנו את השייכות והחיבור לארץ-ישראל, לארץ שלנו שהובטחה לנו על-ידי הקדוש-ברוך-הוא.

בצלאל סמוטריץ': הארץ הזאת שהיא המקום היחידי בעולם שבו אנחנו יכולים לפרוח כעם, להיות אנחנו ולהגשים את ייעודנו.

בצלאל סמוטריץ': כאן בארץ-ישראל לא תקום חלילה מדינה פלסטינית, לא רק מפני שאין לנו איזה פרטנר מתאים לעשות את זה אתו נכון.

בצלאל סמוטריץ': זו הארץ שלנו, ושלנו בלבד.

בצלאל סמוטריץ': זה הבית שלנו; הבית שאליו אנחנו זוכים לחזור לאחר אלפיים שנות גלות ונדידות.

בצלאל סמוטריץ': זו הארץ המובטחת לנו, ולנו בלבד.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': זה גם הפתרון לטרור וללחץ הבין-לאומי.

בצלאל סמוטריץ': בניגוד לדעה הרווחת, שאין שקרית ממנה, שמקורו של הטרור בייאוש – הטרור נובע מתקווה.

בצלאל סמוטריץ': הטרור נובע מתקוותם של אויבינו לנצח אותנו ולהצליח להשיג בעזרתו הישגים.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שאנחנו נגדע את התקווה הזאת, אנחנו נבהיר בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים שלא תקום מדינה פלסטינית ויהי מה, המוטיבציה של הטרור תלך ותפחת.

בצלאל סמוטריץ': זה ייקח זמן, זה יהיה לא קל.

בצלאל סמוטריץ': אחרי השטויות שעשינו בעשרות השנים האחרונות וטיפחנו כל כך הרבה תקווה אצל האויבים שלנו, אנחנו נצטרך לעבוד קשה מאוד עכשיו כדי לשכנע אותם שהפעם אנחנו באמת מתכוונים לזה ושלא תקום כאן מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשזה יקרה, הטרור ילך ופחת.

בצלאל סמוטריץ': ככה זה גם ביחס ללחץ הבין-לאומי על מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': מה אנחנו רוצים מהעולם?

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו משדרים פה שכביכול מקצה לקצה בחברה הישראלית יש קונסנזוס שהפתרון לקונפליקט היהודי–ערבי בארץ-ישראל עובר דרך חלוקת הארץ, כשראש הממשלה שלנו מהימין מכנה את הרעיון הרע של מדינה פלסטינית חזון, כשאנחנו מדברים רק על שיקולים טקטיים וביטחון והצד השני מדבר על צדק ועל זכויות היסטוריות, מה אנחנו רוצים מהעולם?

בצלאל סמוטריץ': אז העולם אומר לנו: חבר'ה, גם אתם הרי מאמינים שזה הפתרון, אז קדימה, תקימו מדינה פלסטינית, מספיק עם תירוצים.

בצלאל סמוטריץ': את החששות הביטחוניים נפיג לכם, עוד "כיפת ברזל", עוד איזה מכ"ם.

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו נחזור לעצמנו, נחזור לדבר על אמיתות היסוד הכי בסיסיות של הציונות, על השייכות ההיסטורית והדתית והלאומית שלנו לארץ-ישראל – אין מפעל צודק ומוסרי יותר בפרספקטיבה היסטורית מהמפעל הציוני.

בצלאל סמוטריץ': בואו נדבר על המוסר הזה, על הצדק ההיסטורי שהעולם עושה עם העם היהודי אחרי כל כך הרבה שנות גלות ורדיפות.

בצלאל סמוטריץ': כשנדבר ככה, גם העולם יבין אותנו והלחץ הבין-לאומי יפחת.

בצלאל סמוטריץ': ומילה אחת אחרונה לנו, חברי הכנסת, על המקום שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבחרנו רק לפני קצת יותר מחודש על-ידי העם וקיבלנו מנדט להוביל, להנהיג, לעצב זהות ולקבוע מדיניות.

בצלאל סמוטריץ': קיבלנו מנדט לחלוק ולהתווכח, כמובן בנועם ובכבוד הדדי, אבל אנחנו היחידים שנושאים באחריות ולכן אנחנו גם היחידים שיש לנו סמכות.

בצלאל סמוטריץ': לא לפקידים וליועצים משפטיים – טובים, מוכשרים וחפצי טובת המדינה ככל שיהיו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חייבים להחזיר את הכוח למשכן הזה ולשוכניו.

בצלאל סמוטריץ': חייבים להחזיר את האמון של העם בנו ובמוסד הזה.

בצלאל סמוטריץ': והדברים כרוכים האחד בשני.

בצלאל סמוטריץ': ברשותכם, מילה אחת בנימה אישית לפני סיום.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להזכיר כאן במעמד המרגש הזה את רעי כאח לי, שלום שולי הר-מלך, השם ייקום דמו.

בצלאל סמוטריץ': שולי היה איש ארץ-ישראל במלוא מובן המילה.

בצלאל סמוטריץ': איש של חזון, איש של גאולה, איש של אמונה בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': שולי נרצח בדרכו מבית הוריו בכוכב-השחר שבארץ בנימין לביתו שלו בחומש שבצפון השומרון – תיבנה ותיכונן במהרה בימינו – יישוב פורח שנחרב סתם כך, ללא כל תכלית, במסגרת הגירוש מגוש-קטיף ומצפון השומרון.

בצלאל סמוטריץ': השנה נציין עשר שנים לגירוש.

בצלאל סמוטריץ': והיום, כשכל ילד במדינה הזו יודע שהגירוש היה טעות, ואני ככה בורר את מילותי מפאת כובד המעמד, כבוד המעמד, הגיע הזמן לתקן.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לראש הממשלה לציין את שנת העשור לגירוש בסימן: טעינו – מתקנים.

בצלאל סמוטריץ': שולי אחי, אני רוצה לספר לך מעל בימה זו, שהיא סמל עצמאותנו וריבונותנו כאן במדינתנו המתחדשת, שהגאולה שכל כך אהבת הולכת ומתקדמת, מוסיפה קומה על גבי קומה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להבטיח לך שאנחנו עושים כל שביכולתנו כדי לעזור לריבונו של עולם לחזור ולהשרות שכינתו בציון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יצחק וקנין: יברך אותו השר נפתלי בנט.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משה דיין פעם אמר על הקצינים, שמוטב לעצור סוסים דוהרים מלדרבן פרדות עצלות.

נפתלי בנט: הוא רוצה אנשים יוזמים, מקדמים, דוחפים, ואני חושב שאת בצלאל קשה לעצור, ובכלל קשה קצת לעקוב אחרי מה שהוא הספיק ב-35 שנותיו.

נפתלי בנט: אבל גם יותר מזה, את בצלאל קשה מאוד לתייג, אף שתמיד יהיה מי שינסה ולא יתייאש.

נפתלי בנט: בצלאל הוא חבר במועצת העיתונות הארצית וגם מבקר מטעם לשכת עורכי-הדין על שמירת זכויותיהם הבסיסיות של האסירים בבתי-הסוהר.

נפתלי בנט: כשהוא היה שמיניסט הוא הצפין לבית-שאן לפרויקט של"פ, שמיניסטים לעיירות פיתוח.

נפתלי בנט: וזה לא הכול.

נפתלי בנט: בצלאל גם חבר בהנהלת "בני חיל", מוסד תיכוני לנוער עם צרכים מיוחדים, וחבר בהנהלת איגוד ישיבות ההסדר הציוניות, ובמסגרת השירות הצבאי בסדיר ובמילואים הוא היה מחובר למוח של העשייה הצבאית כעוזר של ראש זירה בחטיבת מבצעים.

נפתלי בנט: בבגרותו, שאני חייב לומר שקרתה די מהר, הוא הקים יחד עם שותפו יהודה אליהו את עמותת "רגבים", ששמה לה למטרה להפסיק להתנצל גם בתחום המשפט והקרקעות.

נפתלי בנט: בעולם שבו הציבור הלאומי קיים את הצוואה של אורי אורבך, זכרו לברכה, "הטובים לתקשורת", בצלאל סימן את הדרך "הטובים למערכת המשפט" והפך את תנועת "רגבים" למעין אצבע בסכר, שהייתה המפלט האחרון לחקלאים בנגב, בגליל, בכל רחבי הארץ, שהרכוש שלהם נגנב ושל פגיעות בריבונות מדינת ישראל, ובכלל לכלי לשמירת קרקעות בכל הארץ.

נפתלי בנט: בצלאל הוא גם דובר נאמן של הדור הצעיר בהתיישבות, דור שנולד, ברוך השם, לתוך המציאות של שיבת ציון לארץ.

נפתלי בנט: הוא רהוט, רהוט מאוד, וכשלפעמים, כשהוא מדבר כל כך מהר, אתה עוד נתקע באיזה דימוי יפה, והוא כבר הספיק לומר עוד שני משפטים.

נפתלי בנט: תראה, בצלאל, אני מאחל לך שתמשיך לדהור.

נפתלי בנט: ב"בני עקיבא" היינו שרים: "ראשינו בעמקי תורתה, רגלינו ברגבי אדמתה".

נפתלי בנט: זה בדיוק מבטא אותך: גם תורה, גם ארץ, ואני אוסיף גם עם.

נפתלי בנט: אני בטוח שאתה תפעל בכמה וכמה זירות, כולל זירות מפתיעות, שהן לאו דווקא רק במה שהתמקדת בעבר.

נפתלי בנט: אני משוכנע שכנסת ישראל ומדינת ישראל הרוויחו גנרטור ובולדוזר של המון עשייה, ואני מאחל לך המון הצלחה.

יצחק וקנין: תודה לשר נפתלי בנט.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט"ז באייר התשע"ה, 5 במאי 2015, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.