ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 191, 2015-01-05 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ד בטבת תשע"ה, 5 בינואר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת בפגרה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה ביקשה לכנס את המליאה, אבל עדיין לא הגיע מי שיציג לנו את הצעת החוק.

דב חנין: אין ממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: נמתין בסבלנות, לי כבר אין פריימריז.

יחיאל חיליק בר: מזל טוב ליושב-ראש על ההישג המרשים.

דב חנין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, תודה רבה.

מיכל בירן: בעצם אני חברת הכנסת היחידה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לתת נאומים בני דקה לברכות ליושב-ראש?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: או שירה וכיבוד, מה שיחליטו.

יולי יואל אדלשטיין: שלום גם לחבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: שלום – – –

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו שמחנו לראות אותך גבוה ברשימה.

דב חנין: – – – זאת הרבה עבודה קשה גם.

אילן גילאון: מאחלים שתהיה לך הצלחה גדולה במפלגה קטנה.

יולי יואל אדלשטיין: אתמול בירכתי את היושבת-ראש שלכם ליום-הולדתה.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף אמרתי לה בהצלחה, ואחר כך התכווצתי, אמרתי: מה אני מדבר שטויות?

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברים, כפי שאמרתי, הממשלה ביקשה לכנס את הישיבה אבל טרם הגיעה, ואנחנו לא נשנה את סדר-היום, כי מייד לאחר החוק אנחנו צריכים להשביע חבר כנסת חדש מסיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מכריז על הפסקה של חמש דקות בישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: נחדש את הישיבה ב-11:07, בתקווה שעד אז יופיע נציג הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: (הישיבה נפסקה בשעה 11:03 ונתחדשה בשעה 11:07.)

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/913).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את ישיבת המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הופיע נציג הממשלה, הלוא הוא סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, ואני אבקש ממנו לעלות לדוכן על מנת להציג את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: היא קיבלה פטור מחובת הנחה בוועדת הכנסת והונחה על שולחן הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אתה לא השר להגנת הסביבה?

אופיר אקוניס: אני הרבה דברים.

יחיאל חיליק בר: הוא שר, הוא לא סגן שר, לא?

אופיר אקוניס: לא, סגן.

יחיאל חיליק בר: לא השר להגנת הסביבה?

יולי יואל אדלשטיין: הוא בדרגה אישית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג את תיקון מס' 39 לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התשע"ה–2015.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ביום 31 בדצמבר 2014 הסתיימה תקופת הזיכיון של "ישראל 10" בערוץ השלישי, המוכר לכולנו בשם ערוץ 10.

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים בצורך בערוץ מסחרי נוסף.

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים, אדוני היושב-ראש, בצורך הזה, בדיוק כפי שהכרנו בו בשנים עברו; ואם לדייק יותר, הממשלה, הממשלה הזאת, והממשלה הקודמת, הכירו כמה פעמים בכך שקיומם של שני ערוצים מסחריים הוא בעל חשיבות רבה לחופש הביטוי ולקיומו של שוק דעות פלורליסטי.

אופיר אקוניס: לכן הממשלה נחלצה לסייע לערוץ 10 כמה פעמים, לרבות בדרך של תיקוני חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן–1990.

אופיר אקוניס: זו איננה הפעם הראשונה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אני, כיושב-ראש ועדת הכלכלה, הצגתי את החוק הזה בכנסת הקודמת, ולאחר מכן הוא הוצג שוב; ועכשיו אנחנו מציגים אותו שוב.

אופיר אקוניס: לכן, כל טענה פופוליסטית שמציגה את הממשלה הזאת או את הממשלה הקודמת, אדוני היושב-ראש, ככזאת שבזמנה ייסגר ערוץ מסחרי זה או אחר, היא פשוט שקרית.

אופיר אקוניס: היא פשוט שקרית.

אופיר אקוניס: על אף התיקונים שכבר ביצענו בעבר, ערוץ 10 איננו מקיים את מלוא מחויבויותיו על-פי הוראות החוק, על-פי הוראות כללי מועצת הרשות השנייה והוראות הזיכיון.

אופיר אקוניס: ובנוסף, בעת הזאת הוא איננו עומד בתנאים שנקבעו בכללי הרשות השנייה למעבר מזיכיון לרישיון.

אופיר אקוניס: אני אודיע פה, מעל הבמה הזאת, שהחוק המתיר, אדוני היושב-ראש, המאפשר לכלי תקשורת בישראל לעבור משיטת הזיכיונות המיושנת, שנקבעה בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, ואשר הייתה אז מאוד מאוד מתקדמת משום שאז עבד רק הערוץ הראשון, על-פי חוק רשות השידור – אגב, גם זאת הייתה ממשלת ליכוד.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים שוק פתוח בתקשורת, אנחנו רוצים ריבוי דעות, ואנחנו גם עושים את זה – – –

קארין אלהרר: אז למה הגשתם ערר על החוק?

קארין אלהרר: למה הגשתם ערר על החוק?

אופיר אקוניס: ואנחנו גם עושים את זה.

אופיר אקוניס: הנה נציגה של יש עתיד, שרק לפני חודש וחצי הצביעה בעד סגירת עיתון בישראל.

קארין אלהרר: כן, זה לא עיתון.

אופיר אקוניס: הצביעות בחוץ.

קארין אלהרר: זה לא עיתון.

אופיר אקוניס: את הצביעות תשאירי בחוץ.

קארין אלהרר: אתה תצא החוצה, בקרוב.

קארין אלהרר: חוצפן.

אופיר אקוניס: באים ומציעים בבית הזה הצעות חוק לסגירת עיתון בחקיקה.

אופיר אקוניס: אתם ברוסיה הסובייטית?

קארין אלהרר: כן, כן.

אופיר אקוניס: אתם ברוסיה הסובייטית?

קארין אלהרר: באמת – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אתם ברוסיה הסובייטית – –

קארין אלהרר: מצער, מצער – – –

אופיר אקוניס: – – או אתם בישראל הדמוקרטית?

קארין אלהרר: מה שנהיה מכם – – –

אופיר אקוניס: זאת הבחירה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: זה לא מדויק, אופיר.

מיקי לוי: זה לא מדויק.

אופיר אקוניס: זוהי הבחירה.

אופיר אקוניס: ואני קורא "ידיעות אחרונות".

מיקי לוי: זה לא מדויק.

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: אני קורא "ידיעות אחרונות", ואני גם קורא "ישראל היום", ואני קורא גם "מעריב", ואני צופה בערוץ 10, ואני צופה בערוץ 2, ואני, אדוני, גם צופה בערוץ הראשון.

קארין אלהרר: פלורליסט, אופיר.

קארין אלהרר: פלורליסט.

אופיר אקוניס: אתם תטיפו?

קארין אלהרר: כן, כן.

אופיר אקוניס: מכם?

אופיר אקוניס: יש עתיד, שהצביעה?

קארין אלהרר: כן.

אופיר אקוניס: ומפלגת העבודה, כמובן, איך אפשר לשכוח.

אופיר אקוניס: מפלגת העבודה הדמוקרטית, הם רצו ולחצו על הלחצנים, שבחוק סוגרים עיתון.

אופיר אקוניס: לא היה דבר כזה בתולדות ישראל.

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: לא היה כזה דבר בתולדות המדינה.

אופיר אקוניס: זוהי דמוקרטיה?

מיקי לוי: אופיר, החוק לא היה על סגירה.

אופיר אקוניס: זוהי דמוקרטיה?

מיקי לוי: אבל, אופיר, תדייק.

מיקי לוי: זה לא מתאים לך.

אופיר אקוניס: אתם תטיפו לנו על דמוקרטיה?

קארין אלהרר: – – –

רונן הופמן: איזה עיתון נסגר?

אופיר אקוניס: אני אגיד לך איזה עיתונים נסגרו.

אופיר אקוניס: אתה רוצה לדעת איזה עיתונים נסגרו?

רונן הופמן: איזה עיתון נסגר?

קארין אלהרר: העובדות לא חשובות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ב-20 השנים האחרונות, בשל שינויים בשוק התקשורת העולמי והארצי, נסגרו בישראל שלושה עיתונים.

אופיר אקוניס: אגב, רובם בתקופת מפלגת העבודה, אף-על-פי שזוהו עם מפלגת העבודה – –

מיקי לוי: אופיר – – – לא על סגירה.

אופיר אקוניס: – – "על המשמר", עיתון "דבר" ועיתון "חדשות".

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: הם נסגרו משום שלא הייתה להם, כנראה, כנראה, זכות קיום.

אופיר אקוניס: אנחנו הבאנו חוק לסגירת עיתונים שהקו שלהם איננו מוצא חן בעינינו?

אופיר אקוניס: אנחנו עשינו זאת?

אופיר אקוניס: אתם מדברים על דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: – –

מיקי לוי: הצעת החוק – – – על מכירה, על תשלום.

אופיר אקוניס: – – אתם מטיפים לדמוקרטיה?

קריאות: בטח.

קארין אלהרר: הדמוקרטיה שלך לא עובדת משהו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מיקי לוי, כיוון – אני אוהב אותך באופן אישי ומעריך אותך, אבל, עובדתית, אינך חבר במפלגה דמוקרטית.

אופיר אקוניס: אני, לעומת זאת, יחד עם כמה חברים נוספים, עמדנו למבחן הבוחר – – –

יחיאל חיליק בר: ראינו, ראינו.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אתה תעמוד בשבוע הבא – נבדוק את הדמוקרטיה, נראה את הדמוקרטיה שלכם, ואצלכם בכלל אין דבר כזה.

יחיאל חיליק בר: ראינו, ראינו.

יחיאל חיליק בר: זה כבר פעם שנייה שהפריימריז – – –

מיקי לוי: כן, כן.

אופיר אקוניס: אז אני מבקש מחברי האופוזיציה לא להטיף לנו על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אני אוסיף: כאשר עיתון פרטי בשם "חדשות" נסגר על-ידי המוציא לאור, על-ידי משפחת שוקן, בתקופת כהונתו של יצחק רבין, עליו השלום, אף אחד לא אמר דבר; משום שזאת הייתה החלטה כלכלית שקיבל המוציא לאור, מר שוקן, והנה, עיתונו "הארץ" ממשיך להופיע עד עצם היום הזה.

אופיר אקוניס: אז תעשו לי טובה – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – אל תטיפו לנו, לא לי באופן אישי ולא לחברי, על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אפרופו השיח הציבורי על ערוץ 10, אני מודיע שאף-על-פי שערוץ 10 איננו מקיים את מלוא מחויבויותיו על-פי החוק, וגם איננו עומד בתנאים שנקבעו בכללי הרשות השנייה למעבר מזיכיון לרישיון, חרף זאת, החלופה שלפיה תופסק בעת הנוכחית הפעילות של הערוץ השלישי וחברת החדשות הפועלת במסגרתו, וייוותר בישראל הדמוקרטית ערוץ מסחרי יחיד וחברת חדשות מסחרית יחידה על-פי חוק הרשות השנייה, על כלל המשמעויות הכרוכות בכך, ובמיוחד ערב בחירות – מטה את הכף לתיקון חקיקה נוסף.

אופיר אקוניס: עוד אחד.

אופיר אקוניס: לכן, אדוני, הממשלה מציעה להאריך את תקופת הזיכיון של "ישראל 10" בשישה חודשים נוספים, כדי לתת לבעלי המניות ב"ישראל 10" שהות להכניס משקיע נוסף עד יום 30 ביוני 2015.

קארין אלהרר: – – – שיבואו להתחנן – – –

אופיר אקוניס: הדבר הזה צריך להיות מובן לכולם.

אופיר אקוניס: הוא מובן לבעלי ערוץ 10, הוא מובן לעובדי ערוץ 10 – –

קארין אלהרר: הוא לא מובן להם – – –

אופיר אקוניס: – – לכם הוא לא מובן משום שאתם לא מבינים בדמוקרטיה.

קארין אלהרר: לא, אתה מבין גדול.

אופיר אקוניס: כאשר תתחילו להבין בדמוקרטיה אז אולי זה יובן לכם.

קארין אלהרר: שיבואו להתחנן אליך, נכון?

קארין אלהרר: שיבואו להתחנן אליך שוב ושוב ושוב.

אופיר אקוניס: גברתי, לא הוצע לי תיק התקשורת, ולכן אני לא יודע אם יבואו אלי או לאחד מחברי – –

קארין אלהרר: אבל אתם הגשתם ערר על החוק.

אופיר אקוניס: – – וגם לא יתחננו, כי לא צריך.

קארין אלהרר: – – – שלכם.

אופיר אקוניס: אני ישבתי – אדוני, אתה היית שר בממשלה הזאת, אבל אני הייתי יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: ישבתי עד כמה ימים לפני מועד פקיעת הזיכיון הקודם של ערוץ 10 – –

קארין אלהרר: נורא נוח.

אופיר אקוניס: – – ועשינו את זה.

קארין אלהרר: שיבואו להתחנן, נכון?

אופיר אקוניס: גברתי, תתמודדי עם העובדות.

קארין אלהרר: העובדה היא שנתניהו הגיש ערר.

קארין אלהרר: על חוק של – – – תתביישו.

אופיר אקוניס: תתמודדי עם העובדות.

אופיר אקוניס: לא עם בדיות, לא עם שקרים ולא עם פופוליזם.

אופיר אקוניס: רק עם עובדות.

קארין אלהרר: שקרים – לא, השקרים הם אצלכם.

מיקי לוי: למה היה צריך לחכות להתערבותו של היועץ המשפטי לממשלה?

קארין אלהרר: כי ככה – – –

מיקי לוי: רק את זה תסבירו לי.

אופיר אקוניס: בצד זה, אדוני, מוצע בתקופה זו להפחית את ההוצאה הכללית למימון הפקה ורכישה של תוכניות שחלה על ערוץ 10, ובהתאמה – גם על בעלי הזיכיון בערוץ 2, כך שיחול באופן שוויוני באופן הבא.

אופיר אקוניס: לאחרונה תיקנה הרשות השנייה את התוספת השנייה לחוק וקבעה הוראה מקלה יותר לגבי ההוצאה השנתית המזערית שתחול על בעלי רישיונות, ולפיה ההוצאה השנתית המזערית – או המינימלית, אם תרצו בכך – תהיה הסך הכולל של ההוצאות לשידורי חדשות, ההוצאות לשידורי תוכניות סוגה עילית וההוצאות להפקת סרטים ישראליים שעל בעלי הרישיון להוציא לפי הוראות התוספת השנייה.

אופיר אקוניס: כעת מוצע בהצעת החוק המובאת לבית הזה לקריאה הראשונה, בשלב הזה, לתקן את התוספת השנייה ולקבוע בה כהוראת שעה – לתקופה שמיום י' בטבת, 1 בינואר 2015, ועד יום י"ג בתמוז, 30 ביוני 2015, הוא מועד סיום תקופת הזיכיון של "ישראל 10" על-פי המוצע בהצעה זו – שההוצאה המזערית שתחול על ערוץ 10 בתקופה זו, כלומר, חברי הכנסת, במחצית הראשונה של 2015, תהא זהה להוצאה המזערית החלה על בעלי הרישיונות באותה תקופה – התוספת השנייה.

אופיר אקוניס: משמעות התיקון המוצע היא הפחתת ההוצאה המזערית כאמור לגבי "ישראל 10" בתקופה זו.

אופיר אקוניס: כמובן, במקביל להפחתה המוצעת כאמור לגבי "ישראל 10" – או ערוץ 10, נהיה יותר מובנים – מוצע לקבוע הפחתה בהיקף זהה גם לבעלי הזיכיונות בערוץ 2.

אופיר אקוניס: על-פי התיקון המוצע, ההוצאה המזערית שעל בעלי הזיכיונות בערוץ 2 להוציא למימון הפקה ורכישה של תוכניות המשודרות בערוץ זה בתקופה האמורה, לפי הוראות הכללים והוראות הזיכיון – יחולו עליה ההפחתות בהיקף זהה להפחתה המוצעת לגבי ערוץ 10.

אופיר אקוניס: חשוב לציין שההפחתה אינה גורעת מהמחויבות הקבועה בחוק, בכללים ובזיכיונות של בעלי הזיכיונות בערוץ 2 לעניין ההוצאות המזעריות, המינימליות, הנדרשות לשם הפקת תוכניות סוגה עילית, לשם הפקת סרטים ישראליים, או, אדוני, לתפעול השוטף של חברת החדשות.

אופיר אקוניס: יש עוד הוראות מוצעות שעניינן במעבר מזיכיון לרישיון, אפשר לפרט.

אופיר אקוניס: אפשר גם לפרט אותן בדיון שיתקיים בעוד זמן קצר בוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: האם היית רוצה שנפרט זאת?

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שוועדת הכלכלה תוכל לעסוק בזה ביתר שאת.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בהצעה מוצע, בהמשך להארכת הזיכיון המוצעת, לתקן את הסעיף האמור לגבי סמכותה של המועצה שתחול גם במקרה – המועצה, מועצת הרשות השנייה – תחול גם במקרה שבו בעל הזיכיון בערוץ 10 לא עמד בהתחייבויותיו במהלך תקופת הזיכיון עד למועד תחילתו של החוק המוצע.

אופיר אקוניס: מדובר על סעיף 71ה(ד1) בפסקה השנייה, שלפיו המועצה תהיה רשאית לתת רישיון לבעל זיכיון בערוץ 10 גם אם לא עמד בתשלומי הזיכיון, דמי ההפצה או התמלוגים שהוא חב בהם לפי החוק במהלך תקופת הזיכיון ועד יום תחילתו של תיקון מס' 37, ובלבד שישלמם במלואם עד יום י"ח בשבט התשע"ג, 31 בדצמבר 2012.

אופיר אקוניס: כאמור, מאז חקיקת תיקון מס' 37, ערוץ 10 לא עמד במלוא מחויבויותיו, ובכלל זה בתשלומי דמי זיכיון ודמי הפצה, ואנחנו מציעים לתקן את הסעיף האמור ולאפשר למועצת הרשות השנייה לתת לבעל הזיכיון רישיון, אם תיווכח כי בעל הזיכיון ישלם את מלוא החובות הכספיים שצבר עד יום תחילתו של החוק המוצע.

אופיר אקוניס: כמובן, אנחנו מחילים את אותו עיקרון, אדוני היושב-ראש, גם על בעלי הזיכיון בערוץ 2.

אופיר אקוניס: יש כאן עוד כמה הוראות מעבר שמתבססות, כפי שאמרתי, על חוק המעבר, על סעיפים בחוק המעבר מזיכיונות לרישיונות.

אופיר אקוניס: את כל אלה, אדוני, אנחנו עושים, אף שאם נאמר זאת בלשון המעטה, וכבר ביקשתי בדיון הקודם בשבוע שעבר – ואני מנצל את ההזדמנות – ביקשתי מן המערכת הפוליטית להיות הגונה ולקיים שיח הגון, ענייני, במערכת שאנחנו נמצאים בפתחה כעת – – –

זאב אלקין: אני מבקש שתאמר שזו ועדה משותפת – – –

אופיר אקוניס: ועדה משותפת לוועדת החינוך וועדת הכלכלה בראשות – – –

זאב אלקין: – – –

אופיר אקוניס: בראשותך, אדוני.

אופיר אקוניס: ובכן, ועדה – אני מתקן – ועדה משותפת לוועדת החינוך וועדת הכלכלה בראשותו של יושב-ראש הקואליציה זאב אלקין.

אופיר אקוניס: אבל אם אפשר, אדוני היושב-ראש, לנצל את ההזדמנות, לא רק לקריאה למערכת הפוליטית למערכת בחירות הוגנת, אלא גם לכמה מכלי התקשורת.

אופיר אקוניס: הציבור מצפה לעיתונות מאוזנת.

אופיר אקוניס: זה מה שהציבור מצפה לו.

אופיר אקוניס: הוא מצפה לאיזון בכלי התקשורת, הוא מצפה לשיח שישקף את כל הזרמים בציבוריות הישראלית.

אופיר אקוניס: הוא גם מצפה לכך שכאשר מוזמן – וזה קורה מדי פעם בפעם, אדוני היושב-ראש – כאשר מוזמנים מדי פעם נציגים מן הליכוד או ממפלגות הימין, לתת להם לסיים משפט.

אופיר אקוניס: לא חייבים לשאול שאלה משלימה תוך כדי השאלה הראשונה, אלא יש לתת לנציגים מן הצד השני לנאום את נאומיהם באולפני הטלוויזיה מבלי שיפריעו להם; וזה ניכר בכל ריאיון.

אופיר אקוניס: ולכן, מה שנדרש ומה שמתבקש כעת גם מכלי התקשורת הוא פשוט איזון.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מבקשים שיאהדו אותנו, הרי זה לא יקרה לעולם, אנחנו רגילים לכך.

אופיר אקוניס: אל תאהדו, לא ביקשנו אהדה, ביקשנו הגינות בסיקור.

אופיר אקוניס: ואני מאוד מקווה שהדבר הזה יקרה בוודאי בחודשיים וחצי שנותרו עד לבחירות הכלליות, והייתי מצפה לזה גם אחרי הבחירות הכלליות, כדי שבאמת השיח הציבורי הרחב שקיים במדינתנו יבוא לידי ביטוי גם בכמה מכלי התקשורת במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: כפי שאמר חבר הכנסת אלקין, הממשלה – אם החוק הזה כמובן יעבור בקריאה הראשונה – להעביר אותו לדיון מהיר בוועדה המשותפת, המוקמת, לוועדת הכלכלה וועדת החינוך.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מדובר בקריאה ראשונה, לכן יש רשימת דוברים, חברי כנסת שביקשו לדבר, להשתתף בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון שבהם הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת חנא סוייד, דב חנין, תמר זנדברג וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות כל דובר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אנחנו תומכים במתן חבל הצלה לערוץ 10 כדי שלא ייסגר.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שיש מקום לייצר תהליך שקוף והגון ששומר על הכסף הציבורי בכל מה שקשור לניהול הערוץ, וקביעת תוכנית ברורה רבת-שנים שהמחזה הזה לא יחזור על עצמו והקופה הציבורית תידרש לבוא ולהציל כלי תקשורת או ערוץ טלוויזיה.

מוחמד ברכה: לצד זה יש לי שלוש הערות.

מוחמד ברכה: הראשונה נוגעת לתכנים של הערוצים המסחריים מכוח חוק הרשות השנייה.

מוחמד ברכה: התכנים האלה מיועדים לציבור מסוים ואינם מיועדים לציבור אחר, אף שיש תוכניות בערבית לצאת ידי חובה, שמשודרות בשעות-לא-שעות.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שזה לא תהליך הוגן והגון שבא לבטא את הדאגה ואת ההתייחסות לכלל הציבור במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: הדבר השני, אני תמה על כך שערוץ טלוויזיה ייעודי שמיועד לאוכלוסייה הערבית – "הַלָא", גם הוא קיים מכוח החוק של הרשות השנייה – אינו זוכה לתמיכה הראויה, והוא עומד בפני קשיים עצומים.

מוחמד ברכה: אף שזה כלי תקשורת ייעודי יחיד – טלוויזיוני, הכוונה – יחיד, הוא לא זוכה כמו שצריך לתמיכה הראויה.

מוחמד ברכה: ההערה השלישית והאחרונה נוגעת לשידור הציבורי.

מוחמד ברכה: הממשלה הגיעה למסקנה שהיא צריכה לסגור את רשות השידור, ואנחנו נלחמנו במשך שנים לבטל את האגרה.

מוחמד ברכה: ולדעתי, הדוגמה שאנחנו ניצבים היום בפניה, של תמיכת המדינה על מנת להציל ערוץ מסחרי, עד כמה וכמה נדרשת תמיכת המדינה על מנת לקיים שידור ציבורי שחף ממיסוי נוסף.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, לא לבוא באופן פופוליסטי לציבור ולומר לו: הנה, אנחנו מבטלים או סוגרים את רשות השידור ובכך אנחנו מבטלים את האגרה, אלא צריך לבטל את האגרה כפי שאני הצעתי במשך שנים בהצעת החוק שעומדת על שולחן הכנסת, שהשידור הציבורי יתקיים ויוגן, אבל מתוך תקצוב ציבורי ולא מתוך מיסוי שרירותי בלתי נסבל כמו האגרה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנא סוייד – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו, כאמור, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שאנחנו תומכים בהזדמנות הניתנת על-ידי החקיקה שמובאת כאן על-ידי הממשלה לאפשר לערוץ 10 להמשיך לשדר, במיוחד בתקופה זו שבה כלי התקשורת במערכת הבחירות הם כלים לביטוי הדמוקרטיה וכלים חשובים לניהול הקמפיינים והוויכוח הציבורי והפוליטי לקראת הבחירות.

חנא סוייד: לכן, אין ספק שנתמוך.

חנא סוייד: כלי תקשורת, כלי דמוקרטי – אנחנו בשום פנים ואופן לא בעד סגירתו או לא בעד שהוא ייכשל.

חנא סוייד: יחד עם זה, יש לי הערה שאני רואה שחשוב מאוד לציין אותה ולהשמיע אותה בהקשר הזה, והיא ההתייחסות של כלי התקשורת, במיוחד ערוצי הטלוויזיה השונים בישראל, הממלכתיים והאחרים, ההתייחסות שלהם – ואני אומר ההדרה, כמעט השכיחה, המתוכננת והעקבית של האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אני מסתכל על השידורים של ערוץ 10, על ערוץ 2 ועל ערוצים אחרים, כמובן על ערוץ 1, ואני רואה שהציבור הערבי, שהחברה הערבית כבר כאילו לא נמצאת, לא קיימת.

חנא סוייד: רק כשיש איזה קוריוז, רק כשיש איזה בדל של חדשות שבעצם תורמות לכך – להרחקה, לבידול, להגברת הגזענות והשנאה ההדדית – רשתות הטלוויזיה דואגות להביא את זה, ולהביא את זה בהרחבה.

חנא סוייד: אני חושב שכלי תקשורת וערוצי טלוויזיה הם משאב ציבורי.

חנא סוייד: גם אם מדובר ברישיון וזיכיון וגם אם הם משלמים עבור הזיכיון והרישיון הזה למדינה, עצם הקצאת הגלים האלה, גלי השידור, זה משאב ציבורי שכל הציבור חייב ליהנות ממנו.

חנא סוייד: לכן, מכאן בא העיקרון שגם לציבור הערבי יש זכות להיות מיוצג גם במגישי החדשות, גם בעיתונאים, גם במומחים שמזמינים להשמיע דעות שם, בכל הרבדים ובכל הפונקציות הרלוונטיות שהן חלק מהמפעל הזה שנקרא טלוויזיה.

חנא סוייד: אני חושב שיש זכות לאוכלוסייה הערבית להשתתף בכלי התקשורת.

חנא סוייד: אני מוסיף על כך שמכיוון שמדובר במשאב ציבורי, אני חושב שגם חשוב מאוד שהטלוויזיה והערוצים יהיו מעורבים בקירוב לבבות ובמלחמה נגד השנאה ונגד הגזענות, שכל המגזרים במדינת ישראל סובלים מהן.

חנא סוייד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שאני צודק אם אני אומר שבימים ההם אין ממשלה בישראל, לפחות אין ממשלה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם האחרונה שבדקתי, השר יובל שטייניץ לא התפטר משורות הממשלה, הוא יושב – – –

דב חנין: איפה הוא?

דב חנין: מכובדי, שלום.

דב חנין: למה אתה בורח משולחן הממשלה?

דב חנין: יהיה לכם עוד זמן לשבת בספסלי האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: צניעות, צניעות.

מירי רגב: – – – אתם תמשיכו לעשות.

דב חנין: אנחנו נמשיך לשבת בספסלי האופוזיציה.

דב חנין: אנחנו מאחלים לכם פשוט להצטרף אלינו.

מירי רגב: – – –

יובל שטייניץ: אל תדאג, אנחנו לא נגזול את הכיסאות שלכם באופוזיציה.

דב חנין: כן, אבל אתה יודע, לא מתאים לך לשבת כבר עכשיו, לפני הבחירות, בכיסאות האחוריים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, אין לך אשליות שאני אוסיף זמן על – – –

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: חברי חברי הכנסת ברכה וסוייד הציגו שתי הערות חשובות, שאני רוצה כמובן להצטרף אליהן.

דב חנין: ההערה הראשונה – חשיבותו של השידור הציבורי.

דב חנין: כל הבעייתיות שאנחנו רואים סביב ערוץ 10 וסביב הדרישות המגבילות של זכייני ערוץ 2, מקורה בהנחה המוטעית שאתה יכול לבצע טלוויזיה שהיא איכותית, ערכית ומסחרית ביחד.

דב חנין: יכולה להיות טלוויזיה מסחרית מצליחה ויכולה להיות טלוויזיה בעלת משמעות ציבורית וחינוכית מצליחה, אבל שני הדברים האלה כנראה לא דרים בכפיפה אחת.

דב חנין: ולכן, בישראל אנחנו חייבים שידור ציבורי חזק, עצמאי, רציני ואמיתי.

דב חנין: אני מצטרף כמובן גם להערה בעניין מידורה או הדרתה של האוכלוסייה הערבית החוצה ממערכות הציבור שלנו, ממערכות השידור שלנו.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, הסוגיה של ערוץ 10 שהגיעה לשולחננו היא אכן שאלה של דמוקרטיה.

דב חנין: היא אכן שאלה של דמוקרטיה.

דב חנין: כל המשחק בגורלו של הערוץ הזה, העמדת הערוץ הזה כבני-ערובה של ראש הממשלה – הערוץ העיקרי שמבקר את ראש הממשלה ושמעז לייצר גם חדשות אמיתיות וביקורתיות – כל ההעמדה שלהם כבני-ערובה של הממשלה, זה מהלך לא רק ביזיוני אלא גם מסוכן, ולכן אנחנו בעד ערוץ 10.

דב חנין: המטרה חשובה וראויה, וראוי גם לבצע הליך מהיר.

דב חנין: אבל דווקא כשאנחנו עושים הליך מהיר, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו צריכים להתעכב גם על הפרטים.

דב חנין: מטרה טובה איננה מצדיקה כל דרך.

דב חנין: כשאני קורא את הצעת החוק שהונחה על שולחננו בשעה האחרונה, אני חייב לומר לכם שאני מודאג.

דב חנין: אני מודאג מהכרסום במחויבויות האמיתיות לגבי הפקות מקור.

דב חנין: וכשאני מדבר על הפקות מקור, אני מדבר קודם כול על מה שנקרא סוגה עילית.

דב חנין: וסוגה עילית זה הפקות דרמה ותעודה, ולא כל מיני תוכניות מקור בידוריות שאינן סוגה עילית.

דב חנין: צריך את הדברים האלה להבטיח.

דב חנין: מדובר לא רק על טלוויזיה איכותית אלא גם על התרומה לתחום היצירה הקולנועית האמנותית התרבותית במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

דב חנין: על הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, אנחנו ננסה להיאבק במסגרת דיוני הוועדה, כדי שהחוק הזה, לכשיגיע למליאה – אני מניח שזה יקרה עוד היום – יהיה מאוזן יותר ונכון יותר.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, תראו, זה כמעט הצליח לכם.

תמר זנדברג: ה"זאב, זאב" שכל פעם קוראים בניסיון שתגיע הפעם שיבוא הזאב וערוץ 10 ייסגר וכבר לא יהיה מי שיציל אותו – כמעט הצליח.

תמר זנדברג: זה היה ממש קרוב, רק ששוב הוכח שבאמצעות מאבק ציבורי עיקש ונחוש, שלא בא מהבית הזה, שבא מבחוץ, שבא מהציבור, אפשר גם בכמה ימים ספורים לארגן מספיק כוחות ומספיק אנרגיות על מנת לעצור את זה.

תמר זנדברג: אבל צריך להגיד את האמת, זה כמעט הצליח ויכול להיות שזה עוד יצליח.

תמר זנדברג: בפעם הזאת, ראש הממשלה נתניהו – וחייבים כאן לתת שם ופנים לאחראי ולאחראים – ראש הממשלה נתניהו, בשלהי הרגעים האחרונים של כהונתו, כמעט הוריד אתו, כמו תמות נפשי עם פלישתים, כמעט לקח אתו אל התהום גם את העיתונות הביקורתית, העצמאית, שעומדת בקריטריונים עיתונאיים ערכיים, שהם בהכרח גם ביקורתיים – כי זה לב-לבה, זו נשמת אפה של עיתונות, היא חייבת להיות ביקורתית.

תמר זנדברג: ואם ראש הממשלה לא יכול לסבול שנאמרת עליו מילת ביקורת, לא בכתבת תחקיר, לא כאן, מהבית הזה, ולא בשום מקום אחר בסביבה שלו, אז יש לנו בעיה, חברות וחברים.

תמר זנדברג: והבית הזה, אסור שייתן את ידו לזה, והיום אנחנו לא נותנים את ידנו לזה, במחיר מסוים שחבר הכנסת דב חנין ככה קצת פירט אותו, וייתכן שבהמשך היום אנחנו נדון בו גם בוועדה וגם נחזור כאן.

תמר זנדברג: אבל הבשורה המרכזית היא שאי-אפשר לסגור ערוץ טלוויזיה רק מפני שהוא לא מוצא חן בעיני בן-אדם אחד.

תמר זנדברג: ואי-אפשר לאיים בזה שוב ושוב ושוב, וכל פעם להביא טיעונים שלא קשורים לנושא וללכת למחוזות אחרים במקום להתמודד עם האמת.

תמר זנדברג: והאמת היא שאסור להחשיך מסך של ערוץ ביקורתי מפני שהוא לא בא טוב בעין לראש הממשלה, מפני שהוא לא לוקח את גלידת הפיסטוק ומסקר אותה כאילו זה פתרון למשבר הדיור.

תמר זנדברג: אי-אפשר לעשות את זה.

תמר זנדברג: ועכשיו אנחנו נצביע בגאווה ובאומץ, ובתקווה שעוד היום נצביע גם בקריאה השנייה והשלישית, אולי בתיקונים מסוימים, אבל נשלח מכאן מסר גם לעתיד לבוא: לעיתונות יש תפקיד שהוא גם ציבורי.

תמר זנדברג: לא רק אנחנו, נבחרי הציבור, בעלי תפקיד ציבורי.

תמר זנדברג: העיתונות היא כלב השמירה של הדמוקרטיה.

תמר זנדברג: זו קלישאה, אבל קלישאה נכונה.

תמר זנדברג: וקלישאות הופכות להיות כאלה דווקא מפני שהן נכונות.

תמר זנדברג: ולכן, טוב אנחנו עושים היום, וזה חייב להיות תמרור אזהרה שה"זאב, זאב" הזה לא יחזור על עצמו פעם אחר פעם, ולא נחזור לכאן עוד הפעם להוריד את השלטר על ערוץ 10 או על שום ערוץ טלוויזיה אחר לצורך העניין.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – ראיתיו עד לא מזמן כאן.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, חבר הכנסת מוזס, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואם הוא לא יהיה כאן אז – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אנחנו הוזעקנו כאן לישיבת פגרה מיוחדת להציל את ערוץ 10.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא כל כך מזדהה עם התוכניות שלו ועם כל הערוץ הזה, אבל דבר אחד אני מבין, שהזעיקו אותנו כדי להציל את פרנסתם של מאות עובדים בערוץ 10.

מנחם אליעזר מוזס: זה נכון, פרנסה של יהודים, פרנסה של עובדים, זה הדבר שבראש ובראשונה אנחנו צריכים לתמוך בו.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני לא מבין, אותה ממשלה שהבינה שצריכים להציל את ערוץ 10, מדוע לא מבינה שאי-אפשר לזרוק את מאות העובדים של מפעל "פרי הגליל" בחצור, בפריפריה, להפוך אותם למובטלים, מה עוד שרוב האנשים שם מבוגרים.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, כואב הלב לקרוא את הראיונות עם האנשים האלה, העובדים, שהם כולם, רובם ככולם, מבוגרים שלא ימצאו שום עבודה חלופית.

מנחם אליעזר מוזס: מי יקבל היום עובד בן 60?

מנחם אליעזר מוזס: מי יקבל היום עובד מבוגר?

מנחם אליעזר מוזס: הרי שכחו מזמן את מאמר חז"ל: בניין נערים סתירה.

מנחם אליעזר מוזס: אומרים: העולם היום שייך לצעירים.

מנחם אליעזר מוזס: איזה אבסורד זה שניקח כאן אנשים שנוגע ללב כל ריאיון שקוראים עם כל אחד מהם.

מנחם אליעזר מוזס: ידידי הרב גפני, בשעתו, בשנת 2009, כשהוא שמע ש"פרי הגליל" הולך להיסגר, שינע את כל חברי ועדת הכספים למקום, לגליל, והחליטו על העברה של 9 מיליון ש"ח.

מנחם אליעזר מוזס: הרב גפני, אתה מודע לכך שבגלל כל מיני דקדוקים ביורוקרטיים העבירו בסך הכול 4 מיליון ש"ח.

מנחם אליעזר מוזס: בגלל 5 מיליון ש"ח עומד להיסגר עכשיו המפעל?

מנחם אליעזר מוזס: בשביל זה עומדים כאן אנשים בקור המקפיא הזה בגליל וכאן בחוץ וצועקים: תנו לנו להמשיך לעבוד?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין כאן את המהות, את לב האבן של מי שמחזיק את התיק הזה שלא יכול לפתור ולהעביר את 5 מיליון השקלים על מנת שיוכלו להפעיל הלאה את המקום.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני גם לא יכול להתעלם מדברי שר האוצר בהקמת ממשלת הזדון, שזה עתה גומרת את תפקידה, שהמטרה של הקיצוץ בישיבות, של 50%, חצי מיליארד שקל, היא על מנת להוציא את בני הישיבות ולהעביר אותם לשוק העבודה.

מנחם אליעזר מוזס: בשוק העבודה, בינתיים, האבטלה עומדת על 215,000 מובטלים.

מנחם אליעזר מוזס: אין שום שינוי, לצערי הרב; אולי איזה שינוי מינורי, קטן.

מנחם אליעזר מוזס: ומה הוא רצה?

מנחם אליעזר מוזס: שנזרוק את בני הישיבות גם כן לשוק האבטלה?

מנחם אליעזר מוזס: מה עוד שאנחנו רואים מה שקורה בפריפריה, שכל התוכניות שדיברו על הקמת מפעלים בפריפריה נשארו בגדר תוכניות של הכול דיבורים ולמעשה לא יצא מזה שום דבר.

מנחם אליעזר מוזס: הגיעה העת לקחת את העניינים לידיים ולהביא לידי פתרון מעשי בשביל העובדים האלה של "פרי הגליל".

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי אותו, איפה הוא?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת פרץ שוחחו בחוץ.

יולי יואל אדלשטיין: אז הסדר הוא: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עמיר פרץ: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני – תשמע, רק עכשיו דיברו על הקיפוח בערוצים המסחריים.

יולי יואל אדלשטיין: מה, אני ערוץ מסחרי כאן?

יולי יואל אדלשטיין: אני הולך לפי הרשימה.

עמיר פרץ: לערבים אובייקטיבי – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עסקינן בערוץ 10, ערוץ מסחרי, אבל הוא חלק מהרשות השנייה.

אחמד טיבי: יש לי ביקורת לא מועטה על התכנים של ערוץ 10, בעיקר לאחרונה.

אחמד טיבי: למשל, על האסלאמופוביה שערוץ 10 מקדם באמצעות כתבו צבי יחזקאלי.

אחמד טיבי: סדרות שמעוותות את המוסלמים והאסלאם ומקודמות באופן אגרסיבי על-ידי ערוץ 10 עם מניפולציות שקופות שקוממו את כל הציבור הערבי בארץ; תוכנית שהיא כישלון מוחלט.

אחמד טיבי: המסר מסוכן.

אחמד טיבי: יש לי ביקורת רבה מאז הקמת הערוץ, אגב, על זה, אם אתם זוכרים, שהתשדירים היו: ערוץ – 10, תל-אביב – 10, יהודים – 10, קיבוצים – 10, מתנחלים – 10.

אחמד טיבי: ערבים לא היו 10.

אחמד טיבי: אפשר היה להגיד: מיעוט – 10.

אחמד טיבי: גם אז לא היה.

דוד רותם: – – – עובדות.

אחמד טיבי: גם אז לא היה.

אחמד טיבי: למשל, נראה לכם שדודו רותם הוא 10 ואני 5?

אחמד טיבי: נראה לכם סביר?

דוד רותם: כן, סביר מאוד.

אחמד טיבי: זה נראה לכם סביר?

אחמד טיבי: זה אוקסימורון, זה דבר והיפוכו.

אחמד טיבי: אבל בגלל העובדה שהוא יהודי, הוא חושב שהוא 10.

אחמד טיבי: אתה לא היית עובר מכיתה ד' לכיתה ו' במבחן IQ פשוט – –

דוד רותם: גם אתה לא.

אחמד טיבי: – – אז תתנהג קצת בצניעות.

אחמד טיבי: צניעות.

אחמד טיבי: צניעות לאומית, אגב, אני מתכוון.

אחמד טיבי: יכול להיות שה-IQ שלך ברמה האישית הוא גבוה, אבל ההתנהגות הפוליטית היא של IQ נמוך.

אחמד טיבי: ולכן, למרות הביקורת הזאת שיש לי על ערוץ 10, אני כדמוקרט נאבק כדי שהערוץ הזה ימשיך לשדר, במיוחד בתקופת בחירות, כי יש שם עיתונאים משכמם ומעלה, יש שם תחקירים, יש שם תוכניות מעולות, ולכן אנחנו כאן כדי לתמוך בכל ניסיון לתת לערוץ הזה להמשיך לשדר.

אחמד טיבי: יש טעויות?

אחמד טיבי: צריך לתקן.

אחמד טיבי: יש צורך לשדר יותר תכנים לציבור הערבי?

אחמד טיבי: יש צורך, על-פי הנחיית הרשות השנייה.

אחמד טיבי: תמיד אמרתי אז, ואגיד: השיטה הזאת של למדוד תמיד את המפלגות הערביות, תמיד להגיד – ערבים, אז עד עכשיו.

אחמד טיבי: אם נתאחד, ואנחנו פועלים בכיוון, מה טוב.

אחמד טיבי: אבל עד אז יתייחסו אל ערבים כאל מקשה אחת, "ערבים".

אחמד טיבי: נראה לכם שהיו שמים שקופית "יהודים" – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: – – על כל המפלגות של היהודים?

אחמד טיבי: ברור שלא.

אחמד טיבי: אני רוצה, ברשותך, משפט שאתה תסכים לו.

אחמד טיבי: אני בירכתי בשבוע שעבר את חברי חנא סוייד שפורש מהכנסת.

אחמד טיבי: אני רואה את חבר הכנסת עמרם מצנע יושב כאן, יושב-ראש ועדת החינוך, שהודיע על פרישה.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני בטוח שאני מדבר בשמך ובשם רבים, מדובר ביושב-ראש ועדת החינוך הטוב ביותר שהיה עד כה בכנסת, חבר כנסת ופוליטיקאי משכמו ומעלה, אדם מוסרי.

אחמד טיבי: תודה רבה, עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני דווקא רוצה לפתוח באמת בברכות לחברי חבר הכנסת עמרם מצנע, לדוד צור, לאלעזר שטרן, למאיר שטרית.

עמיר פרץ: אני חושב שארבעת חברי הכנסת היו מחברי הכנסת הטובים בשנתיים האחרונות, ובלי ספק מילאו את תפקידם בדרך מעוררת כבוד ונותנת דוגמה אישית להרבה מאוד חברי כנסת חדשים שהגיעו למשכן.

עמיר פרץ: אני בטוח שהם ימצאו את מקומם בעבודה בזירה הציבורית – אני מקווה בזירה הפוליטית – אבל אין לי ספק שהם ימשיכו לתרום את תרומתם למען מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו היום דנים בערוץ 10, ואנחנו עוד מעט נדון בגבעת-עמל ועוד מעט נדון ב"פרי הגליל".

עמיר פרץ: יש קו אחד מאחד בין כל המקרים שאנחנו דנים בהם.

עמיר פרץ: לצערי הרב, ממשלת נתניהו, וראש הממשלה בנימין נתניהו באופן מיוחד – ותאמינו לי, אני מכיר אותו מצוין, יש לי שעות נתניהו, אני מניח, יותר מכל אחד כאן.

עמיר פרץ: אני מדבר במובן של להעמיד עיקרון מול עיקרון, אני כיושב-ראש ההסתדרות והוא כשר האוצר בילינו שעות רבות למכביר בוויכוחים מאוד עקרוניים לגבי הדרך שבה מדינת ישראל צריכה ללכת.

עמיר פרץ: יש דבר אחד שמאפיין את תפקודו של ראש הממשלה בנימין נתניהו: הוא מחליט רק כשהוא מוכרח.

עמיר פרץ: אין שום סיכוי שיקדים תרופה למכה בנושא כלשהו.

עמיר פרץ: אם הסגירה של ערוץ 10 הייתה בעוד שישה חודשים, זה היה נדחה.

עמיר פרץ: בשאלות מאוד קריטיות, ראש הממשלה מחליט רק כשאין לו ברירה, כשהוא מבין שהגיע הרגע להחליט; ואם הוא יכול למשוך דבר כלשהו, זה יימשך.

עמיר פרץ: אנחנו רואים מה קורה היום בדיון הזה על הגז בישראל.

עמיר פרץ: אין לי ספק שראש הממשלה, אסור לו להיות מעורב, ולממונה על ההגבלים יש כל הסמכויות, אבל הוא כראש ממשלה צריך לראות את ההתרעות, את האזהרות מפני תסבוכת כל כך קשה.

עמיר פרץ: ראש הממשלה לא יעשה דבר בשאלה המדינית, רק כאשר יכפו, רק כאשר הפלסטינים מגיעים לאו"ם, רק כאשר כל הזירה הבין-לאומית רועשת וגועשת נגד מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אבל היום, כשאנחנו דנים בהצלתו של ערוץ 10, אני בהחלט מברך.

עמיר פרץ: אני חושב שלמרות העובדה שחברי כנסת רבים כאן, מפעם לפעם לא נהנים ומרגישים את שיניהם החדות של אנשי התקשורת הישראלית – זה תפקידה של התקשורת, בוודאי בימים אלה, שבהם התקשורת מקיימת את התפקיד של כלב השמירה של הדמוקרטיה בישראל.

עמיר פרץ: ואנחנו צריכים להגן על תקשורת חופשית, פתוחה, משוחררת מלחצים בכל דרך אפשרית.

עמיר פרץ: וזה בכלל לא חשוב מה חושב כל אחד מאתנו על כלי תקשורת כזה או אחר.

עמיר פרץ: אני מקווה שהחקיקה הזאת אכן תושלם במהירות כדי להשלים את מלאכת הצלתו של ערוץ 10 ולאפשר לו להמשיך לתפקד.

עמיר פרץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: איפה חבר הכנסת בר?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, הנך מוזמן.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, הכנסת תאשר את מה שהממשלה מבקשת בנושא של ערוץ 10, כך מסתמן.

משה גפני: יש גם ועדת הסכמות.

משה גפני: אז אני רוצה לנצל את הזמן הזה כדי להציע לערוץ 10 מה לשדר.

יולי יואל אדלשטיין: אשרי המאמין.

משה גפני: אני מציע, אני לא – – – הייתה בעיה עם "תפוחי עצמונה".

משה גפני: "תפוחי עצמונה", חבורה של עשרה אנשים מגוש-קטיף, שהקימו מפעל לתפארת, והמפעל הזה מייצא תפוחי-אדמה וגזר לרוסיה.

משה גפני: מתפרנסות מהמפעל הזה 150 משפחות מיישובי עוטף-עזה.

משה גפני: הם נקלעו למשבר.

משה גפני: מפעל רווחי מאוד, משפחות מתפרנסות מזה, באמת – החזון הציוני היפה ביותר.

משה גפני: משפחות מעוטף-עזה, הבעלים ממפוני גוש-קטיף, אנשי הציונות הדתית.

משה גפני: הם נקלעו למשבר בגלל שתי סיבות.

משה גפני: סיבה אחת, רוסיה, הייצוא אליה הפך להיות בעייתי בגלל מדיניות פוטין, עם כל מה שנלווה לעניין הזה של הייצוא מאירופה וגם מישראל.

משה גפני: והדבר השני, הם קנו זרעים מגרמניה והזרעים היו חולים, והם נקלעו למשבר של כמה מיליונים.

משה גפני: היה להם משבר גם מול הממשלה, גם מול מרכז ההשקעות וגם מול בנק לאומי.

משה גפני: והם פנו אלי.

משה גפני: אני דיברתי עם בנק לאומי, שנתן להם אשראי; דיברתי עם מרכז ההשקעות.

משה גפני: בקיצור, העלינו כמה דברים, מפני שבאמת, בתקופה של המלחמה שהייתה בעוטף-עזה, למשפחות האלה, פגיעה הייתה דבר חמור, והנושא הזה של הבעלים, שהם הציונות הדתית – אני עזרתי להם והמפעל עולה על דרך המלך.

משה גפני: יפה.

משה גפני: עד כאן בסדר.

משה גפני: מה זה קשור לערוץ 10 ומה החדשות בזה?

משה גפני: החדשות בזה הן המכתב שקיבלתי הבוקר, ואני מציע לערוץ 10 לשדר את זה.

משה גפני: הם כותבים לי ככה:" בשם חברי 'תפוחי-אדמה עצמונה'" – אתה יודע, חקלאים כאלה, שהניסוח הוא נחמד – "אני רוצה לברך אתכם" – הוא מודה לי ולעוזר שלי – "ולהודות לכם על התגייסות

משה גפני: כם ללא תנאי ובאהבה שאינה תלויה בדבר כדי לסייע לנו במשבר החמור שנקלענו אליו".

משה גפני: אגב, אין לי פריימריז; אני לא מקריא את המכתב הזה בגלל זה, אני מקריא אותו בגלל המשפט הבא: "לצערנו", כותבים לי אנשי הציונות הדתית, מפוני גוש-קטיף שגרים בעוטף-עזה, "לצערנו, גורמים אחרים, שאולי היינו מצפים שיהיו יותר קרובים אלינו" – אם מישהו לא מבין במי מדובר, מדובר בשר בנט – "הפנו גב ולא היו מוכנים לשכב על הגדר למעננו, כפי שאתם, בדוגמה אישית ומופתית עשיתם.

משה גפני: למדנו להכיר אתכם, את אהבתכם למפעל ההתיישבות בארץ-ישראל, את התורה ולומדיה, את הערבות ההדדית שעומדת ביסוד פעילות

משה גפני: כם הציבורית.

משה גפני: למדנו להכיר ולהוקיר אנשים שפועלים לשם שמים, למען גדל שמו באהבה.

משה גפני: נשמח לארח אתכם ביישובנו בחלוציות".

משה גפני: השר בנט הוא שר הכלכלה.

משה גפני: הוא השר, בלי קשר לאנשים האלה, שהיה צריך לטפל בזה, כמו ב"פרי הגליל", ועוד נדבר על זה היום בעזרת השם.

משה גפני: הוא השר שהיה צריך לטפל ב"תפוחי עצמונה", מפעל רווחי, ציוני, שעוסקים בו, עובדים בו, 150 משפחות מיישובי עוטף-עזה, מפוני גוש-קטיף, אנשי הציונות הדתית, מלח הארץ.

משה גפני: הוא שר הכלכלה, בשביל מה הוא הגיע לתפקיד הזה?

משה גפני: כדי לעזור להם.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אז זה שהם מודים לי ואנחנו עזרנו להם, אני מודה לקדוש-ברוך-הוא, זה לא עוזר לי בפריימריז.

משה גפני: אין לי פריימריז, אני רק מספר את העניין הזה, כשאנחנו נגיע לדיון על "פרי הגליל", שאת הבעיה ב"פרי הגליל" היה אפשר לפתור ביום אחד.

משה גפני: אני אומר לכם בהיכרותי את הבעיה, ואנחנו נדבר על זה.

משה גפני: השר בנט, למה לא עזרת ל"תפוחי עצמונה"?

משה גפני: למה אני הייתי צריך לעשות את זה בהתנדבות?

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירי רגב – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר, אחרון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: הרשימה סגורה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, גפני, אני רוצה להזכיר לך, כשהיית יושב-ראש ועדת הכספים, פתרנו את בעיית "פרי הגליל".

מירי רגב: פתרנו אותה.

משה גפני: היינו שם.

מירי רגב: היינו שם, גישרנו, הבאנו את אושיק המשקיע, הבאנו את ועד העובדים, ראש עיריית חצור, והגענו להבנה.

מירי רגב: אבל משהו קרה בארבע השנים האלו, והם הבינו שהסאגה הזאת של העובדים יכולה לשמש להם איזה מנוף, והדבר הזה לא יכול להימשך.

מירי רגב: הגיע הזמן להבין ש"פרי הגליל" הוא מפעל עוגן בחצור והסביבה, עובדים שם יהודים וערבים כאחד, והתפקיד שלנו הוא לעזור גם לבעלי עסקים, גם לעיר וגם לעובדים ולמצוא את הפתרון הראוי, ולא שכל ארבע שנים הם ימצאו את עצמם כלקוח שבוי בפני אותם מעסיקים.

מירי רגב: ולכן צריך לפתור את הבעיה, ואני שמחה שבית-המשפט הכריע הבוקר – זה פורסם לפני כמה דקות – שיש לפתוח את המפעל ועל העובדים לשוב לעבודה שלהם.

מירי רגב: אז ראשית, המפעל ייפתח, העובדים יחזרו לעבודתם, ואני מאמינה שעכשיו ישב שר התמ"ת יחד עם הגורמים הרלוונטיים וימצא פתרון לעובדים.

מירי רגב: זה מעניין שכל פעם לפני חגים סוגרים מפעלים ועושים כל מיני דברים כדי ליצור איזו קבוצת לחץ על הממשלה.

מירי רגב: שמעתי כאן הרבה מאוד אמירות, בעיקר על כך שראש הממשלה לא עשה מספיק בעניין ערוץ 10 מפני שהוא פוחד מביקורת.

מירי רגב: מהאופוזיציה שמעתי את זה, וזה פשוט מדהים.

מירי רגב: מדהים איך לוקחים נושא, נושא של ניהול לא תקין, נושא של מנהלים חזירים שפוגעים בעובדים שלהם – ואני נמצאת פה רק בגלל העובדים בערוץ 10, רק בגלל העובדים בערוץ 10.

מירי רגב: לכן גם כתבתי את מה שכתבתי והוצאתי הודעה לפני שבועיים.

מירי רגב: אין כאן שום עניין של ראש ממשלה, יש כאן עניין של חברה שצריכה להתעסק ולהתנהל בצורה נכונה ונבונה והיא לא עושה את זה.

מירי רגב: מה זה קשור לביקורת?

מירי רגב: מה זה קשור לראש הממשלה?

מירי רגב: אילולא ראש הממשלה, החל משנת – מתי זה היה, יובל, ששימשת כשר האוצר?

יובל שטייניץ: 2009.

מירי רגב: 2009.

מירי רגב: מ-2009, כששר האוצר היה בזמנו יובל שטייניץ, פעמיים בתקופתך הצלתם את ערוץ 10, ופעם שלישית, ועכשיו בפעם הרביעית, ערוץ 10 לא היה מצליח לעמוד על רגליו.

מירי רגב: ולכן, לבוא ולהאשים את ראש הממשלה ולעשות איזה ספין, שלכאורה זה בגלל ביקורת עליו, זה מכוער, זה לא מדויק, וזה לא יעזור לכם, האופוזיציה.

מירי רגב: את האמת צריך להגיד.

מירי רגב: אני בוודאי לא אתן להחשיך מסך.

מירי רגב: בוודאי גם ראש הממשלה לא יעשה את זה, אבל אי-אפשר שכל פעם אנחנו, על חשבון משלם המסים, נציל את ערוץ 10.

מירי רגב: צריך להגיד גם את האמת.

קארין אלהרר: – – –

מירי רגב: ואנחנו נמצאים פה בשביל העובדים – –

קארין אלהרר: – – –

מירי רגב: – – והתפקיד של ערוץ 10 עכשיו, בחצי השנה הקרובה, הוא להביא משקיעים לערוץ, ולנהל את הערוץ נכון.

קארין אלהרר: מי יבוא?

קארין אלהרר: מי יבוא בתנאים האלה?

מירי רגב: חברת הכנסת קארין, את יודעת, את עבדת – –

קארין אלהרר: אבל מי יבוא בתנאים האלה?

מירי רגב: – – כוועדת משנה בעניין השידור הציבורי.

מירי רגב: את יודעת טוב מאוד שצריך לדעת גם לנהל כדי שהרפורמה תהיה כראוי.

קארין אלהרר: זה נכון, אבל מי יבוא בתנאים האלה?

מירי רגב: ואי-אפשר לקחת דיבידנדים ומשכורות ענק למנהלים, והעובדים והכתבים והעורכים בקושי מקבלים כסף.

קארין אלהרר: את יודעת שזה לא נכון.

מירי רגב: קארין, זה בדיוק נכון – –

קארין אלהרר: את יודעת שזה לא הסיפור.

מירי רגב: – – זה מה שזה.

מירי רגב: ולבוא ולהגיד שאנחנו רוצים לסגור את הערוץ בגלל הביקורת על ביבי זה שטויות – –

קארין אלהרר: למה הגשתם ערר?

קארין אלהרר: – –

מירי רגב: – – זה לא נכון.

קארין אלהרר: – – למה?

מירי רגב: אפשר לחשוב שכל התקשורת האחרת מפרגנת לראש הממשלה – –

קארין אלהרר: למה הגשתם ערר על החוק של ארדן?

מירי רגב: – – ועל אפם וחמתם הוא יהיה ראש הממשלה.

תמר זנדברג: – – –

מירי רגב: טוב, מה שאני מציעה – והמסר פה ממני לערוץ 10 זה מסר מאוד פשוט: ערוץ 10 הוא ערוץ חשוב, ונעשה את הכול שהוא יישאר וימשיך לשדר, ונגן על עובדיו – על הכתבים, על המפיקים, על העורכים – אבל על המנהלים שלו היום מוטלת אחריות גדולה בחצי השנה הקרובה: להביא משקיעים ולנהל נכון את הערוץ כדי שיהיו פה – – –

קארין אלהרר: אף אחד לא יבוא בתנאים האלה.

מירי רגב: ריבוי של ערוצים זה בסדר, דמוקרטיה זה בסדר, אבל העובדים הם לא לקוח שבוי של אף מנהל – –

קארין אלהרר: נכון.

מירי רגב: – – והתפקיד שלנו זה לדאוג גם לדמוקרטיה וגם לעובדים – –

קארין אלהרר: נכון.

מירי רגב: – – בערוץ 10.

מירי רגב: ולכן – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מירי רגב: – – אני מאחלת לערוץ בהצלחה.

מירי רגב: אני שמחה שהצלחנו להגיע לפתרון, אני מודה לראש הממשלה על כך, ויש היום לערוץ 10 – –

מיקי לוי: אבל היועץ המשפטי לממשלה – – –

מירי רגב: – – הרבה עבודה כדי שבחצי השנה הקרובה הם יצליחו לעמוד על הרגליים, ולא כל חצי שנה להיעזר בממשלה.

מירי רגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רגב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני – אחרון הדוברים.

יחיאל חיליק בר: לא, סליחה – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: לא היית כשקראתי בשמך.

יחיאל חיליק בר: אני הייתי אחרון.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, בסדר, אני ודאי אתן לחבר הכנסת חיליק בר, גם כן ככה.

יולי יואל אדלשטיין: באווירת סוף הקורס לא נקפיד על הכללים.

ישראל אייכלר: זה עובד?

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שזה עובד.

יולי יואל אדלשטיין: עד עכשיו זה עבד.

ישראל אייכלר: ראיתי שהסקרים לא מתרוממים.

יחיאל חיליק בר: תפסיק לגבוה, אייכלר.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, יום עצוב היום בכינוס הזה של הכנסת, כי הכנסת לא התכנסה מפני שהנבחרים בעם ויושב-ראש הכנסת החליטו שהם רוצים לדון במפעל חשוב כמו ערוץ 10 שעומד בפני סגירה, או "פרי הגליל".

ישראל אייכלר: הכנסת, על-ידי הממשלה, קיבלה פקודה מהשליט, היועץ המשפטי לממשלה, להתכנס, לחוקק ביום אחד חוק חשוב בשביל קבוצת עובדים שנמצאים בסכנת פרנסה.

ישראל אייכלר: זה דבר שהוא מסוכן לדמוקרטיה יותר מכל דבר אחר, כי מהיום והלאה – היום זה יועץ משפטי, שלא לדבר על שופט בית-המשפט העליון – באופן רשמי וחוקי, המערכת המשפטית מנהלת את החיים של האזרחים, ולא הכנסת ולא הממשלה, ולא, עם כל הכבוד, יושב-ראש הכנסת.

ישראל אייכלר: כולם צריכים להיכנע להוראה של היועץ המשפטי לממשלה, בחקיקה.

ישראל אייכלר: מישהו עוד חושב שהבחירות האלה בכלל חשובות?

ישראל אייכלר: למה צריך לבחור חברי כנסת?

ישראל אייכלר: נבחר יועצים משפטיים, נבחר שופטים בבית-המשפט העליון, ו-500 שופטים במדינה יקבעו את כל הדברים, כל התקציבים.

ישראל אייכלר: מותר להעלות שכר מינימום, אסור להעלות שכר מינימום; צריך לסגור את "ישראל היום", צריך לפתוח את ערוץ 10 – הוא יקבע לנו.

ישראל אייכלר: למשל, אני מאוד בעד עובדי ערוץ 10, בדיוק כמו בשביל עובדי "ישראל היום"; בשני המקומות אין כמעט חרדים, או בכלל.

ישראל אייכלר: אני לא מבין – איתן כבל נכנס עכשיו, הצליח להעביר חוק, אולי אפילו להפיל ממשלה בחוק "ישראל היום", ואף אחד לא חושב על העובדים של "ישראל היום".

ישראל אייכלר: ובערוץ 10, שאגב הם צודקים בטענת הזיכיון – – –

קארין אלהרר: זה לא חוק לסגירת עיתון, מתי תפנימו?

ישראל אייכלר: סגירת ערוץ 10 בגלל זיכיון זה דבר נורא ואיום.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כבר סיפרתי לכנסת – –

קארין אלהרר: – – –

ישראל אייכלר: – – שאני עבדתי בתחנת רדיו שהייתה מהערוצים שתחת פיקוח הרשות השנייה, של הרדיו המקומי.

ישראל אייכלר: הם שילמו הון עתק למדינה בשביל הזכות לדבר.

ישראל אייכלר: אני חושב שזכות הדיבור צריכה להיות דבר בסיסי כמו להדפיס עיתון, ולכן ערוץ 10 לא היה צריך בכלל להיות חייב כל כך הרבה כסף לרשות השנייה.

ישראל אייכלר: אבל כאשר יש חוק כזה, וכאשר כל תחנות הרדיו נאנקות תחת דמי הזיכיונות האלה, אז לבוא ולהגיד לכנסת לחוקק חוק ומייד לחצי שנה – זו דיקטטורה בצורה הכי נוראה וגרועה, בפרט כשהזכרתי כבר את "ישראל היום", שכבר רצו לעשות שגם יתערבו בעיתונים, לא רק יתערבו ברגולציה לתחנות רדיו וטלוויזיה, במקום לפתוח תחנות רדיו וטלוויזיה, במקום לפתוח עיתונים לכל השוק, בפרט היום כשהסייבר וכל אלה כבר ממילא כל כך פתוחים, כך שזה כבר כל כך לא רלוונטי.

ישראל אייכלר: זה דבר אחד, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה למחות על כבודך וכבוד הכנסת על עצם העובדה שצריכים לחוקק חוק על-פי מצוות היועץ המשפטי לממשלה.

ישראל אייכלר: ודבר נוסף אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, בשלוש השניות שנשארו לי.

ישראל אייכלר: אני לא חבר של ליברמן, ואני לא אשכח לעולם מה שאמרה פאינה קירשנבאום, שלהכניס חרדים לממשלה יעלה הרבה יותר מדי כסף, אבל התחושה הזאת שאומרים "פרשת ישראל ביתנו", ומכתימים ציבור שלם שבחר בישראל ביתנו על-ידי החקירות האלה – יש טענה אמיתית בעובדה שהעיתוי אינו מתאים.

ישראל אייכלר: אני לא אומר שלא צריך היה לחקור – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: – – אבל אני מבין את הזעקה הזאת.

ישראל אייכלר: אני זוכר איך חיסלו את ש"ס ואת אריה דרעי בשעתו ניסו לחסל באמצעים משפטיים.

ישראל אייכלר: עכשיו זה נגד ליברמן.

ישראל אייכלר: 17 שנה חקרו את האיש הזה – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

ישראל אייכלר: – – ובסוף התברר כי כלום.

ישראל אייכלר: מה נעשה, אדוני היושב-ראש, אם יתברר שכל החקירות האלה לא היו נוראיות כל כך, וישראל ביתנו תפסיד חמישה מנדטים, וזה יעבור ליאיר לפיד, האם אז בית-המשפט כבר יהיה מרוצה?

ישראל אייכלר: הנה לך דמוקרטיה ישראלית בכיעורה.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכיוון שהדברים נרשמים בפרוטוקול, אז למען הסר ספק, הכנסת לא מתכנסת בהוראת היועץ המשפטי לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לכנסת כל עניין לבצע הוראות של היועץ המשפטי לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מליאת הכנסת כונסה על-פי בקשת הממשלה, כפי שרשום בחוק-יסוד: הכנסת, וכך זה קורה.

ישראל אייכלר: זה מה שאמרתי.

ישראל אייכלר: אמרתי שהממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: כל שאר התיאוריות הן טובות כתיאוריות, אבל את זה צריך להפנות לממשלה.

ישראל אייכלר: זהו, אדוני היושב-ראש, אמרתי שהממשלה ביקשה, בהוראת היועץ המשפטי.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל מה שמשתמע מדבריך, שכביכול הכנסת התכנסה על-פי הוראת היועץ המשפטי לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה, לא היה דבר כזה, ולא יהיה דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר – בבקשה, אדוני.

משה גפני: אייכלר התכוון שהדבר היחיד שנשאר לנו זה הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע – קודם כול, אני מצטער, אני טיפה צרוד היום – אני שמעתי פה את הברברת והססמאות של חברי הליכוד, סגן השר אופיר אקוניס וחברתי מירי רגב, על הסיפור של ערוץ 10.

יחיאל חיליק בר: ססמאות באמת – אופיר אקוניס אמר:

יחיאל חיליק בר: הממשלה נחלצה לסייע, נחלצה לסייע – –

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ואת, מירי, אמרת: נעשה את הכול – –

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ואני שואל אתכם, אם אתם כל כך נחלצים לסייע, ותעשו הכול, איך כבר 900 שנה הערוץ הזה נמצא באיום של סגירה?

יחיאל חיליק בר: באיום – –

קארין אלהרר: – – –

יחיאל חיליק בר: – – תרתי משמע, של סגירה, כי הוא לא ערוץ "ביביתון" – – –

מירי רגב: למה זה לא קורה בערוץ 2?

מירי רגב: למה זה קורה?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – ערוץ חשוב, חלק משני ערוצים ממלכתיים דמוקרטיים שישנם בשוק החופשי, שביבי כל כך אוהב לדבר עליו, אבל חלילה שידובר על סגירה של איזה "ביביתון".

יחיאל חיליק בר: ואני אגיד לך משהו, חברתי מירי – –

קארין אלהרר: זה לא סגירה.

יחיאל חיליק בר: – – אם ככה נחלצתם לסייע, עדיף שלא תיחלצו לסייע, כי ככה נחלצתם לסייע למפעל "פרי הגליל", שהיית מאוד קרובה, מירי, להאשים אותם, את העובדים, בזה שהם עושים ספין בשביל האופוזיציה או ליצור קבוצת לחץ, העובדים המסכנים של "פרי הגליל" – – –

מירי רגב: מי האשים את העובדים?

מירי רגב: מעולם לא האשמתי את העובדים – – –

יחיאל חיליק בר: את אמרת את זה עכשיו, הם עושים ספין.

מירי רגב: אני, בניגוד אליך, הייתי שם כבר ארבע פעמים – –

יחיאל חיליק בר: גם אני הייתי.

מירי רגב: – – כדי לדבר עם מוטי חזיזה – –

יחיאל חיליק בר: גם אני הייתי, וגם הייתי בגבעת-עמל – – –

מירי רגב: – – אז תיזהר בדבריך – –

יחיאל חיליק בר: – – – וגם לגבעת-עמל – –

מירי רגב: – – תיזהר בדבריך.

יחיאל חיליק בר: – – נחלצתם לסייע, לאנשים שנזרקים – –

מירי רגב: לא, אתה נחלצת.

מירי רגב: אתה נחלצת.

יחיאל חיליק בר: – – ונעקרים מהבית שלהם באמצע תל-אביב, בשביל אותם – – –

מירי רגב: אתה יודע מי הביא את ההסכם הזה?

יחיאל חיליק בר: לא, אני לא מבין.

מירי רגב: מפלגת העבודה עשתה את ההסכם של גבעת-עמל – –

יחיאל חיליק בר: אנשים שמשנות ה-40 וה-50 – –

מירי רגב: – – תתבייש לך.

יחיאל חיליק בר: – – קיבלו מקום לגור בו – –

מירי רגב: תפסיק – – –

יחיאל חיליק בר: – – ואני רואה איך נחלצתם "לסייע" לתושבי גבעת-עמל כשעקרתם אותם באלימות ובכוח.

יחיאל חיליק בר: ואת יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: אני בעד שלטון חוק, ואם יש בעיה עם הקרקע הזאת – –

מירי רגב: חיליק – – –

יחיאל חיליק בר: – – יש גם דרך לפנות אנשים, ויש גם דרך לעשות הסכם קולקטיבי – –

מירי רגב: חיליק, ההסכם שנעשה – –

יחיאל חיליק בר: – – ואף אחד לא דיבר אתם – –

מירי רגב: – – נעשה על-ידי מפלגת העבודה.

יחיאל חיליק בר: – – והתעללו בהם וסחבו אותם מהידיים ומהרגליים – אני לא רוצה להגיד לך איזה תמונות זה הזכיר לי.

מירי רגב: תתבייש לך.

יחיאל חיליק בר: את מי?

יחיאל חיליק בר: אנשים עשירים?

יחיאל חיליק בר: אנשים שיש להם כסף?

מירי רגב: תתבייש לך.

יחיאל חיליק בר: תמצאו להם פתרון.

יחיאל חיליק בר: הרי האנשים האלה אמרו – מירי, את יודעת – אנחנו מוכנים לעזור – –

מירי רגב: מי שצריך למצוא לזה פתרון זה ראש העיר – – –

יחיאל חיליק בר: – – תנו את הקרקע לעיריית תל-אביב ולטייקונים, רק תעשו את זה בחמלה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: מפלגת העם – –

מירי רגב: אתה מדבר בלי לדעת על מה אתה מדבר.

יחיאל חיליק בר: – – הליכוד, אתם הפכתם למשרתי הטייקונים – –

מירי רגב: אתה מנותק מעבודת הכנסת – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם, מכם חמלה והלאה.

מירי רגב: – – אנחנו הבאנו חוק – – – גבעת-עמל; לא אתה, אנחנו.

יחיאל חיליק בר: ואני רוצה להגיד לך – מירי, את יכולה לצעוק, אני לא הפרעתי לך – אבל אם ככה נחלצתם לעזור לגבעת-עמל ואם ככה נחלצתם לעזור ל"פרי הגליל" ואם ככה נחלצתם לעזור לאחד הערוצים החשובים, עדיף שלא תעזרו, כי בניסיון שלכם לעזור אתם רק מזיקים.

יחיאל חיליק בר: אני אגיד דבר אחד ב-13 השניות שנותרו לי: ערוץ 10 בסכנת סגירה.

יחיאל חיליק בר: על הראש של ערוץ 1 הלכתם עם הרפורמה של גלעד ארדן.

יחיאל חיליק בר: הקמתם "ביביתון" מפואר, שחלילה חלילה מישהו יעז לבקר את מה שהוא עושה.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אנחנו, מבחינה תקשורתית ודמוקרטית, או בדרך לצפון-קוריאה, או, במקרה הטוב, למדינה הכל-כך דמוקרטית שאדלסון רוצה.

יחיאל חיליק בר: מדינה שלא חייבת להיות דמוקרטית, אבל לפחות תגידו שלשם אתם חותרים – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

יחיאל חיליק בר: – – כי ערוץ 10, גבעת-עמל ו"פרי הגליל" – זה מראה בדיוק מה זו הממשלה האטומה ומה זו המפלגה האטומה שבה אתם עובדים.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר אקוניס, שהציג את החוק, מבקש גם לסכם את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אתה גם רוצה להתייחס?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אין שום בעיה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בר, באמת אני מצטער להגיד לך שמזמן לא שמעתי גיבוב כזה של שטויות ושקרים.

יחיאל חיליק בר: אני לומד מכם.

יחיאל חיליק בר: אני לומד מכם.

אופיר אקוניס: אתה עומד פה מול ממשלה – –

יחיאל חיליק בר: ססמאות.

יחיאל חיליק בר: עם ססמאות לא הולכים למכולת.

אופיר אקוניס: – – שמצילה היום בפעם השלישית – – –

יולי יואל אדלשטיין: הרביעית.

אופיר אקוניס: לא, בממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: יש כבר יותר פעמים.

אופיר אקוניס: יש מחלוקת אם בתולדות ערוץ 10 זו הפעם השביעית או השמינית.

אופיר אקוניס: נדמה לי שמאז ממשלתו השנייה של מר שרון, עליו השלום, ערוץ 10 נמצא בהליך דומה, פחות או יותר.

קארין אלהרר: מעניין למה.

קארין אלהרר: מעניין למה.

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: את מתיימרת הרי להיות במפלגה שמקדשת את השוק החופשי.

אופיר אקוניס: אז את הרי אמורה לדעת – –

קארין אלהרר: מה זה קשור?

אופיר אקוניס: – – שבשוק חופשי יש חברות – –

קארין אלהרר: אתם לא מאפשרים שוק חופשי.

אופיר אקוניס: – – ויש חברות יותר טובות ויש חברות פחות טובות.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: למה הגשתם ערר?

קארין אלהרר: למה הגשתם ערר?

אופיר אקוניס: אבל אתם, בשם הפופוליזם הקומוניסטי שלכם – –

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: אתה לא יודע לענות על זה.

אופיר אקוניס: – – כשאת מצטרפת פה לחבר הכנסת חיליק בר – –

קארין אלהרר: אתה לא יודע לענות על זה.

אופיר אקוניס: – – תמשיכו לשקר את הציבור ולהונות אותו.

קארין אלהרר: אתה לא יודע לענות למה הגשת ערר.

קארין אלהרר: אתה לא יודע לענות על זה.

אופיר אקוניס: יושב כאן שר האוצר שטייניץ, שהיה לי הכבוד בתקופה מסוימת לכהן כיושב-ראש ועדת הכלכלה כאשר הוא כיהן – הבאנו את זה פעם אחת, בפעם הראשונה.

קארין אלהרר: כל פעם אתם נותנים חצי שנה.

קארין אלהרר: כל פעם תקופת זמן קצרה.

אופיר אקוניס: בפעם השנייה היה יושב-ראש אחר לוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: פעמיים בקדנציה אחת.

אופיר אקוניס: תשאלו את אנשי ערוץ 10, שבהגינותם – – –

יחיאל חיליק בר: ההצלה שלכם – – –

קארין אלהרר: האביר על הסוס הלבן.

אופיר אקוניס: אנשי ערוץ 10 בהגינותם, או לפחות חלקם בהגינותם, יספרו לכם את האמת.

אופיר אקוניס: והנה, זאת, אדוני היושב-ראש, הפעם השלישית בממשלת הליכוד, ואני כמובן מכליל רצף, ועוד בערך ארבע פעמים בממשלות קודמות, ובהן גם ממשלות שאתם, חבר הכנסת בר, הייתם חברים בהן.

אופיר אקוניס: אז על מה הטענה?

קארין אלהרר: הם מצילים – – –

אופיר אקוניס: אנחנו באים לסייע, אנחנו באים לחלץ ערוץ טלוויזיה, ועכשיו צריך לומר את האמת, והאמת היא שמי שסובל – זאת האמת – הכי הרבה משידורי ערוץ 10, זו מפלגתי והעומד בראשה.

קארין אלהרר: אז זה העונש?

קארין אלהרר: אז זה העונש?

אופיר אקוניס: אז בגלל זה מצילים אותו?

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: הרי אם היינו רוצים שהערוץ לא יהיה, לא היינו פה היום.

אופיר אקוניס: הרי אם, לשיטתכם, לא היינו רוצים בקיומו של ערוץ 10, הרי לא היינו פה היום.

אופיר אקוניס: אבל כיוון שאנחנו – – –

קארין אלהרר: אם לא הייתה מחאה, לא היית פה היום.

אופיר אקוניס: תודה לך על הטפות המוסר הדמוקרטיות.

אופיר אקוניס: תלמדי דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: תלכי לראש המפלגה – – –

קארין אלהרר: ממי?

קארין אלהרר: ממך?

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד, גברתי, תלכי לראש המפלגה שלך – –

קארין אלהרר: מהפריימריז שלך?

אופיר אקוניס: – – תלמדי אותו דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: תלמדי דמוקרטיה.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: מהפריימריז?

קארין אלהרר: מהפריימריז?

אופיר אקוניס: כן, בפריימריז, גברתי.

אופיר אקוניס: איך את נבחרת לכנסת?

קארין אלהרר: מהדבר הזה שאתם קוראים לו דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: בסלון של מר לפיד ברמת-אביב ג', שם את נבחרת לכנסת.

קארין אלהרר: מהסלון שלך?

אופיר אקוניס: בקפה במרכז שוסטר, שם את נבחרת לכנסת.

קארין אלהרר: כן, לפחות אצלנו – – –

אופיר אקוניס: מטיפה לי על דמוקרטיה – –

קארין אלהרר: לפחות אני לא – – –

אופיר אקוניס: – – לחברַי?

אופיר אקוניס: הדמוקרטיה בווילה ברמת-אביב ג' – שם קובעים – –

קארין אלהרר: לפחות אני לא גונבת קלפי.

אופיר אקוניס: – – את רשימת יש עתיד.

אופיר אקוניס: בווילה גם מדברים על עוני.

אופיר אקוניס: ברמת-אביב ג' – – –

קארין אלהרר: לפחות אני לא גונבת קלפי.

אופיר אקוניס: אגב, גם אני מתל-אביב, וגם אני כמה שנים מחיי גדלתי בצניעות בשכונה הזאת.

מיקי לוי: אין לו – – –

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: יש לו וילה, ושם נקבע הגורל שלך על-ידי מר לפיד – –

מיקי לוי: אין לו וילה.

אופיר אקוניס: – – על-ידי רעייתו ועל-ידי ילדיו.

קארין אלהרר: זה עדיף מאשר – – –

אופיר אקוניס: אתם יודעים את זה.

אופיר אקוניס: אתם יודעים את האמת.

אופיר אקוניס: אז אנא, אל תטיפי לי על דמוקרטיה.

רונן הופמן: ארגז על ארגז על ארגז.

אופיר אקוניס: אל תטיפי לי על דמוקרטיה.

יחיאל חיליק בר: – – – ספירה?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, את העובדות צריך לשים על השולחן.

יחיאל חיליק בר: – – – הספירה בליכוד?

אופיר אקוניס: הרי אם לא היינו רוצים בקיומו של ערוץ 10, החוק הזה, שהממשלה מביאה שוב, לא היה מובא לכאן היום.

אופיר אקוניס: לגבי הצעת החוק הסובייטית שלכם בנושא העיתון "ישראל היום": אני אמרתי פעמים רבות, גם לידידים טובים בעיתון "ידיעות אחרונות" – קורה, יש לי גם ידידים טובים ב"ידיעות אחרונות".

אופיר אקוניס: אני קורא "ידיעות אחרונות", ואני חושב שהוא צריך להיות קיים, ואני קורא גם "ישראל היום", וגם הוא צריך להיות קיים.

קארין אלהרר: מפתיע.

אופיר אקוניס: אני קורא גם "מעריב", וגם הוא צריך להיות קיים, ולא תאמינו – גם "ג'רוזלם פוסט", כי אני גם מבין אנגלית.

אופיר אקוניס: הרי כל החוכמה היא אצלכם.

אופיר אקוניס: אתם הכי יפים, אתם הכי חכמים, אתם מייצרי הדמוקרטיה – –

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אתה, אתה, אתה.

אופיר אקוניס: – – ואתם מטיפים לנו על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אני מודה: אלה הם העיתונים שאני קורא.

אופיר אקוניס: לכולם יש זכות קיום.

יחיאל חיליק בר: מה עם "הארץ"?

יחיאל חיליק בר: הוא אמר?

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: יש זכות קיום לערוץ השני ולערוץ הראשון ולרשות השידור – לשידור הציבורי, שהוא חשוב מאין כמותו.

אופיר אקוניס: כמה פעמים דיברתי אתךְ על הרפורמה הזאת?

אופיר אקוניס: כמה פעמים?

אופיר אקוניס: משום שחשוב שיהיה ערוץ ציבורי, חשוב שיהיה ערוץ 2, חשוב שיהיה ערוץ 10, חשוב שיהיה ערוץ 20 – –

קארין אלהרר: אז למה אתם נותנים לערוץ 10 להתרפס?

קארין אלהרר: למה?

אופיר אקוניס: – – חשוב שיהיו כבלים, חשוב שיהיה לוויין.

אופיר אקוניס: אתם עשיתם את זה?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אתה.

אופיר אקוניס: הרי כל הדברים האלה נפתחו בתקופתנו.

אופיר אקוניס: כל הדברים האלה, אדוני היושב-ראש – –

קארין אלהרר: כל הרעות החולות בתקופתכם.

אופיר אקוניס: – – הכבלים, הלוויין, הסלולר – הכול נפתח בתקופתנו.

אופיר אקוניס: יכול להיות, בעולם הגדול נסגרים עיתונים – לא בחקיקה.

אופיר אקוניס: הם נסגרים משום שהמוציא לאור מחליט שהוא עובר למהדורה אינטרנטית – –

קארין אלהרר: אף אחד לא רצה לסגור.

קארין אלהרר: אקוניס, תקרא את החוק.

אופיר אקוניס: – – והוא רוצה את העיתון שלו לא מודפס יותר אלא רק באינטרנט.

מיקי לוי: כבל, החוק שלך אמר לסגור את העיתון?

איתן כבל: – – –

אופיר אקוניס: וזו זכותו, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: זוהי דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ואתם מביאים לפה – אילו לא הייתם תומכים, חברת הכנסת אלהרר, בסגירת העיתון "ישראל היום" – –

קארין אלהרר: זה לא לסגירה, תקרא את החוק.

אופיר אקוניס: – – בעידודו של חבר הכנסת כבל, מזכ"ל מפלגת העבודה – מזכ"ל מפלגת העבודה, אתם עוד חיים בשנות ה-80.

אופיר אקוניס: שם אתם חיים, בשנות ה-80.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו כבר ב-2015, כבוד המזכ"ל.

אופיר אקוניס: המזכ"ל, אנחנו ב-2015.

יחיאל חיליק בר: המזכ"ל קיים משנות ה-30.

יחיאל חיליק בר: לנו יש מסורת, לא כמוכם.

אופיר אקוניס: איזו מסורת – –

יחיאל חיליק בר: לנו יש מסורת, לא כמוכם.

אופיר אקוניס: – – מסורת של בולשביזם – –

יחיאל חיליק בר: כן, בולשביזם.

אופיר אקוניס: – – שסוגרים עיתונים בחקיקה.

אופיר אקוניס: אתם יכולים ללמד כמה דברים את הסובייטים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו צפון-קוריאה.

יחיאל חיליק בר: – – – "ישראל היום" – – – בסכנת סגירה.

אופיר אקוניס: אני מציע לכם, באמת בידידות – – –

יחיאל חיליק בר: כסף קונה תקשורת.

אילן גילאון: – – – הפרזנטור, תדע לך.

אופיר אקוניס: על הפרזנטור נדבר בנפרד, אם אתה רוצה, חבר הכנסת גילאון.

אופיר אקוניס: נדבר על הפרזנטור בהזדמנות אחרת.

אופיר אקוניס: אני אומר לכם: נאה דורש נאה מקיים.

אופיר אקוניס: אני לא התכוונתי לענות לכם, אבל אני שמעתי את השקרים, ואני חושב שחשוב שהציבור ידע את האמת.

אופיר אקוניס: מעולם תנועתי, אדוני היושב-ראש, מעולם – לא כליכוד, לא כתנועה שקדמה לליכוד, מפלגת חרות או התנועה הרוויזיוניסטית, מעולם לא הביאו או לא העלו על דעתם לסגור בחקיקה עיתון.

אופיר אקוניס: השתגעתם?

אופיר אקוניס: אתם מבינים שאתם בדמוקרטיה?

אופיר אקוניס: מותר ל"ישראל היום" להופיע, וגם ל"ידיעות אחרונות".

יחיאל חיליק בר: אתם עושים את זה לא בחקיקה.

יחיאל חיליק בר: אתם עושים את זה לא בחקיקה.

אופיר אקוניס: מותר לערוץ 10 – ואנחנו באמת לא סובלים מאהדה יתרה שם.

אופיר אקוניס: הרי אפשר לצפות, אדוני השר שטייניץ, כל ערב במהדורה, וביום שישי, במהדורה בערב לא סובלים מאהדה, בלשון המעטה.

אופיר אקוניס: האם אנחנו נבוא ונאמר:

אופיר אקוניס: נסגור אתכם משום שדעותיכם אינן מתאימות לעמדות שלנו?

יחיאל חיליק בר: אבל אתם יוצרים בהם תלות שנה אחר שנה ומתעללים בהם.

יחיאל חיליק בר: עדיף כבר לסגור להם.

אופיר אקוניס: איזו תלות, על מה אתה מדבר?

אופיר אקוניס: הזכרת את "פרי הגליל".

אופיר אקוניס: הרי ממשלתנו הצילה את "פרי הגליל" בתחילת כהונתה ב-2009.

אופיר אקוניס: ועכשיו, ואני באמת מצטער, אני אומר לך, בעלים של מפעל חשוב בפריפריה עושה שימוש ציני בעובדים – – –

קארין אלהרר: איזו בושה, אופיר.

קארין אלהרר: ככה אתה מדבר?

אופיר אקוניס: גברתי, בוודאי.

אופיר אקוניס: זה, בדיוק, מה שקורה.

קארין אלהרר: כן.

אופיר אקוניס: ואת יודעת את האמת.

אופיר אקוניס: אל תעוותי את האמת לצרכים פוליטיים – –

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: האמת לא אצלך.

אופיר אקוניס: – – משום שבסוף האמת הזאת צפה.

אופיר אקוניס: משום שהיום יודעים שאחרי שהממשלה שלנו הצילה אותו בתחילת 2009, ואכן בא בעלים חדשים – –

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: – – הוא עושה שימוש ציני בעובדים יהודים מחצור-הגלילית ובעובדים שאינם יהודים מטובא-זנגרייה, ובעובדים אחרים ממקומות אחרים בגליל העליון, שבסך הכול רוצים להרוויח את לחמם.

אופיר אקוניס: הוא עושה בהם שימוש ציני.

אופיר אקוניס: שמעתי כאן, אדוני היושב-ראש, שבית-המשפט הכריח שם לחזור לעבודה, ואני מברך.

אופיר אקוניס: אני מברך.

יחיאל חיליק בר: מה עם גבעת-עמל?

יחיאל חיליק בר: גם אותם הצלתם?

אופיר אקוניס: גבעת-עמל – עם כל הכבוד, אני אומר לך, ואתה יודע את האמת – –

יחיאל חיליק בר: מה האמת?

אופיר אקוניס: – – לממשלה אין נגיעה לעניין הזה.

יחיאל חיליק בר: באמת?

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה, ואנחנו לא – – –

יחיאל חיליק בר: אמרת שהצלתם ערוצים.

יחיאל חיליק בר: פתאום אין לכם נגיעה?

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: ידידי היקר, לא כל דבר – אני מכיר את תושבי גבעת-עמל היטב.

אופיר אקוניס: חלקם שכנים שלי.

אופיר אקוניס: חלקם שכנים שלי, והם אנשים מעולים.

אופיר אקוניס: אל תעשו בהם שימוש פוליטי.

יחיאל חיליק בר: עם השטויות האלה לא הולכים למכולת.

אופיר אקוניס: אל תעשו בהם שימוש פוליטי.

יחיאל חיליק בר: עם השטויות האלה לא הולכים למכולת.

יחיאל חיליק בר: אל תעליב אותם.

מירי רגב: – – – יחד עם שר השיכון, יחד עם – – – ועדת הפנים, כדי למצוא דיור חלופי, לא היה ולא נברא.

מירי רגב: זו בעיה רק של ראש העיר, והם לא רוצים אפילו לבנות יותר דירות, אלא לתת להם דיור חלופי.

אופיר אקוניס: אני מודה ליושבת-ראש ועדת הפנים – – –

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, אני מציע לך – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: רצוי מאוד.

אופיר אקוניס: אני אעשה זאת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, כיוון שנותרו חודשיים וחצי לבחירות ואתם רוצים לשכנע ציבור שיצביע עבורכם, אם תשקרו, הציבור לא רק שלא יצביע עבורכם, הוא יברח מכם.

אופיר אקוניס: אם אתם רוצים לשכנע ציבור מסוים, ספרו לו מה עשיתם ומה תוכניותיכם לעתיד, ואל תספרו שקרים, משום שהשקרים, בסוף, הבדיות וההסתות, יתהפכו עליכם.

יחיאל חיליק בר: השקרים וההסתה זה בצד שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר יובל שטייניץ – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא דיברתי היום – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

נסים זאב: לא דיברתי היום, לא ידעתי שנותנים לי סיכוי – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נציין לפרוטוקול שחבר הכנסת נסים זאב לא דיבר היום.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש – – –

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חבל שהפריימריז בליכוד נגמרו – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם בלי פריימריז בליכוד, חבר הכנסת עמיר פרץ, התקנון שיושב לי כאן על השולחן כבר הסמיק.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כבר בצבע אדום, התקנון, כי הוא חשב שהוא מדבר על מליאת הכנסת, ואנחנו כבר שעה באספת בחירות כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, טוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: השר שטייניץ, על-פי התקנון, יכול בוודאי להתערב בכל שלב של הדיון בשם הממשלה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם אתה, כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, כמו אחד מקודמי בדיון, עמיר פרץ, לומר תחילה כמה דברים לכבוד שני חברי כנסת שנמצאים כאן במליאה ואשר הצהירו שלא ימשיכו להתמודד ולא יכהנו בכנסת הבאה, והם שני חברי כנסת איכותיים ביותר, שהכנסת התברכה בהם והלוואי שירבו כמותם.

יובל שטייניץ: הראשון הוא חבר הכנסת עמרם מצנע, האלוף במילואים עמרם מצנע, ראש עיריית חיפה לשעבר עמרם מצנע, ידידי עמרם מצנע.

יובל שטייניץ: עמרם מצנע – – –

עמיר פרץ: ראש מועצת ירוחם.

יובל שטייניץ: כן, כמובן, שחולל גם נסים ונפלאות בירוחם.

יובל שטייניץ: לא נוכל לומר את כל שבחו ולתאר את כל קורותיו כי הזמן לא יספיק, אבל אני אומר רק זאת:

יובל שטייניץ: אחד הדברים שהכי מאפיינים את עמרם מצנע הוא לא רק יכולת הביצוע, ולא רק השכל הישר ולא רק הניסיון הרב, אלא היושרה שלו.

יובל שטייניץ: אחד האנשים ההגונים והישרים בכנסת, וזו מעלה לא פחות חשובה מכל שאר המעלות.

יובל שטייניץ: אז, ידידי עמרם מצנע, עשית המון למען חיפה, עשית המון למען ירוחם, עשית המון למען ביטחון ישראל כאלוף בצה"ל וכלוחם מהולל, ותרמת המון כראש ועדת החינוך בכנסת.

יובל שטייניץ: ואני רוצה לברך אותך ולהודות לך, אני בטוח בשם כל חברי הכנסת, הממשלה וכל עם ישראל.

יובל שטייניץ: החבר השני שהודיע שלא יתמודד הוא פרופסור אבישי ברוורמן.

יובל שטייניץ: גם את קורות חייו אני לא מתכוון לתאר.

יובל שטייניץ: אבישי ברוורמן, כנשיא אוניברסיטת באר-שבע, חולל נסים ונפלאות באוניברסיטת באר-שבע, אסף תרומות ומשאבים בקנה מידה היסטורי, ושם את אוניברסיטת בן-גוריון בנגב על המפה, לטובת מדינת ישראל, לטובת העיר באר-שבע, לטובת הנגב כולו.

יובל שטייניץ: אבל אבישי, מעבר לכול, הוא גם איש אקדמיה ופרופסור לכלכלה.

יובל שטייניץ: ואני רוצה לומר לך, אבישי, צר לי שאתה עוזב.

יובל שטייניץ: הייתי רוצה לראות בבית הזה הרבה יותר אנשי אקדמיה, הרבה יותר דוקטורים ופרופסורים למדעי הטבע, למדעי הרוח, לפילוסופיה וגם לכלכלה.

יובל שטייניץ: אני חושב שאם בבית הזה היו מכהנים עשרה או 20 אנשי אקדמיה, מדינת ישראל והדמוקרטיה הישראלית היו יוצאות נשכרות.

יובל שטייניץ: וזה בהחלט גם לאור הרמה שהוויכוח שנוהל כאן קודם הידרדר אליה לפרקים.

יובל שטייניץ: אבישי ברוורמן הוא אחד האנשים הבודדים כאן – גם אם יש לי מחלוקות אתו לפעמים – שמבין מה זה כלכלה.

יובל שטייניץ: והוא מבין, למשל, שכשאומרים בשבוע שעבר שישראל ירדה מהמקום הראשון בצמיחה לנפש בכל מדינות ה-OECD, בכל מדינות המערב, ולא רק הידרדרה מהמקום הראשון, היא כבר מתחת לממוצע של הצמיחה לנפש בכל מדינות המערב, אבישי מבין שהמשמעות היא הרת-אסון ושמה שקרה בשנה האחרונה תחת לפיד פירושו שכולנו נשלם את המחיר.

יובל שטייניץ: כי כשאין צמיחה ואין השקעות, לוקח זמן אבל את המחיר משלמים האזרחים – באבטלה, בירידה ברמת החיים, בירידה ברמת השירותים, בכל הדברים הללו.

יובל שטייניץ: וכאשר רוב חברי הכנסת מסתכלים רק מה הממשלה נותנת בא', ב' או ג', איך מחלקים את הפירות, אבישי הוא אחד הבודדים כאן בבית הזה שמבין שהסוגיה העיקרית היא קודם כול איך משקים ומגדלים את העץ.

יובל שטייניץ: וזה מה שהיה חסר כל כך בשנה וחצי האחרונות, להשקות ולגדל את העץ ולהביא השקעות לישראל.

יובל שטייניץ: אז מהבחינה הזאת צר לי שאבישי החליט לעזוב את הכנסת, גם כאחד הקולות הצלולים ביותר מבחינה כלכלית – ולפעמים גם היו לנו ויכוחים כשאני הייתי שר האוצר, אבל הוא ידע גם לפרגן אף שהיה באופוזיציה – אבל גם כיוון שאני באמת חושב שראוי שיותר ויותר אנשי אקדמיה, חוקרים במדעי הטבע, במדעי הרוח, במדעי החברה, בכלכלה, במתמטיקה, בפילוסופיה, בפיזיקה, באסטרונומיה, במדע המדינה, ביחסים בין-לאומיים – היה ראוי שיהיו פה יותר ולא פחות אנשי אקדמיה.

יובל שטייניץ: אז עמרם מצנע ואבישי ברוורמן, שני אנשים איכותיים שתרמו המון למדינת ישראל ולכנסת ישראל, כולנו אומרים לכם תודה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בכמה מילים על ערוץ 10 ולחדד כמה דברים כדי שלא תהיה אי-בהירות, לאור הדיון שהתנהל פה קודם לכן.

יובל שטייניץ: ראשית, ערוץ 10 הוקם לאחר זכייה במכרז – ודרך אגב, היה גם מכרז שני – עם תנאים מסוימים שכל מי שזוכה במכרז של המדינה מחויב להם.

יובל שטייניץ: וערוץ 10 נקלע לקשיים.

יובל שטייניץ: זה קורה שחברה, כולל ערוץ טלוויזיה, נקלעת לקשיים.

יובל שטייניץ: ומדינת ישראל, פעם אחרי פעם – לא רק ממשלות ימין, גם ממשלות שמאל או ממשלות אחדות באמת סייעו בעבר לערוץ 10 לשרוד.

יובל שטייניץ: כשאני מוניתי ונכנסתי לתפקידי כשר האוצר, במרס 2009, כמה חודשים אחר כך ערוץ 10 נקלע למשבר חמור.

יובל שטייניץ: היו שביתות, היו הפגנות, הערוץ עמד על סף סגירה, ובתוקף תפקידי כשר האוצר ניהלתי מגעים עם הבעלים, שהתחייבו אז להזרים כסף; קיבלו – ואני לא אכנס לפרטים – הטבות מסוימות, דחיות מסוימות, הנחות מסוימות מהמדינה לגבי חובותיהם, וערוץ 10 ניצל בשנת 2009 והמשיך לפעול, לשמחתי, גם לטובת הצופים וגם לטובת העובדים המסורים שלו, בשנת 2009.

יובל שטייניץ: אמרתי אז, כשר האוצר, אני זוכר, אל תבואו אלי עוד הפעם.

יובל שטייניץ: אבל לקראת סיום שנת 2012 ערוץ 10 נקלע לקשיים חוזרים.

יובל שטייניץ: ושוב, כשר האוצר, בידיעתו ובברכתו, בהסכמתו של ראש הממשלה נתניהו, שוב זימנתי אלי את נציגי ערוץ 10, כולל העובדים, את יושב-ראש ההסתדרות דאז עופר עיני, וישבנו במשך שבועות – צוותים של האוצר ביחד עם ערוץ 10, ביחד עם נציגים של משרדי ממשלה אחרים – ומצאנו פתרון שאפשר את המשך קיומו והמשך השידורים של ערוץ 10.

יובל שטייניץ: כל זה קרה – אני מדבר רק על שש השנים האחרונות – פעם שנייה.

יובל שטייניץ: פעם ראשונה ב-2009, פעם שנייה ב-2012.

יובל שטייניץ: לכן, כל מי שטוען שהממשלה בראשות נתניהו, הקודמת או הנוכחית, מתנכלת או חותרת לסגירתו של ערוץ 10, אינו יודע מה הוא סח.

יובל שטייניץ: אמירה כזו פשוט סותרת את העובדות הידועות לכול, כולל לעובדי ערוץ 10, שפעמיים לאחרונה – פעם ב-2009, ופעם שנייה ב-2012 – הערוץ הזה המשיך להתקיים, לפעול ולשדר רק בזכות התגייסות שלי כשר האוצר ושל הממשלה, של ממשלת הליכוד, כדי לאפשר לו להמשיך ולפעול.

יובל שטייניץ: ראש הממשלה נתניהו הוא דמוקרט אמיתי.

יובל שטייניץ: הוא איננו בעד סגירת ערוצים כפי שהוא איננו בעד סגירת עיתונים ואיננו בעד סגירת תחנות רדיו.

יובל שטייניץ: אנחנו בעד פלורליזם תקשורתי.

יובל שטייניץ: יש כאן אנשים אחרים בבית הזה שהעזו להעלות בדעתם את הרעיון המופרך לסגור עיתון בישראל בחקיקה, למנוע מעיתון שנראה להם מקורב מדי או מצדד מדי בצד הימני של המפה הפוליטית, או בבנימין נתניהו, למנוע מהעיתון הזה להתקיים, למנוע מ-2 מיליון אזרחים בישראל בערך שרוצים לקבל את העיתון הזה בחינם, למנוע מ-2 מיליון אזרחים – חלקם אמידים, אבל חלקם דלת הארץ – לקבל עיתון בחינם.

יובל שטייניץ: יש כאן אנשים בבית הזה שחרשו מזימה כזו, שהיא בעיני מזימה אנטי-דמוקרטית וגם אנטי-חברתית.

יובל שטייניץ: זו לא דרכנו.

יובל שטייניץ: זו לא דרכנו.

יובל שטייניץ: אנחנו לא רוצים לסגור שום עיתון, אנחנו לא רוצים להחשיך שום ערוץ, בין שהוא בעדנו ובין שהוא נגדנו.

יובל שטייניץ: ואכן, לא תמיד ליקקנו דבש מערוץ 10, אבל, דרך אגב, גם מכלי תקשורת אחרים.

יובל שטייניץ: שאל כאן קודם חבר כנסת את השאלה, או הציע את התזה המופרכת, שנתניהו מנסה להתנכל לערוץ 10 ולסגור אותו, או לערער את מעמדו, מכיוון שהערוץ איננו "ביביתון".

יובל שטייניץ: אם כך, האם אותו חבר כנסת טוען שערוץ 2, למשל, איננו מותח ביקורת לעתים על הממשלה ועל ראש הממשלה?

יובל שטייניץ: האם אפשר להבין שערוץ 2 הוא "ביביתון"?

יובל שטייניץ: כי ערוץ 2, למשל, עומד על רגליו, לא נקלע לקשיים, מחזיק מעמד.

יובל שטייניץ: האם מישהו טוען שהממשלה מתנכלת לערוץ 2, שגם בו יש הרבה ביקורת על הממשלה?

יובל שטייניץ: הדברים הללו הם חסרי שחר והם מנוגדים לכל מה שקרה במציאות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: הצעת החוק שהגיש ראש הממשלה ושר התקשורת הנוכחי נתניהו כאן לכנסת היום, היא הצעה שנועדה לתת משך זמן, פסק זמן, של שישה חודשים שבהם ערוץ 10 ימשיך לפעול.

יובל שטייניץ: ואני כולי תקווה, תקווה אנוכי, גם למען העובדים של ערוץ 10 – העיתונאים, השדרים, כל העובדים, העובדים הטכניים – שבששת החודשים הללו יימצא פתרון, וערוץ 10 יעמוד על רגליים איתנות, כלכליות, ולא יזדקק יותר לשום חסדים או פשרות או ויתורים או הנחות מהרגולטורים ומממשלת ישראל.

יובל שטייניץ: אם כך יהיה, זה יהיה לטובת הערוץ ולטובת העובדים.

יובל שטייניץ: אני מקווה שבששת החודשים הבאים יימצא פתרון, והערוץ הזה יעלה על דרך המלך ועל פסים חדשים, ולא נחזור לכאן עוד שנה ועוד שנתיים שוב עם הבעיות של ערוץ 10, שבאמת לא נכון, לא נכון המצב שבו הממשלה והכנסת צריכות פעם אחר פעם להידרש למצבו של ערוץ 10.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני משוכנע שהכנסת תאשר את בקשתו של ראש הממשלה, שהמשמעות שלה היא לאפשר לערוץ 10 להמשיך לשדר, ואולי גם למצוא פתרון למצבו הבעייתי במהלך ששת החודשים הקרובים.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יובל שטייניץ, שהתייחס בשם הממשלה לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, והונחה על שולחן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להצביע יכול לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 27, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת לצורך ההכנה – – –

זאב אלקין: ועדה משותפת.

זאב אלקין: ועדה משותפת לכלכלה וחינוך.

יולי יואל אדלשטיין: ועדה משותפת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציין לפרוטוקול כי גם חברת הכנסת זהבה גלאון התכוונה לתמוך בהצעת החוק, אבל לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בכל מקרה, זה עובר לוועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם יפנו אלי ויבקשו אישור לקיים ישיבת ועדה במהלך המליאה, אני אאפשר.

זאב אלקין: – – – ביקשו – – – בתום הדיון שיהיה מייד בתום ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד בתום ההצבעה, קרי עכשיו, מתכנסת ועדת הכנסת באישור היושב-ראש לצורך הכנת החוק עוד היום לקריאה שנייה ושלישית, ודאי, אם הוועדה תרצה לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע הצהרת אמונים של חבר הכנסת ליאור אדרי מסיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מזמין את חבר הכנסת ליאור אדרי לעלות לדוכן הנואמים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת אריה דרעי מן הכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום 1 בינואר 2015, בא במקומו חבר הכנסת ליאור אדרי.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אנחנו נשמע את חבר הכנסת אדרי מצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אדרי, אני אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

ליאור אדרי: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: אם תרצה להגיד כמה מילים אנחנו ודאי נאפשר לך.

ליאור אדרי: תודה רבה.

ליאור אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מרשה לעצמי, בראשונה, אדוני היושב-ראש, לברך אותך על ההישג הראוי שרשמת בסוף השבוע שעבר.

ליאור אדרי: מסתבר שגם בפוליטיקה "יגעת ומצאת – תאמין".

ליאור אדרי: אני מאחל לך שהקדוש-ברוך-הוא יאיר לך פנים ותמשיך לראות ברכה במעשי ידיך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ליאור אדרי: רבותי חברי הכנסת, שליח ציבור שניגש לפני התיבה בימים נוראים אומר נוסח תפילה: "הנני נרגש ונפחד", אך אני לא אגיד את זה מכמה סיבות, והאחת – כי השליחות הציבורית לא זרה לי.

ליאור אדרי: כפי שאתם רואים, לא קשיש אנוכי, אבל מבחינת העשייה – זקן ורגיל.

ליאור אדרי: זכיתי, ואני מדגיש את המילה זכיתי, לקבל את אמונו של שר התורה, מרן רבי עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, בתחום שהיה קרוב מאוד ללבו, וזה הנושא ההלכתי.

ליאור אדרי: קיבלנו ממנו הדרכה מעשית, ואני יכול להעיד על המעורבות האישית שלו בכל הנושא ההלכתי עד לפרטים הקטנים.

ליאור אדרי: כמו כל חברי לתנועה הקדושה וכמו רבים מאוד מבית ישראל, אף אני מוצף געגועים למרן, זכר צדיק וקדוש לברכה.

ליאור אדרי: מכאן אני נושא תפילה, שתנועת ש"ס, שהיא אחד מהמפעלים הכבירים, אם לא המפעל, במסגרת מה שמכונה "להחזיר עטרת יהדות ספרד המעטירה", תוסיף ותשגשג ותמשיך את מפעל חייו.

ליאור אדרי: כל ילד שבזכות תלמודי-התורה הספרדיים שהקים מרן, אומר "שמע ישראל", וכל בן ישיבה וכל בן תורה שלומד עוד דף גמרא בזכותו, יהיה זה לעילוי נשמתו הטהורה.

ליאור אדרי: כנסת נכבדה, אני מעדיף בנאומי הראשון לקצר.

ליאור אדרי: כידוע לכם, אני נשבע כאן וכעת אמונים בעקבות התפטרותו של חבר הכנסת הרב אריה דרעי, יושב-ראש תנועת ש"ס.

ליאור אדרי: הוא התפטר מהכנסת, וברור לנו שהוא לא התפטר מייעודו הגדול, תפקיד שהטיל עליו מרן, זכר צדיק לברכה, בסוף ימיו, להמשיך את המהפכה בכל הכוח.

ליאור אדרי: חברי ואני מצפים ממנו שיאזור כוח ויוביל את מערכת הבחירות בתנופה, כמו שרק הוא יודע וכמו שרק הוא מסוגל לעשות.

ליאור אדרי: אנו לקראת מערכת בחירות.

ליאור אדרי: מכאן אני קורא לכולם לא להיגרר למערכת עכורה.

ליאור אדרי: חובה עלינו לשמור על כבוד האדם בכל תנאי ובכל מצב.

ליאור אדרי: חברה שלא מסוגלת לנצור לשונה אינה ראויה להיקרא חברה.

ליאור אדרי: אני חושב שבנקודה זו תנועת ש"ס מהווה מופת, ואין כאן המקום להאריך.

ליאור אדרי: חברי הכנסת, לכבוד הוא לי להצטרף לבית הזה.

ליאור אדרי: שירתי את הציבור נאמנה בהיותי סרן בצבא, המשכתי לעשות זאת בחיי האזרחיים, ותפילתי שאעשה זאת גם בזמן הקצר שנותר לי בכנסת התשע-עשרה, ואם ירצה השם, אזכה לעשות זאת גם בכנסת העשרים.

ליאור אדרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליאור אדרי, בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: פינוי משפחות מבתיהן בשכונת גבעת-עמל בתל-אביב

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: פינוי משפחות מבתיהן בשכונת גבעת-עמל בתל-אביב, מס' 4280 ו-4281.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, לא ציינתי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: ברור לגמרי שפרט לבקשת הממשלה, הוגשו כנדרש חתימות של חברי הכנסת על מנת לקיים דיון בשורה של נושאים.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הראשון הוא הצעה לסדר-יום בנושא: פינוי משפחות מבתיהן בשכונת גבעת-עמל בתל-אביב.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני רוצה לפתוח בברכה לאורחים שלנו.

דב חנין: נמצאים ביציע אתנו תושבי שכונת גבעת-עמל בתל-אביב.

דב חנין: היום הם נמצאים בחמימות של הכנסת, אבל כמה מהם, אדוני היושב-ראש, בימים האלה, בחורף הזה, בגשמים של הימים האחרונים ובגשמים של הימים שיבואו, כמה מהם נמצאים מחוץ לבתיהם – באוהלים, במגורים ארעיים.

דב חנין: אני מברך אתכם.

דב חנין: אני שמח שסוף-סוף הסיפור הזה, הסיפור הקשה הזה של גבעת-עמל מגיע למליאת הכנסת, הגיע הזמן.

דב חנין: הסיפור של גבעת-עמל הוא סיפור של עוול.

דב חנין: סיפור של שכונה שהוקמה עם המדינה לפליטי הקרבות של המלחמה.

דב חנין: אם תרצו, עמיתי חברי הכנסת, זה סיפור של פליטים, בעיית פליטים.

דב חנין: בעיית פליטים ובעיות פליטים חייבים לפתור, חייבים לפתור.

דב חנין: התושבים האלה, שנשלחו למקום הזה על-ידי המדינה, נמכרו על-ידי המדינה עם האדמות שלהם ליזמים פרטיים.

דב חנין: אז זה סיפור של תושבים שנמכרו עם האדמות וזה סיפור על מדינה שהפקירה את התושבים.

דב חנין: זה סיפור של יזמים שרכשו את האדמות בנזיד עדשים, במחיר זול, ומאז הם גוזרים קופון אחרי קופון אחרי קופון ומנסים לעשות רווחים דמיוניים מהאדמות היקרות ביותר במדינה הזאת.

דב חנין: סיפור של עוול – תושבים שהופקרו, מדינה שהפקירה, טייקונים שמרוויחים – בקליפת אגוז.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הסיפור של גבעת-עמל הוא הסיפור של כולנו.

דב חנין: זה הסיפור של חברה ומדינה שאיבדו לגמרי את הכיוון, איבדו את המצפון ואת הצפון ונשלטות על-ידי בעלי הון בצורה מוחלטת.

דב חנין: אמרתי סיפור של עוול?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תושבי גבעת-עמל הם לא היחידים שהמדינה שלחה אותם לכל מיני מקומות.

דב חנין: היא שלחה אנשים למושבים, לקיבוצים.

דב חנין: אבל הם אנשים שמסתפקים במועט.

דב חנין: הם יושבים על הקרקעות הכי יקרות בארץ והם לא אומרים: האדמות האלה שלנו.

דב חנין: רוצים לבנות שם מגדלי יוקרה.

דב חנין: הם לא אומרים: תבנו מגדלי יוקרה אבל מגדלי היוקרה שייכים לנו.

דב חנין: הם בסך הכול אומרים: תנו לנו קורת גג, דירה תמורת דירה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מפנה את תשומת לבך, שכמו שאמרתי בפתיחת הדיון, בימים האלה אין ממשלה בישראל.

דב חנין: גם כאן אין שר.

דב חנין: לא מפתיע אותי שהממשלה לא נמצאת, לא מפתיע אותי שהממשלה לא נמצאת גם בדיון בגבעת-עמל, אבל אני מציע שתתחיל את ספירת הזמן מההתחלה כי פשוט אני עומד על זכותי ששר יקשיב לי.

אחמד טיבי: אגב, זאת זכות שאכן עומדת לך.

אחמד טיבי: תמשיך לדבר.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני.

דב חנין: אם כן, אני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, לפרט קצת יותר ולספר את הסיפור הזה.

דב חנין: 1948.

דב חנין: לאותו מקום שהיום נמצאת בו שכונת גבעת-עמל פונו פליטים מאזורי הקרבות בדרום תל-אביב, שבזי, נווה-צדק, אזורי הקרבות שהתנהלו אז בתל-אביב–יפו.

דב חנין: שנה לאחר פינוים למקום הזה, 1949, בן-גוריון אומר: כל אלה שהתיישבו, בהסכמת המוסדות המוסמכים, בגבעת-עמל, יוכלו להישאר במקומם עד ישוכנו במקומם הקבוע.

דב חנין: מה יותר פשוט מזה?

דב חנין: אגב, האנשים הגיעו לשכונה כשהמצב שם היה מאוד קשה, לא היו שם תשתיות.

דב חנין: גם היום אין שם תשתיות.

דב חנין: עד היום עיריית תל-אביב מתייחסת לשכונה הזאת כאל מפגע שיש לסלקו.

דב חנין: משאירים את התושבים בכוונה לחיות בתנאים שהם תנאים לא ראויים.

דב חנין: במשך שנים הבתים לא חוברו לתשתיות בסיסיות כמו ביוב ומים, לא נסללו דרכים, לא הוקמה תאורה ראויה.

דב חנין: בסדר, הם סידרו לעצמם תשתית בסיסית, דאגו לניקיון הסמטאות.

דב חנין: משפחות מרובות ילדים חיו בבתים ארעיים עם תוספות מאולתרות, לפעמים ארבעה ילדים במיטה.

דב חנין: עם השנים המדינה העבירה את הקרקע הזאת לחברה, חברה פרטית.

דב חנין: בתחילה, 1961, לחברת "ב.פ.

דב חנין: דיור".

דב חנין: אגב, הקרקע הועברה ללא מכרז במחיר של 19% מערך הקרקע.

דב חנין: קרקע יקרה ביותר הועברה אז במחיר של 19% מערך הקרקע אז, שהיום זה 0.0% מערך הקרקע עכשיו.

דב חנין: המטרה של המכירה הזאת הייתה הקמת שיכון שיכלול דיור חלופי ראוי לתושבי המקום.

דב חנין: בחוזה המכר המדינה התנתה שהקונה צריך להקים שכונה במקום בתוך חמש שנים ולפצות את התושבים בדיור חלופי – דירה תמורת דירה במקום.

דב חנין: על מנת להבטיח שהדיור יספק את הדיור החלופי, כפי שהתחייב בחוזה, הוצע גם שטר משכנתה לטובת רשות הפיתוח להבטחת הקמת בניינים שבהם ישוכנו משפחות גבעת-עמל ב'.

דב חנין: עד כאן סיפור פשוט.

דב חנין: אלא שהיזם, אותה חברה ציבורית "ב.פ.

דב חנין: דיור", לא בנתה בתוך חמש שנים וגם לא בתוך עשר שנים וגם לא בתוך 20 שנה.

דב חנין: מה שאותה חברה עשתה, היא גלגלה את הקרקע ומכרה אותה שוב במחיר הזדמנותי.

דב חנין: הקרקע התגלגלה מיד ליד והגיעה ליזמים פרטיים.

דב חנין: אגב, אנשים עשירים ביותר.

דב חנין: מר תשובה, באמת, האיש אשר על הגז.

דב חנין: ממש לא חסרה הפרוטה בכיסו.

דב חנין: פרוטה לא חסרה בכיסו?

דב חנין: מיליונים לא חסרים בכיסו.

יחיאל חיליק בר: אין ממשלה.

דב חנין: אמרתי.

דב חנין: היושב-ראש לא סופר את הזמן.

דב חנין: אכן, אדוני?

דב חנין: אנחנו מחכים שתקום בישראל סוף-סוף ממשלה שתתעניין בתושבים.

דב חנין: אתה יודע, זה אלמנטרי.

אחמד טיבי: הם עסוקים בספירת הקולות עדיין.

דב חנין: הם עסוקים בספירת הקולות בליכוד, יש שם בעיות רציניות.

אחמד טיבי: בעיות רציניות יש שם.

דב חנין: בכל מקרה, באזור הזה – – –

אחמד טיבי: מה עוד שתמיד תענוג לשמוע את חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: הוא חבר כנסת ופרלמנטר מעולה והדברים שלו הם תמיד לעניין.

דב חנין: תודה רבה לך.

יחיאל חיליק בר: הוא ירוץ לראשות הרשימה – – –

אחמד טיבי: לא קשור.

אחמד טיבי: הוא תמיד היה טוב וימשיך להיות טוב.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: בכל מקרה, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על קרקע מאוד מאוד יקרה.

דב חנין: למען הציבור הרחב שצופה בנו עכשיו בשידורי ערוץ הכנסת – אני אומר לכם: גבעת-עמל ממוקמת מול מגדלי YOO, בצפון תל-אביב, האזור היקר ביותר, היוקרתי ביותר.

דב חנין: לפי התוכנית הנוכחית אמורים גם שם להיות ממוקמים מגדלי יוקרה שיניבו מאות מיליונים של דולרים של רווחים ליזמים.

דב חנין: אגב, עד שנת 2005 התב"ע שהייתה תקפה במקום הזה דיברה על 440 יחידות דיור בלבד, שחלק מהן, בערך מחצית, יועדו לתושבים שחיו במקום, כדיור חלופי.

דב חנין: בשנת 2005 נכנסה לתוקף תב"ע חדשה, 1770א, והתב"ע הזאת הגדילה את זכויות הבנייה במתחם ל-1,150 יחידות דיור, ועוד, שימו לב, 15,000 מ"ר של מסחר ומשרדים.

דב חנין: הגדילו את זכויות הדיור בצורה פנטסטית.

דב חנין: כאשר היזמים ביקשו להגדיל את הזכויות בצורה כל כך קיצונית הם אמרו, בין היתר, אנחנו צריכים הגדלת זכויות בנייה כי יש לנו שם תושבים וצריך לפנות את התושבים.

דב חנין: זו הייתה אחת ההנמקות של היזמים לאותה הגדלה פנטסטית של אחוזי הבנייה במקום.

דב חנין: אגב, עוד חידוש באותה תב"ע חדשה, זה 135 דירות יוקרה בשני מגדלים, שהן רשומות בכלל לזכות עיריית תל-אביב.

דב חנין: לעיריית תל-אביב אני מייד אחזור.

דב חנין: כך נוצר לנו מצב שעל אותו מתחם שבמקור לא היו בו הבדלים בין התושבים ובין המצב של התושבים, יש בו מתחם אחד ששייך למיליארדר תשובה, מתחם אחד ששייך לעירייה ומתחם אחד שנקרא "מתחם אברמוביץ", אף שהוא נמצא כרגע בתהליכי העברה למשפחת היהלומנים כוזהינוף.

דב חנין: העירייה משחקת תפקיד מאוד בעייתי בפרשה הזאת.

דב חנין: היא משחקת תפקיד בעייתי כמה פעמים.

דב חנין: קודם כול, היא בעלים של חלק מהקרקע – – –

זאב אלקין: – – –

אחמד טיבי: אני מוכן לשאול את חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין, יושב-ראש הקואליציה, בבקשה לא שגרתית, מבקש למסור הודעה ללא הצבעה.

אחמד טיבי: הוא אומר שהוא רוצה לעשות את זה תוך כדי הנאום שלך.

דב חנין: מהצד?

אחמד טיבי: מהצד.

דב חנין: אין בעיה.

דב חנין: אני מכיר את עבודת הקואליציה, ואם יושב-ראש הקואליציה מגיע – – –

זאב אלקין: – – –

דב חנין: לא, לא, לא.

דב חנין: אני מכיר את העניין.

דב חנין: מכיר את העניין.

דב חנין: אין בעיה.

דב חנין: אני אעצור את דברי.

אחמד טיבי: אתה מסכים?

דב חנין: כן, כן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין מסכים.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ותודה רבה לחבר הכנסת חנין.

): היות שאתה מדבר בלי הגבלת זמן מפני שהממשלה לא מיוצגת, הרשיתי לעצמי לבקש את הבקשה הזאת.

אחמד טיבי: אגב, למה הממשלה באמת – אתה יושב-ראש הקואליציה – – –

): אני לא יודע.

): אני לא הממשלה.

): אני מציע למנות אותי לשר, אז אני אשב פה.

אחמד טיבי: סיימתם לספור את הקלפיות?

אחמד טיבי: את הקלפיות סיימתם לספור?

): לא, לא, לא, לא.

אחמד טיבי: לא סיימתם?

): יש קלפי בטירה שיכולה לשנות את המצב, או בטייבה – באחת משתיהן.

אחמד טיבי: אין בטייבה ולא בטירה.

אחמד טיבי: זה קלפיות שלכם.

): יבוא.

): יבוא.

): יבוא.

אחמד טיבי: לא יהיה.

): לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי ועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך, התרבות והספורט, שהוקמה ביום ט"ז בכסלו התשע"ה, 8 בדצמבר 2014, לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – בהרכב הבא: מטעם ועדת הכלכלה – זאב אלקין היושב-ראש, אבישי ברוורמן, רוברט אילטוב, איילת שקד, ומטעם ועדת החינוך – עמרם מצנע, רונן הופמן, יעקב אשר ומסעוד גנאים – היא זאת שתדון בהצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, שהמליאה אישרה לפני כמה דקות.

): תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: פינוי משפחות מבתיהן בשכונת גבעת-עמל בתל-אביב

אחמד טיבי: נא להמשיך, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אם כן, עמיתי חברי הכנסת, דיברתי על המעבר בין התב"ע ההיסטורית של 440 יחידות דיור לבין התב"ע העכשווית – 1,150 יחידות דיור ועוד 15,000 מ"ר של מסחר ושירותים ו-135 דירות יוקרה בשני מגדלים שרשומות לזכות עיריית תל-אביב.

דב חנין: הרבה שאלות מתעוררות במעבר הזה בין שתי התב"עות.

דב חנין: אחת השאלות הגדולות היא, מה קרה להיטלי ההשבחה, האם הקופה הציבורית נהנתה מספיק מהעושר העצום הזה שנפל או ניתן לאותם יזמים.

דב חנין: אבל את השאלה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע בשלב זה של הדיון להשאיר בצד, יש פה הרבה הרבה נושאים שמחייבים בדיקה מעמיקה, רצינית ואמיתית.

דב חנין: אני חוזר לסוגיית התושבים.

דב חנין: הגדילו בצורה פנטסטית את אחוזי הבנייה, אבל את התושבים מסרבים לפצות.

דב חנין: מסרבים לפצות אותם בצורה האלמנטרית, הבסיסית, הצודקת שהם מבקשים.

דב חנין: מסרבים לפצות אותם במנגנון של דירה תמורת דירה, מסרבים לפצות אותם במנגנון שיבטיח להם קורת גג.

דב חנין: ותפקידה של העירייה בסיפור הזה, כמו שהתחלתי לומר, הוא תפקיד מאוד בעייתי – מצד אחד עירייה שהיא חלק מהבעלים, היא חלק מהבעיה, והעירייה חייבת להיות לא רק חלק מהבעיה, עירייה אמיתית חייבת להיות חלק מהפתרון, והיא יכולה להיות חלק מהפתרון.

דב חנין: היא יכולה להיות חלק מהפתרון מכיוון שקודם כול יש לה זכויות בנייה והיא יכולה להקצות חלק מהן לטובת הפתרון, אבל עירייה גם יכולה – – –

אחמד טיבי: הוא הגיע, השר.

דב חנין: הגיע השר, אז מתחיל הזמן.

אחמד טיבי: לא מתחיל, קח עוד שתי דקות.

דב חנין: עוד חמש.

דב חנין: יש פה המון דברים, זה סיפור מורכב.

אחמד טיבי: אתה יודע שאתה מאוד משכנע?

דב חנין: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: קח חמש.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: בכל מקרה – – –

זהבה גלאון: מה, מה, מה זה?

אחמד טיבי: הוא שכנע אותי.

אחמד טיבי: זה שמאל אמיתי, זהבה.

דב חנין: זה נושא חשוב.

אחמד טיבי: זה שמאל אמיתי.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: כן.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: עיסאווי, אתה לא מסכים?

עיסאווי פריג': אני לא מסכים אתך, שנינו שמאלנים.

דב חנין: בסדר גמור.

דב חנין: דלתות השמאל פתוחות לרווחה.

אחמד טיבי: למה כשאני אומר "דב הוא שמאל אמיתי" אתה קופץ?

אחמד טיבי: לא התכוונתי שאתה לא.

דב חנין: חברים יקרים, בכל מקרה עיריית תל-אביב יכולה וצריכה להיות חלק מהפתרון, ובמקום להיות חלק מהפתרון, כעירייה שדואגת לתושביה, סופרת את תושביה, מתייחסת לבעיות החברתיות – במקום להיות חלק מהפתרון, מה שהעירייה הזאת עושה הוא חלק מהבעיה.

דב חנין: היא, לא רק שהיא לא משתמשת בזכויות הבנייה כדי להקל על התושבים; לא רק שהיא לא משתמשת בזכויות שלה כרגולטור כדי להגיד ליזמים: אם לא תעמדו לימין התושבים, אם לא תפתרו את הבעיות, אנחנו נקשה עליכם בתוכניות הבנייה שלכם; במקום לעשות את הדברים האלה, העירייה עושה הסכם פינויים בינה לבין הבעלים הנוספים בקרקע, ובעצם הופכת את הבעלים האחרים, משפחות תשובה וכוזהינוף, לקבלני ביצוע של המלאכה האפורה, השחורה, המלוכלכת, של פינוי התושבים מהקרקע.

דב חנין: ועל כך, עמיתי חברי הכנסת, אסור לנו לעבור לסדר-היום, ועל כך אסור לנו לסלוח.

דב חנין: מאז ינואר 2014 בוצעו בשכונה שלושה גלי פינויים אלימים מאוד – מלחמת דוד וגוליית.

דב חנין: הפינויים האלה מתבצעים בהשתתפות מאות שוטרי יס"מ, תוך כדי סגירת כל השכונה, מניעת סיקור עיתונאי, פונו עשרות אנשים, כולם ילידי השכונה הזאת, רבים מאוד מהם אנשים מבוגרים, בני 70.

דב חנין: בפינוי האחרון, ערב ראש השנה, נקטו דרך אכזרית במיוחד: הגיעו להסכם פינוי באופן שרירותי רק עם חלק מהמשפחות המפונות; את השאר הותירו בלי הסכם, בלי קורת גג, נמצאים באוהלים ברחוב.

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, ניסינו לקדם חקיקה שתפתור את העניין, ולצערי הרב הממשלה לא התגייסה אלא בלמה את מהלך החקיקה שלנו.

דב חנין: אני שואל כאן, עמיתי חברי הכנסת – אני מכבד מאוד את השר יובל שטייניץ, אבל לא אתה השר שצריך לענות – אני שואל: במדינת ישראל יש שר שיכון?

דב חנין: השיכון במדינת ישראל קורה רק בשטחים מעבר לקו הירוק, או שגם בגבעת-עמל צריך לתת פתרונות של שיכון?

דב חנין: איפה שר השיכון?

דב חנין: למה אין למדינה תשובות?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כשאנחנו מדברים כאן משפחות נמצאות ברחוב.

דב חנין: פונו בגל האחרון גם אופיר חקק-מרציאנו, גם טליה חקק-מרציאנו, תינוק בן שנתיים וחצי, תינוקת בת שנה וחצי.

דב חנין: איזו בושה.

דב חנין: איזו בושה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה אנחנו דורשים?

דב חנין: אנחנו דורשים קודם כול, שעיריית תל-אביב תפסיק לשמש זרוע ארוכה, קבלנית ביצוע של פינויים.

דב חנין: צריך לבטל לאלתר את הסכם הפינויים הזה משנת 2013.

דב חנין: צריך שגם המדינה, הממשלה, שר השיכון, עיריית תל-אביב, יקדמו באופן מיידי מהלך של משא-ומתן בין התושבים והיזמים כדי לייצר הסכם פינוי-פיצוי קולקטיבי לגבעת-עמל.

דב חנין: זה מה שנכון, זה מה שצודק, זה מה שצריך לעשות עכשיו – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

דב חנין: – – ולספק פתרון חירום לשיכון המשפחות שנזרקו מבתיהן והן ללא קורת גג.

דב חנין: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, ולומר לך, אנחנו תכף נדבר גם על מפעל "פרי הגליל".

דב חנין: ויש מכנה משותף בין שר השיכון, שאיננו, ושר הכלכלה, שאיננו.

דב חנין: כי כמו ש"פרי הגליל" נסגר ולא ראינו את שר הכלכלה, גם "מגבות ערד" נסגר, וגם שם לא ראינו את שר הכלכלה – – –

אחמד טיבי: מה, שר הכלכלה לא מגיע לענות על סגירת "פרי הגליל"?

דב חנין: אולי הוא בא לענות, אבל הוא לא רוצה להתנצל.

דב חנין: למה הוא לא רוצה להתנצל?

דב חנין: כשסוגרים בכל הפריפריה – – –

אחמד טיבי: לא, לא, לא מגיע.

אחמד טיבי: נודע לי שהאיש הכול-יכול, סגן השר אופיר אקוניס, הוא שיענה לנו.

דב חנין: זה יהיה ביזיון.

דב חנין: זה יהיה ביזיון.

דב חנין: סוגרים מפעלים בפריפריה, בדרום ובצפון, ואין שר כלכלה.

דב חנין: זורקים אנשים לרחוב, ואין שר שיכון.

דב חנין: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, זה בית יהודי?

דב חנין: ככה נראה בית יהודי?

דב חנין: אם זה בית יהודי, אני מחפש בית אחר.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש מי שעושה למען ביתו.

אחמד טיבי: יש מי שעושה למען הבית היהודי ויש מי שעושה לישראל ביתנו.

אחמד טיבי: עם עמלה ובלי עמלה.

אחמד טיבי: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

יובל שטייניץ: – – – לבית היהודי?

אחמד טיבי: אפשר מתוך העיקרון של הכר את יריבך.

זהבה גלאון: 70 מיליון שקל לטובת הרחבת בית-אל.

יובל שטייניץ: – – –

קריאה: 70 מיליון שקל.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה מאוד לבוא ולהמשיך ולהשלים את דבריו של חברנו דב חנין, שהציג את הדברים בצורה יוצאת מהכלל, תיאר את המצב ההיסטורי.

עמיר פרץ: אני הייתי מתחיל, חברי, בשאלה שנוגעת למסע, איך לומר, מסע חסר אחריות של ניסיון להכפיש משפחות.

עמיר פרץ: איזה מסע של דה-לגיטימציה.

עמיר פרץ: הנה הפושעים שהשתלטו על בתים נטושים; הנה סוחרי הנדל"ן הסמויים שנכנסו לכל מיני פינות כאלה, שמישהו ייתן להם מיליונים אחר כך.

עמיר פרץ: הרי זו בושה וחרפה, התיאורים האלה.

עמיר פרץ: תאמינו לי, תמצאו לי אדם הגיוני שיש לו דירה, משפחה עם ילדים, שהיה עוזב את דירתו כי הוא ראה איזו פינה שהתפנתה, והיה משתלט עליה.

עמיר פרץ: אולי מדינת ישראל תשאל את עצמה איך קרה שאנשים כל כך רציניים – וראינו את חלקם כשהופיעו בתוכניות השונות בטלוויזיה.

עמיר פרץ: ראינו אנשים שכל מה שהם עשו, כל חטאם היה שהם האמינו לממסד.

עמיר פרץ: כל חטאם היה שכשאמרו להם: תשתכנו בשכונת גבעת-עמל, זו ציונות, תעזבו את המקומות שאתם גרים בהם – הם האמינו.

עמיר פרץ: הם האמינו שכאשר מישהו, גורם ממשלתי, אומר להם דבר מה, אז כנראה יש לו כל הגיבוי.

עמיר פרץ: הם לא דרשו פתקים, הם לא דרשו "צעטאלאך", הם לא דרשו חוזים.

עמיר פרץ: הם הלכו באמונה מוחלטת.

עמיר פרץ: יש פה תהליך שאין ספק שהוא לא רק בשכונת גבעת-עמל, כי עמל היא עמל כמשל; משל להרבה שכונות, שכנראה תהליך התסיסה שם עוד יתפוצץ ומדינת ישראל תחזה במחזות כאלה מחפירים.

עמיר פרץ: איך אנשים תמימים פתאום מוצאים את עצמם מתעמתים עם המשטרה, פתאום מוצאים את עצמם עם צווי מעצר וצווי פינוי.

עמיר פרץ: לא ייאמן, במקום, עם הנכס הכי גדול, שיכול היה להניב פתרונות לא רק להם, להם ולנכדיהם.

עמיר פרץ: אבל תראו איזה יופי.

עמיר פרץ: כשמפנים שכונה ביהודה ושומרון – מה מפנים עכשיו, אדוני היושב-ראש?

עמיר פרץ: אתה המומחה, חברי חבר הכנסת טיבי.

עמיר פרץ: מה פינו עכשיו תמורת 70 מיליון שקל?

עמיר פרץ: ככה נודע לי, מידיעה שהייתה הבוקר, ששר הביטחון וראש הממשלה סיכמו להעביר 70 מיליון שקל – –

אחמד טיבי: נכון.

עמיר פרץ: – – כדי להקים 300 דירות חדשות, כי פינו שכונה שספק אם הוקמה בצורה חוקית.

אחמד טיבי: לא, בג"ץ אמר שזה בצורה לא חוקית.

עמיר פרץ: בג"ץ אמר?

עמיר פרץ: באמת?

עמיר פרץ: ומה בג"ץ?

עמיר פרץ: בג"ץ פתאום, אחרי שהוא קובע שמשהו לא חוקי, המדינה משקיעה 70 מיליון שקל.

עמיר פרץ: אז אם איזה בעל-בית בא והגיש תביעה נגד תושבי גבעת-עמל, ומישהו אמר – משהו לא חוקי, פתאום הם הפכו אזרחים בלתי חוקיים.

עמיר פרץ: למה לא נוהגים בהם באותה מידה?

עמיר פרץ: כי הם לא ביהודה ושומרון.

עמיר פרץ: אילו שכונת עמל הייתה נקראת, במקום גבעת-עמל היו קוראים לה גבעת-הדר או גבעת-תפוח, אז היו באים אליהם ונותנים להם את כל מה שהם צריכים.

עמיר פרץ: אבל, לצערי הרב, גם תושבי שכונת גבעת-עמל לא יבינו שאסור להם לקנות את כל המסר הלאומני הזה שמסיתים אליו וימצאו אותם בתור מחר מצביעים מחדש בשביל הבית היהודי ובשביל כל אותן מפלגות שמפקירות אותם בלי להניד עפעף.

עמיר פרץ: כואב לי שאני נאלץ להכניס עכשיו אלמנטים פוליטיים בכאב כל כך קשה של משפחות.

עמיר פרץ: אבל אני גם גר במקומות כאלה, שבהם, לצערי הרב, אוכלוסיות מתנהגות כמו ילדים מוכים שחוזרים הביתה בערב, כי אין להם ברירה.

עמיר פרץ: מפלגות הימין, לצערי, מתייחסות לאותם אזרחים שתומכים בהן ונותנים להן את הכוח לעשות משהו במדינה הזו, אף שמכים בהם, לא מרחמים עליהם, לא סופרים אותם.

עמיר פרץ: הם חוזרים הביתה.

עמיר פרץ: אז למה שמישהו יעשה להם חשבון?

עמיר פרץ: למה שמישהו יתרגש מהם?

עמיר פרץ: מה אכפת להם?

עמיר פרץ: למה זה אכפת להם אם הם יחזרו ויצביעו עבורם?

עמיר פרץ: אבל אם האזרחים היו מבינים כמה הפתק הזה שווה, כמה רב כוחו לשנות מציאות, יותר מבתי-משפט; כמה צריך לבוא ולנופף בו מול אלה שלא סופרים אותך, מול אלה שלא מתחשבים בך.

עמיר פרץ: הרי מה שלא יעשו תושבי גבעת-עמל, הנזקים הנפשיים שייגרמו לאותם ילדים שחוו את אותן חוויות, שחשבו כל הזמן שהמשטרה שומרת עלינו ופתאום ראו את המשטרה, את משטרת ישראל, עם הסמל של מדינת ישראל, מפנה את ההורים שלהם, את הסבים שלהם, את הסבתות שלהם.

עמיר פרץ: מה הם ירגישו?

עמיר פרץ: מישהו יכול לטפל בנזק הנפשי הזה, שנגרם לאותם ילדים?

עמיר פרץ: איזה פיצוי יעזור, גם אם ימצאו להם מחר שיכון, גם אם ימצאו להם מחר דיור.

עמיר פרץ: אני אומר לכם, אני זועק את זעקות הכאב האלה כי לצערי הייתי כבר במספיק סיטואציות כאלה.

עמיר פרץ: אתם יודעים שאני מספיק שנים בכנסת והייתי בהרבה מאוד אירועים טרגיים מהסוג הזה, בשכונות, בערי פיתוח, במקומות שבהם אנשים לא שמו לב שהמעמד החוקי שלהם לא מוסדר ומצאו את עצמם פתאום בוקר אחד – איך אומרים, ביתי הוא מבצרי – מצאו שהמבצר הזה מתמוטט עליהם ועל בני-משפחותיהם ועל עתידם ועל עתיד ילדיהם.

עמיר פרץ: אילו רק היה מישהו רוצה לפתור את העניין – ואני לא נכנס עכשיו לטענות.

עמיר פרץ: אמר פה חבר הכנסת דב חנין שהגדילו את אחוזי הבנייה מ-450 דירות – ל-1,500?

דב חנין: 1,150 פלוס שטחי מסחר.

עמיר פרץ: בסדר.

עמיר פרץ: 1,150 – – – תאמין לי, אם היה מישהו הגיוני, אפשר לחשוב, אז היו אומרים: חסר סכום כסף, אז היו מגדילים להם ל-1,800, מה היה קורה?

עמיר פרץ: מה, האוויר במגדלים היה מתרוקן לו כי הוסיפו עוד שכבה?

עמיר פרץ: אם מישהו באמת היה חושב שהם אלה שזקוקים למבט כלשהו, לקרקע, למה שקורה שם.

עמיר פרץ: אבל פתרונות מאוד יצירתיים יש לממשלה, לצערי הרב, והממשלה הזו הולכת ומתכנסת בתוך עצמה.

עמיר פרץ: ואני שמח שהיה לי הכבוד להתפטר מהממשלה, להתפטר ולומר.

עמיר פרץ: בהתפטרות שלי אמרתי לראש הממשלה, שלצערי הרב, חשבתי כל הזמן שקיצונים מובילים אותו, אבל הגעתי למסקנה שהוא הקיצוני.

עמיר פרץ: כל הניסיון להתכסות מאחורי איזה אמירות: אין לי ברירה, אתם גרמתם לכך שהקיצונים יובילו אותי, לכן תצביעו עבורי כדי שלא אגרר אחרי הקיצונים – אל תתפתו, הוא הקיצוני.

עמיר פרץ: הוא הקיצוני בנושאים חברתיים, הוא הקיצוני בנושאים כלכליים.

עמיר פרץ: אני מכיר אותו יותר מכולם.

עמיר פרץ: אני עמדתי מולו שנים – הוא כשר האוצר, אני כיושב-ראש ההסתדרות.

עמיר פרץ: החמלה ממנו והלאה.

עמיר פרץ: אבל הגיע הזמן שבמדינת ישראל לא נדבר יותר במושגים של חמלה.

עמיר פרץ: אזרחים אינם זקוקים לרחמים.

עמיר פרץ: אזרחים זקוקים לצדק, וצדק צריך להיות מעוגן בחוק, וצדק צריך להינתן בזכות ולא בחסד.

עמיר פרץ: ואני אומר לכם, אין דבר יותר קשה מאובדן האמון של הילדים, של הנכדים.

עמיר פרץ: אתם יודעים, הרבה פעמים אני ארגנתי הפגנות ושביתות.

עמיר פרץ: הייתי בא לאירוע, והייתי רואה את הילדים שם, והייתי רואה שני סוגי ילדים.

עמיר פרץ: ילדים שאמרו: אנחנו מתביישים, כי למחרת רואים את האימא שלנו, את האבא שלנו בטלוויזיה, ואנחנו באים לכיתה והילדים בכיתה אומרים לנו: מה זה, ההורים שלכם מסכנים?

עמיר פרץ: מה, מה, אין לכם מה לאכול?

עמיר פרץ: מה זה, אתם כאלה זרוקים ברחוב?

עמיר פרץ: והם מתביישים לבוא לכיתה.

עמיר פרץ: מה הם יגידו לחברים שלהם בכיתה?

עמיר פרץ: איך הם יסבירו את זה שההורים שלהם היו בהפגנה קורעת לב כזו?

עמיר פרץ: ולעומת זאת, יש ילדים אחרים, ואני מאוד מקווה שאלה הילדים של גבעת-עמל, ואני פונה עכשיו לילדים לומר להם: אל תתביישו במאבק של ההורים שלכם.

עמיר פרץ: אל תתביישו, תלכו זקופי ראש.

עמיר פרץ: אל תתביישו מהחברים שלכם בכיתה, אל תתביישו.

עמיר פרץ: אתם מנהלים מלחמה על זכויות בסיסיות של דמוקרטיה.

עמיר פרץ: אבל גם האזרחים צריכים להבין.

עמיר פרץ: מי שלא משתמש בזכות הדמוקרטית שלו לבוא חשבון עם אלה שלא עשו דבר, ימצא את עצמו שוב במצב שבו אף אחד לא יחשוב לרגע.

עמיר פרץ: לאף אחד לא יהיו נדודי שינה בגללכם.

עמיר פרץ: ולכן, אני מקווה שהמערכה הזאת, הימים האלה יביאו שינוי, שינוי בגישה, תפיסה שהאזרח הוא מעל לכול.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שגבעת-עמל תהפוך לסמל.

עמיר פרץ: לא לסמל של ניצחון על האזרחים, אלא סמל של אזרחים שמעמידים את אחד הנושאים החשובים ביותר במדינה הזו, את הזכויות הבסיסיות החשובות ביותר במדינה הזו, את כל אלה שמתפארים בחמשת המ"מים.

עמיר פרץ: עוד מעט יבואו כאן כל מיני פילוסופים וירצו לנו על חמשת המ"מים.

עמיר פרץ: אחד מהמ"מים, עד כמה שאנחנו יודעים, הוא בראש ובראשונה הזכות לקורת גג, הזכות לכך שאדם יקבל קורת גג לו ולבני משפחתו.

עמיר פרץ: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת עמיר פרץ, השר המתפטר מהממשלה.

אחמד טיבי: ועכשיו, היות שאין תשובת ממשלה אנחנו עוברים להצבעה.

עמיר פרץ: מי בעד הפלת הממשלה?

עמיר פרץ: האם אפשר להפוך את ההצבעה – – –?

אחמד טיבי: אי-אפשר לפי התקנון.

עמיר פרץ: כי הממשלה כבר פוטרה.

אחמד טיבי: או להעביר לדיון במליאה או להעביר לוועדה.

אחמד טיבי: אחד המציעים, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, נוכח העובדה שאין לנו ממשלה בישראל – – – מן הסתם היא גם לא מתנגדת לשום דבר ולא תומכת בשום דבר, כי היא פשוט איננה, האם אפשר גם להעביר את זה לוועדה וגם לבקש שהוועדה תתכנס במהלך הפגרה?

דב חנין: כי להעביר לוועדה ולפרוטוקול לא יועיל לאף אחד.

איתן כבל: לדעתי, זה אפשרי.

איתן כבל: אני כמרכז האופוזיציה אתן את הסכמתי.

אחמד טיבי: אני מחויב על-פי התקנון להעביר לוועדה – זו תהיה אחריותה של הקואליציה ושל הממשלה לבוא להשתתף – או בכלל אם לקיים דיון.

אחמד טיבי: ההצעה שלך לקיים דיון בפגרה ערב הבחירות בנושא חשוב כזה היא הצעה נכונה.

אחמד טיבי: גם הדברים שלך, גם הדברים של עמיר פרץ, חבר הכנסת עמיר פרץ, היו דברים נכוחים.

אחמד טיבי: ולכן, אנחנו נמליץ שיתקיים דיון בוועדה כהחלטת המליאה, אם המליאה תצביע בעד.

אחמד טיבי: ולכן אני מפעיל את ההצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד להעביר לוועדה יצביע בעד, מי שנגד מצביע נגד.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת הכלכלה עם המלצה חמה לקיים את הדיון מהר ככל האפשר למרות פיזור הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, מכובדי.

אחמד טיבי: סגירת מפעל "פרי הגליל" ופיטורי עובדיו

אחמד טיבי: אנחנו עוברים עכשיו לנושא הבא, שהוא: סגירת מפעל "פרי הגליל" ופיטורי עובדיו – הצעות לסדר-היום שמספרן 4822, 4823, 4824, 4825 ו-4827.

אחמד טיבי: הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל פותח.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רשמת נכבדת, האמת, אדוני היושב-ראש, אני מסתכל על ספסלי הממשלה – ואין ממשלה.

איתן כבל: אם יש משהו שאנחנו רוצים לראות, עד כמה הממשלה הזו כבר מזמן לא מושלת – כשאנחנו רואים את הספסלים שלה ריקים.

איתן כבל: אם למישהו היה נדמה שהיא משלה קודם, מי שמסתכל כאן רואה, חבר הכנסת גפני, שהיא מעולם לא הייתה כאן.

איתן כבל: היא מעולם לא הייתה כאן, ואני חוזר ואומר לכם, סביב הנושא של "פרי הגליל".

איתן כבל: ויש היום שני נושאים – ואני אבקש להעלות עוד נושא – שעוסקים באמת בקבוצות שלא נמצאות בכלל בראש מעייניה של הממשלה, והעומד בראשה בפרט.

איתן כבל: אנחנו מדברים – בנושא הקודם עסקנו בפינוי של שכונת ג'מאסין, של גבעת-עמל – כן כן, שכונת ג'מאסין, גבעת-עמל, קבוצות מוחלשות.

איתן כבל: אנחנו מדברים על "פרי הגליל" – קבוצות מוחלשות.

איתן כבל: אנחנו עוסקים היום, בימים אלה, בסדר-היום ככה תחת הרדאר בעובדה, חבר הכנסת גפני, שמשרד הביטחון, ראש הממשלה, מוציאים את החיילים מהקו לאורך גבול עזה, ואנחנו כאן מעמידים שלוש קבוצות בחברה הישראלית שהממשלה הזו לא שמה עליהם: צפון, דרום, מרכז.

איתן כבל: קו אחד מחבר בין כל הקבוצות האלה.

איתן כבל: והם כאן באים.

איתן כבל: עמד פה סגן השר אקוניס, כלאחר יד.

איתן כבל: הם אפילו אחרי פריימריז, הוא אפילו לא צריך להתאמץ.

איתן כבל: הוא הגיע לכאן כמי שכפאו שד, זרק כמה אמירות והלך לדרכו.

איתן כבל: ו"פרי הגליל" – פעם אחר פעם הוא עומד כאן עם דברי הבל.

איתן כבל: ולא מספרים לנו כמה דברים: א.

איתן כבל: איך זה, אחרי שלוש קדנציות של נתניהו, חצור עדיין היא לא רק פריפריה בהגדרה, עיירת פיתוח, ועדיין הסיפור הוא "פרי הגליל", במקום שאפשר היה בכל השנים האלה לנסות ולתת מענה שהוא הרבה מעבר ל"פרי הגליל", שמחזיק את היישוב ואת היישובים מסביב.

איתן כבל: ותמיד יש לממשלה ההסבר.

איתן כבל: תמיד יש לה ההסבר.

איתן כבל: ובסופו של עניין מאות משפחות שמחזיקות את היישוב נזרקות שוב, פעם אחר פעם, ומתבזות.

איתן כבל: ואין מי שבכלל יביט, יאמר – חבר הכנסת סגן השר אופיר אקוניס – ואני יודע, זה שאתם אומרים שהצלתם את המקום הזה פעם אחר פעם, זו בושה לכם שעדיין לא הצלחתם לתת את המענה.

איתן כבל: אתם הממשלה, מה הסכיזופרניה הזאת?

איתן כבל: אתם צריכים לשבת, חבר הכנסת אקוניס, על ספסל הפסיכיאטר, כי אתם פעם אחר פעם מתייחסים לאופוזיציה כאילו היא זו שמנהלת את המדינה.

איתן כבל: הלוואי שהייתה ניתנת לנו הזכות לנהל.

איתן כבל: ואני מקווה שהפעם סוף-סוף תינתן לנו, אחרי הרבה שנים, הזכות לנהל את המדינה, ולא לשמוע את דברי הרהב והמלל המיותרים שלכם.

איתן כבל: ופעם אחר פעם, כמו שאמרתי, עובר קו משותף בכל הקבוצות האלה.

איתן כבל: ואם בביטחון עסקינן – ואני רוצה לומר עכשיו, לא ממקום חס וחלילה פוליטי, אני לא עושה פוליטיקה ברגע זה, פה מעל הדוכן, אף שאני אדם פוליטי; על השאלות אני לא רוצה להסתכל מנקודת מבט פוליטית.

איתן כבל: איך זה שביהודה ושומרון יושבות חטיבות שלמות בתוך השטחים ושומרות – בצדק – אני לא נכנס, חבר הכנסת סגן השר אקוניס, לעובדה, הם שם, צריך לשמור עליהם.

איתן כבל: וצה"ל מוצא את עצמו מגן על קבוצות הכי הזויות, חבר הכנסת אקוניס – אתה יודע את זה, אדוני סגן השר – שמסתובבות על כל מיני גבעות טרשים שלהן אפילו אתה לא מסכים.

איתן כבל: ואין לו, לצה"ל הגדול, למדינת ישראל, היכולת לשבת על הגדר, פעם אחר פעם.

איתן כבל: וזה אחרי שראש הממשלה עמד לפני שתי קדנציות עם גבו לאשקלון וטפח לעצמו על השכם, "רק תיתנו לי", חבר הכנסת חיליק בר.

איתן כבל: ונתנו לו, לצערי.

יחיאל חיליק בר: איפה הממשלה עכשיו?

איתן כבל: איזו ממשלה?

איתן כבל: מי מושל, חבר הכנסת בר?

איתן כבל: ופעם אחר פעם הם דופקים לעצמם על החזה – רק תיתנו לנו, אנחנו נדע לטפל בהם – חבר הכנסת טיבי.

איתן כבל: ועולם כמנהגו נוהג.

איתן כבל: ואני עומד כאן ובא לפניכם ואומר: חברות וחברים, ממשלה שהראש שלה, קדנציה שלישית – 2.5 מיליון אזרחים מתחת לקו העוני; 700,000 אזרחים שמקבלים שכר מינימום; עשרות-אלפי ילדים שהולכים לישון רעבים – לא צריך לתת שום הסבר למה הממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה, ומייד.

יחיאל חיליק בר: זה לא עשרות אלפים, זה שליש מהילדים.

איתן כבל: שליש מהילדים, כפי שאתה אומר, חבר הכנסת חיליק בר.

איתן כבל: אז אני צריך לעמוד פה ולתת הסברים?

אופיר אקוניס: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת אקוניס, סגן השר אקוניס – –

אופיר אקוניס: שליש מהילדים בישראל?

איתן כבל: – – אנחנו מטורפים?

איתן כבל: אנחנו מטורפים, חבר הכנסת אקוניס?

איתן כבל: אתם מסתובבים עם דלי סיידים ומנסים כל הזמן לסייד את המציאות.

איתן כבל: די, לא, לא ניתן לכם לסייד.

אופיר אקוניס: – – –

איתן כבל: לא נפחד מכם.

איתן כבל: אנחנו לא מפחדים מכם, לא בביטחון, לא בחברה, לא בכלכלה, ונעמוד מולכם ונישיר מבט ונאמר לכם: לכו הביתה, נמאסתם.

איתן כבל: נמאס לשמוע את השקרים שלכם.

איתן כבל: נמאס לשמוע את הדברים הצבועים שלכם.

איתן כבל: אין בית, מהימין ועד שמאל ועד המרכז, שלא מסתובבים בו האזרחים בתחושה של מועקה.

אופיר אקוניס: ממש.

אופיר אקוניס: שטויות.

איתן כבל: זאת כבר איננה שאלה של מיקומך הפוליטי.

איתן כבל: זו שאלה שאנשים אומרים "למען השם".

איתן כבל: ועוד לא עסקנו בשאלה המדינית.

איתן כבל: אתם כל הזמן מתרברבים שאתם אנשי הביטחון; אתם המבינים בביטחון.

איתן כבל: אז בעזרת השם, כשאתם שואלים את השאלה מי יקום ב-04:00 לענות לטלפון האדום, לשמחתי, בעוד לא הרבה זמן זה יהיה יצחק הרצוג.

איתן כבל: הוא זה שיתעורר בבוקר לענות לטלפון האדום.

אופיר אקוניס: מה זה, פורים עכשיו?

איתן כבל: ובעזרת השם, זה לא יהיה נתניהו.

אופיר אקוניס: זה יהיה, זה יהיה.

איתן כבל: זה לא יהיה נתניהו.

אופיר אקוניס: זה יהיה בוז'י?

אופיר אקוניס: או ציפי?

איתן כבל: חבר הכנסת אקוניס, ואם אתה רוצה, נקרא לו ביבי.

איתן כבל: ביבי.

איתן כבל: ביבי.

אופיר אקוניס: מי הראשון ברוטציה, ציפי או בוז'י?

איתן כבל: ביבי, כך אנחנו נקרא לו.

איתן כבל: ביבי.

איתן כבל: נחזיר אותו לימים של "רים" – מזל שהוא עזב את "רים" לפני הזמן, כי גם אותה הוא היה מקריס.

איתן כבל: ולכן, חבר הכנסת – – –

אופיר אקוניס: איזה שטויות.

אופיר אקוניס: איזה שטויות.

אופיר אקוניס: זה הרמה שאתה יודע – – –

איתן כבל: סגן השר אקוניס, הפריימריז שלך כבר הסתיימו; אתה לא זקוק יותר להיות הגננת שלו או שהוא יהיה הגנן שלך.

אופיר אקוניס: אני לא גנן של – – –

איתן כבל: די, חלאס.

אחמד טיבי: יש קלפי בהתנחלויות עדיין, יש קלפי אחת.

איתן כבל: אה, יש קלפי אחת.

אופיר אקוניס: אבל היא לא – – –

איתן כבל: עדיין סופרים.

איתן כבל: אבל היא כבר לא משפיעה על חבר הכנסת – – –

אופיר אקוניס: אבל היא לא תשנה באופן משמעותי.

אחמד טיבי: אומר סגן השר, מתוך ידיעה, שהיא לא תשנה את התוצאה.

אחמד טיבי: הוא אומר.

אופיר אקוניס: אני מעריך שלא – – –

איתן כבל: לעצמו היא לא תשנה, אבל לפחות לפי מה שקראתי עכשיו יכול להיות שהיא תשנה לראש השב"כ.

איתן כבל: תראה, יש הפרש של 20 קולות.

איתן כבל: אני ראיתי – – –

אופיר אקוניס: בוא נחכה שיספרו.

אחמד טיבי: מעניין.

אחמד טיבי: זה יהיה מעניין שראש השב"כ, שכל הזמן הגן על המתנחלים, הם יפילו אותו.

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: יכול להיות.

אחמד טיבי: צחוק הגורל.

איתן כבל: נכון, נכון, נכון.

איתן כבל: אולי הוא היה צריך קלפי באחד היישובים הערביים באזור.

אחמד טיבי: שם היו מפילים אותו בטוח.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם, חברות וחברים, זה שאנחנו באנו לכאן לומר לציבור היום, שבשלושת הנושאים האלה, חבר הכנסת סגן השר אקוניס, אנחנו ננהג אחרת.

איתן כבל: וודאי שהיינו נוהגים אחרת, עם חמלה לאין שיעור, בנושא של גבעת-עמל.

איתן כבל: היינו יודעים לתת את המענה בצורה הרבה יותר מסיבית, הרבה יותר רצינית, ל"פרי הגליל".

איתן כבל: ואני אומר לחברי מוטי חזיזה: קח את העובדים, תיאבקו.

איתן כבל: זה מטה לחמם, אין להם לאן ללכת.

איתן כבל: לאן הם ילכו?

איתן כבל: לאן הם ילכו?

איתן כבל: מה זה משנה מי צודק?

איתן כבל: לאן הם ילכו?

איתן כבל: חבר הכנסת חיליק בר, אני שואל אותך, אתה בא מהאזור, מצפת: לאן הם ילכו?

איתן כבל: יש להם לאן ללכת?

יחיאל חיליק בר: לתל-אביב אי-אפשר.

איתן כבל: לאן?

איתן כבל: ומספרים לנו סיפורים.

איתן כבל: מספרים סיפורים כאילו הכול בסדר.

יחיאל חיליק בר: כשאומרים לו "שליש מהילדים", מה הוא אומר?

יחיאל חיליק בר: שטויות.

איתן כבל: חבר הכנסת, סגן השר – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – אני אומר לך: אף נתון – – –

אופיר אקוניס: מי אומר את זה – – –

איתן כבל: לא אני הבאתי אותו.

אופיר אקוניס: אז מי הביא אותו?

איתן כבל: – – – אף נתון לא אני הבאתי, אף נתון, כולל הנתונים על גבול עזה.

איתן כבל: כשאתם מוציאים – – –

אופיר אקוניס: – – – ארגוני שמאל – – –

איתן כבל: כן, הכול זה ארגוני שמאל.

איתן כבל: הכול זה ארגוני שמאל, חבר הכנסת בר, עם שי"ן שורקת.

איתן כבל: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לפחות תכירו, תודו, תגידו: נשפר.

יחיאל חיליק בר: אבל להגיד "שטויות" על כך ששליש מהילדים רעבים?

אופיר אקוניס: ידידי, תקרא את דוח הביטוח הלאומי.

יחיאל חיליק בר: כן, דוח הביטוח.

אופיר אקוניס: פשוט תקרא.

אופיר אקוניס: אבל למה להרוס – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: למה להרוס את הקמפיין העלוב שלכם – – – למה?

יחיאל חיליק בר: גם גבעת-עמל ידעו שהדוח הוא טוב.

אופיר אקוניס: מה קשור גבעת-עמל – – –

יחיאל חיליק בר: לא, התשובות שלכם לדוח הביטוח – – –

אופיר אקוניס: גבעת-עמל קשורה לממשלה?

יחיאל חיליק בר: כן, כן – – –

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: תפסיקו כבר.

אופיר אקוניס: תפסיקו כבר.

יחיאל חיליק בר: זה חלק מהדיון.

אופיר אקוניס: תפסיק.

אופיר אקוניס: אתה יודע את האמת על גבעת-עמל – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אחמד טיבי: נא להפסיק, שניכם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גילאון, נא להתחיל.

אחמד טיבי: המערך אשם.

אחמד טיבי: מפא"י.

אופיר אקוניס: הממשלה אשמה – – –

יחיאל חיליק בר: די, די, איזה מערך – – –

אופיר אקוניס: אגב, מפא"י הביאה אותם לשם.

אופיר אקוניס: מי שהביא אותם זו מפא"י – – –

אחמד טיבי: "פרי הגליל" נסגר בגלל מפא"י או המערך?

יחיאל חיליק בר: אחדות העבודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, זו עובדה.

אופיר אקוניס: משום שהחבורה המצוינת הזאת הובאה הנה בסוף שנות ה-40, תחילת שנות ה-50 על-ידי מפא"י.

אופיר אקוניס: זאת עובדה.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: אנחנו גם – – –

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: עם המחמאות שלך הם לא ילכו – – –

אחמד טיבי: נא להקשיב.

אחמד טיבי: בבקשה, נא להקשיב.

אחמד טיבי: נא להקשיב.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא לחמלה אנחנו זקוקים אלא למעט – מעט – הגינות.

אילן גילאון: ביום שני שעבר, זה היה ראשון בלילה, לקראת הבוקר, הייתי בגבעת-עמל, לא מתוך אשליה שאני אצליח לשנות את רוע הגזירה אלא מתוך אינסטינקט בסיסי שבמקום שמפנים אנשים אל הרחוב – אני מציין: אל הרחוב – אתה צריך להיות שם, מתוך סולידריות, רק משום שאתה עצמך עלול להיות בדיוק בסיטואציה הזאת.

אילן גילאון: ופגשתי שם אנשים טרוטי עיניים מעייפות, מייאוש, קרועי עיניים מן הפחד לגבי מה יוביל המחר, ונכנסתי אל תוך הדירה אשר פונתה, ולאחר מכן גם נהרסה, שאנשים המתינו בה ליס"מ שיגיע.

אילן גילאון: זאת הייתה תחושה שקשה לתאר אותה, אני בתור זר שזה לא הבית שלי, אבל תארו לעצמכם מה היה לגבי האנשים שגרו בתוך הבית הזה, שהם ממתינים בעצם להתרחשות נוראה, איומה, שמשהו יקרה, וכתוצאה ממנו הכול יתפרק וניזרק החוצה.

אילן גילאון: הגיעו לשם קרוב ל-150 אנשי יס"מ, חבר הכנסת אקוניס, כדי להתמודד עם כמה אנשים מבוגרים, אולי שלוש בחורות צעירות.

אילן גילאון: נדמה לי שאני הייתי האדם הכי אימתני בחדר והכי חזק, הכי מפותח.

אילן גילאון: וכמו בסרט פעולה, המתנו שהם ייכנסו דרך הדלת, ופתאום נפרץ קיר והיס"מ פשט על החדר הזה ולקח וזרק את האנשים מתוך הבית החוצה, כאילו היו ערמה של גבבה וסמרטוטים, אדוני.

אילן גילאון: וזאת הייתה כרוניקה של פינוי שסופו היה ידוע מאליו.

אילן גילאון: האנשים פונו, המשאיות הובאו, הם פירקו את יתרת התכולה מתוך הבתים.

אילן גילאון: זה היה אצל משפחת אלפסי ואצל משפחת חקק.

אילן גילאון: והדברים זרמו, ואני מסתכל על היס"מ, על אותם שוטרים, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לך שזה אנשים שגומרים את החודש – לא גומרים את החודש, אבל הם משתכרים אולי 5,000 שקל, וגם להם עצמם כנראה אין קורת גג.

אילן גילאון: זה לא משחרר אותך מן המחשבה שעושקת את תודעתך, איך אנחנו מפזזים ורוקדים אלה כנגד אלה; איך מצליחים להפריד ולמשול בנו כדי להחיל את המולך הזה, את ה"אבו-נפחות" הגדולות האלה, שהממשלות הקודמת והקודמת של הקודמת והקודמת של הקודמת האכילה.

אילן גילאון: טרמפיסטים, קרא להם ראש עיריית תל-אביב.

אופיר אקוניס: תפנה לראש עיריית תל-אביב.

אופיר אקוניס: שיפנו.

אילן גילאון: אתה מוכן להירגע רגע?

אילן גילאון: אתה מוכן להירגע שנייה?

אופיר אקוניס: ראש עיריית תל-אביב הוא מהמפלגה – לא, אני לא מוכן.

אילן גילאון: תשב רגע.

אופיר אקוניס: לא, אני לא אשב.

אופיר אקוניס: ראש עיריית תל-אביב הוא שלכם.

אופיר אקוניס: ראש עיריית תל-אביב הוא שלהם, הוא לא שלנו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו באופוזיציה.

אילן גילאון: תשב בשקט.

אילן גילאון: תשב או שאני אוציא אותך.

אופיר אקוניס: הוא לא שלנו.

אופיר אקוניס: ראש עיריית תל-אביב הוא לא שלנו.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, תגן עלי מפני סגן השר המתלהב אופיר אקוניס.

אילן גילאון: אנא, תרגיע את עצמך.

אחמד טיבי: סגן השר, נא לאפשר לדובר להמשיך.

אילן גילאון: המליאה הזאת היא לא הבר-מצווה הרשמית שלך ולא התמידית, ותירגע קצת, ותקשיב.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תמשיך.

אילן גילאון: כי יש גם אנשים שסובלים.

אילן גילאון: כשאני שומע את זחיחות הדעת שלך, ואני נזכר בעיניים של האנשים האלה, אני אומר: אנה אנחנו באים?

אילן גילאון: אנה אנחנו באים?

אילן גילאון: הטרמפיסטים האלה, ששלחו אותם שם להגן על המקום הזה.

אופיר אקוניס: אל תבלבל את המוח.

אופיר אקוניס: הרגיש.

אופיר אקוניס: אתה היחיד שרגיש.

אילן גילאון: הרי היה מעלה מישהו על הדעת, שבגוש-קטיף, כאשר פיניתם את האנשים, הייתם שולחים אותם להתדיין – עם מי?

אילן גילאון: עם הנייה?

אילן גילאון: עם אבו מאזן?

אילן גילאון: עם מי?

אילן גילאון: מה השוני?

אילן גילאון: מה ההבדל בין האנשים האלו לאחרים?

אילן גילאון: איפה האחריות הכוללת שישנה שם?

אילן גילאון: אומרים לי שיש שם טרמפיסטים, ספסרים.

אילן גילאון: אני מעדיף שספסר אחד וטרמפיסט אחד, אדוני, ייהנו מן הספק, מאשר שכל האחרים שחיים שם בזכות ומונים אותם, יפונו מן המקום הזה.

אילן גילאון: אני מעדיף כך.

באסל גטאס: האמת תמיד כואבת.

אופיר אקוניס: אין לך מושג.

יחיאל חיליק בר: לך יש מושג.

אופיר אקוניס: זה ראש עיר שלכם.

אילן גילאון: אני נוסע אתמול ל"פרי הגליל" ואני רואה אנשים טרוטי עיניים, עייפים ומיואשים, כי הם צריכים פעם נוספת – על מה להילחם, על מקום העבודה שלהם, ומדינתם מנערת אותם כאילו זאת הייתה מפת שולחן שמנערים ממנה את כל הפירורים.

אילן גילאון: לכו, תילחמו, אתם, חקק מול כוזהינוף, אלפסי מול תשובה.

אילן גילאון: כי אנחנו כבר מכרנו אתכם יחד עם האדמה שישבתם עליה, ולא מצאנו פתרון.

אילן גילאון: מאז ועד היום לא מצאנו פתרון לאף אחד מהם.

אילן גילאון: אז כן, הם הולידו דור שני וגם דור שלישי, אדוני, וציר אחד משותף עובר בין האנשים טרוטי העיניים שבגבעת-עמל לבין האנשים בחצור-הגלילית, שנאמר להם להתיישב שם והקימו להם מפעל מזון, שהוא כל תכלית המקום הזה מבחינה תעסוקתית.

אילן גילאון: יש ציר אחד שעובר שם, בין אנשים שיודעים שבסוף נפילתם הם יישארו לבד, לבדם.

אילן גילאון: ואין איש אחד בשום מקום שחושב מחשבה אחת חיובית על מה יקרה עם האנשים האלה מחר בבוקר.

אילן גילאון: ובגבעת-עמל, אדוני, פשוטו כמשמעו, מובילים אנשים עם הליכונים ובכיסאות גלגלים, בגיל 70 ו-80.

אילן גילאון: פגשתי אותם בעצמי, הייתי אתם בעצמי בפינוי הזה, ראיתי איך הדברים קורים – החוצה, אל ה-nowhere, אל הרחוב, אל הכלום, אל השום-דבר, אל הסחי.

אילן גילאון: לכן אתה אומר לעצמך, כמה זמן זה לוקח עד שתרד התובנה, והאנשים יבינו שהם כולם באותו מעמד לא זכיין שמדינתם לא סופרת אותם.

אילן גילאון: וציר אחד, ציר אחד מעמדי, עובר בין קריית-מלאכי, שבה לא משכירים דירות לאתיופים, לבין צפת, שבה לא משכירים דירות לערבים, לבין קריית-חיים, שבה לא משכירים דירות לאנשים עם פיגור, ולרמת-גן, שבה לא משכירים דירות להומואים ולסביות, וכל דבר שנחשב לשונה או חלש.

אילן גילאון: וציר אחד, קו ישר אחד, עובר בין גבעת-עמל לחצור-הגלילית, ציר אחד מעמדי, של אנשים שצריכים להבין שהמצווה היא לקחת את המדינה שלהם בחזרה, ואי-אפשר להבחין ולהסתופף סביב העניין החברתי.

אילן גילאון: זה עניין חלוקתי, ועוני הוא תוצאה של חלוקה לא נכונה של עושר בסופו של דבר.

אילן גילאון: לא נכונה ולא הוגנת.

אילן גילאון: למדינת ישראל יש מחויבות כלפי אזרחיה, את זה לימדו אותנו בבית-ספר, והסולידריות כאן נקברה עמוק באדמה, ואנשים יודעים היום שכל אחד לנפשו.

אילן גילאון: אבל האנשים האלה, חברות וחברים, יכולים לשנות את גורלם.

אילן גילאון: בדמוקרטיה הפוליטיקה עוסקת רק בדבר אחד, חברים, בשאלה מי מקבל כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.

אילן גילאון: וכאשר שני ילדים צריכים לצעוד אל מחוז בגרותם, אל הפיכתם לאזרחים עצמאיים, אדונים לגורלם, מה שיקבע, אדוני, הם הדברים הפרוזאיים ביותר שאפשר להעלות על הדעת – זה כמה אבא ואימא מביאים הביתה ואם יש קורת גג ואם יש מחשב מתאים, ואם יש אולי מספיק כסף גם כדי ללמוד בחוג אורגנית במתנ"ס.

אילן גילאון: זה מה שיביא אנשים להיות אנשים שווים בפני החוק בסופו של דבר.

אילן גילאון: הבחירות האלה שמתקרבות אלינו הן הזדמנות גדולה אולי לשנות פעם אחת את התודעה.

אילן גילאון: אולי את הססמה שאומרת "ייתנו יקבלו" – אנחנו נשנה אותה ל"יקבלו ייתנו".

אילן גילאון: אולי צריך ללכת לאמנה או לברית חדשה עם האזרחים.

אילן גילאון: ולכן אני אומר לכל אזרח במדינת ישראל: אל תישארו בבית, לכו אל הבחירות, לכו תצביעו; ותשאלו את עצמכם פעם אחת ביום מה אתם נותנים למדינתכם, אבל פעם אחת ביומיים, מה מדינתכם נותנת לכם בחזרה, כי זה הדיאלוג, זה המשחק בדמוקרטיה.

אילן גילאון: תשימו במקום הזה את מי שאתם רוצים להטיל עליו את האחריות, ותבחנו אותו על-פי השאלה הזאת.

אילן גילאון: ואני מאחל לכולנו שנצא פחות לרחובות ונלך יותר לבחירות.

אילן גילאון: גבעת-עמל זו בעיה פתירה, זה עניין של רצון של אנשים.

אילן גילאון: אפשר – ונאמר קודם, ואני לא רוצה לחזור – לתת לדבר הזה פתרון, גם כדי שלא יבולע, ואף אחד מן הטייקונים ומן האבו-נפחות האלה לא יפסיד אפילו 20 גרם.

אילן גילאון: לתת להם זכויות באוויר, וכתוצאה מכך אזרחי גבעת-עמל יוכלו לקבל, דור ראשון, שני ושלישי – כולם שם באחריות מדינת ישראל – בית חלופי הוגן וקורת גג.

אילן גילאון: הפתרון ב"פרי הגליל" צריך להיות לא לעמת את העובדים מול המערכות הגדולות ומול הבעלים; לתת להם הבטחה, ובעתיד, אם דבר כזה קורה ומפעל כזה בפריפריה עומד במצב כזה ובהתרסקות, לתת לו את רשת הביטחון שהמדינה צריכה לתת לו.

אילן גילאון: כן, לתת עבודה ותעסוקה לאנשים, בוודאי בפריפריה, זו האחריות של מדינת ישראל, גברתי.

אילן גילאון: ולכן ציר אחד עובר מגבעת-עמל ועד "פרי הגליל" וחצור-הגלילית.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: הדוברת הבאה – חברת הכנסת קארין אלהרר.

פנינה תמנו: בבקשה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת בראש, חברי, חברותי חברי הכנסת, יש שר באולם, דרך אגב?

קארין אלהרר: מיותר?

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: אז זה אומר שאני יכולה – – –

פנינה תמנו: יש שר תורן?

קארין אלהרר: אין שר תורן?

פנינה תמנו: אין שר תורן, אז אני מבקשת לקרוא לשר תורן.

קארין אלהרר: אני מבינה ש"פרי הגליל" מאוד מעניין את ממשלת ישראל המכהנת, מאוד.

קארין אלהרר: אני חושבת שכמו כולכם, כמו כל אזרחי המדינה, גם אני נחשפתי לתמונות הקשות מאוד של עובדים שנאבקים על מקור הפרנסה שלהם, שלא יודעים אם בחודש הבא תהיה או לא תהיה להם המשכורת.

קארין אלהרר: וגם השבוע, כמו במשברים קודמים, משרד הכלכלה בוחר לעשות דבר אחד, לטמון את הראש בחול, לדבר על פרוצדורה, לדבר על עקרונות, ושוב להפקיר את התעשייה בפריפריה לגורלה.

קארין אלהרר: שר הכלכלה, דרך אגב, אם שאלתם, עסוק מאוד בימים אלה בצילום סרטונים מגניבים ל"יוטיוב", לדבר דיבורים גבוהים על אהבת הארץ, על ציונות, אבל הוא שוכח דבר מאוד חשוב: הציונות לא נמצאת רק ברעננה או ביהודה ושומרון.

קארין אלהרר: הציונות האמיתית נמצאת בפריפריה.

קארין אלהרר: היא נמצאת בערד והיא נמצאת בחצור-הגלילית.

קארין אלהרר: הישראלים האמיתיים הם אלה שקמים כל בוקר לעבודה כבר 30-20 שנה, ומייצרים מגבות ומייצרים פחיות שימורים, והם יודעים שזו הדרך להפריח את השממה.

קארין אלהרר: הם מיישבים אותה וממשיכים את החזון האמיתי של בן-גוריון ושל מדינת ישראל.

קארין אלהרר: את הישראלים האלה, אדוני שר הכלכלה, אתה בוחר שוב ושוב להפקיר.

קארין אלהרר: אתה נותן להם להתחנן שוב ושוב על הפרנסה שלהם, על הלחם של הילדים שלהם.

קארין אלהרר: מאז פרץ המשבר הזה של "פרי הגליל" אני שומעת המון, וזה אפילו הגיע לתקשורת, שמנהלי המפעל מנסים לסחוט ולרכוב על גל הבחירות.

קארין אלהרר: ואני שואלת, מה זה לסחוט?

קארין אלהרר: קדנציה שלמה אף אחד לא מדבר אתם, אף אחד לא שועה לבקשות שלהם.

קארין אלהרר: מה זה לסחוט?

קארין אלהרר: מה, הממשלה הזאת לא אמורה לפתור את הבעיות של כולם, כולל המפעלים בפריפריה?

קארין אלהרר: אני לא מבינה מה צריך לקרות כדי שמישהו יקשיב להם.

קארין אלהרר: אז טוב שכך, טוב שיש בחירות, טוב שמישהו סוף-סוף יקשיב להם.

קארין אלהרר: אני קוראת לשר הכלכלה נפתלי בנט: אנשים לא יודעים אם תהיה להם עבודה בעוד חודש, חודש וחצי.

קארין אלהרר: אני ערה לכך שניתן היום צו על-ידי בית-הדין לעבודה, ואני ערה לכך שאנשים הוחזרו לעבודה, אבל בינינו, זה פתרון זמני; זה יחזור שוב אם לא נטפל בבעיה מהשורש.

קארין אלהרר: אנחנו לא יודעים איך האנשים האלה יביאו אוכל הביתה.

קארין אלהרר: לא מעניינים אותם, ובצדק, כל הסיפורים האלה על מי צודק, מי אשם, למה מתעכב הכסף.

קארין אלהרר: קח אחריות, תפסיק להתחבא מאחורי פקידי הממשלה, מאחורי פקידי המשרד שלך.

קארין אלהרר: אדוני השר, אתה אומר שאתה לא מתנצל, נכון?

קארין אלהרר: אז תיקח אחריות, אל תתנצל.

קארין אלהרר: עכשיו הגענו לאדוני ראש הממשלה.

קארין אלהרר: משם – כלום, לא שמענו ולו מילה.

קארין אלהרר: את האמת, לא מאוד מפתיע אותי, לאור העובדה שגם פעילים בליכוד וגם מי שעתידים להיות שרים בממשלתו הודיעו כבר די מזמן שהליכוד זנח את הפן החברתי.

קארין אלהרר: בשבוע שעבר, דרך אגב, שלחתי מכתב ליושב-ראש ועדת הכלכלה וליושב-ראש הכנסת בדרישה לקיים דיון דחוף בוועדה במטרה להגיע לפתרון.

קארין אלהרר: עד לרגע זה, אני לא יודעת אם זה יפתיע אתכם או לא, לא קיבלתי שום תגובה.

קארין אלהרר: אז כנראה אין ברירה, אולי הפתרון היחיד של עובדי המפעל הוא להתפקד לבית היהודי או לליכוד, אולי משם תבוא להם הישועה.

קארין אלהרר: בנט, העובדים זועקים.

קארין אלהרר: קודם כול תתנצל ואחרי זה תטפל בבעיה.

קארין אלהרר: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הממשלה שאיננה, השר הנעדר, אדוני השר לעתיד חבר הכנסת איתן כבל, זה כואב לראות אנשים מפוטרים ממפעל.

אחמד טיבי: זה כואב שבעתיים כאשר אתה יודע שיש תקציב, שיש כספים שאפשר להזרים.

אחמד טיבי: כי כולנו היינו חברים בוועדת הכספים ויודעים שאפשר להזרים המון כסף למקומות שהם יותר ראויים להזרמה הזאת מאשר אלה מהשבועות האחרונים בוועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת פריג'.

אחמד טיבי: הייתם שם.

אחמד טיבי: מאות מיליונים זרמו בשבועות האחרונים להתנחלויות ולחטיבה להתיישבות שהפכה להיות מילה תואמת לגנבים, מושחתים.

אחמד טיבי: חטיבה להתיישבות קוראים לה?

אחמד טיבי: חטיבה לשחיתות, חטיבה לשחיתות מתיישבת, שמייבשת את מקורות הכסף למפעלים.

אחמד טיבי: תגיד, חבר הכנסת כבל, אם הקלפי האחרון בפריימריז של הליכוד היה בתוך מפעל "פרי הגליל", הם היו מעזים לסגור אותו?

איתן כבל: אין מצב.

אחמד טיבי: אין מצב.

אחמד טיבי: אם המצב היה בנמל אשדוד, בחברת החשמל, בנמל התעופה, הממשלה הייתה מעזה לסגור, לפטר עובדים?

אחמד טיבי: הם היו מפטרים את הממשלה.

אחמד טיבי: אתה יודע את זה, גפני.

אחמד טיבי: ולכן הם מנצלים את החולשה של העובדים האלה ב"פרי הגליל", עובדים יהודים, עובדים ערבים.

אחמד טיבי: אגב, למה אנחנו לא שומעים – זאת ממשלה שוויונית, היא אוהבת ערבים, הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פריג', עיסאווי, הממשלה הזאת היא ממשלה שוויונית, בניגוד לכל מה שתקפנו אותה.

אחמד טיבי: אף פעם היא לא סגרה מפעל ביישוב ערבי.

עיסאווי פריג': כי אין מפעלים.

אחמד טיבי: כי אין מפעלים.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת לא סוגרת אף פעם.

אחמד טיבי: אתה זכית פעם לראות שהיא סגרה מפעל ביישוב ערבי?

אחמד טיבי: היא סוגרת מפעלים רק ביישובים יהודיים.

משה גפני: אבל עובדים שם ערבים.

איתן כבל: זה מדאגה, אבל.

אחמד טיבי: כי היא לא מקימה מפעלים.

אחמד טיבי: אין אזורי תעשייה אצל הערבים.

איתן כבל: זה מדאגה למגזר הערבי.

אחמד טיבי: מתוך דאגה.

יובל צלנר: – – –

אחמד טיבי: אין – – –

פנינה תמנו: מדאגה ל"פרי הגליל" זה עבר להיות המגזר הערבי.

פנינה תמנו: כי יש עובדות, אתה אומר.

אחמד טיבי: קהות החושים בממשלה הזאת מתחלקת – בפריפריה, יישובים ערביים, חרדים.

אחמד טיבי: ולכן – חבר הכנסת וקנין, אתה מביט לעברי, ואני רואה במבטים שלך דאגה.

אחמד טיבי: האם הדאגה היא לגבי העתיד, אחוז חסימה, משהו?

יצחק וקנין: – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת טיבי, תמשיך ככה, ברוגע, הבת שלי יושבת שם ביציע, שלא תיבהל, אז לאט-לאט.

אחמד טיבי: היא לא תיבהל, היא רואה את אימא שלה.

יצחק וקנין: – – –

איתן כבל: – – – ג'מאל זחאלקה מתלונן על אחוז החסימה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אתה יודע, תאר לעצמך שבג"ץ ישאיר את אחוז החסימה אותו דבר, וישראל ביתנו תמשיך להידרדר.

יצחק וקנין: – – –

אחמד טיבי: זאת תהיה נקמה מתוקה של הגורל, לא שלנו.

עיסאווי פריג': ההיסטוריה תחזור על עצמה.

משה גפני: מה שאמרנו שיקרה.

אחמד טיבי: מה שאמרנו שיקרה.

משה גפני: זה מה שהיה פעם – – –

אחמד טיבי: נכון, נכון.

אחמד טיבי: עוד 3–4 מיליונים מתגלים בחשבון פה ושם – – –

עיסאווי פריג': כל מיליון זה מנדט.

אחמד טיבי: כל מיליון זה מנדט.

משה גפני: מה שהתברר זה שיש אלוקים.

פנינה תמנו: חברי כנסת, זה לא – זה זמנו של טיבי לנאום.

פנינה תמנו: בואו נאפשר לו.

פנינה תמנו: תודה רבה.

אחמד טיבי: תמיד אמרתי שיש אלוהים.

אחמד טיבי: הצדק בסופו של דבר יצא לאור, ולדרבי יש חוקים משלו; במובן זה שאנחנו נמשיך לשחק במגרש הזה.

אחמד טיבי: מי שלא רצה אותנו כאן יקבל אותנו יותר חזקים, מאוחדים.

אחמד טיבי: נכון, יש קשיים, אבל חייבים להתגבר על הקשיים האלה.

אחמד טיבי: כל צד חייב לוותר.

אחמד טיבי: תע"ל ויתרה; הייתה גמישה וממשיכה להיות גמישה.

אחמד טיבי: כל השאר חייבים לגלות גמישות כדי שהרעיון יקרום עור וגידים ויצא לאור.

אחמד טיבי: זה מה שהציבור רוצה.

אחמד טיבי: לכן אני רוצה שתהיו בטוחים שנמשיך לעמוד לצד עובדי המפעל הזה והעובדים הנוספים.

אחמד טיבי: מי שמתנכלת ומתנכרת לזכויות העובדים זו ממשלת ישראל, זו הקואליציה.

אחמד טיבי: תמיד היו אומרים, מה חברי הכנסת הערבים עושים למען?

אחמד טיבי: למה אתם לא מתעסקים בנושאים חברתיים?

אחמד טיבי: 80% מהזמן שלנו הם לנושאים חברתיים-כלכליים, חבר הכנסת גפני; אתה עד לזה בוועדות.

אחמד טיבי: וכאשר אנחנו מציגים חוקים כלכליים, חברתיים, תשתיות, מי מפיל לנו אותם?

אחמד טיבי: אלה ששואלים, למה אתם לא עוסקים.

אחמד טיבי: מין ספין, סחריר, מוטעה, כדי להטעות את דעת הקהל.

אחמד טיבי: חייבים לעמוד לצד עובדי "פרי הגליל".

אחמד טיבי: אגב, איפה שר הכלכלה?

אחמד טיבי: הוא לא אמור להיות פה כדי לענות על הנושא הזה?

אחמד טיבי: אה, הוא עסוק – – –

פנינה תמנו: הוא עסוק בדתות.

אחמד טיבי: – – – הוא מזפזפ?

אחמד טיבי: אין שר.

אחמד טיבי: זה בעייתי.

אחמד טיבי: זה היחס אל העובדים, זה היחס אל הפריפריה.

אחמד טיבי: ובסוף – זה מה שמקומם – האנשים המסכנים האלה, מישהו מתמרן אותם כדי להצביע לאלה שמדכאים אותם; לאלה שמפלים נגדם.

אחמד טיבי: מפחידים אותם בסוף על-ידי איראן, עזה, "חמאס", "ג'יהאד אסלאמי", ואז הם שוכחים שהם סגרו להם את המפעל – תרגיל ידוע של כל מפלגות הימין בעולם: אירופה, ישראל.

אחמד טיבי: ככה מתמרנים את דעת הקהל ואת ציבור הבוחרים.

אחמד טיבי: לכן אני קורא לציבור: תענישו את מי שהתנכל לכם.

אחמד טיבי: תדעו מי עמד לצדכם כל הזמן, מי שהצביע מכאן על נתוני דוח העוני; מי שהביא לתוצאות הנוראיות האלה של דוח העוני.

אחמד טיבי: אני קורא לכם, גם בש"ס וביהדות התורה: אחרי הבחירות תהיו אמיצים, וגם אתם, אל תיתנו פרס למי שבמשך שנתיים אתם תקפתם כאן מעל הדוכן ואמרתם שהוא כישלון בתחום החברתי, הכלכלי, המדיני.

אחמד טיבי: תפעילו את המצפון ואת האינטרס הציבורי.

אחמד טיבי: ותדעו תמיד – והם צריכים לדעת – מי שסוגר מפעלים בסופו של דבר יסגור את הבסטה וילך הביתה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש – –

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת טיבי.

פנינה תמנו: הדובר אחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

פנינה תמנו: כן, חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: – – אין פה שר.

פנינה תמנו: אתה צודק.

פנינה תמנו: אנחנו עושים מאמצים כדי שיגיע לכאן שר.

אברהם מיכאלי: גברתי, תעשי הפסקה, תראי איך הם ירוצו הנה.

פנינה תמנו: נכון שעל-פי התקנון אנחנו יכולים להפסיק את הישיבה, אבל אני חושבת שזה לא המצב.

פנינה תמנו: אנחנו עושים מאמצים כדי שיגיע לכאן שר תורן.

פנינה תמנו: עכשיו נאפשר לחבר הכנסת וקנין, כמובן, להמשיך ברשות הדיבור שניתנה לו.

פנינה תמנו: כן, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': כמה דוברים?

פנינה תמנו: יש עוד דובר אחד, ואז ישיב סגן השר אקוניס.

פנינה תמנו: אנחנו נמשיך בדיון.

פנינה תמנו: חבל לעצור אותו.

פנינה תמנו: זה סתם ימשוך את היום הזה שעות ארוכות.

פנינה תמנו: בבקשה.

יצחק וקנין: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי סיים את דבריו ויצא, אבל אני רוצה לגעת רק בנקודה אחת, ואדבר על סגירת מפעל "פרי הגליל".

יצחק וקנין: אני זוכר, כאשר דיברתי מעל דוכן זה על חוק המשילות המפורסם שדוד רותם הוביל – ועדת חוקה – אמרתי מעל דוכן זה – אתם יכולים לבדוק את הפרוטוקולים – שמי שהביא את החוק הזה יקבל בו מכות.

יצחק וקנין: מי שהביא את המקל יקבל בו מכות.

יצחק וקנין: אמרתי שיכול להיות שזה ישפיע הפוך על הפוך במפלגה של אביגדור ליברמן, ישראל ביתנו, שלא תהיה בכנסת הבאה בגלל אחוז החסימה.

יצחק וקנין: אמרתי את הדברים האלה.

יצחק וקנין: אמרתי גם דברים כלפי ראש הממשלה – דברים קשים מאוד אמרתי.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה לדבר על המפעל שאני חושב שידידי חבר הכנסת משה גפני, שהיה יושב-ראש ועדת הכספים בקדנציה הקודמת, הוביל את המאבק בו יחד עם ועדת הכספים.

יצחק וקנין: כמה דיונים היו לגבי המפעל הזה, כולל ביקור של כל חברי ועדת הכספים במפעל.

יצחק וקנין: נתנו את כל הגיבוי המלא, ולא רק למפעל הזה, אני חושב; הייתה רגישות של ועדת הכספים גם למפעלים אחרים – ל"בריל", מפעל הנעליים המפורסם, שלדעתי גם היום נמצא בסכנה, אם הוא לא נסגר כבר.

יצחק וקנין: רבותי, צריך להבין דבר אחד.

יצחק וקנין: אי-אפשר שבסדרי העדיפות של הממשלה שוכחים את הפריפריה.

יצחק וקנין: מדברים כל הזמן על הנגב ועל הגליל; נגב, גליל, עדיפויות.

יצחק וקנין: צריך למצוא פתרונות, צריך לקצר תהליכים של סיוע למפעלים.

יצחק וקנין: אני אומר לכם באחריות – לבד מהדיבורים, הממשלה מנותקת גם בימים האלה; גם בימים שאנחנו נמצאים במערכת בחירות, וכל אחד מבין עד כמה חשוב המפעל הזה לעיר חצור ולכל היישובים בסביבה, עד כמה המפעל הזה מפרנס למשפחות.

יצחק וקנין: ולא מדובר פה על שכר של מנהלי בנקים או סגני מנהלי בנקים או סמנכ"לים; מדובר על שכר מינימום.

יצחק וקנין: רוב העובדים שם מקבלים שכר מינימום ומעלה – 6,000, 5,000; רוב העובדים שם.

יצחק וקנין: הממשלה צריכה לצאת מגדרה בימים האלה כדי שהמפעל הזה לא ייסגר.

יצחק וקנין: לצערי הרב, אתה לא שומע אף אחד; אפילו לא שר שצריך לבוא לפה היום, ואולי לתת לזה את הביטוי ולהגיד איזו אמירה פה.

יצחק וקנין: אין שר, שר הכלכלה.

יצחק וקנין: במה הם עסוקים?

יצחק וקנין: רבותי, כולכם יודעים שאנחנו, בתקופות הקודמות, אף פעם, חלילה וחס, כשהיה צריך להעביר כספים להתנחלויות, ליהודה ושומרון – כל יישוב שהיה צריך להעביר לו סיוע, מעולם לא עצרנו אותו.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם, דווקא ביום הזה אני לא רואה אף אחד מחברי הכנסת, לא של הקואליציה, וגם לא את החבר'ה שנחשבים מהימין שמייצגים את ההתיישבות.

יצחק וקנין: איפה כולם?

יצחק וקנין: אין לאף אחד מה לומר בעניין הזה של המפעל?

יצחק וקנין: אם הוא ייסגר, רבותי, אני לא רוצה להגיד מה ההשלכות של הדבר הזה כלפי היישוב חצור-הגלילית ועוד יישובים.

יצחק וקנין: רבותי, זו רק איזו אבן דרך, המפעל הזה.

יצחק וקנין: כי אם המפעל הזה נסגר, רבותי, אני מודיע לכם, עוד עשרה מפעלים אחרי כן ייסגרו, כיוון שהממשלה לא מנסה לתת פתרון אמיתי אחת ולתמיד.

פנינה תמנו: מה זה הממשלה?

פנינה תמנו: בוא נקרא לילד בשמו: שר הכלכלה.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא רק שר הכלכלה.

יצחק וקנין: זה לא רק שר הכלכלה, ואני לא רוחץ את ידיו כדי להגיד שאני מכוון את זה לכיוון מסוים.

יצחק וקנין: לצערי הרב, אמרתי את זה בפעם הקודמת, ואמרתי את זה בתחילת דברי, שכאשר משה גפני היה יושב-ראש ועדת הכספים, לא דיון אחד היה בנושא הזה ולא שני דיונים, עשרות דיונים היו גם על מפעלים אחרים.

יצחק וקנין: ורבותי, הכרחנו את הממשלה לעשות צעדים ולבוא במגעים כדי לסיים את הבעיה הכאובה הזאת.

יצחק וקנין: לא יעלה על הדעת, כל שנתיים אנחנו חוזרים לאותו מקום, ואין מי שיעלה פה, אין מישהו שיגיד מילה אחת לגבי כל התהליך שעובר על הפריפריה, רבותי.

יצחק וקנין: אני בא משם, רבותי.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם משהו: דעו לכם שהילדים שלנו, מהאזור שבו אני גר, חיים בפתח-תקווה, חיים בתל-אביב, כי אין מקור תעסוקה.

יצחק וקנין: אין מקור תעסוקה.

יצחק וקנין: ואם יש מקור תעסוקה, רבותי, זה בשכר מינימום בעבודות שהן לא עבודות.

יצחק וקנין: אנשים גומרים תואר ראשון, גומרים תואר שני, ואין להם איפה לעבוד באזור הפריפריה.

יצחק וקנין: יושבים אנשים כל היום ומדברים: נגב, גליל.

יצחק וקנין: אין נגב, גליל, רבותי, תפסיקו עם הססמאות האלו.

יצחק וקנין: אלה ססמאות נבובות אם הממשלה לא תקום ותיתן ביטוי כספי לכל הנושא של הנגב והגליל.

יצחק וקנין: מה חושבים, שרק התשתיות יפתרו את הבעיה?

יצחק וקנין: הבעיה יותר כאובה בזה שאין מפעלים עתירי ידע, אין השקעה במפעלים.

יצחק וקנין: משקיעים יותר במקומות במרכז הארץ.

יצחק וקנין: אפשר לחשוב שהמדינה הזאת נגמרת בין חדרה לגדרה.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא יעלה על הדעת, המציאות הקשה הזאת.

יצחק וקנין: לי יש שתי בנות שגרות בפתח-תקווה כי אין תעסוקה.

יצחק וקנין: אין להן תעסוקה.

יצחק וקנין: ולכן, אני חושב שבמציאות הזאת – ואני רוצה להגיד עוד משהו חשוב מאוד דווקא לגבי הציבור החרדי.

יצחק וקנין: רבותי, דורשים מאתנו ללכת להשתלם בכל מיני מקצועות, במחשבים, בתכנות.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד, אחד הדברים הכואבים ביותר, הבנות שלנו, של המגזר החרדי, עובדות בתכנות ומקבלות שכר רעב.

יצחק וקנין: מי שמקבילה לה, עובדת בחברה, באותה חברה, רבותי, אותו מעסיק – אני יכול אפילו להגיד את שם המעסיק – מקבלת 8,000 ו-9,000 שקל, ולבנות החרדיות נותנים איזה תחום מיוחד של תעסוקה, משלמים להן 5,000 שקל, 5,500 שקל.

יצחק וקנין: זה השכר, רבותי.

יצחק וקנין: היא עושה יותר מהבת השנייה שעובדת במפעל אחר ומקבלת 8,000 ו-10,000 שקל.

יצחק וקנין: רבותי, יש פה דברים מעוותים, ומישהו עובד כאילו לא קרה כלום.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, בסופו של יום אני מודאג מכך שהמפעל "פרי הגליל" ייסגר, כיוון שההתייחסות של הממשלה – כולנו רואים אותה, רואים את ההתייחסות – בזמן משבר, בזמן שיש מערכת בחירות היו צריכים להתייצב פה השרים – שר האוצר, שר הכלכלה – ראש הממשלה היה צריך לכנס דיון מיוחד לנושא של "פרי הגליל".

יצחק וקנין: במה הם עסוקים כל היום?

יצחק וקנין: בקמפיינים של בחירות, זה מה שמעניין אותם.

יצחק וקנין: לצערי הרב, רבותי, דווקא מפלגת השלטון קיבלה הכי הרבה קולות בעיירות הפיתוח.

יצחק וקנין: דווקא מפלגת השלטון.

יצחק וקנין: אם לא ייעשה מעשה, רבותי, אנחנו נראה מפעלים, האחד אחרי השני בפריפריה, שייסגרו, ואז כולנו נגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

יצחק וקנין: אני מקווה מאוד שמישהו ייקח את הנושא הזה ברצינות, יכנס ישיבה מהירה, יעשה מה שצריך לעשות כדי שהמפעל הזה לא ייסגר.

יצחק וקנין: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת וקנין.

פנינה תמנו: הדובר הבא, חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

פנינה תמנו: ולאחר מכן יעלה להשיב סגן השר אקוניס.

אברהם מיכאלי: איפה הוא?

אברהם מיכאלי: אה, הוא בא לתורנות להשיב.

פנינה תמנו: אתה יכול לבדוק אם הוא בא, אקוניס?

פנינה תמנו: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני לא הולך לדבר על בחירות, לא על פריימריז ולא על זה שאין כאן שר מהממשלה.

משה גפני: אני מכיר את הבעיה של מפעל "פרי הגליל", אני מכיר אותו על פרטיו הפשוטים ביותר, ואני רוצה לתאר את זה בפני מליאת הכנסת.

משה גפני: לפני כמה שנים נקלע המפעל שוב למשבר.

משה גפני: מפעל "פרי הגליל" הוא מפעל עוגן של היישוב חצור-הגלילית.

משה גפני: בלי מפעל "פרי הגליל" אין קיום ליישוב הזה מבחינה תעסוקתית, והמשמעות של זה היא הידרדרות חמורה של היישוב כולו.

משה גפני: יש למדינת ישראל אינטרס עליון שהמפעל יעבוד ושהעובדים יקבלו את משכורתם, שהיא משכורת לא גבוהה.

משה גפני: לפני כמה שנים, בקדנציה הקודמת, היה משבר.

משה גפני: הבעלים טענו שאינם מקבלים את מה שהממשלה הייתה מחויבת להעביר להם.

משה גפני: הם משקיעים שם הרבה כסף, ומכיוון שהממשלה לא העבירה להם את מה שנדרש, לפי דבריהם, המפעל נסגר.

משה גפני: נסגר, המשמעות של העניין זה שהמפעל לא נפתח יותר.

משה גפני: אני באותה עת הייתי יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: כינסתי את ועדת הכספים כאן, הבאתי את נציגי הממשלה, את מרכז ההשקעות, משרד התמ"ת, שכך נקרא אז – היום הוא נקרא משרד הכלכלה – משרד האוצר, בעלי המפעל, ועד העובדים, ודרשתי להעביר בסביבות 9 מיליון שקלים, ועל-פי קריטריון שאִפשר להעביר, והממשלה סירבה.

משה גפני: ואז כינסתי את ועדת הכספים במפעל עצמו בחצור-הגלילית.

משה גפני: הגיעו, נדמה לי, למעלה מ-20 חברי כנסת, והגשנו אולטימטום לממשלה, ואמרנו שאם לא יועבר הכסף נתחיל לעצור דברים בוועדת הכספים.

משה גפני: ועדת הכספים, אגב, היא ועדה שיש לה הרבה כוח.

משה גפני: אם היא רוצה דברים טובים, היא יכולה לפעול בעניין.

משה גפני: זה מה שעשינו – מכל הסיעות.

משה גפני: ואז שר האוצר היה יובל שטייניץ, דיברתי אתו אחרי הישיבה, אמרתי לו: חייבים להעביר את הכסף הזה.

משה גפני: שלום שמחון היה שר התמ"ת.

משה גפני: העבירו את הכסף והמפעל נפתח מחדש.

משה גפני: לא רק שהוא נפתח מחדש, הוקמו במפעל אגפים נוספים ועובדים נוספים התקבלו לעבודה.

משה גפני: ואני סברתי שנגמר העניין, אין בעיה.

משה גפני: במהלך השנה האחרונה נוצרה בעיה בין משרד הכלכלה ומשרד האוצר לבין המפעל.

משה גפני: בדצמבר 2013 הפסיקו להעביר את הכסף, את המשך העברת הכסף, למפעל מכיוון שאמרו שהם לא עומדים בתנאים.

משה גפני: מי שהיה צריך לדעת מהעניין הזה – תזכרו, בדצמבר 2013 שר הכלכלה היה גם שר הכלכלה של היום, נפתלי בנט, ושר האוצר היה יאיר לפיד.

משה גפני: הם שני השרים – אגב, אז הוא היה בשיא כוחו – הם שני השרים שהיו צריכים לטפל בזה.

משה גפני: לטפל, לא לתת לעניין להידרדר.

משה גפני: לא לתת לעניין – דיברתי עם אושיק אפרים, בעל המפעל, זה שאחראי למפעל והנציג של הבעלים.

משה גפני: הוא אומר לי: שנה שלמה לא מדברים אתי.

משה גפני: פשוט לא מדברים עם האיש.

משה גפני: מה מספר לי, נפתלי בנט וגם – אני מתנצל שאני אומר את זה – אבל גם יאיר לפיד היה בעניין.

משה גפני: שום דבר?

משה גפני: כלום?

משה גפני: שנה המפעל הולך ומידרדר.

משה גפני: אומרים לי בעלי המפעל: חמישה עובדים יצאו לפנסיה וקיבלנו למעלה מ-100 עובדים נוספים חדשים.

משה גפני: ואני אומר, ריבונו של עולם, למעלה ממיליון שקל – המפעל הזה מגלגל, נדמה לי, 400 מיליון – למעלה ממיליון שקל זה הנושא, וכלום, ואף אחד לא מדבר.

משה גפני: יש פה ויכוח אידיאולוגי – זה היה גם עם יאיר לפיד וזה גם עם נפתלי בנט היום – יש ויכוח אידיאולוגי: מפעל פרטי, האם המדינה צריכה בכלל להתעסק בזה, או שהיא יכולה לעמוד מהצד.

משה גפני: והם סבורים שהיא יכולה לעמוד מהצד.

משה גפני: הם מדברים אתי כאילו מדברים פה על משהו במאדים, על משהו באלסקה.

משה גפני: 320 עובדים.

משה גפני: אני לא יודע מי מכם ראה פעם עובד מובטל שפוטר מהעבודה.

משה גפני: אני ראיתי את זה באופקים.

משה גפני: באתי אליו לשבת והמקרר ריק, אין לו אוכל לילדים.

משה גפני: אני רוצה לשאול אתכם, אין פה רבים לשאול, אבל בינינו לבין עצמנו, בארבע עיניים: אם "פרי הגליל" היה מוסד ממוסדות הבית היהודי, או שהוא היה מפעל ביישובים שבהם יש אינטרס לשר הכלכלה, האם גם כן מדצמבר 2013 למעלה ממיליון שקל – שזה הנושא – האם גם אז זה היה קורה?

משה גפני: מישהו יגיד לי את האמת, שאז שר הכלכלה היה אומר: תשמע, הם לא בדיוק דיווחו.

משה גפני: אגב, בית-הדין לעבודה קבע הבוקר שהמפעל חייב להיפתח.

משה גפני: אז הבעלים הולכים להגיש ערעור לבית-הדין הארצי.

משה גפני: אני מקווה שבית-הדין הארצי לא יקבל את זה, אבל הבעלים לא צודקים בזה שהם אומרים, לא מדברים אתנו?

משה גפני: הוא אומר לי – במוצאי-שבת, כשדיברתי אתו, הוא אומר לי: תשמע, לא מדברים אתי.

משה גפני: אם אני לא סוגר את המפעל, הם לא ידברו.

משה גפני: אני מנסה להיפגש עם נפתלי בנט, או אפילו עם מרכז ההשקעות – לא עונים לי בטלפון.

משה גפני: עכשיו הם יושבים.

משה גפני: עכשיו יש ישיבה עם הבעלים של המפעל, עם מרכז ההשקעות, במשרד הכלכלה, ונדמה לי גם עם נציגים של משרד האוצר; עכשיו יש דיון.

משה גפני: עכשיו, אחרי שהמפעל סגור, שאנשים מתבצרים שם בלילה, בקור של חצור-הגלילית.

משה גפני: איזו אכזריות, איזו אטימות לב.

משה גפני: אגב, הבטחתי שאני לא אדבר על בחירות ואני לא אדבר על בחירות.

משה גפני: אבל אני לא יכול להימנע מהעניין הזה שאת הבית היהודי זה לא מעניין.

משה גפני: יש להם גם שר כלכלה שממונה על זה, יש להם גם יושב-ראש ועדת כספים, הם לא צריכים לדאוג למפעל מפני שמצביעים להם רק כי הם מפלגת ימין.

משה גפני: בכלל לא רלוונטי, האיש לא עושה כלום – לא יושב-ראש ועדת הכספים ולא שר הכלכלה.

משה גפני: ומצביעים עבורם.

משה גפני: זאת האמת.

משה גפני: אתם ביש עתיד, לא החלטתם אם אתם ימין או שמאל, אז לא מצביעים עבורכם, אבל הבית היהודי כן.

פנינה תמנו: לקחת מפלגות מרכז, אני רואה.

פנינה תמנו: גם אני לא ידעתי אם אתה מתכוון ימין או שמאל, באיזה צד של המליאה.

משה גפני: אני מדבר בכאב.

משה גפני: אי-אפשר – למה לא לקחו את ועדת הכספים, כמו שהיה בקדנציה הקודמת, למה לא לקחו אותה לישיבה בחצור-הגלילית?

משה גפני: למה?

פנינה תמנו: אני בעד, אתה צודק.

משה גפני: לא, אבל למה הוא לא עשה את זה – – –

פנינה תמנו: אני בעד – צריך לצאת לשטח וצריך ללכת לפריפריה.

פנינה תמנו: אבל למה לא עשו את זה בבית היהודי, זאת שאלה שאתה תצטרך להפנות באמת, אולי גם לציבור.

פנינה תמנו: בתקופה הזאת אולי גם לציבור.

משה גפני: אגב, אני מציע לכל מי שהיה בקואליציה הזאת לא לרחוץ בניקיון כפיו.

משה גפני: בזמן שאני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים לא נסגר אף מפעל.

משה גפני: לא נעלי "בריל", לא "פרי הגליל".

משה גפני: לא נסגר.

משה גפני: לא נסגר תע"ש, ורצו לסגור אותו על 3,500 עובדיו.

משה גפני: רצו לסגור את מתפרת "העצמאות" במצפה-רמון – – –

פנינה תמנו: הבעיה האמיתית היא שתמיד רוצים לסגור מפעלים – או שכל המפעלים שהם על סף סגירה נמצאים בפריפריה – כי זה מסמל חד-משמעית שיש הזנחה, לא רואים אותם.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מרגיש את עצמי חלק מהעניין של אותם עובדים בפריפריה – –

פנינה תמנו: נכון.

משה גפני: – – לא נסגר אצלי מפעל.

משה גפני: מה שקרה בשנה ועשרה חודשים האלה, שאנחנו היינו כמובן מחוץ לקואליציה – אני דווקא נהניתי באופוזיציה, האמת – אבל מה שקרה זה ש"מגבות ערד" נסגר, "נגב טקסטיל" בשדרות נסגר, נעלי "בריל" נסגר, "פרי הגליל" נסגר – –

פנינה תמנו: ואיפה שר הכלכלה?

משה גפני: – – ואיפה שר האוצר היה במשך שנה ועשרה חודשים?

משה גפני: איפה הם היו?

משה גפני: איפה הם היו – ותראו את ההבדלים בקדנציות.

משה גפני: צריך להיות עיוור בשביל לא לראות את ההבדל – – –

פנינה תמנו: כן, אבל גם צריך להיות עיוור בשביל להפיל את זה על שר האוצר ולא על שר הכלכלה.

פנינה תמנו: יש פה – – –

משה גפני: אז השר שטייניץ, כשהוא היה שר האוצר – את יודעת מה, גם עם שר הביטחון.

משה גפני: אני זוכר עד היום ישיבה על מתפרת "העצמאות" במצפה-רמון.

משה גפני: היה בוועדה תקציב של משרד הביטחון.

משה גפני: אמרתי: אני עוצר את התקציב עד שאני מקבל התחייבות מאודי שני, מנכ"ל משרד הביטחון, בכתב, שהמתפרה לא נסגרת, כי ההזמנות הן של משרד הביטחון.

משה גפני: קיבלתי תוך כדי הישיבה מכתב בפקס, שהמפעל לא נסגר.

משה גפני: עד עכשיו הוא עובד.

משה גפני: אגב, העובדות שם, 50 עובדות, את היית מאוד שמחה על כך שהן ממשיכות לעבוד.

פנינה תמנו: למה?

פנינה תמנו: אה, רגע – – –

משה גפני: לא חשוב.

פנינה תמנו: למה לא חשוב?

פנינה תמנו: אתה מרמז לי שמדובר ביוצאי אתיופיה.

משה גפני: נכון, נכון.

משה גפני: אבל לא – – –

פנינה תמנו: ואני רוצה להגיד לך משהו, חבר הכנסת גפני: לי זה לא משנה, כשמדובר באנשים, זה לא משנה מאיזו עדה הם.

פנינה תמנו: כשהם מפוטרים הם מפוטרים, וכשהם צריכים להביא אוכל – – –

משה גפני: נכון, נכון, אבל אל – – –

פנינה תמנו: אבל מכיוון שפתחת תן לי להשיב.

פנינה תמנו: – – – וכשהם צריכים להביא אוכל, לא משנה הצבע שלהם או מאיזו עדה הם.

פנינה תמנו: לכן, לבי עם כולם שם.

משה גפני: נכון.

פנינה תמנו: לצערנו, אנחנו יודעים איך קהילת יוצאי אתיופיה נאלצת לעבוד במפעלים, ובסוף גם לא מתייחסים אליהם.

משה גפני: ואת יודעת שאצלי אין דבר כזה של אפליה או הבדל בצבע העור, כמה אני נלחמתי על יוצאי אתיופיה.

משה גפני: היו לי מלחמות בעניין הזה, ומה שיכולתי לסייע סייעתי, וסייעתי.

משה גפני: את יודעת את זה.

משה גפני: בנוגע למתפרת "העצמאות", היו סוגרים את זה, ואז 50 יוצאי אתיופיה לא יעבדו.

משה גפני: ואצלי לא היה דבר כזה, והן עובדות ומביאות פרנסה הביתה.

משה גפני: ופה יושבים אטומי לב, עוסקים בכל מיני דברים אחרים.

משה גפני: הבעיה יכולה להיפתר בשעתיים של ישיבה.

משה גפני: לבדוק את שמות העובדים, לראות על מה מדובר.

משה גפני: מדובר על כסף שהוא בערך מיליון, 1.5 מיליון שקל.

משה גפני: על זה מדובר.

משה גפני: קודם כול, שהמפעל ייפתח.

משה גפני: אם זה היה במקום אחר בארץ, ביהודה, בשומרון או באיזה מקום, הבעיה לא הייתה קיימת.

פנינה תמנו: או בתל-אביב.

משה גפני: או בתל-אביב – הבעיה הייתה נפתרת.

משה גפני: זה בחצור-הגלילית.

משה גפני: ואני אומר לכם שישיבה של ועדת הכספים שם הייתה פותרת את הבעיה כפי שהיא פתרה קודם.

משה גפני: לא היה אפשר להתעלם מזה.

משה גפני: אני בשעתי אמרתי, עם השר שטייניץ, כשהוא היה שר האוצר, הבעיה נפתרה.

משה גפני: אי-אפשר לתאר את המצב הזה שבו אנשים, מטה לחמם נשבר.

משה גפני: אין להם אלטרנטיבה, הוא שוב נקלע למצוקה בלתי רגילה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני סגן השר, אתה באמת לא מי שמופקד על זה אבל אתה משיב בעניין.

משה גפני: תאמין לי, הבעיה הזאת באמת יכולה להיפתר בישיבה אחת, עם כל מה שמשתמע מהעניין.

משה גפני: הבעיה לפני שלוש שנים הייתה הרבה יותר מסובכת מאשר היום.

משה גפני: היום זה לא מסובך, יש לה פתרון, המפעל גדל – –

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – יש שם 320 עובדים, בזמן שלנו זה היה פחות מ-200 או 200 ומשהו, ויש את כל האלטרנטיבות כדי לפתור את הבעיה.

משה גפני: צריך להפסיק, שר הכלכלה צריך להפסיק לדבר על דברים אחרים, צריך להפסיק לעלות שם בסקרים, מפני שמצביעים לו, ולא משנה מה הוא יעשה ב"פרי הגליל" – – –

פנינה תמנו: לא צריך לדבר – לעשות.

פנינה תמנו: לטפל.

פנינה תמנו: לא לשכוח ששר הכלכלה צריך לדאוג שלא ייסגרו שם מפעלים, ולא רק להתמקד בהיי-טק.

משה גפני: כל הכבוד לך, גברתי היושבת-ראש, אמרת את זה יותר טוב ממני.

משה גפני: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, חבר הכנסת גפני.

פנינה תמנו: אתה מוזמן להמשיך ולהחמיא.

פנינה תמנו: כמובן, יעלה להשיב סגן השר אופיר אקוניס עבור המציעים.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, תודה, אני משיב על ההצעה הזאת בשם שר הכלכלה נפתלי בנט ומשרד הכלכלה.

אופיר אקוניס: אבל אני רוצה להגיד לפני כן כמה משפטים, והצלם הבודד שנמצא כאן – אך מצלמות ערוץ הכנסת ודאי מתעדות בראש ובראשונה, גברתי היושבת-ראש, את סיעות האופוזיציה, למעט סיעות ש"ס ויהדות התורה, שמיוצגות כאן.

אופיר אקוניס: סיעות האופוזיציה יזמו דיון פגרה מיוחד בנושאים חשובים כמו גבעת-עמל וכמו המשבר ב"פרי הגליל", וכך הם נראים.

אופיר אקוניס: אני מציע שהמצלמות של ערוץ הכנסת יקדישו עשר שניות – – –

דב חנין: רגע, רגע, הגוש המרכזי.

נסים זאב: – – –

אופיר אקוניס: – – – עשר שניות לריקנות הזאת של סיעות שיזמו את דיון הפגרה המיוחד הזה, והציבור כמובן ישפוט.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, ברור כשמש שהדיון הזה התקיים – – –

פנינה תמנו: גם סיעות הקואליציה, אני חושבת שכדאי להקדיש גם קצת זמן לכיסאות של הקואליציה.

דב חנין: – – – איפה הממשלה?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, ראיתי שהצטרפת לברכותי על ההחלטה בנושא חוף דור–נחשולים.

אופיר אקוניס: כסגן השר הממונה על הגנת הסביבה אני חושב שאכן התקבלה החלטה חברתית, סביבתית וטובה, שמעדיפה את האינטרס הציבורי על אינטרסים פרטיים – –

דב חנין: כל הכבוד.

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: – – ואני מברך על כך ואני שמח על כך.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת גילאון, וכך התחלתי, נדמה שהדיון הזה הפך לשיח של בחירות, אפילו הייתי אומר בחירות פנימיות, בחלק מן המפלגות.

אופיר אקוניס: ואני מציע לכולנו, זו הצעתי כאן במהלך כל הקדנציה היוצאת – זו קדנציה שעומדת להסתיים – לקיים שיח ענייני, יסודי, על בסיס עובדות ונתונים ולא על בסיס בדיות או ססמאות בחירות.

אופיר אקוניס: חיליק בר דיבר קודם, או צעק, יותר נכון, צעקות בעניין העוני.

אופיר אקוניס: כולנו מצטערים על נתוני העוני בישראל, וצריך לפעול כדי למגר אותו ככל האפשר.

אופיר אקוניס: איננו רוצים לראות איש או אישה עניים בישראל.

אופיר אקוניס: אבל חבל.

אופיר אקוניס: חבל ששמים הצדה את נתוני האמת שפרסם, חבר הכנסת גפני, הביטוח הלאומי לפני שלושה שבועות, ולא עמותה כזאת או אחרת, אלא הביטוח הלאומי, והציג בדוח רשמי של מדינת ישראל ירידה ולא עלייה בנתוני העוני בישראל.

אופיר אקוניס: כ-200,000 ישראלים פחות בין 2012 – – –

אילן גילאון: זו ממש שמחת עניים.

אופיר אקוניס: זו שמחת עניים, אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: אני אומר – – –

אילן גילאון: – – – תרתי משמע.

אופיר אקוניס: אני אומר שזה דבר מצער שיש עוד עוני, אבל כאשר דנים בעוני ומטיחים האשמה שמתבססת על דוח העוני האלטרנטיבי של עמותת "לתת", כדאי לזכור, גברתי היושבת-ראש, שהביטוח הלאומי – ובמקרה, שר הרווחה ממפלגתך, שר הרווחה הפורש, ממפלגתך, עמד בראש המשרד שהביטוח הלאומי הוא תחת פיקוחו.

אופיר אקוניס: צריך לשים, חבר הכנסת גילאון, את העובדות על השולחן ולקיים את הדיון והוויכוח על בסיסן.

אופיר אקוניס: והוא אמר: 200,000 ישראלים יצאו ממעגל העוני בין 2012 ל-2013, ובהם ילדים וקשישים.

אופיר אקוניס: לכן, ססמאות פופוליסטיות זה טוב, גברתי, לבחירות – אגב, גם לא הייתי מציע – – –

פנינה תמנו: כי נעשתה עבודה.

פנינה תמנו: נעשתה עבודה במשרד הרווחה.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: זה בין 2012 ל-2013, לפני כניסתו של השר.

אופיר אקוניס: אולי חלק – – –

פנינה תמנו: ממש לא.

פנינה תמנו: זה היה בחלק מהתקופה הנזכרת לפי הדוח בזמן שהשר היה בתפקיד.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: ממש כן.

אופיר אקוניס: משום שהנתונים מצביעים – לא נתווכח על זה כי זה באמת נתון מעניין – קודם כול, מברכים כולם, בלי הבדלי השקפה פוליטית, על כך ש-200,000 ישראלים יצאו ממעגל העוני, ובהם קשישים וילדים.

אופיר אקוניס: הדבר הזה, חבר הכנסת גילאון, חברי הכנסת רוזין ופריג', נובע מכך – – –

עיסאווי פריג': – – – דנים, דנים.

עיסאווי פריג': מה – – –

מיכל רוזין: – – – שאנשי מרצ נמצאים פה כמעט בהרכב מלא.

אופיר אקוניס: תכתבי את זה, תכתבי.

אופיר אקוניס: לא, אולי – – –

מיכל רוזין: – – –

פנינה תמנו: רק אנשי האופוזיציה נמצאים פה כרגע – – –

אופיר אקוניס: טוב, והשר המקשר.

מיכל רוזין: זה לא מפריע, זה לא מפריע.

דב חנין: – – –

מיכל רוזין: ככה התנהלנו שנה – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, עוד חזון למועד.

אופיר אקוניס: אומנם ראיתי שקיבלתם חיזוק מאוד לא משמעותי בדמותו של יושב-ראש הכנסת – – –

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: – – – משום שאחרי הספר שהוא כתב, הספר האחרון שלו, זה באמת חיזוק לא משמעותי.

אופיר אקוניס: זה שאדם שכיהן כיושב-ראש הכנסת, בנו של שר הפנים מטעם המפד"ל, חבר הכנסת בורג, מצטרף למפלגה שאיננה ציונית, זה באמת דבר מצער, ולכן אני חושב שהחיזוק שלו איננו משמעותי, ואני בטוח שהוא לא יוסיף לכם קולות.

אופיר אקוניס: ולכן, לגבי הישיבה באופוזיציה, הייתי מציע, חבר הכנסת חנין, להמתין לפסק-דינו של הבוחר ב-17 במרס, ואז לראות אם אנחנו מקבלים מנדט מחודש, כפי שאני חושב, אפעל ומרגיש, או מפלגתך, שאינני צופה לה עתיד בקואליציה.

דב חנין: – – – אבל אנחנו נשמח לראות אתכם יחד אתנו.

אופיר אקוניס: נדמה לי שזה לא יקרה.

פנינה תמנו: כבר נהנה מהמחשבה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין הוא פרלמנטר מצוין, מוכשר מאוד, שאינני מסכים אתו בדבר אחד, בוודאי לא בתחום המדיני-ביטחוני וגם לא בתחום הכלכלי, אבל הייתה לנו הסכמה על ההחלטה בדבר חוף נחשולים, ואני אשמח גם לפגוש אותך בענייני המשרד, חבר הכנסת חנין, כיושב-ראש השדולה הסביבתית-חברתית.

אופיר אקוניס: העניין הזה הוא חוצה מפלגות, הוא חשוב לכולנו כבני-אדם.

אופיר אקוניס: בעניין "פרי הגליל": תראו, אני מצטער וגם השר שבשמו אני נותן את התשובה, שר הכלכלה נפתלי בנט, ומשרדו מצטערים על השימוש שעושים בעלי המפעל, חבר הכנסת גילאון, בעובדיו – בעובדות ובעובדים, משום שזה לא הגון.

אופיר אקוניס: זה פשוט לא הגון.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על מפעל שהממשלה הקודמת, כפי שגם סיפר חבר הכנסת גפני, בתפקידו כיושב-ראש ועדת הכספים, יצרה עבורו מסלול מענק מיוחד לשימור עובדים, כאשר מטרתו הייתה לוודא שהמפעל ממשיך להעסיק את אותם עובדים ותיקים ואיננו מחליף אותם בעובדים צעירים.

אופיר אקוניס: המשמעות בעצם של העובדים הצעירים היא, שמבחינת המפעל, גברתי, הם פחות יקרים, עלות ההעסקה שלהם היא פחותה, וכמובן אחרי שקיבלו את המענק – המענק, חבר הכנסת גילאון, מבטא השתתפות של המדינה בשכר של אותם עובדים באופן פרטני.

אופיר אקוניס: אך בביקורת תקופתית שנערכה על-ידי משרד הכלכלה נמצא כי המפעל, לכאורה, לא עמד בתנאי הסף של מינימום עובדים, ואנחנו לא מדברים, אליבא דמשרד הכלכלה, על שניים או שלושה עובדים אלא על מספר משמעותי.

אופיר אקוניס: כלומר, ושוב לכאורה – כן, משום שכרגע מתקיימים דין ודברים בעניין הזה – לכאורה, בעלי המפעל קיבלו מהמדינה כסף שנועד לשלם משכורות לעובדים, כך אומר משרד הכלכלה שאני משיב בשמו, שכלל לא הועסקו על-ידי המפעל.

אופיר אקוניס: והנושא, כפי שאני אמרתי, נמצא כעת בבירור במרכז ההשקעות, שמקיים היום הזה ממש שימוע.

אופיר אקוניס: שימוע לחברה.

אופיר אקוניס: אני חושב שבדבר אחד אנחנו חייבים להסכים, וזה בוודאי מקיר אל קיר, חוצה מפלגות, או יותר נכון, בואו נלך על הסכמה רחבה בבית הזה: אסור לעשות שימוש בעובדים בכל מאבק שהוא.

אופיר אקוניס: העובדים הללו יקרים ללבי בדיוק כפי שהם יקרים ללבך, חבר הכנסת גילאון, וללבך, גברתי היושבת-ראש, ושימוש שעושים בעלי הון כאלה ואחרים, עם הון יותר גדול או עם הון פחות גדול, ולא בדקתי את הונו של בעל המפעל הנוכחי, "פרי הגליל" – אל תעשו את זה.

אופיר אקוניס: תבואו, תיאבקו, לא על גב העובדים.

אופיר אקוניס: הערה אחת.

אופיר אקוניס: ביום חמישי נדרשתי לעניין שקשור במשרדי, והוא אותו אישור לפעול, וזה קשור גם לכיבוי אש, ואני הוריתי למנכ"ל משרדי דוד לפלר, מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, שאם מכבי האש ייתנו את האישור המתאים להפעלה נוספת, כדי שלא לסגור מייד את המפעל, כפי שבעצם דורשות התקנות משום שהוא עלול לסכן – קיבל הארכה אף שהמפעל, גברתי, לא עשה.

אופיר אקוניס: זאת הארכה נוספת של היתר לפעולה על-ידי כיבוי אש, ולכן ביום שישי, לאחר שאני נתתי, ביקשתי לתאם עם כיבוי האש את העניין הזה, המפעל קיבל הארכה נוספת, חבר הכנסת פריג', לפעולה, אף שלא נעשו על-ידי הבעלים הפעולות שהיו צריכות להיעשות כדי לשמור, בראש ובראשונה – – –

עיסאווי פריג': שמעת את גפני, מה שאמר?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני מדבר על עניין אחר.

אופיר אקוניס: שמעתי את גפני, ואני בהחלט, כתמיד, מעריך את דבריו ונימוקיו.

אופיר אקוניס: אכן ניתן האישור, גם על-ידי השר לביטחון פנים, שגם הוא ביקש.

אופיר אקוניס: בסופו של דבר, בהמלצת הדרגים המקצועיים של כיבוי אש, הם אכן נתנו את הארכה הזאת כדי להשלים את קבלת ההיתר – רישיון העסק.

אופיר אקוניס: כמובן, שוחחתי יותר מפעם אחת עם שמעון סויסה, שהוא ראש המועצה שם בחצור-הגלילית, וגם הוא צריך לתת את דבריו בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני מקווה מאוד, גברתי היושבת-ראש, שהמחלוקת תיפתר היום.

אופיר אקוניס: אין שום סיבה – צודק חבר הכנסת גפני שהדבר הזה ניתן לפתרון ביממה.

אופיר אקוניס: הרי המשבר הקודם, של 2009, היה הרבה יותר מורכב מן המשבר הזה.

אופיר אקוניס: אני רוצה ואני מבקש, מבחינתי, אם אתם רוצים דיון בוועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת גילאון – – –

פנינה תמנו: הציעו פה גם כלכלה.

אופיר אקוניס: כלכלה, אוקיי.

אופיר אקוניס: אז זה כבר ילך לוועדת הכנסת, אם יש מחלוקת.

פנינה תמנו: יש מחלוקת?

פנינה תמנו: האם אתם מסתפקים בתשובתו או שאתם רוצים להעביר לוועדה?

פנינה תמנו: אני מבינה שאתם רוצים להעביר לוועדה.

אילן גילאון: סליחה, מישהו ביקש – – –

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: אני חושב שנכון יהיה לקיים דיון בוועדה.

אופיר אקוניס: הממשלה חושבת שנכון יהיה לקיים דיון בוועדה, באחת מוועדות הכנסת, על-פי – – –

פנינה תמנו: אנחנו נעביר את זה להכרעה בוועדת הכנסת – – –

עיסאווי פריג': לא, לא, לא – – – למה?

פנינה תמנו: סליחה, סליחה.

פנינה תמנו: לפני שאתה צועק לא, לא, לא, כדי שנוכל לשמוע אותך, חבר הכנסת פריג' – חבר הכנסת פריג', אני לא מבינה על מה אתה צועק.

עיסאווי פריג': – – –

פנינה תמנו: אני לא שומעת אותך.

פנינה תמנו: על כן, אם תנסה להבהיר בלי לצעוק, אני אשמע.

אילן גילאון: – – – ועדת העבודה – – –

פנינה תמנו: הציעו פה גם כלכלה.

אילן גילאון: מי הציע?

פנינה תמנו: חבר הכנסת גפני נאלץ לעזוב כתוצאה מקריאה בהולה ואני קיבלתי על עצמי להביא גם את עמדתו, ולכן עלתה פה גם ההצעה לוועדת הכלכלה.

פנינה תמנו: מה עוד הציעו?

אופיר אקוניס: אני לא יכול להציע.

אופיר אקוניס: אני יכול – – –

פנינה תמנו: לכן זה יועבר להכרעה – – –

מיכל רוזין: – – –

עיסאווי פריג': אז כלכלה.

פנינה תמנו: ומה עוד הציעו?

אופיר אקוניס: אני לא יכול להציע.

פנינה תמנו: ולכן זה יועבר להכרעה בוועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': לא, לא צריך, למה?

מיכל רוזין: למה הכרעה?

מיכל רוזין: יש הסכמה במליאה – לוועדת הכלכלה.

מיכל רוזין: מצביעים במליאה ומכריעים.

פנינה תמנו: סגן השר לא הסכים לכלכלה.

אופיר אקוניס: לא, לא, סליחה, גברתי היושבת-ראש, אם התבקשת על-ידי חבר הכנסת גפני להעביר לוועדת הכלכלה, כנראה יש פה מחלוקת.

אופיר אקוניס: אתם מסכימים, אז אין שום בעיה.

אילן גילאון: אנחנו מורידים את ההצעה – – –

אופיר אקוניס: אז יש הסכמה על ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: ולכן אין מניעה.

אופיר אקוניס: אני מבקש – – –

פנינה תמנו: רק שנייה, סגן השר.

פנינה תמנו: אנחנו נאפשר את העמדה הנוספת רק אחרי שהוא מסיים.

פנינה תמנו: לאחר מכן, אנחנו נעשה הצבעה אם להעביר את זה לוועדה.

פנינה תמנו: אם יהיו פה כמה הצעות לוועדות נוספות, זה ילך לוועדת הכנסת.

אילן גילאון: אין כמה הצעות.

אילן גילאון: לוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אם יש הסכמה לוועדת הכלכלה – מניסיון, זו ועדה מאוד חשובה, מניסיון אישי.

אופיר אקוניס: אז אני בהחלט מסכים.

אופיר אקוניס: הממשלה, כמובן, לא תתנגד לקיום הדיון הזה בוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: דבר אחד, אם אפשר לבקש, אולי כסעיף ראשון – אני לא רוצה להתערב לכם בעמדה, אבל העמדה, חברת הכנסת רוזין, חייבת להיות כזאת שקוראת לכל הצדדים לא להשתמש בעובדים בזמן מחלוקת, עובדים ועובדות כמובן.

אילן גילאון: ובכלל, לא להשתמש בעובדים.

אופיר אקוניס: בוודאי, נכון, עובדים ועובדות כמובן.

אופיר אקוניס: ב"פרי הגליל" וגם במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה, סגן השר.

פנינה תמנו: נעבור לעמדה נוספת, של חבר הכנסת דב חנין.

פנינה תמנו: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

פנינה תמנו: אני מבינה שיש הסכמה על ועדת הכלכלה, נכון?

פנינה תמנו: מעולה.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני שמעתי בקשב רב את דברי התשובה של סגן השר והממונה על המשרד להגנת הסביבה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

דב חנין: ואכן, הוא התייחס לסוגיה שבפנינו, ואני חושב שכל התייחסות, חשוב שהיא תיעשה בכנסת.

דב חנין: אבל אני רוצה להביע לא רק את צערי אלא את התקוממותי על העובדה ששר הכלכלה, שהוא השר הממונה על התחום הזה, לא הגיע לכאן כדי לענות, כדי להתייחס – ואת יודעת מה, גברתי היושבת-ראש, כדי להתנצל.

דב חנין: כדי להתנצל בפני העובדים של "פרי הגליל" וכדי להתנצל בפני העובדים של "מגבות ערד" – –

אילן גילאון: – – – כל הזמן.

דב חנין: – – וכדי להתנצל בפני כל כך הרבה עובדים בפריפריה שמאבדים את מקומות עבודתם.

דב חנין: מכיוון ששר הכלכלה, לא רק שהוא לא עוסק בתעשייה, הוא לא עוסק בכלכלה, אני שואל את עצמי למה צריך שר כלכלה, אם הוא מתעסק כל היום בענייני חוץ וביטחון, בענייני מדיניות חוץ, בבנייה בשטחים – אולי הוא צריך פשוט איזה שינוי מיקוד.

דב חנין: אני חושב כשהשר הזה אומר שאין לו בפני מי להתנצל ואין לו על מה להתנצל, זה רק מעיד שהוא לגמרי מנותק מהמצב בשטח.

דב חנין: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה – להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה, יש הסכמה על כך.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: בתקווה שהנושא ייפתר ואכן העובדים לא יפוטרו והמפעל ימשיך לפעול.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

פנינה תמנו: שמונה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הדיון יועבר לוועדת הכלכלה.

פנינה תמנו: חברים, אני מכריזה על הפסקה בישיבה הזאת.

פנינה תמנו: הודעה על חידוש ישיבת המליאה תבוא בהמשך, ורק אז ידונו בהצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015.

פנינה תמנו: כרגע אנחנו עוברים להפסקה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

בשעה 14: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך, התרבות והספורט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/913; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' 15198; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: בהמשך להודעתה של מזכירת הכנסת, אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת זאב אלקין להציג לפנינו את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, כפי שהחזירה אותה הוועדה המשותפת.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, שיזמה הממשלה.

זאב אלקין: בהתאם לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, תקופת הזיכיון של ערוץ 10 מסתיימת ביום 31 בדצמבר 2014 – בפועל היא כבר הסתיימה.

זאב אלקין: לאחר מועד זה ערוץ 10 היה יכול לעבור לשדר ברישיון, בכפוף לקיום כל התנאים שנקבעו בחוק.

זאב אלקין: ואכן, לפני כחודש נראה היה כי ערוץ 10, או בכינויו בחוק, "הערוץ השלישי", יעבור לשדר מכוח רישיון החל ב-1 בינואר 2015.

זאב אלקין: כדי לאפשר זאת, אישרה הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה וועדת החינוך, התרבות והספורט, אך לפני כשלושה שבועות, את בקשת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו לתקן את התוספת השנייה לחוק ולקבוע הוראה מקלה לעניין ההוצאה השנתית המזערית שתחול על בעלי רישיונות.

זאב אלקין: כאמור, תיקון זה נועד להקל על המעבר של ערוץ 10 מזיכיון לרישיון, כמו גם על כל מי שיבקש רישיון לשידורי טלוויזיה ויעמוד בתנאים שנקבעו בחוק.

זאב אלקין: לדאבוננו, למרות האמור לעיל, ערוץ 10 לא הצליח עד עתה לעמוד בתנאים שנקבעו בחוק ובכללי הרשות השנייה למעבר מזיכיון לרישיון, ומכאן מצב החירום שנקלענו אליו.

זאב אלקין: חשוב להזכיר כי כנסת זו, כמו הכנסות שקדמו לה, הכירה לא אחת בחשיבות קיום יותר מערוץ מסחרי אחד להגנה על חופש הביטוי ולקיום שוק דעות פלורליסטי.

זאב אלקין: בהתאם לכך, הכנסת נחלצה פעמים רבות ותיקנה את החוק, כך שניתנו הקלות שונות לבעלי הזיכיונות, ובכלל זה הארכת תקופות הזיכיון של ערוץ 10, חרף העובדה שערוץ זה לא קיים את מלוא מחויבויותיו על-פי הוראות הדין.

זאב אלקין: הנסיבות שנוצרו עתה הובילו לכך שאף שמדובר בתקופת בחירות, תקופה שבה הכנסת מרסנת את עצמה, בוודאי בכל הנוגע לחקיקה בתחום התקשורת, לא היה מנוס מלהביא את הסוגיה לפתחו של המחוקק.

זאב אלקין: החלופה שלפיה תופסק בעת הזו פעילות ערוץ 10, יוחשך המסך וייוותר ערוץ מסחרי אחד, היא חלופה שאינה מתקבלת על הדעת.

זאב אלקין: מוצע, אם כן, להאריך את תקופת הזיכיון של ערוץ 10 בשישה חודשים נוספים, כדי לתת לבעלי המניות שהות להכניס משקיע נוסף ולעמוד בתנאים לקבלת רישיון.

זאב אלקין: שהות נוספת זו תאפשר גם לממשלה החדשה שתוקם, ולשר התקשורת החדש שימונה, לשבת על המדוכה ולגבש, במידת הצורך, פתרונות ארוכי-טווח.

זאב אלקין: נוסף על הארכת הזיכיון, ובהתחשב בתנאים הנוכחיים, מוצע להפחית את ההוצאה הכללית למימון הפקה ורכישה של תוכניות בשיעורים החלים בתקופת הזיכיון, ולהחיל בתקופת ההארכה את המחויבויות להוצאה מזערית שהוועדה אישרה, כאמור, לאחרונה, בתיקון התוספת לחוק, החלות בתקופת רישיון.

זאב אלקין: בתיקון זה נקבעה הוצאה מזערית למימון הפקה ורכישה של תוכניות מסוגה עילית, חדשות והוצאות להפקת סרטים ישראליים.

זאב אלקין: לצורך כך, מוצע לתקן הן את החוק והן את התוספת השנייה לחוק, כך שבתקופה שמיום י' בטבת התשע"ה, 1 בינואר 2015, עד יום י"ג בתמוז התשע"ה, 30 ביוני 2015 – המועד המוצע בחוק זה לסיום תקופת הזיכיון של ערוץ 10 – ההוצאה המזערית שתחול על זכייני ערוץ 2 וערוץ 10 תהיה זהה להוצאה המזערית החלה על בעלי רישיונות.

זאב אלקין: יתר הוראות החוק המוצעות עניינן במעבר מזיכיון לרישיון, ובהתאמה הנדרשת להארכת תקופת הזיכיון בשישה חודשים נוספים.

זאב אלקין: אנו תקווה כי הצעת החוק שבפנינו תסייע להתמודד עם הקשיים שנוצרו בשוק התקשורת המסחרי ותאפשר לערוץ 10 מרחב נשימה נוסף להגשת הבקשה לרישיון.

זאב אלקין: כאמור, פתרונות ארוכי-טווח יינתנו, במידת הצורך, כבר על-ידי הכנסת הבאה.

זאב אלקין: במילים אחרות, אפשר לתמצת את כל מה שאמרתי כאן – למעשה, הרעיון של הצעת החוק שמגיעה לאישור בקריאה שנייה ושלישית הוא מאוד פשוט: הארכה של הזיכיון של ערוץ 10 לחצי שנה בלבד, אבל בתנאי הרישיון מבחינת כללי ההפעלה, ונתינת מעמד דומה לגבי חובת הסכום המזערי שאפשר להוציא גם לערוץ 2, כדי להגיע לשוויוניות בין הערוצים.

זאב אלקין: זה הרעיון שבעקבותיו הלכה הצעת החוק.

זאב אלקין: אני חייב להגיד כאן, מעל במת הכנסת, מה שאמרתי גם לחברי בדיון בוועדה, שאין ספק שלא מדובר בהצעת חוק אידיאלית.

זאב אלקין: אין ספק שלא מדובר בהצעת חוק שמאזנת באופן מלא את כל הצרכים של השוק.

זאב אלקין: מדובר על הצעת חוק שלמעשה מייצרת גשר במצב חירום כדי שערוץ 10 יוכל לעבור בגשר הזה, ואחת מהשתיים: או לעשות מה שמזמן התבקש, קרי לעמוד על הרגליים ולהפוך לערוץ שפועל מתוקף הרישיון במידה שהוא יצליח לגייס לעצמו משקיע, או שהממשלה החדשה שתקום אחרי הבחירות היא זאת שתצטרך לשבת על המדוכה ולהציע פתרון ארוך-טווח לכשל הזה שקיים היום בשוק הטלוויזיוני.

זאב אלקין: על כן, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

זאב אלקין: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ונדמה לי שגם לא נרשמו בקשות דיבור.

זאב אלקין: לכן, אדוני היושב-ראש, ברשותך, נוכל לגשת להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, לא הוגשו הסתייגויות או בקשות דיבור להצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, נוכל לעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להצביע – נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–7 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא מעודד את עצמו, יושב-ראש הקואליציה.

קריאה: יש לכם עוד – – –

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים לעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, נתקבל.

זאב אלקין: יש לי שלושה חברי קואליציה באולם.

אברהם מיכאלי: המצב שלו לא טוב לפי הקואליציה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני רוצה להודות?

זאב אלקין: כן.

איתן כבל: אתה יכול להודות לנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 39), התשע"ה–2015, עברה כנדרש בשלוש קריאות והפכה להצעת חוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זאב אלקין מבקש להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר וחברי חברי הכנסת, אני קודם כול מודה לכל מי שהשתתף בהצבעה.

זאב אלקין: אגב, איתן, בהחלט לחברי האופוזיציה – יחסי הכוחות כאן באולם משקפים בערך את יחסי הכוחות היום בין קואליציה לאופוזיציה במשכן הכנסת.

זאב אלקין: לכן, זה בסדר גמור.

זאב אלקין: אני רוצה להודות, ואני בטוח שבשם כל הצופים בערוץ 10, לראש הממשלה ולממשלה על ההתגייסות המהירה להצלת הערוץ במצב חירום זה.

זאב אלקין: אני רוצה להודות ליועץ המשפטי לממשלה, שלא דקדק פה, כפי שלפעמים מדקדקים, ואִפשר להביא את החוק הזה במסלול מהיר לחקיקה בכנסת.

זאב אלקין: זה לא דבר של מה בכך.

זאב אלקין: זה אחד מהדברים התקדימיים המעניינים שקרו.

זאב אלקין: אחד מהדברים המעניינים התקדימיים שקרו כאן.

אברהם מיכאלי: יגישו – – –

זאב אלקין: אני רוצה להודות מאוד לצוות של ועדת הכלכלה, שהוא זה שהוביל את הדיון בחוק הזה, כי זה היה הבסיס שלנו כוועדה משותפת: ליועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת של הוועדה וגם ליושב-ראש הוועדה פרופסור ברוורמן, שלמעשה הכין את כל התשתית התוכנית לדיונים שהזכרתי כאן מעל הבמה, גם לשינוי בתוספת השנייה לגבי תנאי הרישיונות וגם לאחר מכן לתהליך החקיקה הזה, והיה שותף מלא שלי בשני התהליכים האלה, שלמעשה ביחד אפשרו לממשלת ישראל ולמדינת ישראל להביא את ערוץ 10 – אם לא לחוף מבטחים, לצערי, בשלב הזה, לפחות למצב שהוא יוכל לתפקד.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, כולנו תקווה שזו הפעם האחרונה, אדוני היושב-ראש, שאנחנו כאן נזקקים לגיוס החירום כדי להציל את ערוץ 10, ושהוא ימצא לעצמו משקיע ויהפוך לערוץ נורמלי שעומד על הרגליים.

זאב אלקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.