ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 190, 2014-12-29 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ז' בטבת התשע"ה, 29 בדצמבר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ה–2014, פ/2749/19, כ/587, שנדונה בקריאה ראשונה בכנסת ביום 9 בדצמבר 2014, היא הצעת חוק תקציבית.

ירדנה מלר-הורוביץ: לפיכך, משום שלא זכתה לרוב של 50 חברי הכנסת, היא לא התקבלה בקריאה הראשונה כפי שהוכרז בתום ההצבעה, אלא הוסרה מסדר-יומה של הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי הונחה היום תשובת השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, על מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיכל רוזין, ג'מאל זחאלקה ומסעוד גנאים בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: אוזלת ידה של המשטרה במניעת רצח נשים ברמלה-לוד ובחברה הערבית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כינסנו את המליאה לפי בקשת הממשלה, אבל, גברתי המזכירה, הממשלה חושבת להיות מיוצגת בישיבה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני נועל את המליאה לעשר דקות עד לבירור הסוגיה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: לא נפתח את המליאה בלי שרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בשעה 11: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

יולי יואל אדלשטיין: אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו שר תורן, השר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק אנחנו גם נודיע לפרוטוקול, שהשר אורי אריאל לא היה אמור להיות שר תורן, אך נענה לבקשת המזכירות והגיע לייצג את הממשלה.

עמיר פרץ: השר אורי אריאל ידוע בהקרבתו.

עמיר פרץ: במקרה הזה אנחנו מברכים, אבל לא תמיד.

עמיר פרץ: לא בכל המקרים.

אורי אריאל: אני מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו תמיד מברכים אותו, לפעמים מכל הלב, לפעמים פחות, אבל תמיד מברכים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נאפשר למזכירת הכנסת להמשיך בהודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת ועדת האתיקה מיום כ"ד בכסלו התשע"ה, 16 בדצמבר 2014, בעניין הגשת הצהרת הון בידי חבר הכנסת שכהונתו החלה לקראת סיום כהונת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת החוק קיבלה פטור מחובת הנחה בוועדת הכנסת הבוקר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה על החלטתה, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינויו, על-ידי ראש הממשלה וממלא-מקום שר הבריאות, של חבר הכנסת צחי הנגבי לתפקיד סגן שר במשרד הבריאות, נוסף על תפקידו כסגן שר במשרד החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם אבקש, מכיוון שלא נדרשת הצבעה, מסגן השר המקשר אופיר אקוניס, להציג באותה הזדמנות גם את הודעת הממשלה על החלטתה, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינויה, על-ידי ראש הממשלה וממלא-מקום שר המדע, הטכנולוגיה והחלל, של חברת הכנסת ציפי חוטובלי לתפקיד סגנית שר במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, נוסף על תפקידה כסגנית שר במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינויו, על-ידי ראש הממשלה וממלא-מקום שר הבריאות, של חבר הכנסת צחי הנגבי לתפקיד סגן שר במשרד הבריאות, נוסף על תפקידו כסגן שר במשרד החוץ.

אופיר אקוניס: כמו כן, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה – לאשר את מינויה, על-ידי ראש הממשלה וממלא-מקום שר המדע, הטכנולוגיה והחלל, של חברת הכנסת ציפי חוטובלי לתפקיד סגנית שר במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, נוסף על תפקידה כסגנית שר במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, ייכנסו חברי הכנסת האמורים לתפקידם, אדוני היושב-ראש, ממועד מסירת הודעה זו בכנסת – שזה הרגע – ואני, בוודאי בשם הממשלה, אבל גם הכנסת, מאחל להם הצלחה בתפקידם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מברכים את סגני השרים הנגבי וחוטובלי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר צחי הנגבי גם שימש בעבר כשר הבריאות, אז אני מקווה מאוד שהמשרד ירגיש שיש בעל לבירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירי רגב – סליחה, חברת הכנסת תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: לא ראיתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמנו-שטה מנסה לברר מי מכם ד'ארטניין ומי אתוס, פורתוס ואראמיס.

יולי יואל אדלשטיין: לא השבתם לה תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא, ואני אבקש, אולי, מחברי הכנסת לשבת לכבוד הצהרת האמונים של חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, שחוזר אלינו לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בשביל זה באנו.

יולי יואל אדלשטיין: אין ספק.

יולי יואל אדלשטיין: אין ספק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי על-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת בנימין פואד בן-אליעזר מהכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום 14 בדצמבר 2014, בא במקומו חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את גאלב מג'אדלה, כפי שהוא כבר עשה, לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מג'אדלה, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה רק תשיב בסוף "מתחייב אני".

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

גאלב מג'אדלה: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי נאפשר לחבר הכנסת הטרי והוותיק, גאלב מג'אדלה, לומר מילים מספר.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי וחברי חברי הכנסת, כבוד השר, במשך יותר משמונה שנים כיהנתי במשכן הכנסת כאן, והיה לי הכבוד למלא תפקידים רבים, וביניהם שר המדע, התרבות והספורט ויושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: אני חוזר לכאן בשמחה רבה ולפנינו סדר-יום ציבורי גדול וחשוב.

גאלב מג'אדלה: לא ניתן לקצוות בחברה הישראלית להעכיר את האווירה ולעשות מה שאנחנו לא רוצים שיעשו, ולא ניתן להם להצליח להביא את החברה הישראלית לשסע בין שני עמים.

גאלב מג'אדלה: נעשה את הכול כדי שהחברה הישראלית תהיה חברה שראוי לחיות בה בכבוד לשני העמים כאן – –

דוד רותם: – – – סכינים מאחורי הגב?

גאלב מג'אדלה: – – ואני, כפי שעשיתי זאת שנים רבות, אמשיך להאמין ולדגול בחיים המשותפים בין שני העמים, גם אם יהיו קריאות ביניים.

גאלב מג'אדלה: וגם אם הקצוות יצליחו לפעמים, הם בסופו של דבר ייכשלו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נצליח לבנות כאן חברה צודקת, חברה שראוי לחיות בה, חברה שנבטיח בה עתיד ילדינו, יהודים וערבים, על אפם ועל חמתם של הקצוות שבינינו.

גאלב מג'אדלה: הם יישארו תמיד מיעוט, ואנחנו נהיה הרוב המוביל בין שני העמים למען חיים משותפים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נבנה יחד חברה צודקת, נצמצם פערים בין החברה היהודית והחברה הערבית, כי זה האתגר האמיתי שלנו לחיים בכבוד – הכלכלה והחברה מצד אחד, והחתירה לשלום-אמת עם העם הפלסטיני.

גאלב מג'אדלה: אין דרך אחרת, זאת הדרך היחידה שיכולה להבטיח את הקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, ויכולה להבטיח את עתידה של מדינת ישראל כמדינה שיחיו בה יהודים באופן ריבוני.

גאלב מג'אדלה: ואני מאוד מצטער שאתה לא מצליח להתאפק, אפילו בנאום ההשבעה אתה מפריע.

גאלב מג'אדלה: צר לי שכך אתה עושה שנים רבות, וצר לי שלא למדת את הלקח שיש גם כבוד לבני-אדם, ויחסי הכבוד צריכים להיות בנויים מעל הדעות הפוליטיות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני היושב-ראש, תודה לחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

איתן כבל: חייבים – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: יש לפחות קול נוסף אחד להצעה של חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נאפשר דקה של חיבוקים ונישוקים ואז נעבור מעניין לעניין באותו עניין, להצהרת האמונים של חבר הכנסת, גם כן החדש והוותיק, חבר הכנסת יובל צלנר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי על-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת ישראל חסון מן הכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום 18 בדצמבר 2014, בא במקומו חבר הכנסת יובל צלנר.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את יובל צלנר לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צלנר, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: מתחייב אני; "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

יובל צלנר: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת צלנר ודאי מוזמן לומר כמה מילים למליאה.

יובל צלנר: תודה רבה.

יובל צלנר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מניח שכשחלקכם רואים אותי פה ניצב על הדוכן נשבע אמונים כשחקן ספסל, זה אומר "ריח בחירות".

יובל צלנר: אז, איתן, אני מאמץ את הצעתך.

יובל צלנר: בואו נדחה את זה.

יובל צלנר: אני בטוח שגאלב ואני נשמח.

יובל צלנר: אבל, באווירה הצינית שאנחנו חיים בה נשאלתי על-ידי עיתונאי צעיר: מה המשמעות של לכהן בכנסת בתקופה קצרה יחסית?

יובל צלנר: ואני חייב להגיד שגם שאלתי את עצמי.

יובל צלנר: עניתי, כמי שמכיר היטב את המשכן הזה, כבר כמעט שני עשורים, ואת עבודת חברי הכנסת, שניתן להוביל מהלכים, להתניע תהליכים ולקדם נושאים משמעותיים בכל עת.

יובל צלנר: ובכלל, מי כמונו יודעים שבמדינת ישראל רבע שנה זה כמו נצח.

יובל צלנר: ואכן, החלטת ראש הממשלה ויושב-ראש האופוזיציה על העלאת שכר המינימום בעת הזאת מוכיחה שניתן לעשות הרבה לטובת אזרחי ישראל גם בזמן פציעות.

יובל צלנר: זה מוכיח דבר נוסף, שביחד ניתן לבצע מהלכים משמעותיים בהיבט החברתי, הציבורי, הפוליטי וגם האנושי.

יובל צלנר: ואולי בכלל פה קבור הכלב, ביכולת שלנו להניח לרגע אינטרסים אישיים ומפלגתיים בצד ולפעול למען הציבור ששלח אותנו לכאן; ציבור שלא באמת מבחין בין המפלגות, ציבור שמסתכל עלינו מהצד ותוהה מדוע בכלל ועל מה הולכים לבחירות, שהרי לא ייתכן שבגלל חוק מע"מ אפס משותקת מדינה שלמה ואנחנו מתנהלים עם תקציב של 1 חלקי 12 – רק בשל חוסר הסכמה בנושא חשוב אבל לא דרמטי.

יובל צלנר: המסר העצוב שעולה מתהיות הציבור ומחוסר ההבחנה בין המפלגות ושברירי המפלגות – וכן, גם אני שותף אליהן – הוא שאנו, נבחרי הציבור, פשוט לא מחוברים.

יובל צלנר: אז אני רוצה להיות מחובר ואני רוצה לחבר בין קהלים וצרכים; אני רוצה לשרת ולתרום מניסיוני ומכישורי על מנת לקדם ולהוביל תהליכים משמעותיים, שהרי המהלך המשותף לבנימין נתניהו וליצחק הרצוג מוכיח את שרובנו יודעים: יש הסכמה רחבה ומוצקה בבית הזה ובציבור על מרבית הנושאים הבוערים העומדים על סדר-היום הלאומי, ואם רק נניח לאגו ולשיקולים אישיים לרגע לנוח, נוכל לקדם את מה שנכון למדינת ישראל.

יובל צלנר: ובראש ובראשונה אני מדבר על היפרדות מהפלסטינים, היפרדות שתקבע שתי מדינות לשני עמים ותבטיח את צביונה היהודי והציוני של מדינת ישראל, וכן, תסיר מעלינו את חרב הסנקציות והחרמות.

יובל צלנר: בהמשך נדרש פה שינוי מהותי בשיטת הממשל, הרבה מעבר להעלאת אחוז החסימה; שינוי שאם תרצו יבטיח שבפעם הבאה שאכנס שנתיים מהבחירות, יהיה זה במחצית ולא בזמן פציעות.

יובל צלנר: בנוסף, נדרש טיפול שורש בצרכים של הדור הצעיר, דור שאני מייצג ומהווה לו פה כנסת לכל תקופה שאדרש; ציבור שמשרת בצבא ובשירות הלאומי, ציבור שמשלם מסים, נאמן למדינה ולערכיה, ציבור שרוצה להתקיים בכבוד ולא להוות נטל על החברה או על ההורים, אך מרגיש, ובצדק, שלא מקבל תגמול או הכרה ראויים ושכל יום נעשה פה קשה יותר ויותר.

יובל צלנר: חוק מע"מ אפס על קניית דירה, עם כל המורכבות שבו, ונכון להכניס בו עוד כמה תיקונים, היה ועודנו צעד בכיוון הנכון, ודאי אם יהיה חלק ממהלך משולב המתמודד עם שורשי בעיית הדיור בישראל, בעיית ההיצע, בעיה שיכולה להיפתר ולקבל פתרון פשוט יחסית בתהליכים מסיביים של התחדשות עירונית.

יובל צלנר: הגיע הזמן לא רק לשחרר קרקעות, אלא גם לשחרר אוויר ולבנות לגובה במרכזי הערים.

יובל צלנר: צעד נוסף הוא פרויקטים להשכרה, בדומה למודל הגרמני, כאשר אחד הפרמטרים העיקריים מבחינתי לזכאות הוא שירות צבאי או שירות לאומי.

יובל צלנר: יש עוד צעדים, אני לא אפרט פה את כולם, אבל הם הכרחיים עבורנו, הדור הצעיר: קצבאות ילדים דיפרנציאליות, מס הכנסה שלילי, קיצור חופשת הקיץ – הכול, ובלבד שהפרמטרים העיקריים יהיו סטטוס עבודה, שירות צבאי ומרכיבים נוספים.

יובל צלנר: חברי חברי הכנסת, אנו, צעירי ישראל, אוהבים את המדינה, לראיה – שיעורי הגיוס הגבוהים והמשמעותיים.

יובל צלנר: אנו אוהבים לחיות במדינה, ולראיה – בתי-הקפה, המסעדות, הפאבים המלאים, לא רק בתל-אביב, גם בירושלים, בחיפה ובאשקלון.

יובל צלנר: אנחנו רוצים לאהוב במדינה, ולראיה – כל זוג צעיר רוצה לרכוש דירה ורוצה לרכוש השכלה.

יובל צלנר: אנחנו גם רוצים להיות מעורבים, ואני חושב שזה המקום לקרוא לכל צעירי ישראל, ובכלל לכל אזרחי ישראל: קחו חלק במערכת הבחירות.

יובל צלנר: תצביעו למי שתצביעו, רק אל תהיו אדישים.

יובל צלנר: אנחנו – זו לא דרכנו.

יובל צלנר: אומרים לי שהחיים בברלין נוחים יותר, אולי גם בלונדון, ושם אולי הייאוש נעשה יותר נוח; אולי אפילו יש בזה מן האמת.

יובל צלנר: אבל כנצר למשפחה ניצולת התופת על אדמות אירופה ורדיפת הגרמנים, אני יודע שברלין היא עיר נפלאה לבקר בה, ולא יותר.

יובל צלנר: המשימה שלנו, שלי, ברבע השנה שנותרה לבחירות, גם לאחרים פה בבית הזה, לעצב את החיים של כל אזרחי ואזרחיות ישראל, בדגש על האזרחים הצעירים, לתת לנו עתיד ותקווה, להמשיך ולהגן בחירוף נפש על הבית, שנרצה להמשיך ולשמור על הבית, שנרצה להקים פה בית, שנוכל לקנות פה בית, ובעיקר שכולנו נרגיש שזה הבית.

יובל צלנר: זאת האחריות שלנו.

יובל צלנר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת צלנר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מברכים אותך ודאי על ההצטרפות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו סיימנו את פרק בקשות הממשלה, סיימנו את הצהרות האמונים של שני חברי הכנסת החדשים.

יולי יואל אדלשטיין: התהפוכות בתחום הגז הטבעי

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסדרה של הצעות לסדר-היום שהציעו חברי האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן: התהפוכות בתחום הגז הטבעי, של חברי הכנסת שלי יחימוביץ וג'מאל זחאלקה מס' 4267 ו-4268.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, את ראשונת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את חברי הכנסת שהצטרפו אלינו, יובל צלנר, וכמובן, בראש ובראשונה חברי חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

שלי יחימוביץ': ברוכים השבים.

שלי יחימוביץ': התגעגענו אליך.

שלי יחימוביץ': תרמת רבות למשכן, וטוב שאתה חוזר, אני בטוחה שלהרבה זמן, ותעשיר אותנו בכל הניסיון הרב שלך.

שלי יחימוביץ': קבלות כבר יש לך, ואין ספק שהחזרה שלך תסייע בראש ובראשונה באמת ליישוב המחלוקות, הפער, ההסתה וההקצנה בין יהודים וערבים במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אז ברוכים השבים.

שלי יחימוביץ': אני אקדיש את הנאום שלי, ברשותכם, חברי, לכל השקרים, המיתוסים, הכזבים וההטעיות שמפיצות חברות הגז הטבעי בישראל, ובראשן יצחק תשובה, והם משתמשים באמצעיהם הרבים כדי להפיץ את אותם שקרים.

שלי יחימוביץ': יש להם אמצעים רבים, הם שולטים בכלי תקשורת רבים.

שלי יחימוביץ': יש להם אין-ספור דַבָּרים, לוביסטים, עורכי-דין משומנים, מומחים מטעם, שכל עיסוקם עכשיו הוא להשקיע בהטעיה ובשקרים.

שלי יחימוביץ': אז בואו נעבור, כדי לחסוך זמן, שקר-שקר.

שלי יחימוביץ': שקר: המדינה הפרה הסכם שחתמה עם חברות הגז.

שלי יחימוביץ': האמת: מעולם לא נחתם הסכם בעניין המונופול, בדיוק ההפך.

שלי יחימוביץ': האמת היא שתשובה רכש מ"רציו" את הזיכיון על שדה "לווייתן", אחרי שכבר היו בידיו רישיונות ל-60% משטחי החיפושים בארץ, בהם גם שדה "תמר".

שלי יחימוביץ': כך הוא יצר בכוונה, בזדון, באופן בלתי-חוקי, תוך מעבר על חוק ההגבלים העסקיים, מונופול בלתי-חוקי.

שלי יחימוביץ': על-פי חוק ההגבלים העסקיים הוא היה חייב לקבל אישור – הוא לא טרח לבקש.

שלי יחימוביץ': למה הדבר דומה?

שלי יחימוביץ': כדי שאנשים באמת יבינו, כי באמת הצליחו כאן לשבש קצת את התודעה ואת ההבנה.

שלי יחימוביץ': זה כאילו אני אשתלט על הגינה הציבורית שמול הבית שלי, אשים סביבה גדר, אשים כיסאות, שולחן, ואזמין את ראש העיר שהוא חבר שלי לשבת בגינה, אפעיל את כל עורכי-הדין היקרים – לו הייתי אדם עשיר, כן?

שלי יחימוביץ': – כדי להוכיח שהגינה הזאת שלי, ואף אחד לא היה מעז לגעת בי כי אני חברה של ראש העיר, אוכלת אצלו ארוחות ערב.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שהמשל ברור.

שלי יחימוביץ': ואחר כך, בתום כמה זמן של מאבק כזה לא-צודק היה מתעורר פקיד הגון בעירייה ואומר: רגע, הגן הציבורי הזה הוא בכלל לא שלך, תחזירי אותו.

שלי יחימוביץ': זה הסיפור.

שלי יחימוביץ': פשוט פעולה בניגוד לחוק, עבריינית, ואחר כך בקשת הכשר בדיעבד.

שלי יחימוביץ': שקר – עוד שקר: בגללנו, מי שנאבקים נגד המונופול, לא יפותח "לווייתן" ולא יהיה גז טבעי.

שלי יחימוביץ': אין זמן לשטויות של חוקים ורגולציה, צריך להוציא גז בהול.

שלי יחימוביץ': והאמת?

שלי יחימוביץ': על-פי הנתונים של חברות הגז עצמן, הגז בשדה "תמר" יספיק לנו עד 2028, ל-14 השנים הבאות.

שלי יחימוביץ': בזמן הזה אפשר להסדיר בצורה נורמלית את משק הגז כך שהוא יהיה תחרותי, ושום דבר לא בוער, שלא ילחיצו אותנו בשקרים.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: תשובה חיפש כאן גז כשאף אחד לא העז לעשות את זה וסיכן מיליארדים מכיסו.

שלי יחימוביץ': האמת?

שלי יחימוביץ': חיפושי הגז במים העמוקים התחילו בשנת 1999, ביוזמת ד"ר יוסי לנגוצקי, בשיתוף "בריטיש גז".

שלי יחימוביץ': הם השקיעו, אגב, מיליוני דולרים, לא מיליארדים.

שלי יחימוביץ': עד 2005 החברות האלה כבר מיפו את רוב השטחים בים שלנו, כבר ידענו איפה יש סיכוי גבוה להוציא גז, ו"דלק" ו"נובל" נכנסו רק ב-2005, קיבלו מהמוכן, זכו בכרטיס הגרלה מנצח, קיבלו את הרישיון בחינם, שזאת שערורייה בפני עצמה.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: השבוע בתוכנית הבוקר של "קשת" מול הדַבָּרים הרבים של חברות הגז, הטיח בי יושב-ראש "דלק קידוחים" גדעון תדמור עוד שקר, שבגללי "וודסייד", שהיו אמורים להיות עוד שותף למונופול – לא חס וחלילה מתחרה שיגיע לכאן – שבגללי הם ברחו מהארץ.

שלי יחימוביץ': האמת?

שלי יחימוביץ': עסקת "וודסייד" פוצצה מפני ש"וודסייד" לא הסכימה למתווה המס הסביר, לא מספיק טוב אבל סביר, שהציע האוצר, וסירבה לשלם מס הוגן.

שלי יחימוביץ': חוץ מזה הם גם הבינו עם מי יש להם עסק והסתכסכו עם תשובה, ונוצרה מערכת יחסים עכורה, ואז הם הלכו.

שלי יחימוביץ': וחוץ מזה, בסוגריים אני אגיד, שבמרס האחרון באמת הייתה שערורייה: גם הוצא שטר חזקה ל-30 שנה, גם מתווה מס מקל, גם על הטיוטה הראשונה של הפטור מהסדר כובל.

שלי יחימוביץ': כל הרגולטורים אצו רצו ביום אחד, אחרי שנים של השהיה, כדי לספק את הוד מעלתו תשובה, כדי שהמונופול שלו לא ייפגע חס וחלילה.

שלי יחימוביץ': זאת התנהלות איומה ונוראה, שבעצמה משדרת למשקיעים פוטנציאליים שישראל היא מדינת הון-שלטון ושלא כדאי להיכנס אליה ולהסתבך עם המונופול הזה שכולם עובדים בשבילו.

שלי יחימוביץ': איך ייכנסו מתחרים כשיש מונופול שכולם משרתים אותו?

שלי יחימוביץ': עוד שקר – תראו כמה שקרים: זו לא הפעם הראשונה שהמדינה מפרה הסכם; כבר הייתה ועדת ששינסקי שהפרה הסכמים ושינתה את תמהיל המיסוי.

שלי יחימוביץ': והאמת?

שלי יחימוביץ': זה שעכשיו זאת לא הפרת הסכם כבר אמרנו.

שלי יחימוביץ': וגם אז, מי גרם לזה שייקבע מיסוי שערורייתי, שבו חברות הגז משלמות 10% מס על אוצרות הטבע שלנו ומפקיעות לעצמן 90%?

שלי יחימוביץ': מי גרם לזה?

שלי יחימוביץ': תשובה בכבודו ובעצמו, כשהוא היה ב"ים תטיס", עם אותו גדעון תדמור שלו.

שלי יחימוביץ': כשבשנת 2001 בוועדת הכספים – שימו לב, 2001, לפני 13 שנה – כשפקידי אוצר הגונים רצו אז לשנות את תמהיל המס לתמהיל נורמלי, לא משהו מטורף, הוא עמד שם בוועדת הכספים – זה בפרוטוקולים, נורא מעניין לקרוא את הפרוטוקולים – ואמר:

שלי יחימוביץ': התרנגולת עוד לא הטילה ביצי זהב וכבר אתם רוצים לשחוט אותה?

שלי יחימוביץ': והצליח למנוע תמהיל מס חדש.

שלי יחימוביץ': ומקץ עשר שנים, כשנאבקנו בששינסקי, אותו גדעון תדמור עם אותו תשובה, בוועדת הכספים, בא וצעק – עשר שנים אחרי – צעק: התרנגולת רק הטילה ביצי זהב, כבר אתם רוצים לשחוט אותה?

שלי יחימוביץ': בקיצור, אין זמן מתאים לכך שאזרחי ישראל יקבלו את מה שמתאים להם, אז שלא יבכו עכשיו.

שלי יחימוביץ': זה הם שעיכבו את המהלכים הצודקים, באמצעות הכוח שלהם, באמצעות הכסף שלהם, באמצעות קשרי הון-שלטון.

שלי יחימוביץ': בפעם ההיא בששינסקי ניצחנו לטובת הציבור, ואנחנו ננצח גם הפעם.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: המהלך יוביל להורדת דירוג האשראי של ישראל.

שלי יחימוביץ': איזה שטויות.

שלי יחימוביץ': הפחדה חסרת שחר של תשובה במו-פיו.

שלי יחימוביץ': מונופולים פרטיים מושחתים הם שיורידו את דירוג האשראי של ישראל.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: מדובר בבולשביזם, בסוציאליזם, בקומוניזם, בפופוליזם, זאת ההאשמה.

שלי יחימוביץ': תהרגו אותי, אני לא מצליחה להבין את הטיעון הזה.

שלי יחימוביץ': חסידי השוק החופשי והתחרות מגוננים בכל הכוח על מונופול?

שלי יחימוביץ': משהו כאן משובש לחלוטין?

שלי יחימוביץ': תגידו, אתם שומעים מה שאתם אומרים?

שלי יחימוביץ': מי שמגונן על מונופול רב-עוצמה וחסר מעצורים זה חסידי השוק החופשי, ואני הסוציאל-דמוקרטית צריכה להילחם במונופול לטובת הציבור?

שלי יחימוביץ': האמת היא שאתם לא סוציאליסטים ולא קפיטליסטים, אתם סתם חזירים: מצד אחד, אתם רוצים מונופול בולשביקי; מצד שני, כשאומרים לכם פיקוח על המחירים, אתם אומרים: שוק חופשי, זה בולשביזם.

שלי יחימוביץ': גובים 6 דולר על יחידת אנרגיה, כשזה עולה לכם דולר אחד.

שלי יחימוביץ': היה אפשר להוריד כאן את יוקר המחיה בצורה דרמטית, שאנשים יוכלו לנשום, ולא, אתם לא נותנים; לא מאפשרים לציבור ליהנות מהורדה משמעותית ביוקר המחיה, בגלל חזירות.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: ארצות-הברית כועסת ולוחצת על ראש הממשלה להשאיר את המונופול.

שלי יחימוביץ': איזה קשקוש.

שלי יחימוביץ': ראש הממשלה קיבל טלפון מנשיא ארצות-הברית אובמה?

שלי יחימוביץ': משר החוץ קרי?

שלי יחימוביץ': קיבל טלפון מאיזה סנטור, שכנראה מקבל תרומות מ"נובל אנרג'י", חברה אמריקנית, קשרי הון-שלטון.

שלי יחימוביץ': שם "נובל אנרג'י" חזקה כמו שאצלנו תשובה חזק.

שלי יחימוביץ': צריך להפריד פה: זה לא לחץ אמריקני, זה לחץ של כסף.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: המהלך מסכן את השלום עם שכנותינו, עם ירדן ועם הרשות הפלסטינית.

שלי יחימוביץ': האמת, דווקא מעורבות ממשלתית פעילה במאגרי "תמר" ו"לווייתן" תאפשר הכוונה של הגז לטובת צרכים מדיניים אסטרטגיים של ישראל.

שלי יחימוביץ': עוד שקר: המשקיעים יברחו, ואם תשובה יצא מ"לווייתן" אף אחד לא ירצה לבוא.

שלי יחימוביץ': מובן שמדובר בשטויות; זאת תגלית הגז במים עמוקים הגדולה ביותר שהייתה בעשור האחרון בעולם.

שלי יחימוביץ': המשקיעים מתים לבוא לכאן, אבל מה?

שלי יחימוביץ': הם באים, מציצים, רואים מונופול והולכים.

שלי יחימוביץ': איך הם יבואו כשיש מונופול?

שלי יחימוביץ': כבר עכשיו יש איתותים מחברות בין-לאומיות לבוא לכאן, ותשובה – מה, הוא ברא את הגז במעבדות שלו?

שלי יחימוביץ': יש לו איזה ידע איך קודחים גז?

שלי יחימוביץ': לא, הוא כולה משקיע פיננסי, וכאלה יש בשפע.

שלי יחימוביץ': שקר: מחירי הגז בישראל הם הכי נמוכים בעולם.

שלי יחימוביץ': האמת, מחיר הגז ברוב המדינות שנסמכות על גז מהפקה מקומית ולא מייבאות אותו נמוך בצורה משמעותית מאשר בישראל.

שלי יחימוביץ': טענה: לתשובה מגיע להרוויח על הגז.

שלי יחימוביץ': נכון, עם זה אני מסכימה, מגיע לו אפילו להתעשר מזה מאוד מאוד, אבל לא מאוד מאוד מאוד מאוד על-חשבון אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': במידה.

שלי יחימוביץ': ועד עכשיו ראש הממשלה נתניהו לא מתערב, לא פוצה פה.

שלי יחימוביץ': כל עוד הממונה על ההגבלים העסקיים עושה קולות שהוא מתכוון לאשר את המונופול – שתיקה מוחלטת, היעדר גיבוי מוחלט.

שלי יחימוביץ': מתי הוא מתערב?

שלי יחימוביץ': בשלהי הקדנציה שלו, כשהממונה על ההגבלים אוזר עוז והוא עושה את מה שהוא צריך לעשות, פתאום נתניהו מתערב וממנה את יוג'ין קנדל לבדוק את ההחלטה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לחזק מכאן את הממונה על ההגבלים העסקיים דיויד גילה, שפעל בלי שום גיבוי בשנים האחרונות; ידע שיש לו עסק עם מונופול מסוכן, היה נתון ללחצים בלתי אפשריים ולאיומים שיגררו אותו לבתי-משפט עם אמצעים דלים.

שלי יחימוביץ': בן-אדם ענייני, איש מקצוע, מומחה בתחום ההגבלים, פרופסור, צנוע, נעים הליכות, לא רוצה לריב עם אף אחד.

שלי יחימוביץ': אפילו הוא הבין שהוא לא יכול לתת הכשר לעושק מתמשך כזה של הציבור בחסות הפוליטיקאים.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר לכם, המאבקים הכי קשים והכי צודקים והכי חשובים והכי מרכזיים נעשים תמיד תמיד בקושי רב מאוד.

שלי יחימוביץ': אין בהם זוהר, אין בהם כותרות, הם מלווים בעבודה מאוד מאוד אפרורית, אבל חציבה באבן בסוף מוכיחה את עצמה.

שלי יחימוביץ': ולסיום, אני מבקשת להודות לשותפים הלא-רבים למאבק הזה, לצערי הרב.

שלי יחימוביץ': לא רבים.

שלי יחימוביץ': בראש ובראשונה לפרופסור אבישי ברוורמן, חברי, יושב-ראש ועדת כלכלה, איש שיש לו חברים רבים בעולם העסקי, ובכל זאת הוא לא נותן לתדרוכים שלהם לסמא את עיניו וממשיך להיאבק בעוז; לעורך-דין גלעד ברנע, שמייצג אותנו בעתירה מול בית-הדין להגבלים העסקיים; לארגונים הנפלאים שעובדים בשבילכם, הציבור: הפורום הישראלי לאנרגיה, התנועה לאיכות השלטון, הפורום המשפטי למען ארץ-ישראל, "אדם, טבע ודין", פורום הפרופסורים לחוסן כלכלי-מדיני, "מגמה ירוקה"; הרבה פעילים חברתיים; חבר הכנסת משה גפני; נשיא המדינה רובי ריבלין, שהיה אתנו לאורך כל הדרך עד שנבחר לשמחתנו לנשיא.

שלי יחימוביץ': הרבה מאוד כסף יושקע בשבועות הבאים כדי שהם יוכלו להרוויח עשרות מיליארדים על-חשבונכם.

שלי יחימוביץ': מול הכסף הזה, רק כוחו של הציבור ינצח.

שלי יחימוביץ': ואני קוראת לציבור להתגבר על מסך הבורות, על מסך חוסר העניין, על מסע ההפחדות ושטיפות המוח, ולבוא להתגייס למאבק למען עתידנו, עתיד ילדינו, חיים נורמליים, חיים של עצמאות אנרגטית, של הורדת יוקר המחיה, של כלכלה הוגנת וחברה צודקת; חיים שבהם אנחנו חולקים יחד את משאבי הטבע שלנו ולא מעניקים אותם במתנה לאדם אחד.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי רוצה להזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אבל הוא לא נמצא אתנו, כנראה יש לו פריימריז קשים.

יולי יואל אדלשטיין: התהפוכות בתחום הגז הטבעי

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני מזמין את חבר הכנסת מיקי לוי – הצעה לסדר-היום בנושא: התהפוכות בתחום הגז הטבעי, מס' 4269.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי, מטעם סיעת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת שהכנתי את עצמי לסעיף השני של הדיון, וברשותך, אני אתייחס בכל זאת לנושאים הבוערים שבסעיף השני שעל סדר-היום.

מיקי לוי: בעוד כשלושה ימים, חברי חברי הכנסת, היה אמור להיכנס לתוקפו התקציב החברתי ביותר שהביאו לכנסת בשנים האחרונות.

מיקי לוי: בתקציב שהביא שר האוצר לפיד היו תוספות של מיליארדי שקלים להרחבת קייטנות הקיץ לילדי ג'-ד', וזה אומר ש-400,000 תלמידים היו הולכים לקייטנות הקיץ, וכן, זה הופיע בתקציב, וכן, הרחבת הקייטנות לגילאים גבוהים יותר, לקיצור תורים בבתי-החולים הציבוריים, לביטחון – – –

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: זה, האמן לי, תקציב 15' לא עבר – מכיוון שראש הממשלה יכול לחכות עוד חודש ימים, לא להכניס את מדינת ישראל לסחרור תקציבי של 1 חלקי 12, ואם הוא רדוף הלם ורדוף פחדים לפטר את שרי יש עתיד ואת שרי התנועה, אחרי התקציב ראש הממשלה, בחוסר האחריות שלו – – –

יצחק כהן: אבל אמרתי לך, מע"מ אפס לא יעבור.

מיקי לוי: – – – ראש הממשלה, בחוסר האחריות שלו, יכול למשוך ולהעביר את התפקיד, ורק אחר כך לפטר את אותם שרים.

מיקי לוי: 1 חלקי 12 עד ספטמבר – בושה וחרפה, חוסר אחריות.

תמר זנדברג: – – – תתבייש לך.

תמר זנדברג: זה שפיטרו אתכם זו הבעיה של מדינת ישראל?

מיקי לוי: לא, נראה שאת לא מבינה את מה שהסברתי.

מיקי לוי: אני אסביר לך עוד הפעם.

מיקי לוי: מכיוון שמדינת ישראל הולכת לתקציב – – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: – – – ועכשיו אתם באים – – – זאת הבעיה?

מיקי לוי: אבל, חברים – נראה שאת לא מבינה, מה לעשות.

תמר זנדברג: רק אתה מבין.

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: אבל, חברים, במקום להעביר את התקציב החברתי הזה, שמוסיף מיליארדים לחינוך, לבריאות, לרווחה ולביטחון האישי של אזרחי ישראל – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – ראש הממשלה בחר להתנהג כמו פקק ולתקוע אותו.

מיקי לוי: כאשר אמרנו "מנותק", לזה בדיוק הייתה הכוונה.

מיקי לוי: ראש הממשלה שלא מכבד דיון, וגם כנראה לא אתה ולא את, אין לכם כנראה חינוך, לא אתה ולא את.

קריאות: – – –

מיקי לוי: כאשר אמרנו "מנותק", לזה בדיוק הייתה הכוונה.

תמר זנדברג: – – – על מה אתה מדבר, בחייך?

מיקי לוי: ראש הממשלה שלא מכבד דיון על העוני בישראל, זו פשוט בושה לדמוקרטיה ולחברה בישראל.

– – – העוני – – – אתכם – – – העוני.

מיקי לוי: כמו פקק, תקע את התקציב החברתי.

מיקי לוי: לא רק אותו, הוא תקע את תוכנית הדיור המקיפה ששר האוצר קידם בכל הכוח בשנה ושמונת החודשים האחרונים.

מיקי לוי: אדוני, עוד הפעם אין שר, אולי נפסיק את הדיון?

מיקי לוי: גם ככה צועקים.

אורי מקלב: גם סגן שר לא נמצא.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מוחה.

מיקי לוי: רק תוסיף לי – – –

אורי מקלב: רבותי, ראיתם איך עולם מתהפך.

קריאות: – – –

אורי מקלב: גלגל מתהפך.

אורי מקלב: עכשיו הדובר מבקש את השר.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני יכול להמשיך, שר לא חייב להיות.

מיקי לוי: רק תוסיף לי בבקשה דקות כי מפריעים לי.

אורי מקלב: על זה אני אוסיף לך.

אורי מקלב: חברת הכנסת פנינה, זה מפריע לדובר.

אורי מקלב: אני מבקש – – – חברת הכנסת זנדברג, בבקשה, לתת לדובר.

אורי מקלב: הוא מבקש ממני גם תוספת זמן, אז זה לא יעזור, קריאות הביניים.

תמר זנדברג: יש לו פריימריז אצל הקיסר.

אורי מקלב: רבותי.

פנינה תמנו: תעזור לה, תעזור לה, מיקי.

פנינה תמנו: יש לה פריימריז, היא רוצה קצת במה.

מיקי לוי: אני לא מתייחס, ממש.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

רק חסר לו שר.

מיקי לוי: מר פקק תקע את התקציב החברתי.

מיקי לוי: הוא גם תקע את תוכניות הדיור המקיפות ששר האוצר לפיד קידם בכל הכוח בשנה ושמונת החודשים האחרונים.

דוד רותם: כמה תעמולת בחירות אתה יכול לעשות?

מיקי לוי: במסגרת הקבינט – אני מציע לך לקרוא את "דה-מרקר" היום.

מיקי לוי: במסגרת קבינט הדיור ששר האוצר עמד בראשו – אני מציע לך, דודו רותם, לקרוא את "דה-מרקר" ולקרוא איך תקעת את 220.

מיקי לוי: חוק 220.

מיקי לוי: במסגרת קבינט הדיור, ששר האוצר עמד בראשו, פעלנו להגדיל את ההיצע ולפקח על מחירי השכירות ולפתוח חסמים שמנעו בנייה.

מיקי לוי: איך עושים זאת?

מיקי לוי: חתמנו על הסכמי-גג עם ראשי ערים, שהביאו להתחלות בנייה של עשרות-אלפי יחידות דיור בכל רחבי הארץ ולשיווקי דירות שלא נראו כמוהם בעשור האחרון.

מיקי לוי: העברנו תוכנית "נתיב לדירה" כדי לתעדף פרויקטים של תחבורה לטובת פרויקטים של בנייה.

מיקי לוי: שינינו את הקריטריון השערורייתי – כן, הקריטריון השערורייתי – של ותק בנישואים, שמופיע רק, כנראה, במפלגות הדתיות.

מיקי לוי: גיבשנו את חוק שכירות הוגנת והקמנו חברה של "דירה להשכיר".

מיקי לוי: צר לי שהתוכנית הזאת, הסעיף התקציבי הזה, שהיה אמור לעבור בוועדת הכספים לטובת כולנו, ראש הממשלה, בהוראה ישירה, נתן הוראה לוועדת הכספים להוריד אותו.

מיקי לוי: אני לא רואה שום סיבה אחרת.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

מיקי לוי: אז למה זה הורד?

מיקי לוי: אולי נמנה – – –

יצחק כהן: – – – ועדת הכספים – – – את זה.

מיקי לוי: אוקיי, אני מקווה שזה יחזור.

יצחק כהן: תגידו תודה רבה לרב ליצמן – – –

מיקי לוי: בינתיים זה ירד, חברי חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: חברת "דירה להשכיר", שהייתה אמורה לבנות כ-150,000 דירות – – –

יצחק כהן: – – –

אורי מקלב: הוא שמע, הוא שמע, הוא שמע.

מיקי לוי: בסדר, תגיד לי אחר כך.

מיקי לוי: אני אשמח.

אורי מקלב: הוא שמע.

אורי מקלב: הוא רק שאל שאלה, הוא לא אמר את זה כעובדה.

אורי מקלב: תודה.

מיקי לוי: חברת "דירה להשכיר", באמתחתה תוכניות לבניית כ-150,000 דירות להשכרה במחיר מפוקח.

מיקי לוי: הקמנו כ-5,000 יחידות דיור למעונות סטודנטים וכן גיבשנו את תוכנית מע"מ אפס, שבאה לתת הנחה של מאות-אלפי שקלים לזוגות צעירים שנושאים בנטל כדי לתת להם אור בקצה המנהרה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, באמצעות העשייה הנמרצת והמקיפה הזו שר האוצר הצליח לשווק בפועל פי-שלושה דירות מהממשלות הכושלות שלפנינו.

מיקי לוי: ובחודש אוקטובר, בפעם הראשונה מאז שנת 2007, נרשמה ירידה, לא גדולה, בין 1% ל-3%, במחירי הדיור.

מיקי לוי: כך אישר, אגב, גם בנק ישראל.

מיקי לוי: אז במקום לעזור לשר האוצר לפתור את משבר הדיור, ראש הממשלה שוב בחר להיות פקק.

מיקי לוי: במקום לעזור – – –

כמה ירד הדיור?

מיקי לוי: לך תלמד.

מיקי לוי: בין 1% ל-3%.

מיקי לוי: ראש הממשלה שוב בחר להיות מר פקק.

מיקי לוי: פגע בזוגות הצעירים שחיכו למע"מ אפס, להנחה גדולה.

מיקי לוי: הוא הקפיא את תוכנית "דירה להשכיר" – אני מאוד מקווה שהיא תעלה – והכניס בחוסר אחריות את שוק הדיור שוב לסחרור מחירים.

מיקי לוי: אבל, חברי חברי הכנסת, כפי שנוכחנו כולנו לראות בשבועות האחרונים, כשמדובר בשותפות הטבעיות של ראש הממשלה, לפתע נעלם הפקק, נעלמים הבלמים התקציביים, והתקציבים זורמים להם בשצף-קצף ללא גבולות.

סתיו שפיר: אתם העברתם את התקציבים האלה כל השנה, מיקי.

סתיו שפיר: כל השנה אתם העברתם – – –

מיקי לוי: ומה הפלא, מפלגת יש עתיד, שהייתה שומר הסף – – –

סתיו שפיר: אתם אישרתם העברת כספים.

מיקי לוי: מפלגת יש עתיד, שהייתה שומר הסף של הקופה הציבורית – –

סתיו שפיר: מפלגת יש עתיד העבירה את התקציבים האלה לבית היהודי.

מיקי לוי: – – כבר לא בממשלה.

מיקי לוי: מפלגת יש עתיד, שהייתה שומר הסף של הקופה הציבורית, כבר לא בממשלה.

מיקי לוי: ומרגע שעזבנו, החגיגה יכולה להימשך.

מיקי לוי: פתאום אנחנו שומעים על עשרות מיליוני שקלים שעושים דרכם מכיסם של ניצולי השואה – בושה וחרפה – ומיישובי הדרום, היישר להתנחלויות מבודדות.

סתיו שפיר: אתם העברתם 1.2 מיליארד להתנחלויות.

מיקי לוי: שוחד בחירות פר-אקסלנס.

סתיו שפיר: אתם הייתם שותפים לזה.

סתיו שפיר: שבועיים אחר כך אתם שוכחים?

מיקי לוי: כדי שמועמדי הבית היהודי יקבלו עוד קולות בפריימריז וכדי להבטיח את הרוב בוועדת הכספים משמנים גם את האצבעות של השותפות, שאך יום לפני היו באופוזיציה.

אורי מקלב: אני מוסיף לך עוד דקה.

מיקי לוי: החדשות הן ישנות, ומעבירים מיליוני שקלים נוספים לסעיפים הזויים.

מיקי לוי: אין דין ואין דיין.

מיקי לוי: שולחים ידם לקופה הציבורית בלי למצמץ, עד כדי כך שהיועץ המשפטי לממשלה כבר התערב בחשד שמדובר בשוחד בחירות.

מיקי לוי: מה שהיה הוא שיהיה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מר פקק כנראה חושב שהציבור סתום.

מיקי לוי: אחרת איך אפשר להסביר את כלכלת הבחירות השקופה שהוא מנהל בתקופה הזו וחושב שהציבור יקנה את הפוזה החברתית שהוא אימץ לעצמו?

מיקי לוי: אותו פקק שהתעלם במשך שש שנים ממשבר הדיור ומיוקר המחיה חושב שהציבור יקנה שוב את הבטחותיו להוריד מחירים.

מיקי לוי: הוא בטוח שהציבור שכח שבמשך חודש שלם – –

אורי מקלב: נא לסיים.

מיקי לוי: עוד לא עברה דקה, אדוני.

אורי מקלב: לא עברה דקה?

מיקי לוי: – – הוא התעלם מהמשבר עם ההסתדרות סביב שכר המינימום – –

אורי מקלב: אתה מתווכח אתי?

אורי מקלב: נראה לך שאני מאיץ את השעון?

מיקי לוי: – – וסירב לדבר עם שר האוצר שלו.

אורי מקלב: מה נראה לך, שאני מאיץ את השעון, שאתה אומר שלא עברה דקה?

מיקי לוי: אדוני, לא הוספת שם.

מיקי לוי: אני הסתכלתי.

אורי מקלב: אתה הסתכלת ולא הוספתי?

אורי מקלב: הוספתי ועברה דקה.

אורי מקלב: ואל תתווכח עם היושב-ראש.

מיקי לוי: אני כבר מסיים, אדוני.

אורי מקלב: אם אתה רוצה להישמע אמין בכל הדברים, אז גם בעניין הזה.

מיקי לוי: אני מבין את הצורך של אדוני להוריד אותי בטרם הגיע הזמן.

אורי מקלב: לא, ממש לא.

מיקי לוי: ולא לעשות איזונים.

מיקי לוי: אבל אנחנו – – –

אורי מקלב: אבל אם אתה רוצה להישמע – הוספתי לך עוד דקה וגם זה לא מספק אותך, אבל להגיד לי שלא הוספתי?

אורי מקלב: אם אתה רוצה להישמע אמין בכל הדברים, אז לכל הפחות תחזור בך בעניין הזה.

מיקי לוי: אם לא ראיתי, אני חוזר בי.

אורי מקלב: קיבלת דקה שלמה.

אורי מקלב: לא ראית?

אורי מקלב: זה בסדר.

מיקי לוי: ואני מבקש לסיים את דברי, כי היו כאן הרבה הפרעות.

אורי מקלב: לא, אתה תסיים.

אורי מקלב: כבר סיימת.

אורי מקלב: גם לזמן יש פקק.

מיקי לוי: אותו מר פקק, שהתעלם במשך שנים ממשבר הדיור ומיוקר המחיה, חושב שהציבור יקנה את הבטחותיו להוריד מחירים.

מיקי לוי: הוא בטוח שהציבור שכח איך במשך חודש שלם הוא התעלם מהמשבר עם ההסתדרות סביב שכר המינימום וסירב לדבר עם שר האוצר שלו, כאשר בפתח – שביתה גדולה.

מיקי לוי: אותו נתניהו חושב שהציבור לא יודע ששר האוצר לפיד הוא שהושיב את המעסיקים ואת ההסתדרות – –

אורי מקלב: משפט, משפט אחרון.

מיקי לוי: – – והגיע אתם להסכמה – –

אורי מקלב: לנאום ראשון באופוזיציה לא מפריעים.

מיקי לוי: – – על העלאת שכר המינימום ל-5,000 שקלים.

אורי מקלב: לנאום ראשון באופוזיציה לא מפריעים.

מיקי לוי: אז, אדוני, הציבור לא שוכח את ההתנהלות המבזה והוא לא קונה את השטיקים והטריקים של הפוזה החברתית החדשה שראש הממשלה אימץ לעצמו.

מיקי לוי: הציבור בישראל רואה איך הוא תקע, מתוך אינטרס פוליטי צר, את כל התוכניות שיזמנו, והיינו אמורים לשפר את מצבו של הציבור.

אורי מקלב: תודה, תודה.

מיקי לוי: הציבור בישראל ראה את כחלון וסער – אני מסיים, אדוני – איך הברחת את כחלון וסער.

מיקי לוי: עם בנט הסתכסכת, את ליברמן הרחקת ואת לבני ולפיד פיטרת.

מיקי לוי: בני בגין ודן מרידור מצהירים: הליכוד אינו הבית שלי.

מיקי לוי: בני בגין ודן מרידור – –

אורי מקלב: אני אתן לך להשיב גם כן.

מיקי לוי: – – מצהירים: הליכוד אינו הבית השלי.

מיקי לוי: הציבור בישראל ראה ויודע היטב מי כלבי השמירה של הקופה הציבורית ומה קרה כשעזבנו.

מיקי לוי: הוא ראה מי ניסה לנקות את הדירקטוריונים של החברות הציבוריות – –

אורי מקלב: בכל אופן, בכל אופן, חבר הכנסת מיקי לוי, לא בכוח, לא בכוח.

מיקי לוי: – – ודחף בכל הכוח הטלת פיקוח על הקרן הקיימת.

אורי מקלב: אתה רוצה להגיד דברים?

אורי מקלב: אז תתכנס למשפט האחרון.

מיקי לוי: ומי היה הפקק?

מיקי לוי: אני מתכנס, אדוני.

מיקי לוי: ומי היה הפקק שמנע זאת כדי להמשיך את הדילים והקומבינות שהיו מנת חלקו של ראש הממשלה בעבר?

מיקי לוי: ולסיכום, אדוני, שלאף אחד לא יהיה ספק – כדי שתוכל לקום ממשלה יציבה שתחליף את הפקק הזה בעשייה, צריך גוש מרכז חזק וגדול, שיחבור למפלגות מימין ומשמאל ויוביל קדימה את הממשלה הבאה.

אורי מקלב: תודה.

מיקי לוי: רק כך הממשלה הבאה תוכל להיות יציבה ותוכל להמשיך לקדם את היוזמות שהפקק הזה תקע.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: דוח העוני

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 4270 ו-4271, של חברת הכנסת מיכל רוזין וחבר הכנסת מאיר פרוש, בנושא: דוח העוני.

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: הממשלה – – –

אורי מקלב: כפי שכתוב לי, הממשלה תשיב במשולב.

אורי מקלב: אם אתה חושב אחרת, אז היית צריך לתאם עם המזכירות.

אורי מקלב: זה מה שמופיע לי כאן, וגם אימתי את זה עם מזכירת הכנסת.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: מקבל.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אורי מקלב: מדובר כאן על תשובה משולבת על כל ההצעות לסדר-היום.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אורי מקלב: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

אורי מקלב: אחריה – חבר הכנסת מאיר פרוש.

אורי מקלב: אנחנו גם ויתרנו על נוכחות של שר, אדוני סגן השר – גם כן מאותו עניין.

אופיר אקוניס: השר – – –

מיכל רוזין: אז למה ויתרנו?

מיכל רוזין: לא הבנתי.

אורי מקלב: מכיוון שבהצעות לסדר-היום אנחנו לא מחייבים את הממשלה.

אורי מקלב: זו בסך הכול בקשה של האופוזיציה לשבת.

מיכל רוזין: יש שינוי חדש של התקנון.

אורי מקלב: אז אנחנו נפסיק את זה?

אורי מקלב: אז מה?

אורי מקלב: אז הממשלה גם כן תשמח.

אורי מקלב: לא תהיה כאן תעמולת בחירות.

אורי מקלב: נראה שחבר הכנסת מיקי לוי לא היה מעוניין שנפסיק את הישיבה.

מיכל רוזין: אם כבר מכופפים חוקים במדינה, אז בוא ונכופף עוד כמה גם בכנסת.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – מעטה אך נכבדה – אני רוצה לבקש ממך, כבוד היושב-ראש, אולי לבקש מהסדרנים להחשיך את האורות באולם, כי אם אנחנו מדברים על דוח העוני, אז עדיף לעשות את זה בחושך.

מיכל רוזין: אחרי שנתיים שאני כאן במשכן כבר הבנתי שלא כל כך משנה מה ייאמר כאן מעל דוכן המליאה או בוועדות בוויכוחים הגדולים המצולמים.

מיכל רוזין: בסופו של דבר, הכסף האמיתי עובר במחשכים; גם ערוץ 10 הבינו את זה אתמול כשהחשיכו את המסך.

מיכל רוזין: ראש הממשלה, שלצערי לא נמצא כאן – אין לו פריימריז.

מיכל רוזין: מן הראוי שיהיה כאן.

אופיר אקוניס: יש לו פריימריז – – –

מיכל רוזין: יש לו פריימריז.

מיכל רוזין: בסדר.

אופיר אקוניס: – – –

מיכל רוזין: אוקיי.

מיכל רוזין: בסדר.

מיכל רוזין: גם לנו יש פריימריז – דמוקרטיה.

מיכל רוזין: הוא יכול להיות כאן ולכבד את העם שלו.

מיקי לוי: מקומו במפלגה מובטח, אופיר.

אופיר אקוניס: – – –

מיכל רוזין: אזרחי המדינה שלו קורסים; 2.5 מיליון בני-אדם נחשבים עניים; כל ילד רביעי הולך לישון רעב; 50% מהנתמכים עובדים ועדיין חיים מתחת לקו העוני.

מיכל רוזין: אז אל תספר לי על פריימריז.

מיכל רוזין: אבל למי מועברים כספי הציבור?

מיכל רוזין: לעניים?

מיכל רוזין: הצחקת אותי.

מיכל רוזין: בממשלה של מאכערים כספי הציבור מועברים לבעלי האינטרסים: למתנחלים, לטייקונים, למונופולים הגדולים ולמושחתים.

מיכל רוזין: כולם כאן ידברו נורא יפה היום ובכלל על מדיניות חברתית, תקציב חברתי, ומקבלים עוד כמה לייקים על סטטוסים מלאים הבטחות ריקות בפייסבוק, אבל כשזה מגיע למעשים יש לנו ממשלה שמשרתת את החזקים במקום לדאוג לחלשים.

מיכל רוזין: אתמול בלילה – סליחה, היום בבוקר – פונו תושבי גבעת-עמל באלימות מבתיהם – כולל חבר הכנסת אילן גילאון, שפונה באלימות והופל מהעגלה שלו – אותם בתים שהמדינה עצמה יישבה אותם בהם.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: כי תשובה רוצה לבנות שם מגדלי יוקרה; אותו תשובה, דרך אגב, שראש הממשלה מנע לאחרונה את ההחלטה לפרק את מונופול הגז שלו – גז טבעי ששייך לכולנו, אבל מי שיגזור את הרווחים עליו יהיה שוב הטייקון.

מיכל רוזין: בשבוע שעבר העביר ידידנו חבר הכנסת סלומינסקי, שלא נמצא כאן, בוועדת הכספים 13 מיליון שקלים לטובת פרויקט תיירות הזוי בשומרון, בניגוד להוראות היועץ המשפטי לממשלה ותוך הטעיה של חברי הכנסת בוועדה.

מיכל רוזין: זו סיומת מאוד הולמת לשנה או שנתיים שבהן תקציב החטיבה להתיישבות גדל ב-600% – כן, 600%.

מיכל רוזין: 347 מיליון שקלים קיבלו יישובים ביהודה ושומרון בזמן שבפריפריה לא מצליחים לסגור את החודש.

מיכל רוזין: כדי להוסיף חטא על פשע, השבוע הסתבר שרבים מהכספים שהועברו לחטיבה להתיישבות עברו לכיסיהם של גורמים פרטיים כחלק מהמנגנון המסואב והמושחת שבו חשודים בכירי מפלגת ישראל ביתנו.

מיכל רוזין: ואפרופו פרשיית השחיתות לכאורה של ישראל ביתנו – אדוני ראש הממשלה, אולי פספסתי, האם הייתה לך איזו תגובה בנושא הזה?

מיכל רוזין: אולי היית מנצל את הבמה, מגיע לכאן ומגיב על נושא השחיתות, על אחת מפרשיות השחיתות החמורות ביותר בתולדות מדינת ישראל?

מיכל רוזין: אולי איזה מסר לעם?

מיכל רוזין: נראה שלא.

מיכל רוזין: אולי צריך לחכות חמישה ימים, כמו אחרי האסון בערבה, כדי לקבל ממך התייחסות כלשהי, כי גם שם היית עסוק בנושאים מגוונים ולא התפנית להתייחס לאסון האקולוגי החמור ביותר בתולדות המדינה.

מיכל רוזין: ממשלת נתניהו העמיקה את השחיתות ואת הסיאוב בענייני המדינה, ואתם צריכים להתבייש על כך.

מיכל רוזין: בנימין נתניהו הוא ראש ממשלה כושל גם כלפי פנים וגם כלפי חוץ.

דוד רותם: – – –

מיכל רוזין: תראה מה קורה בעולם.

מיכל רוזין: אנחנו מבודדים בזירה הבין-לאומית.

מיכל רוזין: אנחנו מבודדים.

מיכל רוזין: במקום לפתור את המשבר הבין-לאומי ואת הבידוד הזה, אנחנו לא מתמודדים אתו; יש כאן בחדר פיל שאנחנו לא מתמודדים אתו.

מיכל רוזין: נמאס לנו מראש ממשלה שמפקיר את האזרחים שלו לטובת בעלי אינטרסים.

מיכל רוזין: נמאס לנו מראש ממשלה שלא מספק לנו אופק מדיני, חברתי וכלכלה.

מיכל רוזין: נמאס לנו.

מיכל רוזין: ב-17 במרס אנחנו נחליף את השלטון וניצור פה עתיד טוב יותר לאזרחי מדינת ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

אורי מקלב: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

אורי מקלב: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

אורי מקלב: תודה גם על העמידה בלוח הזמנים.

תמר זנדברג: התחרות במרכז קשה.

מיקי לוי: רדיקלים.

מיקי לוי: אתם רוצים למכור את המדינה בנזיד עדשים.

מיקי לוי: רדיקלים.

אורי מקלב: לאחר מכן – חבר כנסת חנא סוייד.

אורי מקלב: חבר הכנסת חנא סוייד, אתה אחריו.

תמר זנדברג: המרכז הקיצוני – – –

מיקי לוי: לא אמרתי.

תמר זנדברג: – – – תשתחררו קצת.

תמר זנדברג: תפתחו אידיאולוגיה.

מיקי לוי: – – –

אורי מקלב: אדוני, בבקשה.

תמר זנדברג: אבל הימין הקיצוני בינתיים – – –

מיקי לוי: – – –

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם סיעתי, אני מתכבד לשאת דברים בהתפרסם דוח העוני.

אורי מקלב: רבותי.

תמר זנדברג: אז מה אתה רוצה – – – עוד הפעם לימין.

אורי מקלב: נא לא להפריע לדובר האופוזיציה.

אורי מקלב: חברת הכנסת זנדברג, אם אפשר.

אורי מקלב: אני מודה.

מאיר פרוש: דוח העוני מדבר על כך ש-2.5 מיליון איש – – –

תמר זנדברג: שיצביעו – – – אם זה מה שאתם רוצים לתת.

תמר זנדברג: הציבור שלח אתכם לאופוזיציה, ואתם – – –

אורי מקלב: חברת הכנסת זנדברג, את אפילו לא פונה לדובר.

אורי מקלב: את מדברת עם מישהו מהספסל ומפריעה לדובר.

אורי מקלב: זה ממש לא מקובל.

תמר זנדברג: – – –

מאיר פרוש: הדוח מדבר על 2.5 מיליון איש שהם עניים.

תמר זנדברג: כספים להתנחלויות.

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: מה זה עצרתם?

תמר זנדברג: לא עצרתם שום דבר.

מאיר פרוש: אפשר לעזור לךְ, בבקשה?

מאיר פרוש: חברת הכנסת זנדברג, אפשר לעזור לך או שאת רוצה לבד לעשות את זה?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אני רוצה להקשיב לך.

אורי מקלב: הוא מדבר על 2.5 מיליון איש.

תמר זנדברג: יש כאן – – –

מאיר פרוש: זה שמיקי לוי נשא פה נאום – הבנתי.

מאיר פרוש: מה את רוצה עכשיו בדיוק ברגע זה?

תמר זנדברג: המרכז הקיצוני.

תמר זנדברג: אתה מדבר – – –

אורי מקלב: אבל תדברי אתו.

אורי מקלב: את אפילו לא מדברת לדובר.

אורי מקלב: זו אפילו לא קריאת ביניים.

תמר זנדברג: – – – יותר חשובים.

תמר זנדברג: אתה צודק.

מאיר פרוש: על כל פנים, 2.5 מיליון איש – זה יכול להיות מתוך מדינה של 200 מיליון איש וזה לא כל כך נורא, למרות שכל מי שהוא עני – חז"ל אומרים: עני חשוב כמת, אז מסכן כל אדם שהוא עני.

מאיר פרוש: אבל כאשר מדברים על 2.5 מיליון איש, שזה קרוב לשליש מאזרחי המדינה, שהם עניים לפי דוח העוני – ואני מבקש להדגיש ש-930,000 מתוכם הם ילדים עניים – אם כך, אנחנו מדברים על מדינה שהיא מדינה חולה.

מאיר פרוש: מדינה חולה.

מאיר פרוש: מה עושים לדבר שהוא חולה?

מאיר פרוש: כשבן-אדם מורעל, יש תרופות.

מאיר פרוש: התרופות שהוא מקבל הן תרופות הרבה יותר חזקות.

מאיר פרוש: אלה תרופות שצריכות למנוע – איך גורמים לכך שהמחלה הזאת לא תתפשט.

מאיר פרוש: אם בן-אדם חולה במחצית הגוף שלו, אז בוודאי הוא צריך לקחת תרופות חזקות כדי למנוע את ההתפשטות של המחלה הזאת.

מאיר פרוש: אז בימים כתיקונם, כשיש לנו ממשלה, האמירה המתבקשת היא שהממשלה תתפטר, שהממשלה תעזוב את ההנהגה ותלך לבחירות, או לא תלך לבחירות ואפשר לתת למישהו אחר להנהיג את המדינה.

מאיר פרוש: בפועל, אנחנו מדברים על כך ששליש מהמדינה עניים, וזה מתקרב למיליון ילדים שהם עניים.

מאיר פרוש: הממשלה התפטרה.

מאיר פרוש: אז יש אחת משתי הדרכים: או שמי שהנהיג את הממשלה לא יכול להנהיג אותה עוד הפעם, מכיוון שהוא במצב שהוא ראש הממשלה, ולא רק שנתיים, בקדנציה האחרונה, אלא כבר שש שנים, והוא לא יכול להנהיג; או, אם הוא מבקש שוב את אמון הציבור, לפחות שימצא את הדרך, שאנחנו נסכים עליה שמצאנו את הדרך, איכשהו להתחייב שיותר זה לא קורה, שייתן לנו לוח זמנים שבשנה הראשונה האחוז ירד כך וכך ובשנה הראשונה פחות ילדים יהיו עניים ופחות באוכלוסייה יהיו עניים.

מאיר פרוש: אני רוצה בהקשר הזה להזכיר, שכאשר לפני יותר מ-30 שנה הביאו לכנסת את חוק הבטחת הכנסה, שהמדינה תשלם אחוז מסוים מהשכר הממוצע במשק לאותם אלה שאין להם הכנסה, כיהן באותו זמן, מי שהיה יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, אבי, זיכרונו לברכה.

מאיר פרוש: והוא אמר: כנסת שרוצה לטפל באוכלוסייה ענייה, לא יכול להיות שהיא תדלג על חלק מהאוכלוסייה, והוא התייחס לאותם אלה שתורתם אומנותם, שיושבים ולומדים והכנסתם איננה הכנסה, ויש עוני גדול במשפחות האלה.

מאיר פרוש: ואז אכן הייתה ממשלה אולי נוחה יותר ליהדות החרדית, קואליציה שהייתה הוגנת יותר עם היהדות החרדית, וראש הממשלה היה מנחם בגין, שר האוצר היה יורם ארידור, ואז סוכם בוועדת העבודה והרווחה, וכך זה גם הוצבע וכך חוקק, שבני ישיבות, אברכי כוללים, מקבלים 20% מהשכר הממוצע במשק.

מאיר פרוש: זה לא סוד שהיו עתירות כנגד ההסדר הזה שאברכי כוללים מקבלים 20% מהשכר הממוצע במשק, והדבר הזה גם נדון בבג"ץ בהרכב רחב יותר, ובג"ץ גם קבע שההזדמנות הזו, האפשרות הזו לתת לאברכי כוללים את המלגה הזו, תיפסק בסוף שנת הכספים 2014.

מאיר פרוש: מה הדבר הזה אמור לעשות לאוכלוסייה, אותה אוכלוסייה ספציפית?

מאיר פרוש: אותן כ-10,000 משפחות שהיו מקבלות את המלגה הזו, לא יקבלו את זה, מכיוון שבג"ץ קובע שאי-אפשר לתת את המלגה הזו.

מאיר פרוש: ומה זה עושה באופן ישיר?

מאיר פרוש: שעוד 70,000 ילדים יהיו בעוני.

מאיר פרוש: וזה לא רק פגיעה של עוני, אלא זה פגיעה בתזונה.

מאיר פרוש: אז פעם אנחנו התגאינו על כך שאנחנו מדינה של רווחה, מדינה של חמלה.

מאיר פרוש: היום, כאשר אלו הם הנתונים, כאשר שליש מהאוכלוסייה עני, כאשר קרוב למיליון ילדים עניים, אפשר לומר שזו מדינה שבעצם מתאכזרת לאזרחיה.

מאיר פרוש: והכי יפה זה כאשר באים ומבקשים להצטייר ככאלה שדואגים לנו.

מאיר פרוש: אני תמיד שומע את אותם חברי כנסת מלומדים, משכילים, שמנסים להסביר ולהטיף ולומר לנו עד כמה זה חשוב להשתלב בתעסוקה, להשתלב בעבודה, להשתלב בחברה, וכביכול מנסים לדאוג גם לאוכלוסייה החרדית, גם לנסות שילמדו ליבה – נשלב אתכם בתעסוקה.

מאיר פרוש: רק היום ראיתי מחקר חדש שפורסם, של ד"ר ראובן גל, מחקר על החרדים בחברה הישראלית, מנובמבר 2014, שיצא על-ידי מכון מפורסם כאן בירושלים, ושם הוא נותן פרק שלם על הנתונים שמצביעים על כך שכתוצאה מחקיקה או כתוצאה מכפייה, אם פעם היו כאלה שהשתלבו יותר בתעסוקה – מהחרדים – או אם יש כאלה שמכורח המציאות לא ממשיכים ללמוד ולא מקיימים את התנאי של תורתו-אומנותו ולכן מתגייסים לצה"ל, מאז חוקק החוק וניסו לומר לנו: יהיה יותר טוב, האוכלוסייה תשתלב, מאז קרה דווקא ההפך.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מאיר פרוש: למה שתאמר נכון כשאני אומר שזה כך?

מיקי לוי: זה לא נכון.

מאיר פרוש: הרי אתה חייב לומר "לא נכון", אחרת בשביל מה אתה כאן בכנסת?

מיקי לוי: יש מחקרים שמראים – – –

מאיר פרוש: אם יש חרדי שאומר משהו, אתה צריך לומר "לא נכון" – –

מיקי לוי: יש מחקרים שמראים – – –

מאיר פרוש: – – לא יותר מזה.

מאיר פרוש: אני לא בא להתווכח אתכם, לא עם מיקי לוי, שבעבר דיבר אחרת כלפי החרדים, והיום אחרת – –

מיקי לוי: אני גם היום מדבר אותו דבר.

מאיר פרוש: – – אני יכול להבין אותו – –

מיקי לוי: אני גם היום מדבר אותו דבר – – –

מאיר פרוש: – – בפרט עכשיו, כאשר הוא מתמודד, והוא רוצה למצוא חן בעיני הפריץ, בעיני יאיר לפיד, אז ודאי שהוא יהיה נגד חרדים, אבל בואו לא ניכנס לוויכוח.

מיקי לוי: טוב.

מאיר פרוש: אנחנו מבינים שנפתלי בנט רוצה קולות חילוניים.

מאיר פרוש: נפתלי בנט רוצה קולות חילוניים, מה עושים כדי לקבל קולות חילוניים?

מאיר פרוש: מכניסים חילונים לרשימה.

מאיר פרוש: אני יודע, כאשר מישהו רוצה להיבחר לכנסת, החוק מחייב אותו שהוא יהיה אזרח ישראלי.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: לא יכול להיות שאזרח מפקיסטן ייבחר לכנסת, זה דבר שלא מתקבל, יש מינימום תנאי סף.

מאיר פרוש: אתה רוצה להיות חבר כנסת, אתה חייב להיות אזרח ישראלי.

מאיר פרוש: למה שנסכים שאינדיאני, אזרח אינדיאני יהיה פה חבר כנסת?

מאיר פרוש: אני אומר את זה מכיוון שכאשר הזכרתי קודם שבג"ץ הוא זה שפסק שאברכים לא יכולים לקבל הבטחת הכנסה, אני יודע שכאשר נוסד המוסד הזה, בג"ץ, היו גם שופטים בבית-המשפט העליון שאמרו שהמשפט בבית-המשפט העליון יהיה ברוח המשפט העברי.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: למה ברוח המשפט העברי?

מאיר פרוש: מכיוון שאתה מדבר על מדינה עברית, מדינה שהשלטון שלה הוא של יהודים, וכאשר אתה רוצה להתאים את עצמך – כמו שאמרתי, בנט, כשהוא רוצה לקבל קולות חילוניים הוא לוקח חברי כנסת חילונים, וכאשר אתה רוצה להיות במדינה של יהודים שופט, אתה אומר: אני אתאים את עצמי למשפט העברי.

מאיר פרוש: אבל לא יכול להיות מצב של שופטים שהם מנותקים מההווי, מאורח החיים של הציבור החרדי; כמו שאני מקבל – ומקובל שלא יכול להיות חבר כנסת אם הוא פקיסטני, הוא חייב להיות אזרח ישראלי, הוא צריך להתאים את עצמו – לא יכול להיות ששופטים יקבעו לנו במדינה כאן את החיים ויתערבו, גם אם זה פוגע במדיניות של חברה, גם אם זה פוגע במדיניות של חמלה, גם אם זה פוגע במדיניות של רווחה, לא יכול להיות, שופטים כאלה לא מתאימים את עצמם.

מאיר פרוש: יאמר מי שיאמר: מה זאת אומרת, שופט צריך להתאים את עצמו?

מאיר פרוש: כן.

מאיר פרוש: אם הוא שופט כאן, במדינה העברית, הוא חייב להתאים את עצמו, הוא לא יכול לפסוק ולומר שלום עלי נפשי.

מאיר פרוש: לכן, בתקופה הזאת, כאשר הכנסת הזאת חוותה שנתיים קשות, שפגעו בכלכלה של האזרח הקטן, פגעו בכלכלה וגרמו לעוד ועוד אזרחים להיות עניים, גרמו לעוד ועוד ילדים להיות עניים, ממשלה כזו לא יכול להיות שהיא תקום שוב, לא יכול להיות שהיא תחזור לפה באותה הנהגה.

מאיר פרוש: העם יעשה את הכול כדי שההנהגה לא תחזור לאותם אלה שהיו שותפים למחדלים.

מאיר פרוש: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

אורי מקלב: גם כן תודה על עמידה בלוח הזמנים.

אורי מקלב: דוח העוני

אורי מקלב: ואנחנו נעבור להצעה לסדר-היום הבאה, שגם היא בנושא דוח העוני, הצעות מס' 4272 ו-4273, אבל הפעם של חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית כול, אין פלא שספסלי הממשלה ריקים, או כמעט ריקים, מכיוון שהממשלה הזו מראשית דרכה הייתה ממשלה הזויה, ממשלה שלא הייתה יכולה להביא לעם, לאזרחים במדינה – מלבד עוני ומלחמות, וככה היא מסיימת את דרכה.

חנא סוייד: טוב מאוד שהיא מסיימת את דרכה ככה, בקול ענות חלושה.

חנא סוייד: אני חושב שכשמתגלה נפט או גז או איזה אוצר טבע אחר במדינה מסוימת, ברור שכל אזרח במדינה נושם לרווחה וחושב שהנה, בסופו של דבר אנחנו ניהנה מאוצר טבע הזה שהתגלה, וכל האזרחים במדינה ייהנו, זה יביא לעושר, זה יביא לאושר, זה יביא לפריחה כלכלית, לצמיחה.

חנא סוייד: אבל לא כך הדבר.

חנא סוייד: כשהתגלה גז במדינת ישראל, נכון שכולם חשבו שהנה, הישועה הגיעה, אבל אנחנו מסתכלים ובוחנים: מאז התגלה הגז, איזה שינוי אמיתי בתחום הכלכלי והחברתי אנחנו חווים, כאזרחים במדינת ישראל?

חנא סוייד: רק בשבוע שעבר נפגשתי עם איזה נציג של חברה מוונצואלה בנושא אנרגיות מתחדשות.

חנא סוייד: הוא מספר לי שבוונצואלה, מאז התגלה הנפט שם, הדלק במדינה בחינם.

חנא סוייד: חינם.

חנא סוייד: אני לא יודע אם אנשים יודעים כאן.

חנא סוייד: אבל אמרתי לו: חינם חינם?

חנא סוייד: הוא אומר לי: כן, חינם.

חנא סוייד: אתה הולך – מכיוון שיש הרבה דלק, אז אתה הולך עם הרכב שלך, והדלק יהיה חינם.

חנא סוייד: אז אני לא רוצה לחשוב שמישהו במדינת ישראל באמת יציע גז בחינם לאזרחים, אף שזה בסופו של דבר דבר טבעי: אם יש כל כך הרבה גז, וזה גז של כולם, אז למה שכולם לא ייהנו מהגז הזה?

חנא סוייד: אבל שלפחות יהיה במחיר סביר.

חנא סוייד: דבר כזה, אם הוא נכון בוונצואלה – במדינות המפרץ כמובן אין מה לדבר, יש להם הרבה נפט, אז זה לגמרי חינם שם, והעושר מתפזר על כל האוכלוסייה.

חנא סוייד: אומנם יש אוכלוסייה קטנה שם, אבל בסופו של דבר כולם נהנים.

חנא סוייד: זה לא המצב במדינת ישראל.

חנא סוייד: לא הייתה שום הוזלה של שום מוצר שהוא עתיר אנרגיה.

חנא סוייד: מדברים היום – מרשתים את כל המדינה, את כל המפעלים כמעט, כל אזורי התעשייה מתחרים ביניהם אל מי יגיע הגז ראשון.

חנא סוייד: והמוצרים התעשייתיים, כל השירותים עתירי האנרגיה, רק מתייקרים, והמחירים שלהם עולים עוד ועוד.

חנא סוייד: אני רוצה כאן – בדרך כלל כשמדברים, כשמעלים את הנושא הזה לדיון, למה, ולמה יש מונופול, אז אומרים: תראה, היה מישהו ששם הרבה כסף, הרבה כסף בשביל לגלות את הגז, ועכשיו מה, אנחנו נלך ונגיד לו?

חנא סוייד: מי היה מוכן להשקיע כל כך הרבה כסף?

חנא סוייד: אני עושה אנלוגיה פשוטה עם פטנטים לתכשירים רפואיים, לפרוצדורות רפואיות, לתרופות בכלל.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': אבל תרופות זה המצאה של מישהו, תשובה לא המציא את הגז.

חנא סוייד: לא, למרות זה אני אומר שהיום הטרנד בעולם, אף שחברת תרופות משקיעה 2 ו-3 מיליארד, לא 150 מיליון דולר, 2 ו-3 מיליארד דולר משקיעים בשביל תרופה מסוימת, בהודו כבר מצפצפים על זה, אומרים: מה, אתם רוצים להרוג אותנו מפני שרשמתם פטנט?

חנא סוייד: מה זה?

חנא סוייד: זה לא יכול להיות.

חנא סוייד: ויש פסיקות בבתי-משפט בהודו, של בית-המשפט העליון שם, וזה חודר יותר ויותר לתודעה בעולם, שאתה לא יכול בגלל הכסף שלך לשלוט בחיים וב-wellbeing, באורח החיים ובאיכות החיים של אחרים.

חנא סוייד: לכן אני חושב שאנשים שנהיו שתויים מגז, שיכורי גז, יש לזה השפעות רוחב גדולות מאוד.

חנא סוייד: תראו, כל החשיבה על החדרת אנרגיות אלטרנטיביות, אנרגיות מתחדשות, בגלל השיכרון מהגז אף אחד כבר לא רוצה לחשוב ולתכנן איך מחדירים אנרגיית שמש, אנרגיית רוח; איך מקדמים אורח חיים מבחינה אנרגטית, אורח חיים של קיימות.

חנא סוייד: זה בעצם גרם להשלכות רוחב מאוד שליליות, לא רק בעניין של המחיר, לא רק בעניין שאין תחרות, לא רק בעניין של השלכות על תעשיות אחרות, אבל גם על העניין של קיימות, של איכות סביבה, של חשיבה רצינית, של אורח חיים מקיים עתידי.

חנא סוייד: כל זה בזכות הגז.

חנא סוייד: אני רוצה לשאול: כמה ערבים, כמה אזרחים ערבים עובדים בקרטל הזה של הגז?

חנא סוייד: לאחרונה פורסם סקר כלשהו בעמק הסיליקון; רצו לדעת מה ההרכב האנושי של אנשים שעובדים בעמק הסיליקון.

חנא סוייד: הכוונה שם הייתה לבדוק כניסה של שחורים, של היספנים, לעמק הסיליקון.

חנא סוייד: ומצאו שם כתוצאה מהסקר הזה שהאחוזים הם לא מרנינים בכלל: פחות מ-15%, פחות מ-10% מהעובדים בעמק הסיליקון באים מרקע אתני אחר, שחורים או היספנים.

חנא סוייד: אני שואל: בישראל, על הגז הזה שהוא מקור העושר, כמה ערבים עובדים בקרטל הגדול הזה של גז?

חנא סוייד: אני אומר לכם, אני שאלתי שאלה ככה פשוטה – אפס, אפס אנשים.

חנא סוייד: זה תחום שבו הרבה כסף, מיליארדים של שקלים מתגלגלים שם, אין אף אזרח ערבי שם.

חנא סוייד: זה מביא אותי כמובן לדבר על דוח העוני.

חנא סוייד: ממה נובע העוני בקרב האזרחים בישראל בכלל ובקרב האוכלוסייה הערבית בפרט?

חנא סוייד: ממה הוא נובע?

חנא סוייד: הוא נובע מכך שמיליארדרים, אנשים עם מונופולים, שיש להם הרבה כסף, הם יודעים איך לשמור את הכסף הזה לעצמם, ומונעים כל דרך לפזר את הכסף הזה, לפזר את העושר הזה כך שזה יגיע לכלל האזרחים, ובמקרה הזה לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: 2.5 מיליון עניים יש במדינת ישראל, כמעט שליש של האוכלוסייה.

חנא סוייד: וכמובן, אני לא רוצה להלאות אתכם במספרים, שבטח כולם שומעים, ככה מראים איזה צחוק קטן וממשיכים הלאה, שכמחצית האוכלוסייה הערבית, כ-50% מהאוכלוסייה הערבית ואפילו יותר – תלוי איך אתה עושה את הסטטיסטיקה – מהאזרחים הערבים נמצאים מתחת לקו העוני, מפני שהם לא מצליחים, לדוגמה, להיכנס לקרטלים כמו זה של הגז, או לחברת החשמל, שבהם לעובדים יש תנאים של לוקסוס.

חנא סוייד: בחברת החשמל יש דריסת רגל אבל אין אף צעד אחד קדימה.

חנא סוייד: עשו פעם פריצת דרך, מישהו עשה, שמו את הרגל, אבל זהו, עמוד, stop, אל תתקדם הלאה.

חנא סוייד: אין שם כניסה רחבה.

חנא סוייד: וזה כמובן משליך על המצב הכלכלי החברתי בקרב האוכלוסייה הערבית, ששיעור העוני בה, כפי שאמרתי, הוא לפחות 50%.

חנא סוייד: ויותר חשוב לי מלתאר כמה שזה קשה וכמה קשה למשפחות הערביות לגמור את החודש ולשלוח את הבנים והבנות ללמוד באוניברסיטה, הן בארץ והן בחוץ-לארץ, חשוב לי לציין מה הסיבות לכך.

חנא סוייד: אם נדע שפחות מ-2% משטחי אזורי התעשייה במדינת ישראל נמצאים ביישובים הערביים, אפילו פחות מ-2%, אנחנו יודעים בדיוק מה הסיבה: בשביל לעבוד אתה צריך ליומם, אתה צריך לנסוע, וזה במקרה הטוב שהתמזל מזלך ומצאת ג'וב כלשהו בחיפה או בתל-אביב או באיזה אזור תעשייה.

חנא סוייד: אין אזורי תעשייה ראויים לשמם.

חנא סוייד: העיר הערבית הגדולה, נצרת, אין בה אזור תעשייה ראוי לשמו; יש איזה 100 דונם שם, שמלאים במפעלים שהגיל הממוצע שלהם הוא 50, 60, 70 שנה.

חנא סוייד: כלומר, אין יצירה של מקומות עבודה, אין יצירה של עושר, של צמיחה, של פיתוח ביישובים הערביים.

חנא סוייד: וזה משליך אחר כך על הרשויות המקומיות, ומצב הרשויות המקומיות משליך על החינוך.

חנא סוייד: וכשזה משליך על החינוך זו מלכודת עוני.

חנא סוייד: וזה בעצם מה שגורם לכך שבאוכלוסייה הערבית, בגלל הבעיות, ההשלכות של העוני על החינוך, החינוך הוא לא ברמה, וזה כמובן תחום רחב מאוד שאפשר לדבר עליו הרבה, זה יוצר מלכודת עוני ומונע מהחברה הערבית להתפתח ולצמוח – –

יצחק וקנין: תודה.

חנא סוייד: – – וזה בעצם גורם לעוני הרחב ביותר בחברה הערבית.

חנא סוייד: בוז לממשלה שהולכת ומסיימת את דרכה.

חנא סוייד: טוב שהיא מסיימת את דרכה; היא לא עשתה שום דבר טוב.

חנא סוייד: ואנחנו רק נקווה שתיבחר ממשלה יותר טובה שתשים בראש מעייניה את המטרות של הצמיחה, ושהצמיחה הזאת תכלול את כל האזרחים במדינה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: יעלה באותו נושא חבר הכנסת אחמד טיבי – דוח העוני.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להפנות את הדברים שלי לעמיתי חבר הכנסת חנא סוייד.

אחמד טיבי: חנא סוייד הוא חבר כנסת ותיק, שמלבד העובדה שהוא חבר כנסת שמוכר לציבור בפעילותו הענפה בתחומים מסוימים, כמו תכנון ובנייה ועבודה פרלמנטרית שקטה ויעילה, אנחנו חולקים אותו מושב כמעט שתי כנסות; אנחנו יושבים האחד ליד השני, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: חנא סוייד הודיע לאחרונה שהוא לא מתכוון להתמודד לכנסת הבאה.

אחמד טיבי: אני יכול לומר לכם, שאם הוא היה מתכוון, הוא היה חוזר לכנסת הזאת.

יצחק וקנין: אין ספק.

יצחק וקנין: אני חושב – אני מקווה – חנא סוייד, היית צריך להגיד לנו שזה נאום פרידה.

חנא סוייד: אולי יהיה עוד מושב.

יצחק וקנין: אין ספק – חבר הכנסת אחמד טיבי, אם צריך להוסיף לך עוד דקה, אני אוסיף אותה.

יצחק וקנין: אני חושב שמדובר באחד מחברי הכנסת הטובים שיש בבית הזה, חנא סוייד.

יצחק וקנין: אני יושב אתו בישיבות בוועדת הכלכלה; מתמצא בעניינים, יודע את החומר, מדבר לעניין.

יצחק וקנין: חבל שאנחנו מפסידים חבר כנסת כזה.

אחמד טיבי: אז אני רוצה לומר שחנא סוייד הוא חבר כנסת איכותי, מקצועי, ממוקד-מטרה, והיה תענוג לשבת לידו במשך שתי כנסות, וגם לעתים לראות את הייחוד בפעילותו הפרלמנטרית בתחומים שהוא אכן מבין בהם.

אחמד טיבי: ד"ר חנא סוייד הוא מהנדס במקצועו, הוא בוגר הטכניון, והוא היה בר-סמכא, גם שלנו, של כולנו, בנושאי תכנון ובנייה, בנושאי אדמה וחלוקת קרקע ושיכון, והוא – אם אני אהיה בכנסת הבאה, הוא יחסר לי; אני עדיין לא יודע.

אחמד טיבי: אבל הוא יחסר גם לעפו, הוא יחסר גם לחברי כנסת ממפלגות אחרות, כי מדובר בחבר כנסת איכותי.

אחמד טיבי: תודה רבה, חנא.

קריאה: בהצלחה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, שני דוחות, דוח של הביטוח הלאומי על העוני ודוח של ארגון "לתת", שהוא דוח אלטרנטיבי, היו עם תוצאות הפוכות, בעלות משמעויות והיקשים שונים.

אחמד טיבי: אבל הנתונים מדאיגים.

אחמד טיבי: הם אמורים להדאיג כל אדם בעל מצפון, כל אזרח, ובעיקר כל חבר כנסת, כל פוליטיקאי.

אחמד טיבי: למשל, שני-שלישים מהילדים הערבים, אדוני, הם מתחת לקו העוני; 36% מהילדים הנתמכים בארץ, יהודים וערבים, נאלצו לעבוד בשנה האחרונה ולסייע בכלכלת המשפחה.

אחמד טיבי: ילדים.

אחמד טיבי: 27% מהילדים הנתמכים נשרו מבית-הספר; 25% מהילדים הנתמכים הלכו לישון רעבים כמה פעמים בחודש.

מנחם אליעזר מוזס: רבע, רבע.

אחמד טיבי: רבע מהילדים.

אחמד טיבי: 10% מהילדים נתמכי הסיוע נאלצו להתנסות בקיבוץ נדבות, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: נדבות.

אחמד טיבי: 76% מהילדים הנתמכים ניזונים בעיקר מפחמימות; מוצרי חלב, ירקות, בשר, עוף – לא יותר מרבע מתזונתם.

אחמד טיבי: 65% מהילדים הנתמכים אינם מקבלים ארוחה חמה, חבר הכנסת מוזס.

אחמד טיבי: 92% מהקשישים לא מסוגלים לעמוד בתשלומים עבור סעד או עזרה בבית שהם זקוקים להם, לשירותים האלה.

אחמד טיבי: 36% מהנתמכים באופן כללי חוששים לאבד את הבית.

אחמד טיבי: 50% מהנתמכים עובדים ועדיין הם חיים בעוני חמור; זה נתון מסוכן: 50% מהנתמכים, נתמכי הסיוע, הם עובדים, ובכל זאת הם עניים.

אחמד טיבי: 71% מנתמכי הסיוע שעובדים מרוויחים שכר של עד 4,000 שקל לחודש, ו-20% מרוויחים פחות מ-2,000 שקל.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: מי אחראי לנתונים האלה, לתוצאות האלה?

אחמד טיבי: הממשלה.

אחמד טיבי: מי שר הרווחה היום?

אחמד טיבי: ראש הממשלה נתניהו.

אחמד טיבי: לכן אני קורא לו להתפטר בגלל הכישלון בענייני הרווחה, אבל – בכל תחום אפשרי.

אחמד טיבי: והיות שהוא לא יתפטר, אז הציבור צריך לפטר אותו.

אחמד טיבי: אני עמדתי כאן ואמרתי, שכשהוא דיבר על שלילת אזרחות: אנחנו נישאר אזרחים, כי יש קשר בין "ווטן" ל"מוואטנה", בין המולדת לאזרחות.

אחמד טיבי: והאזרחות שלנו היא לא על-תנאי.

אחמד טיבי: מאיימים עלינו בשלילת אזרחות.

אחמד טיבי: הוא ראש ממשלה על-תנאי, חבר הכנסת אגבאריה.

אחמד טיבי: הוא ראש ממשלה על-תנאי.

אחמד טיבי: אפשר לשנות בבחירות הבאות, וצריך לשנות.

אחמד טיבי: כאשר אני אומר ששני-שלישים מהילדים הערבים הם מתחת לקו העוני, מחצית מהמשפחות הן מתחת לקו העוני – זה נתון שחוזר על עצמו בכל ממשלה לגבי המשפחות הערביות.

אחמד טיבי: זו תולדה של מדיניות מכוונת.

אחמד טיבי: ואני חוזר ואומר שמשפחות עובדות הן משפחות עניות, כמחציתן.

אחמד טיבי: זה אומר – כישלון מחפיר של הממשלה ושל רשויות הרווחה במדינה, תולדה של מדיניות מכוונת.

אחמד טיבי: אמרנו את זה כמעט בכל ישיבה, בכל כינוס, בכל ועדה, בכל נאום ובכל ישיבה של ועדת הכספים, שהעבירה – חבר הכנסת איציק כהן, רכז האופוזיציה לשעבר, כי פתאום הוא שינה כיוון בשבועיים האחרונים, חבר הכנסת איציק כהן – –

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: – – הוא וליצמן.

אחמד טיבי: מינינו אותו רכז האופוזיציה בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: בשבועיים האחרונים, מאז ההכרזה על הקדמת הבחירות, הוא הפך להיות רכז של משהו אחר, והתחיל להצביע עם הממשלה.

יצחק כהן: לא בכל נושא.

אחמד טיבי: כמעט כל נושא.

אחמד טיבי: מה לא בכל נושא?

אחמד טיבי: הפלתם אותנו בשבועיים האחרונים בכל הצבעה.

עפו אגבאריה: – – – הקטליזטור.

אחמד טיבי: ואתה מייצג אוכלוסייה.

מיקי לוי: אבל יש לו אינטרסים, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מהם האינטרסים?

אחמד טיבי: אני שואל ותוהה מעל דוכן זה: מהם האינטרסים שבגללם מפלגה כמו ש"ס, שמייצגת אוכלוסייה שסובלת מעוני, כמו האוכלוסייה שאני מייצג, פתאום מתחילה להצביע עם הממשלה שבועיים לפני?

יצחק כהן: זה לא נכון.

יצחק כהן: זו עלילה.

אחמד טיבי: הצבעת פעם אחר פעם, אתה וליצמן.

אחמד טיבי: מילא אתה – ליצמן עשה את זה מהתלהבות.

אחמד טיבי: הוא בונה על ממשלה בהתהוות.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

מנחם אליעזר מוזס: ליצמן אמר לו שכל ההעברות – – – בימי לפיד, אז הוא החליט שהוא צריך להפיל את זה.

מנחם אליעזר מוזס: זה ההסבר.

אחמד טיבי: עכשיו, אתה ואנחנו, עמדנו נגד ההעברות – הנה, סתיו פה – נגד ההעברות להתנחלויות.

אחמד טיבי: מאות מיליונים עברו מתחת ידיך, אבל כולם ראו.

אחמד טיבי: איך זה חוקי וההעברות של ישראל ביתנו הן לא חוקיות?

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: יש מי שעושה למען ישראל ביתנו ויש מי, ניסן, שפועל ועושה למען הבית היהודי.

אחמד טיבי: עם עמלה ובלי.

אחמד טיבי: לפעמים עם עמלה, לפעמים בלי עמלה.

אחמד טיבי: יש בית יהודי, יש ישראל ביתנו, יש המון – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי, אני מוסיף לך עוד דקה.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך.

אחמד טיבי: כי אמרתי דברים נכוחים, אין ספק.

אחמד טיבי: אין ספק.

אחמד טיבי: מאות מיליונים עברו בוועדת הכספים תחת ידו של ניסן סלומינסקי, המעביר הלאומי.

אחמד טיבי: וזה עבר.

אחמד טיבי: איך זה המשטרה לא חוקרת את זה?

אחמד טיבי: ואתם יודעים שהסירחון מילא את חדר ועדת הכספים מהמושב הראשון עד המושב האחרון, ובחזרה, וסתם לנו את האף.

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: אתה למשל היית עד להתעלפויות, כמה התעלפויות בגלל ההעברות האלה.

אחמד טיבי: זה הסריח.

אחמד טיבי: החטיבה להתיישבות – שום רופא לא עזר – החטיבה להתיישבות; התנחלויות.

אחמד טיבי: רביב דרוקר חשף רק לפני כמה ימים את הכינוס הזה של הבית היהודי, איזה גוף ערטילאי.

אחמד טיבי: רק התקשר אליהם והם התחילו לשלם ב"ישראכרט" לבית-מלון.

אחמד טיבי: קודם לא שילמו.

אחמד טיבי: למה לא חוקרים את זה?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אחמד טיבי, נא לסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: יש שחיתות – אין נאמנות; אין נאמנות – אין אזרחות.

אחמד טיבי: תגידו, שללו לישראל ביתנו את האזרחות?

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: דוח העוני

יצחק וקנין: הצעות לסדר-היום היום בנושא דוח העוני, של חברי הכנסת יצחק כהן ומאיר שטרית, מס' 4274 ו-4275.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יצחק כהן ראשון, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, עשר דקות לרשותך.

דוד רותם: בלי תעמולת בחירות.

יצחק כהן: רק תעמולת בחירות; פה, חס וחלילה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי, שישב לידי קדנציה שלמה בוועדת הכספים וראה את המאבקים ההירואיים – –

אחמד טיבי: אני מודה.

אחמד טיבי: לפני דקה – – –

יצחק כהן: – – אז למה עמדת פה והשמצת?

עפו אגבאריה: כי אתה שינית כיוון.

אחמד טיבי: שינית כיוון?

יצחק כהן: אז אני מצפה מחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי שבהזדמנות הקרובה יתנצל, ואני כבר מודיע לכם שאני לא אקבל את ההתנצלות שלו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אכן עברנו תקופה קשה מאוד, של ממשלה רעה מאוד, שלא עניין אותה נושא העוני בישראל.

יצחק כהן: אם נתייחס לקדנציה הקודמת, שאז באמת הייתה פעילות אינטנסיבית להעלות את האוכלוסייה בישראל מעל קו העוני, התחילה להיות הצלחה, הוגדלו הקצבאות, ניתן טיפול נקודתי בהמון תחומים, תחומי רווחה, וראיתי שהצלחנו לחלץ 100,000 איש ולהעביר אותם מעל קו העוני.

יצחק כהן: אבל כשבאה הממשלה הזאת, חברי מיקי לוי, סגן שר האוצר, הביאו תוכניות לכאורה חברתיות, אבל הן פגעו קשות מאוד בחברה בישראל.

יצחק כהן: פגעתם קשות בעניים, קיצצתם קצבאות ילדים, והכי גרוע – הדרתם אוכלוסיות שלמות.

יצחק כהן: הדרתם אוכלוסיות שלמות.

יצחק כהן: אמרתם: באוכלוסייה הזאת אנחנו לא מטפלים, היא לא קיימת.

יצחק כהן: דיברת על קייטנות.

יצחק כהן: אז נתתם קייטנות, ויפה מאוד, אבל למה להדיר את החרדים?

יצחק כהן: מה, הם לא יהודים?

יצחק כהן: לא מגיע להם?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: לילדי המסתננים נתתם, כל הכבוד, אבל למה?

מיקי לוי: אבל כל בית-ספר שרשום במשרד החינוך, קיבל.

מיקי לוי: מה לעשות שיש בתי-ספר מוכרים אבל לא רשמיים?

מיקי לוי: חוק נהרי.

מיקי לוי: חוק נהרי.

יצחק כהן: אתה מזכיר לי תעמולה שלא כדאי להזכיר אותה.

יצחק כהן: באמת.

יצחק כהן: מה, הם מצורעים?

מיקי לוי: חס וחלילה.

יצחק כהן: אז למה לא נתתם להם?

יצחק כהן: הם לא בני-אדם?

יצחק כהן: הם לא ילדים?

מיקי לוי: רק רצינו – – –

יצחק כהן: לילדי המסתננים נתתם קייטנות בקיץ; לילדי החרדים לא.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: מה הם עשו לכם?

יצחק כהן: מה חשבת, שדמעה של ילד רעב – תהיה לכם מחילה על זה?

יצחק כהן: הרי בשביל זה לקח בקושי שנתיים ועפתם.

יצחק כהן: ואני אמרתי לך פה, מיקי, מעל הדוכן הזה: מע"מ אפס אתם רוצים – לא יעבור, כי זה benefit רק לקבלנים ולחבורה שניהלה את זה.

מיקי לוי: ממש לא.

יצחק כהן: ממש כן.

יצחק כהן: אני אגיד לך גם למה.

יצחק כהן: אמרתם שאתם רוצים לפרגן למשרתים.

יצחק כהן: אמרנו: מגיע להם.

יצחק כהן: אבל מה עם לוחם סיירת מטכ"ל שגר בירוחם?

יצחק כהן: כמה יקבל, איזו הטבה – 100,000 שקל?

יצחק כהן: ומה עם ג'ובניק שגר בתל-אביב?

יצחק כהן: נתתם לו 360,000 שקל.

יצחק כהן: זו לא אפליה בתוך המשרתים?

מיקי לוי: לא, ממש לא.

יצחק כהן: ממש כן.

מיקי לוי: ממש לא.

מיקי לוי: אנחנו התכוונו לתת למשרתי השירות הלאומי.

יצחק כהן: אני אמרתי לך, מיקי, אין לזה היתכנות חברתית, אין לזה היתכנות מוסרית, אין לזה היתכנות כלכלית; מע"מ אפס לא יעבור ותקציב 2015 לא יעבור.

יצחק כהן: ואתה עמדת פה ואמרת read my lips, ולא עבר שום דבר.

מיקי לוי: לא נותר אלא להצטער.

יצחק כהן: עכשיו תראה עוד משהו.

יצחק כהן: גם בתוכנית "דירה להשכיר", שהיא תוכנית מצוינת, גם שם שמתם קריטריונים שהערבים והחרדים יהיו בחוץ.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה?

מיקי לוי: לך לצד החיובי.

יצחק כהן: על כל פנים, עכשיו אנחנו מעבירים את זה עם תיקונים, שכל האוכלוסיות ייכנסו פנימה, לא נפלה בין אוכלוסייה לאוכלוסייה.

יצחק כהן: עוד מעט, ב-13:30, בעזרת השם, אנחנו נעביר את זה; לא אתם – אנחנו נעביר.

יצחק כהן: "דירה להשכיר" – אנחנו נעביר, אחרי תיקונים ואחרי ביטול האפליות ואחרי ביטול כל הדברים החמורים שעשיתם במשך שנה ושמונה חודשים.

מיקי לוי: אני מחזק את ידיך להעביר תוכנית – – –

יצחק כהן: בטח שנעביר את זה, אחרי התיקונים, אחרי ביטול האפליה המזעזעת.

יצחק כהן: בטח שנעביר את זה.

יצחק כהן: על כל פנים, בואו נחזור לדוח העוני.

יצחק כהן: חבר הכנסת ושר האוצר לשעבר מאיר שטרית, אתה מוכן להסביר למה במדינות הסקנדינביות לא מגיעים לכאלה ממדים של עוני?

יצחק כהן: אתה יודע, אתה היית שם כמה פעמים, ביקרת, ראית איך הם עובדים שם.

יצחק כהן: יש שם התייחסות לפרט, התייחסות לאזרח.

יצחק כהן: אין התעלמות; אין להגיד: אנחנו קבוצה א', קבוצה ב' לא מעניינת אותנו.

יצחק כהן: אין דבר כזה.

יצחק כהן: אם כבר עושים תוכנית כלשהי, חייבים לכלול את כל תושבי המדינה.

יצחק כהן: מיקי, תפיקו לקחים לפעם הבאה.

יצחק כהן: אני לא יודע אם תהיה הפעם הבאה, אבל תפיקו לקחים.

יצחק כהן: לא יכול להיות שיכינו תוכניות לאוכלוסייה מצומצמת.

יצחק כהן: שר החינוך, שכרגע הוא כבר לא שר חינוך, חוץ מאשר לעמוד על הדוכן הזה ולהתפוצץ מצחוק, הגיש כל מיני רפורמות הזויות בקצב של מאג, בקצב של תותח וולקן, ואף אחת מהן לא מומשה, חוץ מאשר בזבוז של מאות מיליונים.

יצחק כהן: איך קוראים לזה?

יצחק כהן: "למידה משמעותית".

יצחק כהן: עד היום אף אחד במשרד החינוך לא יודע להסביר מה זה, ו-300 מיליון נשפכו שם.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: הייתם מצילים כמה ילדים עניים.

יצחק כהן: הייתם מצילים עוד כמה משפחות בפריפריה.

יצחק כהן: לימוד משמעותי, רפורמה.

יצחק כהן: ואחרי שהוא גמר להסביר את הרפורמה, הוא עלה עוד הפעם להסביר עוד רפורמה, ושום דבר לא יצא מזה; כלאם פאד'י.

בועז טופורובסקי: הכול יצא – –

יצחק כהן: שום דבר.

יצחק כהן: כלום, כלום.

בועז טופורובסקי: – – ואתם רוצים להרוס את זה.

יצחק כהן: בועז, שום דבר לא יצא.

יצחק כהן: הכול התפוגג כמו עשן.

בועז טופורובסקי: תודה שאנחנו מצילים את האוכלוסייה שאתה מייצג.

בועז טופורובסקי: אנחנו מצילים.

יצחק כהן: בועז, לא יעזור, עם העובדות אי-אפשר להתווכח.

יצחק כהן: אני מכיר אתכם שאתם לא נותנים לעובדות – – –

בועז טופורובסקי: בדיוק.

בועז טופורובסקי: אתה משנה את כל העובדות.

יצחק כהן: אתה לא נותן לעובדות לבלבל אותך, אבל עם העובדות אי-אפשר להתווכח.

יצחק כהן: אתה לא נותן להן לבלבל אותך, אז בוא אני אבלבל אותך, אוקיי?

יצחק כהן: שום דבר לא יצא.

בועז טופורובסקי: כן יצא.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, התוכניות ההזויות, על ימין ועל שמאל – מיליארדים בוזבזו על מגזרים, על המגזר הזה ועל המגזר הזה; אני לא צריך עכשיו להגיד שמות.

יצחק כהן: עד לא מזמן שמענו שהולכת לקום איזו מפלגה עם עוד מישהו, איזה שר ממשרד – לא משנה, כן?

יצחק כהן: הוזרמו מיליארדים, תוך התעלמות; קיצוצים מחרידים בשכבות אוכלוסייה – סתם, בלי שום סיבה.

יצחק כהן: אני רוצה לסכם ולומר: אנחנו נחזיר עטרה ליושנה, נחזיר את המציאות שהייתה ב-2012, נמשיך לצמצם את העוני.

יצחק כהן: אותן תוכניות שבוטלו על-ידי הממשלה הזאת – – –

בועז טופורובסקי: אתה יכול לחזור על זה?

יצחק כהן: אותן תוכניות שבוטלו על-ידי הממשלה הזאת, כולל קצבאות – כן, כולל קצבאות, כי ילד צריך לאכול כמו שאתה אוכל.

בועז טופורובסקי: כולל ביטול לימודי ליבה.

משולם נהרי: לומדים ליבה.

יצחק כהן: אתה מקבל משכורת, אתה אוכל, הילדים שלך אוכלים.

יצחק כהן: גם הילדים האלה צריכים לאכול.

בועז טופורובסקי: כולל ביטול לימודי ליבה.

בועז טופורובסקי: תחזירו עטרה ליושנה.

משולם נהרי: אתה כנראה מנותק.

משולם נהרי: כן לומדים ליבה.

משולם נהרי: אתה מחזיק בטעות ואתה ממשיך להגיד את הטעות הזאת.

יצחק כהן: בועז, מילא חבר כנסת אחר היה מדבר, אבל אתה יודע את האמת.

יצחק כהן: אני יודע שאתה יודע את האמת.

יצחק כהן: בכל קבוצת גיל, קח קבוצת התייחסות מהבחורים האלה שלומדים בישיבה ותלך, תחרוש את הארץ, תיקח עוד קבוצת ייחוס ותגיד לי: למי יש קב"א יותר גבוהה, למי?

יצחק כהן: אתה יודע את האמת.

יצחק כהן: זה שבישיבות יושבים בחורים ולומדים – יש להם מוכנות לכל דבר ועניין.

יצחק כהן: על מה אתה מדבר?

יצחק כהן: זה פשוט מתוך קנאה.

יצחק כהן: אני לא רוצה להגיד מתוך שנאה, אני לא אגיד מתוך שנאה, אבל אני מקווה שהתבגרתם והגעתם לשלב של הפנמה: טעיתם, תבקשו סליחה מהאוכלוסייה בישראל, ואנחנו, בעזרת השם, נחזור ונחזיר עטרה ליושנה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מאיר שטרית, אחרון הדוברים, ולאחריו יעלה סגן השר אופיר אקוניס, שישיב על כל ההצעות לסדר-היום.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר שטרית, עשר דקות לרשותך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, לעניין סדר-היום: אין לי ספק – לי אין ספק שכל עוד לא יהיה שלום למדינת ישראל לא ניתן יהיה לפתור ברצינות את הבעיות החברתיות במדינת ישראל.

מאיר שטרית: זו הסיבה, אגב, שמביאה אותי לתמוך בשלום.

מאיר שטרית: זו הסיבה שתמכתי בשלום בכל התחנות שהייתי בהן, כולל בליכוד; זו הסיבה שתמכתי באוסלו.

מאיר שטרית: אני מאמין שאפשר להגיע לשלום עם כל מדינות ערב דרך היוזמה הערבית.

מאיר שטרית: ואני מתפלל ליום שתהיה פה ממשלה שתרים את הכפפה הזאת ותביא שלום.

מאיר שטרית: כי אתם מבינים, צריך להבין, שכל עוד אנחנו מקדישים את מיטב הזמן, תשומת הלב, הכסף, לביטחון, היכולת – זה מכסה תמיד על ערוות הממשלה, הממשלות השונות, באי-טיפולן בנושאים החברתיים.

מאיר שטרית: כי לטפל בנושאים החברתיים צריך משאבים הרבה יותר גדולים, הרבה יותר זמן, תשומת לב הרבה יותר גדולה, וזה, לצערי, נופל בשוליים.

מאיר שטרית: ולכן, אם רוצים לטפל בנושאים החברתיים, חייבים לנסות להגיע לשלום.

מאיר שטרית: ביום שיגיעו לשלום יתפנו משאבים וזמן ותשומת לב לטפל באמת בנושאים החברתיים.

מאיר שטרית: ואדוני היושב-ראש, דוח העוני הרי חוזר שנה אחרי שנה, בשינויים קטנים.

מאיר שטרית: מספר העניים גדל.

מאיר שטרית: וגם אם הוא מצטמצם במידה מסוימת, המספרים מזעזעים.

מאיר שטרית: אנחנו המדינה עם רמת העוני הגבוהה ביותר במדינות ה-OECD.

מאיר שטרית: האם יש לזה פתרון, אדוני היושב-ראש?

מאיר שטרית: אני רוצה, ברשותך – אדוני היושב-ראש, אולי זה הנאום האחרון שלי בכנסת, ואני רוצה לחזור לנאום הראשון שלי בכנסת, ב-17 ביוני 1981, פה, מעל הבמה הזאת, שבו אמרתי, ואני חוזר על מה שאמרתי אז, שאפשר לפתור את הבעיות החברתיות והבעיות של העוני בדרך אחת:

מאיר שטרית: אם נגרום לכך שאנחנו נהיה אחראים לספק את חמשת המ"מים שז'בוטינסקי אמר: מעון, מזון, מרפא, מלבוש ומורה; במילים אחרות: דיור, חינוך, תזונה, בריאות – ופספסתי עוד משהו?

מאיר שטרית: דיור.

מאיר שטרית: ואמרתי, כדי לעשות את זה יש דרך אחת נורא פשוטה: הדרך הפשוטה ביותר היא לקבוע מהו הסל שמקיים נפש אחת בכבוד בישראל.

מאיר שטרית: ואם קובעים מה הסל הזה, אדם שעובד – אני דורש מכל בן-אדם בריא לעבוד – אדם שעובד אסור שיהיה עני.

מאיר שטרית: לצערי, בממדי העוני, אדוני היושב-ראש, 40% מהעניים – אנשים שעובדים משרה מלאה.

מאיר שטרית: ואם אדם לא יכול לפרנס את משפחתו מעבודתו, אז למה שיהיה לו כדאי לעבוד?

מאיר שטרית: זה disincentive לעבודה.

מאיר שטרית: ולכן הצעתי שאדם שעובד, אם הוא לא מרוויח מספיק כדי שיגיע לקיום בכבוד של כל אחד מבני משפחתו, מס הכנסה שלילי יוסיף למשכורת שלו את הכסף הדרוש כדי שיקיים את משפחתו בכבוד.

מאיר שטרית: ולא אכפת לי, אדוני, כמה ילדים יש לו, באיזה מקצוע הוא עובד, איזו השכלה יש לו.

מאיר שטרית: כל עוד הוא עובד במשרה מלאה, מס הכנסה שלילי ישלים את מה שחסר לו כדי להתקיים בכבוד.

מאיר שטרית: יש ללוות את זה בשלושה מהלכים נוספים: 1.

מאיר שטרית: חובת דיווח אישי במשק.

מאיר שטרית: יש, אדוני, במשק כסף שחור שמתגלגל בסדר גודל של 25 מיליארד שקל לשנה, לפי ההערכות.

מאיר שטרית: אם היינו גובים אפילו חצי מהכסף הזה – –

מיקי לוי: אפילו יותר.

מאיר שטרית: – – זה היה משנה את המצב.

מאיר שטרית: ודבר שלישי, אדוני היושב-ראש: הטבות מס.

מאיר שטרית: כאשר אדם יקבל הטבות מס – מי יקבל את הטבות המס?

מאיר שטרית: רק מי שעובד.

מאיר שטרית: והצעתי להכיר בריבית על המשכנתה כהטבת מס, בהוצאות על המטפלת, לאישה עובדת – 50% מההוצאות, בהוצאות לימודים, בהוצאות רפואיות.

מאיר שטרית: ואז, מי שיקבל את ההטבות יהיה זה שעובד.

מאיר שטרית: היום מקבלים הטבות רק אלה שלא עובדים.

מאיר שטרית: ולכן, אי-אפשר לפתור את הבעיות של העוני בלי לעשות שינוי ורפורמה יסודית בחיינו.

מאיר שטרית: ולצערי, זה לא קורה, זה לא קרה בממשלה הזאת.

מאיר שטרית: לקחתי נייר, את קווי היסוד – אני מצטער ששכחתי את הנייר על השולחן שלי – יש שם דף אחד: קווי היסוד של הממשלה הנכנסת.

מאיר שטרית: הלוואי שהייתי יכול לקבל אותו ליד והייתי – כן, אם אני יכול לקבל אותו ליד אני אודה לך, חבר הכנסת צור.

יצחק וקנין: אחד הסדרנים, אם אפשר, או חבר הכנסת צור יכול לעשות את זה.

מאיר שטרית: אני רוצה – מעניין, אגב, כשקוראים את קווי היסוד של הממשלה, מעניין שהממשלה אכן קבעה קווי יסוד נכונים וטובים.

מאיר שטרית: בואו נבחן – אם אני מקריא חלק מקווי היסוד של הממשלה, נראה מה קרה בהם; אז כל אחד יבין לבד את התמונה.

מאיר שטרית: למשל: "ישראל תחתור להסכם שלום עם הפלסטינים במטרה להגיע להסדר מדיני עמם שמסיים את הסכסוך; אם יושג הסכם כזה הוא יובא לאישור הממשלה והכנסת, ואם יהיה בכך צורך, על-פי דין – למשאל עם".

מאיר שטרית: האם זה קרה?

מאיר שטרית: תכל'ס, בסיום עבודתה של הממשלה לא הגענו לשם.

מאיר שטרית: "הממשלה תקדם תהליך מדיני ותפעל לקידום השלום עם כל שכנינו תוך שמירת האינטרסים הביטחוניים.

מאיר שטרית: " "הממשלה תשמור על צביונה היהודי של המדינה ומורשת ישראל ותכבד את הדתות והמסורות של בני כל הדתות האחרות במדינת ישראל בהתאם למגילת העצמאות.

מאיר שטרית: " האם עשתה את זה הממשלה?

מאיר שטרית: ניסו לעשות דווקא ההפך.

מאיר שטרית: "הממשלה תפעל להורדת יוקר המחיה בכל האמצעים העומדים לרשותה, ביניהם הגברת התחרות החופשית והפחתת הריכוזיות הענפית והמשקית.

מאיר שטרית: " "הממשלה תפעל להעניק לכל ילד וילדה בישראל השכלה רחבה שתכשיר אותם להתמודדות עם אתגרי העולם ולחיים בכבוד; הממשלה תעמיד בראש מעייניה את החינוך.

מאיר שטרית: " "הממשלה תפעל להגברת השוויון בנטל על מנת שכל קבוצות האוכלוסייה בישראל יישאו בנטל השירות, אם בשירות צבאי או בשירות אזרחי"; פה היה הישג חלקי.

מאיר שטרית: "הממשלה תפעל בכל האמצעים העומדים לרשותה על מנת להוריד את מחירי הדיור"; למיטב ידיעתי, המחירים עלו.

מאיר שטרית: "הממשלה תפעל ליצירת התנאים הכלכליים שיאפשרו צמיחה בת-קיימא, הורדת יוקר המחיה, וכן יצירה ושמירה על מקומות העבודה במשק"; האומנם?

מאיר שטרית: "הממשלה תחתור לצדק חברתי על-ידי צמצום הפערים החברתיים ומאבק בלתי מתפשר בעוני, בין השאר באמצעות חינוך, תעסוקה ומציאת פתרונות דיור"; זה נשמע כמו אגדה.

מאיר שטרית: "הממשלה תציב כיעד לאומי את פיתוח הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית בישראל".

מאיר שטרית: "הממשלה תפעל לצמצום הפערים החברתיים ותיאבק בעוני, בין היתר, באמצעות חינוך, תעסוקה ומציאת פתרונות דיור"; ובכן, זה נשמע כמו אגדה באמת דמיונית שלא קרתה.

מאיר שטרית: ואני אומר, אדוני, בצער, אני חוזר על המשפט הראשון שלי: ללא רפורמה יסודית בארץ, שאי-אפשר, לדעתי, לעשות אותה אלא אם נשיג שלום, לא יהיה אפשר לטפל ברצינות בנושאים החברתיים.

מאיר שטרית: ואדוני היושב-ראש, אני יודע, יכולתי, אני יכול לדבר על זה עוד שעה, על הנושאים החברתיים, אבל אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, מאחר, כאמור – מאחר שמבחינתי אולי זה הנאום האחרון שלי בכנסת, אני גם רוצה לנצל את הנאום הזה לומר מילים אחדות לסיום עבודתי בכנסת אחרי 41 שנות שירות ציבורי ו-31 שנים בכנסת.

מאיר שטרית: זה לא סוד שאני אוהב את העבודה הציבורית ואת הציבור, ולכן כל חיי, בעצם מאז שחרורי מצה"ל, אני בעבודה הציבורית.

מאיר שטרית: הייתי ראש המועצה וראש העיר הראשון של יבנה במשך 13 שנה.

מאיר שטרית: יבנה עברה תהליך של מהפך מוחלט, תודה לאל.

מאיר שטרית: אני היום חבר הכנסת הוותיק ביותר בכנסת, אחרי 31 שנות שירות.

מאיר שטרית: מאז 1981 כיהנתי כמעט בכל תפקיד אפשרי בכנסת ובממשלות ישראל, עם הפסקה של ארבע שנים, שבהן הייתי גזבר הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, וזכיתי, לשמחתי, בקדנציה שלי לארגן את כל העלייה מברית-המועצות וגם את "מבצע שלמה" – זה היה גם תקופה מעניינת ביותר – ולהכיר את העם היהודי ואת העולם היהודי.

מאיר שטרית: כיהנתי כשר במשרדים הבאים: אוצר, משפטים, תחבורה, שיכון, חינוך, פנים והשר לענייני מודיעין והוועדה לאנרגיה אטומית.

מאיר שטרית: פעלתי כל חיי ביושר, ללא רבב, כי אכפת לי מהמדינה ומהציבור.

מאיר שטרית: אני אוהב את המדינה.

מאיר שטרית: זכיתי להיות בדור שעלה מהגולה עם הוריו, לראות בבניינה של המדינה וגם להיות שותף ואחראי לפיתוחה של המדינה והחברה בישראל, במסגרת תפקידים שבהם כיהנתי.

מאיר שטרית: היום אני מבקש לומר תודה לכל חברי לדרך, בכל המפלגות שבהן הייתי, לראשי הממשלות שבהן כיהנתי, ולכל עובדי המדינה המסורים שליוו אותי בדרך ארוכה מאוד של 41 שנות פעילות ציבורית.

מאיר שטרית: זאת הייתה זכות גדולה לשרת את המדינה ואת העם.

מאיר שטרית: ואני מתפלל כי המשמרות הבאות יביאו את המדינה לחוף מבטחים ולשלום, את החברה בישראל להיות חברה שוויונית יותר, צודקת יותר, ובעיקר חברה איכותית יותר.

מאיר שטרית: אני מתכוון לפרוש, כאמור, בסוף הקדנציה הזאת, אחרי תשע קדנציות בכנסת, מאז הכנסת העשירית, שהייתה הכנסת הראשונה שלי, ולפנות את מקומי לדור צעיר יותר, שאני מקווה שיהיה גם מוצלח יותר.

מאיר שטרית: הייתי שותף לרגעים משמחים רבים בכנסת ובממשלה, וגם לאירועים קשים וכואבים.

מאיר שטרית: כל אחד מהם נחרת עמוק בלבי.

מאיר שטרית: ניסיתי ללמוד מאירועים אלה כדי להבטיח עתיד טוב יותר למדינה ולחברה.

מאיר שטרית: הייתי חבר בשלוש מפלגות, שהעיקרית שבהן הייתה תנועת החרות, ובהמשך – הליכוד, עברתי עם אריאל שרון לקדימה, ומשם עברתי למפלגת התנועה יחד עם חברת הכנסת לבני.

מאיר שטרית: בכל המפלגות שבהן הייתי, לא עשיתי שקר בנפשי.

מאיר שטרית: תמיד תמיד הייתי נאמן לעצמי.

מאיר שטרית: תמיד תמכתי בשלום ובנושאים החברתיים.

מאיר שטרית: גם כשהייתי בודד בגישה זו בליכוד לא קניתי קולות של בוחרים עם מסכה של ארץ-ישראל השלמה.

מאיר שטרית: למרות זאת, נבחרתי בליכוד שבע פעמים, מה שמוכיח כי רבים בליכוד תומכים בשלום.

מאיר שטרית: עמדתי זאת לא השתנתה.

מאיר שטרית: אני מאמין בכל לבי כי ישראל יכולה לחיות בשלום עם כל מדינות האסלאם.

מאיר שטרית: אפשר להגיע לשלום כזה, אדוני, באמצעות היוזמה הערבית.

מאיר שטרית: ואני תקווה כי ראש ממשלה ישראלי יאזור אומץ להרים את הכפפה הזאת, שמונחת לפתחנו זה למעלה מ-12 שנים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, הרי זה קצת אבסורדי, ואתה יודע שאני התומך הכי גדול ביוזמה הזאת, איך ראשי ממשלות מחמיצים את ההזדמנות הזאת, כשכל הערבים אומרים: אם אתם תקימו מדינה פלסטינית על בסיס גבולות 67' ותמצאו פתרון צודק ומוסכם לפליטים, אנחנו, כל מדינות ערב, נחתום על הסכם שלום עם ישראל, ונורמליזציה מלאה, וזה יהיה סוף הסכסוך.

מאיר שטרית: האם לא שווה לעשות את זה?

מאיר שטרית: אני חושב שיש לזה יתרונות עצומים.

מאיר שטרית: ראשית, באמת זו דרך להשיג שלום עם כל העולם הערבי באותו מחיר שממילא נשלם בסוף לפלסטינים; 2.

מאיר שטרית: זו ערובה אמיתית לקיומו של שלום, כי אם יש שלום עם כל הערבים, מי ישבור את זה, הפלסטינים?

מאיר שטרית: 3.

מאיר שטרית: זו הדרך היחידה לעקוף את הבעיה של הפלסטינים, שבגללה הם לא חותמים שלום, של מה שנקרא "זכות השיבה", כי רק העולם הערבי יכול לקבל החלטה כזאת שאנחנו רוצים, שלא תהיה זכות שיבה.

מאיר שטרית: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שהבחירות הבאות יביאו להקמת ממשלה חלופית, אשר תקדם את תהליך השלום ואת הנושאים החברתיים הבוערים.

מאיר שטרית: שני הנושאים אינם מכות טבע אלא כישלון של פעולות הממשלה בעניין, ואם תהיה ממשלה אמיצה ונחושה, היא תצליח לחולל שינוי גם במצב המדיני והביטחוני וגם במצב החברתי-כלכלי.

מאיר שטרית: אני, אדוני היושב-ראש, רוצה להגיד תודה לחברי לתנועה, חברי הכנסת עמרם מצנע, עמיר פרץ, אלעזר שטרן ודוד צור, וכמובן ליושבת-ראש התנועה ציפי לבני.

מאיר שטרית: כיושב-ראש סיעה בכנסת אני יכול להעיד על האיכות המעולה של כל אחד מחברי לתנועה, על עבודה רצינית של כל אחד מהם ועל הלכידות של כל החברים.

מאיר שטרית: זו הייתה הסיעה הטובה ביותר בכנסת היוצאת, ואני אומר זאת ממבט של מי שמכהן בכנסת 31 שנה.

מאיר שטרית: תודה גם למשפחתי היקרה, רותי רעייתי ושני ילדי דוד ונעמה, אשר לאורך כל הדרך היו לי משענת אמיתית, אוהבת, תומכת וסובלנית לשעות העבודה המטורפות במשך שנים.

מאיר שטרית: אני אוהב אותם מאוד.

מאיר שטרית: ותודה לכולכם, כל אחד בשמו.

מאיר שטרית: אני רוצה לסיים בדברי המשוררת נעמי שמר, שאמרה: "אני גיטרה / הייתי פעם עץ אולי / ובתיבת התהודה / אני זוכר את / כל מי שניגן עלי / ואני אומר / תודה".

יצחק וקנין: תודה, תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית, שזה נאום הפרידה שלו.

יצחק וקנין: אני יכול לשבח את עבודתו של חבר הכנסת מאיר שטרית במשך כל השנים.

יצחק וקנין: אני חושב שיש הרבה דברים שהוא לא אמר בנאום שלו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר שטרית הוביל חקיקה מאוד חשובה בכנסת במשך 19 השנים, לפחות, שאני נמצא בכנסת.

יצחק וקנין: אני מזמין את סגן השר אופיר אקוניס, שישיב בשם הממשלה על כל ההצעות לסדר-היום.

יצחק וקנין: באותה הזדמנות הייתי רוצה להגיד לך, חבר הכנסת מאיר שטרית: אתה ציינת את התפקידים שמילאת, ואני יכול להגיד לך שהובלת חקיקה בנושאים מאוד חשובים, חוקים שאין שיעור למשמעות שלהם לחברה הישראלית.

יצחק וקנין: כל נושא העמלות שגובים עורכי-הדין בחוזים של בתים ומשכנתאות, זה היה בשורה גדולה מאוד.

יצחק וקנין: מי שזוכר את הסכומים שגבו פעם – אני חושב שזה היה ביוזמתו של חבר הכנסת מאיר שטרית; אני הייתי חבר כנסת חדש.

יצחק וקנין: אני זוכר גם את התקופה שהוא היה מרכז הקואליציה ויושב-ראש סיעת הליכוד, בקדנציה הראשונה, ב-1996, כשאני הייתי חבר כנסת חדש.

יצחק וקנין: אני חושב שעל כל הדברים האלה מגיע הרבה יישר כוח, ויהי רצון שחפץ ה' בידך יצלח.

יצחק וקנין: כל אשר תפנה תשכיל ותצליח.

יצחק וקנין: אמן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני חושב שמה שקורה כאן יכול לקרות אולי רק בישראל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שטרית, השר לשעבר, נפרד מן הכנסת אחרי שנים ארוכות.

אופיר אקוניס: בעצם אפשר להגיד, מאיר, שנות דור של עבודה למען הציבור.

אופיר אקוניס: והסיפור הישראלי הזה, ובאמת ריגשת אותי, מאיר, יכול להתרחש רק במדינה מופלאה כמו מדינת ישראל, והיא מופלאה.

אופיר אקוניס: אינני יודע כמה מכם יודעים, אבל בשנותיו, כאשר היה שר מטעם הליכוד – ונדמה לי, מאיר, אני לא רוצה בשמך, אבל גולת הכותרת או אחת מגולות הכותרת שלך הייתה תפקידך כשר המשפטים בממשלתו הראשונה של אריאל שרון.

אופיר אקוניס: היו לי הכבוד והעונג והחינוך לשרת אותך כיועצך במשרד המשפטים.

אופיר אקוניס: וכל הדבר הזה, אדוני היושב-ראש, לא היה לי ידוע מראש: שאני אענה בשם הממשלה דקות ספורות לאחר שהשר שטרית, חבר הכנסת, נפרד אחרי כל כך הרבה שנים מן הבית הזה שהוא כל כך אהב – ויש לבוא ולומר: הבית גם אהב אותו.

אופיר אקוניס: אבל בעיקר האהבה היא על האישיות שלך, ואני אמרתי לך את זה, לחשתי, ואני מרשה לעצמי גם לומר לך את זה אל מול פני האומה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מבין שהדיון הזה – שמעתי את רובו – הפך על-ידי רוב הדוברים לזמן תעמולה נגד הממשלה, נגד העומד בראשה.

אופיר אקוניס: חלק מן המאשימים אפילו לא טרחו לשמוע מה אומרת הממשלה – אולי יפקחו את עיניהם, אולי.

אופיר אקוניס: אבל הם באו, אמרו את דברם, אדוני היושב-ראש, והסתלקו לענייניהם.

אופיר אקוניס: אני מקווה ומאמין שהתרבות הזאת תשתנה בכנסת העשרים.

אופיר אקוניס: כאשר מציעים הצעה, מטיחים האשמה, מפיצים ססמאות ריקות מתוכן, שאינן מתבססות לא על עובדות ולא על המציאות ולא על המספרים, הנימוס האלמנטרי – אינני מדבר על הדר בית"רי; אני לא מצפה מחברי הכנסת שאינם נמנים עם אנשי מפלגתי לנהוג בהדר בית"רי.

אופיר אקוניס: זו תרבות פוליטית שחזה זאב ז'בוטינסקי בשנות ה-30 של המאה הקודמת.

אופיר אקוניס: אין את זה כבר, או מעט מאוד.

אופיר אקוניס: נימוס, פשוט, זה לא קיים.

אופיר אקוניס: ובכל זאת, אני אשיב על כל הדברים, משום שאותנו, אדוני היושב-ראש, אותי ואת חברי בליכוד, לא צריך ללמד על שבירת מונופולים, לנו לא צריך להטיף בעניין פתיחת שווקים, כלכלה חופשית, שהיא-היא המביאה להורדת מחירים.

אופיר אקוניס: פעלנו ונמשיך לפעול נגד ריכוזיות, אנחנו עושים זאת, לא מדברים זאת ולא מפזרים ססמאות, וברוך השם, מובילים את הכלכלה הישראלית ואת החברה הישראלית – עוד מעט זה יהיה בשש השנים האחרונות – מאז קיבלנו מחדש את הגה השלטון על-ידי הבוחר.

אופיר אקוניס: עושים זאת באחריות, עם ניסיון, עם ראייה מרחבית ומפוכחת, ודאי ביחס למה שקורה לכלכלות אחרות בעולם.

אופיר אקוניס: עמדנו במבחנים הכי קשים, אדוני היושב-ראש, כאשר כלכלות שלמות קרסו מול עינינו ואחוזי האבטלה האמירו למספרים דו-ספרתיים בכל רחבי אירופה וגם בארצות-הברית של אמריקה.

אופיר אקוניס: דיברו רבות על דוח העוני.

אופיר אקוניס: אני מצטער מאוד, ובוודאי בעניין הזה שותפים לי כל חברי הבית, על עני או ענייה אחת במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: המראות של אנשים המחטטים בפחי זבל, המוכרים, לצערי, שנים רבות – הם לא נולדו כאשר הליכוד עלה לשלטון.

אופיר אקוניס: תשאלו את המייסדים, תשאלו את הוותיקים, המראות האלה היו קיימים שנים ארוכות, בממדים כאלה ואחרים.

אופיר אקוניס: אלה אינם מראות נעימים, הם מראות קשים, ואנחנו, חובתנו, שליחותנו היא שלא ייראו עוד מראות כאלה בישראל.

אופיר אקוניס: והדוח של הביטוח הלאומי, אדוני היושב-ראש, שפורסם לפני כשבועיים הוא הדוח הרשמי של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: זה איננו דוח אלטרנטיבי, אדוני היושב-ראש, שהוצע על-ידי עמותות וארגונים חוץ-פרלמנטריים, אלא על-ידי הביטוח הלאומי.

אופיר אקוניס: מה הוא הראה ועל מה הוא הצביע?

אופיר אקוניס: לא אני אומר זאת, אדוני, הביטוח הלאומי אומר שבין השנים 2012 ו-2013 יצאו 200,000 ישראלים ממעגל העוני.

אופיר אקוניס: יצאו.

אופיר אקוניס: לא התווספו, יצאו.

אופיר אקוניס: ובשנת 2009, אדוני היושב-ראש, כאשר הליכוד קיבל את הגה השלטון מממשלת העבודה–קדימה, העוני הגיע לשיאו.

אופיר אקוניס: עובדות.

אופיר אקוניס: רק לדייק, רק לקרוא, רק להיות יסודי, רק להיות ענייני; מה ביקשנו?

אופיר אקוניס: ממשלת העבודה–קדימה, שסיימה את פועלה בחודש מרס 2009, השאירה לנו את העוני בשיאו, ומאז ממדי העוני יורדים, אינם עולים, ובתוך זה מספר הילדים העניים, ירידה – חבר הכנסת מג'אדלה, ברוך שובך – כמעט של 3%, ובשיעור הקשישים – של למעלה מ-0.5%.

אופיר אקוניס: האבטלה – לא תקראו על כך בכותרות העיתונים; אם היא הייתה עולה הייתם קוראים בכותרות ראשיות, ובהן היו נפתחות מהדורות החדשות.

אופיר אקוניס: אבל העובדות – למה להרוס את העובדות כאשר מחפשים לתקוף את הממשלה?

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, האבטלה ירדה לשיא שלילי – ובמקרה הזה שיא שלילי הוא חיובי – של 5.6%.

אופיר אקוניס: לא קראתם, לא ראיתם, לא נפתחו מהדורות חדשות.

אופיר אקוניס: רק עובדות.

אופיר אקוניס: ב-2009 ומאז 2009 נרשמה העלייה הגדולה ביותר בשכר הריאלי בענפים עם רוב של עובדים מן השכבות החלשות ביותר.

אופיר אקוניס: ההכנסה הפנויה לנפש עולה – ולא יורדת – כמעט ב-5%.

אופיר אקוניס: בדקנו מהן הסיבות, או מהי אחת הסיבות לירידה בממדי העוני.

אופיר אקוניס: טוב, הסוציאליסטים, מפלגת העבודה והשמאל הקיצוני – כל החוכמה והיופי הרי ניתנו לה.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יודע.

אופיר אקוניס: היופי, החוכמה, התבונה – הכול בשמאל הקיצוני ובמפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: כל מי שלא חושב כמוהם הוא כמובן טועה, שלא לדבר על כינויי גנאי איומים שסופגים לאורך ההיסטוריה של התנועה הציונית ועד ימינו אלה – אפילו אותם כינויים, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: לפחות תרעננו.

אופיר אקוניס: תרעננו, חבר הכנסת בר-לב.

אופיר אקוניס: ובכן, אנחנו קיבלנו מממשלת העבודה–קדימה, שבוז'י היה שר בה – שמעתי שמלמדים אותו איך לדבר יותר טוב, איך להעמיק את הקול, איך לשנות את הטון.

אופיר אקוניס: זו בדיחה.

אופיר אקוניס: לא הקול משנה אלא מה אומרים.

אופיר אקוניס: זה מה שמשנה – מהו התוכן, לא איך אומרים.

אופיר אקוניס: גם זה חשוב, אבל חשוב לדבוק בעובדות.

אופיר אקוניס: ובכן, מן הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, קיבלנו שכר מינימום של 3,700 שקלים.

אופיר אקוניס: זה היה שיעורו של שכר המינימום.

אופיר אקוניס: ואנחנו הודענו בתחילת כהונתה של הממשלה, ב-2009, שאנחנו נעלה, באחריות ובשיקול דעת ובשום שכל, את שכר המינימום, וכך עשינו, בשתי פעימות: הראשונה – ל-4,100 שקלים; השנייה – ל-4,300 שקלים, בקיץ 2012.

אופיר אקוניס: וככל ששכר המינימום עלה, באחריות, שיעור העוני קטן.

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו באים ואומרים: בחודש אפריל, קרוב לחג הפסח הבא עלינו לטובה, תחל עלייה מחודשת בשכר המינימום, עד אשר יעלה ל-5,000 שקלים; שיא של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: אומרים: הכול נורא בישראל.

אופיר אקוניס: התיאורים של האופוזיציה, שמתארים את ישראל כמדינה חרבה, שלא טוב לחיות בה, שהכול רע, של הציבור הולך על גמלים; הכול רע במדינה.

אופיר אקוניס: אבל המציאות, העובדות הן הפוכות לחלוטין, וגם שכר המינימום יעלה, בדיוק כפי שהבטחנו בממשלה הקודמת.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: זה מה שמביא לירידה במספר העניים.

אופיר אקוניס: אבל כאשר האג'נדה – לא נמצא כאן סגן השר מיקי לוי, וגם חברת הכנסת יחימוביץ איננה נמצאת כאן, וגם כל חברי הכנסת הערבים מן הסיעות הערביות שנימקו לא נמצאים כאן כדי לשמוע את העובדות ולעמוד על העובדות ולנסות להתווכח על האמת.

אופיר אקוניס: וזה קשה.

אופיר אקוניס: חבל.

אופיר אקוניס: למה, כאשר אפשר להפריח ססמאות?

אופיר אקוניס: כתב של "קול ישראל" נמצא פה, הוא יכניס את הדברים שהם אמרו: בדיון המיוחד שיזמה האופוזיציה תקפו את הממשלה.

אופיר אקוניס: אבל לא טרחו לשמוע את התשובות, לא טרחו, אבל הם יקבלו insert ב"יומן הערב" של הרדיו.

אופיר אקוניס: וזו גולת כותרת של פעילות?

אופיר אקוניס: לזה באים אנשים לחיים הציבוריים?

אופיר אקוניס: כמה אנשים, אדוני היושב-ראש, אדוני המזכיר, כמה חברי כנסת מן הבית הזה ביקשו דיון מיוחד?

אופיר אקוניס: כמה באו וכמה נשארו לשמוע את התשובה?

אופיר אקוניס: אני אבקש – לא עכשיו – אם תוכל להעביר לי תוך כדי, אני אשמח, כדי לחשוף גם זאת בפני העיתונות.

אופיר אקוניס: ואם לא, אני בוודאי אחשוף זאת לאחר נאומי.

אופיר אקוניס: כמה, אבל – – –

עמר בר-לב: מהליכוד אתה היחיד.

עמר בר-לב: אתה היחיד מהליכוד.

אופיר אקוניס: אני מייצג את תנועתי, אני סגן השר המקשר, אני מהליכוד, ואני מביא לידי ביטוי את עמדות הליכוד, שהיא מפלגת השלטון, ברוך השם, וגם – תן לי להגיד לך משהו – תישאר מפלגת השלטון בכנסת העשרים, משום – חבר הכנסת בר-לב – שהעם איננו טיפש, העם יודע מה קורה כאן.

אופיר אקוניס: נכון, יש תעמולה, תועמלנות.

עמר בר-לב: מסכים אתך.

עמר בר-לב: העם לא טיפש והעם יודע מה הוא אומר.

אופיר אקוניס: יש תועמלנות, לא תעמולה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: יש הבדל בין הסברה, בין קמפיינים, בין לנסות לייצר דעת קהל, שאלה דברים לגיטימיים בחיים דמוקרטיים, לבין תועמלנות.

אופיר אקוניס: ומה אומרת התועמלנות?

אופיר אקוניס: רק לא ליכוד.

אופיר אקוניס: זו האג'נדה של יש עתיד, זו האג'נדה של המערך, סליחה, של מפלגת העבודה, או – אני יודע איך אתם קוראים לעצמכם היום?

אופיר אקוניס: הכנסתם את הדבר הזה אליכם, את הדבר הנוראי הזה, שבראשותו עומדת הגברת לבני.

אופיר אקוניס: כל מקום שהיא הגיעה הרי היא החריבה.

אופיר אקוניס: תשאל את אריאל – אי-אפשר לצערי.

אופיר אקוניס: תשאלו אנשים הקרובים לשולחנו, שהיו קרובים לשולחנו של אריאל שרון, מה ראש הממשלה שרון חשב עליה.

ישראל אייכלר: מה?

ישראל אייכלר: מה הוא חשב?

אופיר אקוניס: ואת אותם נזקים היא תעשה גם לתנועת העבודה.

אופיר אקוניס: ראיתי את הופעתה המבישה, הפתטית, את לשון הביבים בתוכנית שבה היא השתתפה, "מצב האומה" בערוץ 2.

אופיר אקוניס: ראינו, נדהמנו.

אופיר אקוניס: ומאותה נקודה, חבר הכנסת בר-לב, החלה הירידה בתמיכה של דעת הקהל במה שאתם קוראים לו העבודה–התנועה.

אופיר אקוניס: תבדוק אותי, אתה יודע שזה נכון.

אופיר אקוניס: אתה גם שומע את זה ברחוב.

אופיר אקוניס: אני שומע את זה ברחוב.

אופיר אקוניס: אני מסתובב, אני עכשיו בתוך בחירות פנימיות המכונות בלעז פריימריז, בליכוד, ואני מגיע, כפי שאני מגיע בכל הקדנציה, לכל מקום ברחבי הארץ, ואני שומע מה חושב הציבור על הגברת לבני ועל לשון הביבים, על חוסר הכבוד לעומד בראש המדינה, לראש הממשלה.

אופיר אקוניס: היא מזיקה לכם, ואתם יודעים זאת.

אופיר אקוניס: שלא לדבר על התכנים שעליהם היא מדברת, על התכנים המנותקים מן המציאות במזרח התיכון.

אופיר אקוניס: ועדיין, אדוני היושב-ראש, ישנה אג'נדה בבחירות הללו, גם על-ידי יש עתיד וגם על-ידי מרצ וגם על-ידי תנועת העבודה וגם על-ידי תנועתה של גברת לבני: רק לא נתניהו, רק לא הליכוד.

אופיר אקוניס: זו איננה אג'נדה, זו איננה תפיסת עולם.

אופיר אקוניס: והציבור בז לתפיסה הזאת, בז, כי הוא יודע מה נעשה פה.

אופיר אקוניס: רפורמת הסלולר היא צדק חברתי.

אופיר אקוניס: היא נעשתה – אדוני היושב-ראש, אתה היית חבר בוועדת הכלכלה בראשותי בכנסת הקודמת, ויחד עם קודמך, חבר הכנסת וקנין, הייתם מן החרוצים שבחברי הכנסת, שלא החמיצו כמעט ישיבה.

אופיר אקוניס: אני הודעתי, כיושב-ראש ועדת הכלכלה, שלא אצא מן הבניין הזה עד אשר תושלם הרפורמה הסלולרית לחקיקה בכל הקריאות.

אופיר אקוניס: וכאשר העברתי את התפקיד בסוף 2010 ליורשי, כל החקיקה הסלולרית הייתה מושלמת, והציבור נהנה מפירותיה בעצם ימים אלה.

אופיר אקוניס: זוהי רפורמה חברתית שקודמה על-ידי הליכוד ועל-ידי שר התקשורת מן הליכוד ועל-ידי הקואליציה הקודמת, חבר הכנסת כהן, שבה אתם הייתם שותפים.

אופיר אקוניס: צריך לומר את האמת.

אופיר אקוניס: שמתי לב שהאג'נדה "רק לא חרדים" הוחלפה בבחירות הללו באג'נדה "רק לא הליכוד".

אופיר אקוניס: נו, אז אתם יכולים להרגיש את עצמכם בחברה טובה.

אופיר אקוניס: איזה מין אג'נדות?

אופיר אקוניס: אג'נדות של שנאה, של שנאת האחר: בואו נשנא יותר את האחר, לא נגיד מה אנחנו אומרים.

אופיר אקוניס: מה אתם מתכננים, חבר הכנסת בר-לב?

אופיר אקוניס: ספרו.

אופיר אקוניס: ספרו.

אופיר אקוניס: וגם את יש עתיד אני שואל.

עמר בר-לב: אני אומר לך – –

אופיר אקוניס: שמענו, שמענו אתכם.

אופיר אקוניס: שמענו, בוודאי.

עמר בר-לב: – – צמצום הפערים החברתיים, שנתניהו בשש השנים האחרונות העלה והעלה והעלה.

אופיר אקוניס: אתם הבאתם לפערים הגדולים ביותר בתולדות המדינה.

אופיר אקוניס: אתם בזתם לעדות שלמות.

אופיר אקוניס: אתם שלחתם ישראלים רבים לעיירות הפיתוח ולא נתתם להם את ההזדמנות השווה להיות שווים; לא סללתם מסילת ברזל, לא נתתם להם את ההזדמנות להיות שווים.

אופיר אקוניס: הם שווים.

אופיר אקוניס: הם שווים.

עמר בר-לב: רק הקמנו את המדינה.

עמר בר-לב: חוץ מלהקים את המדינה לא עשינו שום דבר.

אופיר אקוניס: ולרפורמת הסלולר, שהיא חברתית, מצטרפת תנופת הבנייה.

אופיר אקוניס: כל אדם שנוסע לבניין הזה מכל נקודה בישראל רואה את תנופת הבנייה של רכבות מהירות – – –

יפעת קריב: – – – 18 מיליון שקל מסים – – –

אופיר אקוניס: – – – רכבות מהירות וכבישים מהירים.

אופיר אקוניס: אנחנו הבאנו – אנחנו הבאנו – חינוך חינם מגיל שלוש.

אופיר אקוניס: כל הרפורמות האלה חוסכות אלפי שקלים בשנה לכל משפחה.

אופיר אקוניס: אנחנו הצלנו את ישראל.

יפעת קריב: תצילו אותנו עכשיו.

יפעת קריב: ממה הצלתם אותנו?

יפעת קריב: באמת.

יפעת קריב: הבאתם רק אסונות על המדינה הזאת.

אופיר אקוניס: אנחנו הצלנו את ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

יפעת קריב: איך אתה לא מתבייש לעמוד ולהגיד – – –

חמד עמאר: תודה, חברת הכנסת יפעת קריב.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שטף של חצי מיליון מסתנני עבודה בלתי חוקיים מאפריקה איים לשטוף את רחובות ישראל; את רחובותיה של ירושלים, את רחובותיה של תל-אביב, של אילת, של ערד, של אופקים, של באר-שבע, עולה צפונה לנתניה, חדרה, הרצלייה, בואכה חיפה והצפון.

אופיר אקוניס: אילו היו 500,000 המסתננים הללו, הבלתי-חוקיים, שכמובן, המפלגות הנושאות את דגל שלטון החוק הן הראשונות להגן עליהם, אף שהם מפרי חוק, כי נכנסים למדינה אחרת בניגוד לחוק – הצלנו את ישראל כאשר בנינו את גדר ההפרדה בגבול סיני ובלמנו את כניסתם של חצי מיליון מסתנני עבודה בלתי חוקיים.

אופיר אקוניס: גם אלה שלא מצביעים עבורנו, אדוני היושב-ראש, יכולים להודות שזו הצלה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

אופיר אקוניס: אתמול הייתי במגדל-העמק, לאחר שקיבלנו בממשלה, חברת הכנסת קריב, החלטה מהירה, נבונה, שלא פוטרת את קצא"א מעקרון "המזהם משלם".

אופיר אקוניס: אבל הבטחתי לשקם את שמורת עין-עברונה.

אופיר אקוניס: הבטחנו – – –

יפעת קריב: 17 מיליון שקל – מי ישלם אותם?

אופיר אקוניס: עקרון "המזהם ישלם" יופעל על קצא"א.

אופיר אקוניס: אנחנו בחקירה, אינני יכול עכשיו לחשוף, אבל יכולות להיות גם המלצות פליליות.

יפעת קריב: הגיע הזמן לחשוף את קצא"א.

יפעת קריב: כמה שנים נסתיר את מה שקורה בקצא"א?

אופיר אקוניס: אמרנו שנעשה זאת, ועשינו זאת.

אופיר אקוניס: לאחר מכן, גברתי, נסעתי למגדל-העמק – מקום לא מוכר לך – –

יפעת קריב: – – –

אופיר אקוניס: – – משום שאתם מרכזים את תומכיכם במרכז הארץ וקובעים את רשימת יש עתיד בווילה של שר האוצר לפיד, שר האוצר לשעבר, ברמת-אביב ג'.

דב ליפמן: נו, באמת.

יפעת קריב: – – – רוצה להתחלף עם – – –

מיקי לוי: – – –

אופיר אקוניס: בווילה, כן, בווילה של שר האוצר ברמת-אביב ג' ייחרץ גורלכם, בווילה שלו.

אופיר אקוניס: מה לעשות, חברים.

מיקי לוי: בניגוד – – –

יפעת קריב: בניגוד לגורלך, שייחרץ – – –

אופיר אקוניס: גורלי ייחרץ על-ידי 90,000 מתפקדי ומתפקדות הליכוד – – –

מיקי לוי: – – – אין לו וילה – – –?

יפעת קריב: ובגלל זה – – – השר לאיכות הסביבה – – –

אופיר אקוניס: – – – 90,000 מתפקדי ומתפקדות הליכוד, ולא בסלון של מר לפיד ברמת-אביב ג' ולא בסלון של הגברת לבני בצהלה.

אופיר אקוניס: גם למר בוז'י יש סלון משלו, בצהלה גם כן, אבל שם יש בחירות דמוקרטיות.

אופיר אקוניס: צריך להגיד את האמת, שמפלגת העבודה והליכוד נשארו כשתי המפלגות הדמוקרטיות; אני הגון, אני אומר את כל האמת, והכול על בסיס העובדות.

אופיר אקוניס: גם במפלגת העבודה יש בחירות דמוקרטיות, ואני מברך אותך, חבר הכנסת בר-לב, על השתתפותך בהן.

אופיר אקוניס: לא רוצה להתערב בתוך הבחירות, אבל אני בטוח שהטובים יקבלו אמון.

דב ליפמן: מה אמר מבקר הליכוד?

אופיר אקוניס: במגדל-העמק, שבה הייתי אתמול, אדוני היושב-ראש, חילקנו עוד 31 מחשבים לילדים מן המשפחות הנזקקות ביותר.

אופיר אקוניס: ואני אומר לכם – למעט כמובן עוד פרויקט של הכנסת טאבלטים, מחשבי לוח, שכבר נכנסו באופקים ובשדרות ובמגדל-העמק ובדימונה ובדאלית-אל-כרמל; ובדאלית-אל-כרמל.

אופיר אקוניס: אתם הייתם צריכים לראות – עזבו אותי – – –

עמר בר-לב: 31 מחשבים במגדל-העמק?

עמר בר-לב: זה ההישג?

אופיר אקוניס: כבר חולקו מאז התחיל הפרויקט שנתניהו הוביל בסוף שנות ה-90 ואני היום מוביל במשרד ראש הממשלה – כ-60,000, אבל זה עניין אחר.

אופיר אקוניס: אתם הייתם צריכים, אדוני היושב-ראש, לראות – חבר הכנסת לוי, אני מספר להם שבחודש פברואר יחולקו טאבלטים לילדי כיתות ד' במגדל-העמק; ומעבר לאושר, לאור שניבט מפני הילדים שקיבלו את המחשב אתמול במגדל-העמק – אני מספר להם על הטאבלטים שיקבלו בפברואר – ילדים קפצו משמחה בכיסאותיהם.

אופיר אקוניס: ואם אני שימחתי ילד אחד בישראל – – –

דב ליפמן: מה יעשו בקיץ?

אופיר אקוניס: – – – אם אני שימחתי ילד אחד בישראל, אני עשיתי, בעיני, את מלאכתי הציבורית.

אופיר אקוניס: ואני מתכוון להמשיך.

אופיר אקוניס: אני מתכוון להמשיך.

אופיר אקוניס: וזוהי פעולה חברתית.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שטרית הזכיר את העניין המדיני, ואי-אפשר שלא להתייחס אליו.

אופיר אקוניס: ואכן, בקווי היסוד של הממשלה, כמו בקווי היסוד של כל הממשלות מאז הקמתה של ישראל ב-1948, אנחנו מושיטים יד לשלום לכל שכנינו.

אופיר אקוניס: האם שכנינו מושיטים יד לשלום אלינו?

אופיר אקוניס: היו שני מקרים כאלה, במצרים ובירדן, אבל שכנינו הקרובים ביותר, הפלסטינים, לא רק שאינם מושיטים יד לשלום, אדוני היושב-ראש, הם פונים חד-צדדית – חד-צדדית, בניגוד להסכמים – לאו"ם כדי לקבל הכרה במדינה פלסטינית.

אופיר אקוניס: ומכיוון שאני הודעתי מעל לדוכן הזה שאני מתנגד למדינה פלסטינית, שהיא סכנה אמיתית לקיומה של ישראל – מדינה פלסטינית לא תביא שלום, מדינה פלסטינית תביא מלחמה נוראה, משום שלמדנו בקיץ הזה שנסיגות אינן מביאות שלום, נסיגות מביאות טילים; מביאות טילים על שדרות, על נתיבות ועל אופקים ועל אשקלון ועל אשדוד, וגם על גוש-עציון, על ירושלים, על ראשון-לציון, על רחובות ועל תל-אביב, בואכה אזור השרון, שבו מתגוררת חברת הכנסת קריב, שהעדיפה כמובן שלא לשמוע את האמת, לברוח ולהסתלק מן האולם.

דב ליפמן: היא הייתה פה כל הזמן.

דב ליפמן: נו, באמת.

אופיר אקוניס: ואני אומר לחבר הכנסת שטרית ולכל מי שאומר: תושיטו יד לשלום – אנחנו מושיטים.

אופיר אקוניס: השאלה היא אם הצד השני מושיט.

אופיר אקוניס: ובזמן שאני רואה שהצד השני, חבר הכנסת לוי, הולך בניגוד להסכמים לצעדים של חד-צדדיות, אני מודיע בשם הממשלה – בשם הממשלה – שישראל שומרת את האופציה להחיל צעדים חד-צדדיים גם כן.

אופיר אקוניס: וארסנל הצעדים החד-צדדיים, אדוני היושב-ראש, שעומד לרשותה של ממשלתנו הוא גדול.

אופיר אקוניס: מאוד.

אופיר אקוניס: ושאף אחד לא יבוא אחר כך בטענה לישראל.

אופיר אקוניס: יבואו, מובן שיבואו, כמובן.

אופיר אקוניס: ההודעות המגוחכות של ועדות מוזרות באו"ם הן ההוכחה לכך.

אופיר אקוניס: אין גינויים על סוריה, אין גינויים על עיראק, אין גינויים על לוב, אין גינויים על ערב-הסעודית – יש גינויים על ישראל, הדמוקרטיה היחידה, מגדלור של צדק וזכויות אדם, במזרח התיכון ובעולם כולו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שנתתי למציעים, שלא טרחו להישאר לתשובה, תשובה מקיפה, עובדתית, יסודית, על שלל הנושאים שהם העלו כאן בשלוש השעות האחרונות.

אופיר אקוניס: אני מבקש, באמת בהזדמנות אולי אחרונה, עשיתי זאת בנאומי הקודם כאשר הכנסת התפזרה: אנחנו הולכים למערכת בחירות גורלית מאוד, גורלית ביותר, שתכריע את עתידה של ישראל לא לארבע השנים הקרובות אלא לעשורים ארוכים.

אופיר אקוניס: ואני ביקשתי מכאן שתתנהל מערכת בחירות עניינית, מערכת בחירות שבה כל מפלגה חושפת את עמדותיה ותוכניותיה, אבל אני רואה שכל מה שנותר מבקשתי זו אג'נדה אחת, שאומרת: רק לא ליכוד.

אופיר אקוניס: ולדאבון הלב, היא כמובן מתבססת על שקרים, בדיות.

אופיר אקוניס: גם לא חצאי אמיתות, אלא בדיות מושלמות.

אופיר אקוניס: אפילו לא חצאי אמיתות.

אופיר אקוניס: יש מושג כזה "חצאי אמיתות".

אופיר אקוניס: זו הזדמנות לבקש מכל הסיעות, ובעיקר מסיעות השמאל, שהשנאה מובילה אותן, כתמיד, השנאה – פעם זה לחרדים ופעם זה לליכוד; פעם זה לנתניהו, פעם זה למנחם בגין, פעם זה ליצחק שמיר ופעם זה ליולי אדלשטיין ואופיר אקוניס: תפסיקו, תחשפו את עמדתכם.

אופיר אקוניס: ספרו את האמת, תעמדו על העובדות.

אופיר אקוניס: תייצרו אג'נדה.

אופיר אקוניס: כך הציבור לא רק שלא יברח מהם, הוא אולי אפילו יבוא אליהם, משום שהוא מעריך זאת.

אופיר אקוניס: ואני מקווה מאוד שהפלגנות והשנאה יפנו את מקומן לתפיסת עולם, לאידיאולוגיה ולערכים.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר ביקש להביע עמדה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, דובר היום הרבה על דוח העוני, על בעיית העוני.

ישראל אייכלר: כולנו יודעים שמצוות הצדקה, החמלה והרחמים היא מיסודות היהדות.

ישראל אייכלר: וגם מדינת ישראל, כשהיא קמה, גם אם היא לא הייתה מדינה דתית, נשארו בה החמלה, הדגל של לעזור לאנשים, בדיור, עם כל המ"מים וכל הרעיונות האלה.

ישראל אייכלר: אבל קם דור שעבר תוכנית התנתקות מן היהדות.

ישראל אייכלר: ולא זו בלבד שהוא לא עוזר ומתנכר והופך את כל מנגנוני השלטון למשהו שלא צריך להתחשב ולא צריך לעשות שום דבר כדי שלאדם תהיה דירה או שתהיה לו רווחה, אלא קם דור שאומר: אני לא מוכן לפרנס עניים ונזקקים, בבחינת המידה: שלי שלי, שלך שלך, ובפרקי אבות כתוב שזו מידת סדום.

ישראל אייכלר: אבל כל זה עוד כלום מול העלילה, לבוא אל העניים ולהאשים אותם בעוניים.

ישראל אייכלר: זה כבר חוצפה שמעבר ללא לרצות לעזור למישהו אחר שאני לא חייב לו כלום.

ישראל אייכלר: כי ממה הם נהיו עניים?

ישראל אייכלר: מהמסים שהשלטון שם על האזרחים, על המוצרים, על הדירות, על הקרקעות, על הבנייה.

ישראל אייכלר: ולכן, כאשר המדינה באה ויוצרת את העוני, מתייחסת אל אזרחי המדינה כאל כבושים, כשצריכים לשלם להם מסים, למאות-אלפי עובדי מדינה שמתפרנסים מהעניים האלה, ואותם עובדי מדינה מתנכרים להם, זה הרבה יותר גרוע ממידת סדום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: לכן, הציבור, אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שיקום ויתקומם ביום הקלפי, ויבחר ממשלה יהודית שסימניה הם רחמנים, ביישנים וגומלי חסדים, וכך נוכל להעביר את שלטון הרוע שמצהיר על עניי ישראל וילדי ישראל כמיותרים וכעול וכנטל.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס גם כן ביקש להביע עמדה נוספת.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקווה שהדוח של הביטוח הלאומי על העוני, שעיקרי הדברים בו הם ששליש מאזרחי המדינה הם עניים, 50% מהעובדים עדיין מתחת לקו העוני וכל ילד רביעי הולך לישון רעב – וזאת כבר אחרי שהקימו ועדות, מי שזוכר, ועדה לביטחון תזונתי, ועדת אלאלוף, כל מיני ועדות שונות; ואותו הדבר בדיור: הקימו ועדות סופר-טנקר לפתרון מצוקת הדיור, ועוד ועדות מוועדות שונות ומשונות, ועדיין הציבור עומד בפני שוקת שבורה בכל נושא הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שהציבור עכשיו יבין מי הביא אותנו לעברי פי פחת אלה, מי החזיק באוצר, מי החזיק במשרדים הכלכליים, שלא רק שלא תיקנו, אלא כפי שהדוח אומר, העניים נהיו יותר עניים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, שבענו ועדות, הילדים רעבים, הגיע הזמן לעשייה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי התקנון אני אשאל את חבר הכנסת מיקי לוי ואת חבר הכנסת יצחק כהן: האם אתם מסתפקים בתשובת הממשלה?

יצחק כהן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סיימנו את הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח מבקר המדינה על הביקורת בשלטון המקומי לשנת 2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח ביקורת שנתי של מבקר המדינה 65ב, והערות ראש הממשלה לדוח זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח מס' 21 – חלק א' על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים לשנת 2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח מס' 5 על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים ומשרדי הממשלה לעובדי קבלן כוח-אדם לשנת 2013, מטעם אגף שכר והסכמי עבודה במשרד האוצר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/596; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 14942; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הנושא האחרון בסדר-היום הוא הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: היא קיבלה פטור מחובת הנחה והונחה על שולחן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה בשם ועדת חוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אכן קיבלתי עלי להציג את החוק בשם ועדת החוקה; בשם יושב-ראש ועדת החוקה, שביקש ממני למלא את מקומו ולהציג את הצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: אבל לפני שאני אקרא את הדברים שנכתבו לי על-ידי היועץ המשפטי ועל-ידי מנהלת הוועדה – בכל אופן אנחנו לא נמצאים בהצעת חוק רגילה: היא מגיעה בתקופת הפגרה, על ציר הזמן של מערכת הבחירות, והיא הצעת חוק פרטית ולא ממשלתית, ומתוך עשרה סעיפים שעל סדר-היום אנחנו דנים בסך הכול בהצעת חוק אחת שחייבת להיות על דעת כולם ובדחיפה של כולם.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, אלא היא גם הגיעה – ההצעה הגיעה לקריאה ראשונה אחרי ההכרזה על בחירות, והיום, כמה ימים אחרי זה, שבועיים אחרי זה, אנחנו כבר נמצאים בקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: זה נעשה לא סתם, לא בכדי, אלא מפני שתכליתו של החוק היא דבר באמת ראוי מאין כמוהו וערכי מאין כמוהו, וגם קהל היעד שעליו החוק אמור להשפיע, ובהם מדובר, שהחוק יעזור להם – אלה ניצולי השואה.

אורי מקלב: הם עמדו בפני תביעות ותשלומים לעורכי-דין שייצגו אותם בסכומים מאוד מאוד גבוהים.

אורי מקלב: ולאור זאת שהממשלה, כאן בארץ וגם בחוץ-לארץ, בגרמניה, בתקופה הזו אמורים לשלם להם תשלומים שונים, ביקשו המציעים, שרבים הם, אבל בראשותו של חבר הכנסת איציק כהן – שעשו עבודה נפלאה ומסורה, באמת עבודה של התמדה גדולה מאוד – להביא את זה היום.

אורי מקלב: הם ראו לנגד עיניהם את הניצול של ניצולי השואה; ראו לנגד עיניהם שיש הוצאות לפועל לקשישים בני 85 ו-90 על חוב לעורך-הדין, וזה דבר שבאמת הביא אותנו לחוקק את זה מהר.

אורי מקלב: וצריך להביא בחשבון, אדוני היושב-ראש, שכל יום, אבל כל יום, 30–35 ניצולי שואה מתים, והאנשים האלה, כל יום שעובר והם לא יכולים לקבל את התשלום שמגיע להם – ולכן, הצעת החוק הזאת באמת גם תכליתה מאוד ראויה, אבל היא גם עשתה דברים שהם דברים נועזים, נקרא להם, בתוך מערכת החקיקה, כמו חקיקה רטרואקטיבית.

אורי מקלב: לכאורה, אני אומר, הכול.

אורי מקלב: יש אפשרות שניצולי השואה יכולים לקבל החזר, החזר על שכר טרחה.

אורי מקלב: לא כולו, אבל חלקו – 25% משכר טרחה שהם שילמו כבר לפני כמה שנים, והם יכולים לתבוע את זה, בהסדר כמובן.

אורי מקלב: לא זו אף זו – – –

יצחק כהן: – – –

אורי מקלב: לתבוע יכולים.

אורי מקלב: אני אומר, יכולים כמובן לתבוע.

אורי מקלב: אבל אני אומר, אם לא, בלי תביעה, הם יכולים להגיע להסדר שהם יכולים בכך לקבל 25%.

אורי מקלב: זאת אומרת, הברירה של עורך-הדין תהיה או תביעה או להחזיר, השבה של 25%.

אורי מקלב: זה לא דבר קל.

אורי מקלב: אבל אני חושב שהוועדה עשתה את מערכת האיזונים הראויה בגיבוי ובהובלה של היועצים המשפטיים של הוועדה ושל הכנסת, וזה לא היה מהדברים הקלים.

אורי מקלב: כמו כן אנחנו – עורכי-דין שמחזיקים תיקים פתוחים ותבעו בעבר, נניח בעקבות החוק הזה בגרמניה, שחוקק ביולי 2014, שנותן עוד רנטות מוגבלות או קצבה מיוחדת; עורכי-דין כאלה, שכבר מחזיקים בתביעות פתוחות וכבר עשו עררים, יוכלו לקבל סכום מופחת מאוד בהשוואה למה שהיו יכולים לקבל.

אורי מקלב: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק מבקשת לקבוע כללים בעניין שכר הטרחה המרבי שניתן לגבות מניצולי שואה.

אורי מקלב: בעקבות פסיקה שניתנה לגבי זכאותם של יהודי לוב לתגמולים לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, החליט שר האוצר דאז, השר יובל שטייניץ, בשנת 2010, כי יינתן לפי החוק תגמול לכל מי שתביעתו תגלה עילה.

אורי מקלב: אף שההחלטה היא שבשלה נקבעה הזכות לתגמול, חויבו רבים מהזכאים בשכר טרחה גבוה שלא נבע מעבודתם של עורכי-הדין, ובחלק מהמקרים אף ננקטו הליכי הוצאה לפועל נגדם.

אורי מקלב: לפיכך, מוצע להגביל את שכר הטרחה המשולם לעורכי-דין ולמטפלים אחרים בגין הליכים למתן הכרה בזכאות לפי החוק בעד טיפול בתביעה שהסתיים בקביעת זכאות לתגמולים לפי החלטה מינהלית.

אורי מקלב: שכר הטרחה בעקבות ההחלטה המינהלית יוגבל בהתאם לשלב בהליך שבו ניתנה ההחלטה המינהלית, כדי לשקף את העבודה והמאמץ שהושקעו על-ידי עורך-הדין או המטפל.

אורי מקלב: בהגבלה נוספת מוצע לקבוע לגבי גביית שכר טרחה בעניין טיפול ב"חוק הגטאות".

אורי מקלב: בעקבות תיקון חקיקה שהתקבל בגרמניה בחודש יולי 2014, כפי שאמרנו, נשלחו לבתיהם של ניצולי השואה מכתבים מהממשלה בגרמניה שנותנים לניצולים את האפשרות לבחור בין המשך תשלום רנטה גבוהה ובין תשלום רנטה נמוכה יותר וקבלת סכום חד-פעמי למפרע.

אורי מקלב: עזרה בבחירת הברירה בין שתי החלופות היא מלאכה פשוטה וקצרה יחסית, ועל כן מוצע להגביל באופן משמעותי את הסכום שניתן לגבות בגין סיוע כאמור.

אורי מקלב: במאמר מוסגר, יש כאלה שתבעו 5,000 שקל עבור תביעה כזאת או סידור תביעה כזה בו בזמן שהגבלנו לפחות מ-500 שקל.

אורי מקלב: ואולם, אם טיפולו של עורך-הדין או המטפל לא הסתיים רק בעזרה בבחירה בין שתי החלופות, אלא הוא הגיש תביעות או ערעורים בגרמניה בעניינו של ניצול השואה קודם לתיקון החוק האמור, הרי ששכר הטרחה יוגבל ל-7.5% מהתשלום הכולל או לתקרה שתהיה 25,000 ש"ח, לפי הסכום הנמוך.

אורי מקלב: מה שאמרתי על תביעות של 5,000 שקל ו-10,000 שקל ו-28,000 שקל שכר טרחה של עורכי-דין, זה היה לא פעם כשעורך-הדין בסך הכול פתח תיק ולא עשה הרבה יותר מכך וביקש מהם סכומים כאלה ופנה להוצאה לפועל.

אורי מקלב: יובהר כי הגבלות שכר הטרחה המוצעות, וכן אלה המופיעות בחוק כיום, יחולו על כל מי שמייצג תובעים לזכאות לפיו, בין שהם עורכי-דין ובין שאינם.

אורי מקלב: יודגש כי אין בהוראה זו כדי להקנות סמכות ייצוג למי שאין לו סמכות כזאת לפי כל דין.

אורי מקלב: עוד מוצע לקבוע כי האיסור הקיים כיום על העברה, שעבוד או עיקול של תגמולים לנכי רדיפות הנאצים ממדינה או מארגון מחוץ לישראל יחול לא רק על תגמול, קצבה או פיצוי אחר שניתנו בשל נכות שנגרמה עקב רדיפות הנאצים, אלא על כל סוג של תגמול שאדם זכאי לו עקב רדיפות הנאצים.

אורי מקלב: נוסף על כך, הצעת החוק מתקנת את חוק הסיוע המשפטי ומעניקה לניצולי השואה את האפשרות לקבל סיוע משפטי הן במקום שבו הניצולים מתגוננים, בבית-משפט או בהוצאה לפועל, בפני תביעה של עורך-דין או מטפל לגביית שכר טרחה מניצול השואה, והן במקרים מסוימים ובעילות מוגדרות שהצעת החוק קובעת, שבהם יוענק לניצולי השואה סיוע משפטי שיאפשר להם להגיש תביעות להשבת שכר טרחה שנגבה מעבר לסכומים שהצעת החוק קובעת.

אורי מקלב: אני חושב שגם לא תולים את זה בהכנסה של ניצול השואה.

אורי מקלב: בשל הייחודיות של ציבור ניצולי השואה וההבנה שאם תחולתו – אני כבר לקראת סיום – של החוק תהיה מכאן ולהבא בלבד, החוק ירוקן מתוכן, מוצע להחיל את הוראות החוק גם על הסכמי שכר טרחה שנכרתו לפני שהחוק ייכנס לתוקף וגם על שכר טרחה שכבר נגבה על-ידי עורך-דין או המטפל.

אורי מקלב: ואולם, כדי לרכך את הפגיעה ולהפוך אותה למידתית יותר, מוצע לאפשר לעורך-דין או המטפל שקיבלו כבר שכר טרחה לפי הסיכומים שעליהם היו חתומים ואשר אינם עולים בקנה אחד עם ההסדר הקבוע בהצעת החוק, לבחור להשיב לניצול השואה סכום מופחת של 25% מההפרש בין הסכום שנגבה בפועל ובין הסכום שמותר לגבות לפי הצעת החוק, ובכך להימנע מהליכים משפטיים.

אורי מקלב: כמו כן, גם סכומי שכר הטרחה שנקבעו בהצעת החוק נקבעו בהתחשב בעובדה שההסדר המוצע מוחל למפרע.

אורי מקלב: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות.

אורי מקלב: יש בקשות דיבור.

אורי מקלב: לכן, אני מבקש, בשם ועדת החוקה, מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

אורי מקלב: חבר הכנסת יצחק כהן, את שלב ההודאות לוועדה, למנהלת הוועדה, ליושב-ראש הוועדה, אתה תעשה, אז אנחנו נחסוך את זה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: יש כאן שתי בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה – של חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אם תבחר במסגרת בקשת דיבור גם להודות לכל העוסקים במלאכה, נאפשר לך גם את זה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני יכול לומר – – –

אורי מקלב: – – – לעשות את זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לומר שחבר הכנסת יצחק כהן והמציעים הנוספים הפעילו לחץ פיזי בלתי מתון על מנת שהחוק הזה יעבור, תחילה עוד לפני שנעלנו את הכנסת ואחר כך תוך כדי הבטחה שאם תתכנס המליאה החוק הזה יוצג.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אומר את זה בהערכה רבה, באהבה רבה, כי כל מי שרואה רק את הכותרת של החוק מבין שזאת יוזמה מאוד מאוד ברוכה.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמר חבר הכנסת מקלב, אין לאוכלוסייה הזאת אפשרות להמתין עוד כמה חודשים עד שנסדר כנסת חדשה וממשלה נוספת, כך שממש תבוא עליכם ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, בקשת דיבור של חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק היא לא שגרתית, וביצוע תהליכי החקיקה גם הוא לא שגרתי, כדי להגיע לתוצאה, שהיום אנחנו עומדים פה נרגשים כדי לעזור לשארית הפליטה של ניצולי השואה, שלא די שהם סבלו כל ימי חייהם, אז עד היום, ב-2014, לקראת 2015, הם עדיין סובלים, ולא מאויבים מבחוץ, אלא מרדיפה של כל סוגי המאכערים למיניהם, עורכי-דין חסרי לב, אני אומר את זה, שהגישו תביעות של הוצאה לפועל לקשישים וחולים ששוכבים על ערש דווי, בלי להתחשב במצבם הכספי, בלי להתחשב במצבם הגופני והנפשי.

יצחק כהן: והתכנסנו כולם והתגייסנו כדי להעביר הצעת חוק שהיא בהחלט לא שגרתית, אבל מדובר גם באוכלוסייה לא שגרתית.

יצחק כהן: להגיע לתוצאה הזאת, אדוני היושב-ראש, לא היה אפשר בלי ההתגייסות הכוללת, ופה אני רוצה להתחיל להודות ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, שנרתם כולו כדי להעביר את זה, גם במצבים בלתי אפשריים של פיזור הכנסת ופיזור הוועדות; כל ההערכה וההוקרה – לעוזרת המסורה טינה לנצמן; לרשות לזכויות ניצולי השואה, לגברת עפרה רוס וליועצת המשפטית הגברת עורכת-דין גליה מאיר אריכא; לוועדת השרים לענייני חקיקה; לגברת פרח לרנר; ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מר דודו רותם; לחברים, חבר הכנסת אלעזר שטרן וחבר הכנסת הרב אורי מקלב; למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג; ליועצים המשפטיים איל ינון, סיגל קוגוט ואלעזר שטרן; לשלומית ארליך; לעורך-דין שי סומך ממשרד המשפטים; ליועצת המשפטית של הוועדה לפניות הציבור, ליושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור הגברת עדי קול ולמנהלת הוועדה שלומית אבינח; לוועדת הכנסת – חבר הכנסת יריב לוין והמנהלת אתי; למזכירות הכנסת, שכל-כולה התגייסה – המזכירה, הגברת ירדנה מלר-הורוביץ – היא הפכה עולמות כדי לכנס את התהליך לכיוון שאין ממנו חזרה – ירדנה, תודה – לגברת אלינור ימין; לוועדת ההסכמות – לחבר הכנסת זאב אלקין ולחבר הכנסת איתן כבל; לקליניקות המשפטיות של אוניברסיטת תל-אביב; לראשי הארגונים של ניצולי השואה; ליושב-ראש העולמי של ארגון יהדות לוב מר מאיר כחלון; לגברת רחל עזרא, שמתנדבת במסירות נפש לרכז את כל התביעות, אלפי תביעות.

יצחק כהן: אני מקווה שלא שכחתי אף אחד, אבל אתם רואים לפי הרשימה הארוכה שכל כך הרבה התגייסו, בראשותו של יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, כדי להביא את החקיקה הזאת לכלל השלמה, למכה בפטיש, ועוד מעט הוא יכה בפטיש כדי שהיא תיכנס לספר החוקים.

יצחק כהן: די לרדיפה.

יצחק כהן: אולי לשארית הפליטה עוד תהיה טיפה של שלווה ונחת רוח, אני מקווה, כי מצבם הבריאותי והנפשי לא יאפשר את זה, אבל לפחות אנחנו כמחוקקים צריכים להיחלץ ולעזור להם.

יצחק כהן: אני מודה לכם שוב, ותודה רבה.

יצחק כהן: נברך: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יולי יואל אדלשטיין: אמן.

קריאות: אמן.

יולי יואל אדלשטיין: "שהחיינו" נברך אחרי שנצביע בשלוש קריאות כנדרש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אלעזר שטרן, מראשי השדולה למען ניצולי השואה בכנסת, גם כן במסגרת בקשת דיבור בהצעת החוק הזאת.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אל תשליכנו לעת זיקנה, ככלות כוחנו אל תעזבנו – אנחנו אומרים את זה יותר מפעם אחת בימים הנוראים ופונים לקדוש-ברוך-הוא.

אלעזר שטרן: אנחנו לוקחים את זה, כל אחד מאתנו, כחובה אישית להתנהגות כלפי אנשים באים בימים.

אלעזר שטרן: כחברי כנסת, אני מרגיש שיש לנו חובה כזאת לדאוג לכלל הזקנים בעם.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, גם אני מצטרף למי שדחף מאוד את ההצעה הזאת, לחברי איציק כהן, ומודה לך, למזכירות הכנסת ולעובדי הכנסת, על המחלקות השונות.

אלעזר שטרן: אני מודע למאמץ שהיה כרוך בריצה הזאת, אבל זו באמת בדיוק האמירה שכל רגע חשוב, לא רק כל יום חשוב כאן.

אלעזר שטרן: אני מודה שלפעמים כמחוקקים אנחנו נותנים מכה על הראש וחושבים: איך לא חשבנו על זה קודם, או איך קודמינו לא חשבו על זה קודם.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה גם כיושב-ראש הקרן בעבר וגם כבן לניצולי שואה.

אלעזר שטרן: אני מכיר אמירות של ניצולי שואה על השטיחים במשרדיהם של המתווכים השונים, של עורכי-הדין השונים.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה לעשות הכללות, כמובן, יש גם יוצאים מן הכלל.

אלעזר שטרן: שמענו יחד אתמול, בשעות שישבנו בוועדת חוקה להכין את החוק הזה, עדויות מסמרות שיער ממש על פת לחם, וניצולי שואה משלמים על אותו תגמול, שלא היה צריך לעבוד עליו כמעט בכלל, למתווכים שונים על אותה עבודה, ועל הוצאה לפועל, שאולי ממלאת את תפקידה בהקשרים האלה, אבל את התוצאות אנחנו ראינו אתמול.

אלעזר שטרן: אני חושב שהזכות הזאת של הכנסת, שאנחנו במקרה הזה נציגיה, אין לה מחיר, במידה מסוימת.

אלעזר שטרן: יש אנשים שאנחנו הבאנו להם אתמול בשורה גדולה.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להרחיב.

אלעזר שטרן: גם חברי אורי מקלב, שניהל אתמול חלק מהדיון יחד עם יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דוד רותם, ציינו את חשיבות החוק.

אלעזר שטרן: באמת, בשלהי כהונתה של הכנסת הזאת אני חושב שזאת זכות גדולה לכולנו שאולי זה החוק האחרון שהכנסת הזאת מביאה.

אלעזר שטרן: אם אני אצטט מירמיהו, פרק – י"ב: "כה אמר ה' דינו לבקר משפט והצילו גזול מיד עושק".

אלעזר שטרן: אני חושב שטוב שזכינו כולנו יחד לפחות לקיים את הסיפה של המשפט הזה, של הצלת גזול מיד עושק.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה, אני לא רוצה לעשות את ההכללות.

אלעזר שטרן: יש הרבה מאוד אנשים שאף שזה מקצועם, עושים את זה גם ביושר.

אלעזר שטרן: אני חושב שפה אולי המקום לציין, ובזה אני מסיים, את כל הקליניקות המשפטיות של סטודנטים, שבעיקר מבוססות על סטודנטים למשפטים מהאוניברסיטאות השונות, שמתנדבות בארגונים השונים של ניצולי שואה לטיפול פרטני למיצוי זכויותיהם של הניצולים.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, מראשי השדולה למען ניצולי השואה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, מי שמעוניין להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20), התשע"ה–2014 – אין הסתייגות ואין בקשות דיבור, לכן נצביע על כל סעיפי החוק בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 1–8 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה בקריאה שלישית, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תיקון מס' 20 לחוק נכי רדיפות הנאצים.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20), התשע"ה–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 11 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהחוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ציטטת יפה מהמקורות.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע לגבי הכנסת התשע-עשרה, אבל בשנת 2014, לפי מנהג הגויים, זאת בטוח הצעת החוק האחרונה שהצבענו עליה, אז יש בזה סמליות.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאני נועל את הישיבה, חברי הכנסת, נכון שהיו לנו כמה פרישות וכמה עזיבות לאחרונה, אבל שמענו לפני כמה ימים את הודעתו של חבר הכנסת מאיר שטרית, ותיק חברי הכנסת בבית הזה, שלפני כמה דקות נשא כנראה גם את הנאום האחרון שלו בתפקידו כחבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עוד נכונו לו בטח נאומים רבים במסגרות אחרות, אבל אני חושב שמגיע לוותיק חברי הכנסת, בשם כולנו, לומר כמה מילים טובות; לומר לך, מאיר, ששימשת בכל תפקיד אפשרי בממשלה ובכנסת, ובאמת מילאת את כל התפקידים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר את זה גם כעדות אישית, לפחות במשך 19 השנים האחרונות.

יולי יואל אדלשטיין: לך זה נראה מעט מאוד מן הוותק שלך, אבל בשבילי זה נשמע הרבה.

יולי יואל אדלשטיין: באמת עשית עבודה מצוינת כפרלמנטר.

יולי יואל אדלשטיין: ייצגת אותנו גם בחו"ל בפורומים השונים בצורה מעולה, ועל תפקידי שרים לא נרבה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבשם כל חלקי הבית אני מאחל לך הצלחה בהמשך הדרך בכל אשר תלך.

יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שגם בכנסת נרגיש את החיסרון של פרלמנטר כמוך, לצערנו.

מיקי לוי: אפשר למחוא כפיים?

יולי יואל אדלשטיין: אני מרשה לכם למחוא כפיים לוותיק חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: לא מתוכננת כרגע ישיבה נוספת, ואם כן, אז תבוא הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.