ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 188, 2014-12-09 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום, י"ז בכסלו תשע"ה, 9 בדצמבר 2014, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לעידוד מקצוע ההוראה, התשע"ה–2014, של חבר הכנסת שמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת דוד צור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת יפעת קריב וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: חוות דעת של מבקר המדינה בנושא: שימוש משטרת ישראל במכשיר שליטה חשמלי מסוג "טייזר".

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמדי יום רביעי, אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

דוד רותם: מדי יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: מדי יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקדים את המאוחר.

יולי יואל אדלשטיין: כמדי יום שלישי, אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי שמעוניין להשתתף יכול להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי יפתח את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני רואה אותך יותר טוב, ולא צריך להפנות את הראש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מול היושב-ראש.

אחמד טיבי: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד דקה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לאחר פיטורי השרים של יש עתיד ושל התנועה נוצר מצב שיש פה פגיעה בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: לפני יומיים החליט ראש הממשלה, שהוא השר של כל המשרדים, שר-על בכל משרד, לפטר את היועצים המקצועיים של השרים שפוטרו, וכך נשארנו עם משרד רווחה, משרד בריאות, משרד חינוך, משרד אוצר ומשרד משפטים – אבל בעיקר שלושת המשרדים הראשונים – ללא יועצים מקצועיים, שהם הכתובת של פניות הציבור.

אחמד טיבי: חברי כנסת, בדרך כלל – או העוזרים שלי – פונים אל המשרדים באמצעות היועצים המקצועיים האלה כדי לפתור בעיות – ברווחה, אוכלוסיות נזקקות, ביטוח לאומי, קצבאות, משרד החינוך, סטודנטים וכדומה.

אחמד טיבי: לכן, ההחלטה הזאת של ראש הממשלה היא החלטה פוליטית שפוגעת באנשי מקצוע.

אחמד טיבי: מה היה קורה אם לכל שר היו נשארים שני יועצים שהם הכתובת לפניות הציבור במשך שלושה חודשים – עד לכינון הממשלה הבאה?

אחמד טיבי: יש לשקול מחדש את ההחלטה הזאת ולהשאיר את היועצים המקצועיים, שמכירים את עבודות המשרדים, כדי להיענות לפניות הציבור, במיוחד בנושאי רווחה, חינוך ופנים.

אחמד טיבי: אדוני, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: רק שהציבור גם ידע שמדובר במשרות אמון, אדוני, זאת אומרת אנשים שמונו על-ידי השר ללא מכרז, כך שזה קצת בעייתי, ולא ברור עם מי הם יעבדו באותו משרד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוחיון – בבקשה, אדוני.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע הבא, ליתר דיוק ביום שני הקרוב, תציין המדינה את יום המורה.

שמעון אוחיון: גם אנחנו היינו אמורים לעשות זאת במסגרת ועדת החינוך והפעילות של הכנסת, אך לצערנו, בגלל פיזורה נבצר מאתנו להוקיר ולהעריך את הציבור הזה, שבאמת משקיע רבות כדי להכין את דור העתיד, כדי לחנך במסירות את ילדינו ולהשקיע בכלל במערכת החינוך.

שמעון אוחיון: והנה דווקא ציבור זה, דווקא ציבור זה איננו זוכה להערכה ולתגמולים הנאותים, אפילו במסגרת המגזר הציבורי.

שמעון אוחיון: גם השכר שלו בתחתית הטבלה של המגזר הציבורי, ובוודאי ובוודאי – מי שרוצה למשוך מורים טובים וחזקים, זו בוודאי איננה הדרך הראויה.

שמעון אוחיון: והנה, אני שמח שהיום הכנסת הניחה לקריאה ראשונה את ההצעה שלי לקידום מקצוע ההוראה, על מנת למשוך כוחות טובים, לתת הכשרה אינטנסיבית למורים הללו ולתת להם תגמול על פעילותם ומסירותם.

שמעון אוחיון: מכאן אני רוצה לשלוח ברכת יישר כוח לאותן מורות ולאותם מורים המשקיעים בחינוך ילדינו.

שמעון אוחיון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי – בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הכנסת תצדיע לנפגעי צה"ל ונפגעי פעולות איבה.

יעקב מרגי: הייתי רוצה להתייחס, מתוך המכלול הזה, לקבוצה שנראית שלמה בגופה אך לא תמיד שלמה בנפשה, וזו קבוצת הלומי הקרב, שחייהם – צה"ל סיים את אותן מערכות שהם השתתפו בהן, אבל ביום-יום, 24 שעות, הם, אותם הלומי קרב, נמצאים עדיין בחזית, באותה מערכה.

יעקב מרגי: אני חושב, עם כל העבודה הטובה שעושה אגף השיקום במשרד הביטחון – לתת התייחסות מיוחדת להלומי הקרב, לסייע במקצת להם ולבני משפחותיהם.

יעקב מרגי: תודה גם לכנסת וגם לכל הארגונים שמקיימים היום את יום ההצדעה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר חשוב, דבר נכון, שסוף-סוף מתייחסים לאותה קבוצה שממשיכה לסחוב על כתפיה את העול הזה של הפציעה באותן מערכות, אותן פעולות איבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יצא לי אתמול להשתתף בוועידת העסקים לישראל של העיתון "גלובס", אני וחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בפאנל על נושא שקיפות ושחיתות.

באסל גטאס: מטבע הדברים דיברנו על מה שקורה בכנסת.

באסל גטאס: העליתי שם את כל עניין האי-שקיפות, או הקושי בשקיפות, בכל מה שקשור לתקציב המדינה – לצורת הטיפול בתקציב המדינה, בהכנתו ובאישורו ואחר כך בביצועו.

באסל גטאס: אני שוב מזכיר לכבוד היושב-ראש:

באסל גטאס: נפגשתי אתך כמה חודשים אחרי תחילת הכנסת התשע-עשרה ושטחתי בפניך, מתוך הניסיון שלי, את מה שקורה, והצעתי, ואני מציע את זה כאן – ואני יודע שהכנסת התפזרה אבל אתה תשמש יושב-ראש עוד כמה חודשים – איך לבסס את מעמד הכנסת בכל מה שקשור לעניינים הכלכליים, המספריים והתקציביים מול הממשלה.

באסל גטאס: אני חושב – ואני לא יודע אם אהיה פה בכנסת הבאה; אני אשתדל – שיש כאן ואקום אדיר בכל מה שקשור בחיזוקו, או בחיזוק – א.

באסל גטאס: מעמד הכנסת, וב.

באסל גטאס: מעמד חבר הכנסת.

באסל גטאס: לא כל חבר כנסת חייב להבין בכלכלה, להיות מומחה בכלכלה, כדי להבין את תקציב המדינה.

באסל גטאס: לדעתי, צריך לקום כאן מוסד היועץ הכלכלי, כמו שיש לכנסת מוסד של היועץ המשפטי לכנסת, או מועצה כלכלית של הכנסת, יוג'ין קנדל של הכנסת, שייתן כוח והעצמה לכנסת בבואה לטפל בסוגיות תקציביות, מספריות וכלכליות.

באסל גטאס: אני שוב מעלה את זה כאן, ואני חושב שכדאי מאוד להשקיע בדבר הזה.

באסל גטאס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, אני לא מרבה לדבר במליאה על עניינים שקורים בוועדות, אבל התהליך שמתרחש עכשיו בוועדת הכספים של הכנסת צריך להדאיג את כולנו, כי ברגעים האחרונים, כשהכנסת בעצם כבר התפזרה ואנחנו נמצאים כולנו במשטר מעבר, מועברים כספים בהיקף מאוד גדול לפרויקטים פוליטיים ופרויקטים שהם שנויים בוויכוח פוליטי ואידיאולוגי וחוצים את הבית הזה לעומק ולרוחב.

דב חנין: אני חושב שברמה העקרונית לא נכון לעשות את הדברים האלה, ובוודאי לא נכון לעשות אותם באופן החפוז והבלתי-מתקבל על הדעת שבו הם נעשים – אופן שהוא כל כך חפוז, שכאשר חבר כנסת מגיע ואומר:

דב חנין: אני רוצה לשאול שאלה על כל סעיף, כל אחד מהסעיפים, מאיפה הגיע הכסף ולאן הגיע הכסף, אומרים לו שזה ניסיון לתקוע את הדיון ומוציאים אותו מהדיון.

דב חנין: זו לא דרך ראויה לכנסת להתנהל.

דב חנין: אנחנו מדברים בכספי ציבור.

דב חנין: אפשר להתווכח, זה בסדר, מותר שתהיינה דעות שונות, אבל אנחנו צריכים להעביר לציבור מסר שכל שקל מהתקציב הציבורי מטופל בצורה שקופה, בדיון אמיתי, ולא במחטפים בחשכת הלילה או בחשכת היום.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב – ראיתי אותו?

יולי יואל אדלשטיין: טעיתי?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן – בבקשה, אדוני.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, תודה, אני מבקש להקדיש את נאומי האחרון בכנסת הזאת לגיבורים – הצוות והילדים של "גן החלומות" של עמותת "גדולים מהחיים".

דב ליפמן: בשבוע שעבר ביקרתי בגן הסטרילי הראשון בישראל ובעולם עבור ילדים שסובלים מסרטן.

דב ליפמן: מצאתי שם צוות מסור שעושה עבודת קודש, וילדים שהם בהחלט גדולים מהחיים.

דב ליפמן: לצערנו, כל שנה מצטרפים למעגל הילדים חולי הסרטן כ-200 ילדים חדשים.

דב ליפמן: "גן החלומות" בכפר-אז"ר מספק לילדים החולים ולמשפחותיהם מקום אוהב, מבין ומקצועי.

דב ליפמן: הגן נותן להם מסגרת בטוחה לעבור את תקופת הטיפולים בלי לאבד את התחושה של להיות ילד, לצייר, לשחק וללמוד, והכול תוך הקפדה על רמת סניטציה גבוהה וקרבה לבתי-החולים.

דב ליפמן: אני ממליץ לחברי לבקר שם ולשאוב השראה מהגיבורים הגדולים מהחיים.

דב ליפמן: דווקא בשבועות הציניים הללו, המקום הטהור הזה מספק פרספקטיבה לשבריריות של החיים.

דב ליפמן: בכנסת הבאה, בעזרת השם, בכוונתי לפעול על מנת לסייע להם ולבריאות הציבור בכלל.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי – בבקשה, אדוני.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, יש לי נאום רגיל שאני אמור לקרוא, כמו שאני קורא בכל שבוע, נאום בן דקה שבו אני מקריא את שמות ההרוגים ואת פרטי התאונות בשבוע האחרון.

בועז טופורובסקי: בשבוע האחרון נהרגו שמונה בני-אדם בשש תאונות דרכים קטלניות.

בועז טופורובסקי: לצערי, מאז שאני בכנסת עוד לא הגענו לשבוע אחד שלא היו בו הרוגים.

בועז טופורובסקי: כמה וכמה פעמים אני ביקשתי וקיוויתי, וקיווינו כולנו, שנגיע לשבוע אחד שבו אני אעלה ואגיד: השבוע לא היו לנו הרוגים, אבל לצערי לא הגענו לזה.

בועז טופורובסקי: אני לא אקרא את הנאום, גם כי זה ייקח לי הרבה יותר זמן מהדקה, וגם כי אני מרגיש לפעמים שאין טעם – אני לא מגיע לשבוע שבו אנחנו עם מעט הרוגים או בלי הרוגים בכלל.

בועז טופורובסקי: לצערי, גם בתקציב של 2015, שיש לי אחריות מסוימת להליך אישורו, למרות שהתקציב תקוע, יש קיצוץ בתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

בועז טופורובסקי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים עברה קיצוץ של 30 מיליון שקל לעומת השנה שעברה – כמעט 300 מיליון שקל, 270 מיליון שקל, לעומת התקציב שאמור היה להיות לה במקור.

בועז טופורובסקי: עוד לא הגענו למנוחה ולנחלה; עוד לא הגענו ליום שבו אנחנו פשוט חוסכים מוות מיותר.

בועז טופורובסקי: כל מוות בדרכים הוא מוות מיותר.

בועז טופורובסקי: מי שמת בדרכים, מת סתם.

בועז טופורובסקי: השבוע גם הייתה לנו פעוטה בת שנתיים וחצי שפשוט מתה סתם, ואני מקווה שבכנסת הבאה נגיע סוף-סוף לפחות לשבוע אחד, שבוע אחד שבו לא יהיו הרוגים בדרכים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שעשית כאן

יולי יואל אדלשטיין: פעילות מאוד מאוד חשובה בזה שהעלית מדי יום שלישי את הנושא, וודאי שכולנו מצטרפים לאיחולים שלך לעצמך, שתוכל לדבר בימי שלישי בנושאים אחרים.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד צור – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד צור, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אז קודם כול, צר לי שאנחנו לא עם אולם קצת יותר מלא.

דוד צור: יש פה – – –

יעקב מרגי: – – –

דוד צור: לא, חבר הכנסת מרגי, זה סופר-חשוב שאתה פה, ברור לי, גם אברהם מיכאלי וכל מי שפה, אבל אתה יודע איך זה – תמיד נוזפים באלה שפה למה אחרים לא פה.

דוד צור: אז – – –

יולי יואל אדלשטיין: תמיד הרבנים ביום הכיפורים צועקים על באי בית-הכנסת שיש הרבה יהודים שהם לא בבית-הכנסת ביום הכיפורים.

יולי יואל אדלשטיין: זה ידוע.

דוד צור: מתנהל דיון מאוד סוער אומנם בוועדת הכספים, ולכן הם יצטרפו.

דוד צור: אבל אני כן רציתי איזה דקה לנצל, כי מתנהל גם באולם "ירושלים" כנס הצדעה מרשים לפצועי צה"ל, ונמצאת אתנו פה אם הפצועים דליה שץ, ולצדה מנכ"ל הביטוח הלאומי פרופסור מור-יוסף, ואני וחברי פה, עמר בר-לב וגם משה מזרחי, הגענו משם.

דוד צור: מרגש מאוד.

דוד צור: אני אומר את זה על רקע זה שאנחנו היום מתפזרים, ובסך הכול גם אני שמחתי מאוד לשמוע את נאומך אתמול, אדוני היושב-ראש, שהיה נאום ממלכתי, באמירה לציבור על העובדה שאנחנו הולכים לאיזו מערכת בחירות ואף אחד באמת לא מבין למה.

דוד צור: אבל מכיוון שאנחנו כבר שם אז אני בטוח – חלקנו יחזור, חלקנו לא – אבל בסופו של דבר הפצועים האלה, בראייה הממלכתית, רק להם אנחנו חייבים באחריות, כדי שהבית הזה יחזיר לעצמו את כבודו.

דוד צור: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד צור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מעיד שאחד מיוזמי יום ההוקרה הזה, חבר הכנסת יוני שטבון, שישב לצדי שם באולם "ירושלים", אמר שביום כזה כל הנושא של הבחירות מקבל זווית אחרת לגמרי ופרופורציות אחרות, אז אני חושב שכולנו מסכימים אתו.

יולי יואל אדלשטיין: אפרופו, הפצועים ונפגעי פעולות האיבה תכף יגיעו לכאן ליציע לציון היום הזה במליאה, כך שאם יש חברי כנסת שעוד לא הגיעו למליאה ונמצאים בחדרים או בבניין – אני חושב שזו החובה המינימלית שלנו להיות כאן במליאה כשמגיעים אלינו פצועי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, ברשותך, גם חבר הכנסת אבי וורצמן, אז להזכיר גם אותו – הוא מהיוזמים.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני אזכיר אותם כשנגיע ליום הזה, פשוט ראיתי את חבר הכנסת שטבון ונזכרתי מה הוא אמר לי שם באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת רות קלדרון.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, שנאמו פה מאתמול בלילה כביכול הספדים על הכנסת, אני חושב שאנחנו צריכים לזכור דבר אחד: התקופות של הקדנציות – היו קדנציות יותר ארוכות, קדנציות יותר קצרות, אבל אנחנו צריכים להסתכל תמיד, בסיכום הפעילות שלנו, מה הדברים שעולים פה בבניין הזה, לאו דווקא בחוקים אלא בהזדמנויות כאלה ואחרות שהכנסת דנה ומתייחסת – גם בוועדות וגם במליאה – ומבליטים נושא מסוים שלפעמים הציבור סובל ממנו מאוד, אבל כאילו בסוף אף אחד לא שומע אותו, אף אחד לא מתייחס אליו.

אברהם מיכאלי: זה קורה עם מחלות כאלה או אחרות, זה קורה לצערנו עם תופעות שאולי מי שלא חוו אותן לא מרגישים אותן אלא בזמן שזה קורה אצלם, ואז כל עולמם חרב, למשל הנושא שחבר הכנסת טופורובסקי העלה, תאונות דרכים.

אברהם מיכאלי: בכנסת הנוכחית ובכנסות הקודמות העלינו את הנושא של האובדנות, העלינו מחלות כאלה או אחרות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, הכנסת משפיעה בכך שהנושא מגיע לסדר-היום.

אברהם מיכאלי: גם התקשורת לא תמיד אוהבת לעסוק בכל מיני דברים שכנראה הם לא פיקנטריה בשבילם, אבל אנחנו, תפקידנו לא ללכת לפי התקשורת אלא ללכת לפי נושאים שצריך לטפל בהם ציבורית ולהעמיד אותם בפני הממשלה ובפני הכנסת כדי שהכנסת תטפל.

אברהם מיכאלי: ואתמול בלילה פה, הנושא של – אדוני היושב-ראש, אתה כבר מכיר אותו מאוד – אתמול בלילה העברנו פה את הכרזת מצב חירום במדינה.

אברהם מיכאלי: זו אחת הסוגיות שאני, מה לעשות, מלווה כבר כמה שנים.

אברהם מיכאלי: אנחנו מדשדשים במקום, אנחנו מנסים לפתור את זה ולפעמים מגיעים למצב של לא חלילה ייאוש, אבל כמעט הרמת ידיים, כי אי-אפשר להזיז את משרדי הממשלה, להעלות את זה לסדר-היום כנושא מועדף ולסיים את הפרשה הזאת; כי אנחנו מבזבזים פה בדיון במליאה שעתיים, וכל חבר כנסת עולה ותוקף ותוקף ותוקף למה יש מצב חירום במדינה.

אברהם מיכאלי: אני יודע שהציבור באמת מבולבל, חושבים שיש מצב חירום, ואין מצב חירום במדינה.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים להוריד נושאים כאלה מעל סדר-היום בכך שנחוקק חקיקה מסודרת דרך הכנסת.

אברהם מיכאלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רות קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יואב בן צור.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת ואורחינו ביציע, מאז תחילת הכנסת הזאת, כבר שנתיים, בכל יום שלישי בין 15:00 ל-16:00 אני מקיימת בית-מדרש בכנסת.

רות קלדרון: לשמחתי, ביציע יושבים היום חברי בית-המדרש מהישיבה החילונית בירושלים, ומצד שמאל – חברי בית-מדרש אחר שאני פחות מכירה, וזה יפה לראות אתכם שבת אחים גם יחד.

רות קלדרון: בבית-המדרש בכל שבוע לומדים ביחד טקסט, מקור יהודי, בדרך כלל תלמוד, חברי כנסת, מנהלי ועדות, עובדי כנסת, אורחים, תלמידים, כל מיני אנשים; בערך 60 אנשים היינו היום.

רות קלדרון: היום מסר את השיעור חכם דוד מנחם, שיעור נפלא, ואנחנו נפרדים בדברי תורה.

רות קלדרון: בשבילי השעה הזאת בין 15:00 ל-16:00 הייתה שעה של חסד, שעה שבה אני יכולה לשבת עם חברים שהם מהצד השני של המליאה ולא להיות מנוהלים על-ידי למה אנחנו שייכים, אלא להיות שותפים בתורה ובלימוד, ואפילו ליהנות מהמחלוקת, שהיא מחלוקת לשם שמים.

רות קלדרון: אני תמיד הרגשתי שאני באה למליאה ביום שלישי עם לב יותר נקי.

רות קלדרון: ואפילו שזה יום מלא עבודה, פתאום עוד שעה של לימוד, משהו – הלימוד נותן לנפש לגדול.

רות קלדרון: אז אני מודה על הזכות הזאת, ובכל מקרה, מי שלא תהיה הכנסת הבאה – אני מקווה שבית-המדרש יימשך.

רות קלדרון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רות קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה לציין באמת את היום המיוחד הזה ואת הכינוס שהיה לכבוד פצועי צה"ל.

יואב בן צור: באמת יישר כוח לכל היוזמים והעושים בדבר.

יואב בן צור: אנחנו מקווים שכולם יחזרו לאיתנם, לבריאות טובה, וימשיכו לפעול את הפעולות שעושים ביום-יום בדרך הרגילה.

יואב בן צור: אני רוצה לדבר בשתי דקות על אווירת הסיום שהייתה פה אתמול ושיש פה גם היום.

יואב בן צור: אני בסך הכול חבר כנסת לא ותיק, כמה חודשים – אני חושב שהייתי יותר בפגרה מאשר בכנסת, לצערי – אבל בכל אופן אני רוצה לומר דבר אחד.

יואב בן צור: יש הרגשה שאנשים חושבים: הנה נגמרה הכנסת.

יואב בן צור: הכנסת זה לא איזשהו דבר פרטי של חבר כנסת; הכנסת היא מוסד.

יואב בן צור: מי שחושב שאין לו תחליף, שילך להר-המנוחות ויראה כמה אנשים שחשבו שאין להם תחליפים נמצאים שם.

יואב בן צור: הכנסת כריבון, כמחוקק, קיימת ותהיה, עם חברים כאלה או חברים אחרים.

יואב בן צור: העיקר הוא היכולת של אנשים, בזמן שהם נמצאים – וגם אם לא יחזרו לפה, חלקם, וייתכן שגם אנחנו, אנחנו לא יודעים – אבל אני רוצה לומר לכם שכל מי שקבעו משמים שהוא יהיה פה, יישאר פה; מי שלא קבעו משמים שיישאר פה, כנראה קיצרו לו את ההליך בגלל זה.

יואב בן צור: אני חושב שהכנסת כמחוקק – בזמן הקצר שאני נמצא פה – עושה דברים גדולים וחוקים טובים ברובם, גם אם לפעמים בעיני קבוצות כאלה ואחרות זה לא מוצא חן.

יואב בן צור: אבל כשמצליחים להעביר חוקים לרווחתם של תושבים, במיוחד החוקים שניסינו להעביר, בחוקים החברתיים, אני חושב שזה כבודה ואופייה של הכנסת, ועל כך, לכל אלה שעשו במלאכה וימשיכו לעשות – השם ישלם פועלם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור על דבריו החשובים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לכל המשתתפים.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום ההוקרה השנתי לפצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, נעבור לציון יום ההוקרה השנתי לפצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה, הצעות לסדר-היום מס' 4262, 4263 ו-4264.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם שם הנושא קצת מטעה – יום ההוקרה השנתי, אז אפשר לקבל רושם ששנים רבות מדינת ישראל עושה את זה; זה גם טבעי לקבל רושם כזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל חברי כנסת שציינו את האירוע באולם "ירושלים" ומה שעכשיו קורה במליאה – בעצם צריכים לדעת שהיום הזה מתקיים בפעם הראשונה בתולדות המדינה, היום הזה, שהוא מלא הוקרה לנפגעי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד במסגרת יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה.

יולי יואל אדלשטיין: יום חשוב זה מצוין לראשונה, לאחר שעוגן בהחלטת ממשלה לפני חודשים ספורים.

יולי יואל אדלשטיין: זהו חוב מוסרי וערכי שאנו חבים לאנשים רבים אלו, שגם אם נפרע באיחור, הוא מתקן עוול ומעמיד במקום מרכזי את מי שנתנו מעצמם במלוא מובן המילה למען הארץ והמדינה, אם בלחימה, אם כתוצאה מהטרור המלווה אותנו כאן כבר 100 שנים לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: לא בכדי התאריך שנבחר לציין בו את הוקרתנו לפצועים הוא היום, י"ז בכסלו, שהוא התאריך העברי של מועד שהתקבל יותר בגרסתו הלועזית – 29 בנובמבר, כ"ט בנובמבר 1947, יום ההחלטה של האו"ם על תוכנית החלוקה, ולמעשה על הקמת מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמובן קשר הדוק בין המאורע ההיסטורי לבין יום ההוקרה לפצועים, שכן ההחלטה ההיא סימנה במידה רבה את תחילת המאבק שלנו לחיים בביטחון, שבו רבים מוסרים לא רק את נפשם אלא את גופם ממש.

יולי יואל אדלשטיין: התגובה על החלטת האו"ם ברחוב היהודי, רובו ככולו, הייתה שמחה וצהלה, אף שמדובר היה על מדינה בשטח קטן בהרבה מזה של ישראל כיום; למשל יפו, רמלה ובאר-שבע היו מיועדות להיות חלק מהמדינה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: אולם העובדה שלראשונה אחרי אלפיים שנות גלות עומד לקום בישראל שלטון ריבוני שזוכה להכרה בין-לאומית הייתה סיבה טובה מספיק לעורר התרגשות ולסחוף רבים לרקוד ברחובות.

יולי יואל אדלשטיין: מנגד, הערבים הגיבו על החלטת האו"ם בסירוב ובתוקפנות, והנהגתם יצאה בהכרזות לוחמניות, שכידוע הגיעו לידי מימוש בהתקפות על יהודים ובהסתערות מדינות ערב עם הכרזת המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: המערכה שנכפתה עלינו וטרם הסתיימה עד היום גבתה מחיר נורא:

יולי יואל אדלשטיין: רבבות שילמו בחייהם ועוד רבבות – בגופם, על מאבקנו לקיים כאן בבטחה חיים נורמליים של יצרנות, של השכלה ושל שגשוג.

יולי יואל אדלשטיין: אלא ששכנינו מסרבים בעקביות להשלים עם קיומה של ישראל, ואנו נאלצים לעמוד תדיר על משמר ארצנו.

יולי יואל אדלשטיין: רק בקיץ האחרון נפצעו במהלך "צוק איתן" כ-1,600 חיילים ומאות אזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: הללו הצטרפו למעגל גדול ורחב של מי שהפכו פצועים או נכים.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד מהם הוא עולם ומלואו, וסיפור חיים שהשתנה ברגע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חייבים להם כל כך הרבה, ולכן היום הזה הוא המעט שאנו יכולים לעשות כדי להוקיר אותם באופן פומבי וממלכתי, להודות להם ולהכיר מקרוב את סיפורם.

יולי יואל אדלשטיין: ההתמודדות שלכם, פצועי המערכה, היא יומיומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא חווה דבר דומה על בשרו אינו יכול להבין לאשורו את הסבל שאתם עוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש ולו נחמה פורתא בכל זה, זאת הידיעה שהחיילים שבכם הקריבו למען מטרה שאין נעלה ממנה: הצלת חיי אדם ושמירה על ביטחון המדינה ואזרחיה.

יולי יואל אדלשטיין: ואילו נפגעי פעולות האיבה, שלשמחתי מוכרים כבר שנים כסקטור שראוי להכרה בפני עצמו – אתם חלק ממאבק בלתי פוסק, פרק חשוב בהיסטוריה שלנו ובעיצוב זהותנו, שהמדינה יודעת לכבד ולהוקיר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצדיע לכם ומאחל החלמה, הקלה והטבה לכל אלו שנושאים את הצלקות על גופם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נעבור להצעות לסדר-היום, ובמסגרת ההצעות האלה אנו מציינים את יום ההוקרה.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר כנסת יוני שטבון, סגן יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שכבר ציינתי, הוא וחברו, סגן שר החינוך אבי וורצמן, יזמו את היום הזה והצטרפו למאמצים של חברי כנסת נוספים לציון יום ההוקרה המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: וצריך גם לציין לטובה את שר הביטחון ואת משרד הביטחון, ובוודאי את הביטוח הלאומי, בנושא של נפגעי פעולות האיבה, על כך שחברו יחד כולם, עם הארגונים, לציון יום ההוקרה הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת שטבון.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבר שמונה שנים אני סוחב על כתפי זיכרונות מהמלחמה ההיא – קיץ 2006, בינת-ג'בייל, לבנון.

יוני שטבון: שמונה שנים אני מלווה את משפחות חברי שנפלו, מקשיב, תומך, מתגעגע, מחבק, מחזק, מתחזק; שמונה שנים שבהן גיליתי כל פעם מחדש שישראל היא חברה שיודעת לכבד ולהוקיר את זכר נופליה, בנים גיבורים שמסרו גופם ונפשם על אדמת אויב בהגנת המולדת.

יוני שטבון: וכולם זוכרים, מזכירים וכואבים.

יוני שטבון: אבל גם גיליתי כל פעם מחדש שאנחנו אומנם מוקירים את הנופלים בקרבות אבל לא את אלה שנפצעו בהם.

יוני שטבון: שמונה שנים נוקפת בי ללא הרף תחושת העוול הזאת.

יוני שטבון: יש כאן אלפי לוחמים, ובהם חברים לנשק ואחים ליחידה, שהקריבו מגופם ונפשם למען המדינה.

יוני שטבון: צלקות של גבורה נצרבו בהם לכל אורך החיים.

יוני שטבון: אלא מה?

יוני שטבון: הצלקת צרובה בגופו ובנפשו של הפצוע, לא בתודעה הלאומית.

יוני שטבון: הצלקת עודנה וההוקרה איננה.

יוני שטבון: הכרוניקה פשוטה, וישראל מורגלת כבר 66 שנה: קרב איתנים, פציעה, שבוע אחד של כותרת הוקרה, ומשם – שגרה נמשכת.

יוני שטבון: עולם כמנהגו נוהג, גיבורים צרובי צלקות, אפס תודעה של הוקרה.

יוני שטבון: זה סיפורו של השכול הנשכח.

יוני שטבון: אני קורא לזה "השכול השקוף" – זה שאחרי שבוע הפצוע כבר נושא אותו לבדו.

יוני שטבון: זאת העוולה שאנחנו מבקשים לתקן היום, ביום ההוקרה לפצועי צה"ל – ונפגעי פעולות האיבה, כמובן.

יוני שטבון: אחרי היום הזה שהובלנו, חברי כנסת, שר הביטחון, שרת התרבות – אחרי היום ישראל היא מדינה מתוקנת יותר.

יוני שטבון: לפני שנה וחצי מגיעים ללשכתי אליעד אברקי, רכז מחוז דרום ב"בני עקיבא", יחד עם נציגי תנועות נוער נוספות ודמויות בולטות של פצועי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה, ודיברנו על "השכול השקוף".

יוני שטבון: החלטנו לעצור את הסאגה העוולנית הזאת ולקבוע יום הוקרה ממלכתי לפצועי צה"ל.

יוני שטבון: בתוך ימים ספורים כבר ניסחנו הצעת חוק.

יוני שטבון: חברי חבר הכנסת עפר שלח, פצוע צה"ל בעצמו, הצטרף ליוזמה, והסתערנו על תהליך החקיקה.

יוני שטבון: לשמחתנו, התפרצנו לדלת פתוחה.

יוני שטבון: מצאנו אוזן קשבת מצד שרת התרבות הפורשת, חברת הכנסת לימור לבנת, ומצדו של שר הביטחון, רב-אלוף במילואים משה בוגי יעלון, שראה את הנושא כבעל חשיבות עליונה.

יוני שטבון: ובאמת, היום הזה הפך להצעת חוק, בעצם להחלטה ממשלתית וליום הוקרה רשמי שנתי.

יוני שטבון: ברוך השם, הצלחנו.

יוני שטבון: הצלחנו לתקן את העוולה הזאת.

יוני שטבון: ישראל מוקירה גם את פצועיה – פצועי צה"ל ופצועי פעולות האיבה.

יוני שטבון: למעשה, ישראל הפכה היום, בעוד צעד, לחברה מתוקנת יותר.

יוני שטבון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוני שטבון: תודה רבה לחברי הכנסת השותפים.

יוני שטבון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוני שטבון, סגן יושב-ראש הכנסת, גם על היוזמה וקידום כל התהליך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת רות קלדרון – בבקשה, גברתי.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תודה רבה, חבר הכנסת שטבון וכל היוזמים של היום החשוב הזה.

רות קלדרון: אני חושבת שיום הזיכרון לחללי צה"ל הפך להיות יום קדוש בישראל; בעצם, היום שבו כל המדינה הזאת מתאחדת.

רות קלדרון: ויום ההוקרה לפצועים – לפצועי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה – צריך למצוא את מקומו, ואני מודה לכם על שהתחלתם בתהליך הזה היום.

רות קלדרון: זה יום של הוקרה על האומץ, על הנכונות להילחם בעד המדינה, ויום של הכרה בכאב היומיומי – השקוף, כמו שאמרת – הקושי היומיומי, שבכל מקום שהאדם בא כבר לא יודעים ולא מקלים, ועם הדבר הזה צריך להתמודד לבד.

רות קלדרון: ואנחנו צריכים לזכור ולהוקיר.

רות קלדרון: אני אינני לוחמת גדולה, אבל אני חושבת כאן, כחברת הכנסת, שהאחריות שלנו היא שהעבודה שלנו תעשה את המדינה ראויה לנכונות הזאת, לאומץ הזה ולמחיר הקשה הזה – בעבודה שלנו כאן.

רות קלדרון: ואני רוצה לחבר את זה ממש להיום ואתמול.

רות קלדרון: אתמול הצבענו על פיזור הכנסת, ואני לא הצבעתי בעד פיזור הכנסת כי הרגשתי שהיינו יכולים להשתדל קצת יותר.

רות קלדרון: אני רוצה לספר סיפור קצר וממנו לנסות להסביר את עצמי, סיפור מספר שופטים, על מנוח, שהייתה לו אישה והיא הייתה עקרה.

רות קלדרון: יום אחד היא פגשה בשדה מלאך, והמלאך אמר לה שהיא תהיה בהיריון ויהיה לה ילד והילד יהיה נזיר, והוא אמר לה מה בדיוק היא צריכה לעשות.

רות קלדרון: היא חוזרת הביתה שמחה ואומרת למנוח: אתה לא מאמין את מי פגשתי בשדה, והוא אמר לי שיהיה לנו ילד והוא צריך – מנוח שומע את זה ואומר:

רות קלדרון: מה זאת אומרת פגשת איש בשדה והוא אומר שיהיה לך ילד?

רות קלדרון: אני רוצה לראות את האיש הזה.

רות קלדרון: ובאמת, כשהיא שוב פוגשת אותו בשדה היא אומרת: בעלי מבקש לראות אותך, והמלאך בא לביתם.

רות קלדרון: כשהמלאך בא לביתם מנוח מציע לו בשר, והוא אומר: תודה, אני לא אוכל.

רות קלדרון: הוא שואל אותו לשמו, והוא אומר: למה תשאל לשמי ואני פלאי?

רות קלדרון: והוא הולך, ואחר כך עושה איזשהו נס, ופתאום אחרי שהולך המלאך מנוח מבין שהיה פה מלאך.

רות קלדרון: אני חושבת שחוכמתה של הגיבורה של הסיפור, היא אשתו של מנוח, שאפילו שאין לה שם – למדתי ממורי למקרא, פרופסור, ותכף אני אזכר בשמו, והוא קורא לו "בעלה של אשת מנוח" – שהיא ראתה בזמן שהמלאך היה בבית שהוא מלאך.

רות קלדרון: אני חושבת שבדרך כלל בחיים אנחנו מפספסים את המלאך כשהוא מולנו, ואנחנו מגלים מי היו ההורים שלנו ומה היה הבית שלנו ואיך הייתה העבודה שלנו אחרי שכבר איבדנו אותם.

רות קלדרון: אני חושבת שהכנסת הזאת, הכנסת התשע-עשרה, הייתה בה הזדמנות למלאך.

רות קלדרון: אני חשבתי שיש הזדמנות בין הבית היהודי ליש עתיד, חשבתי שיש הזדמנות בין החרדים – חבר הכנסת, בבקשה.

אורי מקלב: אני רק מספר את הסיפור, כי זה היה אחרת.

רות קלדרון: אז בוא אחר כך, תשלים אותי.

אורי מקלב: – – – שהאישה בבית – – –

קריאה: חבר הכנסת מקלב, לא הייתם באותה הכנסת.

רות קלדרון: אתה יכול ברמקול, כי אני לא – – –

אורי מקלב: – – – שהאישה הייתה בבית – – –

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: תן בבקשה לחברת הכנסת קלדרון לסיים.

אורי מקלב: – – –

יוני שטבון: בבקשה.

אורי מקלב: – – – דברים על דיוקם.

יעקב מרגי: – – – בדברים.

אורי מקלב: אתה מביא לי – – –

יוני שטבון: בבקשה, חברת הכנסת קלדרון.

רות קלדרון: "ויֵרא מלאך ה' אל האשה ויאמר אליה" – איך אתה יודע שזה היה בבית?

אורי מקלב: – – –

רות קלדרון: ככה למדת.

אורי מקלב: – – –

רות קלדרון: מה?

אורי מקלב: הוא חזר – – –

רות קלדרון: כן, אבל כתוב עליה שהיא לא הייתה בחוץ?

רות קלדרון: לא חשוב.

רות קלדרון: תן לי להגיד את דברי, והמקרא שייך לשנינו.

רות קלדרון: אני חושבת שהיה פה מלאך.

רות קלדרון: אני חושבת שפספסנו אותו כשהוא היה מולנו, ושאנחנו נצטער אחרי שהוא ילך.

רות קלדרון: אני חושבת שהמהלכים שנעשו בין חילונים לדתיים וחרדים פוספסו כל הזמן.

רות קלדרון: כל הזמן הייתה חשדנות וכל הזמן הייתה איבה, ובין הבית היהודי – גם בין דתיים-לאומיים לחילונים.

רות קלדרון: הייתה כאן הזדמנות.

רות קלדרון: ואני שנתיים מרגישה שיכול להיות כאן מלאך, והוא תלוי בנו.

רות קלדרון: אני מצטערת שאנחנו פיזרנו את עצמנו, ואני חושבת שאולי אחרי היום הזה אנחנו נכיר שהיה פה מלאך.

רות קלדרון: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה, חברת הכנסת רות קלדרון.

יוני שטבון: וטןציון יום זכויות האדם

יוני שטבון: אנחנו עוברים לנושא הבא: ציון יום זכויות האדם בכנסת, הצעה לסדר-היום מס' 3807.

יוני שטבון: חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו פותחים כעת את הדיון בנושא שהזכרתי, ציון יום זכויות האדם.

יוני שטבון: "חביב אדם שנברא בצלם", אמרו חכמינו והוסיפו: "חיבה יתרה נודעת לו" בשל כך, "שנאמר: 'ויברא אלוקים את האדם בצלמו בצלם אלוקים ברא אֹתו'.

יוני שטבון: " ערכו ומעמדו של האדם באשר הוא עשויים לקבל משנה תוקף בכל עת שניזכר ברעיון התורה המדמה את האדם לבוראו.

יוני שטבון: זהו דימוי שנראה מרחיק לכת, ועם זאת נאמר בספר תהילים: "ותחסרהו מעט מאלוקים".

יוני שטבון: כלומר: מבין הנבראים, האדם הוא הקרוב ביותר לדרגה השמימית; ומכאן נגזר כמובן היחס הראוי לכל אדם.

יוני שטבון: ערך החיים וכבוד הבריות תפסו מקום של כבוד במסורת ישראל, והם שיקולים חשובים בעולם ההלכה.

יוני שטבון: תורת ישראל מעמידה בראש מעייניה את המוסר האנושי של רגישות לחיי אדם ולזכותו לקיום בכבוד.

יוני שטבון: ומובן שגם בשיח הציבורי במדינת ישראל ובבית-המחוקקים הנושא הזה עולה לסדר-היום.

יוני שטבון: אך עם זאת, הנושא של זכויות אדם הפך להיות, לכאורה, נחלת מעטים, שקשורים רק לצד אחד של המפה.

יוני שטבון: אבל כולנו מבינים שהסוגיה היא סוגיה כללית ולאומית.

יוני שטבון: יחד עם זאת, אני רוצה להדגיש שלא ייתכן שזכויות האדם יתנגשו – או אלה שרוצים לקדם זכויות אדם יתנגשו בערכים בסיסיים מאוד של רעיון המדינה היהודית, הרעיון הציוני, וכולנו מבינים שהדברים האלה הולכים יחד.

יוני שטבון: אני רוצה להזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, ולאחר מכן – את חבר הכנסת אחמד טיבי.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

מוחמד ברכה: חמש דקות.

יוני שטבון: חמש דקות?

מוחמד ברכה: כן.

יוני שטבון: זה הזמן שהוקצה לך?

יוני שטבון: בוא נראה.

יוני שטבון: חמש דקות להצעה לסדר-היום.

יוני שטבון: תודה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כנסת מפוזרת, לפני יומיים חל יום השנה ליום זכויות האדם, שאושר באספה הכללית של האומות המאוחדות ב-10 בדצמבר 1948.

מוחמד ברכה: אני שמח שחברי חבר הכנסת טיבי הצטרף לנושא הזה, ויכול להיות שזה סמלי ביותר שרק שנינו מדברים לרגל היום הזה, יום זכויות האדם.

מוחמד ברכה: כי מה תגיד הכנסת הזאת?

מוחמד ברכה: מה יגיד ההרכב של הכנסת על יום זכויות האדם?

מוחמד ברכה: אני מחזיק בידי, אדוני היושב-ראש, את ההכרזה לכל באי העולם בדבר זכויות האדם, שלשמה אנחנו מתכנסים היום.

מוחמד ברכה: יש פה 30 סעיפים.

מוחמד ברכה: אני עברתי על כולם, אחד-אחד, ואין שום סעיף שאינו מופר על-ידי מדינת ישראל; אין שום סעיף, מהראשון ועד האחרון, כולל המבוא.

מוחמד ברכה: אם הכנסת התפזרה בין השאר בגלל חוק הלאום – כבר בסעיף השני של הכרזת זכויות האדם נאמר: "כל אדם זכאי לכל הזכויות והחירויות המפורסמות בהצהרה זו, ללא הבדל משום סוג, כמו גזע, צבע, מין, שפה, דת, דעה פוליטית או אחרת, מקור לאומי או חברתי, רכוש, מוצא או מעמד אחר.

מוחמד ברכה: יתר על כן, שום הבדל לא ייעשה על הבסיס של המעמד הפוליטי, שיפוטי או בין-לאומי", וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אז כנסת ששמה בראש מעייניה את ההגדרה הגזעית, ההגדרה הלאומית, ונותנים לה עדיפות על פני כל הגדרה אחרת, כולל הגדרת השוויון – אני הנחתי על שולחן הכנסת את הצעת חוק השוויון.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, הכנסת לא תוכל לדון בזה.

מוחמד ברכה: עקרון השוויון עוד לא אומץ כעיקרון מתווה, מנחה, של הפוליטיקה, של החקיקה, של ההתנהלות, של ההתנהגות, של המשילות במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: ואנחנו נלך על כל סעיף: "לכל אדם הזכות לחיים, חופש וביטחון אישי".

מוחמד ברכה: "ביטחון אישי" זה לא רק לא למות אלא גם לחיות בכבוד.

מוחמד ברכה: כשיש אפליה כל כך עמוקה בין העוני לבין העושר – ומדינת ישראל מצטיינת, כמי שממלאת את המקום הראשון או השני בפער בין העוני לבין העושר.

מוחמד ברכה: "אף אדם לא יוחזק כעבד", וכו'.

מוחמד ברכה: הרי יש לנו סחר נשים, יש לנו סחר עבדים של העובדים הזרים; חוק ההסתננות של אתמול הוא לכלוא אנשים ככה, ללא שום הצדקה, ללא שום משפט; המעצרים האדמיניסטרטיביים, המינהליים, של אנשים, שנמצאים בבתי-כלא, פלסטינים, ללא משפט, ללא אשמה, ללא שום דבר.

מוחמד ברכה: "לכל אדם הזכות בפני החוק להכרה בו כאדם בכל מקום" – לפי חוק הלאום זה לא יתאפשר.

מוחמד ברכה: "כולם שווים בפני החוק וזכאים ללא כל הפליה להגנה שווה", וכו'.

מוחמד ברכה: לא מוזר בכלל שהכנסת או חברי הכנסת מהסיעות האחרות לא מצאו לנכון להגיד מילה על העניין.

מוחמד ברכה: מה יגידו?

מוחמד ברכה: מה יגידו על זכויות האדם, על המגילה הזאת של 30 סעיפים שמופרים אחד לאחד, חלקם בפרקטיקה ורובם בחקיקה?

מוחמד ברכה: אני אמרתי לא מזמן שאם אוספים את מכלול החוקים המפלים במדינת ישראל, אנחנו יכולים לחבר את ספר האפרטהייד החדש והראשון במאה ה-21.

מוחמד ברכה: לכן, יש פה לא מעט צביעות – ואני לא מדבר על נשיאות הכנסת – בעצם העלאת הנושא הזה לסדר-היום על-ידי אנשים שיום ולילה מחוקקים חוקים מפלים נגד אזרחים עם לאום אחר, עם צבע אחר, עם נתון פוליטי אחר, עם אזרחות אחרת.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן לא רק לחתום – – –

יוני שטבון: משפטים אחרונים בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: הרי הטון היה סיום, היית צריך להקשיב.

אחמד טיבי: בחוק זכויות אדם – – –

מוחמד ברכה: לא צריך, אפילו לא צריך.

מוחמד ברכה: לכן, הגיע הזמן לא רק לחתום על ההכרזה לכל באי העולם בדבר זכויות האדם אלא להיות מחויבים הלכה למעשה.

מוחמד ברכה: ואני הייתי מציע לאמץ את ההכרזה הזאת כחלק מחוק-יסוד או כחוק-יסוד במדינת ישראל, ואז, זה כשלעצמו יבטל את כל החקיקה המפלה והגזענית שפשוט ממלאה את האוויר של האולם הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יוני שטבון: חבר הכנסת אחמד טיבי – אחרון הדוברים, בבקשה.

קריאה: – – –

יוני שטבון: יש לך עמדה נוספת?

יוני שטבון: בשמחה רבה.

יוני שטבון: חיפשתי אותך.

יוני שטבון: ישר אחרי שידבר.

יוני שטבון: לא ראיתי שהגעת.

יוני שטבון: בבקשה, חמש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, הצטרפתי לחברי חבר הכנסת מוחמד ברכה בדיון הזה, ואכן, אני חוזר על דבריו שזה רק מקרי, אבל סמלי – אולי לא מקרי ששנינו, חברי כנסת ערבים בלבד, הם מי שמשתתפים בדיון הזה, מי שנושאים דברים בעניין זכויות האדם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, המושג "זכויות אדם" הוא חדש יחסית.

אחמד טיבי: זה רעיון שפותח במסגרת ההגות הליברלית-הומניסטית על-ידי ג'ון לוק.

אחמד טיבי: הזכויות נחלקות לשלושה סוגים: זכויות טבעיות, זכויות פוליטיות וזכויות חברתיות.

אחמד טיבי: זכויות טבעיות, מטבע הדברים, אדוני היושב-ראש, מוכרות לכולנו, אבל כדאי להשמיע אותן, כי הדברים אומנם נשמעים פשוטים, טריוויאליים – הזכות לחיים, הזכות לביטחון, הזכות לחירות; מהזכות לחירות נגזרת הזכות לחופש המחשבה, לחופש המצפון, חופש הדת, חופש ההתאגדות, חופש הביטוי, הכולל את חופש העיתונות, זכות ההפגנה, זכות המחאה; גם זכות הקניין היא זכות טבעית – –

דוד רותם: גם הזכות להכניס לי סכין בגב?

אחמד טיבי: – – הזכות לשוויון בפני החוק, שאתייחס אליה בהמשך – אני אתייחס אליך בהיקש, אליך ואל כל מה שאתה מייצג.

אחמד טיבי: הזכות להליך הוגן, למשל, הזכות לכבוד, שממנו נגזרות זכויות – שלמשל לא ייאמר נגדך לשון הרע, כמו שאתה עכשיו מנסה לייחס לי את הרצון לתקוע לך סכין בגב; אתם תוקעים לנו סכין בפרצוף, למשל, וחלקכם מקבלים צל"ש בגלל הדברים האלה.

אחמד טיבי: למשל השוטרים בכפר-כנא – –

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: – – הוציאו להורג בדם קר את ח'יר א-דין חמדאן, ורבים מכאן יצאו להגנתם, כולל ראש הממשלה.

אחמד טיבי: זה נקרא סכין בגב, זה נקרא סכין בגב של כל האוכלוסייה הערבית, של כולנו.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי, אנחנו עוסקים ביום זכויות האדם, להזכירך.

יוני שטבון: כן?

אחמד טיבי: אני בדיוק מדבר על זה, ואם אדוני לא מבין אני אסביר.

יוני שטבון: לא הבנתי איך רצח קשור לזה.

יוני שטבון: אבל אני שומע.

אחמד טיבי: בדיוק עניתי לעמיתך למחשבה, חבר הכנסת רותם.

יוני שטבון: בבקשה.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: אחרי הזכויות הטבעיות – הזכויות הפוליטיות-אזרחיות, שעומדות בבסיס משטר דמוקרטי.

אחמד טיבי: אגב, לאדם יש זכות לשמו הטוב, חבר הכנסת ברכה, ואם מישהו אומר עליך דבר השמצה או שקר אתה רשאי להתגונן.

אחמד טיבי: אתמול למשל, ב"גלי צה"ל", העיתונאי אברי גלעד – אגב, הוא כאילו מייצג את העמדה של השמאלני בתוכנית הזאת – כינה את סיעתי, סיעת רע"ם-תע"ל, הוא אמר: "סיעת רע"ם-תע"ל-דאעש".

אחמד טיבי: זה מה שאמר אברי גלעד ב"גלי צה"ל".

אחמד טיבי: משהו קרה לו?

אחמד טיבי: מישהו קרא לו לסדר?

אחמד טיבי: מישהו הזמין אותו לחקירה פנימית?

אחמד טיבי: משמעת?

אחמד טיבי: והוא חוזר על זה.

אחמד טיבי: זאת לא פעם ראשונה שהוא מסית, דברי רעל אנטי-ערביים, אנטי-אסלאמיים ב"גלי צה"ל".

אחמד טיבי: פניתי להנהלה שלו.

אחמד טיבי: התחילו להסביר שהוא התכוון לשימוש במילים, במשחק מילים.

אחמד טיבי: משחק מילים?

אחמד טיבי: כמה נמוך אפשר לרדת?

אחמד טיבי: יש "דאעש", שמבצע מעשים נוראיים של רצח בני-אדם, ויש "דאעש" מחשבתי, גזעני, נגד ערבים, וזאת דוגמה.

אחמד טיבי: דיברנו על הזכויות הפוליטיות – הזכות לבחור, הזכות להיבחר, חופש התאגדות; זכויות חברתיות – הזכות לחינוך, בריאות, זכויות עובדים, קיום בכבוד; הזכות לאזרחות – הקשר הגורדי הזה בין אזרח למדינה באמצעות המולדת.

אחמד טיבי: הסברתי את זה מאה פעמים, על הקשר בין "ווטן" ל"מוואטנה" בערבית.

אחמד טיבי: אבל פתאום לאחרונה ערבי שמבצע לכאורה עבירה, מייד מאיימים עליו בשלילת האזרחות, כמו שראש הממשלה איים לאחרונה על האזרחים הערבים.

אחמד טיבי: ואנחנו אומרים: אנחנו מלח הארץ, אנחנו בעלי הארץ, המולדת הזאת היא שלנו.

אחמד טיבי: אנחנו לא עוזבים את הארץ הזאת, חבר הכנסת רותם, בגלל מילקי.

אחמד טיבי: למה אנחנו לא עוזבים בגלל מילקי?

אחמד טיבי: כי המולדת היא מילקי (אומר את הדברים בשפה הערבית).

יוני שטבון: אתה מוזמן לדבר בעברית.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אני רוצה להמשיך בערבית.

אחמד טיבי: )

יוני שטבון: אתה אמור לדבר עברית במליאה, זה הכללים.

אחמד טיבי: אני לא אמור לדבר עברית במליאה.

אחמד טיבי: אדוני לא מכיר את התקנון.

יוני שטבון: יש שפה רשמית.

יוני שטבון: אנחנו מכירים את התקנון.

יוני שטבון: כנראה – – –

מוחמד ברכה: – – –

אחמד טיבי: אדוני, אומנם עברו רק 20 חודשים מאז שאתה חבר כנסת, אתה לא מכיר את התקנון.

יוני שטבון: אז אתה מוזמן לסיים, בבקשה, כי זמנך הסתיים.

יוני שטבון: תודה רבה.

אחמד טיבי: בסדר, אבל אל תעיר הערות שהן בניגוד לתקנון.

יוני שטבון: אתה מוזמן לסיים, כי זמנך תם.

אחמד טיבי: מותר לי לדבר ערבית, ועכשיו (אומר בערבית: בגלל העלבון שלך אני רוצה להמשיך בערבית).

יוני שטבון: אתה מוזמן לסיים.

יוני שטבון: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: את המשפט האחרון אני משלים בערבית.

יוני שטבון: בבקשה, משפט אחרון.

יוני שטבון: הרי אתה לא רוצה שאני אבזה אותך ואוריד אותך.

יוני שטבון: בבקשה, משפט אחרון.

יוני שטבון: בבקשה.

אחמד טיבי: בגלל מה תוריד אותי, בגלל שדיברתי בערבית?

יוני שטבון: הסתיים הזמן, זהו.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: לא, אבל הפסקתם אותי, ואתה הפרעת לי ואמרת לי שאני צריך לדבר עברית.

יוני שטבון: אתה מוזמן לסיים את המשפטים האחרונים, בבקשה.

יוני שטבון: אתם לא תמשיכו לבזות את הכנסת.

יוני שטבון: תודה.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית.

אחמד טיבי: להלן תרגומם: תודה.

אחמד טיבי: השפה הערבית היא שפה רשמית.

אחמד טיבי: היא שפת ה"צ'אד".

אחמד טיבי: אני גאה בה על אפך וחמתך ועל אפם וחמתם של דומיך.

אחמד טיבי: אני אמשיך לומר את דברי בשפה הערבית, ואני אחזור על המשפט שעורר את חמתם של דומיך והדומים לרותם: אני לא אעזוב את המולדת הזאת בגלל מילקי, בגלל שהאדמה היא רכושי.

אחמד טיבי: מצא חן בעיניך או לא מצא חן בעיניך?)

יוני שטבון: מה שנשאר – – – תודה רבה.

נסים זאב: (אומר בערבית: מוצא חן בעיניו, מוצא חן בעיניו.

נסים זאב: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מוצא חן בעיניו או לא מוצא חן בעיניו?

אחמד טיבי: )

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נסים זאב: – – –

יוני שטבון: מה שנשאר, כנראה, זה רק הפרובוקציות.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, יש לנו עמדה נוספת.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב.

קריאות: – – –

יוני שטבון: לא נשאר לכם שום דבר חוץ מפרובוקציות, כנראה.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני בטוח חוזר לכנסת; לגביך אני לא יודע.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש גבול לעז-פנים הזה, שעומד פה על הבמה הזאת ולא מפסיק להסית נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: הלוא אתה, אתה בירכת את השהידים.

נסים זאב: אתה חלק מהם, אתה.

נסים זאב: בדיוק זאת הדעה שאתה מדבר עלינו.

נסים זאב: אני אגיד לך בדיוק – – –

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: אתה אומר שיש "דאעש" ששוחט, וזה החברים שלך בעיראק, בלוב, בתימן, בכל המקומות האלה.

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: (אומר בערבית.

נסים זאב: חבר שלך, אלו חברים שלך.

נסים זאב: )

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: (אומר בערבית: אלו חברים שלך – – –)

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי, תאפשר לחבר הכנסת נסים זאב לדבר.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהם מפרים את זכויות הנשים.

נסים זאב: אין מדינה ערבית שנותנת זכויות ליהודים או לנוצרים או לכל כת אחרת.

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: איוא.

נסים זאב: אתם פה, בכפרים במדינת ישראל, המוסלמים יוצאים נגד הנוצרים.

נסים זאב: אתם יוצאים נגד הדרוזים.

נסים זאב: אז תאר לך, אדוני היושב-ראש, שאחמד טיבי היה ראש הממשלה – מה היה קורה, רחמנא ליצלן.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, כשמדברים על זכויות אדם – – –

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: אני בטוח.

נסים זאב: זה דבר ראשון שהיית עושה.

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: אני בטוח שהיית עושה את זה.

נסים זאב: אני בטוח.

נסים זאב: "זֶה דַרְכָּם כֵּסֶל לָמוֹ", זו הדרך של הטרור שלכם.

יוני שטבון: משפטים אחרונים.

יוני שטבון: אני מבקש מחבר הכנסת נסים זאב לסיים.

נסים זאב: אבל הם רוצים להשתלט על המדינה מבפנים.

נסים זאב: הם רוצים להיות מיעוט, אבל הם הכוח שמוביל את המדינה הזאת.

נסים זאב: לא יקום ולא יהיה.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: לפני שאנחנו ממשיכים, יש לנו הכרזה של מזכירת הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה למזכירת הכנסת.

יוני שטבון: [מס' מ/673, "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ג, עמ' 10039; פ/1471, "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י', עמ' 6652; פ/1697, "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ב, עמ' 7297; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: יציג את הצעת החוק, בשם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יוני שטבון: בבקשה.

קריאה: – – –

יוני שטבון: אמרתי "בשם".

יוני שטבון: בקואליציה הבאה הכול יכול לקרות.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אתה רוצה שהתגובה תיכנס לפרוטוקול?

יעקב מרגי: דודו, אתה מכשיל אותי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, שהוכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב מרגי: ההצעה, שעברה רציפות כבר בכנסת הקודמת, היא אוסף של תיקונים חשובים לחוק טיפול בחולי נפש אשר המציאות יצרה צורך ברור בהתקנתם.

יעקב מרגי: זאת הסיבה שהממשלה ראתה לנכון למזג את הצעתה עם שתי הצעות של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: ההצעה עוסקת בטיפול בנאשמים חולי נפש במסגרת ההליך הפלילי.

יעקב מרגי: החידושים הרבים בהצעת החוק עניינם בעיקר באיזון בין המאטריה הרפואית של טיפול בחולי נפש לבין הצורך בשמירה על שלום הציבור מפני חולים נאשמים שבהם החוק מטפל, לרבות החזרתם למסלול של העמדה לדין לאחר שהבריאו.

יעקב מרגי: החידוש המרכזי שמחדשת ההצעה הוא הקמתה של ועדה פסיכיאטרית מיוחדת לעניין נאשמים שמואשמים בביצוע רצח או ניסיון לרצח.

יעקב מרגי: לגבי נאשמים אלה, תמונה ועדה מיוחדת, הכוללת שופט מחוזי בדימוס, פסיכיאטר עם ניסיון וקרימינולוג בעל ניסיון בהערכת מסוכנות.

יעקב מרגי: מדובר בחידוש משמעותי, מאחר שוועדות פסיכיאטריות מורכבות באופן מסורתי ממשפטן ומפסיכיאטרים בלבד.

יעקב מרגי: הוועדה מצאה לנכון להוסיף קרימינולוג קליני וליצור הליך קבלת החלטות שייקח בחשבון את מסוכנותם של הנאשמים מן הפן הפלילי.

יעקב מרגי: לקחנו לתשומת לבנו את ריבוי המקרים שנאשמים שוחררו או אף יצאו לחופשות והמשיכו לבצע פשעים גם בעת היותם בחופשה.

יעקב מרגי: לכן הוקשחו ופורטו גם הקריטריונים שעל הוועדה לקחת בחשבון בבואה לקבוע חופשות או שחרור של נאשמים אלה, המואשמים, כאמור, ברצח או בניסיון לרצח.

יעקב מרגי: הוועדה המיוחדת צוידה גם בסמכויות לקבוע לנאשם כאמור תנאים כאשר היא משחררת אותו, לרבות תנאים לעניין מקום מגוריו, שיכול שיהיו, ויחייבו אותו לשהות במסגרת המתאימה לצרכיו הרפואיים כפי שתקבע הוועדה.

יעקב מרגי: חידוש נוסף בחוק הוא תקופת האשפוז המרבית שיוכל לקבוע בית-משפט בבואו לקבוע כי נאשם לא מסוגל לעמוד לדין או שלא היה אחראי למעשיו בעת ביצוע העבירה.

יעקב מרגי: תקופה זו תהיה שקולה לעונש המאסר המרבי שניתן להשית לפי חוק, ואם מדובר במאסר עולם תהיה תקופת האשפוז או הטיפול המרבית 25 שנים.

יעקב מרגי: על מנת לאזן קבענו כי בתקופה המרבית ייכללו גם תקופות שבהן היה מאושפז כעצור.

יעקב מרגי: נושא מרכזי נוסף בהצעה, שבא לידי ביטוי בהצעות החוק הפרטיות שמוזגו להצעה הממשלתית, מתייחס להעמדה לדין של נאשם שסיים את תקופת אשפוזו.

יעקב מרגי: סעיף זה מתייחס לנאשמים שלא היו כשירים לעמוד לדין, והמציאות מראה כי פעמים רבות הם משתחררים זמן קצר לאחר אשפוזם עם האבחנה שהבריאו, או כי למרות שהם לא מאושפזים אלא מצויים בטיפול מרפאתי תחת צו בית-המשפט הם כבר מסוגלים לעמוד לדין.

יעקב מרגי: הוועדה קבעה כי לגבי נאשם שבטיפול מרפאתי שהיועץ המשפטי לממשלה מצא, לאחר קבלת חוות דעת פסיכיאטרית, שיש יסוד סביר להניח שהוא מסוגל לעמוד לדין וקיים עניין לציבור בהעמדתו לדין, רשאי היועץ המשפטי לממשלה לפנות אל בית-המשפט בבקשה לעיון חוזר בהחלטה שהנאשם אינו מסוגל לעמוד לדין מחמת היותו חולה.

יעקב מרגי: כמובן, עם העמדתו לדין מחדש נאשם כאמור משוחרר עקרונית מהטיפול המרפאתי, שכן בשלב זה הוא נחשב נאשם ככל הנאשמים.

יעקב מרגי: יחד עם זאת, למען שלומו וחשש אפשרי לשלום הציבור, אם הוגשה נגד נאשם כאמור גם בקשה לפי חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), רשאי בית-המשפט לקבוע שאחד התנאים לשחרור בערובה הוא חובה להתייצב לבדיקה פסיכיאטרית, ואם הנאשם הסכים לכך – גם לקבל טיפול פסיכיאטרי כפי שיקבע הפסיכיאטר המחוזי.

יעקב מרגי: הצעת החוק כוללת הבניה של שיקול דעת ועדה פסיכיאטרית בשחרור נאשמים – לאו דווקא כאלה שמואשמים ברצח או בניסיון לרצח – לחופשות או שחרורם מצו אשפוז.

יעקב מרגי: החוק מורה לוועדה לשקול את סיכויי שיקומו של החולה ואת התנאים לכך, הטיפול הדרוש לשיקומו והפרוגנוזה לגביו, נסיבות העבירה שבשלה ניתן צו האשפוז, וכן עברו הפלילי של החולה ומשך הזמן שחלף מאז תחילת האשפוז או הטיפול המרפאתי שהוא מצוי בו.

יעקב מרגי: אני מדגיש כי כיום לא קיימות בחוק הוראות לגבי שיקולים כאמור שעל ועדות פסיכיאטריות לשקול.

יעקב מרגי: שיקולים אלה שהכנסנו לחוק מוסרים מסר ברור לוועדות הפסיכיאטריות שעליהן להיות מאוזנות בשיקוליהן בין הרקע הרפואי גרידא לבין הרקע הפלילי של חולים מסוג זה.

יעקב מרגי: לבסוף, אחד ההסדרים שקובעת ההצעה הוא מתן אפשרות לבית-משפט לחרוג מהעיקרון של שמירה על סודיות לגבי עניינם של חולים ונאשמים לפי חוק זה אם הדבר דרוש לשם הגנה על שלום הציבור או על שלומו של הנאשם עצמו.

יעקב מרגי: כך, יש סמכות לבית-המשפט להתיר פרסום פרטים מזהים של נאשם או עצור שברח ממסגרת אשפוז שבה הוא מצוי על-פי צו אשפוז, לרבות בריחה במהלך חופשה.

יעקב מרגי: אני סבור שהצעה זו, שהתקבלה לאחר מחלוקות רבות בין בעלי העניין השונים, מהווה הסכמה טובה ומאוזנת לשינוי חוק טיפול בחולי נפש ולהתאמתו למציאות העגומה שמלווה את יישומו ומטרתו.

יעקב מרגי: אני מבקש להדגיש כי הצעת חוק זו כבר עברה רציפות מהכנסת השמונה-עשרה, ולכן, אם היא לא תאושר כעת, ירדו לטמיון כל העבודה הקשה והמשאבים הרבים שהושקעו בה על-ידי כל הנוגעים בדבר.

יעקב מרגי: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את החוק.

יעקב מרגי: אני מבקש גם להודות ליועצים המשפטיים ואנשי המקצוע שעשו במלאכה, אבל תחילה – למנהלת הוועדה המסורה, הגברת וילמה מאור, ששוקדת על מלאכתה זה שנים רבות, ונאחל לה הצלחה ואריכות ימים בהמשך דרכה.

יעקב מרגי: אם זה היה תלוי בי, הייתי מאשר את עבודתה גם אחרי גיל הפרישה – כדאי שהכנסת תאמץ את הגישה הזאת; להודות למשרד המשפטים, עורכי-הדין עינת גדעוני ונעמי לוינוב; מהסנגוריה הציבורית – לעו"ד חגית לרנאו ועו"ד דורית נחמני; ממשרד הבריאות – עו"ד שרונה עבר-הדני; הגברת רוני בן-צור מאיגוד הקרימינולוגים; להודות לנציגות הארגונים הציבוריים המייצגים את משפחות נפגעי העבירה ובני משפחותיהם:

יעקב מרגי: רותי אלדר מ"מרכז נגה" ולרה צינמן, וכן לעו"ד שרון פרימור מארגון "בזכות", המייצג את זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות.

יעקב מרגי: ארגונים אלה הביאו את הפרספקטיבה האישית של מי שנמצא מהעבר השני, שלא תמיד מוכרת לחברי הכנסת, ולעתים – גם לנציגי הממשלה.

יעקב מרגי: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לחברי הכנסת יוזמי הצעות החוק הפרטיות – הצעתם של חברי הכנסת דוד צור, איציק שמולי, עמרם מצנע, בנימין בן-אליעזר, משה מזרחי, איתן כבל ודב ליפמן, והצעתם של חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, עבדכם הנאמן יעקב מרגי ויצחק וקנין.

יעקב מרגי: שוב, אני מבקש להודות לכל מי שהזכרנו מחברי הכנסת ולהצביע בעד הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, בהצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, ומבקשי בקשות רשות הדיבור אינם נמצאים.

יוני שטבון: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, קריאה שנייה – מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

פנינה תמנו: כל הכבוד.

פנינה תמנו: יישר כוח.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–13 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–13 נתקבלו.

יוני שטבון: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: ההצעה התקבלה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, נתקבל.

יוני שטבון: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: חבר הכנסת דוד צור, שהיה בין המציעים, אם אתה רוצה לברך, אתה מוזמן.

דוד צור: מרגי אמר את הכול.

יוני שטבון: אמרו את כל הדברים בשמחה.

יוני שטבון: אני רואה שהכנסת מתכנסת בימיה האחרונים לדברים חיוביים ומאחדים.

יוני שטבון: [מס' כ/578; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 14104; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014.

יוני שטבון: יציג אותה, בשם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יוני שטבון: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, שיזמה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה ביחד עם חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, רינה פרנקל, מרדכי יוגב, אורית סטרוק, עבדכם הנאמן יעקב מרגי, חמד עמאר, נסים זאב, דב ליפמן, עליזה לביא, דב חנין, יפעת קריב ואמנון כהן.

יעקב מרגי: מטרת הצעת החוק שלפני

יעקב מרגי: כם היא לסייע למטופלים שמקבלים טיפול רפואי, ובפרט למטופלים שמתקשים בהבנת השפה, למטופלים קשישים ולמטופלים שהם אנשים עם מוגבלות, שנוכחותו של מלווה מטעמם בטיפול עשויה להוות עבורם אמצעי להבהרה, לתמיכה ולהרגעה.

יעקב מרגי: הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת להוסיף על רשימת זכויות החולה שבפרק ג' בחוק זכויות החולה, התשנ"ו–1996, את זכותו של מטופל שאדם שמלווה אותו, לפי בחירתו, יהיה נוכח בעת קבלת הטיפול הרפואי, בכפוף לכך שהמלווה לא יתערב במתן הטיפול הרפואי.

יעקב מרגי: יחד עם זאת, מוצע כי המטפל יהיה רשאי, לפי שיקול דעתו, שלא לאפשר למלווה להיות נוכח בטיפול הרפואי כאמור בהתקיים נסיבות שיוצרות חשש לפגיעה בבריאות, בפרטיות או ביכולת התפקוד של הצוות המטפל.

יעקב מרגי: כך הדבר כאשר נוכחות המלווה עלולה לפגוע בבריאות המטופל או מטופלים אחרים, או אף בבריאות המלווה עצמו, כגון במצב של טיפול הכרוך בקרינה; כך גם כאשר נוכחות המלווה עלולה לפגוע באיכות הטיפול הרפואי שניתן למטופל או בסיכויי הצלחתו של הטיפול, או כאשר נוכחותו של המלווה עלולה לפגום באפשרות לקבל מהמטופל מידע הנדרש לשם הטיפול הרפואי, למשל בשל בושה או חשש של המטופל מתגובתו של המלווה.

יעקב מרגי: עילה נוספת היא כאשר נוכחות המלווה עלולה להפריע לעבודת המטפל או הצוות המטפל, אולם במקרה כזה ניתן למנוע את נוכחות המלווה רק אם החשש הוא להפרעה ממשית.

יעקב מרגי: בנוסף, ניתן למנוע את נוכחות המלווה אם היא פוגעת בפרטיות של מטופלים אחרים ואין אפשרות למנוע את הפגיעה בפרטיות באמצעים סבירים אחרים.

יעקב מרגי: כאשר מתקיימות נסיבות כאמור המצדיקות את מניעת האפשרות לנוכחות מלווה לטיפול, מחויב המטפל להסביר למטופל את הטעם להחלטתו, וכן עליו לאפשר למלווה להיות נוכח בסמוך לאחר מתן הטיפול הרפואי, ככל שנוכחות זו היא בגדר האפשר.

יעקב מרגי: ההסדר המוצע לא יחול על משטרת ישראל ושירות בתי-הסוהר, בשל המורכבות העולה מקביעת חובה לנוכחות מלווה בשעה ששיקולים מקצועיים עשויים לחייב דווקא מניעת קשר עם הנחקר, העצור או האסיר.

יעקב מרגי: ההסדר יחול על צבא הגנה לישראל, בהתאמות שייקבעו בפקודות הצבא לעניין נוכחות מלווה מטעמו של מטופל בעת קבלת טיפול רפואי.

יעקב מרגי: במהלך הדיון בהצעת החוק הבהירה הוועדה, לנוכח חשש שהביעה ההסתדרות הרפואית, כי מתן הזכות לנוכחות מלווה אין משמעותה סיכול האפשרות לפעול לפי חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול, התשע"א–2011, במקרה של נקיטת מעשה אלימות מצד המטפל.

יעקב מרגי: יצוין כי זכות זו נהוגה כבר כיום בבתי-החולים ובמרפאות, אולם כעת היא תעוגן בחקיקה ראשית.

יעקב מרגי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם, חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יעקב מרגי: אני רוצה להודות ליוזמים, חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, יחיאל חיליק בר, רינה פרנקל, מרדכי יוגב, אורית סטרוק, יעקב מרגי, חמד עמאר, נסים זאב, דב ליפמן, עליזה לביא, דב חנין, יפעת קריב ואמנון כהן; שוב – למנהלת הוועדה המסורה, גברת וילמה מאור, שעשתה בימים האחרונים, לאור התפזרותה של הכנסת, עבודה מאומצת לקדם חוקים כדי שבדקה התשעים כל העבודה לא תרד לטמיון.

יעקב מרגי: אני שוב רוצה להודות לה, בשמי ובשם כל חברי הכנסת; ליועצת המשפטית של הוועדה, לחן, לחברי הוועדה ולצוות הוועדה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יוני שטבון: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, נתקבל.

יוני שטבון: בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: יוזמת החוק, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, מוזמנת להודות.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: את מוזמנת לעלות אלינו למעלה.

יוני שטבון: זאת זכות לעמוד בכנסת ישראל ולדבר במקום הזה, אז בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חברות כנסת, ראשית, אין לי ספק שהצעת החוק נלקחה מפניות ציבור וממקרים רבים שמתרחשים מדי יום ביומו, אם זה קשישים, אם זה פגועי נפש, אם זה אנשים שהם מעט יותר חלשים, חלקם מוחלשים, עם חסמים כאלה ואחרים.

פנינה תמנו: הם מגיעים לרופאים וזקוקים לתקשורת הבסיסית עם המטפלים.

פנינה תמנו: אין לי ספק שהצעת החוק תיתן מענה.

פנינה תמנו: היא מבהירה מצב דברים שלא היה ברור ולא מעוגן בחוק.

פנינה תמנו: אני חושבת שבסופו של דבר אנחנו נמנע טרגדיות שעלולות לקרות, אבל מעבר לכך, אנחנו מסייעים לשני הצדדים, גם למטופל וגם למטפל.

פנינה תמנו: אני רוצה לברך את ההסתדרות הרפואית ואת משרד הבריאות, שתמכו בחוק, אבל בראש ובראשונה אני רוצה להודות לבורא עולם, שנתן לי את התבונה להסתכל על חוקים ולהסתכל דווקא במקומות – באמת לגעת באנשים שזקוקים לזה, אנשים שלא בהכרח יש להם הכלים להסתדר לבד.

פנינה תמנו: ברצוני להודות גם ליועצות שלי, ליועצת הפרלמנטרית שמלווה אותי מתחילת הדרך, אודליה דיין-גבאי, ולבת-שבע מולה, שעשו לילות כימים בשביל לעזור לי בשליחות הציבורית.

פנינה תמנו: אני רוצה להודות גם ליושב-ראש הוועדה חיים כץ, שזה לא מובן מאליו שהוא עזר לי להעביר את זה, וגם לווילמה היקרה – ואתמול מאוד התרגשתי מדברי הברכה שנישאו לכבודך – על כך שזה לא מובן מאליו שבאמת הרצתם ותקתקתם, כדי שאני אוכל לסיים בהרגשה טובה שהצלחתי לעשות עוד מעשה קטן בתוך הבית הזה בשביל הציבור.

פנינה תמנו: וכמובן – לקוות שאנחנו נצליח למנוע אי-אלו אי-הבנות בכל מה שקשור בטיפול רפואי.

פנינה תמנו: כולנו תמיד אומרים: רק הבריאות, קודם כול הבריאות, אז לצורך הזה זה נועד.

פנינה תמנו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יוני שטבון: [מס' כ/591; "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 14899; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: הצעה זאת קיבלה פטור מחובת הנחה.

יוני שטבון: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

יוני שטבון: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

דוד רותם: ההצעה מוגשת כהצעת חוק מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט לבקשת ועדת הבחירות המרכזית, והיא עוסקת בתיקונים בנושאים שונים הקשורים לבחירות, שעיקרם הסדרת מעמדם של עובדי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת, סמכות יושב-ראש של ועדת בחירות אזורית ליתן צווי מניעה בקשר לתעמולה אסורה והוראות נוספות, פרי ניסיון שהצטבר במערכות הבחירות האחרונות.

דוד רותם: מוצע להסדיר את מעמדם של עובדי ועדת הבחירות המרכזית, שאינו מעוגן כיום בחקיקה, ולקבוע כי דינם יהיה כדין עובדי המדינה לפי חוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959; להלן: חוק המינויים.

דוד רותם: כך, על עובדי הוועדה המרכזית יחולו ההוראות החלות על עובדי המדינה, ובין היתר הוראות לעניין איוש משרות לפי תקנים, דרכי מינוי – ככלל במכרז, ייצוג הולם, דרכי סיום העסקה בשל אי-התאמה, דין משמעתי, הגבלות לאחר פרישה, קבלת מתנות, סיוג פעילות מפלגתית ופוליטית והוראות פליליות הנוגעות לעובדי הציבור.

דוד רותם: חוק המינויים יחול, בהתאמות הנדרשות, על צוות העובדים הקבוע של מטה הוועדה המרכזית ועל עובדי מטה תקופת הבחירות, המגויסים בתקופה של שלושה חודשים סמוך לבחירות, שיוגדרו כעובדים זמניים לפי סעיף 37 לחוק המינויים, כך שחלק מהוראות החוק לא יחולו בעניינם, ובהן חובת איוש המשרה במכרז.

דוד רותם: חוק המינויים לא יחול על עובדי יום הבחירות, שהם עובדים זמניים לפי סעיף 2(7) לאותו חוק.

דוד רותם: בהקשר זה מוצע לקבוע כי סמכויות הממשלה, ועדת השירות, שר, נציב שירות המדינה ומנהל כללי של משרד לפי חוק המינויים יהיו נתונות – לגבי עובדי הוועדה המרכזית – בידי יושב-ראש הוועדה המרכזית, שהוא שופט של בית-המשפט העליון.

דוד רותם: לגבי חלק מסמכויות יושב-ראש הוועדה המרכזית מוצע לקבוע חובת התייעצות עם נציב שירות המדינה בנושאים מרכזיים שבהם דרוש לפי חוק המינויים אישור של הממשלה או של ועדת הכספים של הכנסת.

דוד רותם: מוצע עוד כי מינוי המנהל הכללי של הוועדה המרכזית ייעשה בידי יושב-ראש הוועדה המרכזית, לפי המלצת ועדת איתור שימנה היושב-ראש, ועל מינויו לא תחול חובת המכרז.

דוד רותם: לגבי עובדי מטה ועדת הבחירות מוצע לקבוע סייגים לפעילות מפלגתית ופוליטית בתקופה של חמש שנים לפני תחילת העסקתם בוועדה המרכזית, במהלך העסקתם ובשנה שלאחר מכן.

דוד רותם: לעניין המנהל הכללי של הוועדה, הסייגים המוצעים יחולו בתקופה של שבע שנים לפני מינויו.

דוד רותם: עוד מוצע להסמיך את הוועדה המרכזית להתקשר בעסקאות בנכסי מדינה, למעט עסקאות במקרקעין, לפי סעיפים 4 ו-5 לחוק נכסי המדינה.

דוד רותם: ההסמכה תינתן, כנהוג, כך שנדרשות חתימות של שני גורמים יחד לצורך ההתקשרות – יושב-ראש הוועדה וחשב הוועדה.

דוד רותם: בשים לב לאופייה הציבורי של הוועדה המרכזית ולחשיבות המידע המצוי בידה, מוצע להחיל עליה את הוראות חוק חופש המידע ולקבוע שהיא רשות ציבורית לעניין אותו חוק, למעט לעניין פרוטוקולים של ועדות הקלפי וחומר הבחירות כמפורט בסעיף 79א לחוק הבחירות.

דוד רותם: לעניין חומר זה, שאותו מחויבת הוועדה המרכזית לפי חוק הבחירות להשמיד, מוצע לקבוע בסעיף 79א לחוק הבחירות כי תינתן זכות לעיון בחומר כאמור, לפי כללים שיקבע יושב-ראש הוועדה המרכזית, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

דוד רותם: תיקון מרכזי נוסף המוצע בהצעת חוק זו עוסק בחוק הבחירות (דרכי תעמולה), התשי"ט–1959; להלן: חוק דרכי תעמולה.

דוד רותם: מטרתו לייעל את ההליכים להוצאת צווים הקשורים לתעמולת בחירות, הניתנים היום רק על-ידי יושב-ראש הוועדה המרכזית.

דוד רותם: כיוון שרוב העתירות בעניין תעמולת בחירות לרשויות המקומיות עוסקות בסוגיות מקומיות ובשאלות משפטיות ועובדתיות פשוטות יחסית, שאין להן השלכה ארצית, מוצע לאפשר גם ליושב-ראש ועדת בחירות אזורית, שהוא שופט מחוזי, לדון בבקשות למתן צווים כאמור.

דוד רותם: ההסדר המוצע יפחית את העומס המוטל על יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית ויווסת את הטיפול בעתירות מקומיות באופיין, ובצד זאת יגביר את הנגישות של המתדיינים בענייני הרשויות המקומיות.

דוד רותם: יחד עם זאת, כדי למנוע ביזור יתר של הסמכות, מוצע להסמיך את יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית לקבוע בכל אזור שיפוט של בית-משפט מחוזי יושב-ראש אחד בלבד של ועדת בחירות אזורית, וסמכותו תהיה רק לגבי הצווים הנוגעים לבחירות לרשויות המקומיות שבאזור השיפוט של בית-המשפט המחוזי שבו הוא מכהן.

דוד רותם: עוד מוצע כי הסמכות תחול רק לגבי דיונים לפי חוק התעמולה, ולא בעניין עבירות שלפי חוק הבחירות.

דוד רותם: הסדר זה יחול כהוראת שעה, ויעמוד בתוקף עד ליום 1 בינואר 2020, כדי שניתן יהיה לבחון את אופן פעולתו ולהפיק לקחים מהבחירות הכלליות הבאות לרשויות המקומיות, שייערכו בשנת 2018.

דוד רותם: בנוסף, מוצעות הוראות שונות שהן פרי ניסיון מצטבר ממערכות בחירות קודמות, וביניהן: מוצע לבטל את האפשרות להגיש ערר למליאת הוועדה על צווים לפי חוק התעמולה שנתן יושב-ראש הוועדה המרכזית, ותקיפת החלטותיו תהיה בבית-המשפט העליון בלבד.

דוד רותם: יושב-ראש הוועדה המרכזית יהיה מוסמך לקבוע כללים לעניין גמול לחברי הוועדה המרכזית או החזר הוצאות בעבור השתתפותם בישיבות; הכללים יהיו לפי המקובל בשירות המדינה לגבי גופים דומים, והגמול לא יינתן למי שממילא מקבל תשלום בעבור השתתפותו או שהוא חבר הכנסת, נושא משרה שיפוטית או עובד גוף מתוקצב.

דוד רותם: רשימת מועמדים, כאמור בסעיף 57(ט) לחוק הבחירות, תוגש בידי בא-כוח המפלגה או ממלא מקומו, בעצמם או בידי אדם אחר שקיבל מאחד מהם ייפוי כוח להגשתה.

דוד רותם: מוצע להבהיר בסעיף 76 לחוק הבחירות, כי פתק ריק שעליו סומנו בכתב יד אות הרשימה או האות והכינוי בשפה העברית, בשפה הערבית או בשתי השפות יחד, הוא פתק כשר, ולקבוע כי בפתק הצבעה ריק ניתן יהיה לסמן בעט בצבע כחול בלבד.

דוד רותם: מוצע להבהיר בסעיף 2א לחוק דרכי תעמולה כי חל איסור להשתמש בנכסים ובנכסים בלתי מוחשיים של הגופים המבוקרים המנויים בסעיף 2א לחוק דרכי תעמולה.

דוד רותם: הודעת יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית בדבר חופש הבחירות וחשאיות הבחירות לפי סעיף 16(א) לחוק דרכי תעמולה תפורסם בעיתונות המודפסת פעמיים בלבד, ביום השביעי שלפני יום הבחירות וביום הבחירות, במקום חמש פעמים כפי שקבוע כיום.

דוד רותם: הפרסומים באמצעי התקשורת האחרים יישארו בתדירות הנוכחית.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: יש בקשות רשות דיבור.

דוד רותם: אני לא רואה את המבקשים.

דוד רותם: מקלב פה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דוד רותם.

יוני שטבון: יש עוד בקשות רשות דיבור.

יוני שטבון: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

יוני שטבון: שאר מבקשי הדיבור אינם נוכחים כאן.

יוני שטבון: לאחר מכן נצביע בקריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני לא אכביד עליכם בנאומים ארוכים.

אורי מקלב: בכל אופן, מכיוון שיושב-ראש ועדת החוקה ביקש ממני בחלק מהחקיקה של החוק לנהל את הישיבה, אני נכנסתי לתוך העניין, ואני מרגיש צורך פנימי להגיד כמה משפטים.

אורי מקלב: ודאי המשפט הראשון, כדי שלא אשכח אותו בסוף ושהזמן לא יעבור, זה תודות לכל מי שעסק בהצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: אבל אני לא במסגרת הפורמלית של התודות, אלא במסגרת – ראיתי איך יוצרים חוק שמגיע לא כהצעת חוק פרטית ולא כהצעת חוק ממשלתית, במקרה הזה, אלא חוק של ועדת הבחירות, שמנסה לקחת את הפרקטיקה ולהשתמש בה, על-ידי חקיקה, ביום-יום, ולהשתפר ולהתייעל ולהתאים את עצמה, ולא להישאר מקובעים, עם איזה קיבעון שלפעמים אנחנו רגילים לראות שמכיוון שככה, למה אנחנו צריכים להתעסק עם זה, זה החוק, ככה זה מאפשר לי; לא.

אורי מקלב: לבוא – יש צורך, יש צורך לשנות, יש דברים, ואנחנו משנים את זה ומתאימים את עצמנו למצב ולצרכים, וזה באמת יפה מאוד.

אורי מקלב: אי-אפשר להתעלם מהייעוץ המשפטי של ועדת החוקה, במקרה הזה סיגל קוגוט וניצן, על העבודה המקצועית על כל פרט ופרט, בלי להניח אפילו פסיק ונקודה, ולהגיע בסוף לדבר מושלם.

אורי מקלב: אבל אין ספק שאנחנו נצא מכאן אחרי החקיקה – מתוך כל הסעיפים שיש כאן וכל הפרקים שיש פה, מה בסוף יהיה?

אורי מקלב: גמול לחברי ועדת הבחירות המרכזית.

אורי מקלב: שאר הדברים – לא יעניין אף אחד.

אורי מקלב: מה יהיה?

אורי מקלב: גמול.

אורי מקלב: יש כסף, יש כבר כסף, אז זה מה שלא – רבותי, זה החלק הקטן, ויכול להיות שיש מי שיאהב אותו, מי שלא יאהב אותו.

אורי מקלב: אני חושב שגם במקרה הזה זה בא מתוך הפרקטיקה.

אורי מקלב: אם אנחנו רוצים שחברי ועדת הבחירות מרכזית יבואו, ישתתפו, תהיה להם מחויבות, ואחרי זה גם – אנחנו בנושא עדין כמו בחירות, וכל כך הרבה אנשים מחכים שתהיה פה שקיפות מלאה ושמערכת האיזונים תהיה מערכת איזונים מושלמת, ויש חשיבות מאוד גדולה שיבואו להשתתף.

אורי מקלב: וזה – על-ידי תמריצים, ויש מי שלא מקבל גמול.

אורי מקלב: וכפי שאמר היושב-ראש, חבר הכנסת דוד רותם: לא כולם יקבלו.

אורי מקלב: חבר כנסת שחבר בוועדת הבחירות המרכזית לא יקבל גמול.

אורי מקלב: אבל זה החלק הקטן של העניין.

אורי מקלב: יש כאן הרבה דברים שנפתחו ושדרשנו שגם בהם תהיה הוראת שעה, כמו שיושבי-ראש הוועדות האזוריות הם שיפסקו בנושא חוק דרכי תעמולה.

אורי מקלב: זו רפורמה מסוימת.

אורי מקלב: זו פתיחות, שאנחנו לוקחים נושא מסוים שמעסיק את יושב-ראש ועדת הבחירות ואת ועדת הבחירות המרכזית, ואנחנו מנסים לייעל על-ידי כך שנותנים סמכות ליושב-ראש ועדה.

אורי מקלב: כרגע זה בצורה מוגבלת, ניסיון, רק ליושבי-ראש ועדות בחירות מרכזיות שהם שופטים מחוזיים, וכהוראת שעה עד 2020, כדי לראות איך העסק עובד.

אורי מקלב: זה דבר נכון לא רק לגבי העניין הזה.

אורי מקלב: זה דבר שבא ללמד אותנו – – –

אברהם מיכאלי: תלוי כל כמה זמן יהיו בחירות.

אברהם מיכאלי: אם יהיו כל שנה, אז יתרגלו לזה.

אורי מקלב: אני, בנושא הזה דווקא, חבר הכנסת מיכאלי, בהתחלה הייתה לי איזה ראייה קצת מרחוק.

אורי מקלב: למה זה צריך לבוא ברגע האחרון?

אורי מקלב: אני גם הייתי שותף ברגע האחרון.

אורי מקלב: בעצם החוק הזה הוא לא ברגע האחרון.

אורי מקלב: הוא התבשל בבישול רגיל ואטי וטוב, אבל אנחנו הקדמנו, אנחנו הפעלנו את התנור יותר מדי מוקדם.

אורי מקלב: לא החוק הזה – אנחנו באנו יותר מוקדם.

אברהם מיכאלי: – – –

אורי מקלב: בסופו של דבר, רבותי, זה לא הנושא של הגמול פה ולא הנושא של העטים הכחולים, שעולים 56,000 שקל, או לא יודע, 80,000 שקל, שלושת העטים הכחולים שיהיו בכל קלפי.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על דבר – קודם כול, הסמכויות שיש לחוקק בחקיקה את מה שאולי נהוג ולא נהוג, ולאחר מכן לראות את הדברים שבהם אנחנו יכולים להתאים את עצמנו, לייעל את העבודה של המערכת, לעשות אותה יותר זמינה ויותר טובה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יוני שטבון: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אני מוותר.

יוני שטבון: מוותר על רשות הדיבור.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה: הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, שקיבלה פטור מחובת הנחה.

יוני שטבון: בבקשה, מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–14 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–14 נתקבלו.

יוני שטבון: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

יוני שטבון: בבקשה, מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, נתקבל.

יוני שטבון: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: אני מצרף את חבר הכנסת דודו רותם למצביעים בעד.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ותועבר לספר החוקים של מדינת ישראל.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, לפני שאנחנו ממשיכים בחקיקה, אנחנו עוברים להודעת ממשלה בדבר מינויו של חבר הכנסת אופיר אקוניס לתפקיד סגן שר במשרד להגנת הסביבה, נוסף על תפקידו כסגן שר במשרד ראש הממשלה.

יוני שטבון: ימסור את ההודעה השר חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, מזכירת הכנסת, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה לאשר את מינויו על-ידי ראש הממשלה וממלא-מקום השר להגנת הסביבה, של חבר הכנסת אופיר אקוניס לתפקיד סגן שר במשרד להגנת הסביבה, נוסף על תפקידו כסגן שר במשרד ראש הממשלה.

סילבן שלום: חבר הכנסת ייכנס לתפקיד סגן שר במשרד להגנת הסביבה מרגע מסירת הודעה זו.

אברהם מיכאלי: מעכשיו צריך – – – לו, אני מבין.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה, נכון?

סילבן שלום: לא, לא, לא.

סילבן שלום: אין הצבעה.

יוני שטבון: אין הצבעה, סליחה, זו הודעה.

יוני שטבון: אין עוד הודעה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להמשך חקיקה בנושא: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

יוני שטבון: עד שחבר הכנסת רותם יעלה – הכרזת מזכירת הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק איסור הבעת אהדה לשלטון הנאצי או הזדהות עמו (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014; הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ה–2014; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6) (סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון), התשע"ה–2014, שהוחזרה מוועדת החינוך, התרבות והספורט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: [מס' כ/575; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 13823; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: חבר הכנסת דודו רותם, בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014.

דוד רותם: ההצעה הוגשה כהצעת חוק פרטית של חברי הכנסת מרדכי יוגב, אורלי לוי אבקסיס ואורית סטרוק.

דוד רותם: סעיף 77 לחוק העונשין מסמיך את בית-המשפט לחייב עבריין לפצות את מי שניזוק מהעבירה בשל הנזק או הסבל שנגרם לו בסכום מרבי של 258,000 שקלים חדשים.

דוד רותם: הוראות דומות קבועות בסעיף 26 לחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) ובסעיף 11 לפקודת המבחן [נוסח חדש], התשכ"ט–1969.

דוד רותם: פיצוי זה יש בו כדי לסייע לניזוק בעקבות הפגיעה בו.

דוד רותם: ואולם, פעמים רבות מי שהוטל עליו לשלם פיצוי לניזוק מהעבירה אינו מחויב לשלם מייד את מלוא סכום הפיצוי, או שהוא אינו עומד בתשלום חובו, והניזוק עלול להיוותר ללא פיצוי כלל.

דוד רותם: סעיף 3א לחוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, שהוצע בשעתו על-ידי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, קובע הסדר שנועד להתמודד עם האמור, אך הוא חל על ניזוקים קטינים בלבד.

דוד רותם: לפי הסדר זה, המרכז לגביית קנסות משלם לניזוק את סכום הפיצוי שנפסק עד לתקרה של 10,000 שקלים חדשים ובניכוי הסכום ששילם החייב אם הניזוק היה קטין ביום החלטת בית-המשפט על תשלום הפיצוי.

דוד רותם: בתיקון זה מוצע להרחיב את מעגל הזכאים לקבלת הפיצוי מהמרכז לגביית קנסות ולהחיל את ההסדר הקבוע בסעיף 3א לחוק גם על ניזוקים שהיו קטינים בעת ביצוע העבירה שממנה נפגעו.

דוד רותם: בדיון בוועדת החוקה העריכו גורמי המקצוע כי צפוי לחול גידול של כ-40% במספר המפוצים שיהיו זכאים לתשלום המהיר כתוצאה מהתיקון המוצע.

דוד רותם: כדי לאפשר לגורמי המקצוע להיערך לתיקון המוצע, מוצע לקבוע כי הוא ייכנס לתוקפו בתום שמונה חודשים מיום פרסומו.

דוד רותם: כמו כן, מוצע להחיל את התיקון רק על פיצוי שנקבע בהחלטת בית-משפט שניתנה ביום תחילתו של התיקון המוצע ואילך.

דוד רותם: כפי שהוצג בדיון בוועדת החוקה, לשם ביצוע התיקון נדרש יהיה לתקן גם את תקנות המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (פיצוי לקטין שניזוק מעבירה), שיובאו לשולחן הוועדה בתוך חודשיים לפני יום תחילתו של התיקון.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

יוני שטבון: תודה.

דוד רותם: היו בקשות רשות דיבור?

יוני שטבון: לא, אין בקשות רשות דיבור.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014 – לקריאה שנייה.

יוני שטבון: מי בעד, מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–2 – 8 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יוני שטבון: בעד – 8, יחד עם חבר הכנסת דודו רותם – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 8 נגד – אין נמנעים – אין חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, נתקבל.

יוני שטבון: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: אני מזמין את חבר הכנסת מוטי יוגב, יוזם הצעת החוק, להשיב בתודות ודברי ברכה.

יוני שטבון: בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושב-ראש, ברשות חברי הכנסת, אורחים, חוק זה שזכיתי להעביר היום מאשר שקטינים שנפגעו יוכלו להיעזר במרכז לגביית קנסות לצורך קבלת סכום של עד 10,000 שקל, להסתייע במינימום לטיפולים הנפשיים הדרושים להם, גם אם הם כבר בגרו.

מרדכי יוגב: החוק הזה עושה צדק וחסד עם קטינים שנפגעו בהיותם קטינים.

מרדכי יוגב: אני מבקש להודות בעניין לד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, שהציף בפנינו את הצורך הזה, כחלק מהיותי חבר פעיל בוועדה לזכויות הילד, וכן לשותפותי לחוק, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, וחברת הכנסת אורית סטרוק, ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם, לצוות הוועדה שלו ולצוות הוועדה של הוועדה לזכויות הילד, על הסיוע בקידום וחקיקת החוק.

מרדכי יוגב: אין לי ספק, כאמור, שהחוק הזה יסייע לאותם נפגעים להיעזר מעט שבמעט ברשויות המדינה לצורך הבסיסי הזה.

מרדכי יוגב: אני מודה לך, היושב-ראש, ולחברי הכנסת שהצביעו בעדו.

מרדכי יוגב: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

יוני שטבון: [מס' כ/559; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 12075; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בהצעות החוק.

יוני שטבון: הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, קריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה בשם יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: באמת, לסיים את הכנסת עם חקיקה נפלאה שכזאת – אנחנו אופטימיים.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבדת להביא בפני הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014.

פנינה תמנו: הצעת החוק באה להבטיח את שלומם וביטחונם של ילדים במוסדות חינוך באמצעות הסדרה של הליך הרחקתו הזמנית של עובד חינוך בבית-ספר שהוגש נגדו כתב-אישום בשל חשד לביצוע עבירת מין או אלימות חמורה נגד קטין או חסר ישע.

פנינה תמנו: מאחר שהמנהל הכללי של משרד החינוך מאשר את העסקתם של עובדי חינוך במוסדות חינוך שחל בהם חוק פיקוח על בתי-הספר, מוצע לקבוע כי עם הגשת כתב-אישום נגד עובד חינוך בשל עבירות כאמור, יתלה המנהל הכללי את האישור שנתן, אלא אם כן שוכנע כי קיימים טעמים מיוחדים המצדיקים שלא להתלות אישור זה.

פנינה תמנו: בלי לגרוע מהאמור לעיל, מוצע כי המנהל הכללי יהיה רשאי להתלות את האישור גם אם הוגש כתב-אישום נגד עובד החינוך בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי להית עובד חינוך.

פנינה תמנו: התליית האישור של עובד חינוך תימשך עד למתן פסק-הדין הסופי בהליך הפלילי נגדו או הפסקת ההליך.

פנינה תמנו: ואולם, המנהל הכללי – המנכ"ל של משרד החינוך – רשאי להורות על הפסקת ההתליה במועד מוקדם יותר, וזאת בהתייעצות עם היועץ המשפטי לממשלה או בא-כוחו.

פנינה תמנו: כמו כן, רשאי עובד חינוך לפנות למנהל הכללי בבקשה שיורה על הפסקת ההתליה כאמור.

פנינה תמנו: עוד מוצע כי מדי שנה יעביר שר החינוך דיווח לוועדת החינוך, התרבות והספורט בנוגע להתליית אישורים של עובדי חינוך והפסקתן של התליות כאמור שנעשו בשנת הלימודים שקדמה למועד הדיווח.

פנינה תמנו: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אבל לפני שאנחנו נעבור להצבעה אני רוצה לומר גם דברים אישיים, כי אני מחליפה את יושב-ראש ועדת החינוך, שלא יכול היה להציג את החוק הזה.

פנינה תמנו: מכיוון שאני יוזמת החוק, חשוב לי, ראשית, לומר תודה ליושב-ראש ועדת החינוך עמרם מצנע, שעשה את כל שביכולתו כדי שהחוק הזה יגיע לכאן היום, לפני שהכנסת – הכנסת התפזרה, אבל לפני שאנחנו – איך אומרים בשפה עממית?

פנינה תמנו: לפני שאנחנו סוגרים את הבסטה.

פנינה תמנו: כמובן, חשוב לי להודות למועצה לשלום הילד, המועצה הלאומית לשלום הילד, שבראשה עומד ד"ר יצחק קדמן, על שהסב את תשומת לבי לצורך בתיקון החוק בשל המצב הקיים.

פנינה תמנו: החוק הזה חל רק על העובדים של המגזר הציבורי, משמע שעובד מהמגזר הציבורי שהוגש נגדו כתב-אישום חמור בגין פגיעה מינית או עבירת מין חמורה נגד קטינים – יכולנו למצוא אותו במצב דברים שעד שתתברר חפותו הוא פשוט עובד בתוך מוסדות חינוך ויש לו גישה לילדים.

פנינה תמנו: הרי בוודאי אם היינו שואלים כל הורה שם אם הוא מוכן לחשוף את הילד שלו – אנחנו לא מדברים על שלב של חשדות וחקירות, אלא על שלב שאדם כבר נאשם, שיש ראיות מבחינת הפרקליטות או המשטרה – ודאי שמרבית התשובות שהיינו מקבלים מההורים, אם לא באופן מוחץ, זה שאף הורה לא היה מוכן לחשוף את ילדו לסיטואציה שכזאת.

פנינה תמנו: אבל דווקא במקום שהחוק נתן מענה לשאלה זו, הוא שכח אלפי עובדים שהם עובדי קבלן, ובהם לצערי גם שרתים ועובדי משנה, שבתחילה החוק שהוגש הכליל אותם, אבל לא הצלחנו להתגבר על כמה סוגיות וויכוחים עם המשרדים השונים, ולכן אישרנו את ההרחבה על עובדי הקבלן – שזה אלפים, אלפים של עובדי חינוך שפוגשים את הילדים שלנו מדי יום ביומו.

פנינה תמנו: כמובן, חשוב לי לציין את חברי הכנסת אשר הצטרפו להצעת החוק, חברי הכנסת קארין אלהרר, מיכל רוזין, אלעזר שטרן, עדי קול, שולי מועלם-רפאלי ואברהם מיכאלי.

פנינה תמנו: אלה חברי כנסת שראו – – –

אברהם מיכאלי: – – – קיזוז.

פנינה תמנו: קיזוז לא נתת לי עד היום, אבל אנחנו נתחשבן בכנסת הבאה על זה.

יוני שטבון: היא הזכירה אותך לחיוב.

פנינה תמנו: בוודאי.

פנינה תמנו: ככל שמתעמקים בסוגיית ילדי ישראל, אנחנו מבינים שכמה שנדמה לנו שאנחנו חיים בעולם מודרני, שמספק את מרבית צורכיהם של ילדי ישראל, יותר ויותר אנחנו מגלים כמה הילדים שלנו הפכו להיות "ילדי מפתח", כמה הילדים שלנו חשופים יותר ויותר לפגיעות.

פנינה תמנו: ויותר מזה, בגלל שהם הפכו להיות "ילדי מפתח" – כי כולם עובדים שעות ארוכות והם נאלצים לחזור הביתה – אז לפעמים גם אין מי שיאתר מוקדם את הפגיעות שלהם ואת מה שמתרחש בעולמם.

פנינה תמנו: בוודאי בעולם כל כך תובעני, שהילדים שלנו רואים במהלך יומם לא מעט אנשים – חלקם עובדים אתם, חלקם לא, חלקם מאבטחים, חלקם שרתים, חלקם מורים – ברור שאנחנו צריכים לעשות הכול בשימוש במערכות הקיימות, הן בפרקליטות והן במשטרה, ולרענן בכל פעם את המרשמים הפליליים כדי לראות אם יש עברייני מין וגם נאשמים בעבירות חמורות, אם זה אלימות ואם זה עבירות מין, ולדאוג שהם לא יתקרבו לילדים שלנו.

פנינה תמנו: כך, לדעתי, נוהגים הורים בריאים שדואגים לילדיהם.

פנינה תמנו: לכן, אין ספק בכלל שהעיוות הזה, מלכתחילה, שחל רק על עובדי ציבור, היה עיוות שדרש תיקון מיידי.

פנינה תמנו: ורק אומר שבעקבות התיקון הזה ובעקבות הצעת החוק ובעקבות המגעים שנעשו עם משרד החינוך, הוחלט שיש להם עד ספטמבר, עד תחילת שנת הלימודים הבאה, להקים מנגנון מיוחד, כולל גיוס עובדים שכל עבודתם תהיה לאתר נאשמים ועברייני מין שהצליחו איכשהו להתחמק במסננת הקיימת ולהיכנס למערכת החינוך.

פנינה תמנו: כמובן, בנהלים נכונים, בעבודה מאומצת ובדגש הנכון, תוך שימת סדר העדיפויות הנכון שלנו על השולחן, שקודם לכול ביטחונם הנפשי, הבריאותי הגופני של הילדים, הרי ודאי שנצליח לצמצם את הפגיעה בילדים.

פנינה תמנו: לחשוב על זה שלפעמים ילד יכול להיפגע בסביבת מוסד חינוך – הרבה פעמים זו לא פגיעה אחת; זו פגיעה שחוזרת, היא פגיעה נשנית, וזה הדבר הכי חמור.

פנינה תמנו: ולכן, אני חושבת שזה אחד הדברים החשובים ביותר, כי אנשים – יש הרבה פגיעות שקורות בסביבת הבית, גם בתוך הבית וגם בסביבת הבית, אבל שם המצב, לטעמי, הוא – פחות יש לנו יכולת לפקח עליו או לתת את ההגנה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, ברצוני להעביר לך פתק.

יוני שטבון: בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש הפריע לי, אני ארשום לו.

יוני שטבון: את רוצה לעדכן אותי – – –

עדי קול: אנחנו בעד הצעת החוק, אנחנו רק רוצים להצביע עליה.

יוני שטבון: בבקשה.

פנינה תמנו: בסדר?

פנינה תמנו: תודה.

יוני שטבון: חברי הכנסת אומרים שהם תומכים בהצעה, הם פשוט רוצים לשמוע יותר פרטים.

יוני שטבון: אז אנחנו נותנים את ההזדמנות לתת פרטים אחרונים לגבי הצעת החוק.

יוני שטבון: כמה דקות אחרונות, בבקשה.

פנינה תמנו: ברשותך.

פנינה תמנו: אז כפי שאמרתי, החוק המוצע, שיזמתי יחד עם חברי הכנסת שכבר פירטתי, בא להגן על קטין או חסר ישע שבאחריותו, נוכח העובדה שהעבירות האלה יש בהן כדי לסכן את שלומם וביטחונם של תלמידי ישראל.

פנינה תמנו: עד היום סוגיית השעייתם של מורים שהוגש נגדם כתב-אישום הוסדרה רק לגבי עובדי חינוך שהם עובדי מדינה, באמצעות חוק שירות המדינה (משמעת), התשכ"ג–1963, ועובדי חינוך שהם עובדי רשות מקומית, לפי חוק הרשויות המקומיות (משמעת), התשל"ח–1978.

פנינה תמנו: לגבי עובדי חינוך שאינם עובדי מדינה או עובדי רשות מקומית עד היום הנושא לא היה מוסדר, ויצר לא אחת אי-בהירות.

פנינה תמנו: תיקון זה מסדיר את סמכות ההשעיה של עובד חינוך שאינו עובד מדינה או עובד רשות מקומית שהוגש נגדו כתב-אישום בגין ביצוע עבירות מין או אלימות כאמור.

פנינה תמנו: כידוע, הליכים פליליים עשויים להימשך חודשים ארוכים ואף שנים, ובשל מאפייני אוכלוסיית התלמידים מוטלת עלינו החובה להבטיח את שלומם ואת רווחתם.

פנינה תמנו: הדברים נכונים ביתר שאת כאשר העבירה בוצעה כלפי תלמיד אשר עתיד להמשיך לפגוש את העובד הפוגע ולהתמודד עמו מדי יום במוסד החינוכי שבו התרחשה הפגיעה.

פנינה תמנו: לפיכך מוצדקת הפגיעה המידתית בחופש העיסוק של מי שחשודים בביצוע עבירות מין או אלימות חמורה כאמור.

פנינה תמנו: התיקון קובע כי ההשעיה תסתיים עם סיום ההליכים הפליליים, ולמנהל הכללי של משרד החינוך תישמר הסמכות לשקול את הפסקת ההשעיה ולעיין מחדש בהחלטה לפי בקשת העובד לאחר שישה חודשים.

פנינה תמנו: בכך יוצר התיקון הסדר מאוזן בין הפגיעה בחופש העיסוק לבין הבטחת שלומם של התלמידים.

פנינה תמנו: מאז כניסתי לכנסת שמתי למול עיני, במקום בולט, בין שאר המשימות שנטלתי על עצמי, את המטלה של התגייסות להגנה על ילדים וילדות, ובמיוחד של אלה המצויים במצבי סיכון וסכנה.

פנינה תמנו: אני מבקשת להודות, כאמור, למועצה לשלום הילד.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, ברצוני להודות גם ליועצות הנאמנות שלי, אודליה דיין-גבאי ובת-שבע מולה, שעושות לילות כימים כדי לעזור לי בשליחות הציבורית, והיו אתי בכנסת התשע-עשרה של מדינת ישראל – –

יוני שטבון: ובעזרת השם ימשיכו.

פנינה תמנו: – – ואין ספק שכוח נשי מביא אתו הרבה מאוד שינויים, והדגש – – –

קריאות: – – –

פנינה תמנו: – – – וכמובן הטיפול בפניות ציבור, שהוביל לכך שנבצע הרבה מאוד תיקונים.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך.

יוני שטבון: את צריכה להמשיך ולומר שבעזרת השם הן ימשיכו להיות העוזרות שלך גם בכנסת הבאה.

פנינה תמנו: ותודה לבורא עולם, שהוא יחליט אם אהיה בכנסת הבאה.

פנינה תמנו: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–4 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה מבקשת לברך על הצעת החוק שהיא יזמה.

יוני שטבון: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: בואי נבדוק אם הצעת החוק תעבור.

יוני שטבון: בקצב הזה נראה לי שחברי הכנסת ישקלו שלא להעביר את זה לקריאה שלישית.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש – – – אדוני היושב-ראש, ברצוני לעלות לברך.

פנינה תמנו: על-פי התקנון, מותר למציע לברך.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, נתקבל.

יוני שטבון: לדעתי, המציע בירך.

יוני שטבון: בעד – 14, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: לפני שנעבור להצעת החוק הבאה – הודעת מזכירות הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק איסור הבעת אהדה לשלטון הנאצי או הזדהות עמו (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, של חברי הכנסת שמעון אוחיון ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ה–2014, של חבר הכנסת עמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6) (סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20) (הגבלת שכר טרחה בטיפול בתביעה לקביעת זכאות לתגמולים לפי החלטה מינהלית), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת יצחק כהן וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לסגן מזכירת הכנסת.

יוני שטבון: [מס' מ/877; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 13595, מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 11766; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים להצעת החוק הבאה:

יוני שטבון: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 49), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יוני שטבון: אני רוצה להרגיע את הנוכחים שזה לא חוק מע"מ אפס אלא חוק אחר.

יוני שטבון: בבקשה.

אברהם מיכאלי: חוק מע"מ אפס – כבר הספדנו אותו, אמרנו אשכבה ואמרנו הכול.

יואב בן צור: – – –

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הזדמנות להעביר את מע"מ אפס?

יוני שטבון: כרצונך.

יוני שטבון: אתה יודע, לפי התקנון אתה לא מוגבל בזמן.

יוני שטבון: יש חברת כנסת שניצלה את זה היטב.

יואב בן צור: – – – על מוצרי יסוד.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק היא הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 49), התשע"ה–2014.

ניסן סלומינסקי: כפי שכבר אמרתי גם אתמול ואולי ייאמר גם בהמשך, פיצלנו את תיקון מס' 45 והעברנו אחד-אחד את כל התיקונים, ורובם הגדול הם הטבה, אם זה לאזרח ואם זה – בסופו של דבר זה מגיע גם לאזרח.

ניסן סלומינסקי: התיקון הזה, תיקון מס' 49, כולל את סעיף 3 מתוך תיקון מס' 45, שעניינו קביעת מס בשיעור אפס על שירותי פיקוח, תיאום ובקרה בקשר לביצוע ניסויים רפואיים.

ניסן סלומינסקי: כשאומרים "ניסויים רפואיים בבני-אדם", זה נשמע משהו שכל אחד פה – יכול להיות שהיה מתנגד: מה אתה עושה ניסויים רפואיים?

ניסן סלומינסקי: אבל פה הכוונה בדיוק הפוכה.

ניסן סלומינסקי: מדובר על תרופות שהן בשלב של ניסיון מתקדם מאוד, וצריך לעשות ניסויים כדי להכניס תרופות חדשות שבסופו של דבר מצילות חיים.

ניסן סלומינסקי: יש מערכת שלמה שאנחנו שותפים לה בכל העולם.

ניסן סלומינסקי: לכן, הצעת חוק זו נועדה למעשה לאפשר את קיומם של ניסויים קליניים הנערכים בישראל בידי חברות תרופות רב-לאומיות, וזאת באמצעות קביעת מס בשיעור אפס.

ניסן סלומינסקי: בנוסף, במהלך דיוני הוועדה הוחלט לקבוע פטור ממס ערך מוסף וממכס על יבוא של תרופות שמנכ"ל משרד הבריאות אישר כי הן משמשות לניסויים רפואיים בבני-אדם המבוצעים בישראל – אבל שוב, במובן החיובי, כדי לרפא אותם, כשאין דברים אחרים שאולי יכולים.

ניסן סלומינסקי: הפטור האמור עוגן במסגרת צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 5), התשע"ה–2014, שפורסם ונכנס לתוקף ביום 7 בדצמבר 2014.

ניסן סלומינסקי: זה תיקון חשוב שהוא באמת לטובת החולים, לטובת אלה שיזדקקו לזה.

ניסן סלומינסקי: כדי לא להטריח את הציבור, אני כבר עכשיו אודה לשר האוצר לשעבר ולסגן שר האוצר לשעבר, שהם היו היוזמים – –

אברהם מיכאלי: כל כך הרבה – – – עוד יחזירו אותו לתפקיד.

ניסן סלומינסקי: אדוני, מה שמגיע מגיע.

ניסן סלומינסקי: – – של הנושא הזה – גם לגבי זה וגם לגבי הוצאת התקנות – וכמובן למשרד הבריאות, שיזם, לרשות המסים, לעוזרי היקרים ולייעוץ המשפטי שלי, לשגית אפיק ולשלומית ארליך, וכמובן – לחברי הוועדה, שכולם היו שותפים, וזה עבר פה אחד ובברכה גדולה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכל חברי לאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת הכספים.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה.

יוני שטבון: יש בקשות דיבור?

יוני שטבון: אני מבין שאף אחד לא מעוניין.

יוני שטבון: אנחנו מתקדמים לכיוון הצבעה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יוני שטבון: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 49), התשע"ה–2014, נתקבל.

יוני שטבון: בעד – 14, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, ותירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/587).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו מתקדמים להצעת החוק הבאה:

יוני שטבון: הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ה–2014, של חבר הכנסת אריה דרעי וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

יוני שטבון: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יואב בן צור; בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – יש לנו רשימת דוברים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול ציינה הכנסת את יום החקלאי, ביוזמת חברי חבר הכנסת זבולון כלפה.

יואב בן צור: אני רוצה לפתוח בדבריו של יאנוש קורצ'אק: הדואג לימים – זורע חיטים; הדואג לשנים – נוטע עצים; הדואג לדורות – מחנך אנשים.

יואב בן צור: ההשקעה הטובה ביותר, בעלת התשואה המיטבית, היא ההשקעה בחינוך.

יואב בן צור: בכל קנה מידה לא נוכל לתאר את היתרון העצום שלנו בפיתוח המדינה והכלכלה.

יואב בן צור: כיצד היינו נראים ונמדדים ללא השקעה עצומה בחינוך?

יואב בן צור: חרף הביקורת הקיימת והדברים הדורשים תיקון, עלינו לעשות כל מאמץ למנוע אפליה בהקצאת משאבים בין ילדי ישראל ולעשות ככל הניתן ליצירת הזדמנות שווה לכל תלמיד ותלמידה במדינת ישראל.

יואב בן צור: הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ה–2014, המונחת לפניכם, אשר עברה בקריאה טרומית ובדיוני הוועדה לזכויות הילד בראשות חברת הכנסת – הראויה להערכה רבה על חריצותה – אורלי לוי אבקסיס, מבקשת לתת מענה לאוכלוסייה רחבה במדינת ישראל, אוכלוסייה שכולנו מחויבים לרווחתה ללא כל הבדל מגדרי או מגזרי, הלוא היא אוכלוסיית הילדים.

יואב בן צור: על-פי דוח הוועדה למלחמה בעוני, בכל שכבת גיל בבתי-הספר במדינת ישראל יש כ-40,000 ילדים שחיים בעוני.

יואב בן צור: בין 10% ל-15% מהילדים הללו זקוקים לאבחונים פסיכו-דידקטיים בשל קשיי לימוד כאלה ואחרים שמהם הם סובלים.

יואב בן צור: אבחונים אלה עולים להוריהם אלפי שקלים, ולעתים רבות ההורים מוותרים על ביצוע האבחון עקב מצוקה כלכלית.

יואב בן צור: מכאן שאלפי ילדים בכל שכבת גיל לא זוכים להזדמנות חינוכית שווה רק עקב מצב כלכלי קשה.

יואב בן צור: לכן, הצעת החוק מבקשת לעגן את השתתפות המדינה במימון אבחונים בהתאם לצרכים עבור ילדים החיים בעוני, וזאת לאחר איתורם תוך התערבות בית-ספרית.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, הן על פקידי האוצר והן על ממשלת ישראל למלא בצורה מספיקה את חובתם ולהבטיח לילדים הנזקקים והעניים חינוך היוצר הזדמנות שווה בין הילד של משפחת אברמוביץ מכפר-שמריהו לבין הילד של משפחת בוזגלו מירוחם; כן, וגם הילד של ריקי כהן מחדרה וגם בנו של מוחמד ג'בארין מאום-אלפחם.

יואב בן צור: כולם ילדים הם, וכולם זכאים להזדמנות שווה בחינוך, ללא אפליה מגדרית ומגזרית.

יואב בן צור: על הממשלה להמשיך ולתמוך בפה מלא בחוק זה, שכן מלבד היותו פרי יוזמתה, הרי הוא צודק, ראוי והוגן.

יואב בן צור: לא מדובר כאן בהצעת חוק פופוליסטית, ולא, חברי חברי הכנסת, אין זו הצעת חוק שנולדה ערב בחירות.

יואב בן צור: מדובר בהצעה אשר הונחה על שולחן הכנסת זה מכבר, כחלק ממכלול הצעות חוק המבקשות ליישם את דוח הוועדה למלחמה בעוני, וכולן נדחו על-ידי ממשלת ישראל היוצאת מלבד הצעת חוק זו, שמתאפיינת בשינוי מבורך ומחויב המציאות, ללא עוררין, ומי שיסרב לחקיקה זו אינו אלא אכזר לעצמו ולחברה כולה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, תהליכי החקיקה יתואמו עם משרדי החינוך, המשפטים והאוצר על מנת למנוע מצב של אינפלציית אבחונים, שיזיק בסופו של דבר לאוכלוסייה הענייה שבה החוק מבקש לתמוך.

יואב בן צור: יוגבל מספר האבחונים שיאשר משרד החינוך מדי שנה למכסה סגורה ומצומצמת עד לכדי כ-2,500 אבחונים בשנה.

יואב בן צור: סכום הסבסוד לא ייקבע בחקיקה.

יואב בן צור: הגשת הבקשות לקבלת המלגה תשולב במנגנונים הקיימים לקבלת המלגות דרך משרד החינוך, וזה כדי למנוע את הגדלתו של המנגנון הביורוקרטי וכדי להקל את התהליך להורים ולילדים הזכאים לאבחון זה.

יואב בן צור: אבקש מחברי להצביע בעד הצעת חוק זו, החשובה לרווחתם של ילדי הרווחה הזקוקים לכך.

יואב בן צור: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יוני שטבון: לפני שאנחנו עוברים להצבעה – יש בקשת רשות דיבור של חבר הכנסת נסים זאב.

קריאות: – – –

יוני שטבון: בסדר גמור.

יוני שטבון: יש לנו בעצם דיון – סליחה – דיון בהצעת החוק.

יוני שטבון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – –

יוני שטבון: אינו מעוניין.

יוני שטבון: חבר הכנסת נחמן שי – לא נוכח.

יוני שטבון: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, שלוש דקות, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבין שאנחנו מתנהלים ללא שרים, כאילו הממשלה כבר פורקה.

אברהם מיכאלי: הכנסת פוזרה.

יוני שטבון: השר יצא לפני כמה דקות.

אברהם מיכאלי: מי?

יוני שטבון: השר סילבן שלום.

יוני שטבון: יחזור עוד מעט.

יוני שטבון: אני גם ביקשתי שהוא יחזור.

אברהם מיכאלי: בסדר, הוא הלך להצביע במרכז הליכוד, מה הוא יחזור עכשיו.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: טוב, חברי חברי הכנסת, אכן מדובר פה בחוק ראוי, חוק שמבחינה מקצועית היה צריך להיות מזמן.

אברהם מיכאלי: לפי הנתונים שידועים לנו, הרבה מאוד ילדים לא הלכו לאבחונים האלה בגלל בעיות כספיות, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: חוסר אבחון גורם לבעיות, והבעיות גורמות לכך שהתלמידים בסוף לא נשארים במערכת ונפלטים מהמערכת.

אברהם מיכאלי: אני, יחד עם חברי, הכנו כמה חוקים שכנראה היו צריכים להיות מזמן מאושרים פה בכנסת, והחוקים האלה הם חוקים שנתמכו על-ידי דוח אלאלוף, והחוקים האלה, לצערנו, כמעט כולם נדחו על-ידי הממשלה, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: החוק הזה אושר בממשלה, אבל עברנו הרבה תלאות כדי להביא אותו גם למליאה.

אברהם מיכאלי: אני מצד אחד מעריך את התמיכה של הממשלה, ואני מודה על כך שתמכו בחוק הטוב הזה, אבל יחד עם זאת, הממשלה, שרואה חוקים שצריכים להיות מתוקנים ולא מתקנים אותם בגלל שיקולים פוליטיים קטנים – אני חושב שעל כך אי-אפשר לעבור לסדר-היום, והכנסת היא שצריכה בסוף לאשר חוקים כאלה.

אברהם מיכאלי: אני לא רוצה כרגע שיגידו: מחטפים של בחירות.

אברהם מיכאלי: אנחנו כרגע מאשרים דברים שלצערנו בשנתיים האחרונות לא אישרנו.

אברהם מיכאלי: והחוקים האלה הונחו פה כדי שאנחנו נביא למצב שהעוולות האלה לא יימשכו – לא רק בחצי השנה של תקופת הבחירות אלא גם בקדנציה הבאה, וכשאנחנו נגיע בעזרת השם נחדש את החוקים האלה, אפילו שלא הבאנו אותם עדיין לקריאה ראשונה; נחדש אותם כדי שנוכל לשים אותם על השולחן ולאשר אותם.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת אני מודה לחברת הכנסת אורלי לוי, וגם חבר הכנסת בן צור הזכיר אותה.

אברהם מיכאלי: היא לקחה את החוק הזה והובילה אותו בוועדה בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית, ובתוך יום-יומיים היא אישרה את זה לקריאה ראשונה.

אברהם מיכאלי: זה מראה שיש פה בבניין הזה אנשים טובים שעדיין מאמינים שדברים שצריכים להיות מאושרים – מאשרים אותם.

אברהם מיכאלי: אני מודה גם ליושב-ראש הקואליציה וללשכת ראש הממשלה, שעמלו ביום האחרון בשביל לאשר לנו להביא את החוק הזה למליאה.

אברהם מיכאלי: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יוני שטבון: רק לפני שאנחנו ממשיכים, אני מודיע שסגרתי את הרשימה לדיון זה.

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים עם חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת מוזס – אינו נוכח.

יוני שטבון: חבר הכנסת נהרי, מעוניין לדבר?

משולם נהרי: כן.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

משולם נהרי: רק?

משולם נהרי: איך אפשר?

יוני שטבון: שלוש דקות, על כלל הנושאים שחשובים לך בעת הזוּ.

משולם נהרי: בעת הזוֹ.

יוני שטבון: הזוֹ.

משולם נהרי: זוּ זה אשר: "עם זוּ יצרתי לי".

יוני שטבון: "תהִלתי יספֵּרו".

יוני שטבון: כן, בכבוד.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב, כאיש חינוך, לציין לשבח הגשת הצעת חוק כזאת, שלדעתי נדרשת מאוד מאוד בימים האלה, במיוחד כאשר אנחנו מקבלים את דוחות העוני.

משולם נהרי: ברחבי הארץ קיימות משפחות רבות אשר סובלות מקושי כלכלי ומנטלי, וכתוצאה מכך – ממצוקות קשות ומתמשכות.

משולם נהרי: ילדים שמגיעים מבתים אלה נושאים עמם מטען כבד מבחינה רגשית ולימודית, המוביל לא פעם לפליטתו של הנער מן המערכת החינוכית.

משולם נהרי: ועל כן, חובה על מערכת החינוך לתת מענה רגשי וטיפולי לילדים על מנת לאפשר להם לגדול ולהפוך לאנשים בוגרים עם רגש שייכות ורלוונטיות לקהילה ולחברה.

משולם נהרי: כדי באמת לטפל בילדים הללו, צריך לבצע כמה פעולות חשובות והכרחיות.

משולם נהרי: ד"ר רות קלדרון – –

רות קלדרון: כן.

משולם נהרי: – – אני חושב שזה גם נושא – – –

רות קלדרון: אנחנו מדברים על החוק.

משה מזרחי: בדיוק על זה דיברנו.

משולם נהרי: כן?

רות קלדרון: בשביל מה צריך אבחונים?

רות קלדרון: בשביל הקלות.

רות קלדרון: שייתנו לילדים הקלות.

רות קלדרון: לא צריך לשלם על זה 3,000 שקל.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני אומר שכדי לפתור את הבעיה יש צורך בכמה פעולות הכרחיות וחשובות.

משולם נהרי: אחת מהן – הדבר הראשון זה האבחונים הפסיכו-דידקטיים; קודם כול לאבחן ולראות מה הבעיה של הילד.

משולם נהרי: אחרי כן יש שרשרת של פתרונות – איך תוקפים את הבעיה.

משולם נהרי: לא מספיק לאבחן את הילד, אלא צריך גם לתת לו את הטיפול הרגשי, לתת לו את החונכות, את ההוראה המתקנת, את מרכזי ההעשרה והתמיכה, את הדרכת ההורים.

משולם נהרי: זה סל שלם שצריך לעטוף בו את הילד.

משולם נהרי: לא מספיק לאבחן אותו אלא צריך גם לתת לו מענים.

משולם נהרי: אני חושב שמערכת החינוך היא שצריכה לבצע את הדברים הללו, והיא מבצעת את הדברים הללו בחלקם.

משולם נהרי: ולא צריך בשביל זה ללכת ולחפש עכשיו תקציב, כדי להוסיף, המעט שבמעט שבמעט, להוסיף לרב שברב שברב, ל-47 מיליארד.

משולם נהרי: מתוך 47 מיליארד ומתוך המיליארדים שחוזרים לאוצר אפשר למצוא את התקציב הזה, מפני שלדעתי, במקום להתעסק בססמאות במערכת החינוך, צריך לעסוק במהות.

משולם נהרי: זה הדבר החשוב ביותר, הבסיסי, כדי למנוע מהילד בסופו של דבר להיפלט ממערכת החינוך.

משולם נהרי: אז לאבחן אותו ואז לעשות, וזה תפקידה של מערכת החינוך.

משולם נהרי: בחוק כתוב שהמטרה של החוק היא הזדמנות שווה להצלחה במערכת החינוך.

משולם נהרי: לצערי הרב, נער הייתי גם זקנתי, הייתי במערכת החינוך רוב שנות חיי, עסקתי בחינוך ושהיתי במערכת החינוך, והייתי גם בין מקבלי ההחלטות.

משולם נהרי: מעולם לא נתקלתי בחוסר שוויון כמו שהיה בתקופה הקצרה והשחורה הזאת.

משולם נהרי: מפני שבתקופה הזאת לא הייתה בעיה של כסף, לא הייתה פעם אחת שהשר לא עמד מעל דוכן זה וסיפר בגאווה: הנה, הבאנו והבאנו, עוד מיליארדים ועוד תוספות, ואף אחד לא הביא תוספת כזאת.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: זמנך תם.

משולם נהרי: אני מסיים.

משולם נהרי: אבל את הדברים החשובים הללו, המעט שבמעט שנותן את המרב שבמרב, לא עשו.

משולם נהרי: תחת זאת נהגו כפי שכתוב במקורותינו אצל לבן הארמי, שאמר ליעקב: "הבנות בנֹתי והבנים בני והצאן צאני, וכל אשר אתה רֹאה לי הוא".

משולם נהרי: זה לבן הארמי – הכול זה שלי.

משולם נהרי: אני אחליט למי לתת, אני אחליט למי לא לתת.

משולם נהרי: כך נהגו במערכת החינוך, לצערי.

משולם נהרי: אנחנו כמו יעקב.

רות קלדרון: שנת שמיטה.

רות קלדרון: זה לא שלנו.

עדי קול: אדוני היושב-ראש, מה עם השעון?

יוני שטבון: כן, הוא מסיים.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת נהרי; תודה רבה.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני שוב מברך את היוזמים, את חבר הכנסת ידידי יואב בן צור, איש חינוך ותיק, ואת הרב אריה דרעי, שהגיש את הצעת החוק, בין המגישים.

משולם נהרי: ואני אומר בהזדמנות הזאת: לא צריך להסתפק – –

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: תודה.

משולם נהרי: – – באבחונים – יותר חשוב לטפל בילדים הללו.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת משולם נהרי.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה; שלוש דקות.

יוני שטבון: ולאחר מכן – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: נא להקפיד על הזמן בשביל כולנו, כדי להמשיך בדיון הסדור.

עדי קול: אדוני היושב-ראש, אתה צריך להקפיד על הזמן.

יוני שטבון: קיבלתי את הערתך בשמחה רבה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ראשית, ברצוני לברך את היוזמים של הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ה–2014.

פנינה תמנו: אני חושבת שבסופו של דבר, כל עוד נהיה עסוקים בלצמצם פערים, בלדאוג לכך שיהיה שוויון הזדמנויות מגיל קטן, מהגיל הרך – לא להיזכר לתת פתאום שוויון הזדמנויות כשאנשים הופכים להיות סטודנטים וצלחו את כל הקשיים בחייהם לבד.

פנינה תמנו: כשמתחילים לתת את המענה האמיתי בגיל הרך ובבתי-הספר, ומסתכלים על אותם ילדים שמגיעים מרקע סוציו-אקונומי נמוך בעיניים ומאמינים בהם, אבל לא רק מאמינים בהם, אלא נותנים להם את הכלים שהם זקוקים להם – בוודאי שיש בתוכם מצטיינים, אבל יש כאלה שזקוקים לאבחון הפסיכו-דידקטי בשביל להסיר חסם כזה או אחר.

פנינה תמנו: ואני חושבת שאין ספק בכלל שברגע שהילדים האלה יודעים שיש – גם אם הם לא יודעים, הם יגדלו ויעריכו – שיש מעטפת מדינתית, שהיא נדרשת, שהיא ניתנת, והם לא נשארים מקופחים, בוודאי הם גם הופכים להיות ישראלים פרודוקטיביים יותר.

פנינה תמנו: רק לשם הדוגמה: הרי ברור שלא נשאיר ילד מחוץ לטיול שנתי רק בגלל שאין לו כסף, למרות שגם מצבים כאלה קרו.

פנינה תמנו: אבל יש, היום נותנים, יש קרן מיוחדת במשרד החינוך שהתקציב שלה היום מגיע ללמעלה ממיליון שקלים, ואם ילד צריך, נותנים לו את האפשרות להגיע לטיול שנתי, ולא נותנים למצב הסוציו-אקונומי לקבוע.

פנינה תמנו: על אחת כמה וכמה שהמטרה הראשונית כשילדים מגיעים לבית-הספר, מעבר לחינוך לערכים, זה ללמוד.

פנינה תמנו: וכדי ללמוד, אם יש לילד חסם פסיכו-דידקטי ולא מאבחנים את זה, הילד הולך לאיבוד.

פנינה תמנו: וכדי לדאוג לכך שהוא לא ילך לאיבוד רק בגלל שלהורים שלו אין כסף, צריך לתת מענה, המדינה צריכה לשלם והמדינה יכולה לשלם.

פנינה תמנו: והמדינה צריכה להסתכל על הילדים האלה, והמדינה צריכה לדאוג לילדים האלה, וצריכה לתת להם את האפשרות לגשת למבחנים – –

עדי קול: יוני.

פנינה תמנו: – – אם ההורים, אין להם כסף.

פנינה תמנו: חברת הכנסת עדי קול.

יוני שטבון: נא לסיים, משפטים אחרונים בבקשה.

יוני שטבון: זמנך תם.

פנינה תמנו: רק אומר, אדוני היושב-ראש, שצריך להבין, בהתחלה, בעבודה הקשה מאוד שעשינו – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אני מסיימת.

יוני שטבון: משפט אחרון.

פנינה תמנו: אני מסיימת.

פנינה תמנו: אדוני, אני מסיימת.

יוני שטבון: לא לא, בפעם הקודמת, בשמחה רבה – – –

פנינה תמנו: לא, בפעם הקודמת אין הגבלה על-פי התקנון.

יוני שטבון: כן, כן.

יוני שטבון: הפעם נא לעמוד בתקנון, נא לסיים.

יוני שטבון: משפט אחרון.

פנינה תמנו: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש הנכבד.

פנינה תמנו: רק אומר: עשינו עבודה מאוד מאומצת בוועדה לזכויות הילד, הוועדה החשובה ביותר לטעמי בכנסת.

פנינה תמנו: ואני אומרת לך שבמה

פנינה תמנו: לך העשייה עלו שאלות, למשל השאלה: האם יכולים עכשיו להסליל ילדים עניים?

יוני שטבון: לא לא, תודה רבה.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, תודה רבה.

פנינה תמנו: אני יורדת.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: תודה רבה.

פנינה תמנו: ואני אומרת לך שהכול בהסכמה, בהסכמת הורים – –

יוני שטבון: תודה רבה.

פנינה תמנו: – – שחס וחלילה לא יתחילו לעשות אבחונים גורפים לילדים עניים.

פנינה תמנו: כי אני בכלל חושבת שלמעלה מ-90% מהילדים העניים – –

יוני שטבון: תודה.

פנינה תמנו: – – הם הילדים הכי פיקחים וחכמים.

פנינה תמנו: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב – אחרון הדוברים.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: שלוש דקות, בבקשה.

נסים זאב: ראשית, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחברי הכנסת הרב אריה דרעי, יואב בן צור ואברהם מיכאלי ולכל היוזמים שהביאו את הצעת החוק.

נסים זאב: תבורכו, הצעת חוק חשובה.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, לא רק ילדים צריכים את האבחון הפסיכו-דידקטי.

נסים זאב: הממשלה הזאת, אם היה לה אבחון נכון בזמן, במועד, לא הייתה מתפרקת בכלל.

נסים זאב: יועצים פסיכולוגיים היו מובילים אותה בצורה נכונה.

יפעת קריב: כולנו בעד, אפשר להמשיך.

נסים זאב: כן כן.

פנינה תמנו: פסיכולוג.

פנינה תמנו: פסיכולוג.

נסים זאב: אני אומר:

נסים זאב: היו יכולים להנחות את הממשלה הזאת ולייצב אותה במקום שהיא תתפרק מעצמה.

נסים זאב: לא יודעים, אף אחד, מה קרה לממשלה, למה היא התפרקה, על מה אבדה הארץ, על מה אבדה הממשלה, למה היא איבדה את עצמה.

נסים זאב: עכשיו לגופו של עניין.

נסים זאב: מה לעשות, החוק הזה בא קצת באיחור, ולכן יכול להיות שאם היה ייעוץ קודם לכן, היינו יכולים אולי להמשיך עם הממשלה הזאת.

נסים זאב: לא שהייתי רוצה אותה, אבל בכל זאת, אני אומר, להבא.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לנושא הזה, אדוני היושב-ראש, שיש 07 ו-08, יש ליקויי למידה ויש שעות שילוב במשרד החינוך.

נסים זאב: ולצערי הרב, משרד החינוך קבע סל של שעות שילוב – אם בעבר תלמיד היה מקבל שעה אחת בשבוע, שגם זה כלום, הוא מקבל היום שעה בחודש.

נסים זאב: אז מה שקורה, שאם תלמיד או תלמידה בכיתה א' מתחילים שעה בשבוע, והילדה לא צריכה חינוך מיוחד, כי היא בסדר, היא כמעט, חלשה, צריכה שיעורי עזר – מה?

יפעת קריב: אנחנו מסכימים, אפשר לעבור להצבעה.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: ולי אסור לדבר אם את מסכימה?

יוני שטבון: חברת הכנסת קריב, יש לו עוד 50 שניות.

יוני שטבון: בבקשה.

נסים זאב: אני מסכים לכל החוקים, בואו נעבור.

נסים זאב: זה לא סל שעות, זה לא סל של חוקים.

נסים זאב: בסל חוקים אפשר להצביע על הכול ביחד.

נסים זאב: ואני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש כאן טעות חמורה, כאשר רבים לוחצים, הורים, לבקש 07, חינוך מיוחד, בגלל שאין להם מענה בשעות שילוב.

נסים זאב: אז מה קורה?

נסים זאב: למדינה זה עולה הרבה יותר כסף, זה עולה פי כמה וכמה, בגלל שאין מענה ב-08, שזה שעות שילוב, כי זה הכול תלוי בשר החינוך – כמה שעות הוא מקצה בשנה.

נסים זאב: אז יש שנים שהן שני שבע ויש שני רעב.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע, מה שיש היום – מתי"א זה נקרא, בבתי-ספר מסוימים, כדי למנוע אפשרות שילדים נזרקים, הייתי קורא לזה, ל-07 – לחינוך מיוחד.

נסים זאב: אפשר למנוע את זה ולשלב אותם בתוך שעות שילוב.

נסים זאב: גם למדינה זה יעלה פחות, וגם להורים – פחות עוגמת נפש, כי – –

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: תודה.

נסים זאב: – – הורים לא רוצים לראות שהילדים שלהם נמצאים בחינוך מיוחד ללא הצדקה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: אנחנו סיימנו את הדיון לקראת קריאה ראשונה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה – הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

נסים זאב: רק שנייה, שאגיע למקום.

נסים זאב: אדוני – – –

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ה–2014, לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

רות קלדרון: – – – בעד?

רות קלדרון: – – – אני יכולה להירשם בעד – – –

יוני שטבון: אין בעיה.

יוני שטבון: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם מיכאלי: אפשר להוסיף – – –?

יוני שטבון: חברת הכנסת קלדרון ביקשה להוסיף את שמה, וחבר הכנסת אברהם מיכאלי – להוסיף את שמו.

יוני שטבון: רק אומר לי מזכיר הכנסת להכריז שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, וחשוב להדגיש שחברי הכנסת שהזכרתי קודם הוסיפו את שמם בעד החוק.

יוני שטבון: הצעת החוק תחזור לוועדה לזכויות הילד; הוועדה המיוחדת – בשביל הפרוטוקול – לזכויות הילד.

יוני שטבון: אנחנו, כמובן – בכנסת הבאה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להכרזה של סגן מזכירת הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 9) (זכותו של נפגע עבירת מין לבחור את מין החוקר), התשע"ה–2014.

נאזם בדר: זהו.

נאזם בדר: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/592).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יוני שטבון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 161) (הגשת דין-וחשבון מקוון), התשע"ה–2014, של חברי הכנסת עדי קול וחיים כץ, לקריאה ראשונה.

יוני שטבון: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת עדי קול.

יוני שטבון: בבקשה.

עדי קול: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שנה אחרי שהתחלנו לעבוד יחד העוזרת הפרלמנטרית שלי קיבלה הודעה שחשבון הבנק שלה עוקל.

עדי קול: בביטוח הלאומי טענו שכבר שנה היא אינה משלמת להם, בעוד בשנה הזאת הכנסת שילמה עבורה כחוק.

עדי קול: מיותר להסביר כמה זה לא נעים כשחשבון הבנק שלך מעוקל, במיוחד כשזה קורה באופן פתאומי ולא מוצדק.

עדי קול: למה זה קרה?

עדי קול: המעסיקים אשר משלמים מדי חודש לביטוח לאומי עבור כל עובד מחויבים להעביר את שמות העובדים שלהם רק פעם בשנה.

עדי קול: לכן יש פער של כמעט שנה וחצי מהרגע שאדם מתחיל לעבוד עד שהביטוח הלאומי מעודכן בכך.

עדי קול: המעסיק משלם ביטוח לאומי, הביטוח הלאומי לא יודע, והחוב של העובד תופח עד שחשבון הבנק מעוקל.

עדי קול: הצעת החוק של חברי חיים כץ ושלי מבקשת להחיל חובת דיווח על המעסיקים לביטוח לאומי בתכיפות רבה יותר, של אחת לחצי שנה, כדי למנוע את חוסר התיאום הזה שגורם לעובדים עוגמת נפש.

עדי קול: אני מבקשת מכם לתמוך בהצעה.

עדי קול: רק לפני כן – אני רוצה להודות מקרב לב לעוזרים שלי, ענבל אלבז ויאיר פז, ולאחת והיחידה שבזכותה הצעת החוק הזאת עולה היום להצבעה, רעות יהודה.

עדי קול: תודה.

יוני שטבון: תודה לחברת הכנסת עדי קול על הדברים הקצרים.

יוני שטבון: אנחנו עוברים לדיון בנושא.

יוני שטבון: אין לנו רשימה – יש לנו רשימת דוברים.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, כמובן.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יוני שטבון: אם אפשר, ברשותך, להתייחס גם לחוק עצמו, זה יהיה מבורך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אל תגזים.

קריאות: – – –

יוני שטבון: אי-אפשר לצפות ליותר.

אורי מקלב: – – –

קריאה: אולי כתוב שם – – –

יוני שטבון: כן.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, גם בחוק הקודם זה היה קשור לגופו של עניין, ואני אומר את זה בכל הרצינות.

נסים זאב: אם היה אבחון לממשלה הזאת, הממשלה הזאת לא הייתה נופלת.

נסים זאב: עכשיו, לגבי העניין של הצעת חוק הביטוח הלאומי, הגשת דין-וחשבון.

נסים זאב: הרי מדובר במעסיקים פרטיים.

נסים זאב: לא מדובר, נגיד, במוסדות ציבור, או – – –

עדי קול: גם במוסדות – – –

נסים זאב: לא, לא.

נסים זאב: מוסדות ציבור באופן אוטומטי מדווחים כל חודש.

עדי קול: – – –

נסים זאב: באופן ישיר.

נסים זאב: לא, אני אומר לך, אין דבר כזה.

עדי קול: – – –

נסים זאב: אני לא מכיר מוסד ציבורי שלא מדווח ישירות ומשלם ישירות – – –

אורי מקלב: – – –

עדי קול: הוא משלם – – –

נסים זאב: יש טבלה של כל העובדים, וזה מוגש למס הכנסה.

נסים זאב: כל מעסיק מגיש את רשימת העובדים שלו, והוא משלם על כל עובד מדי חודש.

עדי קול: הוא משלם – – –

נסים זאב: משלם.

נסים זאב: אני אומר: מדוע שמס הכנסה, שמקבל את הכסף, לא ידווח ישירות לביטוח הלאומי?

נסים זאב: למה צריך להטיל את זה על המעסיק ולחייב אותו פעמיים בשנה או שלוש פעמים בשנה?

נסים זאב: מה זה, "שלוש פעמים בשנה יֵראה כל זכורך"?

נסים זאב: מה זה, הולכים לבית-המקדש?

נסים זאב: אני לא מבין.

נסים זאב: למה צריך להטיל את זה על המעסיק?

נסים זאב: באופן אוטומטי יש.

נסים זאב: היום אפשר להעביר את הרשימה של העובדים ממס הכנסה ישר לביטוח הלאומי.

נסים זאב: אני לא חושב שצריך לקנוס את העובד הפרטי, אלא אם כן יש כאן מטרה.

נסים זאב: יש כאן מטרה, אולי – אולי אנשים עובדים פה בשוק שחור, אולי אנשים עובדים פה ולא מדווחים על העובדים.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר: מי שלא מדווח אז הוא לא מדווח בכלל.

נסים זאב: ודאי הוא לא ידווח למס הכנסה – ודאי לא לביטוח הלאומי, כי ברגע שהוא מדווח למס הכנסה הוא גם יחויב בתשלום של הביטוח הלאומי.

נסים זאב: אז מי שמדווח הוא מדווח, ולכן אני חושב שאין פה מקום לקנס.

נסים זאב: אפשר לבקש מכל עובד לדווח פעמיים בשנה.

נסים זאב: אבל אם הוא דיווח אפילו אחת לשנה, זה שהביטוח הלאומי מכניס את הנתונים שלו באיחור, אחרי שלושה חודשים של השנה הבאה, זו הבעיה שלו.

נסים זאב: אפשר לבוא ולדרוש, נאמר בספטמבר, באוקטובר: נא לדווח לביטוח הלאומי אחת בשנה, בסוף שנה, לקראת סוף שנה, לקראת תחילת דצמבר, אבל אין צורך לדווח כבר ביוני וביולי.

נסים זאב: אני חושב שזה סתם מקשה.

נסים זאב: ודאי שאין מקום לקנס – לפחות לחשוב על ביטול הקנס.

נסים זאב: לאפשר דיווח מתי שכל אחד רואה לנכון; פעם או פעמיים בשנה זה נכון, אבל בלי קנסות.

נסים זאב: תודה.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: קריאה ראשונה, אני מדגיש.

יוני שטבון: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 161) (הגשת דין-וחשבון מקוון), התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 9, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה ותועבר להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

אברהם מיכאלי: – – –

קריאה: בעד.

אברהם מיכאלי: בעד.

קריאה: בעד.

יוני שטבון: חבר הכנסת אברהם מיכאלי בעד; חבר הכנסת בן צור בעד.

יוני שטבון: לפרוטוקול.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/588).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק הבאה:

יוני שטבון: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 61) (החלת האיסור על משלוח פרסומת לשם קבלת תרומות או לתעמולה), התשע"ה–2014, של חברי הכנסת מיקי רוזנטל ועדי קול.

יוני שטבון: תציג את הצעת החוק, הרלוונטית לתקופת בחירות, חברת הכנסת עדי קול.

יוני שטבון: בבקשה.

עדי קול: חברי חברי הכנסת, אני שמחה לעמוד כאן שוב ולהציג את חוק הספאם.

עדי קול: חוק הספאם שעבר בשנת 2008 נותן לנו, הצרכנים, כלים לפעול מול החברות המסחריות שמטרידות אותנו בטלפונים חוזרים ונשנים במטרה לגרום לנו להוציא כסף.

עדי קול: החוק קובע כי משלוח של דבר פרסום במייל, בסלולר או בכל דרך אחרת ללא קבלת אישור מראש עלול לגרור אחריו תשלום פיצויים ללקוח המוטרד.

עדי קול: אז נכון, חברות הסלולר, הכבלים ודומותיהן מתקשרות אלי בתדירות נמוכה יותר מבעבר, אבל השיחות מקבר רחל, ברוך השם, ממשיכות, והן מציקות ומעצבנות לא פחות.

עדי קול: הצעת החוק של חברי מיקי רוזנטל ושלי מבקשת להחיל את חוק הספאם גם על עמותות, כך שנוכל לפעול נגד כל המקובלים, הקדושים והצדיקים שמתקשרים אלינו לבקש תרומות.

עדי קול: לצערי הרב, הצעת החוק הזאת עברה ועדת שרים, ושר התקשורת גלעד ארדן ביקש להוציא ממנה את המסרים הפוליטיים, ולכן אתם ואנחנו, המפלגות, נוכל להמשיך ולשלוח מסרים פוליטיים גם כאשר לא קיבלנו אישור לכך.

עדי קול: חבל מאוד.

עדי קול: אני אבקש מכם לתמוך בהצעה; גם בלעדיה הטלפונים של כולנו מצלצלים בלי הפסקה.

עדי קול: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת עדי קול.

יוני שטבון: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק המוגשת לקריאה ראשונה.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת נסים זאב, ועוד חבר כנסת ביקש, נכון?

פנינה תמנו: אני ויתרתי – – –

יוני שטבון: וחבר הכנסת אורי מקלב.

יוני שטבון: ובשלב זה אני סוגר את הדיון לבקשות דיבור.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, את לא מעוניינת לדבר?

יוני שטבון: אני אשמח לקבל תשובה.

יוני שטבון: תודה.

פנינה תמנו: לא – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

יוני שטבון: הנושא הוא חוק המקביל לחוק הספאם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא מבין, הלוא סוכם שכל החוקים יהיו פה בהסכמה.

נסים זאב: אני לא חושב שיש הסכמה, לא מש"ס ולא מאגודת ישראל.

נסים זאב: מה פתאום היא מביאה פה חוק שאין בו הסכמה?

עדי קול: יש הסכמה.

נסים זאב: אין שום הסכמה.

נסים זאב: אני מודיע שאין הסכמה.

נסים זאב: אני מבקש להוריד את החוק הזה מסדר-היום.

נסים זאב: הוא חוק בעייתי, ואני מבקש שלא לקיים עליו דיון.

נסים זאב: אין הסכמה.

נסים זאב: אני מודיע שאין הסכמה.

נסים זאב: אנחנו נמצאים פה, יש פה את יושב-ראש הסיעה שמודיע שאין הסכמה.

עדי קול: – – –

נסים זאב: אני רוצה לדעת אם יש הסכמה.

נסים זאב: אני לא מוכן שכל אחד, בדקה האחרונה, כמו איזה תבשיל, התנור דולק אז כל אחד מכניס את הבצק שלו כדי לאפות את הפיתה שלו.

נסים זאב: זה לא עובד ככה.

נסים זאב: אנחנו לא במכירת חיסול של החוקים, שכל מי שחושב שצריך כבר לגמור לפני תחילת – היום או מחר; מחר גם יש חוקים?

נסים זאב: אני לא יודע.

דוד צור: נסים, למה אתה מתנגד?

נסים זאב: מחר גם יש חוקים?

נסים זאב: אם יש מחר, תשאירו את זה לדיון מחר.

נסים זאב: אני לא מוכן שיבוא חוק בעייתי מסוג הזה, שכל כולו – – –

רות קלדרון: מה הבעיה עם החוק?

נסים זאב: את שמעת אותה?

נסים זאב: היא אמרה.

נסים זאב: היא אמרה שהיא לא מוכנה.

נסים זאב: לא אכפת לה מה קורה באינטרנט, לא אכפת לה כל התועבות שנשלחות לפלאפונים שלנו; זה לא מפריע לה.

נסים זאב: אבל אם מישהו הטריד אותך באיזושהי תרומה, אז פה יש בעיה.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: זה מוסדות.

נסים זאב: אם הרבי מלובביץ' שולח מדי פעם איזה אס.

נסים זאב: אם.

נסים זאב: אס.

נסים זאב: מטעם בית-המדרש שלו שם, זה מפריע לה, אסור שזה יגיע.

נסים זאב: אבל כל התועבות למיניהן?

נסים זאב: אין בעיה.

נסים זאב: אפשר לשדר, אפשר לשלוח.

נסים זאב: אני רוצה להבין, כמה אפשר להביא חוקים כל כך צבועים לכנסת בדקה האחרונה וביום האחרון?

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך ואני מבקש ממזכיר הכנסת שאם אין הסכמה – ואני אומר לך שאין הסכמה בחוק הזה – אני מבקש שזה לא יעלה ולא יצביעו עליו היום.

עדי קול: יש הסכמה – – –

נסים זאב: אין הסכמה של כל הסיעות.

נסים זאב: גם של האופוזיציה.

נסים זאב: הייתה החלטה שכל הסיעות, כולל סיעות האופוזיציה, ואני מודיע שש"ס לא מסכימה.

נסים זאב: לראשונה אני רואה את החוק הזה פה, נמצא פה, על השולחן.

יוני שטבון: אנחנו רק נגיד שחבר הכנסת זאב אלקין וחבר הכנסת איתן כבל סיכמו שהחוק הזה יונח.

נסים זאב: הם לא סיכמו את זה עם ש"ס.

נסים זאב: לא סיכמו עם ש"ס, אדוני.

נסים זאב: איתן כבל לא מייצג אותי, עם כל הכבוד.

נסים זאב: הוא ממפלגת העבודה.

נסים זאב: מה אכפת לו מהחוק הזה?

עדי קול: – – –

נסים זאב: אני לא יודע.

נסים זאב: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, שהחוק הזה ירד מסדר-היום וידונו בו מחר, אם יש הסכמה.

נסים זאב: אם יש הסכמה, זה לא מאוחר.

נסים זאב: מחר יש חוקים.

יוני שטבון: חברת הכנסת עדי קול, האם את מעוניינת להסיר ולהעביר אותו למחר, בעקבות האפשרות שלא יהיה פה רוב?

קריאה: יהיה רוב.

עדי קול: לא.

עדי קול: ועדת הסכמות אישרה את החוק הזה, ולכן – – –

נסים זאב: את יכולה למשוך אותו ומחר להביא אותו.

עדי קול: אני לא מעוניינת.

יוני שטבון: מעוניינת להשאיר אותו.

יוני שטבון: הבנתי.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה.

יוני שטבון: אגב, היום היא לא חברת קואליציה.

יוני שטבון: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

יוני שטבון: מעוניין לדבר?

יוני שטבון: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת נסים זאב, אתה דיברת בשם אגודת ישראל.

אורי מקלב: אני לא מוסמך לדבר בשם אגודת ישראל.

אורי מקלב: אני יכול לדבר בשם יהדות התורה או בשם דגל התורה, אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני, שאנחנו לא חלוקים.

אורי מקלב: אנחנו לא מסכימים לדברי ההסבר של חברת הכנסת עדי קול.

אורי מקלב: אנחנו כן מסכימים, חבר הכנסת מיכאלי – אנחנו לא מסכימים לדברי ההסבר של חברת הכנסת עדי קול על הקונוטציה של ההסבר, אבל אנחנו כן תומכים בחוק.

אורי מקלב: זה שבאים ומסבירים שכל מי שמבקש תרומה כבר יש לו כיפה על הראש והוא בטח מוסד חרדי – זאת הטעות.

אורי מקלב: אולי מי שתורם את התרומה, יכול להיות שרובם חרדים או רובם דתיים, אבל להגיד שכל מי שמבקש?

אורי מקלב: הפוך.

אורי מקלב: אני גם חושב שיש כאלה שמתחזים, ולא כל אחד שקורא לעצמו "קבר רחל" הוא באמת קבר רחל, או שהוא מוצא לעצמו איזה מקום להתגדר בו והוא מחליט שהוא מתרים.

אורי מקלב: לכן, אנחנו יודעים את הכללים איך תורמים, למי תורמים.

רות קלדרון: – – –

אורי מקלב: כל מי שתורם, כל מי שמבקש תרומה אצלנו, צריך לקבל על זה הכשר שהוא תורם – – –

נסים זאב: אנשים לא יודעים, אתה יודע.

נסים זאב: רוב הציבור לא יודע.

אורי מקלב: לכן, אנחנו גם חושבים שבחלק הזה יש הרבה שרלטנים, הרבה שמציגים את עצמם, ורוב אלה שעושים את זה דרך ההודעות הם לא המוסדות האמיתיים או העמותות האמיתיות שצריכים לקבל.

אורי מקלב: יש, ברובם, בחלקם הגדול, או חלק ניכר שרלטנים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: עכשיו, יכול להיות שיש דברים שיינזקו בדרך בגלל זה; יכול להיות שיהיה דבר כזה, שגם כאלה שהם אמיתיים ויכולים לקבל, יהיה להם נזק ישיר או עקיף.

אורי מקלב: אבל כשאני בא, באיזון של הדברים, לחשוב אם אני יכול ואני אסכים שכל מי שרוצה לפרסם ולהציג את עצמו ולהטריד אנשים – ולפעמים להטריד אותם בזמנים לא-זמנים, וכל המסר שלו זה תרומה – גם זה לא מקובל עלינו.

אורי מקלב: יש אפשרות – מי שרוצה יכול לאשר.

אורי מקלב: אנחנו תמכנו בהצעה הזאת גם בקריאה טרומית, אבל הקונוטציה – הקול שלך הוא לא הקול שלנו.

אורי מקלב: את מציגה את זה – למה הדוגמה היחידה שיכולת להביא זה רק מתרומות כאלה ואחרות?

אורי מקלב: יש הרי עוד דברים שמדובר בהם פה – –

עדי קול: אתה צודק.

אורי מקלב: – – דברים אחרים.

אורי מקלב: יש כאן

אורי מקלב: עוד – אנשים שמציגים את עצמם לצורך כזה ואחר.

אורי מקלב: לא צריך תרומות.

אורי מקלב: תרומות נותנות קונוטציה שמה שיש מאחורי זה זה איזה מוסד – – –

רות קלדרון: קיבלנו.

נסים זאב: אבל זו הכוונה האמיתית שלה.

אורי מקלב: הכוונה האמיתית שלה – אני לא בוחן כוונות.

נסים זאב: אדוני, היא יוזמת הצעת החוק, היא אומרת לך את כל האמת.

נסים זאב: אתה לא מאמין לאמת שלה, ואתה אומר: לא לזה היא התכוונה.

אורי מקלב: לכן אמרתי שהקול שלה, תרתי משמע, זה לא הקול שלי.

אורי מקלב: גם הקול שלה בהצבעה וגם הקול בהסבר – כל אחד באמונתו יחיה.

אורי מקלב: אני רואה מכיוון אחר ואני כן תומך בחוק, בגלל הבעיה הנפוצה, שהתפשטה והתרחבה היום, מכל היבט שהוא, שאני לא רוצה לתמוך בה.

אורי מקלב: מי שהוא באמת מוסד מוכר והוא מוסד שעושה דברים טובים – ואנחנו יודעים שהוא צריך גם להציג את עצמו; יש לו מישהו שממליץ עליו, מישהו שמעיד על אופי הפעולה שלו ועל מטרות הפעולה שלו ועל אופן ההתנהלות שלו.

אורי מקלב: לכן, זה שמלבישים על כל דבר כזה איזו כיפה כזאת, או משהו דתי, ולכן צריך ללכת נגדו – את זה אנחנו לא מקבלים בכלל.

אורי מקלב: אבל זה שצריך לעשות הסדרה בעניין הזה, גם של תרומות, גם אחד שמציג את עצמו – הכול צריך להיות בצורה מאוזנת, בצורה אמיתית.

אורי מקלב: והסגנון הזה של צלצולים ללא הרף, עוד פעם ועוד פעם, הכול כדי לקדם את המטרה שלך, בלי שאני יודע מהי – אנחנו צריכים לדחות את זה ולא לאפשר את זה.

אורי מקלב: כמובן, אם יכול להיות שעל הדרך הזאת יכולים להינזק אחרים – זה בסדר – –

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: משפט אחרון, בבקשה.

אורי מקלב: – – אבל הצביעות הזאת שמסרים פוליטיים, זה כן אפשר – מה ההבדל?

אורי מקלב: למה אני צריך לשמוע את הקול של ראש הממשלה מפעם לפעם מדבר אלי: כאן ראש הממשלה, או כאן – למה אני צריך לשמוע את זה?

אורי מקלב: למה זה כן מותר ודברים אחרים אסור?

אורי מקלב: אם אסור, צריך לאסור את הכול.

אורי מקלב: דברים פוליטיים, יש להם עדיפות על דברים אחרים?

אורי מקלב: הרי לא דיברנו על התוכן של מה שההוא מוסר.

אורי מקלב: המסר: תנו לי לבחור את מה שאני רוצה.

יוני שטבון: נא לסיים.

אורי מקלב: אם זה לא קשור מה המסר שלו, ואם כן, אם יש דברים שלא צריכים להסכים להם, לא צריך להסכים, וצריך להמשיך ובנוסח הקריאה השנייה והשלישית להכניס כל מסר שהוא, גם בקשת תרומה וגם מסר פוליטי.

אורי מקלב: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

עדי קול: – – –

יוני שטבון: אין צורך.

יוני שטבון: יש משהו אישי?

יוני שטבון: לא.

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 61) – הצבעה בקריאה ראשונה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 61) (החלת האיסור על משלוח פרסומת לשם קבלת תרומות או לתעמולה), התשע"ה–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 7, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק אושרה, ותועבר להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: חברת הכנסת רינה פרנקל, לטובת הפרוטוקול, גם בעד החוק.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/592).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: הצעת החוק הבאה:

יוני שטבון: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), של חבר הכנסת שמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת.

יוני שטבון: יציג את החוק חבר הכנסת שמעון אוחיון.

יוני שטבון: חוק חשוב מאוד.

יוני שטבון: בבקשה, עד עשר דקות; זה לא אומר שחייבים לדבר עשר דקות.

יוני שטבון: הצעת החוק הבאה, למי ששאל – הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה זו ההצעה הבאה.

קריאה: – – –

יוני שטבון: אנחנו עכשיו בהצעת חוק – סליחה, טעות שלי.

יוני שטבון: יש שתי הצעות חוק שעוסקות בעידוד מקצוע ההוראה, של חבר הכנסת שמעון אוחיון.

יוני שטבון: לאחר מכן – הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: חבר הכנסת שמעון אוחיון, עד עשר דקות, בבקשה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאחרונה אנחנו עדים להתעוררות מבורכת ורצון של יהודים מן התפוצות לעלות ארצה.

שמעון אוחיון: ההתחזקות של ממד העלייה ממערב אירופה וממזרחה מחייבת אותנו להתעסק בדרכים שבאמצעותן נוכל להקל על אותם עולים חדשים להשתלב בחברה הישראלית.

שמעון אוחיון: כמובן, הנושא המרכזי הוא תעסוקה.

שמעון אוחיון: והנה, כאן, לצערי, חוק שנחקק ב-2008 ומסדיר את מקצועות הבריאות מדבר במפורש על הכשרה אקדמית באוניברסיטה.

שמעון אוחיון: אלא מה?

שמעון אוחיון: במערב-אירופה – בצרפת, בבלגיה ובמקומות אחרים – יש מקצועות פארה-רפואיים שההכשרה להם נעשית במכונים אקדמיים; הלימודים הם אקדמיים, אבל המכונים אינם אוניברסיטה.

שמעון אוחיון: לכן עולים חדשים בעלי תעודות – או מה שנקרא "דיפלומות" – במקצועות פארה-רפואיים, כמו פיזיותרפיסטים, קלינאי תקשורת, דיאטנים ואחרים, הם ללא תעסוקה.

שמעון אוחיון: משרד הבריאות איננו מכיר בתעודות הללו.

שמעון אוחיון: הצעת החוק היא אומנם בבחינת הוראת שעה, אבל היא באה לתקן עוול שנעשה לאותם עולים חדשים, לאותם אנשים שכן קיבלו הכשרה אקדמית ראויה.

שמעון אוחיון: לא מזמן, כאשר ביקרנו בסנאט בצרפת, באו אלי כמה סנטורים והעלו את הסוגיה הזאת: איך אתם מתייחסים למערכת הבריאות וההכשרה המקצועית בצרפת?

שמעון אוחיון: אנחנו פחות מכם?

שמעון אוחיון: אנחנו ראויים או שההכשרה המקצועית שלנו איננה מספיקה בעיניכם?

שמעון אוחיון: אלא מה, המוסדות במדינות הללו מצאו לנכון לתת את ההכשרה המקצועית ברמה אקדמית במכונים ולא באוניברסיטה.

שמעון אוחיון: נכון שבעקבות ההסכם באיחוד האירופי, מ-2017 ייכנסו כולם תחת מוסדות אוניברסיטאיים, ומכאן ואילך יקבלו תעודות אוניברסיטאיות.

שמעון אוחיון: לכן, אנחנו מבקשים במסגרת החוק, שהוא הוראת שעה, להכיר – שהמנהל הכללי של משרד הבריאות יוכל לבחון את התעודות הללו, את הדיפלומות, יכיר כמובן את תוכנית הלימודים שבה הם הוכשרו, ובוודאי יראה וייווכח שהתוכניות הללו עומדות ברמה האקדמית והמקצועית הראויה, ויעניק להם רישיון לעסוק במקצוע הבריאות או המקצוע הפארה-רפואי.

שמעון אוחיון: אני רואה בזה ברכה, הכרה וסיוע לעלייה החדשה, גם ממערב אירופה וגם ממזרחה, כדי לתת לאותם עולים אפשרות להשתלב במקומות תעסוקה מסודרים ומכובדים, כפי שהוכשרו לכך.

שמעון אוחיון: העולים החדשים נתבעים בכל מקרה להתמודד עם קשיי קליטה, עם המעבר, ובמיוחד כאשר נעשה מעבר חד בעקבות התופעות האנטישמיות שיש כיום באירופה בכלל ובצרפת, כפי שגם שמענו – עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, אירועים רודפים אירועים.

שמעון אוחיון: והנה, אותם עולים ארצה שהצטרכו לאסוף את מיטלטליהם, לעזוב את מקומות עבודתם, את מקום מגוריהם, לעלות ארצה, להשתלב, ללמוד שפה חדשה; חלקם מכשירים את עצמם עוד בהיותם בחוץ-לארץ, אבל חלקם נדרשים להשלים, ללמוד ולהסתדר, יחד עם ילדיהם, במסגרות חינוכיות אחרות.

שמעון אוחיון: והנה, במסגרת התעסוקה כאן יש מחסום.

שמעון אוחיון: על כן, מטרת החוק הזה היא להסיר את המחסום הזה שבפניהם ולאפשר להם להשתלב במקצועות פארה-רפואיים.

שמעון אוחיון: אני מבקש מהכנסת לקבל את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יוני שטבון: גם אני מצטרף לדברים החשובים שהוא עוסק בהם.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: מוותר.

יוני שטבון: אינו מעוניין לדבר.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה, ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יוני שטבון: אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת אורי מקלב כמצביע בעד הצעת החוק הנוכחית.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/593).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יוני שטבון: הצעת חוק לעידוד מקצוע ההוראה, התשע"ה–2014, של חבר הכנסת שמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

יוני שטבון: יציג את החוק יוזם החוק, חבר הכנסת שמעון אוחיון.

יוני שטבון: בבקשה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלי לעידוד מקצוע ההוראה באה להתמודד עם אחת הבעיות המרכזיות במערכת החינוך.

שמעון אוחיון: הלוא ידוע לכולם שההשקעה הטובה ביותר בחברה מבחינה חברתית וכלכלית היא השקעה בחינוך.

שמעון אוחיון: ההשקעה בחינוך הטובה ביותר, וכולם מסכימים, היא השקעה במורים.

שמעון אוחיון: והנה, לצערי, מדינת ישראל עדיין לא הפנימה את חשיבות ההשקעה במורים, ובמיוחד בגיוסם ובתגמולים שהיא מעמידה להם כדי שיתמידו במקצוע ההוראה.

שמעון אוחיון: הצעת החוק שלי מדברת על כמה וכמה שלבים.

שמעון אוחיון: השלב הראשון הוא ששר החינוך יטפח ויקדם גיוס של מועמדים טובים וחזקים לתוכניות הכשרה מיוחדות שיהיו בהן מצטיינים; שיהיו בהן אנשים עם יכולות להתמיד במקצוע ולתרום למערכת החינוך, ולא חלילה כברירה נוספת או ברירת מחדל – אם אין תעסוקה, אז חס וחלילה הולכים להוראה.

שמעון אוחיון: לא, לא זאת הכוונה.

שמעון אוחיון: הכוונה היא לגייס את הטובים ביותר, את המוכשרים, את החזקים.

שמעון אוחיון: בשלב השני – לתת להם את ההכשרה האינטנסיבית שאפשר לתת.

שמעון אוחיון: אם מדובר על בתי-ספר תיכוניים, אנחנו מדברים על הכשרה ברמה אקדמית של תואר שני.

שמעון אוחיון: אני זוכר שכשהייתי יושב-ראש ועד הורים ניגש אלי אחד ההורים ואמר לי: תסלח לי, שמעון, אתה באמת חושב שהמורה הזה יכול ללמד את התלמיד שלי מתמטיקה?

שמעון אוחיון: אנחנו לא רוצים לפגוע חלילה בציבור המורים, אנחנו רוצים לחזק את מעמדם, ולכן משרד החינוך צריך לטפח, במיוחד כאשר מדובר בחטיבות הביניים ובבתי-הספר התיכוניים, מורים שעברו הכשרה אינטנסיבית של תואר שני ותעודת הוראה.

שמעון אוחיון: רק כך נוכל באמת להעמיד מורים טובים למערכת.

שמעון אוחיון: והשלב השלישי – אחרי שגייסת את הטובים ביותר ונתת להם הכשרה אינטנסיבית, תן להם את התגמול הראוי.

שמעון אוחיון: היום, לצערי, השכר של המורים, עם "אופק חדש" ועם "עוז לתמורה" וכל התוספות החדשות – עדיין השכר של מגזר המורים במדינת ישראל נמצא בתחתית הטבלה של המגזר הציבורי, וזה על-פי פרסום של הממונה על השכר, טבלאות שהוא הניח לפנינו לפני כחצי שנה, שמונה חודשים.

שמעון אוחיון: עם כל התוספות של "אופק חדש", עם כל התוספות של "עוז לתמורה", עדיין שכר המורים נמצא בתחתית הטבלה.

שמעון אוחיון: אז אם אני רוצה באמת לשפר את מערכת החינוך, לתרום למערכת החינוך, אני חייב גם לתגמל את אותם אנשים שנרתמים להוראה, שמוכנים ללכת להכשרה אינטנסיבית, שבאו עם נתונים.

שמעון אוחיון: אם לא אציע להם תגמולים מיוחדים ושכר מיוחד – לא כפי שמוצע היום – לא אגייס, לא נצליח לגייס מורים טובים למערכת; אז צריך לזכור גם את העניין של התגמולים.

שמעון אוחיון: הצעת החוק גם אומרת שבחקיקה – ולא רק כעניין שנתון לתקנה או להוראה – מקצועות נדרשים, מורים שהולכים למקצועות נדרשים, בוודאי במיוחד לפריפריה, תצטרך מערכת החינוך לתגמל אותם כראוי.

שמעון אוחיון: מורים שיורדים ומגיעים לפריפריה יצטרכו גם להיות מתוגמלים בצורה ראויה, ולא להפסיק את מערכת התגמולים שנקבעה, כי המצב היום לא ברור.

שמעון אוחיון: על-פי המצב שקיים היום, אנשים שנכנסו למערכת התגמולים נהנים ממנה, אבל אנשים חדשים – אם אנחנו רוצים לעודד אנשים שיקומו ויעזבו את המרכז וילכו אל הפריפריה וילמדו שם את המקצועות הנדרשים וילמדו בכלל, אנחנו חייבים לתגמל אותם.

שמעון אוחיון: רק כך נוכל לראות אנשים בעלי הכשרה אינטנסיבית ברמה גבוהה מגיעים גם לפריפריה.

שמעון אוחיון: נכון, מגיעים מורים לפריפריה, הכיתות בוודאי מאוכלסות ומאוישות על-ידי מורים, אבל ההכשרה של אותם אנשים שנמצאים במרכז הארץ היא הרבה יותר טובה מההכשרה שמציגים אנשים אחרים שמגיעים אל הפריפריה, ולכן אני מבקש שהכנסת תצביע בעד הצעת החוק, שבאה לתת עידוד, עדיפות, למקצוע ההוראה, שזה באמת דבר טוב למערכת החינוך, וזה דבר מצוין לעתיד ילדינו ולדור המתחנך במסגרת המערכת החינוכית.

שמעון אוחיון: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, יש לך זכות דיבור.

יוני שטבון: אנחנו עוברים לדיון בנושא.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך את חברי חבר הכנסת שמעון אוחיון על הצעת החוק לעידוד מקצוע ההוראה.

נסים זאב: "המה כרעו ונפלו ואנחנו קמנו ונתעודד" – צריכים לעודד.

נסים זאב: עידוד זה טוב, אבל איך המדינה הזאת מעודדת באמת?

נסים זאב: מה היא עושה?

נסים זאב: בוא נאמר קודם כול איך היא מעודדת במגזר החרדי.

נסים זאב: 200 מוסדות חינוך, אדוני היושב-ראש, מדובר באלפי תלמידים ותלמידות במוכר שאינו רשמי ות"תים, שמגישים בכל שנה מחדש בקשה לרישיון.

נסים זאב: מבנה קיים 50 שנה, בכל שנה צריך להגיש בקשה מחדש למוסד שלו.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: ככה.

נסים זאב: כי אתה חרדי, כי אתה מוכר לא רשמי, כי בכלל צריכים להתעלל.

נסים זאב: צריך לעודד את המורים?

נסים זאב: אז איך מעודדים אותם?

נסים זאב: סוגרים את השיברים.

נסים זאב: משרד החינוך – למרות שזה לא תמיכה של 100% באותם מוסדות פר ילד, זה בין 55% לבין 75%, תלוי אם זה מוכר שאינו רשמי או שזה ת"ת – מעכב את השכר לאותם מורים, ויש היום בתי-ספר של "בית יעקב".

נסים זאב: ששלושה חודשים לא נתנו שכר, ואת הניירת נתנו, מסרו למשרד החינוך כבר בינואר, בתחילת ינואר.

נסים זאב: אז איך רוצים לעודד את המורים?

נסים זאב: הוא אומר: תשמעו, תלמדו, אבל חינם אין כסף.

נסים זאב: זה העידוד של הממשלה.

נסים זאב: או הצעת החוק הנהדרת, הדבר הכי מבריק שהיה לשר החינוך, זה איך לשלב מורים ערבים בבתי-ספר יהודיים, להכריח אותם להכניס שם לבתי-הספר.

נסים זאב: ופנו אלי דווקא מבתי-הספר של "המזרחי" ואמרו: אנחנו לא רוצים ערבים – לא בגלל שאנחנו לא מעריכים ערבים; יש לנו מורים משלנו.

נסים זאב: זה לא עניין של גזענות.

נסים זאב: כל דבר היום קוראים לו גזענות.

נסים זאב: אני למשל לא אכניס לבית-הספר שלי, לבנות – יש לי ברוך השם תחת חסותי 1,600 בנות – לא אכניס גברים, אבל לא בגלל שאני גזען ולא רוצה להכניס בנים או מורים; כי זו דרך החינוך שלנו, הצניעות של בנות ישראל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לכולם: כל תוכנית המח"ר, אני הובלתי אותה.

נסים זאב: השר גדעון סער, מגיעה לו הזכות על כך, אבל הגעתי למצב שהייתי חייב ללחוץ על משרד החינוך, וקיבלתי את כל הגיבוי של השר, וברוך השם יש לנו בלימודי ה-BA – חשוב שתדע, מר שמעון אוחיון, ידידי חבר הכנסת – 450 תלמידות, ויש לנו גם MA השנה, בגלל שיש מח"ר.

נסים זאב: אבל גם יש התחשבות ברגישות, והרגישות פה – קצת יותר פיקוח ממה שקורה במכללות, ודאי באוניברסיטאות, ועובדה שיש כאלה שנכשלו ואפילו המכללות שלהם נסגרו בגלל שלא עמדו בקריטריונים רוחניים שוועד הרבנים דורש.

נסים זאב: ולכן, הצעת החוק שלך חשובה מאוד, אדוני חברי חבר הכנסת שמעון אוחיון.

נסים זאב: אני מודה לך על כך, וזה ודאי יעודד, בפרט הנושא של רמת השכר של המורים, אם זה בפריפריה, שצריך להוסיף להם קצת יותר.

נסים זאב: תבורך על כך.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת החוק.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד מקצוע ההוראה, התשע"ה–2014, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה, ותועבר להמשך דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/597).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו עוברים להמשך דיון בהצעות החוק.

יוני שטבון: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 9) (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת יפעת קריב, לקריאה ראשונה – בבקשה.

יוני שטבון: עד עשר דקות.

יפעת קריב: תודה רבה.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 9) (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר) היא הצעת חוק שלי ושל חברי הכנסת משה מזרחי ודוד צור.

יפעת קריב: זו הצעת חוק מאוד חשובה, ואני מאוד שמחה שהכנסת החליטה בכל זאת לעשות מאמץ גדול ולהעביר אותה היום.

יפעת קריב: אני רוצה לספר לכם שהשבוע ליוויתי נערה צעירה בכל ההליך של הגשת תלונה במשטרת ישראל.

יפעת קריב: זאת נערה שפנתה אלי לפני כמה שבועות, בעקבות חוק הסרטונים, על כך שסרטון של קיום יחסי מין שלה עם חבר שלה הופץ באינטרנט, והיא לא ידעה מה לעשות עם זה – איך מורידים את הסרטון ואיך מונעים את זה.

יפעת קריב: פניתי אליה ואמרתי לה: בואי נגיש תלונה במשטרה.

יפעת קריב: קודם כול משטרת ישראל צריכה לטפל במקרה.

יפעת קריב: לקח כמה שבועות עד שהיא בכלל הסכימה להגיע למשטרה.

יפעת קריב: מה שבעצם הבטחתי לה זה שאני אלווה אותה באופן אישי ואלך אתה: את לא נמצאת שם לבד במשטרה.

יפעת קריב: ואכן, ביום ראשון האחרון הלכנו ביחד למשטרה.

יפעת קריב: לקח הרבה זמן לשכנע אותה, ועברנו ביחד את כל ההליך של הגשת התלונה.

יפעת קריב: לא הזדהיתי, לא אמרתי מי אני.

יפעת קריב: באתי כמלווה ונתתי לה להוביל את כל ההליך.

יפעת קריב: רציתי לראות איך באמת המשטרה מטפלת בתיק הזה – תיק שנערה נכנסת ואומרת: נפגעתי מינית, אני צריכה עזרה.

יפעת קריב: אני רוצה, כן, מעל במה זאת, לשבח את המשטרה על העבודה הנהדרת שהם עשו באותו יום, מהרגע שהיא נכנסה.

יפעת קריב: עברנו ליומנאי, ומהיומנאי – לקצין.

יפעת קריב: כשהגענו לקצין הנערה אמרה: ומה עכשיו?

יפעת קריב: פה התערבתי ואמרתי: אנחנו מבקשות חוקרת ולא חוקר.

יפעת קריב: היה לה פחד מאוד גדול, גם מהגשת התלונה וגם ממי שיחקור אותה.

יפעת קריב: עד היום, לפני הצעת חוק זו, כשנפגעת מינית או נפגע מגיעים למשטרה, החוקר שנמצא באותו רגע במשמרת, ועל-פי רוב זה גבר, הוא שחוקר.

יפעת קריב: אמר לנו הקצין החוקר: אין כרגע חוקרת, תצטרכו להמתין.

יפעת קריב: החלטנו להמתין.

יפעת קריב: זה לקח כמה שעות.

יפעת קריב: אני שוב אומרת, הם באמת היו בסדר גמור, המשטרה.

יפעת קריב: הגיעה חוקרת, ואני רוצה לומר לכם כאן, וגם לחברי דוד צור ומשה מזרחי, כשוטרים לשעבר, שהגיעה חוקרת כל כך מקצועית, כל כך נהדרת, שהיה שווה להמתין לזה שהיא תחקור.

יפעת קריב: במהלך החקירה, כשישבתי בצד כמלווה, הכול היה כל כך מעמיק.

יפעת קריב: היא נגעה בכל פרט ופרט.

יפעת קריב: אם אתם שואלים אותי, במהלך החקירה יכולנו לראות שמדובר כנראה בעבריין סדרתי.

יפעת קריב: נראה שהתיק הזה ילך ויעבור חקירה יותר מעמיקה.

יפעת קריב: כשיבחנו אותו יראו שהוא פשוט לקח את הבחורה הזאת והוליך אותה שולל, מהפגישה הראשונה עד אותה פגישה שהתקיימה בחדר שכולו היה מלא מצלמות והיא לא ידעה.

יפעת קריב: אין ספק שהיה פה משהו מתוכנן, סדרתי.

יפעת קריב: אני בטוחה שבעקבות הגשת התלונה שלה נגלה עוד נשים שנפלו בפח של אותו עבריין, או אדם שכרגע צריכים לבדוק.

יפעת קריב: מה שחשוב, שבזכות זה שחקרה אותה אישה, היא נפתחה והיא סיפרה.

יפעת קריב: זאת הייתה חקירה מאוד ארוכה, אבל החקירה הזאת בעצם אפשרה גם לה וגם לחוקרת להגיע למקומות מאוד קשים, מאוד אינטימיים; אני חושבת שהמילים הכי מתאימות: קשים, מביכים.

יפעת קריב: נוצר ביניהן קשר כל כך חזק.

יפעת קריב: אני חושבת שזה מה שיעזור לנו להפליל את אותו בן-אדם ולהפליל אחר כך עבריינים נוספים.

יפעת קריב: והדבר הכי משמעותי – אם יש בנות או נשים נוספות שנפלו קורבן לאותו אדם, בעקבות המקרה הזה ובעקבות החקירה אנחנו נוכל בעצם להגן עליהן.

יפעת קריב: בדיוק השבוע, גברתי היושבת-ראש, ראיתי כמה משמעותי שחוקרת תחקור אישה שנפגעת.

יפעת קריב: אני חושבת שנפגע עבירה מינית שמגיע למשטרה וצריך לעבור שם את כל ההליך הוא נורא מבולבל, נורא נסער, עם הרבה מאוד פחדים.

יפעת קריב: אנחנו צריכים לעזור להם לקבל חוקר או חוקרת על-פי בחירתם.

יפעת קריב: לכן הצעת חוק זאת, שאומרת שנפגע עבירת מין, כשהוא מגיע למשטרה, יוכל לבחור את מין החוקר, היא הצעת חוק מאוד חשובה.

יפעת קריב: המשטרה והמשרד לביטחון פנים משתפים פעולה בהצעת החוק הזאת.

יפעת קריב: בעקבות ההצעה הם יכשירו יותר נשים כחוקרות.

יפעת קריב: זה יהיה הליך שיתחיל בתחנות הגדולות, ולאחר מכן – התחנות בפריפריה, אבל המטרה להגיע לכל תחנה ותחנה בישראל.

יפעת קריב: אני רוצה להודות שוב לשותפי להצעת החוק.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לצוות שלי, למלי, לדוד ולאהוביה, שעבדו על הצעת החוק הזאת.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לוועדת החוקה ולדוד רותם – שלא נמצא כאן – כי באמת עשינו מאמץ מאוד משמעותי.

יפעת קריב: אני רוצה להודות גם ליואל, היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.

יפעת קריב: עשינו מאמץ מאוד משמעותי, בכל זאת, להעביר בכנסת הנוכחית את הצעת החוק הזאת.

יפעת קריב: אז אמן שנצליח לעזור לעוד נפגעי ונפגעות עבירות מין.

יפעת קריב: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה – הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 9) בקריאה ראשונה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 9) (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ה–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רות קלדרון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה מצביעה בעד.

רות קלדרון: חבר הכנסת שמעון אוחיון מצטרף לבעד.

רות קלדרון: התוצאה: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רות קלדרון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וחבר הכנסת שמעון אוחיון מצטרפים – בעד.

רות קלדרון: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/593).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת החוק הבאה:

רות קלדרון: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), של חברת הכנסת יפעת קריב וקבוצת חברי הכנסת.

רות קלדרון: תציג את החוק חברת הכנסת קריב.

יפעת קריב: גברתי היושבת-ראש, חברי שנמצאים בכנסת, במליאה, אני רוצה להגיד לך שזה מאוד מרגש לסיים ככה את מליאת הכנסת – בשתי הצעות חוק שבעיני הן הצעות מסמלות את הסיבה לכך שהגעתי לכנסת.

יפעת קריב: כשעמדתי פה והתחייבתי להגן על נשים, לתמוך בנשים, למנוע עבירות מין – אני חושבת שאין סיום טוב יותר מזה לכנסת הנוכחית.

יפעת קריב: הצעת החוק הזאת היא, שוב, בעקבות פניית ציבור שהגיעה אלי.

יפעת קריב: זאת פנייה של אימא שהגיעה אלי לכנסת וסיפרה לי שהאב, בעלה, התעלל מינית בבת שלהם.

יפעת קריב: אלימות מאוד קשה הייתה בבית, אלימות מינית.

יפעת קריב: האב נאשם בגזר-דין חלוט והגיע לבית-סוהר ונמצא היום במאסר.

יפעת קריב: הדבר המפתיע הוא שאותו אב ממשיך בעצם לקבל ולהוביל החלטות שקשורות לבת; ממקום מושבו בכלא הוא מחליט איזה טיפול היא תקבל, אילו תרופות היא תקבל, מי יטפל בה.

יפעת קריב: בעצם גילינו שהורה נשאר אפוטרופוס של הילד וממשיך לטפל בו גם לאחר שהוא התעלל בו ופגע בו בצורה קשה ואכזרית.

יפעת קריב: לכן, הצעת חוק זאת באה ואומרת, שהורה שהואשם בפגיעה בקטין, בפגיעה בילדיו, לא יוכל להמשיך ולקבוע איזשהן קביעות שקשורות לטיפול רפואי, לתרופות, לכל טיפול שקשור לקטין.

יפעת קריב: אנחנו בעצם שוללים לו את הזכויות לגבי אותו ילד שהוא פגע בו, אבל אנחנו כן משאירים את החובות.

יפעת קריב: הורה שפוגע בילד שלו כן יצטרך להמשיך לשלם מזונות, כן יצטרך להמשיך למלא חובות כלפי הילד שלו, כי זה ילד שלו, אבל הזכויות יילקחו ממנו.

יפעת קריב: זה לא הגיוני שהורה שפגע בילד ימשיך לטפל בו.

יפעת קריב: הנערה שאני מטפלת בה – לא מטפלת בה, הנערה שאני מסייעת לה ולמשפחתה, כרגע האב ממשיך לשלוט ולהתעלל בה ובאמה, ובעצם ממשיך לנהל את הבית ממקום מושבו בכלא.

יפעת קריב: לא יכול להיות שבחברה הישראלית, שמגינה על קטינים, שמגינה על אימהות ועל משפחות שנפגעות, האבא ימשיך להתעלל במשפחה מהכלא.

יפעת קריב: אני מקווה שאנחנו נעביר את הצעת החוק הזאת בהקדם – גם בקריאה שנייה ושלישית בכנסת הבאה, אבל מבחינתי, להעביר אותה בקריאה ראשונה היום זה דבר מאוד מאוד חשוב.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שהצעת החוק הזאת הגיעה לוועדה שלה.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שעזרה לנו להעביר את זה בימים האחרונים; שוב, לצוות שלי, לדוד, למלי לאהוביה, ולשורה של חברי כנסת שתמכו: דוד צור, עליזה לביא, יואל רזבוזוב, קארין, שמעון, למשה מזרחי ושורה של חברי כנסת, כי זאת הצעת חוק חשובה לחברה ישראל.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לדב חנין, שנמצא כאן.

יפעת קריב: גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה לסיים ולומר שמרגש אותי לסיים את הכנסת התשע-עשרה בשתי הצעות חוק אלו, שמגינות על קטינות, שמגינות על נפגעי עבירה, שמגינות על אנשים שנפגעים מינית, ובמיוחד על קטינים ועל נשים.

יפעת קריב: זה מבחינתי רגע מרגש לסיים כך.

יפעת קריב: תודה רבה.

רות קלדרון: יישר כוחך.

רות קלדרון: אין לנו בקשות דיבור, ולכן שוב נעבור להצבעה ברגע שחברת הכנסת המציעה תגיע למקומה.

רות קלדרון: אני מעבירה להצבעה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014, לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

רות קלדרון: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רות קלדרון: הצעת החוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) עברה, והיא תחזור לדיון בוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/596).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: ואנחנו נעבור להצעה הבאה: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים – חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה, תציג אותה – (תיקון מס' 20) (הגבלת שכר טרחה בטיפול בתביעה לקביעת זכאות לתגמולים לפי החלטה מינהלית), התשע"ה–2014, קריאה ראשונה.

רות קלדרון: בבקשה, חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה ראשונה נולדה ממציאות חמורה ביותר שנחשפנו אליה – בהתעללות וברדיפה אחרי ניצולי שואה על לא עוול בכפם.

יצחק כהן: לא די מה שהם סבלו, לא די מה שהם נרדפו בשנות המאה הקודמת, אלא יש, לצערי, כמה עורכי-דין ומאכערים שרודפים אותם בצורה אכזרית, חסרת לב.

יצחק כהן: ועל מה ולמה?

יצחק כהן: מתקבלות מדי פעם החלטות מינהליות שמכלילות קבוצות נוספות, בלי שום קשר לשום פעילות של שום מאכער ושום עורך-דין.

יצחק כהן: וכשמתקבלת החלטה מינהלית כזאת וניצולי שואה מתחילים לקבל איזושהי גמלה, מייד עטים עליהם מצד אחד עורכי-הדין האלה, כמה עורכי-דין כאלה – לא כולם, כמובן, אני לא רוצה להכליל את כל עורכי-הדין, חלילה – ומצד שני המאכערים.

יצחק כהן: גברתי, אני מחזיק פה דבר שהוא גם עבירה על החוק, אין לי שום ספק, וודאי עבירה אתית.

יצחק כהן: אני מחזיק פה תשלום של ניצול שואה – לא אגיד את השם שלו – תשלום אחד למאכער או למאכערית, ואותו תשלום לעורך-דין; דבר שהוא, אגב, אסור, אסור על-פי חוק.

יצחק כהן: הנה, יושב פה עורך-דין אברהם מיכאלי והוא יאמר לנו שאין חלוקת שכר טרחה בין עורך-דין למאכער; אין דבר כזה.

יצחק כהן: ואת רואה ששניהם גבו ממנו, וכאלה יש אלפים, אלפים.

יצחק כהן: אנחנו קיבלנו מספר רב של פניות של ניצולי שואה שאין להם לא יכולת קוגניטיבית ולא יכולת פיזית להתמודד עם המרדף הזה.

יצחק כהן: וחברת הכנסת ד"ר עדי קול כינסה את הוועדה לפניות הציבור, ונחשפנו שם לדברים מזעזעים, דברים מזעזעים.

יצחק כהן: ושאלנו את ההוצאה לפועל: למה אתם לא מציעים עזרה לנרדפים האלה?

יצחק כהן: הם אמרו: אנחנו כבולים, זה החוק.

יצחק כהן: אמרנו: אוקיי, אם כך, לניצולי השואה האלה אנחנו נשנה את החוק.

יצחק כהן: וזה החוק שמונח פה לפניכם.

יצחק כהן: היום – ואני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה דוד רותם, ועדת החוקה, חוק ומשפט, ולחברי הכנסת שהשתתפו בדיון – הכנו אותו לאחר הקריאה הטרומית לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: אני מאוד מקווה שאחרי ההצבעה בקריאה ראשונה אנחנו נעביר את זה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, לוועדה, ואני מקווה שיעבדו עליו כל הלילה, ומחר נוכל להביא אותו להשלמה, לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: אני מאוד מקווה.

דב חנין: יישר כוח, יישר כוח.

יצחק כהן: על כל פנים, בדברי ההסבר – בשביל הניצולים שצופים בנו כרגע מהבית בחרדה אני אקריא את דברי ההסבר: "בשנים האחרונות הורחב מעגל הזכאים לתגמולים לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, בין היתר לפי החלטות מינהליות שניתנו על-ידי המדינה.

יצחק כהן: כך למשל לעניין יוצאי לוב"; "ביום 7 באפריל 2010 ניתן פסק-דין על-ידי ועדת העררים בבית-משפט השלום", וכו', "שבו נקבע כי מצבם של יהודי לוב הושפע גם מהיחשפותם לרדיפות בשל יהדותם, ובין המניעים לבריחתם של יהודים לובים לכפרים נמנה גם הפחד מהצורר הנאצי", וכו'; אני אקצר לכם, כי כל הדיון הזה כבר דוסקס בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק כהן: "למרות שההכרה בזכאותם לתגמולים של אותם ניצולי שואה נעשתה מתוקף החלטה מינהלית ולא מתוקף פסק-דין, חלק מניצולי השואה נאלצו לשלם שכר טרחה גבוה בעבור טיפול בתביעה שהתמצה בהגשת טפסים בלבד" – אגב, כפי שהבאתי לכם את הדוגמה, הם שילמו, אורלי, גם לעורך-דין וגם למאכער.

יצחק כהן: שניהם באו אליהם עם – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה נשאר להם בסוף?

יצחק כהן: שום דבר.

יצחק כהן: את צודקת.

יצחק כהן: זו אוכלוסייה קשישה, חולה, ולצערי הרב, אנחנו יודעים מה קורה אתם.

יצחק כהן: "מדובר בתופעה רחבה של חיוב ניצולי שואה בשכר טרחה גבוה שבמקרים רבים אף מוביל לנקיטת הליכי הוצאה לפועל נגד ניצולי השואה"; "לאור האמור, בהצעת חוק זו מוצע להגביל את שכר הטרחה המשולם לעורכי-דין בעד טיפול בתביעה שהסתיים בקביעת זכאות לתגמולים לפי החלטה מינהלית, כך שלא יעלה על 150 שקלים חדשים" – אנחנו, בין שנייה לשלישית, נדון גם כן בסעיף הזה.

יצחק כהן: "כמו כן, ישנם הליכים המנוהלים על-ידי עורכי-הדין עבור קבוצות גדולות של ניצולים, בין באופן של צירוף תובעים לאותו הליך ובין בדרך של איחוד הדיון.

יצחק כהן: במצב כאמור, שכר הטרחה הנגבה מכל ניצול שואה אינו משקף את העובדה שבפועל לא נוהל הליך פרטני ויחידני ביחס לכל ניצול אלא נוהל הליך יחיד מאוחד.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי גם במקרה כזה שכר הטרחה המשולם לעורכי-הדין לא יעלה על 150 שקלים.

יצחק כהן: " "לבסוף," רבותי, "מוצע לתקן את חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, ולקבוע כי לא תתאפשר הגשת בקשה לביצוע תביעה על סכום קצוב ללשכת ההוצאה לפועל שעניינה תשלום שכר טרחה בעד טיפול בתביעה לפי חוק נכי רדיפות הנאצים שהסתיים בקביעת זכאות תגמול לפי החלטה מינהלית.

יצחק כהן: " היום בוועדה, עם היועצים המשפטיים, נעשו כמה שינויים; ייעשו כמה שינויים בין היתר לגבי ההוצאה לפועל.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי להצביע פה אחד על הצעת החוק הזאת, ונעביר אותה בדחיפות לוועדת החוקה, חוק ומשפט להשלמת תהליכים, וסוף-סוף אולי נוכל להביא איזושהי רווחה לניצולי השואה.

יצחק כהן: אני חייב לציין, גברתי, שאנחנו כנראה – לא כנראה, אנחנו גם נחיל תחולה רטרואקטיבית.

יצחק כהן: תודה רבה, גברתי.

רות קלדרון: חזק וברוך.

רות קלדרון: אנחנו נחכה לשובך למקום ואנחנו נצביע – חבר הכנסת מקלב, בבקשה, ואחריו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: יש פערים בין הדובר הקודם לדובר עכשיו, זה לוקח קצת זמן, אני מתנצל.

אורי מקלב: זה יכול להיות על חשבוני, העלאת הדוכן.

רות קלדרון: עכשיו אתה מתחיל.

אורי מקלב: אני מבקש רשות מהיושבת בראש.

אורי מקלב: חברי חברי הכנסת, השתתפתי היום בדיון בוועדת החוקה בהכנה לקריאה ראשונה, ואני מרגיש צורך לעלות כאן לדוכן, לחזק את ידי המציעים, אף שאני לא נמצא לא בין היוזמים ולא בין המצטרפים.

אורי מקלב: לכן, אני מרגיש מבחוץ מספיק אובייקטיביות כדי להודות ולחזק את ידם של המציעים, מכיוון שההרגשה היא – ולא רק ההרגשה, המציאות – שכוחות חזקים כמו עורכי-דין, כמו מייצגים, בנושא הזה של ניצול ניצולי שואה כנראה עשו קופה לא קטנה.

אורי מקלב: והיום עושים על זה דה-לגיטימציה למציעים, כאילו שאם אנחנו היום מצמצמים את האפשרות לשכר טרחה לא יהיה מי שיגן על ניצולי השואה, לא יהיה מי שייצג אותם, כך שיוצאי לוב ויוצאי מרוקו ואחרים שעדיין ממתינים להליכים כאלה ואחרים – ויכול להיות שאפשר יהיה להרחיב אותם – לא יזכו לקבל בגלל שלא יהיה מי שמייצג אותם.

אורי מקלב: אז אני אומר לכם: לא כך הדברים; הדברים הם אחרים לגמרי.

אורי מקלב: רוב רובם – יכול להיות שיש מקרים בודדים – רוב רובם, מדובר כאן בתביעות מול כאלה שחתמו ופתחו תיקים אצל עורכי-דין או אצל מאכערים כאלה, קבלנים אחרים, שלא עשו שום דבר ולא עמדו, גם לא בפני בית-משפט.

אורי מקלב: הם פתחו את התיקים – ראו מודעה, או קראו ידיעה, או שהיו מעורבים והייתה להם ידיעה שעומדים להיות מאושרים להם כספים כאלה ואחרים בהחלטה מינהלית.

אורי מקלב: הם באו, והיו זריזים יותר, והודיעו להם: מי שרוצה להצטרף, שיבוא לחתום אצלנו.

אורי מקלב: אנשים חתמו.

אורי מקלב: הם המתינו עם זה, עם כל התיקים וכל המסמכים שאנשים מילאו.

אורי מקלב: רק מסמך, לא יותר מזה, לא מעבר, שום דבר, לא עברו שום טיפול משפטי, ועכשיו צריכים לשלם סכומים.

אורי מקלב: ואיזה סכומים אתם חושבים?

אורי מקלב: 6,000 שקל, 8,000 שקל.

אורי מקלב: יש אנשים – וזה לא משנה יוצא לוב או יוצא רומניה; אותו דבר היה עם כל היוצאים, הם לא הבדילו ביניהם.

אורי מקלב: וכפי שעכשיו אנחנו רואים, ממשלת גרמניה אמורה להרחיב את התשלום לחלק מניצולי שואה.

אורי מקלב: בהחלטה של ממשלת גרמניה, לאחר שהייתה משלחת מהארץ, החליטו שלא צריך אפילו עורך-דין; בקשה שמי שהוא יוצא גרמניה – יודעים אותה, לא צריך.

אורי מקלב: מי שהוא יוצא לוב מקבל, הוא לא צריך להוכיח לא שהוא היה במדינה, לא שהוא סבל בגלל השואה; מי שהוא יוצא לוב מקבל סכום כזה וכזה.

אורי מקלב: עוד לפני שחזרה לארץ המשלחת כבר התפרסמה ידיעה שאמורים להגדיל את הקצבה, את הגמלה שאמורים לתת להם.

אורי מקלב: אמורים להגדיל.

אורי מקלב: מי שרוצה שיעזרו לו – שיירשם.

אורי מקלב: פתחו להם תיק – אנשים בתמימות – ובזה נגמר הסיפור.

אורי מקלב: עכשיו אתה כבר שבוי בידיים שלהם עם סכומים.

אורי מקלב: אם אתה לא משלם את זה, אז כמובן אחרי זה יש לך גם הוצאה לפועל.

אורי מקלב: יש דבר בעתו – מה טוב; יש חקיקה שהיא חקיקה עתידית – אולי לא יקרה; ויש חקיקות, כגון החקיקה הזאת, שאני הייתי מגדיר אותה חקיקה צרכנית, כדי שלא ינצלו את הניצולים, לא ינצלו את ניצולי השואה, ומנצלים אותם, וזה בעקבות הניצול שלהם.

אורי מקלב: זה לא בא בגלל דברים שאולי יקרו, והיום אנחנו רודפים את מי שהם עורכי-דין – יסלחו לי כל עורכי-הדין.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שלעורך-דין שעושה עבודה צריך לשלם, ויכול להיות שגם מחיר טוב.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים לרפות את ידי אלה שעושים.

אורי מקלב: אבל לא יעלה על הדעת – בזה אני מסיים – לא יעלה על הדעת שאלה שמקבלים סוף כל סוף, אחרי מאמצים, את הגמלה, את התוספת המסוימת, שלפעמים היא חד-פעמית, יצטרכו לשלם את רובה או חלקה או לכל אורך חייהם בעמלה או בתשלום גבוה.

אורי מקלב: בגלל שמה שעשה אותו עורך-דין המתמחה בנושאים האלה – הוא תופס אותם כלקוחות: אתם תעברו דרכי.

אורי מקלב: ובזה הם כבר שבויים שלו והם צריכים לשלם לו את מה שהוא קבע להם, את שכר הטרחה.

אורי מקלב: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20) (הגבלת שכר טרחה בטיפול בתביעה לקביעת זכאות לתגמולים לפי החלטה מינהלית – מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20) (הגבלת שכר טרחה בטיפול בתביעה לקביעת זכאות לתגמולים לפי החלטה מינהלית), התשע"ה–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רות קלדרון: תוצאות ההצבעה: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רות קלדרון: ההצעה התקבלה, ותחזור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/594).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אנחנו עוברים נושא לגמרי, אבל יש בנושא הזה משהו מאוד דומה לנושא הקודם:

רות קלדרון: הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ה–2014, של חבר הכנסת עמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דב חנין.

רות קלדרון: אנחנו טרחנו הרבה על החוק הזה – ויגעת ומצאת.

רות קלדרון: אני מזכירה לטובה את היוצרת איה כורם, שבהחלט עשתה בשביל יוצרים אחרים עבודה ציבורית מדהימה כדי להגיע לרגע הזה.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני כבר קצת יותר משמונה שנים חבר הכנסת.

דב חנין: חישבתי ומצאתי שכבר יותר מ-80 פעמים עמדתי על הדוכן הזה והצגתי הצעות חוק לקריאה ראשונה.

דב חנין: ובכל פעם, אני חייב לומר לך, אני מתרגש מחדש, כי מאחורי כל הצעת חוק יש אדם ויש בעיות אנושיות ויש ניסיון לפתור משהו, ויש ניסיון לעשות את החברה שלנו לקצת יותר צודקת ולקצת יותר הוגנת.

דב חנין: והמאבק הזה הוא מסובך וקשה, וכל פעם אנחנו לומדים על בעיות חדשות ועל אתגרים חדשים.

דב חנין: החוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, מדבר קודם כול על חופש; על הזכות ליצור בלי להשתעבד לעשרות שנים לחברות הפקה ולבעלי הון.

דב חנין: החוק הזה מגן על אמנים, בהחלט, אבל לא פחות מכך – הוא מגן על האמנות.

דב חנין: כי מצב שבו, למשל, אי-אפשר ליצור מוזיקה ולהתפרנס ממנה, אי-אפשר ליצור מוזיקה בלי להיכבל לעשרות שנים במתכונת נצלנית, הוא מצב הרסני לא רק לאמנים; הוא מצב הרסני לעתידה של היצירה התרבותית בארץ.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק שעבר – למרות שהוא מגיע היום רק לקריאה הראשונה – הוא חוק שעבר מאבקים רבים, ועד הרגע האחרון נאבקנו ונלחמנו כדי להביא אותו הערב כאן, לכנסת, לקריאה הראשונה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה מתמודד עם מציאות בלתי אפשרית.

דב חנין: אמן בתחילת דרכו, אמן במוזיקה בתחילת דרכו, כדי להתחיל את הדרך הזאת נכנס למערכת של התקשרות שהיא לא רק ארוכת זמן אלא היא גם כובלת, נצלנית וחסרת פתחי יציאה.

דב חנין: אני אקריא לכם מכתב ששלחה לנו הזמרת ג'ולייטה.

דב חנין: היא מספרת איך היא חתמה על חוזה ל-25 שנים עם מנהל אישי, שהוא, אגב, מנהל שמנהל את אחד הזמרים המצליחים בזמר המזרחי במדינת ישראל.

רות קלדרון: זה מאסר עולם, 25 שנים.

דב חנין: 25 שנים.

דב חנין: ואמר לה המנהל – הוא ישב מולה והוא אמר לה: אני מאמין בך ובמוזיקה שלך ומוכן להשקיע כסף בקריירה שלך.

דב חנין: בשביל כל אמן, היא כותבת לנו, זה חלום שמתגשם, ובאותו רגע לא חושבים שמאחורי חוזה דרקוני זה בן 30 העמודים מסתתרות מילים משפטיות שלא שמעתי עליהן מעולם.

דב חנין: אז חתמתי והוצאתי שישה סינגלים, וגם את זה בקושי.

דב חנין: האלבום מעולם לא הגיע ולא הופעתי במשך שנתיים וחצי.

דב חנין: מיותר לציין שזו פרנסתי היחידה מאז גיל 14 והדבר היחיד שאני באמת טובה בו.

דב חנין: ומהר מאוד הגיעו גם טענות מכל מיני סוגים, ואז הבנתי שכל המילים היפות שנאמרו לפני חתימת החוזה לעולם לא יתממשו.

דב חנין: אבל כשביקשתי לצאת מהחוזה, כמובן נעניתי בסירוב, ויחד עם זה הגיעה דרישת פיצוי כספי וכן איומים שיותר לא אוכל לעבוד בתחום.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זו רק דוגמה אחת מכל כך הרבה דוגמאות של אנשים שחטאם היחיד הוא שהם רצו ליצור מוזיקה בישראל.

דב חנין: אבל הדבר היפה, הדבר המרגש, הדבר המשמח הוא שקמה אישה צעירה, זמרת מוכשרת ומוצלחת שהחליטה: עד כאן.

דב חנין: והיא לא הסתפקה במלחמה האישית שלה, כי היא מנהלת מלחמה אישית והליכים משפטיים וכדומה.

דב חנין: אבל אנחנו לא מתעסקים במקרה האישי שלה, כי היא לא הביאה את המקרה האישי שלה לכנסת.

דב חנין: היא הביאה לכנסת את הבעיה הציבורית ואמרה: אם יש בעיה ואולי יש ספק ואולי יש סימני שאלה, אז בואו נסדר את המצב.

דב חנין: ומי צריך לסדר את המצב?

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: אנחנו אלה שצריכים לקבוע את הנורמות.

דב חנין: אנחנו אלה שצריכים להכניס לתחום הזה סדר והגינות.

דב חנין: וכתבה לי איה כורם: אני חייבת לנסות ולוודא שמה שקרה לי לא יקרה יותר לאף אחד אחר.

דב חנין: אם החוק במדינת ישראל מאפשר לאדם אחד לשלוט לחלוטין בגורלו של אדם אחר למשך תקופה ארוכה כל כך, אין ברירה, החוק חייב להשתנות.

דב חנין: היא כותבת לי: דמיינו מצב שבו אתם עובדים בעבודה עם בוס שאתם לא מסתדרים אתו ולא יכולים להתפטר.

דב חנין: דמיינו מצב שבו אתם עושים טעות אחת ברגע של חולשה או מתוך חוסר ניסיון וחותמים על משהו, ומשלמים על הטעות הזאת כל החיים.

דב חנין: החוק אמור להגן גם על החלש וגם על חסר הניסיון.

דב חנין: כותבת לי איה כורם: מאות אמנים חותמים על חוזים דרקוניים כאלה בכל שנה – חוזים בלעדיים וכובלים, ללא הבטחת הכנסה מינימלית וללא כל התחייבות קונקרטית מהצד השני.

דב חנין: לרובם המכריע אין יכולת לצאת למאבקים על החופש שלהם בבתי-משפט.

דב חנין: ולכן המדינה חייבת להתערב.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו הכנו, גיבשנו והנחנו את הצעת החוק הזאת.

דב חנין: כשאני אומר "אנחנו", זה הזמן להקריא את רשימת היוזמים, כבוד לכל אחד מהם: חבר הכנסת עמרם מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת עפר שלח, חברת הכנסת איילת שקד, זהבה גלאון, מירי רגב, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין, חנא סוייד, מרב מיכאלי, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, ניצן הורוביץ, איתן כבל, יפעת קריב, חנין זועבי, אלעזר שטרן, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, אראל מרגלית.

דב חנין: אלינו הצטרפו חברי כנסת כמו חברתי היושבת-ראש בישיבה הזאת, שבאה ותמכה ונאבקה יחד אתנו בדיוני ועדת החינוך כדי שהחוק הזה אכן יגיע להכרעה בכנסת.

דב חנין: זה מסר מאוד חשוב לציבור, ואני רוצה להסביר מהו המסר.

דב חנין: המסר איננו רק על זכויותיהם של אמנים, ואפילו לא רק על עתידה של האמנות.

דב חנין: המסר הוא מסר הרבה יותר אופטימי.

דב חנין: הוא מסר שאישה אחת לבד, שהחליטה לעשות מעשה, ואמרה "עד כאן" לעוול הזה, יכולה לשנות.

דב חנין: אזרחי ישראל, אזרחיות ישראל, הקשיבו, שמעו ותלמדו את המקרה הזה.

דב חנין: כשנאבקים – משפיעים ומשנים.

דב חנין: זה מסר לכל המיואשים, לכל אלה שכבר איבדו תקווה, שרואים את כוחות הרוע והחושך שוטפים לפעמים את הארץ.

דב חנין: זה מסר אליכם: בואו נעשה מעשה, בואו לא ניכנע, בואו לא נוותר, בואו לא נשלים, בואו נתגייס.

דב חנין: היה כאן שיתוף פעולה מאוד יפה וחשוב של הרבה מאוד גורמים שבזכותם הגענו לרגע הזה ואנחנו מביאים את הצעת החוק הזאת לקריאה ראשונה.

דב חנין: הצעת החוק שלפניכם, חברי הכנסת – אני לא אכנס לכל פרטי הפרטים, אבל אני מעוניין, רק למען הסדר הטוב, כדי שנוכל להמשיך את עבודתנו בהכנה לקריאה השנייה והשלישית ושלא יעלו כאן כל מיני טענות פרוצדורליות, לומר לכם באופן מפורש כמה נושאים נוספים שאנחנו נדון בהם בוועדה בהכנה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כדי שהדברים יהיו ברורים וגלויים לכנסת כולה.

דב חנין: כדי שאנחנו נייצר כאן הסדר נכון, אנחנו נדון בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית גם בסוגיות הנוספות הבאות:

דב חנין: אנחנו נבחן את השאלה אם החוק המוצע צריך לחול גם על תחומים נוספים מלבד מוזיקה, אם בתחום התרבות ואם בתחומים אחרים.

דב חנין: אנחנו נבחן בעת ההכנה לקריאה השנייה והשלישית את סוגי ההתקשרות שעליהם יחול החוק המוצע, ואני אפרט כמה סוגים: התקשרות בלעדית; התקשרות כוללת, מה שנקרא "חוזה היקף"; התקשרויות נוספות או סוגי משנה של התקשרויות, לרבות לפי מאפיינים בשוק הנוגע בדבר ומבנה השוק.

דב חנין: אנחנו נבחן בעת ההכנה לקריאה השנייה והשלישית אם החובות המוטלות על המתקשר עם אמן, למשל תקופת התקשרות סבירה וחובת אמון, יחולו על כל מי שמתקשר עמו כמפורט בהצעת החוק, או שתיקבע הבחנה בין החובות שיחולו על סוגים שונים של צדדים לחוזה, לפי העניין – ואני אזכיר פה: מפיק, מוציא לאור, אמרגן או מנהל אישי – –

רות קלדרון: בבקשה להתחיל לסיים.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: – – הן בעצם ההתערבות ביחסים החוזיים והן לעניין היקפה.

דב חנין: אנחנו נבחן אם חובת האמון שמוצע להטיל תחול על כל הצדדים באופן כללי או רק בהיבטים מסוימים של ההתקשרויות.

דב חנין: אנחנו נבחן גם מה ייחשב תקופת התקשרות סבירה לעניין החוק, אם יש לקבוע מגבלת שנים, ואם מגבלה זו או מגבלה אחרת נוגעת לכל סוגי ההתקשרויות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני פונה אליכם – אנחנו לא רבים פה, אבל לכל אחד ואחת מאתנו יש זכות – –

משה מזרחי: אבל ערכיים.

דב חנין: – – להצביע בעד חוק חשוב, ערכי, אולי אפילו היסטורי.

דב חנין: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה מאוד.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ה, בקריאה ראשונה.

אברהם מיכאלי: – – –

רות קלדרון: הייתי מקווה שהתרבות הישראלית לא תישאר רק לעסקים, אלא שגם אנחנו נתמוך בה כמדינה.

רות קלדרון: אני מפעילה הצבעה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ה–2014, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

רות קלדרון: והתוצאות הן: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רות קלדרון: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/584).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי – דב חנין, אל תלך רחוק.

רות קלדרון: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 5) (מתן מידע לשוכר בדיור ציבורי), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

רות קלדרון: בבקשה, הצג לנו את החוק.

רות קלדרון: יש לנו עוד שלושה חוקים למושב הזה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, עמיתי חברי הכנסת, ערב טוב.

דב חנין: זה באמת ערב טוב, אגב, זה לא רק ברכה.

דב חנין: זה באמת ערב טוב, לפחות לדיירי הדיור הציבורי.

דב חנין: זו רק הפתיחה של ערב טוב, גם יגיע אלינו עוד מעט חוק הסיוע בשכר דירה של חברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דב חנין: זה ערב טוב לדיירי הדיור הציבורי.

דב חנין: מגיע להם ערב טוב אחרי הרבה הרבה שנים של סבל, של מצוקה, של התעללות ושל חוסר פתרונות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת חוק היסטורית, הצעת חוק שלראשונה מתייחסת לדיירי הדיור הציבורי בתור אזרחים ובני-אדם.

דב חנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אמרתי ערב טוב כי זו רק התחלה של הערב הטוב שיימשך עוד מעט, או ערב טוב לדיירי הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה לנו – – – אולי היינו מאריכים את זה בשבוע, הלוואי.

דב חנין: בכל מקרה, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הצעת חוק היסטורית, כי הצעת החוק הזאת מחייבת את הרשויות הרלוונטיות להתייחס לדיירי הדיור הציבורי כאזרחים, ולהתייחס אליהם כאזרחים שיש להם זכויות ויש להם מעמד וחייבים לעדכן אותם, חייבים לומר להם, חייבים לספר להם, חייבים לעדכן אותם בצורה הוגנת, כמו אזרחים, לא כמו נתינים באיזה משטר צבאי.

דב חנין: הרעיון אומר שהשוכרים בדיור הציבורי יקבלו באופן שוטף ושיטתי מידע מפורט על זכויותיהם וחובותיהם.

דב חנין: החובות האלה של מתן המידע לדיירי הדיור הציבורי יהיו מעוגנות בחוק, כולל כל ההסדרים לגבי בקשה לקביעת זכאויות, ותנאים לזכאויות, ואופן חישוב – – –

אברהם מיכאלי: הבנקים יוצאים מהתמונה?

אברהם מיכאלי: כי היו ממלאים בבנקים את הטפסים.

דב חנין: לא, לא, אנחנו מדברים על דיירי דיור ציבורי.

אברהם מיכאלי: – – – דיור ציבורי – – –

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אני אתייחס לשאלה שלך, חבר הכנסת מיכאלי.

דב חנין: אנחנו דורשים בהצעת החוק הזאת את הדברים הבאים: קודם כול, כאשר מוגשת בקשה לקביעת זכאות לדיור ציבורי, משרד הבינוי צריך להודיע למבקש תוך 30 יום ממועד הגשת הבקשה על כך שהוא עמד בכללים, אם הוא עמד בכללים, כדי שיימנע מצב שאנשים מגישים בקשות ולא יודעים איפה הם עומדים.

דב חנין: מעבר לזה, אנחנו מטילים חובה להמציא לשוכרי הדיור הציבורי, באופן שיטתי, פעמיים בשנה, דיווח ובו פירוט העניינים האלה: פירוט של החיובים בתקופת הדיווח; הסכומים שבהם חויב השוכר בתקופה הזאת; סכומם הכולל של החיובים, וגם יתרת החובות שלא שילם עד מועד הדיווח; אופן חישוב שכר הדירה בתקופת הדיווח והשינויים שחלו בשכר הדירה בתקופת הדיווח, אם חלו; השוכר יקבל הודעה על תום תקופת הזכאות להנחה בשכר הדירה, אם יש סיום כזה, חודשיים לפני הסיום, ובה, בהודעה הזאת, יפורטו המסמכים שעליו לצרף לבקשה לחידוש הזכאות להנחה; אם הוגשה בקשה כאמור ולא צורפו אליה כל המסמכים האמורים, החברה לדיור ציבורי צריכה להודיע לשוכר בתוך עשרה ימים אילו מסמכים חסרים עליו להמציא; צריך להמציא לשוכר עותק מכל החלטה שהתקבלה בעניינו בתוך 14 ימי עסקים ממועד קבלתה, בצירוף חוות הדעת שעליה התבססה ההחלטה, אם הייתה חוות דעת כזאת.

דב חנין: כמו כן, חברה לדיור ציבורי שלא דיווחה לשוכר על יתרת חובותיו איננה רשאית לגבות ריבית, הפרשי הצמדה או כל תוספת אחרת בשל אי-תשלום במועד של החובות בעד התקופה שהיא לא דיווחה כאמור.

דב חנין: כל מידע, מענה על פנייה בכתב או דיווח של חברה לדיור ציבורי שהחברה צריכה להמציא לשוכר – צריך להמציא אותו בכתב בשפה ברורה ופשוטה.

דב חנין: אנחנו מכירים כבר את התרגילים של המכתבים האלה.

דב חנין: גם חברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מכירה אותם.

דב חנין: אנחנו מקבלים מכתבים שאנחנו שואלים באיזו שפה הם נכתבו, למרות שהעברית שלנו סבירה, ואני אפילו בעל השכלה משפטית, אבל אני לא יודע בדיוק איך השוכר אמור לפענח את דרכו בתוך הפתשגן הזה שהוא מקבל ומה הוא אמור לעשות.

דב חנין: אם כן, ישנה חובה ברורה: מידע, מענה על פנייה ודיווח חייבים להינתן, ראשית – בכתב, ושנית – בשפה ברורה ופשוטה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, חלק מהדברים שאני אמרתי כאן יישמעו לכם כמעט טריוויאליים.

דב חנין: הייתכן שלא מוסרים דיווחים כאלה לדיירי דיור ציבורי?

דב חנין: אם כן, בצער רב אני אומר לכם: ייתכן גם ייתכן.

דב חנין: זה מה שקורה.

דב חנין: זו הנורמה.

דב חנין: צעקה גדולה נשמעה בארץ, והיא הביאה אותי ואת חברי להניח את הצעת החוק ולקדם אותה ולהיאבק עליה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני מקווה שאנחנו, את הצעת החוק החשובה הזאת נשלים במהרה ונביא אותה לקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: גם יש לנו פה הרכב מציעים שמה שלא יהיה – מישהו מהם יהיה בכנסת.

דב חנין: אני מודיע את זה מראש, כדי שאם יש למישהו איזשהן מחשבות שהולכים להשתחרר מחובת המידע לדיירי הדיור הציבורי, זה לא הולך להיעלם.

שמעון אוחיון: תהיה, יהיה.

שמעון אוחיון: לא: יהיו.

שמעון אוחיון: יהיה.

דב חנין: תהיה ויהיו.

דב חנין: היא תהיה, ויהיו.

פנינה תמנו: היוזמים?

דב חנין: היוזמים הם, יחד אתי, גם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חברת הכנסת מירי רגב, חבר הכנסת אילן גילאון וחבר הכנסת איציק שמולי.

דב חנין: אני מאחל לכולם להיות, אבל אני בטוח שחלק מהם בוודאי יהיו, והצעת החוק הזאת תושלם לקריאה שנייה ושלישית בכנסת הקרובה.

דב חנין: אני רק רוצה לומר שאנחנו השארנו כמה שאלות שאנחנו נבחן אותן בעת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית, למשל את שאלת החובה – שאנחנו שוקלים אותה – שהמידע שצריך להימסר לשוכר בדיור הציבורי יצטרך להינתן בשפה מובנת לו.

דב חנין: יש שוכרים שלא מבינים עברית; לפעמים מבינים רוסית, לפעמים מבינים ערבית, ולפעמים מבינים טיגרינית.

דב חנין: צריך לחשוב ולשקול את הדברים גם ברמה המעשית, איך אנחנו מייצרים מצב – – –

פנינה תמנו: מעניין למה אמרת טיגרינית ולא אמהרית.

דב חנין: טיגרינית ואמהרית.

דב חנין: סליחה, גברתי.

פנינה תמנו: טיגרינית – זה אריתריאים, אבל את יוצאי אתיופיה הוא שכח.

דב חנין: לא בסדר מצדי.

דב חנין: טיגרינית, אמהרית – יש עוד שפות של יוצאי אתיופיה?

דב חנין: אני פשוט לא – – –

פנינה תמנו: אני אתך, אני אתך.

דב חנין: מאה אחוז.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

משה מזרחי: בשעה כזאת – – –

דב חנין: אנחנו אומרים את זה באופן ברור, ואני חושב שזו נקודה חשובה: אנחנו מעוניינים שהמידע יימסר לא כדי לרשום "וי" בפרוטוקול, אלא כדי שאותו אדם, אותה אישה, אותה קשישה לפעמים או קשיש, שלא יודעים עברית, באמת יבינו מה הם קיבלו.

דב חנין: זה לא פשוט.

דב חנין: זה מורכב.

דב חנין: לא בכל השפות יש יכולות.

דב חנין: אבל אנחנו לא רוצים להשלים עם מצב שיש קבוצת אזרחים במדינת ישראל, אם אלה אזרחים ערבים, אם אלה יוצאי אתיופיה ואם אלה יוצאי חבר המדינות, שבגלל הקושי שלהם בשפה העברית לא יוכלו ליהנות מהזכויות האזרחיות שלהם.

דב חנין: המסר העיקרי של החוק הזה הוא: כן, דיירי הדיור הציבורי הם אזרחים.

דב חנין: יש להם זכויות, והם יקבלו את הזכויות האלה.

דב חנין: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 5) (מתן מידע לשוכר בדיור הציבורי), התשע"ה–2014, בקריאה ראשונה – כאמור, של חבר הכנסת דב חנין ואחרים.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 5) (מתן מידע לשוכר בדיור הציבורי), התשע"ה–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דוד צור: – – – טוב שאת פה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הדיור הציבורי, ואני לא אהיה?

פנינה תמנו: תשעה חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה.

פנינה תמנו: מזל טוב, חבר הכנסת דב חנין, ולדיירי הדיור הציבורי.

דב חנין: תודה.

דב חנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/593).

דב חנין: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת דוד צור וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: בבקשה, דוד צור.

דוד צור: דב, פתחת ואני ממשיך, גם כן לטובת דיירי הדיור הציבורי.

דוד צור: קודם כול, אני מאוד גאה בשורת החותמים על החוק הזה.

דוד צור: היא חוצה את כל הבית, ותכף, בסוף, אמנה אותם.

דוד צור: אני בטוח שרובם גם יחזרו לכנסת הבאה ויוכלו להמשיך לקריאה השנייה והשלישית.

דוד צור: אני כן רוצה לספר קצת על גלגולו של חוק בבית הזה.

דוד צור: החוק הזה הונח לקריאה טרומית, אושר בקריאה טרומית, במרס 2014, לפני תשעה חודשים.

דוד צור: מאז הוא התגלגל בוועדת הכנסת, והכול רק לטובה, זאת אומרת, כולם רצו לעסוק בחוק הזה, ובוודאי ועדת העבודה והרווחה, וודאי וודאי ועדת הכלכלה, כי היא דנה בנושא הדיור, והוועדה למעמד האישה, כי מדובר פה על נשים מוכות, למרות שהחוק הוא לא ג'נדרי בהכרח, אבל רובן הן באמת נשים מוכות.

דוד צור: בעצם, החוק ברציונל שלו בא להגן על אוכלוסייה מוחלשת שכבר נפגעה פעם או פעמיים ולמעשה הופכת להיות קורבן פעם שלישית בהיעדר התייחסות מיוחדת בחוק לאפשר להן בעצם לצבור – בהנחה שהן הוצאו מביתן כתוצאה מאלימות נגדן ולכן הן במעון לנשים מוכות, או כתוצאה מאלימות בן-הזוג או בת-הזוג, ולרוב זה בן-הזוג, הם נאלצים להיעדר מהבית – שתקופת ההיעדרות הזאת תיחשב להם כתקופה לצבירה באותן חמש שנים שמקנות להם את הזכויות השונות, מרכישה ועד הכרה אחרי זה כרכוש שבני-משפחתם, עם מותם, יוכלו גם לממש חלק ממנו.

דוד צור: בסופו של דבר, הדבר הזה לא היה קיים.

דוד צור: צריך לומר שבנוהלי משרד השיכון אכן הנושא הזה עוגן כתוצאה מהליך החקיקה, גם אם הם אמרו שעד אז הם לא פגעו בזכויותיה של האוכלוסייה הספציפית הזאת.

דוד צור: להפתעתי, כשזה כבר הגיע לוועדה למעמד האישה, הייתה התנגדות של משרד השיכון להמשיך בהליך החקיקה, כיוון שכבר ממילא זה עוגן בנוהל.

דוד צור: כמובן, הכנסת – ואני רוצה פה לשבח בסופו של דבר את יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה, חברת הכנסת עליזה לביא, שלא השתכנעה מהנימוקים האלה, ובסופו של דבר גם שר השיכון אורי אריאל נתן את הסכמתו שהדבר יעבור אל הבית כאן לצורך אישור בקריאה ראשונה.

דוד צור: קודם כול, אני שמח שאנחנו מתפזרים עם חקיקה מאוד סוציאלית, בסופו של דבר, וכלפי אוכלוסיות חלשות, וזה משלים את החוק היוצא מהכלל של חבר הכנסת דב חנין.

דוד צור: אני רוצה להודות לכלל המציעים, שהם, כפי שאמרתי, חוצי מפלגות, וכולם יהיו בכנסת הבאה, חבר הכנסת דב חנין: גם מיכל רוזין, תמר זנדברג, פנינה תמנו-שטה – גברתי היושבת-ראש, יש לך את הכבוד לעניין הזה – יפעת קריב, איתן כבל, סתיו שפיר, מאיר שטרית, משה מזרחי – –

פנינה תמנו: זיכית אותי בכבוד הזה לעזור לדיירי הדיור הציבורי.

שמעון אוחיון: – – –

דוד צור: תודה.

דוד צור: – – אלעזר שטרן, דב חנין, רינה פרנקל, ניצן הורוביץ, עפר שלח, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, עדי קול, גילה גמליאל, רונן הופמן ומירי רגב.

אברהם מיכאלי: מי שחתם על החוק – – –

דוד צור: נכון.

דוד צור: אני רוצה מאוד להודות לשתי מנהלות הוועדה שטרחו ועמלו כדי להספיק ממש רגע לפני שהדלת נסגרת בפנינו, דלית ואריאלה, וליועצת המשפטית אביטל סומפולינסקי, שעשתה פה עבודה מדהימה כדי לגמור את הניסוח.

דוד צור: אגב, הוספנו לחוק, בהמשך לקריאה הטרומית, גם "תקופות מגורים מחוץ לדירה הציבורית, אם עזיבת הדירה היא בשל אלימות מצד בן-הזוג, ובלבד שניתנה החלטה שיפוטית המעידה על קיומה של אלימות כאמור".

דוד צור: זאת, נוסף על תקופת השהייה במקלט לנשים מוכות כפי שהגדרנו קודם.

דוד צור: תודה רבה לכם.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת צור.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014, בקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 7) (שמירת זכויות בשל אלימות בן-זוג), התשע"ה–2014, לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

פנינה תמנו: תשעה חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק חוזרת בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי לדיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית בכנסת הבאה, לכשיחול דין הרציפות.

פנינה תמנו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' 595).

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6) (סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, ואני רוצה לומר משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מה-זה נרגשת.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אולי זו לא שפה דיפלומטית לבוא ולהתחיל פה את הנאום הזה, אבל באמת, בסוף המושב הזה, בסוף סדר-היום הזה, אנחנו מוכיחים שאנחנו לא רק מדברים – אנחנו גם עושים.

אורלי לוי אבקסיס: ומי כמוך, גברתי היושבת-ראש, יודעת שכאשר אתה גם חדור מוטיבציה – –

אברהם מיכאלי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: סליחה?

אברהם מיכאלי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – זה באמת זרז להביא את החוקים האלה לא רק לקריאה טרומית או לא רק להבטחות, אלא למימוש.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת ששלושת החוקים האלה הם כל כך חשובים לדיירי הדיור הציבורי, לאותה אוכלוסייה שבצר לה נמצאת אולי בקצה הרצף החברתי שלנו – אותם ילדים שנשארים היום ללא קורת גג.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נודה: יש ילדים הומלסים במדינת ישראל, בגלל שהמדינה לא הייתה מספיק חכמה לשמר את מלאי הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: ובמילים אחרות, או טיפה יותר בוטות – באופן קצת אכזרי, חסר חמלה, חסר צדק, הסיטה את הכספים של הדיור הציבורי להרבה מטרות טובות: כמעט 3 מיליארד לסלילת כבישים, לשיפוץ מבני ציבור.

אורלי לוי אבקסיס: כל הכספים האלה היו ממכירה של דיור ציבורי, שהיה צבוע בחוק – ברור, גם החלטת ממשלה 746 – הכול היה אמור להיות באמת כסף למלאי נוסף לדיור הציבורי, אבל הכספים האלה הוסטו בצורה פושעת.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, נשארו דיירים, נשארו אנשים שלא נותר להם כלום חוץ מאיזשהו דף חסר ערך על זכאותם לדיור ציבורי, ובהיעדר דיור ציבורי הם נבעטו לשוק הדורסני, האכזרי, הקפיטליסטי, של הדירות בשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: שם, בעלי הבתים לא רוצים להתעסק עם זכאי הדיור הציבורי; והיה והם ירצו להתעסק אתם, הם יחפשו ערבונות, ביטחונות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אותו זכאי שמסתובב עם תעודה, אבל בלי יכולת לממש את הזכאות לדירה, נאלץ לחפש מאיפה להשיג את הכסף, חוץ מאיפה להשיג את הערבויות – כי אין להם אשראי בבנקים, אין להם אולי אפילו צ'קים – ונאלץ, כמו קבצן בשטח, מתדפק על דלתות הממשלה, מתדפק על דלתות החברות המשכנות, מתדפק על דלתות משרד השיכון, וזה לא ממש עוזר לו.

אורלי לוי אבקסיס: גם הסיוע שניתן לאותם אנשים שיש להם זכאות לדיור לגג מעל הראש שלהם – ובואו נזכור שהעלו את הקריטריונים לרמה כזאת שאתה צריך להיות כמעט עם חצי רגל בקבר כדי לזכות באיזושהי זכאות – נאלצים להסתפק בסיוע מינימלי בשכר דירה בשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: אז יבואו ויגידו לכם: עד 3,000 שקל, או 3,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: זה עד 3,000 שקל, ובסביבות 1% מכל הזכאים לסבסוד שכר דירה יכולים ליהנות מזה, וגם זה אחרי שעברו ועדות, וועדות חוזרות וועדות חריגים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאין דבר יותר כיפי מלעשות את מה שאנחנו עושים עכשיו, כי זה להביא את הרכבת בחזרה למסלול הנכון, בחזרה לפסי הרכבת.

אורלי לוי אבקסיס: והצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מהפכנית, היא הצעת חוק שבאה ואומרת: המדינה תישא באחריות לכך שהיא מכרה את הדיור הציבורי – בחלקו, לפי מבקר המדינה, לכאלה שאינם זכאים בכלל לדיור ציבורי; לכל המרבה במחיר, לספקולנטים בשוק החופשי – ותישא באחריות לכך שאם בגללה – וכשאני מדברת על הממשלה אני לא מדברת על הממשלה הנוכחית; מיטב ממשלות ישראל אולי ב-15 שנה האחרונות עשו זאת באופן שיטתי, התעלמו מדיירי הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: והחוק הזה שעליו אני מדברת, סיוע ריאלי בשכר דירה לממתינים בדיור ציבורי, זה להחזיר את האחריות ואת חובת המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה תצטרך לשלם לאותם זכאים, שנמצאו זכאים וקיבלו תעודת זכאות לדיור ציבורי, סכום ריאלי לשכר דירה בשוק החופשי, תוך התחשבות בכך – אנחנו נפחית מאותו סכום רק את הסכום שאילו אותו דייר ציבורי היה מקבל דירה של "עמידר", "עמיגור" וכו' היה נאלץ לשלם, או צריך לשלם, כדי למצוא את האיזון.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהחוק הזה הוא בשורה כל כך – ובעיקר בגלל שכל כך קשה היה להעביר אותו, גברתי היושבת-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: עד שהצלחנו להעביר אותו בוועדת שרים לענייני חקיקה, עם תמיכה ומלחמה של ישראל ביתנו, בניגוד לעמדת האוצר, בניגוד לעמדת פקידים באוצר, בניגוד לעמדת חלק מחברי הממשלה, ועדיין הצלחנו.

אורלי לוי אבקסיס: והוא היה אמור לעלות להצבעה ביום הדיור הציבורי שגיבשנו פה, חברי הפורום של שדולת הדיור הציבורי, יחד עם חברי הכנסת דב חנין ואילן גילאון ואחרים.

אורלי לוי אבקסיס: ובאותו היום הוגש ערר על-ידי משרד האוצר לממשלה, וכמו שאנחנו יודעים, זה בית-קברות לחוקים, והרגשנו שבר גדול, כי עד שהצלחנו להעביר את זה בוועדת שרים, אמרנו: וואו, איזה הישג ענק.

אורלי לוי אבקסיס: וכשהבנו שהחוק הזה הולך להיתקע לגמרי, אני לקחתי את כל הנתונים, נכנסתי ליושב-ראש של הסיעה שלי, ליושב-ראש של המפלגה שלי, לאיווט ליברמן, שגם הוא תמך ונלחם על העברת החוק הזה, ואמרתי לו: איווט, אנחנו נמצאים באיזשהו מקום שבו צריך אחריות מנהיגותית, צריך התערבות של מנהיג שהוא חזק ושיודע להפעיל את משקלו על הגורמים הרלוונטיים, וזה הזמן לעשות זאת, כי אין חוק יותר צודק מהחוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לומר לכם שהצלחתי לשכנע.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, לולא איווט ליברמן, הערר הזה לא היה יורד מהחוק.

אורלי לוי אבקסיס: איווט הצליח, לא יודעת אם להגיד לכפות, לשכנע – תבחרו לכם את הטרמינולוגיה איך לומר את הדברים, אבל לראיה, אחרי יום של ויכוחים גדולים, של התנגדות גדולה מפקידי האוצר ושל קבלת דעת הפקידות על-ידי השר הממונה דאז, הסכימו להסיר את הערר – כנראה שהיו עוד דברים חשובים בדרך – ואנחנו יכולנו לצאת לחקיקה – – –

משה מזרחי: טוב, לא להיסחף, אנחנו בעדך – – –

אורלי לוי אבקסיס: בלעדיו זה לא היה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: החוק הזה שווה עשרות מיליונים.

משה מזרחי: עזבי את עניין המנהיגות – – –

אורלי לוי אבקסיס: העברנו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, כשצריך להגיד תודה – צריך להגיד תודה, ואתם החברים פה יודעים – נכון, דב?

אורלי לוי אבקסיס: לולא ההתערבות, הערר הזה לא היה מוסר; ואם הוא לא היה מוסר, לא היינו פה היום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אז, באמת, כמו שציין קודם חבר הכנסת דוד צור, כולם רצו לעסוק בחוק הזה, ולטובה, כי כולם מבינים כמה זה חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: אז ועדת הכלכלה אומרת: תשמעו, מבחינה היסטורית, אני הוועדה הרלוונטית; ועדת העבודה והרווחה, בצורה מאוד הגיונית, אומרת: חבר'ה, זו אוכלוסיית רווחה, אנחנו הוועדה הרלוונטית.

אורלי לוי אבקסיס: והחוק הזה נתקע בוועדת הכנסת ולא הצלחנו לשחרר אותו.

אורלי לוי אבקסיס: וכל אחד רצה לדון בו, כי חשב שיוכל להוציא את החוק הטוב ביותר מתחת ידי הוועדה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם כמה דברים: מה שאנחנו עשינו בשבוע האחרון כדי לנסות לשחרר אותו מוועדת הכנסת – כשיש רק ועדות הסכמה – זה היה פשוט בלתי נתפס, אבל אני כל כך מודה לאנשים שבסוף, עם כל היוקרה של הוועדה שלהם והאמונה שהוועדה שלהם תוציא חוק טוב, הסכימו.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מדברת פה על חבר הכנסת חיים כץ, שנורא רצה לדון בעניינים של הדיור הציבורי אצלו בוועדה, ואין ספק שוועדת הרווחה היא ועדה שמבינה את האופי של האוכלוסייה, את הכשלים, את הבעייתיות, את הקושי שלהם במיצוי זכויות, והסכים באופן ג'נטלמני כשפניתי אליו ואמרתי לו: חיים, ניסינו הכול.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, תוציא לי מכתב שאתה מוותר על כך שוועדת העבודה והרווחה תדון בחוק של אוכלוסיית הרווחה, של אלה שזקוקים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: ואני חייבת להודות שבאותו הרגע הוא אמר לי: את חושבת שתצליחי לקיים את החוק?

אורלי לוי אבקסיס: כי אני, אצלי, נותן לך כבר עכשיו ישיבת ועדה, ונעביר אותו לפחות קריאה ראשונה, נצליח להציל אותו, ואז יהיה דין רציפות בכנסת הבאה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להודות לעוד אחת – מנהלת ועדת העבודה והרווחה, שהסכימה גם כן לעזור ולהעביר לנו נתונים.

אורלי לוי אבקסיס: וכמובן גם לברוורמן, אבישי ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שהבטיח וקיים, וברגע שהחוק עבר אליו היינו צריכים לעבור ועדת כנסת, והיינו צריכים לעבור הצהרה במליאה, והיינו צריכים להעלות את זה לוועדת הכלכלה על חשבון זמן מליאה באישור של יושב-ראש הכנסת – ואני באמת רוצה להגיד לו תודה, נאזם.

אורלי לוי אבקסיס: עירבתי את כל מי שיכול היה להיות מעורב.

אורלי לוי אבקסיס: והצעת החוק הזאת הגיעה לוועדת הכלכלה, ודנו בה על סיוע ריאלי, עזרה בשכר דירה ריאלי.

אורלי לוי אבקסיס: לימור לא נמצאת פה סתם.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת, השרה לימור לבנת, אני באמת מצטערת שאת תכף עוזבת אותנו, ואני בטוחה שזה למקומות טובים, ויש לך הרבה מה לתרום.

אברהם מיכאלי: היא עוד תישאר, אל תדאגי.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת השרה לימור לבנת עזרה מאוד בוועדת שרים לחקיקה בחוק הזה, ואני רוצה לומר לך תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד שהתגייס – פשוט אתם לא יודעים כמה אנשים היו מגויסים לחוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה התחיל בוועדת שרים לענייני חקיקה, וכל קול שם היה חשוב, בעיקר שהיה גוש שהיינו צריכים להביא לו תשובות; וגם אורי אריאל, שר השיכון, תמך.

אברהם מיכאלי: אורלי, למען ההיסטוריה אולי תזכירי מי בפועל עשה להגדלת שכר דירה – השר אריאל אטיאס.

אורלי לוי אבקסיס: השר אריאל אטיאס התחיל – – –

אברהם מיכאלי: אבל אותו לא זוכרים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני אוהבת להזכיר את מי שעושה טוב.

אורלי לוי אבקסיס: השר אריאל אטיאס, בהיותו שר השיכון, התחיל בהעלאה הדרגתית של הסיוע בשכר דירה.

אברהם מיכאלי: משמעותית מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: זה כמובן לא התקדם הלאה, זה נעצר על 3,000.

אורלי לוי אבקסיס: גם זה משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: פה אנחנו קובעים באופן חד-משמעי שכר דירה ריאלי.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה נתנה לך את הזכאות, המדינה תדאג שתהיה לך קורת גג, גם אם היא לקחה את הכספים של הדיור הציבורי והסיטה אותם למקומות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: זו אחריותה וזו חובתה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני באמת באמת רוצה לומר שכל החיפזון שהיה פה בשבוע האחרון – זה היה כמעט בלתי נתפס שנצליח להעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: וגם היום הייתה איזו דרמה קטנה, כשכל החברים פה התגייסו לסוג של פיליבסטר להארכת זמן – –

אברהם מיכאלי: את תשלמי על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת, ובכיף אשלם על זה, חבר הכנסת מיכאלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – למשוך זמן כדי שנוכל להצביע עליו היום.

אורלי לוי אבקסיס: ואני כל כך מודה לכל העוסקים במלאכה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה על כך שנוכל לא רק להציל אלא להמשיך אותו עם דין רציפות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לחברי דב חנין, לאילן ולאחרים.

אורלי לוי אבקסיס: ובאמת, העקשנות משתלמת, דב.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שהצלחנו לעשות בסוף הכנסת הזאת מבורך, כי אם היא הייתה ממשיכה את כל ימיה אני לא יודעת כמה יכולנו בדרך, כי משרד האוצר עמד על הרגליים האחוריות בוועדת הכלכלה ואמר: תקציבי, תקציבי, צריך 50 ח"כים כדי להעביר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו טענו מהרגע שזה עלה לוועדת שרים לחקיקה – היה ברור לכולם שזה תקציבי, שזה חוק שעולה כסף, והרבה כסף, אבל אולי יגרום לכך שהממשלה תתחיל לבנות דיור ציבורי, לקנות דיור ציבורי, כי היא תבין שעל טעויות משלמים – –

פנינה תמנו: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ועל הטעות של חיסול המלאי משלמים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לכולם פה תודה על כל ההתגייסות היום, על כל ההתגייסות כל השבוע, ובעיקר לעוזרים שלי, לבן צדוק, שנמצא במילואים אבל היה אתנו על הקו כל הזמן, וליובל גורן, שפרפר פה כמו עשרה אנשים ביחד, ולא סתם הצלחנו לעשות את מה שעשינו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה להגיד תודה למי שבלעדיהם זה לא היה קורה: למנהלת ועדת הכלכלה לאה ורון, ליועצת המשפטית של הוועדה אתי בנדלר, שעשו באמת מאמץ עילאי וגם הכריעו באמת שוועדת שרים לחקיקה ידעה שהחוק הזה הוא תקציבי, ושבשום שלב, בשום שלב חקיקה לא טענו שהוא לא תקציבי.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו לא נדרשים לרוב של 50 ח"כים; גם המעטים שפה יספיקו.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים, מעטים – אנחנו לקראת חנוכה, אבל מעטים המכבים שפה, מעטים האנשים שפה, שיביאו אור גדול, ואני מאמינה – בשורה גדולה לכל אותם זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכם להצביע פה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה, ולאחר מכן אנחנו נאפשר – חבר הכנסת דב חנין רוצה – – –

דוד צור: הם רוצים למצות את הנעילה עד השנייה האחרונה.

פנינה תמנו: נאפשר לחבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: סבלנו פה, תנו קצת ליהנות.

פנינה תמנו: מהדוכן.

פנינה תמנו: שלוש דקות, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך – –

פנינה תמנו: בבקשה.

דב חנין: – – עמיתי חברי הכנסת, עליתי לדוכן פשוט מכיוון שאת החוק הזה אי-אפשר להעביר בלי כמה מילים של דיון.

דב חנין: באמת.

דב חנין: זאת אומרת – לא, זה באמת, באמת דבר מרגש וחשוב ומרשים.

דב חנין: קודם כול צריך להגיד דברי הערכה ותודה.

דב חנין: אורלי בירכה את כולם, אבל צריך לברך את אורלי על ההישג והמלחמה והעקשנות, וכן, גם היכולת שלא להתייאש, כי לפעמים מגיעים למצבים שבהם מסתכלים מסביב ורואים רק קירות בכל כיוון.

דב חנין: אז בקירות, מסתבר, יש סדקים, ואמנות ניצול הסדקים היא כנראה חלק חשוב מהחיים שלנו בזירה הפוליטית.

דב חנין: וכאן נוצלו הסדקים, גם הפוליטיים וגם בין הסיעות והמפלגות ובתוך הממשלה וכדומה, כדי לקדם שינוי חשוב.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מדינת ישראל חייבת המון לדיירי הדיור הציבורי.

דב חנין: לאורך שנים המדינה מצמצמת את מלאי הדירות, ואנשים אין להם פתרונות דיור ציבורי גם כשהם זכאים, והם ממתינים שנים בתור; ומדי פעם אותה גברת שכבר הגיעה למקום השלישי נדחקת בחזרה למקום ה-12, כי נכנסו לפניה אנשים אחרים שגם הם זכאים.

דב חנין: כאשר הדיור הציבורי דומה למיטת סדום אז כל הזמן מקצצים, או ברגליים או בראש או באיברים אחרים, ולכן כל הזמן מעלים את הקריטריונים והופכים אותם לבלתי אפשריים, וגם אם חד-הורית שהיא חולת סרטן לא יכולה לקבל דירה של דיור ציבורי אם היא לא תביא פתאום כמה ילדים חדשים.

דב חנין: וגם אלה שעומדים בקריטריונים לא מצליחים להגיע לדירה של דיור ציבורי, כי המלאי כל כך קטן.

דב חנין: לכן הצעת החוק הזאת כל כך חשובה – כי מעבר לפתרון הצודק שהיא נותנת, היא אומרת למדינה בעצם: את תשלמי לאותם אנשים שנתקעים או נתקעו או ייתקעו בגלל המחדל המתמשך הזה; תצטרכי לשלם סיוע ריאלי.

דב חנין: ואני מקווה שהתוצאה של הצעת החוק הזאת בסופו של דבר תהיה שלא יצטרכו לתת סיוע ריאלי לאף אחד, כי משרד האוצר יתחיל להגיד: אני לא רוצה לשלם סיוע ריאלי.

פנינה תמנו: הוא יקנה דירות.

דב חנין: אקנה דירות ואשכור דירות ואאפשר לאנשים לקבל דירות של דיור ציבורי.

פנינה תמנו: אגב, אני חייבת לומר שהתחילו לקנות דירות.

דב חנין: התחילו.

פנינה תמנו: בדקתי באופן אישי אם באותם מיליארד שקלים התחילו לקנות.

פנינה תמנו: צריך לקנות יותר, אין פה בכלל שאלה.

דב חנין: נכון, התחילו לקנות.

דב חנין: אני מברך על כך, טוב שקונים.

דב חנין: צריך לקנות הרבה יותר.

דב חנין: והצעת החוק הזאת תגרום למשרד האוצר באופן פלאי אולי לעבור צד ולהגיד לחברות הדיור הציבורי ולכל הגורמים האחרים: תקנו הרבה דירות, כדי שלא נצטרך לשלם סיוע ריאלי בשכר דירה.

דב חנין: יישר כוח.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6) (סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6) (סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ה–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

פנינה תמנו: עשרה חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להכרזה של יושב-ראש ועדת הכנסת – של מי שמחליף אותו; חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

פנינה תמנו: ולאחר מכן – להצעת החוק האחרונה.

פנינה תמנו: הנכם מוזמנים להישאר ולהצביע.

): גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הנני מבקש להודיע בזאת, בשם ועדת הכנסת, בשם יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, על חילופי אישים בוועדות: מטעם סיעת העבודה, בוועדת החוץ והביטחון, במקום חבר הכנסת בנימין פואד בן-אליעזר תכהן חברת הכנסת מרב מיכאלי.

): תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: [מס' כ/588; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' 14881; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון), התשע"ה–2014, קריאה שנייה ושלישית.

פנינה תמנו: קיבלה פטור מחובת הנחה.

פנינה תמנו: מי שתציג את החוק – חברת הכנסת רות קלדרון, בשם יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון), התשע"ה–2014, שיזמו חברי הכנסת יואל רזבוזוב, גילה גמליאל וחיליק בר יחד עם קבוצת חברי הכנסת.

רות קלדרון: חוק איסור אלימות בספורט נחקק בשנת 2008 במטרה להתמודד עם התופעה הפסולה של אלימות פיזית ומילולית בספורט.

רות קלדרון: מטרתה של הצעת חוק זו היא להגביר את האכיפה ולהקנות כלי אכיפה נוספים בהתמודדות עם תופעת האלימות בספורט הישראלי ולהגביר את ההרתעה בתחום זה.

רות קלדרון: אירועי ספורט מתאפיינים באווירה נפיצה, שבה מעשה תקיפה יחיד עלול לעורר במהירות רבה מהומה ואלימות נוספת.

רות קלדרון: כיום נתונה לשוטרים סמכות מינהלית להרחקת אדם מאירוע ספורט ל-30 ימים; סמכות זו נועדה לאפשר התמודדות מיידית עם סכנה לשלום הציבור וביטחונו.

רות קלדרון: במהלך תקופה זו ניתן לפנות אל בית-המשפט, שנתונה לו בחוק סמכות הרחקה לתקופה ממושכת.

רות קלדרון: מוצע כי שוטר או סדרן יקבלו סמכות הרחקה מינהלית לתקופה ארוכה יותר מ-30 ימים כאמור, וזאת במקרים של הפרה חוזרת שהיא בגדר הפרת הוראות או צו הרחקה שנתן קצין משטרה.

רות קלדרון: סמכות הרחקה זו תהיה עד ל-60 ימים נוספים בהפרה חוזרת שהיא בגדר הפרת צו הרחקה או אי-ציות להוראות סדרן באירועי ספורט, ובמצב של הפרה חוזרת שהיא התנהגות אלימה או חשד לביצוע עבירה הקשורה לספורט – לתקופה של עד 90 ימים בנוסף על 30 הימים כאמור.

רות קלדרון: עוד מוצע לקבוע כי העונש על עבירת תקיפה המבוצעת במקום שבו מתקיים אירוע ספורט יהיה שלוש שנות מאסר, וזאת להבדיל מהעונש הקבוע בחוק העונשין על עבירת תקיפה רגילה, שהוא שנתיים מאסר, וכן כי ניתן יהיה לבקש מבית-המשפט צו הרחקה או הגבלה אם האדם שיכור או תחת השפעת סמים וחומרים דומים או שיש חשד שהוא שיכור או תחת השפעה כאמור.

רות קלדרון: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקשת מחברי הבית לאשר את נוסח החוק שהביאה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה השלישית.

פנינה תמנו: תודה, חברת הכנסת קלדרון.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, להצעה זו אין הסתייגויות, ומי שביקש רשות דיבור אינו נוכח.

פנינה תמנו: על כן, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה, ולאחר מכן – להצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 26 בעד סעיפים 1–3 – 7 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

פנינה תמנו: שבעה חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: נא להוסיף את חברת הכנסת רות קלדרון – בעד, וגם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – בעד.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

פנינה תמנו: חבר הכנסת צור, אתה מתבקש להצביע.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 27 בעד החוק – 7 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור אלימות בספורט (תיקון), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: שבעה חברי הכנסת בעד הצעת החוק.

פנינה תמנו: נא להוסיף את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס כמי שהצביעה בעד.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה ללא מתנגדים בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: חברי כנסת נכבדים, תם סדר-היום.

פנינה תמנו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ח בכסלו התשע"ה, 10 בדצמבר 2014, בשעה 11:00.

פנינה תמנו: ישיבה זו נעולה.