ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 187, 2014-12-08 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: היום ט"ז בכסלו תשע"ה, 8 בדצמבר 2014, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת המדע והטכנולוגיה; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 46), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 119), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשע"ה–2014; הצעת חוק האזורים הימיים, התשע"ה–2014; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 38), התשע"ה–2014; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 78), התשע"ה–2014; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה) (הלוואות ומועדי תשלום המימון), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נציבות זכויות הילד, התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת אריה דרעי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 61) (החלת האיסור על משלוח פרסומת לשם קבלת תרומות או לתעמולה), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל ועדי קול; הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון) (הגברת האכיפה), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה–2014, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 5) (הוראות לעניין מיזם חקלאי-תיירותי משולב), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת זבולון כלפה וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובות שר החינוך שי פירון על מסקנות הוועדה לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת קארין אלהרר בנושא: ריבוי מקרי הטרדות מיניות בחינוך המיוחד; ועל מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מסעוד גנאים בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: נתוני המיצ"ב מגלים עלייה ניכרת באלימות בבתי-ספר ערביים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: כישלונה בכל התחומים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: סדרת הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: חלק מהסיעות הסירו את הצעות האי-אמון, וחלק לא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה הראשונה: כישלונה של הממשלה בכל התחומים – חד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק הוא חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת – אין לנו שר באולם או שאני טועה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני לא טועה, אדוני לא טועה.

דב חנין: ובימים ההם אין ממשלה בישראל ואפילו אין שר בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, עד לחוק פיזור הכנסת, לא מקבלים, לא מקבלים – – –

דב חנין: הנה, יש לנו אבל שני שרים לשעבר, אני לא יודע אם הם יכולים להיכנס – – –

יולי יואל אדלשטיין: האם זה שווה אחד בהווה – שניים לשעבר?

שי פירון: רק באנו לבדוק את הכיסא, זה הכול.

יולי יואל אדלשטיין: שניים לשעבר – שווה שר בהווה או לא?

יולי יואל אדלשטיין: שניים שלעבר – שווה שר בהווה?

שי פירון: אנחנו רק באנו לבדוק את הכיסא, לראות איך זה.

דב חנין: בתור מי שישב בצד הזה אני יכול להגיד לכם: הנוף יותר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: נמתין בסבלנות.

יולי יואל אדלשטיין: אם אדוני רוצה להתחיל לדבר אני לא מפעיל שעון.

יולי יואל אדלשטיין: אם אדוני רוצה לפנות לחברי הכנסת או לשרים לשעבר, אין לי שום התנגדות.

דב חנין: רבותי השרים לשעבר, אני מקווה שאתם משתכנעים שהמראה יותר יפה מספסלי האופוזיציה.

רות קלדרון: היינו פה כבר פעם.

שי פירון: לא.

דב חנין: לא?

שי פירון: לא.

דב חנין: לא השתכנעתם.

שי פירון: אנחנו מתכוננים תוך ארבעה חודשים לחזור למקום הזה.

דב חנין: הבנתי, הבנתי, טוב.

מאיר כהן: אני חייב לציין שמהכיוון של היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם שלושה – שלושה שרים לשעבר מתאימים לך?

דב חנין: כמה שרים לשעבר?

דב חנין: איפה שרים בהווה?

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, רואים אותך ככה מפה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם לא זזת הרבה, אדוני, אתה אישית, אבל – – –

שי פירון: מה שחשוב, אדוני היושב-ראש, שתיהנה מהכיסא, כי זה גם יכול להיות באיזושהי סיטואציה יושב-ראש לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, בלי אלימות, אבל איזה מרפק אתה יכול לתת לחבר הכנסת שי פירון, אין בעיה.

מאיר כהן: קטן.

יעקב פרי: זה יותר נוח מאשר הממשלה, יולי.

יולי יואל אדלשטיין: שכנעת, יופי, מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יתחיל, בבקשה, אנחנו נפעיל את השעון כשיופיע סוף-סוף נציג הממשלה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: לא מקרה מה שקורה כאן, לא מקרית העובדה שאין היום שר שיושב בספסלי הממשלה, מקשיב לדברי חברי הכנסת, נערך לתת תשובה – כך נראה פרלמנט, כך צריך להיראות פרלמנט, ואני מקווה שבמהלך השעות הקרובות יימצא איזשהו שר שאכן יגיע לכאן, כי הממשלה מתקיימת רק מכוחו של הפרלמנט, רק מכוחה של הכנסת.

דב חנין: וחובתו של שר להגיע לכאן כדי לשמוע את מה שיש לכנסת לומר היא לא רק חובה פורמלית, אלא היא מבטאת את המערכת הפרלמנטרית שנמצאת במדינת ישראל ושקיימת אצלנו כל השנים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת האי-אמון האחרונה בכנסת הזאת, ואני יכול לומר כמעט, חברת הכנסת קלדרון, שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה – כי כמה פעמים ניסינו להפיל את הממשלה הזאת, ועשינו, ושכנענו, והסברנו ולא הצלחנו?

דב חנין: אז אני שמח שלפחות ביום האחרון יש לנו סיכוי, ולו ברמה המוסרית, להביא לנפילתה של ממשלה רעה ומסוכנת, שעמיתי השרים לשעבר, אני רק רוצה לומר לכם שמאז שאתם עזבתם היא נעשתה עוד יותר רעה ועוד יותר מסוכנת, למרות שגם על הממשלה שהייתה בזמן שאתם כיהנתם יש לי ביקורת קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מעיד שאדוני פעם ראשונה מברך "שהחיינו", אז כנראה חל פה איזשהו שינוי.

דב חנין: לא, לא, זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בפעם הבאה זה יהיה בשם ובמלכות, אז – – –

דב חנין: בכל מקרה – – –

שי פירון: אתה רואה איזה דבר טוב זה שהחרדים באופוזיציה?

שי פירון: – הוא למד לברך.

דב חנין: בכל מקרה, עמיתי חברי הכנסת, זו הדרך הנכונה להביא לסיום כהונתה של הממשלה.

דב חנין: זו דרך נכונה, קודם כול, ברמה הפוליטית, כי לממשלה הזו אין רוב בכנסת, כלומר אין לה רוב בבית נציגי העם, כלומר אין לה רוב בעם; זו דרך נכונה ברמה הפרלמנטרית, כי כאשר מתגבש רוב נגד ממשלה, מה שצריך לעשות, מה שראוי לעשות, מה שנכון לעשות, הוא להביע באותה ממשלה אי-אמון.

דב חנין: והממשלה הזו, עמיתי חברי הכנסת, ראויה מאוד לאי-אמון הזה.

דב חנין: היא זכתה בו בהרבה הרבה עשייה בעייתית ומחדלים בעייתיים לא פחות.

דב חנין: בואו נסכם את דרכה של ממשלת נתניהו האחרונה.

דב חנין: צריך להתחיל, עמיתי חברי הכנסת, עם "אין שלום ואין ביטחון".

דב חנין: זה מה שאפיין את הממשלה הזו מתחילת הדרך: כאילו דיבורים עם הפלסטינים, אחר כך כאילו דיבורים עם העולם הערבי, ובפועל חוסר התקדמות מוחלט.

דב חנין: לא רק חוסר התקדמות מוחלט, אלא נעיצת עקבים בקרקע, בסרבנות, בעמידה עיקשת, בהימנעות נחרצת מכל התקדמות לפתרון פוליטי ולפתרון מדיני של הסכסוך הישראלי–פלסטיני והישראלי–ערבי.

דב חנין: כל יוזמה שהייתה על השולחן, הממשלה הזאת ידעה לבלום וידעה לעצור.

דב חנין: יוזמת השלום הערבית נמצאת על השולחן שנים, מציעה לישראל הסדר היסטורי של שלום וביטחון על-בסיס נסיגה מהשטחים, הקמת מדינה פלסטינית, פתרון בעיית הפליטים.

דב חנין: היד המושטת הזו של יוזמת השלום הערבית נשארה מושטת באוויר.

דב חנין: ההנהגה הפלסטינית עשתה כל מאמץ כדי להתקדם להידברות ולהסכם.

דב חנין: אמרו להם בשלב מסוים שדורשים מהם לנהל משא-ומתן בלי תנאים מוקדמים.

דב חנין: הם אמרו: הדבר היחידי שאנחנו מבקשים זה שהממשלה תתחייב על כך שבזמן שמתנהל משא-ומתן היא לא קובעת עובדות בשטח.

דב חנין: זו, אגב, הייתה התחייבותה המפורשת של ממשלת ישראל, בהשתתפות נתניהו; נתניהו היה אחד השרים בזמן קבלת מפת הדרכים.

דב חנין: בשלב הראשון של מפת הדרכים הממשלה הייתה צריכה להפסיק לבנות בהתנחלויות.

דב חנין: הממשלה – שבה הוביל כל הזמן הימין הקיצוני בראשות נתניהו – הממשלה סירבה למהלך כזה, של הימנעות מקביעת עובדות במהלך המשא-ומתן.

דב חנין: הפלסטינים בכל זאת היו מוכנים, למרות הכול, לוותר על התנאי הזה ולהתחיל משא-ומתן.

דב חנין: מה שהממשלה התחייבה לעשות מול זה היה לשחרר 100 אסירים פלסטינים בארבע פעימות, וגם זה, עמיתי חברי הכנסת, לא התבצע.

דב חנין: התחילו לשחרר, באמצע הדרך נמלכו בדעתם, החליטו שלא ממשיכים, ובעצם בזה שמו קץ למהלך ההידברות, שמו קץ לכל ניסיון להתקדם.

דב חנין: בזה, עמיתי חברי הכנסת, ממשלת ישראל הודיעה שהיא איננה פרטנר לשלום, שהיא איננה פרטנר להידברות.

דב חנין: אנחנו אמרנו כאן, עמיתי חברי הכנסת, וחזרנו ואמרנו, שכאשר לא מתקדמים לשלום, כאשר לא מתקדמים לשלום, לא עומדים במקום.

דב חנין: האלטרנטיבה להתקדמות להסדר מדיני איננה הסטטוס-קוו, כי אם לא מתקדמים קדימה, נופלים אחורה.

דב חנין: ואמרנו גם שאם לא תהיה התקדמות להסדר, אם לא ייפתח אופק של הידברות, אם לא ייפתח אופק של תקווה, אנחנו נתדרדר לעימות צבאי נוסף.

דב חנין: אמרנו את זה פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם בכנסת.

דב חנין: ושרי הממשלה לא אהבו לשמוע ולא אהבו להקשיב והמשיכו בקו של אטימות וקיצוניות וסרבנות.

דב חנין: הוקמה ממשלת הסכמה פלסטינית.

דב חנין: אנחנו אמרנו כאן:

דב חנין: הקמת הממשלה הפלסטינית המוסכמת היא הזדמנות.

דב חנין: הנה, יש לנו כתובת מוסכמת על הפלסטינים בגדה וברצועה, ועם הכתובת הזאת צריך לדבר, עם הכתובת הזאת צריך להידבר.

דב חנין: גם את זה הממשלה לא רצתה לשמוע ולא רצתה לעשות, ובמקום להידבר עם ממשלת ההסכמה הפלסטינית, מה שעשתה הממשלה, היא הודיעה שעם הקמת הממשלה הפלסטינית הזו היא מנתקת כל קשר, היא מנתקת כל ערוץ, היא חוסמת כל אפיק של הידברות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מכאן הדרך להתגלגלות, לאסקלציה, מכאן הדרך להתגלגלות למשבר הנורא שאנחנו ראינו בקיץ הייתה מאוד קצרה.

דב חנין: ומה ראינו בקיץ הזה?

דב חנין: ראינו בקיץ הזה עוד מלחמה איומה בעזה, עם הרס עצום והמוני הרוגים, הרבה ילדים הרוגים.

דב חנין: ומה התוצאה?

דב חנין: האם אזרחי ישראל קיבלו יותר ביטחון כתוצאה מהמלחמה הזו?

דב חנין: האם איזושהי בעיה באמת נפתרה, או שהמצב רק הוחמר?

דב חנין: אם בעבר טילים מעזה הגיעו לשדרות ואחר כך הגיעו לבאר-שבע, הפעם הם הגיעו לא רק לתל-אביב, אלא אפילו צפונה מתל-אביב.

דב חנין: המלחמה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, רק הראתה כמה הכיוון הזה של ניהול הסכסוך הוא שטות מוחלטת.

דב חנין: את הסכסוך אי-אפשר לנהל; עם הסכסוך רק אפשר להמשיך ולהסתבך.

דב חנין: וזה מה שעשיתם: הסתבכתם וסיבכתם.

דב חנין: ואנחנו, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו ושכנינו שילמנו מחיר יקר מאוד, מחיר יקר מאוד, בגלל מדיניות הסרבנות הזאת.

דב חנין: אז מה הממשלה עשתה בתחום המדיני?

דב חנין: דבר אחד היא עשתה ודבר אחד היא ממשיכה לעשות, ואפילו היום היא המשיכה לעשות אותו: להעביר כסף לבנייה בהתנחלויות, לשבור כל שיא של בנייה והקמה של התנחלויות, גם בהתנחלויות מבודדות, גם התנחלויות בגושים, גם התנחלויות בשכונות מזרח-ירושלים, גם התנחלויות בתוך השכונות הערביות במזרח-ירושלים.

דב חנין: את זה הממשלה הזאת ידעה לעשות, את זה הממשלה הזאת המשיכה לעשות, את זה הממשלה הזאת ממשיכה לעשות אפילו היום.

דב חנין: היום, בוועדת הכספים של הכנסת, כולנו הגענו לדיון שזומן בשעה 07:00 כדי להעביר עוד 200 מיליון שקלים להתנחלויות, במחטף של הרגע האחרון.

דב חנין: כאשר ביקשנו לשאול שאלות, כאשר ביקשנו לקבל הסברים, התשובה של יושב-ראש הוועדה למי שביקש הסברים ולמי שדרש תשובות הייתה פשוט להוציא אותו מהדיון החוצה.

דב חנין: כי כשאין תשובות ואין הסברים הכי קל זה פשוט להשתיק את הביקורת; להשתיק את הביקורת, לסלק את המבקרים ולקבל החלטות ברוב של אותם חברי ועדה שהיו בדיון, להעביר כספים מקופה לקופה.

דב חנין: דיברתי על 200 מיליון שקלים להתנחלויות, אבל העברות הכספים שהיו היום בוועדת הכספים מדברות על מיליארדים של שקלים שהועברו מסעיפים שונים.

דב חנין: 1.6 מיליארד שקלים ירדו בסעיפים שונים מתקציבי התחבורה הציבורית.

דב חנין: זוהי פגיעה מובהקת באוכלוסיות מוחלשות, באנשים שאין להם כסף לרכב פרטי.

דב חנין: אבל זו הממשלה שיש בארץ הזאת.

דב חנין: אמרתי: אין שלום, אין ביטחון.

דב חנין: ההמשך הוא: אין רווחה ואין שוויון.

דב חנין: תחת שלטונו של נתניהו, מדינת ישראל שוברת שיא אחר שיא באי-שוויון.

דב חנין: האי-שוויון בישראל תופס מקומות גבוהים מאוד בעולם המערבי היום.

דב חנין: האי-שוויון הזה מתבטא בבעלי הון שממשיכים להתעשר, בבנקים שממשיכים להרוויח נפלא, ומצד שני במעגלים הולכים וגדלים של אנשים עניים; אנשים עניים שרובם היום הם אנשים עובדים.

דב חנין: אנשים שיוצאים בבוקר לעבודה, עובדים קשה כל היום, ועדיין, כשהם חוזרים בלילה לילדים ומשכיבים אותם, הם עדיין נשארים מתחת לקו העוני.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו ניסינו לקדם בכנסת הזאת הצעת חוק להעלאת שכר המינימום ל-30 שקל לשעה.

דב חנין: אני מברך על ההתעוררות הציבורית, ההתגייסות הציבורית, הלחץ הציבורי, ההתייצבות של ההסתדרות.

דב חנין: אני מצטער על כך שההסתדרות לא הצליחה ולא עמדה על העלאת שכר המינימום לשיעור שבאמת יעלה ויוציא אנשים עובדים ממעגל העוני.

דב חנין: הגיע הזמן שנגיד בישראל מסר ברור: אדם עובד צריך להתפרנס בכבוד.

דב חנין: מי שעובד צריך להיות מסוגל לפרנס את משפחתו מהכסף שהוא משתכר למחייתו.

דב חנין: אז אמרנו: אין שלום, אין ביטחון, אין רווחה, אין שוויון, ובואו נשלים את החוליה הנוספת: אין דיור ואין פתרונות.

דב חנין: כל הנוסחאות והדיבורים והמע"מ אפס – חברות וחברים, תחת שלטונו של נתניהו, מחירי הדיור בישראל רק ממשיכים לעלות.

דב חנין: מחירי הדיור בישראל רק ממשיכים לעלות.

דב חנין: ובמקום לייצר פתרונות אמיתיים, במקום לייצר פתרונות של דיור ציבורי לאנשים שאין להם יכולת להשיג לעצמם קורת גג, במקום לייצר פתרונות של דיור חברתי למגוון הקבוצות שמתקשות אפילו לשכור דירה במחיר סביר; במקום לעשות את הדברים האלה, הממשלה הציעה חוסר פתרון אחד ואחריו חוסר פתרון נוסף.

דב חנין: וכשלממשלה אין פתרונות, וכשלממשלה אין תשובות, הממשלה הזו הלכה פעם נוספת לכיוון הבעייתי, האפל והמסוכן ביותר, וזה הכיוון של ההסתה, של ההשתלחות ושל האמירות הגזעניות כלפי המיעוט הלאומי.

דב חנין: בדיוק כמו האנטישמים במזרח-אירופה, גם כאן המסר היה לחפש ולמצוא שעיר לעזאזל – –

אופיר אקוניס: איזה – – –

דב חנין: – – והשעיר לעזאזל – כן, אזרחי המדינה הערבים, פעם נוספת סומנו – –

אופיר אקוניס: – – – להתבייש – – –

דב חנין: – – בחוקי לאום כאלה ואחרים.

דב חנין: מה המטרה של חוק הלאום, חבר הכנסת אקוניס?

אופיר אקוניס: תתבייש.

דב חנין: אני מניח שאתה הולך לענות.

אופיר אקוניס: תתבייש שאתה עושה השוואות כאלה.

אופיר אקוניס: פשוט תתבייש.

אופיר אקוניס: אני מבין שזה בחירות – –

דב חנין: אני, אז בוא, בוא – – –

אופיר אקוניס: – – וזה פיזור כנסת.

דב חנין: מי שצריך, מי שצריך להתבייש – – –

אופיר אקוניס: אל תעשה השוואות מטורפות כמו שאתה.

דב חנין: מי שצריך להתבייש זה אתם, שאתם – –

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: ממש לא.

דב חנין: – – מביאים הצעות חוק כאלה לכנסת.

אופיר אקוניס: אני אסביר לך.

דב חנין: אתם צריכים להתבייש בכך.

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

דב חנין: ואני אומר לך, חבר הכנסת אקוניס, התשובה היא מאוד ברורה: למה צריך את חוק הלאום הזה?

דב חנין: למה צריך את חוק הלאום הזה?

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

דב חנין: האם למישהו מכם יש ספק, בשנת 60 ומשהו למדינת ישראל – –

אופיר אקוניס: לך.

דב חנין: – – שישראל היא מדינה יהודית?

אופיר אקוניס: לך ולחבריך.

דב חנין: האם לאזרחי המדינה הערבים בישראל יש תחושה שהמדינה הזאת באמת נותנת להם שוויון, באמת נותנת להם תשובות, באמת נותנת להם התייחסות?

עפו אגבאריה: – – –

דב חנין: גם בלי החוק הזה, חבר הכנסת אקוניס – תפתח את הכרך הראשון של דיוני ועדת החקירה הממלכתית בראשות השופט אור ותראה את האפליה שיש כלפי אזרחים ערבים בישראל בכל תחומי החיים.

דב חנין: אבל אתם לא הסתפקתם בזה.

דב חנין: אתם רציתם לעגן את זה גם בחוק-יסוד, חוק תשתיתי, שיעשה שינוי רוחבי בכל הרקמה הקונסטיטוציונית והמשפטית של מדינת ישראל; חוק שגם יגיד ברמה הסמלית לאזרחים הערבים בישראל את המסר: מדינת ישראל היא לא המדינה שלכם.

דב חנין: זו הייתה המטרה.

דב חנין: וכן, חוק שגם ברמה הפוליטית מבטא – לא פזילה, אלא נטייה ימינה מובהקת של ראש הממשלה לעמדות קיצוניות, לעמדות חמורות, לעמדות מסוכנות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לסכם ולומר: מול התהליכים האלה, צריך לזכור, יכול להיות כאן אחרת.

דב חנין: יכולה להיות התקדמות לשלום.

דב חנין: אפשר לאמץ את יוזמת השלום הערבית ולהתקדם על בסיסה.

דב חנין: אפשר להתמודד עם יוקר המחיה.

דב חנין: אפשר להעלות את שכר המינימום.

דב חנין: אפשר לייצר פתרונות רווחה, בריאות, דיור, לאזרחי ישראל.

דב חנין: אפשר, עמיתי חברי הכנסת, לייצר כאן תחושה של שוויון ומציאות של שוויון לכל קבוצות האוכלוסייה – יהודים, ערבים, חילונים, דתיים, חרדים.

דב חנין: אפשר לייצר במדינה הזו מקום לכולנו.

דב חנין: אבל זה מחייב, עמיתי חברי הכנסת, הליכה בכיוון פוליטי הפוך: לא התלהמות, לא שנאה, לא גזענות, לא הסתה, לא המשך בנייה בהתנחלויות, אלא להפך – הושטת יד לשלום, הושטת יד להידברות, הושטת יד לשינוי.

דב חנין: כדי שהדבר הזה יקרה, עמיתי חברי הכנסת, צריכים האזרחים במדינה הזו, יהודים וערבים, להתאחד, לפעול יחד, ליצור ביחד מחנה גדול של שינוי חברתי, פוליטי, למען שלום ושוויון.

דב חנין: זה אפשרי, זה בידינו.

דב חנין: זה מה שאנחנו צריכים לעשות כדי לשנות את מצבנו, כדי באמת להפוך את ישראל למקום ראוי וצודק יותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאני אעלה את נציג סיעת בל"ד לנמק את הצעת האי-אמון שלה, אני, בשמכם, רוצה לברך, לקבל בברכה, משלחת נכבדה של פרלמנטרים מכל רחבי אמריקה הלטינית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) זאת משלחת של ידידות, ידידות, ומשתתפיה באים לחזק את היכרותם עם ישראל ועם האתגרים, האילוצים, שעמם היא מתמודדת.

יולי יואל אדלשטיין: הידידות ההיסטורית בין מדינות אמריקה הלטינית לעם היהודי ולמדינת ישראל היא חזקה ויציבה לאורך עשרות שנים.

יולי יואל אדלשטיין: לא נשכח את תפקידן של מדינות אמל"ט כשותפות מרכזיות באישור החלטה 181 בכ"ט בנובמבר שהביאה להקמת מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: עוד קודם לכן, בתקופה האפלה ביותר בהיסטוריה של האנושות, במהלך שואת יהודי אירופה, הוכיחו כמה ממדינות אמריקה הלטינית, ובהן פרגוואי, הרפובליקה הדומיניקנית ובוליביה, עמדה מוסרית ואומץ לב אנושי כשנתנו אישורי כניסה לפליטים היהודים, ובכך הצילו את חייהם של מאות יהודים מאירופה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מחויבים כעם וכמדינה לזכור ולהזכיר את הקשר המיוחד הזה בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך השנים התפתחו יחסי הידידות בין ישראל למדינות אמריקה הלטינית והתחזקו.

יולי יואל אדלשטיין: קהילות יהודיות שלמות ממדינות אלה עלו לישראל ומהוות כיום לא רק גשר בין התרבויות אלא גם חלק חשוב ותורם לחברה הישראלית, לתרבות, לאקדמיה ולתחומי חיים רבים בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל פועלת שנים רבות בתחומי שיתוף פעולה עם מדינות אמריקה הלטינית באמצעות האגף לשיתוף פעולה בין-לאומי במשרד החוץ – המש"ב.

יולי יואל אדלשטיין: עשרות אלפי משתלמים, אמל"טים, הגיעו לארץ או השתתפו בקורסים, בהדרכות, במדינותיהם בתחומים כגון חקלאות, טכנולוגיה, ניהול מים, חדשנות וחברה וקהילה.

יולי יואל אדלשטיין: נשיא הונדורס הנוכחי, חואן אורלנדו הרננדז, הוא בוגר מש"ב הראשון שנבחר לנשיאות.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל מבקשת לחזק את קשריה עם מדינות אמריקה הלטינית.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם חברי הכנסת, אני מאחל לכם כנס מוצלח ושהות נעימה ומעניינת בארצנו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: כישלונה בכל התחומים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון נוספת, מטעם סיעת בל"ד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת זחאלקה על מנת לנמק הצעת אי-אמון: ממשלה נגד האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה עצמו.

ג'מאל זחאלקה: תודה, כבוד היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו הגשנו הצעת אי-אמון ואני מועמד לראשות הממשלה, ואני מקווה שחברי הכנסת יעשו שני דברים בהצבעה אחת: גם להפיל את הממשלה וגם לבחור ראש ממשלה טוב יותר – –

יולי יואל אדלשטיין: ראוי.

ג'מאל זחאלקה: – – מראש הממשלה הנוכחי.

יעקב מרגי: – – –

ג'מאל זחאלקה: ראש – – –

יעקב מרגי: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, אני רוצה להתייחס לחלק הראשון.

ג'מאל זחאלקה: את החלק השני אני משאיר לשיפוטכם.

יעקב פרי: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה – אני לא יודע לדבר בשבחי עצמי, עד כמה אני יותר טוב מבנימין נתניהו, אבל בעניין הפלת הממשלה – בזה אני רוצה להתמקד.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזו צריכה ליפול, לא לסיים את דרכה.

ג'מאל זחאלקה: לכן אנחנו לא הסכמנו להסיר את הצעת האי-אמון שלנו, כפי שרצו סיעות אחרות באופוזיציה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שחשוב להצביע ושהממשלה והקואליציה הזו יהיו במיעוט.

ג'מאל זחאלקה: מבחינתי, ראיתי הרבה ממשלות גרועות בישראל, זו אחת הגרועות שבהן.

ג'מאל זחאלקה: והמלחמה והמאבק נגד הממשלה הזו הם כמו המלחמה ברשע.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה והעומד בראשה נתנו הוראות שהביאו למותם של אלפי אנשים, להרס של עשרות-אלפי בתים, למחיקה של משפחות מההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: משפחות שלמות נמחקו על-ידי ההפצצות על עזה.

ג'מאל זחאלקה: ולכן זה לא עניין טכני להפיל את הממשלה ולהוריד אותה, אלא זו זעקה גדולה, מחאה רבתי, כתב אישום חריף נגד ממשלה פושעת, נגד ראש ממשלה שעשה דברים נוראיים, ואני מקווה שהוא ישלם על כך גם בקלפי וגם בבתי-דין ראויים.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת עשתה הכול כדי לנשל את האזרחים הערבים בנגב מאדמותיהם, לעקור אותם מבתיהם.

ג'מאל זחאלקה: היא הרסה כפרים ערביים ומתכננת להקים במקומם יישובים יהודיים.

ג'מאל זחאלקה: זו לא ממשלה, זה מעשה קולוניאלי.

ג'מאל זחאלקה: לא מתייחסים אלינו כלאזרחים, ואנחנו לא עומדים מול ממשלה, אלא אנחנו עומדים מול אלה שהעמידו את עצמם כמנהיגי הציבור היהודי, ובאים, אומרים לנו: אתם הערבים, ניקח מכם את האדמות שלכם ואת הבתים שלכם, ונבנה במקומם ליהודים.

ג'מאל זחאלקה: כאילו אין מדינה, אין ממשלה, הכול מותר, והממשלה עושה מה שהיא רוצה כדי להשתלט ולנשל את האזרחים הערבים מאדמותיהם ומבתיהם.

ג'מאל זחאלקה: מי אמר שהנכבה הסתיימה?

ג'מאל זחאלקה: מי אמר שמלחמת 48' הסתיימה?

ג'מאל זחאלקה: אז לקחו את האדמות והשתלטו על היישובים בכוח של טנקים, של מטוסים ושל קלצ'ניקובים וכלי ירי, היום – באמצעות חוקים.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת מחוקקת חוקים להפקעת קרקעות, חוקים של תכנון, אבל תמיד, תמיד החוקים האלה מיושמים בכיוון אחד בלבד – לוקחים קרקעות ואדמות מערבים, נותנים אותן לציבור היהודי, ואומרים שזו דמוקרטיה, ומוחים על כך שאנחנו בכלל מתקוממים נגד העוול, נגד האפליה ונגד הרוע והרשעות שבמעשים האלה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת העמיקה את האפליה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת העמיקה את מצב העוני.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת לא עשתה שום דבר טוב, רק רוע יצא ממנה.

ג'מאל זחאלקה: הבשורה לאזרחים הערבים, במיוחד, באה מראש הממשלה, שאפילו השתמש בביטוי: אנחנו נשלול אזרחות ממי שלא מכיר בישראל כמדינה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: לכן ממשלה זו לא צריכה לסיים את דרכה; ממשלה זו, כפי שאמרתי, צריכה ליפול בהצבעת אי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: גם, חברי הכנסת, יש לכם אפשרות לבחור בראש ממשלה טוב, שיוכל להביא לשלום, לשוויון ולצדק לכולם, ללא הבדל דת, גזע ומין – ובאמת, לא רק כהצהרה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת תמכה – והסיעות המרכיבות את הקואליציה תמכו – בהעלאת אחוז החסימה, בניסיון לפגוע בייצוג של הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: וכאן יש תערובת של טיפשות ושל רשעות.

ג'מאל זחאלקה: הרשעות היא שרוצים לפגוע בציבור הערבי; הטיפשות – בשביל מה זה טוב?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, הרי צריך להגיד לנו תודה, לציבור הערבי, שאנחנו, כמיעוט לאומי, כקבוצה לאומית, החלטנו החלטה אסטרטגית של מאבק עממי, מאבק ציבורי, מאבק פוליטי, מאבק פרלמנטרי, למען הזכויות שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים לפגוע בייצוג הפרלמנטרי שלנו, לאן רוצים לדחוף אותנו?

ג'מאל זחאלקה: במקום לעודד את העניין הזה, דוחפים אותנו לפינה.

ג'מאל זחאלקה: שלא לדבר על כך שקולנו לא נשמע בכנסת ולא מתחשבים בדרישות שלנו כשמביאים תקציב ומביאים חקיקה שפוגעת בנו.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, אחד הסעיפים החשובים ביותר באמנות הבין-לאומיות הוא שאסור, אסור, לקבוע, לקבל החלטות ולחוקק חוקים שנוגעים במיעוט בלי להתייעץ אתו, בלי להביא אותו בחשבון, בלי לשתף אותו בהחלטות.

ג'מאל זחאלקה: וכאן ההשתתפות היחידה שלנו היא שאנחנו מתנגדים למדיניות הזאת, והממשלה מצפצפת על ההתנגדות שלנו.

ג'מאל זחאלקה: העלאת אחוז החסימה נועדה לפגוע בנו.

ג'מאל זחאלקה: ליברמן אמר שהסיעות הערביות לא יכולות להתאחד; זה מה שאמר ליברמן.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע רוסית, אני לא יודע להגיד את זה ברוסית, אבל הבנתי שליברמן מבין ערבית, אז אגיד לו במילה אחת בערבית, שמישהו ידאג לתרגם לו: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: הסברתי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נאחד את כוחותינו הפוליטיים לרשימה אחת.

ג'מאל זחאלקה: התקדמנו באופן משמעותי, וברמה האישית אני אופטימי שכתגובה על ליברמן וחבריו נגדיל את הייצוג מ-11 ל-15 חברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: משקלנו הפוליטי יגדל.

ג'מאל זחאלקה: אחדות היא כוח, והציבור שלנו רוצה בכך.

ג'מאל זחאלקה: ההשפעה שלנו ודאי תגדל.

ג'מאל זחאלקה: כמו כן, דבר זה חשוב מאוד לציבור הערבי-פלסטיני שלנו בגליל, במשולש ובנגב ולכל אדם דמוקרטי בארץ הזאת.

ג'מאל זחאלקה: הקשבתי לרבים שאמרו שאם נציג שלוש רשימות הציבור יצביע בקלות, אבל אם נציג רשימה אחת הציבור יפעל יומם ולילה.

ג'מאל זחאלקה: שמעתי קולות שאנחנו בהנהגה הפוליטית צריכים לשמוע את דעתם של האנשים ולמצוא אתם שפה משותפת, ובפרט שדעת האנשים קולעת.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר לכולם: עליכם לשקול שיקולים חדשים.

ג'מאל זחאלקה: הייצוג הערבי יגדל בפרלמנט, והגידול הזה יביא בהכרח, בעזרת האל, להפלתה של ממשלת נתניהו, והתגובה לימין הפאשיסטי שלא רצה 11 חברי כנסת, תהיה שיראה 15 חברי כנסת.

ג'מאל זחאלקה: )

רות קלדרון: זה הרבה מילים.

ג'מאל זחאלקה: אני אתר

ג'מאל זחאלקה: גם את המשפט האחרון – –

אברהם מיכאלי: רק אחרון – – –

ג'מאל זחאלקה: – – מי שלא רצה 11 חברי כנסת ערבים, בבחירות הבאות יקבל 15.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דוד רותם: העיקר שתתאחדו – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, מבחינת ההיגיון, השאלה, מי שרצה 11 חברי כנסת ערבים, האם גם הוא יקבל 15, או לא? זאת השאלה, טרם פתרנו אותה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת – –

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מוותרים על התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: – – חבר הכנסת אופיר אקוניס להשיב על שתי הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: אני לא מוותר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מוותרים על התשובה, אקוניס.

אופיר אקוניס: אבל אני לא מוותר.

עפו אגבאריה: לא חובה לענות.

יולי יואל אדלשטיין: אם אדוני ירצה לדבר בערבית, זאת שפה רשמית מוכרת, אתה יכול לעשות זאת.

איתן כבל: אקוניס מבקש לענות ולתקוף אותו, יש פריימריז, זה יעזור לו במיקומים, אופיר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על מה הבחירות האלה?

אופיר אקוניס: מה עומד ויעמוד על כף המאזניים?

אופיר אקוניס: על מה יכריעו, אדוני היושב-ראש, אזרחי ישראל באביב הקרוב?

אופיר אקוניס: הבחירה תהיה מאוד ברורה.

אופיר אקוניס: הבחירה, אדוני היושב-ראש, תהיה בין מדיניות הליכוד והימין ובין מדיניות השמאל והשמאל הקיצוני והסיעות הערביות, כפי שבאו לידי ביטוי גם בדיון הזה.

אופיר אקוניס: אדוני, בישראל יש מגוון רחב מאוד של זרמים – בציבוריות הישראלית – שאין כמותו בעולם.

אופיר אקוניס: אבל יש, הייתי אומר, שני מחנות עיקריים: יש המחנה הלאומי, בראשות הליכוד, ויש דת אוסלו, זאת שמקדשת ויתורים ונסיגות והתקפלויות, בשם הדהירה לשלום – עוד לא מובן עם מי, לפרטנר שאיננו קיים.

אופיר אקוניס: זאת תהיה הבחירה.

אופיר אקוניס: ומי שרוצה עכשיו לדעת מה הוא עומד לעשות במחצית מרס 2015, מוזמן להסתכל רק על הדיון הזה, רק על הדיון הזה, ולשמוע, אדוני היושב-ראש, שאם חלילה הליכוד והמחנה הלאומי לא יקבלו מנדט, הם עלולים למצוא את עצמם פה בכנסת ובממשלה שיקדשו – והם גם יודעים לעשות את זה – את הדת הזאת, הלא-מובנת, של אוסלו, שאומרת: תיסוגו לקווי 67', חבר הכנסת חנין, תיסוגו לקווי 67', ותקבלו שלום.

אופיר אקוניס: ובכן, עשינו זאת.

אופיר אקוניס: נסוגונו לקווי 4 ביוני 67' ברצועת-עזה וקיבלנו מלחמה.

אופיר אקוניס: זאת תהיה מערכת הבחירות, על כך תהיה ההכרעה: בין מדיניות מפוכחת, נבונה, שיודעת לקרוא את המציאות במזרח התיכון ולהתמודד, אדוני היושב-ראש, מול הטירוף, הטירוף שאוחז בכמה מיריבינו בארצות שכנות.

אופיר אקוניס: כל מי ששומע, גם בבית – ואני יודע שרבים צופים הערב בעניין, אדוני, בישיבת הסיכום של הכנסת הזאת – יודע שזאת תהיה הבחירה.

אופיר אקוניס: אבל אני שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש: לאן תידרדר מערכת הבחירות על-ידי השמאל והשמאל הקיצוני?

אופיר אקוניס: לאן היא תדרדר עוד את השיח בישראל?

אופיר אקוניס: לאן?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אינני יודע, פשוט לא יודע – הנה, אני אומר – אינני יודע מה התרחש אתמול בסוריה.

אופיר אקוניס: אינני יודע.

אופיר אקוניס: יושבת חברת כנסת בישראל, בסיעת יש עתיד, ומוציאה הודעה לעיתונות המצוטטת בכל רחבי העולם הערבי, ומאשימה את ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה היה שם, אבל היא יודעת.

אופיר אקוניס: חברת כנסת שמכהנת בבית הזה פחות מ-24 חודשים ומוציאה הודעה לעיתונות, שמצוטטת בטלוויזיה הסורית ובכל העולם הערבי, כאשר היא מפנה אצבע מאשימה ואומרת: נתניהו יבעיר את המזרח התיכון לצורכי בחירות.

עפו אגבאריה: עובדה.

אופיר אקוניס: זו, אדוני היושב-ראש, תהיה הבחירה.

אופיר אקוניס: ואני מודה, במידה רבה – ושוב, אינני יודע מה קרה, לא מצוי בפרטי האירוע למעט המתפרסם בכלי התקשורת – אני מודה לחברת הכנסת קריב שחידדה את ההבדלים שעליהם צריכים לעמוד אזרחי ישראל בעוד שלושה וחצי חודשים.

אופיר אקוניס: זה ההבדל.

אופיר אקוניס: מנחם בגין אמר פעם: זהו ההבדל המוסרי והאידיאולוגי וההיסטורי בינינו לבין המערך הסוציאליסטי.

אופיר אקוניס: ואם נשליך את זה על מערכת הבחירות של 2015:

אופיר אקוניס: זהו ההבדל ההיסטורי, האידיאולוגי והמוסרי – –

עפו אגבאריה: – – – בגין – – –

אופיר אקוניס: – – בין ממשלה אחראית, בין הנהגה אחראית, שמנהלת בשיקול דעת, אדוני היושב-ראש, גם תוך כדי ביקורת אדירה, מבצע צבאי מורכב מאוד, קשה ביותר, ברצועת-עזה, לעתים גם מתוך הבית עצמו, מתוך הממשלה עצמה, לבין מי שמציג לכאורה אלטרנטיבה בשם המאבק.

אופיר אקוניס: בשם המאבק על מחיר המילקי, יגידו לישראלים: תחליפו את הממשלה כי כל כך רע לחיות בישראל.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מגיע, כידוע לך, ממסע הסברה בארצות-הברית בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: גם כן לא פשוט, צריך להתמודד שם עם מציאות לא פשוטה, גם בקרב צעירים וגם בקרב פחות צעירים.

אופיר אקוניס: ברוך השם, אני מתמודד.

אופיר אקוניס: כשאומרים את האמת, הכי קל להתמודד.

אופיר אקוניס: זה הכלל הראשון בהסברה: תאמין במה שאתה אומר ותגיד את האמת ותדבק בעובדות.

אופיר אקוניס: וחושבים כמה רע לחיות בישראל, איזו טרגדיה איומה היא לחיות בישראל, וזה הכול בשם שיח פוליטי עלוב ונבוב וריקני שמבטיח לציבור הבטחות שווא, רק אם יעלו לשלטון מפלגות האופוזיציה: יש עתיד, מפלגת העבודה – מפלגת העבודה, אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, חבר הכנסת כבל, ידידי, אתה מייצג כאן את סיעת העבודה, אתם עומדים לקבל את אחת הפוליטיקאיות – אני מנסה למצוא מילה פרלמנטרית – – –

דוד צור: אתה לא חייב.

דוד צור: אתה לא חייב, אופיר – – –

אופיר אקוניס: אני חייב.

אופיר אקוניס: אני חייב את זה לציבור, משום שהציבור צריך לדעת מהו ההבדל בין פוליטיקה אמיתית, אידיאולוגית, גם אם אתה לא מסכים אתה – –

דוד צור: – – –

אופיר אקוניס: – – כפי שאני וחברי חונכנו עליה, לבין אופורטוניזם – וקראו לזה בשנות ה-70 כלנתריזם, של מעבר בין ארבע מפלגות בתשע שנים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לא היה כדבר הזה בתולדות המדינה.

אופיר אקוניס: לא היה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, שנינו לא היינו פה, וגם אתה, אדוני היושב-ראש, כאשר התקיים במרס 1990 "התרגיל המסריח", שבו הופלה ממשלת האחדות הלאומית שבראשה עמד יצחק שמיר, וניסו להקים ממשלה חלופית בתוך אותה כנסת.

אופיר אקוניס: הניסיון הזה כשל, בסופו של דבר, ומר שמיר קיבל עוד שנתיים כראש הממשלה.

אופיר אקוניס: אז היה מעבר, נדמה לי, של חבר כנסת או חברת כנסת – –

עפו אגבאריה: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, גם לא חברת כנסת, של חברי כנסת – –

עפו אגבאריה: – – – "תרגיל מסריח" – – –

אופיר אקוניס: – – ממפלגת העבודה לליכוד או ההפך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אגבאריה, ארבע מפלגות בתשע שנים?

אופיר אקוניס: לא היה, אדוני, שיא שלילי שכזה בתולדות מדינת ישראל ובתולדות הפוליטיקה העולמית.

אופיר אקוניס: לא היה.

אופיר אקוניס: ב-2005 הגברת לבני, העושה את דרכה למפלגת העבודה, הייתה בליכוד, ולא הייתה מן הזרם המתון, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: היא נבחרה לבית הזה ב-1999, אני שימשתי אז כדובר הליכוד, באגף הנצי, כראש המטה של מר אולמרט לראשות הליכוד.

אופיר אקוניס: העובדות יהיו עד הסוף.

אופיר אקוניס: מספיק כבר לשמוע שבוע שלם שקרים וחוסר אמיתות וחוסר איזון משווע בדעת הקהל.

אופיר אקוניס: אחר כך עברה לקדימה, הפסידה בפריימריז בצורה דמוקרטית, חבר הכנסת חסון, הפסידה למר מופז בדמוקרטיה, הדבר שהיא כל כך מטיפה לו כאשר היא מדברת על חוק הלאום.

אופיר אקוניס: והנה, חבר הכנסת כבל, מפלגת העבודה, שהניחה את היסודות למדינת ישראל והובילה שנים ארוכות את התנועה הציונית, תתכבד – אני אומר את זה בציניות, כמובן – לקבל לשורותיה את הגברת לבני.

אופיר אקוניס: מפלגה רביעית בתשע שנים – שיא ישראלי חדש ומביך שמוציא שם רע לכולנו.

אופיר אקוניס: למי הוא מוציא שם רע?

אופיר אקוניס: למי?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, המעבר הזה לא על בסיס אידיאולוגי אלא על בסיס כיסאולוגי.

אופיר אקוניס: למי הוא מוציא שם רע?

אופיר אקוניס: כולנו הולכים ברחוב, ברוך השם, מסתובבים ברחוב, נכנסים לסופר, עושים קניות – אף אחד לא מנותק, מר לפיד – –

רונן הופמן: אותו סופר.

אופיר אקוניס: – – במרכז-שוסטר ברמת-אביב ג', שבו הוא מתאמן, שם – טוב, ניגע בזה בהזדמנות אחרת.

אופיר אקוניס: אף אחד לא מנותק, כולם יודעים מה קורה פה – –

רות קלדרון: – – – כמה עולה חלב?

אופיר אקוניס: – – ומואשמים בשל צעדים כאלה, חברת הכנסת קלדרון – –

רות קלדרון: כמה עולה חלב?

רות קלדרון: כמעט – – –

אופיר אקוניס: – – כפי שהגברת לבני – אני אגיד לך – כפי שהגברת לבני עושה, מוציאה שם רע לפוליטיקה הישראלית כולה.

אופיר אקוניס: ואני מבקש גם, אדוני, כיוון שאנחנו נידרש גם לעניין הכלכלי-חברתי, שהוא לא פחות חשוב מן המדיני-ביטחוני, איננו פחות חשוב, אני מציע לכולם, לכל המטיפים למיניהם, לא ללמד אותנו כיצד עושים צדק חברתי; פשוט לא ללמד.

אופיר אקוניס: יש מפלגה שעושה כעת דרכה לכנסת הזאת על בסיס ההצלחה של הרפורמה הסלולרית.

אופיר אקוניס: אנחנו חיים בדמוקרטיה, כל אדם אשר ייבחר בידי הבוחר, כפי שחינך אותנו מנחם בגין, יהיה בבית הזה בצורה דמוקרטית.

אברהם מיכאלי: רפורמה של מי? של אטיאס או שלו?

אופיר אקוניס: הרפורמה הזאת בשוק הסלולרי היא רפורמה של הליכוד.

אופיר אקוניס: היא הובלה בידי ממשלת הליכוד, היא באה לידי חקיקה בבית הזה על-ידי הליכוד, והיום אזרחי ישראל שמחים בה ונהנים בה בזכות הליכוד, ואכן, בזכות שר שהיה איש הליכוד כאשר הוביל את הרפורמה הזאת.

קריאה: מה זה?

קריאה: גם סיני הוחזרה על-ידי הליכוד, וגם אז – כל מה שאמרת קודם – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כשאנחנו נוסעים בארץ, אין אחד – גם אם הוא מצביע לחד"ש של דב חנין, גם אם הוא מצביע לחד"ש, איננו רואה – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – – איננו יכול שלא לראות את מסילות הברזל והכבישים המהירים שמגיעים לפריפריה, השר לשעבר פרי, חבר הכנסת פרי.

אופיר אקוניס: מהו צדק חברתי?

אופיר אקוניס: מהו צדק חברתי?

אופיר אקוניס: כן, אני שואל אותך ואת חבריך ליש עתיד.

אופיר אקוניס: מהו צדק חברתי?

אופיר אקוניס: האם לבוא ולומר למסעודה משדרות: אני נותן לך קצבה?

אופיר אקוניס: אם צריכה – תקבל, בהחלט.

אופיר אקוניס: אבל אני נותן לך את ההזדמנות להגיע במהירות למרכז תל-אביב או לאשקלון, ולעבוד שם.

אופיר אקוניס: והכבישים המהירים, חינוך חינם – זה הליכוד.

אופיר אקוניס: היום, אדוני היושב-ראש, בעוד – אינני יודע – שעתיים, או פחות, או יותר, אנחנו נחוקק את חוק המסתננים המעודכן.

אופיר אקוניס: הממשלה אשר אתה שירַתָּ בה, אדוני היושב-ראש, זיהתה את הבעיה של המסתננים; ולא רק שהיא זיהתה את הבעיה, היא גם נתנה לה פתרון.

אופיר אקוניס: זוהי מנהיגות אמיתית, מול הגלים של הקרן החדשה ומפלגות השמאל הקיצוני שהדריכו את מסתנני דרום תל-אביב להשתמש במונחים ממלחמת העולם השנייה נגד מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: מול כל הגל הזה, העכור והעלוב הזה, החלטתם, החלטנו – משום שאני הייתי בכנסת הזאת יושב-ראש ועדת הכלכלה, מאותה סיעה שאני גאה להיות חבר בה, מהתנועה שאני גאה להיות בה, מהזרם המרכזי של התנועה הציונית – בנינו את הגדר במהירות.

אופיר אקוניס: היא הושלמה במהירות, והצלנו את מדינת ישראל מצונאמי של חצי מיליון מסתננים, בלתי חוקיים.

אופיר אקוניס: כולם פה אנשי שלטון החוק, כולם שומרים על שלטון החוק, אדוני היושב-ראש, אבל כאשר אדם נכנס בצורה בלתי חוקית לישראל כדי לבוא ולומר לתושבי תל-אביב שהמדינה הזאת נועדה להיות תחת כיבוש אסלאמי – ואני שמעתי את זה בביקורי הרבים בדרום העיר, בנווה-שאנן, בשכונת-התקווה, בשכונת-שפירא.

אופיר אקוניס: כמובן, במסעדות של רוטשילד הם שוטפים את הכלים, אבל את הלינה הם עושים בשכונת-התקווה.

אופיר אקוניס: ואנחנו בלמנו את זה והצלנו את ישראל.

אופיר אקוניס: זאת הצלה.

אופיר אקוניס: מי שלא מבין מה זה אומר, הגדר הזאת, צריך להבין שלא היו 80,000 מסתננים, חבר הכנסת בר, בתל-אביב או באילת או באופקים או בערד או בירושלים, חבר הכנסת אייכלר.

אופיר אקוניס: הרי צריך רק לנסוע לרחוב אגריפס, פשוט לנסוע פה במעלה הרחוב, לרדת קצת ואז לעלות לאגריפס ולראות את שוק מחנה-יהודה.

אופיר אקוניס: אגב, אני לא מתרשם בשוק, סביב המסעדות המלאות, סביב האווירה של החבר'ה הצעירים שממלאים את השוק, שכל כך נורא לחיות בישראל, שכולם חיים בעוני מרוד, חבר הכנסת בר.

אופיר אקוניס: לא מתרשם ככה.

אופיר אקוניס: אבל שם גם המסתננים.

אופיר אקוניס: והצדק החברתי, אדוני, המהדהד ביותר, שאין מוסרי ממנו ואין צודק ממנו, ואין שום צדק חברתי גבוה ממנו, מהו?

אופיר אקוניס: אחוז האבטלה בישראל שהולך ויורד, הולך ויורד.

אופיר אקוניס: שוק העבודה מתפתח, מאז קיבלנו את הגה השלטון במרס 2009.

אופיר אקוניס: והיום, בזמן שבאירופה, שמטיפים לירידה אליה, בזמן שבאירופה אחוז האבטלה, חבר הכנסת ברוורמן, של צעירים בברלין – – –

אבישי ברוורמן: שלום.

אופיר אקוניס: שלום, שלום.

אופיר אקוניס: אני מדבר אליך כאדם שמכיר היטב את הכלכלה העולמית, שעמד בראש הבנק העולמי ואוניברסיטת – – –

אבישי ברוורמן: לא הייתי – – –

אופיר אקוניס: סליחה, סגן.

אופיר אקוניס: – – – ששם אחוז האבטלה של צעירים, בספרד, באיטליה וביוון ובמקומות אחרים, הוא 25%, של צעירים עד סוף העשור השלישי לחייהם.

אופיר אקוניס: ומהו אחוז האבטלה?

אופיר אקוניס: מהו אחוז האבטלה בישראל?

אופיר אקוניס: 5.7%, מהשיאים השליליים בתולדות המדינה, וזה הולך ויורד, ושוק העבודה גדל.

אופיר אקוניס: וזהו צדק חברתי, חבר הכנסת אייכלר, כך אמר הרמב"ם.

אופיר אקוניס: אדם צריך לעבוד, לפרנס את משפחתו, לחיות בכבוד.

אופיר אקוניס: נכון, צריך להרוויח יותר.

אופיר אקוניס: נכון, זה בהחלט דבר נכון, אני מסכים.

אופיר אקוניס: כולם רוצים.

אופיר אקוניס: אבל קודם כול עובדים.

אופיר אקוניס: זה הדבר הבסיסי ביותר.

אופיר אקוניס: ואז אני שומע, אדוני היושב-ראש, בשם מאבק פוליטי לגיטימי לבחירות חדשות בישראל, אני שומע את העידוד לצעירים, באמצעות הרשת החברתית, באמצעות הפייסבוק, לרדת לברלין, משום שבברלין המילקי זול יותר.

אופיר אקוניס: אגב, הוא גם פחות טעים.

אופיר אקוניס: הוא גם פחות טעים.

אופיר אקוניס: אבל איזה רעיון זה?

עפו אגבאריה: גם ביטוח הבריאות.

אופיר אקוניס: מי מעלה על דעתו, מי מעלה על דעתו 67 שנים אחרי קום המדינה ו-70 שנה אחרי סוף מלחמת העולם השנייה, לעודד צעירים לרדת לברלין בשם מחיר המילקי?

אופיר אקוניס: איזה טירוף אוחז בנו?

אופיר אקוניס: זאת ההזדמנות, אדוני, לקרוא למערכת בחירות נקייה.

אופיר אקוניס: שכל אדם יציג את מרכולתו – קודם כול במפלגות הדמוקרטיות, חבר הכנסת כבל, לא נותרו הרבה כאלה בבית הזה.

אופיר אקוניס: אתם, מפלגת העבודה, ואנחנו בליכוד יוצאים למערכה פנימית, מערכת בחירות דמוקרטית.

אופיר אקוניס: כל אלה המטיפים לדמוקרטיה – יש עתיד, ציפי לבני ומפלגות אחרות – תטיפו לדמוקרטיה?

אופיר אקוניס: תכניסו אליכם הביתה דמוקרטיה, נראה באיזה מקומות תיבחרו, חבר הכנסת שלח, במתפקדים שאין לכם, בדמוקרטיה שאין לכם.

אופיר אקוניס: ולכן, אדוני היושב-ראש, זוהי הזדמנות טובה, ואולי כמעט אחרונה, לקרוא לבחירות הוגנות.

אופיר אקוניס: "רק לא ביבי" זה לא אג'נדה; "רק לא ליכוד" זו איננה תפיסת עולם.

אופיר אקוניס: "להוריד את הליכוד" זה הקמפיין.

יחיאל חיליק בר: מה, אתם בלחץ, מה קרה?

אופיר אקוניס: ואני אומר לך, חבר הכנסת בר, ואני אומר לך, חבר הכנסת בר – –

איתן כבל: תריב אתו, משהו, משעמם.

אופיר אקוניס: – – כל מי שמתכנן להוריד את הליכוד, שימתין בסבלנות, ואנחנו נראה – – –

יחיאל חיליק בר: לא, אנחנו ממתינים, שלושה חודשים לא עושים כלום.

יחיאל חיליק בר: שלושה חודשים לא עושים כלום.

אופיר אקוניס: – – – ואנחנו נראה בסופו של דבר מי עוד עלול לרדת.

יחיאל חיליק בר: אל תדאג, אנחנו ממתינים בסבלנות שלושה חודשים.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אקוניס.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת אילטוב – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בחודש כסלו זכינו לנס חנוכה, בימים ההם, שבו קרסו שלטון היוונים וההגמוניה של המתייוונים בארץ-ישראל וקמה מלכות החשמונאים.

ישראל אייכלר: זה לא היה ניצחון פיזי, כי היוונים שלטו פה 180 שנה ובני ישראל, החשמונאים, לא מרדו בהם.

ישראל אייכלר: זה היה ניצחון הרוח על הכוח; ניצחון אור המנורה הטהורה בבית-המקדש על התרבות הרעה של פיתוח וגירוי היצרים הגופניים על-ידי דיכוי של נשמת ישראל.

ישראל אייכלר: היוונים לא רצו להרוג את היהודים, אלא לקחת מהם את הנשמה.

ישראל אייכלר: הם ביקשו לעקור את האמונה היהודית ולהציב במקומה את פסלי התרבות ההלניסטית חסרת הנשמה.

ישראל אייכלר: היום, רבותי, אנחנו זוכים שוב למעין נס חנוכה קטן בזמן הזה, כי בשנתיים האחרונות שרר החושך על פני הארץ, כאשר שלטון הזדון דיכא את המוני עניי ישראל והכריז מלחמה על תורת ישראל.

ישראל אייכלר: איש לא יכול היה להפיל את הממשלה הזאת, רק תפילות ישראל של עניי ישראל, של קשישים, של ילדים, של אימהות, "כי תעביר ממשלת זדון מן הארץ", הן שהביאו את פירוק הממשלה.

ישראל אייכלר: הבה נתפלל לקדוש-ברוך-הוא, אשר גאלנו תמיד מיד צר, שישמור ויגן עלינו מפני השונאים מבית, ולא פחות מכך שיגן עלינו מפני האויבים מבחוץ.

ישראל אייכלר: כי "חיזבאללה" ו"חמאס", וגם הידידים באמריקה ורוסיה, אירופה וסין, אינם מבדילים בין חרדים לחילונים, בין עשירים לעניים.

ישראל אייכלר: בעיניהם כולנו יהודים שאין להם זכות לחיות בארץ הזאת.

ישראל אייכלר: לכן מי שמחורר את ספינת ישראל ומכניס שנאה ואיבה ומנהל תעמולה אנטי-יהודית להרעיל את הלבבות נגד חלקים גדולים בעם ישראל, משרת את האויב החיצוני ומסכן את היישוב היהודי בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: בשעה זו שאנחנו יוצאים למערכת בחירות, אדוני היושב-ראש, יכול וצריך כל אחד להגיש לפני האדון-בוחר שלו את מרכולתו ולספר לו מה הוא עשה בשביל הבוחרים שלו.

ישראל אייכלר: ואני שואל את הבוחרים של יש עתיד: מה תרם לכם לפיד חוץ מרגשות זעם ונקם?

ישראל אייכלר: הוא הבטיח לכם שהוא לא יהיה – כך הוא כותב בציטוט: "מהות הפוליטיקה החדשה היא לא הפייסבוק ולא האינסטגרם.

ישראל אייכלר: מהות הפוליטיקה היא הוויתור על הציניות".

ישראל אייכלר: הבה נראה מה הועיל החכם הזה למעמד הביניים ומה עשה בשביל המדינה.

ישראל אייכלר: כשהצעתי לפני שנה וחצי את חוק מע"מ אפס מעל במה זו, לזוגות צעירים שאין להם דירה, עלה כאן סגנו, חבר מיקי לוי, וקרא את עמדת שר האוצר, ואני מצטט: קביעת פטור ממע"מ לרוכשי דירה ראשונה שנקנית מן הקבלן תביא לכך שאוכלוסייה זו תרצה לרכוש דירות חדשות – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: – – והדבר יביא לעלייה בביקוש לדירות אלה ולפיכך אף לעליית מחירים, והכסף לא יגיע לכיסו של הצרכן אלא יגיע לכיסו של הקבלן.

ישראל אייכלר: יישום הצעת החוק יביא לכך שהנהנה מהטבת המס יהיה הקבלן ולא הרוכשים.

ישראל אייכלר: ואני שואל: כמה ציניות דרושה לאותו שר אוצר לבוא אחרי שנה ולטעון "ביבי עצר אותי מהורדת יוקר המחיה ומחירי הדיור וחוק מע"מ אפס"?

ישראל אייכלר: הרי הסברת שהכסף הזה יגיע לקבלנים.

ישראל אייכלר: האם הקבלנים שתמכו במפלגת יש עתיד שינו את דעתך על טובת המדינה?

ישראל אייכלר: אדוני, אני רק אסיים בעוד משפט.

ישראל אייכלר: שר האוצר עשה כמה דברים טובים לטובת הכלכלה; הוא הטיל פיקוח על מוצר יסוד חשוב: גלידת שמנת מתוקה וגבינה לבנה.

ישראל אייכלר: במקום להכניס לפיקוח מחירים 200 מוצרי יסוד כדי לאפשר לבני עניים ולמעמד הביניים לגמור את החודש, הוא פיקח על גלידת השמנת, כדי שילדי השמנת המלקקים מילקי בברלין יוכלו לקפוץ לתל-אביב לביקור הורים; זה מה שהוא עשה.

ישראל אייכלר: אבל מה יעשו מיליוני הילדים שמתחת לקו העוני, שהוריהם עובדים בשכר מינימום?

ישראל אייכלר: זאת לא ציניות, אדוני היושב-ראש?

ישראל אייכלר: ולכן אני מקווה שתיבחר כנסת טובה יותר, ממשלה טובה יותר, ועם ישראל יוכל לשרוד פה.

ישראל אייכלר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: והדובר הבא, חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת מוחמד ברכה – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, אחת הבעיות של הבחירות בישראל היא היעלמות הדרגתית של הוויכוח הפוליטי; ובגלל זה אנחנו שמענו את בנימין נתניהו אומר שהבחירות יהיו על מי יהיה ראש ממשלה.

ג'מאל זחאלקה: לא על מה עושה ראש הממשלה, כי הוא מניח שראשי הממשלה ירצו לעשות אותו דבר: מדיניות של אין-שלום, מדיניות של המשך הכיבוש, המשך ההתנחלויות, המשך הייהוד של מזרח-ירושלים, המשך המדיניות החברתית-כלכלית של הליברליזם החדש, של שימור הפערים, שירות בעלי ההון וקצת דמגוגיה ופופוליזם להמונים.

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו רוצים לראות את ההבדל בין, נגיד, בנימין נתניהו ויאיר לפיד, אנחנו צריכים זכוכית מגדלת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים מיקרוסקופ – יכול להיות אפילו מיקרוסקופ אלקטרוני – כדי לראות את ההבדלים בין שניהם.

ג'מאל זחאלקה: יש הבדל.

ג'מאל זחאלקה: ההבדלים בתוך סיעת יש עתיד לא יותר קטנים מההבדלים בין לפיד לנתניהו, כלומר, לפיד יכול להשתלב יפה בסיעתו של נתניהו ונתניהו יכול להשתלב יפה בסיעתו של לפיד, בלי רעש, בלי כלנתריזם ובלי דברים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: הדבר הזה מוביל למצב של קיפאון ושל מקסם שווא, שהדברים יכולים להימשך.

ג'מאל זחאלקה: העולם מאבד סבלנות כלפי מדיניותו של נתניהו, ואני חושב שהדבר הטוב ביותר שייעשה זה קודם כול שילך נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: הוא עשה דברים כל כך מרושעים, שיש ערך בהליכתו, גם אם ראש הממשלה שיבוא במקומו לא יהיה שונה ממנו בהרבה.

ג'מאל זחאלקה: אני והרבה אנשים כבר התייאשנו מכך שהכנסת יכולה לשנות מדיניות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שרק לחץ על ממשלת ישראל יכול להביא לשינוי מדיניותה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת דוד צור ביקש את רשות הדיבור, אבל הוא לא נמצא במליאה וזה חבל.

נסים זאב: לא חבל, בואי נתקדם, חבל על כל רגע.

רות קלדרון: אם כך, נעבור להצבעות.

רות קלדרון: אנחנו מצביעים.

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, אולי נצטרך אותך להפוגה של דברי תורה, אתה תמיד מוכן.

נסים זאב: תפילת יום הכיפורים.

רות קלדרון: אולי ביחד נעשה.

רות קלדרון: נעבור להצבעה?

רות קלדרון: חברים, אני עוברת להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת חד"ש, כפי שנימק חבר הכנסת דב חנין.

רות קלדרון: מי שמצביע בעד הוא בעד אי-אמון בממשלה, ומי שמצביע נגד – הוא נגד.

רות קלדרון: בבקשה, מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

קריאה: תצביע בעד, ועוד תהיה ראש ממשלה.

קריאה: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 5 נגד – 1 נמנעים – 2

רות קלדרון: חמישה בעד, אחד נגד, שניים נמנעים.

קריאה: – – –

רות קלדרון: זו הייתה הצעה של חד"ש, ותכף נגיע להצעה שבה אולי נקבל ראש ממשלה שיש לו דוקטורט על חשיש.

רות קלדרון: ההצעה לא התקבלה, משום שאין לה 61 חברי כנסת, אבל היה רגע של חסד, היו חמישה בעד.

רות קלדרון: נעבור להצעת האי-אמון השנייה, של סיעת בל"ד, שהציעה כמועמד לראשות הממשלה את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בעל הדוקטורט על חשיש.

רות קלדרון: הצבעה, היו במקומותיכם.

דב חנין: – – –

רות קלדרון: כן, אמרתי.

קריאה: – – –

רות קלדרון: לא, זה לא צחוק.

רות קלדרון: אני מפעילה הצבעה.

רות קלדרון: מי בעד? מי נגד?

רות קלדרון: BA גם מתקבל.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד הצעת האי-אמון של סיעת בל"ד?

קריאות: – – –

רות קלדרון: כשאין שר במליאה אז יש בדיחותא.

רות קלדרון: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 11 נגד – 1 נמנעים – 1

רות קלדרון: 11 בעד, אחד נגד, אחד נמנע ושלושה נוכחים.

רות קלדרון: אבל לצערי, חבר הכנסת זחאלקה, ההצעה לא נתקבלה, כי אין לה רוב מספיק של חברי כנסת.

רות קלדרון: יש למזכירת הכנסת הודעה – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/590).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצעת חוק מימון מפלגות.

רות קלדרון: חבר הכנסת איתן כבל ינמק.

רות קלדרון: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה) – בבקשה, חבר הכנסת כבל – (הלוואות ומועדי תשלום המימון), של חבר הכנסת זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

רות קלדרון: ברוכים הבאים, כל אורחינו.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני הרשם, ברשותכם, אני רוצה להציג את הצעת החוק, שעליה חתומים כל יושבי-ראש סיעות הבית: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), של חבר הכנסת זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת, שמובאת כאן לקריאה ראשונה; אני מציג את ההצעה בשם כל סיעות הבית.

איתן כבל: מוצעים כאן תיקונים רבים בחוק מימון מפלגות; העיקריים שבהם: יצירת הסדר של הלוואה שתינתן לסיעות הכנסת מאוצר המדינה, ובמקביל קביעת איסור על סיעות המיוצגות בכנסת לקבל הלוואה מכל גורם אחר, לרבות בנקים; הקדמת מועדי תשלום מימון הבחירות, הן ביחס למקדמת המימון והן ביחס להשלמת המימון אחרי הבחירות; הגדלת תקרת ההוצאות ותקרת התרומות למפלגות שאינן מיוצגות בכנסת ולסיעות חדשות לעומת סיעות ותיקות.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה להזכיר במה דברים אמורים.

איתן כבל: אני, ברשותכם, ראיתי שבכמה מקומות הייתה התייחסות, יש מי שאומר לא חיובית, למהלך הזה.

איתן כבל: ואני רוצה לבוא ולומר כאן: כן, יש מחיר לדמוקרטיה.

איתן כבל: זה נשמע כמו איזה סוג של קלישאה, אבל זה כך.

איתן כבל: חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, שהיא יושבת-ראש מפלגה מכובדת בבית הזה, אמרה לי קודם, והיא צודקת: מצד אחד אנחנו מנהלים פה, בבית הזה, קרבות קשים לשינוי והסדרת הכלכלה במדינת ישראל – חוק הריכוזיות וחוקים אחרים, שמטרתם באמת לפרק את כל אותם גורמים שיכולים לבצע את ההשפעות הלא-ראויות על מקבלי ההחלטות בישראל.

איתן כבל: ומצד שני, אנחנו כובלים את הכנסת, את חברי הכנסת, את ראשי הסיעות וראשי המפלגות.

איתן כבל: אם אנחנו באמת רוצים למצוא את עצמנו שאיננו באים בקונפליקט, למשל אל מול הבנקים, חברת הכנסת גלאון; שלא יהיה מאן דהוא שיעמיד אותנו במצב שעומד גזבר מפלגה, חבר הכנסת משה גפני, עומד גזבר מול מנהל בנק, והוא עומד במצב לא נעים; כי יש מצב שבו הבנק כבר דאג לדבר עם אותו מנהל סניף ולומר לו איך לנהוג, איך להתנהג, איזה כללים לקבוע.

איתן כבל: אז למה לנו לעמוד במצב הזה?

איתן כבל: הרי נאמר כבר, בפני עיוור לא תיתן מכשול – וזו הייתה העמדת מכשול בפנינו.

איתן כבל: ואומר לכם יותר מכך: אני מודע לעובדה שכשאתה נמצא מחוץ לבניין הזה, שנראה כמו אקווריום לרבים, הכול אפשר לעשות.

איתן כבל: אומרים תמיד – אני מכיר אנשי תקשורת, אזרחים, שאומרים: מה, רק תנו לנו; אם אני הייתי מנהל – אתם מכירים את התנועה הזו?

איתן כבל: – אם אני הייתי מנהל, הכול היה נראה אחרת.

איתן כבל: ואנחנו, הכנסת, שהיא בסך הכול בבואה של החברה, אף אחד מאתנו הוא לא יבוא אישי ולא גודל במבחנה – בתוך פחות משנתיים המפלגות עוברות שלוש מערכות בחירות: בחירות לכנסת, בחירות מוניציפליות, ועתה אנחנו עומדים עכשיו בפני בחירות נוספות לכנסת.

איתן כבל: זו הדמוקרטיה בישראל.

איתן כבל: כל עוד הציבור לא יאמר את דברו בצורה ברורה לגבי איך הוא רוצה לראות את הבית הזה, זה מה שקורה.

איתן כבל: אבל, כמובן, הציבור איננו אשם בעניין הזה.

איתן כבל: מה שחשוב לי לומר לכם זה שבנסיבות הקיימות אין לאף מפלגה שום – – –

רות קלדרון: חברים, בבקשה תורידו את הווליום של הרחש, לא שומעים את חבר הכנסת הדובר.

איתן כבל: חבר הכנסת זחאלקה, חברים יקרים, אני יודע שמה שאני אומר משעמם להחריד, אבל – –

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: אני נפעם ממך.

ג'מאל זחאלקה: אני מגלה את איתן מחדש – – –

איתן כבל: – – אני אומר, השעמום הזה נוגע לכל אחד ואחד מאתנו.

איתן כבל: כן, חבר הכנסת ישראל חסון.

ישראל חסון: – – –

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר זה שנוסף על כך, כשהצעת החוק הוכנה, שלא מתוך כוונת מכוון אלא מתוך כוונה למצוא תיקון לבעיה – בהצעת החוק, בהכנה הראשונה, נפלה שגגה ונוצר מצב שמפלגות חדשות יכלו למצוא את עצמן בנקודת חסר אל מול מפלגות שכבר פועלות.

איתן כבל: ואני יכול לומר שכל סיעות הבית, כל הנציגים של כל המפלגות כאן, שיתפו פעולה על מנת להביא ביחד את הדברים לכדי תיקון.

איתן כבל: והתיקון נעשה כך שמפלגה חדשה, או קבוצה, שמבקשת להקים מפלגה ולהתמודד – חבר הכנסת ליצמן – לכנסת העשרים, לא תמצא את עצמה במצב חלש יותר אל מול מפלגות שכבר מכהנות.

איתן כבל: ולכן, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מבקש מכם, מזכירי ומנהלי ומנהלות הסיעות, להודיע לי – עליזה בראשי, את כמעט חברת כנסת; נא להודיע לי, אני מבקש להתחיל לעבוד, אין לי שום כוונה לבזבז את חיי מעל הדוכן.

איתן כבל: אני מבקש שכולם יתחילו להתכנס ולהצביע, כי החוק הזה דורש רוב של 61 – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: ברור, אייכלר.

איתן כבל: אבל כמה אייכלר ידבר?

איתן כבל: עד השבוע הבא?

איתן כבל: מה, הוא מקריא את התנ"ך פה?

איתן כבל: גם הוא יצטרך, איך אומרים, לומר את דבריו בקצרה.

איתן כבל: אני מבקש מכל מי שאמון על העניין להתחיל לגייס את החברים כדי שנוכל לגשת להצבעה.

איתן כבל: עוד ערב ארוך לפנינו.

איתן כבל: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה לך.

רות קלדרון: חברי חברי הכנסת, בבקשה, קצת יותר קשב, חברים.

רות קלדרון: חבר הכנסת אייכלר, אתה מוזמן.

רות קלדרון: אני רוצה לברך את אנשי העסקים הצעירים מארצות-הברית, שהגיעו לביקור הזדהות כאורחי רשת "שובו": Welcome to the "Shuvu" delegation.

רות קלדרון: Thank you for coming to support us, and welcome everyone else.

רות קלדרון: Thank you.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב, כמובן.

רות קלדרון: זאת כל הרשימה שיש לי כרגע.

קריאה: יש רשימה?

רות קלדרון: יש.

רות קלדרון: יש רק שלושה בינתיים.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד חברי הכנסת, כבוד האורחים, גם אני רוצה לקבל בברכה את אנשי "שובו", שהגיעו לבקר אותנו פה ביום כל כך דרמטי.

ישראל אייכלר: "שובו" עוסק הרבה בחינוך, בקירוב ילדים מכל העדות והחוגים.

ישראל אייכלר: זה הזמן גם, כשאנחנו יוצאים לבחירות, לדאוג לכך – לקרב את כל חלקי עם ישראל לתורת ישראל.

ישראל אייכלר: שיהיה לכם בהצלחה.

רות קלדרון: שלוש דקות רק מעכשיו.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, אני רוצה לומר ששר האוצר קיבל משק בצמיחה של 4.5%.

ישראל אייכלר: בתוך 18 חודש הוא הביא אותו לצמיחה שלילית.

ישראל אייכלר: ואנחנו צריכים להיות הגונים אתו; אומנם הייתה פה מלחמה, "צוק איתן", שפגעה בצמיחה.

ישראל אייכלר: אבל כל הכלכלנים אומרים שאם הירידה לא הייתה מתחילה לפני המלחמה, גם על-ידי המלחמה הוא לא היה מגיע לצמיחה שלילית.

ישראל אייכלר: כך קרה גם ב"עופרת יצוקה" ובמבצע "עמוד ענן".

ישראל אייכלר: מלחמה עולה הרבה כסף, אבל כאשר כבר התחילה הירידה לפניה, מגיעים למינוס לאחר המלחמה.

ישראל אייכלר: ואתם חושבים שזה משום ששר האוצר לא יודע כלכלה?

ישראל אייכלר: הוא אמר את זה בהגינות, שהוא לא יודע כלכלה.

ישראל אייכלר: זה אך ורק כי פגעו בילדים עניים ובמעמד הביניים, בילדים קטנים, בהורים, בזקנים ובקשישים.

ישראל אייכלר: יש דין ויש דיין.

ישראל אייכלר: אתה לא יכול להצליח בביזנס אם אתה לא יודע לנהל אותו בשום שכל וגם בחמלה.

ישראל אייכלר: זעקנו הרבה בקדנציה הזאת, ונמשיך לזעוק.

ישראל אייכלר: אני מקווה שהממשלה הבאה תתקן את זה.

ישראל אייכלר: זה לא קשור כל כך ללפיד כמו למדיניות הקפיטליסטית של יוקר הדיור.

ישראל אייכלר: יוקר הדיור נגרם ישירות על-ידי הממשלה.

ישראל אייכלר: אם לא יפסיקו במכרזים של כל המרבה במחיר בקרקעות המדינה, לא יהיה פתרון ליוקר המחיה, ולא יעזור שום דבר.

ישראל אייכלר: לבוא ולרמות את האזרחים ולהגיד: ביבי עצר אותי באמצע הורדת מחירי הדיור – זה לא נכון.

ישראל אייכלר: כל זמן שהוא לא הסכים להפסיק את קביעת מחירי הקרקעות לפי המרבה במחיר, ומחירי הפיתוח, והמסים על הבנייה – לא היה יוקר הדיור.

ישראל אייכלר: ואני שואל אתכם שאלה: היום היה פה דיון על חוק נגד המסתננים.

ישראל אייכלר: יש אנשי שמאל שטוענים שאסור לעשות את זה; יש אנשי ימין שאומרים שחייבים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: אבל איך תסבירו לי – מפלגה שעד שראש הממשלה פיטר את השר שלה היא הייתה בעד חוק המסתננים, היום היא הייתה נגד חוק המסתננים.

ישראל אייכלר: האם זה משום שכל המסתננים נמצאים בדרום תל-אביב ולא באים לגור בצפון תל-אביב?

ישראל אייכלר: זו הרי צביעות, ציניות שאין כדוגמתה.

ישראל אייכלר: שבעה שבועות הייתה שביתה בלשכות התעסוקה.

ישראל אייכלר: רבותי, תזכרו היטב מי היה שר האוצר ומי היה שר הכלכלה.

ישראל אייכלר: האם הם לא היו באותה קואליציה?

ישראל אייכלר: איך יכלו לאפשר שבעה שבועות – אני יכול לבקש שקט?

רות קלדרון: כן, גם אני מבקשת שקט כדי שחבר הכנסת יוכל לגמור את דבריו.

רות קלדרון: משפט אחרון.

ישראל אייכלר: רבותי חברי הכנסת, אתם יוצאים עכשיו לפגרה כפויה; אחרי שחזרתם מפגרת הקיץ כופים עליכם פגרת חורף.

ישראל אייכלר: לפחות בשעות שיש לכם פה תשתתפו בדיון ואל תפריעו לפחות.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

ישראל אייכלר: שבעה שבועות הייתה שביתה בלשכות התעסוקה, והייתה מלחמה בין משרד הכלכלה והאוצר.

ישראל אייכלר: עשרות-אלפי אנשים מהשכבות החלשות ביותר לא היו יכולים לקבל את הקצבאות המגיעות להם.

ישראל אייכלר: שר האוצר ושר התעסוקה לא היו יכולים – – –

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

ישראל אייכלר: – – – ואני שואל עוד יותר, זה הרי קשור למשרד הרווחה; משרד הרווחה לא היה יכול להגיע יחד אתו?

ישראל אייכלר: הססמה הנוראה הייתה "איפה הכסף?"; "באנו לשנות".

ישראל אייכלר: באנו לשנות – כבר ראיתי, זה באנו לשנה.

ישראל אייכלר: בסדר, היו פה שנתיים.

ישראל אייכלר: אבל מה זה באנו לשנות?

ישראל אייכלר: האם לא הגדלתם את הפער בין העשירון העליון למעמד הביניים?

ישראל אייכלר: איפה הכסף?

ישראל אייכלר: אצל קבלני חוק מע"מ אפס?

ישראל אייכלר: רבותי, אי-אפשר לדבר רק על שר האוצר.

ישראל אייכלר: ראש הממשלה גם הוא יצטרך לתת את הדין על כך שהוא הודה בשבוע שעבר, שהוא לא תמך בחוק מע"מ אפס; הוא הצביע בעדו בממשלה ובקריאה ראשונה רק כדי להמשיך לקיים את הקואליציה.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

ישראל אייכלר: האם מותר לתת שוחד של 2 מיליארד שקל בדבר שראש הממשלה חושב שהוא לא טוב בשביל להחזיק ממשלה?

ישראל אייכלר: אותו דבר, גברתי היושבת-ראש, בעניין ההעברות שהיו היום בוועדת הכספים.

ישראל אייכלר: סיעת יש עתיד זעקה נגד הכספים האלה להתנחלויות.

רות קלדרון: חבר הכנסת מוזס, זה כבר הזמן שלך.

רות קלדרון: אני מתנצלת.

רות קלדרון: אני לא מצליחה בחמלה להפסיק – – –

ישראל אייכלר: עוד רגע, בבקשה.

ישראל אייכלר: אני מבקש.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר כזה: איך יכול להיות שכל ההעברות האלה היו בימי שר האוצר במשרד האוצר והיום הם טוענים נגד הדבר הזה?

ישראל אייכלר: והכי חשוב, אני קורא לראש הממשלה להפסיק מייד את הרוח הרעה והרפורמות שהכניס שר החינוך במשרד החינוך, לעצור את כל הרפורמות האנטי-חינוכיות של שי פירון, כדי לא לגרום נזק לדור העתיד.

ישראל אייכלר: וכאשר הם יבואו לומר: ביבי עצר אותי, העם צריך להשיב להם: ממשלה זה לא תוכנית ריאליטי, ושלטון זה לא טלוויזיה, וצריך – כל אחד צריך לשבת במקומו; מי שצריך לשבת בתקשורת שישב בתקשורת, ומי שיודע כלכלה שישב במשרד האוצר.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: בלתי אפשרי.

רות קלדרון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

רות קלדרון: בבקשה תשמור על כבוד הכנסת ועל הזמנים.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום מגיעה לסיומה כהונתה של אחת הממשלות הגרועות ביותר שהיו כאן; ממשלה שהחרימה ופסלה כמיליון מאזרחי ישראל רק כי הם חובשים כיפה וחזותם חרדית, שהפלתה לרעה ילדים רק בגלל היותם חרדים, ששמה לה כמטרה לנגח ולעקור את קודשי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: ממשלה שלא היה שום דבק אמיתי שיחבר את מרכיביה, זולת השנאה לחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: ממשלה זו, ברוך השם, אין לה כבר שום זכות קיום, והיא הולכת ונגמרת.

מנחם אליעזר מוזס: יש עתיד באו בססמה: באנו לשנות.

מנחם אליעזר מוזס: הטיחו בחרדים את כל קלקולי החברה והבטיחו שלו רק תיכונן ממשלה בלי חרדים, הכול ישתנה: ישפרו את הכלכלה, הרווחה, הבריאות, הדיור, יוקר המחיה, מעמד הביניים, מערכת החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: שנה ושמונה חודשים לאחר מכן, והשינוי שנרשם הוא רק לרעה: הצמיחה במשק שלילית, מספר העניים רק גדל, ואתם מספר הילדים והקשישים הרעבים – אי-אפשר לדבר כך – מערכת הבריאות ובתי-החולים קורסים, מחירי הדיור שוברים שיאים חדשים, והתוכנית הכושלת של מע"מ אפס רק תרמה עוד לעליית המחירים, יוקר המחיה מאמיר, מעמד הביניים לא מצליח לשרוד והישגי מערכת החינוך ירדו בכל המבחנים והפרמטרים הבין-לאומיים.

מנחם אליעזר מוזס: ההישג היחיד של ממשלה זו, שנשלטה על-ידי יש עתיד, הוא הפגיעה בילדי ישראל החרדים.

מנחם אליעזר מוזס: לצערי, ראש הממשלה נכנע פעם אחר פעם לגחמותיו של שר האוצר ונתן יד להתעללות מתמשכת בילדי ישראל החרדים בשורת גזירות רעות וקשות.

מנחם אליעזר מוזס: אין כמעט סעיף תקציבי אחד הנוגע בחרדים או מוסד חינוכי חרדי או שכבת גיל אחת שלא הצליחו לפיד-פירון ושות' לפגוע בו קשות; קיצצו בקצבאות הילדים, פגעו במוסדות הפטור, ביטלו את חוק נהרי, זאת אומרת שצריך לממן לבד חשמל, מים וניקיון במוסדות המוכר שאינו רשמי, חתכו כמעט לגמרי את התקציב לתלמידים בסיכון ומצוקה הנמצאים בפנימייה, מ-540 שקל לחוסה בפנימייה במוסד חרדי ל-160 שקל בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: מה כבר אפשר לתת לחוסה במוסד פנימייתי ב-160שקל?

מנחם אליעזר מוזס: קיצצו 600 מיליון שקל מבסיס התקציב של הישיבות במשך שנתיים, והעבירו את זה לישיבות הציוניות ולחטיבה ההתיישבותית.

מנחם אליעזר מוזס: ביטלו את קצבת הבטחת הכנסה לכ-11,000 מהרובד העני ביותר בציבור שלנו.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: זולת הפגיעה בחרדים, יש עתיד והממשלה הנוכחית לא רשמו הישגים בשום תחום.

מנחם אליעזר מוזס: בפעם הבאה שינסו למכור לציבור שהחרדים אשמים בכל תחלואי החברה וגירעונות המדינה, נזכיר להם שממש לא לפני הרבה זמן הייתה ממשלה שהדירה והחרימה חרדים, ולא רק שהמצב בתקופה זו לא השתפר, אלא מצבנו מעולם לא היה גרוע יותר.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: רק אסיים בדברי דוד מלך ישראל, נעים זמירות ישראל: "שבשפלנו זכר לנו ויפרקנו מצרינו כי לעולם חסדו".

מנחם אליעזר מוזס: ברוך השם, עוברת ממשלת זדון מן הארץ.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רות קלדרון: אתה מוותר?

רות קלדרון: אוקיי.

רות קלדרון: אנחנו לא מוותרים עליך, חבר הכנסת זאב.

רות קלדרון: אחריו, האם יהיו דברי סיכום?

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני סופר, יש פה יותר מ-61, כן ירבו – –

רות קלדרון: רוצים לשמוע דברי תורה.

נסים זאב: – – אני לא מבין למה מכריחים אותי לבוא, לעלות בכוח?

נסים זאב: סתם, אני לא רוצה.

רות קלדרון: אי-אפשר לסיים את היום הזה בלי – – –

נסים זאב: אני לא מעוניין בהונאת דברים.

נסים זאב: אני כבר שנה וחצי פה מטרטר לכם בראש, ולא יצא מזה שום דבר.

נסים זאב: אתם רק שומעים, אבל שום דבר בעשייה.

נסים זאב: לכן, אני רק רוצה להזכיר לכולם, מי שעורר את כל הנושא של מימון מפלגות והגבלה בבנקים, של המפלגות – זה היה בזכות קדימה, כאשר נקלעה לחובות של עשרות מיליונים, ופתאום הם היו מול שוקת שבורה ולא היה מי שישלם, לא היה מי שיחזיר את ההלוואות.

נסים זאב: הייתה נחלה בלי מצרים.

נסים זאב: היה אפשר לקחת – כל מפלגה יכלה לקחת כמה שהיא רק יכולה, בקשרים שהיו לה עם הבנקים.

נסים זאב: סוף-סוף הבנקים החליטו לסגור את השיברים ולא נותנים הלוואות למפלגות, אלא אם כן יש ערבויות מתאימות או יש שעבוד נכסים.

נסים זאב: לכן נאלצנו להביא חוק שסוף-סוף ייתן מענה.

נסים זאב: אגב, יש פה מפלגות שחייבות, כבר נכון להיום, בין 17 ל-20 מיליון שקלים; אז איך הן יצאו למערכת בחירות?

נסים זאב: ואם חלילה אותה מפלגה, או לא חלילה, תרד במנדטים שלה, איך יכולים להחזיר את ההלוואות?

נסים זאב: אני רוצה להבין.

נסים זאב: מי ערב לכך, כשהיום המימון הוא ישיר, לא דרך הבנקים, מקבלים את זה ישירות מפה, ולא תהיה יכולת – תיאורטית יכול להיות מצב שמבזבזים פה מיליונים של שקלים.

נסים זאב: ואני רוצה להתריע על כך – יהיה מצב שלא יהיה אפשר להוציא מהמפלגה את הכסף בחזרה, מכיוון שכבר יש לה חובות של 17–20 מיליון שקלים; הם ירדו כבר במספר המנדטים, והם נמצאים מול שוקת שבורה.

נסים זאב: אז מי ערב?

נסים זאב: מי האחראי לכך שהכספים האלה יחזרו?

נסים זאב: אבל מה לעשות, החוק הוא טוב לכולם, ויש פה קונסנזוס בין כל המפלגות, לכן אנחנו חייבים לתמוך בזה.

נסים זאב: אני מקווה שהגיעו כבר 61 חברים.

נסים זאב: לכן, גברתי היושבת בראש – עוד קצת?

נסים זאב: אני חושב שאפשר כבר להצביע.

נסים זאב: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר כנסת דרעי מבקש להוסיף.

רות קלדרון: חבר הכנסת כבל, האם נמצא?

רות קלדרון: אני לא רואה אותו.

רות קלדרון: האם הוא מעוניין לסכם?

רות קלדרון: בבקשה, חבר הכנסת דרעי, המליאה מחכה לך.

אריה מכלוף דרעי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רואה שיש פה יום חגיגי.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות של הדקה, או שתיים, לברך את ראש הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אומנם הממשלה – היום הכנסת מתפזרת, אבל אני רוצה לברך את ראש הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: שמעתי שראש הממשלה בשבוע האחרון אימץ את הורדת המע"מ על מוצרי יסוד, ואני מברך אותו על כך.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שבשבוע הבא הוא גם יתחיל לאמץ את העלאת שכר המינימום ל-30 שקלים לשעה.

אריה מכלוף דרעי: לו יהיה שכרנו בכך שגרמנו לכך שסוף-סוף הממשלה – וראש הממשלה – שרק לפני חודשיים התנגדה להורדת המע"מ על מוצרי יסוד, כיום הממשלה – ראש הממשלה מאמץ את זה.

אריה מכלוף דרעי: אני מאוד מקווה – ואומר לראש הממשלה – שזה לא יישאר כססמת בחירות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני ראש הממשלה, ברוך הבא, welcome, לנושאים החברתיים.

אריה מכלוף דרעי: אני מאוד שמח, בירכתי אותך, אדוני ראש הממשלה, על הדחיפה שאתה נותן לנו בנושא מע"מ אפס על מוצרי יסוד.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שבשבוע הבא תתחיל גם לדבר על שכר מינימום של 30 שקלים לשעה.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, לא צריך לחכות לממשלה הבאה בשביל לעשות את זה.

אריה מכלוף דרעי: אפילו היועץ המשפטי לממשלה יסכים שבתקופה זו, של ממשלת מעבר, בתקופת בחירות, תורידו את המע"מ על מוצרי היסוד ותעלו את שכר המינימום.

אריה מכלוף דרעי: למה לדחות דבר שאפשר לעשות היום, אם הכוונות שלכם אמיתיות?

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר?

גלעד ארדן: – – – לאנשים.

אריה מכלוף דרעי: אה, כן, טוב.

גלעד ארדן: נראה לי, לא?

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע, אני חושב שלא.

אריה מכלוף דרעי: אין צורך.

אריה מכלוף דרעי: אפשר להעביר את זה כהחלטת הממשלה, אפשר להתחיל לגלגל את הדבר הזה ולא להשאיר אותו רק ככותרת לבחירות.

אריה מכלוף דרעי: אני מאוד מקווה ששני הנושאים הללו, שיעלו הרבה מאוד אנשים מעל לקו העוני, אכן לא יישארו כססמת בחירות, ויהפכו לדגל אצל ראש הממשלה ואצל כל ראשי הסיעות שיאמצו את הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל אנשי אופוזיציה הם אלה שקוראים להפיל ממשלה, לקצר חיי ממשלה, במיוחד ממשלה כושלת בכל התחומים.

אחמד טיבי: אבל תראו איזה פלא, האדרנלין ממלא את הבית הזה, על הצד הזה והצד הזה.

אחמד טיבי: יש איזה חדוות נטישה, אף-על-פי שלפחות שליש מחברי הבית יבקרו כאן רק עם תעודת חכ"ל או תעודת מבקר.

אחמד טיבי: בכנסת הבאה הם לא יהיו חברי כנסת, כי יש דינמיקה של בחירות מוקדמות, של פיזור הכנסת.

אחמד טיבי: הכנסת הזאת לא נפלה בגלל עניינים אידיאולוגיים גדולים, נושאי מלחמה ושלום או נושאי כלכלה, אם כי אנחנו רואים שבימים האחרונים – פתאום היום יש החלטה של ראש הממשלה על מע"מ אפס על ירקות ופירות ומוצרי יסוד.

אחמד טיבי: אני לא אתפלא אם ראש הממשלה מחר יציע הצעת חוק לנסיעות חינם בתחבורה הציבורית ומלגה לכל סטודנט.

גלעד ארדן: עשינו את זה כבר לסטודנטים.

אחמד טיבי: ממש מלגה לכל סטודנט?

אחמד טיבי: תמשיכו ככה.

אחמד טיבי: איך לא עשיתם את זה במשך כל הקדנציה, אדוני שר הפנים?

אחמד טיבי: בסוף אולי תחליטו לסלול את כל הכבישים, אפילו ביישובים הערביים.

גלעד ארדן: גם את זה כבר – – –

אחמד טיבי: אתם מסוגלים לכול.

אחמד טיבי: הרי שם הכול מזופת, חוץ מהכבישים.

אחמד טיבי: אתם מסוגלים לזפת גם את זה, אחרי שזיפַּתֶּם לנו את החיים.

גלעד ארדן: רק ההנהגה שם.

אחמד טיבי: כן, כן, ההנהגה לא מעבירה.

אחמד טיבי: אתם מעבירים לנו תקציבים, וההנהגה לוקחת את זה לכיס.

אחמד טיבי: נדמה לי שמי שלוקח לכיס ונכנס לכלא – זה לא היה שייך לנו.

אורי אריאל: – – – מיליארד שקל – – –

אחמד טיבי: מיליארד שקל?

אחמד טיבי: זה כל הזמן עובר אליכם.

אחמד טיבי: ועדת הכספים זה בית-חרושת להעברות אליכם, להעברות תקציביות.

אחמד טיבי: גם בנושא המדיני, ראש הממשלה נתקע, לא התקדם, ולא קיים הסכמים אפילו.

אחמד טיבי: לא הסכים לדון בנושא הגבולות.

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, אני מאתגר אותך, שתוכל להגיד לבית הזה מה הגבולות של מדינת ישראל, כפי שאתה רואה אותם.

אחמד טיבי: האם אתה מסוגל – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: האם אתה מסוגל – וורצמן, אתה מפריע לי.

אחמד טיבי: פעם אחת אולי נוכל לשמוע מראש הממשלה תשובה על השאלה – –

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

אחמד טיבי: – – איך הוא רואה את הגבולות של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אם הוא יוכל לסרטט – הנה, אדוני ראש הממשלה, אם תוכל לסרטט – –

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

רות קלדרון: אנחנו רוצים להצביע.

אחמד טיבי: – – מה הגבולות של מדינת ישראל?

אחמד טיבי: לא תרצה, כי אין לך תוכנית מדינית, אין לך תוכנית כלכלית, אתם הרסתם כל חלקה טובה במשך הקדנציה הקצרה הזאת – – –

רות קלדרון: נא לסיים.

רות קלדרון: אנחנו רוצים להצביע.

אחמד טיבי: – – – במשך הקדנציה הקצרה הזאת, ולכן אני לא אתפלא אם הבחירות הבאות יביאו לחילופי שלטון.

אחמד טיבי: אנחנו מבחינתנו עושים הכול כדי לרוץ ברשימה אחת שתעלה את שיעור ההצבעה של האוכלוסייה הערבית ותביא יותר מנדטים שיהוו בלוק חוסם לימין ויגרמו לשינוי שלטון.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר – –

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – גם לאלה וגם לאלה, שבלעדינו אין שינוי שלטון.

אחמד טיבי: אין חילופי שלטון גם מספרית וגם מבחינת מושבים כאן, ולכן הבחירות האלה הן גורליות, והשינוי בפתח, הוא מתדפק והוא יבוא.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

קריאה: – – –

רות קלדרון: סליחה, קודם הצבעה.

רות קלדרון: חברים, כולם בבקשה, אנחנו מפעילים את ההצבעה.

רות קלדרון: מצביעים על הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה).

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 88 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה) (הלוואות ומועדי תשלום המימון), התשע"ה–2014, לוועדת הכנסת נתקבלה.

רות קלדרון: 88 בעד, שניים נגד ואחד נמנע.

רות קלדרון: ההצעה עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רות קלדרון: עכשיו ההודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

רות קלדרון: בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעות מטעם ועדת הכנסת.

): אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים מטעם סיעת התנועה: ממלא-מקום קבוע בוועדת החוץ והביטחון – במקומו של חבר הכנסת אלעזר שטרן יכהן חבר הכנסת עמיר פרץ.

): הודעה שנייה: ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ד–2014, פ/2117/19, לשם הכנתה לקריאה הראשונה.

): תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אנחנו עוברים להמלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום.

רות קלדרון: יציג את ההמלצה יושב-ראש הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום, חבר הכנסת דרעי.

קריאה: חבר הכנסת מיכאלי.

רות קלדרון: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת בראש, רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מציג בפניכם את המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, בראשותו של חבר הכנסת אריה דרעי, לעניין הכרזה על מצב חירום, בהתאם לסעיף 69 לתקנון הכנסת.

אברהם מיכאלי: חברי חברי הכנסת, הפעם הקודמת שבה דנה המליאה בנושא זה הייתה בחודש מאי השנה.

אברהם מיכאלי: הוועדה המשותפת המליצה אז על הארכה לתקופה של כשבעה חודשים, ולא לתקופה של שנה, כפי שביקשה הממשלה, וזאת כדי להגביר את הלחץ על הממשלה לקדם את הליכי החקיקה הדרושים לניתוק זיקתם של החוקים והצווים השונים ממצב החירום.

אברהם מיכאלי: כידוע לכם, מצב החירום מוארך במדינה מדי חצי שנה ומדי שנה, בגלל אותם חוקים ואותם צווים שעדיין בתוקף, ועד שהם יוחלפו בחוקים ותקנות חדשים, לצערנו המצב הזה נמשך, ולא בגלל מצב חירום אמיתי.

אברהם מיכאלי: במהלך שבעת החודשים שחלפו מאז ההכרזה הקודמת, המשיכה ועדת המשנה בראשותי לדחוק ולדחוק ולדחוק במשרדי הממשלה ובוועדות הכנסת כדי להאיץ את הליכי החקיקה שנותרו עדיין.

אברהם מיכאלי: על שולחנכם, חברי הכנסת, מונחות טבלאות עם פירוט מלא של כל החוקים והצווים והסטטוס של הטיפול בהם, וכן ההתקדמות שהייתה בשנים האחרונות.

אברהם מיכאלי: לצערי, אני לא יכול להיות איש בשורות ולומר שהתהליך הסתיים.

אברהם מיכאלי: יש צווים שעדיין לא הוחלפו ועדיין לא טופלו על-ידי משרדי הממשלה, וחלק לא קטן מהם כבר נמצאים בוועדות הכנסת; החלו הדיונים בהם, אבל עדיין לא הסתיימו.

אברהם מיכאלי: בהשוואה למצב שבו היינו לפני חמש שנים חל שיפור מאוד מאוד משמעותי, והליכי חקיקה רבים מצויים בעיצומם.

אברהם מיכאלי: נכון להיום נותרו שמונה חוקים ו-51 צווים שתוקפם מותנה בקיומה של הכרזה על מצב חירום ויש להסדירם בחקיקה חלופית.

אברהם מיכאלי: מתוכם, הסדרתם של שני חוקים ו-23 צווים, שהם קרוב למחצית, מצויים בהליכי חקיקה בוועדות הכנסת.

אברהם מיכאלי: לצערי, פיזור הכנסת, שאנחנו נכריז עליו היום, יביא לכך שרוב הליכי החקיקה ייעצרו, וניתן יהיה לחדש אותם רק בכנסת הבאה.

אברהם מיכאלי: מאז החלה לפעול ועדת המשנה, בשנת 2009, בראשותי, בוטלו או הוסדרו חוק אחד ו-108 צווים, כלומר, היו כ-170 צווים לפני כן, ומאז ההכרזה האחרונה, בחודש מאי השנה, הוסדרו שני צווים, האחד בנושא מחממי מים והשני עניינו מבחני נהיגה.

אברהם מיכאלי: נושאים אחרים שחלה בהם התקדמות במהלך שבעת החודשים האחרונים כוללים את אישור תיקון מס' 22 לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, שביטל את אחד הפרקים בחוק זה, אישורן בקריאה ראשונה של הצעות חוק בתחום הדבש, הצעצועים המסוכנים והדברת מזיקים, העברתן של תקנות בתחום השיט לוועדת הכלכלה, וכן הפצתם של שני תזכירי חוק, האחד בתחום המעליות והשני בתחום בתכשירים נגד מזיקים.

אברהם מיכאלי: כאמור, חברי הכנסת, בוועדות הכנסת השונות מצויים הצעות חוק, תקנות וצווים שנועדו להחליף שני חוקים ו-23 צווים.

אברהם מיכאלי: בכמה מהם קיימו הוועדות דיונים רבים, אך לא הספיקו להגיע לקו הגמר.

אברהם מיכאלי: אזכיר בהקשר זה את הצעת חוק המאבק בטרור, שכבר נדונה בוועדת החוקה, חוק ומשפט חודשים מספר ואשר נועדה להחליף את הפקודה למניעת טרור ואת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים); את הצעת חוק רישוי שירותים לרכב, שוועדת הכלכלה קיימה בה עשרות דיונים, ואישורה יכול לאפשר את ביטולם של חמישה צווים בתחום הרכב; את הצעת חוק הגז (בטיחות ורישוי) (תיקון מס' 4), שאף היא נדונה בוועדת הכלכלה, ואישורה יכול לאפשר את ביטולם את עוד חמישה צווים נוספים בתחום הגז.

אברהם מיכאלי: פניתי לראשי הוועדות וביקשתי מהם לקיים סדר עדיפויות בטיפול בדברים שהזכרתי כרגע, ואני מאמין ומקווה שראשי הוועדות, לפחות בקדנציה הבאה, ייתנו תשומת לב יתרה ויסדירו את הדברים האלה.

אברהם מיכאלי: רבותי חברי הכנסת, במהלך כהונתה של הכנסת התשע-עשרה הוועדה המשותפת לא המליצה לקבל במלואן את בקשות הממשלה אף לא פעם אחת, אלא תמיד המליצה על הכרזה לתקופות קצרות, במטרה להגביר את הלחץ על הממשלה.

אברהם מיכאלי: עם זאת, הפעם, נוכח התפזרותה הצפויה של הכנסת הערב, ברור כי במהלך חצי השנה הקרובה לא תתקיים עבודת חקיקה בכנסת ולא תתכנס ועדת השרים לחקיקה.

אברהם מיכאלי: על כן לא יהיה טעם בהכרזה לתקופה קצרה יותר, כשברור שהמלאכה לא תסתיים בתקופה זו.

אברהם מיכאלי: על כן ממליצה הוועדה המשותפת לכנסת להכריז על מצב חירום לתקופה של שנה, עד ליום כ"ה בכסלו תשע"ו, 7 בדצמבר 2015.

אברהם מיכאלי: אני מקווה, חברי, שבמהלך כהונתה של הכנסת העשרים תחודש העבודה ביתר שאת, ונוכל סוף-סוף להגיע לסיומו של מצב החירום.

אברהם מיכאלי: אני מבקש מהכנסת לאשר את המלצת הוועדה.

אברהם מיכאלי: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אנחנו עוברים – רשימת הדוברים: מוחמד ברכה.

רות קלדרון: חבר הכנסת ברכה, האם אתה בחדר?

רות קלדרון: כולם עברו מקומות.

קריאה: באולם.

רות קלדרון: באולם.

רות קלדרון: חבר הכנסת דב חנין.

רות קלדרון: חבר הכנסת דב חנין?

רות קלדרון: הנה אתה.

רות קלדרון: הנה, מי היא העולה מן המדבר.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, זה כמעט, הייתי אומר, טקס קבוע בכנסת; אחת לשנה אנחנו מגיעים לכאן, לדוכן הזה, כדי לדבר על הארכת שעת-חירום, אדוני היושב-ראש, בעוד שנה אחת נוספת.

דב חנין: בדרך כלל מה שאנחנו אומרים, כשאנחנו מדברים מעל הדוכן הזה, זה שאין טעם, אין צורך, אין סיבה, להאריך את מצב החירום, הגיע הזמן לבטל את מצב החירום ולהפוך את ישראל למדינה רגילה, נורמלית, שלא מתנהלת מכורח של חקיקה לשעת-חירום.

דב חנין: היום אני רוצה לומר לכם כאן, עמיתי חברי הכנסת, שהמצב הוא הפוך; אני השתכנעתי, במהלך התקופה האחרונה, שאנחנו באמת במצב חירום.

דב חנין: לא מהסיבות שהוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה חושבת עליהן, אלא בגלל התנהלות בעייתית, בלתי אפשרית ומופקרת של ממשלה בישראל, שאכן מובילה אותנו למצב חירום.

דב חנין: קודם כול, מצב חירום מדיני – כאשר לא מתקדמים לשלום, מתגלגלים למלחמה.

דב חנין: אחר כך, מצב חירום כלכלי-חברתי – האי-שוויון בישראל שובר שיאים, השכר ברצפה, המחירים בתקרה.

דב חנין: וכמובן, מצב חירום ביחסים שבין אזרחי ישראל.

דב חנין: כאשר לממשלה אין פתרונות, כאשר לממשלה אין תשובות, היא הולכת לנתיב החבוט והבעייתי של הפחת מדנים, של הסתה, של חיפוש שעיר לעזאזל, וזה מה שעושה הממשלה שלנו ביחס לציבור הערבי בארץ.

דב חנין: רק כך אפשר להבין את חוק הלאום, הבעייתי, המסוכן; כך אפשר להבין את ההשתלחויות הגזעניות באזרחים ערבים; כך אפשר להבין את מסע הדה-לגיטימציה לנציגי הציבור הערבי בכנסת הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מול מצב החירום הזה הציבור בישראל צריך לעשות מעשה וצריך להשמיע את קולו.

דב חנין: מה שנדרש לנו היום, עמיתי חברי הכנסת, זה שיתוף פעולה יהודי-ערבי רחב בחברה הישראלית, שייצר כאן מחנה לשינוי פוליטי וחברתי, מחנה של שלום ושוויון, שיוביל את המדינה הזאת לכיוון אחר.

דב חנין: רק כך, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו נוכל לצאת ממצב החירום הפרמננטי שבו ממשלות ישראל מחזיקות את החברה הישראלית, להתחיל לקדם את הארץ הזאת למקום יותר סביר, יותר הגיוני, ולהפוך אותה למקום שטוב לחיות בו, לכולנו, מקום לכולנו.

דב חנין: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי; אינו נוכח.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, ידידי, לרשותך יעמדו, לאחר שתגיע לדוכן, בדיוק שלוש דקות.

נחמן שי: אני עכשיו צריך להתרגל לסידור החדש.

נחמן שי: אבל אתם נשארתם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דיברנו עד עכשיו בעניין מפלגת אין עתיד, שלא נותנת שום תקווה לעתיד המדינה ולעתיד הבוחרים שלה.

ישראל אייכלר: עכשיו אני רוצה לפנות למפלגת העבודה ואנשי השמאל של מרצ.

ישראל אייכלר: היה הייתה מחאה חברתית בתל-אביב; הציבור זעק, הציבור הישראלי כבר נמצא תחת שלשלאות של מסים וארנונות, ויוקר המחיה, ויוקר הדיור, וקולו לא נשמע.

ישראל אייכלר: תמיד היה איזה תירוץ להגיד: אלה, העניים, הם לא רוצים לעבוד.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא "הם לא רוצים לעבוד"?

ישראל אייכלר: הם לא יכולים לקבל שום משרה, כי כל המשרות תפוסות על-ידי האליטה, והם צריכים להיות חוטבי עצים ושואבי מים.

ישראל אייכלר: אבל כאשר הגיע רפש עד נפש, וגם האנשים בתל-אביב הרגישו את יוקר המחיה, שאנשים, אפילו שמרוויחים 10,000 שקל לחודש, לא יכולים לפרנס, אז הם יצאו להפגנות.

ישראל אייכלר: אל מי היו צריכים להיות מופנים הקולות של המחאה החברתית?

ישראל אייכלר: למפלגת העבודה ולמרצ, כי אלה מפלגות סוציאליסטיות שבאות אל הציבור התל-אביבי ואומרות לו: אנחנו נדאג לכך שהמסים ירדו, יוקר המחיה ירד.

ישראל אייכלר: איך קרה שיש עתיד שתתה את כל הקולות, כמעט חצי מיליון קולות של המאגר הטבעי של מפלגת העבודה ושל מרצ?

ישראל אייכלר: מישהו יכול להסביר את זה?

ישראל אייכלר: הרי יש עתיד לא באה להגיד שהיא מפלגה סוציאליסטית – הרי ידוע מי הם הטייקונים שעומדים מאחוריהם.

ישראל אייכלר: ידעו את המשנה הקפיטליסטית שלהם.

ישראל אייכלר: איך קרה שהם ניקזו וניתבו את כל זרם הקולות אליהם?

ישראל אייכלר: זה היה הסטרט-אפ – ההונאה הגדולה ביותר של הבחירות הקודמות.

ישראל אייכלר: הם עשו את זה כי אנשי מפלגת העבודה ומרצ לא אמרו מספיק, או לא הצליחו לומר לציבור הישראלי התל-אביבי, תדעו שיש פה הונאה גדולה.

ישראל אייכלר: גם עכשיו אתם חוזרים על אותה טעות?

ישראל אייכלר: אתם תוקפים את ביבי; מאגר הקולות שלכם זה לא ביבי, ביבי לא לוקח מכם אפילו קול אחד.

ישראל אייכלר: מי ששותה את הקולות שלכם זה לפיד, ואתם צריכים לדעת את זה.

ישראל אייכלר: אבל אותנו מעניין, כאזרחים, מה קרה למדינת ישראל, שהעמידה בראשה אנשים שזעקו "איפה הכסף?

ישראל אייכלר: " ועלו על גלי השנאה הזאת?

ישראל אייכלר: דירוג האשראי של מדינת ישראל בירידה, מחירי הדלק שבכל העולם יורדים, כאן הורידו אותו ב-20 אגורות, ממש לעג לרש.

ישראל אייכלר: כל העסקים שנפגעו במלחמת "צוק איתן" עדיין ממתינים לביצועים, על ברלין עם המילקי כבר דיברנו, משרד הכלכלה ביטל את הצהרונים והואילו בטובם להחזיר רק תמורת מחיר.

ישראל אייכלר: אגב, זה לא משרד הכלכלה; זה משרד החינוך.

ישראל אייכלר: דבר אחד הצליחו לעשות – ממשלה בלי חרדים.

ישראל אייכלר: ניצחנו, זעק הזועק.

ישראל אייכלר: עוד ניצחון כזה, ומדינת ישראל אבדה.

ישראל אייכלר: צריך להוציא את הלקסיקון הזה, של פסילת – – –

נחמן שי: אנחנו נבקש שתסיים, חברי.

ישראל אייכלר: בבקשה, אדוני, אני לא שמתי לב לשעון.

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה שאני אסיים – אתה, אדוני היושב-ראש, לא יושב פה כנציג מפלגת העבודה.

נחמן שי: לא, ממש לא.

ישראל אייכלר: אבל אתה בכל זאת חבר במפלגה הזאת.

נחמן שי: כנציג השען, אני שען.

ישראל אייכלר: אז אל תחזרו על הטעות לדבר נגד ביבי, ויש עתיד תשתה לכם את הקולות החברתיים של יוקר המחיה ויוקר הדיור.

ישראל אייכלר: תתמקדו בעניין החברתי, תיקחו את הקולות שלכם, וכל אחד ייקח את הקולות שלו.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת הבא הוא מנחם אליעזר מוזס.

נחמן שי: האם הוא באולם?

נחמן שי: לא, הוא איננו.

נחמן שי: אראל מרגלית – איננו.

נחמן שי: חברת הכנסת תמר זנדברג, מקומך ליד הדוכן.

נחמן שי: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, הרבה שיאים נשברו היום בכנסת ונשברים בזמן האחרון.

תמר זנדברג: עוד שעות ספורות, לא יודעת כמה בדיוק, נצביע על פיזור הכנסת הזאת, הכנסת השנייה הכי קצרה בתולדות מדינת ישראל, ודווקא הכנסת שנבחרה אחרי המחאה החברתית, שהבטיחה שינוי והתהדרה בהצהרות כמו "באנו לשנות" ו"באנו לעבוד", התרסקה ופיזרה את עצמה בכזה פיאסקו גדול ומרעיש ומתרסק.

תמר זנדברג: היום בבוקר ראינו בוועדת הכספים, ובוועדות אחרות בכנסת, את מכירת החיסול הגדולה.

תמר זנדברג: זה ממש הבזאר הגדול, רק במקום ברחובות איסטנבול בטורקיה הוא מתרחש פה, בכנסת.

תמר זנדברג: כספים עוברים מפה לשם, חוקים מאושרים ויורדים ונחסמים בלי שום קשר לאינטרס ציבורי, בלי שום קשר למה שהציבור רוצה.

תמר זנדברג: אחר כך ראינו דווקא מחוץ לכנסת, בוועידה כלכלית, את ראש הממשלה מפזר הבטחות משל הוא גדל על ברכיהם של חזן ויערי במפ"ם, או שהוא סוציאליסט כמו מנהיגיה של תנועת העבודה, פתאום מתהדר בהישגים לעניים, זאת אומרת, הרבה דברים כאן זזים מכיוון לכיוון.

תמר זנדברג: אבל מה הדבר הקבוע היחיד שבא כאן לכנסת, כמו שבא לכל הכנסות שלפניה מדי חצי שנה כמו שעון, אדוני היושב-ראש?

תמר זנדברג: ההכרזה על מצב חירום.

תמר זנדברג: מקום המדינה – – –

נחמן שי: זה כולל את המכוורות של הדבש?

תמר זנדברג: כל פעם – כולל המכוורות של הדבש, וזה כולל את הובלת הקרח בעגלות, וזה כולל את השעות שבהן ניתן להלאים את המכוניות מהאזרחים.

תמר זנדברג: הכנסת יכולה להתהפך שלוש פעמים, חברי הקואליציה עוברים לספסלי האופוזיציה, המפלגה הגדולה בכנסת הופכת למפלגה הקטנה בכנסת, המדיניות מתהפכת וקפיטליזם הופך לסוציאליזם ולהפך, אבל מצב החירום בעינו עומד.

נחמן שי: אבל יש התקדמות – – –

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שההיצמדות למצב החירום ההיסטרי והפחדני הזה היא אולי אקורד הסיום המובהק ביותר של הממשלה הזו, שזה מה שהיא הציעה לנו לאורך כל הקדנציה שלה – רק מלחמות, אלימות, גזענות ועוני, שום תקווה ושום בשורה, וזאת הסיבה האמיתית שבגללה הממשלה הזאת תתחלף ושלטון הימין ילך הביתה, ואנחנו בקרוב נחזור לכאן עם כנסת חדשה, מדיניות חדשה ותקווה חדשה לישראל.

תמר זנדברג: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

נחמן שי: האם חבר הכנסת אראל מרגלית הגיע בינתיים?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: חבר הכנסת מאיר פרוש?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: חברת הכנסת זהבה גלאון; גברתי, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הכנסת מתפזרת.

זהבה גלאון: זהו, מספיק לנו ממנה.

זהבה גלאון: מספיק לנו מכם.

זהבה גלאון: מספיק לנו מממשלה רעה, מקואליציה דורסנית.

זהבה גלאון: היא הייתה צריכה להתפזר מזמן, ואולי לא הייתה צריכה לקום כמו שהיא קמה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ביום האחרון, או כמעט היום האחרון לכינונה של הכנסת, ממשלת ישראל, כנסת ישראל באמצעות ידידנו חבר הכנסת מיכאלי מציעה להאריך את מצב החירום בשנה.

זהבה גלאון: בשנה?

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: כבר הלכנו לקראת חצי שנה.

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: משנת 1948, חברי חברי הכנסת, כשהכריזו על מצב חירום, כשחששו שירושלים, כנסת ישראל, הבירה תהיה מנותקת מתל-אביב, הכריזו על מצב חירום.

זהבה גלאון: נראה לכם סביר שמעל 60 שנה, או קרוב ל-70 שנה אחרי, עדיין אנחנו מתנהלים על-פי צווי חירום, חקיקת חירום?

זהבה גלאון: אז כל פעם עושים מאמצים, ואני יודעת שהוועדה בראשותו של חבר הכנסת מיכאלי עושה.

זהבה גלאון: זה נראה לכם סביר?

זהבה גלאון: אני שואלת אתכם, זה נראה לכם נורמלי?

זהבה גלאון: מה, אנחנו במצור?

זהבה גלאון: ירושלים במצור?

זהבה גלאון: הרי זה לא מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: כל בר-דעת שיגיע לכאן וישמע את זה, לא יאמין.

זהבה גלאון: אבל מתברר שכל מה שלא יעלה על הדעת, עולה על הדעת.

זהבה גלאון: איך אני יודעת?

זהבה גלאון: קודם כול, אני רואה את החוק הזה; אני רואה את החוק הבא, שהוא חוק המסתננים, אחת החרפות הגדולות.

זהבה גלאון: הגדולות; לא משנה לאילו הבנות יגיעו – אחת החרפות הגדולות שחוקקו בכנסת הזאת.

זהבה גלאון: ואני אומרת: איזה מזל שהממשלה הזאת מתפזרת.

זהבה גלאון: נחנקנו כבר ממנה.

זהבה גלאון: אילו שנתיים גרועות היו כאן.

זהבה גלאון: ממשלה שלא הצליחה למנוע מחברי כנסת ומשרים הזויים לעלות להר-הבית, שרדפה את אזרחי ישראל הערבים, שחוקקה חוקים גזעניים; ממשלה שיצרה כאן כלכלה דורסנית, קניבליסטית.

זהבה גלאון: איפה סולידריות חברתית?

זהבה גלאון: איפה כל הססמאות שהיו כאן?

זהבה גלאון: טוב שאנחנו נפטרים ממנה.

זהבה גלאון: ברוך שפטרנו, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: שלום ולא להתראות.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

נחמן שי: נעבור לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

נחמן שי: בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה שקורה כאן היום הוא ריטואל, אפשר לומר, מביש, שמגיע הנה למליאה אחת לחצי שנה, שנה, שבו אנחנו מתבקשים להאריך את תוקפו של מצב החירום.

ניצן הורוביץ: מה בעצם אנחנו עושים כאן?

ניצן הורוביץ: אנחנו ממשיכים דבר של שלטון זר, שהיה כאן בארץ, וכונן כבר בשנות ה-40.

ניצן הורוביץ: הנציב העליון הבריטי הוא שקיבל את הסמכויות האלה מתוקף שלטונו, שלטון המנדט כאן בארץ-ישראל, ואנחנו כאן, במדינת ישראל הריבונית, במקום להתנער מחוקים כאלה אנטי-דמוקרטיים, ממצב חירום שהוא בהגדרה דבר שהוא בלתי תקין במדינה דמוקרטית, אנחנו פעם אחר פעם אחר פעם מאריכים את העניין הזה.

ניצן הורוביץ: מצד אחד, יש כאן הרשימה המגוחכת והאווילית של מיני צווים וחיקוקים שתלויים בקיומו של מצב חירום: תמרוקים, תחליף דבש, טיפול בדגים, הוצאת בשר ודגים מבית-קירור – – –

נחמן שי: כל פעם אתה בא עם הרשימה הזאת, אני זוכר.

ניצן הורוביץ: כי מספיק כבר עם השטות הזאת, באמת.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אתה צודק לגמרי.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזו פעם חמישית כבר שאני בא פה עם ייצור גלידה, בשר טחון חי ומתובל, נקניק ונקניקיות – כל מיני שטויות – ייצור צעצועים, כלי שיט קטנים המסיעים נוסעים בשכר, רכישת מונים למוניות, מספוא וסחר.

ניצן הורוביץ: כמה שנים – חבר הכנסת מיכאלי, אני רואה שאתה צוחק, באמת זה מצחיק – תביאו לנו את הדבר הזה?

נחמן שי: יש מספוא?

נחמן שי: גם מספוא?

ניצן הורוביץ: יש רשימה.

ניצן הורוביץ: זו הרשימה שעוד קיימת.

ניצן הורוביץ: אני לא קורא את כל הפודינג והתבלינים, זה כבר סודר.

ניצן הורוביץ: זה דבר אחד, וצריך כבר להפסיק עם הדבר המגוחך הזה.

ניצן הורוביץ: זה בדיחה, אין לזה מקום.

ניצן הורוביץ: החלק היותר-רציני, שגם הוא אין לו מקום, והוא הרבה יותר משמעותי, זה החוקים היסודיים שנוגעים לחירותו של אדם, תקנות שמצב החירום מאפשר לקיים אותן: הגבלות חמורות על חופש התנועה וחופש האספה וחופש ההתאגדות.

ניצן הורוביץ: אלה דברים שצריכים לעבור מן העולם במדינה דמוקרטית.

ניצן הורוביץ: לכן אני וחברי לסיעה וכל מי שהדמוקרטיה יקרה ללבו נצביע נגד הארכת מצב החירום.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא במצב חירום.

ניצן הורוביץ: בשנת 1948, כשקמה המדינה והייתה פה מלחמה, היה מצב חירום שירשנו מהבריטים, והארכנו אותו.

ניצן הורוביץ: מאז אין שום סיבה – ובג"ץ כבר אמר את זה, ודנו בזה בכל דרך אפשרית – להאריך באופן כזה את מצב החירום.

ניצן הורוביץ: ואני מצפה מהכנסת שיהיה לה אומץ פעם אחת ולתמיד להגיד: אנחנו מדינה נורמלית, מסודרת, אנחנו לא חיים במצב חירום; אין פה מלחמה, אין סיבה לא לתקנות הגלידה האלה והתמרוקים שתלויים במצב חירום, ובטח לא להגבלות הדרקוניות על חירויות היסוד של האזרח.

נחמן שי: נתתי לך צ'ופר, אבל גם הוא מסתיים.

נחמן שי: קח לך גלידה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שמעבר לזה, יש פה גם עניין יותר עמוק.

ניצן הורוביץ: התחושה הזאת הקבועה, שמלבים כאן, שאנחנו בסוג של מצב חירום בלתי פוסק – לא, אנחנו לא במצב חירום, ומספיק לנצל את האווירה הזאת.

ניצן הורוביץ: וכשאני, למשל, שומע פה את ראש הממשלה או את הנציגים שלו פה פעם אחר פעם רק מלבים את ההיסטריה הזאת ואת הבהלה במקום להרגיע – זה משהו שאנחנו צריכים להשתחרר ממנו.

ניצן הורוביץ: אנחנו כאן בארצנו, בבית העם, שהוא הכנסת, בבירתנו ירושלים, במדינת ישראל; אנחנו לא במצב חירום, ואנחנו לא צריכים להיות מבוהלים ולא להתנהג כאילו אנחנו באיזו פניקה מוחלטת.

ניצן הורוביץ: מספיק עם זה.

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני, אני וחברי סיעתי נצביע נגד.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

נחמן שי: עיסאווי פריג' הוא הדובר הבא.

נחמן שי: גם לרשותך שלוש דקות.

נחמן שי: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אומנם אנחנו לא רגילים, אדוני, לדבר כשאין שרים במליאה, אבל מה לעשות, אני רוצה לעמוד על זכותי.

נחמן שי: הם התפרפרו.

עיסאווי פריג': אני רוצה שר במליאה.

עיסאווי פריג': שיתרגלו – עד הדקה התשעים צריכים לשבת.

עיסאווי פריג': אז ביקשתם?

עיסאווי פריג': לענייננו.

עיסאווי פריג': למען האמת, מאוד רציתי שבדברים שאני אגיד היום, אני אֶראה את החבר'ה מיש עתיד, מהצד הזה, יושבים, אבל, לצערי הרב, קשה להם כנראה לשבת שם, ואני לא רואה אף אחד מחברי הכנסת של יש עתיד.

עיסאווי פריג': התרגלו לשבת במקום אחר ולפנטז על דברים אחרים.

עיסאווי פריג': אז רציתי לשתף אתכם היום במה שהיה – אני לא אדבר על כל הצווים האלו שאנחנו מזכירים, שצריכים לעמוד כל שנה כאן ולתת הרחבה של מצבי חירום.

עיסאווי פריג': היום, חברים, הייתה ישיבת ועדת הכספים; ועדת כספים מיוחדת במינה.

עיסאווי פריג': יש פתגם בערבית – ואני מתאר לעצמי שיש כמה מכם שדוברים ערבית, והוא גם מקביל – בערבית אומרים: עלי בבא ואל-ארבעין חראמיה.

עיסאווי פריג': בעברית אומרים את זה, מה נגיד?

עיסאווי פריג': עלי בבא ו-40 הגנבים?

עיסאווי פריג': יש דבר כזה?

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': אז היום, מה שהיה בוועדת הכספים – איך אני אגיד את זה?

עיסאווי פריג': ביבי בבא ו-40 גנבים?

עיסאווי פריג': היו מין מחטפים של ועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אומנם לא היו 40, היו רק שמונה; והשמונה, כל הזמן בוועדת הכספים – מציץ יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי מהחדר, אם יש לו רוב או אין לו רוב, יש לו שמונה או תשעה.

עיסאווי פריג': אז כל זמן שהיו לו שמונה, לא קיים את ועדת הכספים.

עיסאווי פריג': והדברים המשיכו, הביזיון נמשך שלוש שעות.

עיסאווי פריג': נכון, חבר הכנסת שטרן?

עיסאווי פריג': אתה מאשר את זה.

אלעזר שטרן: כן.

עיסאווי פריג': אז המחטפים והגנבות שהיו בוועדת הכספים והביזיון שהיה בוועדת הכספים – דבר שקשה מאוד לתאר אותו במילים, ובסוף אנחנו שואלים את עצמנו למה הכנסת וועדותיה מאוסות על הציבור.

עיסאווי פריג': ברגע שאתה רואה חוסר כבוד כזה מיושב-ראש ועדת הכספים, מהחברים, כלפי הוועדה ואופן ניהולה, אתה צריך לשאול את עצמך: ריבונו של עולם, מה קורה פה?

עיסאווי פריג': המסחרה שהייתה בוועדת הכספים – כמו שאמרתי לכם, אני מנסה למצוא לה שם, ובסוף בחרתי: ביבי בבא ו-40 הגנבים – היו שמונה גנבים בוועדת הכספים, אבל לשמחתנו, לא הצליחו לגנוב הרבה.

עיסאווי פריג': תודה.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

נחמן שי: חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו; חברת הכנסת מיכל רוזין – ויתרה; חבר הכנסת אילן גילאון – איננו.

נחמן שי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

נחמן שי: אני לא מקבל יותר דוברים.

נחמן שי: אחרון הדוברים יהיה זאב אלקין; הוא יבוא אחרי סתיו שפיר.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני אתנצל מראש, לא על הקול הצרוד, אלא אתנצל מראש על כך שאני לא אנצל היום את הבמה הזו ואת הזמן הזה כדי להחמיא או לא להחמיא לראש הממשלה על הורדת הפיקוח על המחירים; אני גם לא אתן עצות, לא לליכוד, ולא אתן עצות גם למפלגת העבודה, את מי להריץ ואת מי להכניס למפלגה, וכן הלאה – על הדרך.

אורי מקלב: אני באמת מתנצל מראש.

אורי מקלב: אני רוצה לדבר על החוק.

אורי מקלב: ולא מההיבט של החצי הריק של החוק, אלא דווקא על החצי המלא של הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת חוקה.

אורי מקלב: כאחד שהשתתף בכמה ישיבות, אולי יותר מכמה ישיבות – בתקופה האחרונה אני גם משתדל לא לפספס שום דיון – אני בא להודות לחבר הכנסת אברהם מיכאלי, לברך אותך ולחזק את ידיך על המלאכה המתמדת והרצופה, ויכול להיות גם כן, אולי, שהיא כפוית טובה, לעמוד ועדה-ועדה, עם מנהל הוועדה, לזרז ולהוות זרז לכל המשרדים, כשחוקים מעוכבים מכמה וכמה משרדים.

אורי מקלב: אנחנו רואים שיש רצף של הסדרה, גם של הצווים וגם החוקים, גם בממשלה, גם בכנסת.

אורי מקלב: זה לא דבר של מה בכך.

אורי מקלב: זה לא דבר של מה בכך בכלל במשרדי הממשלה, להזיז נייר מפה לשם, ודאי לא לעשות הסדרה, וודאי לא לעשות ולקדם דברים שהם מורכבים ומסובכים, שהם כשלעצמם האחרונים שנשארו.

אורי מקלב: כמה שנשארו אחרונים, ככה הם יותר קשים.

אורי מקלב: יכולת להגיע, חבר הכנסת מיכאלי, ב-2009, להישגים גדולים, ואחרי זה יש ירידה, ויהיה מי שלא מכיר את העניין ולא מבין בעניין, ויגיד: אולי הוועדה התעצלה, או משרדים התעצלו?

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לכם: אדרבה, ככל שנשארו חוקים, ככל שהזמן מתרחק, כך כל צו שנשאר וכל חוק שנשאר הוא הרבה יותר מורכב והרבה יותר מסובך, יותר משרדים צריכים לטפל בו, יותר בעייתיות נמצאת בו ושזורה בו.

אורי מקלב: ולכן, חבר הכנסת מיכאלי, אני באמת ראיתי עכשיו שיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון עולה גם כן לדבר, ואני מניח שהוא יעשה את זה, אבל בהתחלה כשלא ראיתי – ואני יודע שהוא גם משמש כיושב-ראש הקואליציה הזו ויש לו לא מעט עבודה; כאחד שמשתתף, אני כן בא להגיד, לא על כך ששוב אנחנו באים עם הסדרות ועם דחייה של ההכרזה על מצב חירום.

אורי מקלב: אני אגיד לכם מה שאומר חבר הכנסת מיכאלי בכל ועדה על המשרדים: אני לא יכול לבוא לפני חברי – "חברי" הכוונה היא לנו, לחברי הכנסת – כל פעם לבוא לבקש דחייה ועוד דחייה, לכן אני דורש מכם תאריך של עד שבועיים ותאריך של עד חודש, אני רוצה לראות מה התקדם פה.

אורי מקלב: על העבודה הזאת, אדוני, אנחנו גם מחזקים את ידיך וגם מברכים אותך.

אורי מקלב: ולא דיברתי על פוליטיקה, רק באמת על החוק הזה.

אורי מקלב: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת מקלב.

נחמן שי: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

נחמן שי: אחריה – חבר הכנסת אלקין.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה, מדינת ישראל באמת נמצאת במצב חירום, אבל היא לא נמצאת במצב חירום בגלל איומים מבחוץ; היא נמצאת במצב חירום, אנחנו נמצאים במצב חירום, דווקא בגלל איומים מבפנים, בגלל התפוררות פנימית ארוכת שנים, בגלל חוסר תפקוד של הממשלה הזו שאמונה על ביטחון אזרחיה, גם ביטחונם החברתי וגם ביטחונם הפיזי.

סתיו שפיר: תראו את מה שקרה הבוקר בוועדת הכספים: העברות תקציביות לכאורה שאמורות לעבור למשרד הביטחון, אבל למעשה פתאום, ברגע האמת, מתגלות בתוכן עוד העברות שעוברות לצרכים פוליטיים, כסף פוליטי.

סתיו שפיר: מפלגות הימין הקיצוני משתוללות וגונבות את כספי הקופה הציבורית, את הכסף שלנו.

סתיו שפיר: מהתחבורה הציבורית – 350 מיליון קוצצו היום מהתחבורה הציבורית; 900 מיליון שקלים קוצצו מהתחבורה הציבורית בשבוע שעבר; 125 מיליון שקלים קוצצו מהתחבורה הציבורית בזמן "צוק איתן", כי התחבורה הציבורית, איכשהו, בתפיסת הממשלה הזו היא לא חלק מהביטחון שלנו; כי ילדים שנוסעים בטרמפים מפני שאין להם אוטובוסים זמינים או כי זה יקר מדי, ועלולים להיפגע, להיחטף, להירצח, זה לא חלק מהביטחון, על-פי ממשלת ישראל, אלא אם הם חיים בשטחים, ואז זה בסדר, אבל לא בתחומי הקו הירוק.

סתיו שפיר: הממשלה הזאת כושלת פעם אחר פעם, והבעיה שלנו, מצב החירום האמיתי של ישראל הוא שמדינת ישראל לא מתנהגת כמדינת ישראל.

סתיו שפיר: ממשלת נתניהו גנבה את הישראליות מהמדינה הזו.

סתיו שפיר: כי מה זו ישראליות?

סתיו שפיר: שאל פעם מישהו שהיה כתב טורים בכיר ב"ידיעות אחרונות": מה ישראלי בעיניך?

סתיו שפיר: מה שישראלי באמת זה להיות חלק מקהילה אחת; זה להיות סולידריים אחד כלפי השני; זה להיות אכפתיים אחד כלפי השני.

סתיו שפיר: בגלל זה אנחנו משלמים מסים כל כך גבוהים, כי אנחנו רוצים שיהיו פה שירותי בריאות ציבוריים, ושבכניסה לבית-החולים לא ישאלו את סבתא שלנו אם יש לה כסף בארנק וכמה, כדי להחליט איזה ניתוח היא תקבל; כי אנחנו רוצים שכל ילד בבתי-הספר שלנו, אם הוא יהודי, ערבי, חילוני, דתי, יקבל את אותו שירות, יקבל חינוך מצוין ויוכל להתפתח ולממש את הפוטנציאל שלו.

סתיו שפיר: להיות ישראלי זה להיות אכפתי.

סתיו שפיר: להיות ישראלי זה להגן האחד על השני.

סתיו שפיר: כמו שאנחנו מוכנים להגן האחד על השני בצבא, כך אנחנו גם מגינים האחד על השני בחיי היום-יום; כך אנחנו בונים דירות לדיור הציבורי כי אכפת לנו מהחלשים; כך אנחנו בונים דיור בר-השגה ומעבירים חקיקה לשכירות הוגנת, כי אכפת לנו מהצעירים.

סתיו שפיר: בגלל זה אנחנו רוצים להעלות את השכר, כי אכפת לנו מהמשכורת של אזרחי ישראל.

סתיו שפיר: בגלל זה אנחנו רוצים לחלק תקציבים בצורה פרופורציונלית בכל רחבי הארץ, כי אכפת לנו מכל מי שחי פה, לא משנה למי הוא מחובר פוליטית ואיזה לוביסטים מפעילים את חברי הכנסת שלו.

סתיו שפיר: כי אכפת לנו.

סתיו שפיר: זו ישראליות.

סתיו שפיר: וממשלת נתניהו חטפה את הישראליות הזאת, והתחילה למחוק אותה.

סתיו שפיר: מדינת ישראל – היום אנחנו דנים פה בחקיקה שהולכת לרמוס את תושבי דרום תל-אביב, ולצדם לרמוס אוכלוסייה של מבקשי מקלט, שאף אחד מעולם לא ערך להם סינון ובירר אם בכלל מגיע להם ואם אפשר לעזור להם ולסייע להם פה – אני מייד אסיים.

סתיו שפיר: מדינת ישראל, ממש היום ממשלת ישראל קיצצה מיליארדים בשירותים חברתיים.

סתיו שפיר: זה ישראלי?

סתיו שפיר: זו ישראליות?

סתיו שפיר: תגידו, צריך פה בכלל חוק לאום?

סתיו שפיר: צריך להגדיר מחדש על מה אנחנו נלחמים.

סתיו שפיר: אנחנו – אני – אנחנו נלחמים על הישראליות האמיתית, על הישראליות שסבא וסבתא רצו להביא לפה ורצו לבנות פה – –

נחמן שי: תודה.

סתיו שפיר: – – על כלכלה נורמלית שמציבה את האדם במרכז; על משא-ומתן מדיני שיביא להגדרה של הגבולות שלנו אחת ולתמיד ולשלום עם השכנים שלנו; על מלחמה בגזענות המכוערת שהתחילה להתפשט פה ברחבי המדינה, באלימות הנוראית שאנחנו רואים ברחובות, בתחושת חוסר הביטחון של כל מי שלא עונה על הדוגמטיות ועובד בדיוק לפי כללי הספר שקבעה הממשלה הזאת.

סתיו שפיר: זה לא ישראלי.

סתיו שפיר: ואת הדבר הזה חייבים לתקן.

סתיו שפיר: אם יש פה מצב חירום אמיתי, זה מה שקורה פה בפנים, בתוך הבית הזה ובתוך המדינה שלנו.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

נחמן שי: יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון זאב אלקין, חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

נחמן שי: בחוץ.

נחמן שי: הוא ויתר?

נחמן שי: טוב, אז אנחנו עוברים אליך, אדוני השר יאיר שמיר, שר החקלאות.

נחמן שי: בבקשה.

יאיר שמיר: כבוד היושב-ראש, כבוד שר הביטחון, חברי הכנסת, הימים הם ימים של מעבר, תהייה, בלבול, כעס, התמרמרות וכדומה.

יאיר שמיר: לפחות היה פה אירוע אחד היום שהיה קצת שונה.

יאיר שמיר: היום, באולם "ירושלים", היה יום הח"כלאות, שנקבע מזמן, ונפל בדיוק בימי המעבר האלה.

יאיר שמיר: לפחות אלה שהשתתפו במקום צפו בתערוכת פרחים יפה, פירות צבעוניים יוצאים מן הכלל, פרי פיתוחים של מדענים ואחרים.

יאיר שמיר: הצבעוניות הייתה מרשימה, ולפי דעתי, מי שטעם את זה בהמשך, גם היה טעים לו.

נחמן שי: הכול ביו-ביו?

נחמן שי: הכול משובט כזה?

יאיר שמיר: לא, משובט אסור.

יאיר שמיר: במדינת ישראל לא עושים שיבוטים.

נחמן שי: אוקיי, אוקיי.

יאיר שמיר: היו שם נציגים של התנועות המיישבות, היו חברי כנסת מכל חלקי הבית, היו שם מנכ"לים של משרדים, היו שם חברות, חקלאים, ארגונים וכדומה.

יאיר שמיר: הייתה גאווה, גאווה כבושה, הייתי אומר.

יאיר שמיר: גאווה – כשאתה רואה את מה שאתה מפיק.

יאיר שמיר: אבל היה איזה חוסר הלימות בין מעמד החקלאות לבין מעמד החקלאי.

יאיר שמיר: מצד אחד היו דברים רמים על המחקר, על השיווק, על האיכות של התוצרת; ומצד שני היו דברים על מעמדו של החקלאי, שנשחק לאורך השנים האחרונות, גם בציבוריות הישראלית וגם הם בעיני עצמם, והכול כמובן מתחיל ונגמר בכמה אתה מרוויח וכמה אתה זוכה לקבל תמורה על עמלך.

יאיר שמיר: וברגע מסוים עלה מישהו וטען שכל החקלאות היא בעצם ערמה של בית-זקנים; כולם זקנים.

יאיר שמיר: ואז פתאום קפצה חבורה של כמה עשרות צעירים, רפתנים צעירים, 70 רפתנים צעירים שהגיעו מהגולן, מהערבה, מעמק-יזרעאל, מחבל-אשכול, ואמרו: מה פתאום?

יאיר שמיר: אנחנו פה.

יאיר שמיר: זה היה מחזה מהמם, גם אותי, הייתי אומר.

יאיר שמיר: זה היה מחזה מדהים, כי אני, אף אני, חשבתי, ואני עדיין חושב, שיש פחות ופחות צעירים – ממה שהייתי רוצה – שרואים את עתידם בחקלאות, ולא בהיי-טק דווקא.

יאיר שמיר: ולכן אנחנו, גם במשרד, משקיעים לא מעט גם בחינוך לחקלאות, ובוודאי גם בעזרה לאותם צעירים שמחליטים או להיכנס לנעלי הוריהם במשק, או לחלופין ללמוד ולהתפתח בתחום החקלאות.

יאיר שמיר: רפתן צעיר סיפר בגאווה שהוא גמר צבא, למד חקלאות ועלה לרמת-הגולן.

יאיר שמיר: הוא מנהל משק עצמאי, אומנם עדיין לא מרוויח משהו, אבל עדיין כולו תקווה.

יאיר שמיר: ואני – כמובן, זה היה תענוג בלתי רגיל.

יאיר שמיר: בלתי רגיל.

יאיר שמיר: באותה הזדמנות – ניצלתי את ההזדמנות ושיתפתי את משתתפי יום העיון הזה בכך שבכוונתי – בתהליך, ואני מקווה שגם בכנסת הבאה אוכל להמשיך בזאת – לקדם חוק שנקרא: חוק-יסוד: החקלאות.

יאיר שמיר: עשינו חוקי-יסוד על אוצרות טבע, על שמורות טבע, על מעמדים ומקצועות כאלה ואחרים, אבל את החקלאות זנחנו.

יאיר שמיר: היא נשארה יתומה, היא נשארה מבודדת, לא מוגנת, וכל מי שיכול לנגוס בה נוגס בה, אם בשטחים חקלאיים, אם בתקנות שמוטלות עליהם, אם בקנסות בלתי מוצדקים שמוטלים עליהם וכו'.

יאיר שמיר: ולכן, אנחנו, אחרי עבודת מטה מאוד יסודית, כולל לימוד של החוק האמריקני, החוק הקנדי ואחרים, אנחנו בתהליך של אימוץ חוק-יסוד, שאני מקווה שהכנסת הבאה תשכיל לאמץ, וזו תהיה ממש אבן דרך משמעותית לחקלאות בישראל, כולל איך קובעים מדיניות חקלאית בישראל, איך מבטיחים את הרציפות שלה, איך מבטיחים את היציבות שלה, איך קובעים מחירים, איך קובעים מכסות – האם רק לפי גחמות פוליטיות והסכמים פוליטיים, או על-פי מדיניות ברורה ומעוגנת בחוק?

יאיר שמיר: אני כמובן בעד שזה יהיה מעוגן בחוק וייעשה כנדרש.

יאיר שמיר: לכן אני חושב שהיום הזה, יום הח"כלאות, שאגב, ארגן אותו הלובי החקלאי בראשות חברי הכנסת זבולון כלפה ועמר בר-לב, אני חושב שהשיג הישגים, שלא לדבר על כך שהיו בו דיונים מקדימים על חינוך לחקלאות, הנושא של שילוב בין חקלאות לצער בעלי-חיים, ועוד כהנה וכהנה.

נחמן שי: לבד מהיושב-ראש, אני מבקש מכל האגף השמאלי להירגע.

נחמן שי: אפילו השר לא שומע את דבריו, לפי דעתי.

נחמן שי: רבותי וגבירותי, אנא מכם.

נחמן שי: בבקשה, השר.

יאיר שמיר: לכן, אני חושב שהיום היה, יחסית לכל המתחים והכעסים, ואולי גם הצעקות מן האגף ההוא – כלולים באותן תופעות של ימים אלה – בדברים שנשאו באותו כנס של החקלאות חברי הכנסת ואחרים, ראשי תנועות ההתיישבות וכל היתר, הייתה אחדות דעים שצריך לחזק את ההתיישבות ואת החקלאות.

יאיר שמיר: ולכן אני מקווה שגם האמור ביום הזה, שהיה מוצלח, לא ייפול על אוזניים ערלות, ואותם פקידים, עובדים, שרים, בעלי תפקידים, יאמצו את המסקנות שהועלו בדיונים השונים שהיו שם.

נחמן שי: תודה.

יאיר שמיר: לא לא לא, אני רוצה לדבר גם לנושא.

נחמן שי: מאה אחוז.

נחמן שי: בבקשה.

יאיר שמיר: אנחנו היום באים לפה לדון – – –

נחמן שי: הם כולם מחפשים חברי כנסת.

נחמן שי: אנא – אתה יכול עכשיו לדבר בפירוט על כל פרי ופרי.

יאיר שמיר: טוב.

נחמן שי: לא, נתחיל בענף ההדר, ענף גידולי החורף.

נחמן שי: אני לא מתמצא עד כדי כך, למרות שעבדתי בעצמי בחקלאות.

נחמן שי: בבקשה.

יאיר שמיר: אני רוצה לדבר על המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה.

יאיר שמיר: זה לא סוד שמאז קום המדינה חלק גדול מהתנהלות המדינה, החוקתית, מבוססת על צווי חירום, ואנחנו בתהליך שהתחיל עוד בכנסות קודמות וממשלות קודמות, בתהליך של להפוך יותר ויותר צווים, צווי חירום, לחוקים סדורים, כדי לעשות את הדברים כראוי למדינה מתוקנת.

יאיר שמיר: עם זה, התהליך לא הושלם, ולכן היום מובאת הנה להצבעה אותה המלצה שאך באופן טריוויאלי הייתה עוברת בכל ימי השנה, אך בימים טרופים אלה, כאשר מחפשים לנגח איש את רעהו, פתאום זה על לשון המאזניים.

יאיר שמיר: חברי הכנסת, אני חושב שצריך פה לגלות אחריות ולהצביע בעד ההצעה הזאת, שאם לא כן נגרום כאוס לא קטן בנושאים שונים ומשונים.

יאיר שמיר: ולכן, אני חושב – אני באתי הנה לומר לכם:

יאיר שמיר: עליכם למלא את חובת

יאיר שמיר: כם הציבורית ולהצביע בעד, ולא להכניס פה שום שיקול זר ושום שיקול פוליטי, מכיוון שכולנו יודעים שאנחנו בתהליך של הסדרה והפיכת הצווים לחוקים.

יאיר שמיר: אני שמח באמת שנתבקשתי לדבר על הנושא הזה, מכיוון שהוא נושא עקרוני, חשוב ולאומי, ואל לנו לזלזל בו.

יאיר שמיר: אני מקווה שגם חברי הקואליציה וגם האופוזיציה יתאחדו לפחות ביום זה על הדבר הזה, לפחות על זה, כי על הכסף למימון מפלגות התאחדנו, אז גם על דברים שהם לא כסף, גם עליהם נתאחד.

יאיר שמיר: אני הייתי רוצה לומר עוד כמה דברים על הנושאים העומדים על הפרק.

יאיר שמיר: נכון שאנחנו הולכים לבחירות, נכון שהכנסת כנראה תתפזר היום, אבל אנא, אני מציע לכולנו לשמור על רמה ואיכות.

יאיר שמיר: כולם אומרים שהבחירות האלה מיותרות, וזה נכון, אבל מצד שני אסור לנו להתבזות, כנציגי ציבור וככאלה שרוצים לשבת בכנסת הבאה באותם מושבים ולקדם את אותם נושאים שעליהם התחייבנו.

יאיר שמיר: אני ממליץ לכולנו להיות ענייניים, לדבר לעניין, ולא לבלבל את הציבור שלנו, שממילא לא יודע למה נפלו עליו בחירות.

יאיר שמיר: ואנחנו, שיודעים את הדברים, או את חלקם, חייבים להוביל את זה למקומות ראויים, ולא למקומות שלא יאפשרו לעשות דברים נכוחה.

יאיר שמיר: ואותם אלה שילכו לקלפי, שידעו לפחות על מה הם מצביעים, ורק ללכת ולהיתלות בססמאות מיותרות, להערכתי הדברים הם לא לכבודם של האנשים שאני למדתי להכיר במהלך השנתיים האחרונות פה.

יאיר שמיר: הימנעו מנאומים עקרים, מפלפולציה לא לעניין, והישארו ברמה הלאומית והחשובה שלנו.

יאיר שמיר: אני מציע, שוב, לקבל את ההמלצה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, להצביע בעד ההמלצה הזאת.

יאיר שמיר: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת מיכאלי, ששימש יושב-ראש הוועדה לעניין מצב חירום, מוזמן לסכם אחרי השר, ואחר כך נעבור להצבעה.

נחמן שי: אברהם, בבקשה.

נסים זאב: אין צורך, יש פה רוב.

אריה מכלוף דרעי: אין צורך.

נחמן שי: אין צורך, אומר חבר הכנסת דרעי.

נחמן שי: הוא כנראה מנהל פה את העניין.

נחמן שי: הוא כנראה מנהל את העניין.

נחמן שי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

נחמן שי: הנושא הוא המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום.

נחמן שי: ההצבעה היא בעד ונגד ההמלצה.

נחמן שי: הצבעה מס' 4 בעד ההמלצה – 43 נגד – 12 נמנעים – 1 המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום נתקבלה.

נחמן שי: בעד – 43, נגד – 12, נמנע אחד, נוכח אחד.

נחמן שי: התקבלה המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: עכשיו הודעה של מזכירת הכנסת.

נחמן שי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 161), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 4), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור על הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 10), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: [מס' מ/904; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 14597; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים עכשיו להסתייגויות ובקשות דיבור להצעת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל.

קריאה: – – –

נחמן שי: הצעת החוק קודם, נכון, קודם כול, ואחר ניגש לסאגה הארוכה הזאת, שדב חנין מחכה אתה.

נחמן שי: יושבת-ראש הוועדה, את מוזמנת קודם כול להציג את החוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014.

נחמן שי: תציג יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מירי רגב: כידוע, לפני כחודשיים פסל בג"ץ בפעם השנייה את התיקון לחוק למניעת הסתננות.

מירי רגב: התיקון האחרון אפשר את החזקתם של מסתננים חדשים במאסר לתקופה של שנה אחת וקבע הוראות להקמתו והפעלתו של מתקן "חולות", שהוא מתקן שהייה פתוח, שיכול להכיל כיום קרוב לכ-3,000 מסתננים, ובכך להקל במידת מה את מצוקתם של תושבי דרום תל-אביב.

מירי רגב: פסילת החוק עצרה את המגמה שנוצרה לאחר חקיקת החוק, של יציאת אלפי מסתננים חזרה לארצות מוצאם או למדינה שלישית.

מירי רגב: כך, במחצית הראשונה של שנת 2014, מייד לאחר חקיקת החוק הקודם, יצאו מישראל קרוב ל-5,000 מסתננים.

מירי רגב: יחד עם זאת, בג"ץ נתן למדינה 90 ימים, שיסתיימו ב22 בדצמבר, להתארגנות ולהבאת חוק חדש.

מירי רגב: אם לא נביא לאישור הצעת חוק זו, "חולות" יפורק ב-22 בדצמבר ו-3,000 מסתננים יחזרו לדרום תל-אביב.

מירי רגב: את הצעת החוק שמונחת כאן לפניכם יזמה הממשלה, והיא נועדה ליצור הסדר חדש לטיפול בבעיית ההסתננות לישראל, במקום ההסדרים הקודמים שבוטלו על-ידי בית-המשפט העליון.

מירי רגב: הצעת החוק שלפנינו עוסקת בשלושה עניינים עיקריים: האחד, קיצור תקופת המשמורת למסתננים חדשים שייכנסו לארץ לאחר שיעבור החוק משנה אחת לשלושה חודשים, והעברתם לאחר מכן למתקן השהייה הפתוח; השני, תיקון ההסדרים הקשורים למתקן השהייה הפתוח "חולות", בניסיון להתאימו לסטנדרטים החוקתיים שקבע בית-המשפט העליון.

מירי רגב: בהקשר זה, ההסדר המוצע מתקן כמה מאפיינים חשובים ועיקריים לעניין הפעלת המתקן הפתוח, אשר יש בהם כדי להפוך את ההסדר למידתי ומאוזן יותר מן ההסדר הקודם: תקופת הזמן לשהייה במרכז הוגבלה ל-20 חודשים; נקבעה חובת התייצבות פעם אחת ביום, סמוך לשעת סגירת המרכז בלילה, במקום שלוש בהסדר הקודם; נקבעו מגבלות על הוצאת הוראות שהייה במתקן הפתוח לקבוצת אוכלוסייה ייחודית, כגון נשים, ילדים, מי שגילו עולה על 60 שנים וקורבנות סחר בבני-אדם; ניתנה סמכות לממונה ביקורת הגבולות לבטל הוראות שהייה, בשים לב לעילות מפורשות שנקבעו בחוק; הופחתו משמעותית תקופות ההחזקה במשמורת שניתן להשית על מסתנן במתקן השהייה הפתוח בגין הפרת הוראות שונות; תקופת המשמורת המקסימלית הופחתה משנה ל-120 יום, ונקבע מנגנון של ביקורת שיפוטית יזומה על הפעלת סמכות זו.

מירי רגב: החלק השלישי של החוק – תיקוני חקיקה עקיפים בחוק עובדים זרים.

מירי רגב: בחלק זה של ההצעה מוצע, בין היתר, להטיל על מעסיקי מסתננים להפקיד מדי חודש פיקדון חודשי עבור העובד, אשר יימסר לו בעת יציאתו מישראל.

מירי רגב: מטרתו של הפיקדון היא מצד אחד ליצור תמריץ משמעותי למסתנן לצאת מישראל במועד, כאשר הדבר יתאפשר, ומצד שני להבטיח את זכויות ההעסקה השמורות לו.

מירי רגב: מוצע לחייב מעסיקי מסתננים להפריש בעדם סכומים לפיקדון בשיעור של 16% משכרם.

מירי רגב: סכום זה, שיופרש מכספי המעסיק, ייווסף על עלות שכרו של המסתנן.

מירי רגב: בנוסף, מוצע כי 20% מהשכר החודשי של המסתנן ינוכו בידי המעסיק ויועברו לפיקדון עבור אותו מסתנן.

מירי רגב: מוצע כי הפיקדון המופקד בעד המסתנן יחולק לשני סכומים: 67% מהסכום יועברו לפיקדון שיישמר למסתנן אף אם לא יצא מישראל במועד, ו-33% הנותרים יפחתו באופן הדרגתי אם המסתנן לא יצא מישראל במועד, כאשר יציאתו תתאפשר.

מירי רגב: הפיקדון ישולם לקרן או לחשבון בנק מדי חודש בעד העסקת המסתנן בחודש שקדם למועד התשלום.

מירי רגב: על-פי החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה, כספים שלא הוצאו מהקרן או מחשבון הבנק לאחר שנתיים מתום התקופה לשהייה בישראל שחלה על המסתנן, ישמשו למטרת רווחה ובריאות של מסתננים השוהים במתקן "חולות".

מירי רגב: לעניין הפיקדון, חשוב לציין כי הצעת החוק הממשלתית, כפי שעברה בקריאה ראשונה, כללה הסדר מקיף הרבה יותר, אשר עסק בעובדים זרים בכלל ולאו דווקא במסתננים.

מירי רגב: בשל המורכבות של סעיפים אלו, ועל מנת שלא לעכב את החלקים בהצעה העוסקים במסתננים עצמם, החליטה הוועדה שלא להביא חלקים אלה יחד עם שאר סעיפי החוק.

מירי רגב: בנוסף, מוצעות בהצעת החוק החמרת הענישה המינהלית על מי שיעסיק מסתנן אשר חל עליו איסור לעבוד והגדלה משמעותית של הקנסות בעניין זה.

מירי רגב: ועדת הפנים והגנת הסביבה בראשותי קיימה כמה דיונים ארוכים ומעמיקים בהצעת החוק, על מנת להבטיח איזון ראוי בין שמירה על האפקטיביות של ההסדרים המוצעים בצמצום משמעותי של תופעת ההסתננות לבין שמירה על העקרונות שקבע בית-המשפט העליון בפסיקתו.

מירי רגב: אני רוצה להבהיר כי החוק שעליו אנו מצביעים היום הוא חוק עקר, הוא חוק שלא הייתה לי ברירה אלא להסכים להביאו להצבעה בגלל המצב של הכנסת ופיזור הכנסת.

מירי רגב: רציתי להביא בשורה לתושבי דרום תל-אביב ולהסתכל להם בעיניים ולהגיד להם: לא על מצפוני נסגור את "חולות".

מירי רגב: זה שהיועץ המשפטי לממשלה פוזל כל הזמן לז'נבה ומנותק ממה שקורה פה, בציבור הישראלי, לא יעצור אותי מלהביא חוק שימנע את פיזורו ופירוקו של "חולות".

מירי רגב: לא הגענו להבנות עם יש עתיד בקשר לכמה דברים: 1.

מירי רגב: מסתנן חדש שיגיע למדינת ישראל ישהה שישה חודשים במתקן, עם תהליך הרחקה אפקטיבי – אפרופו, בעניין זה היועץ המשפטי של הכנסת אמר שההצעה הזאת טובה מהצעת החוק הממשלתית, אבל בגלל ענייני אגו, במקום להתייחס – היה פה איזה מישהו שדיבר על אגו, בוז'י הרצוג.

מירי רגב: על אגו הוא דיבר, אבל הוא התנגד לחוק הזה.

מירי רגב: שיתבייש לו.

מירי רגב: מפלגת העבודה התנגדה לחוק שמביא תקווה לאזרחי המדינה הזאת.

מירי רגב: הוא מדבר על אגו.

מירי רגב: האגו קיים אצלו בראש ובראשונה.

מירי רגב: רצינו להאריך את תקופת השהייה במתקן "חולות" מ-20 חודשים ל-24 חודשים; גם לזה הם התנגדו.

מירי רגב: ורצינו, כמובן, להקים משרד שידוכים, איך לא?

מירי רגב: הרי השופט פוגלמן אמר: איך מסתנן לא ימצא בן או בת זוג?

מירי רגב: כדי שדעתו של פוגלמן תנוח, נקים משרד שידוכים ב"חולות".

מירי רגב: נכון, פרי?

מירי רגב: העיקר שדרום תל-אביב יהיו בודדים; אבל העיקר שהמסתנן והמסתננת ימצאו בן-זוג או בת-זוג.

מירי רגב: זה תפקידו של בית-המשפט העליון: לדאוג לתחביבים, לדאוג לבן-זוג או בת-זוג.

מירי רגב: זאת התשובה של בית-המשפט העליון לאזרחי המדינה הזאת.

מירי רגב: מכיוון שמדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שבעוד שבועיים מתקן "חולות" ייסגר ואלפי מסתננים יחזרו לדרום תל-אביב, החלטתי בלב כבד להתפשר בוועדת הפנים ולהביא לקריאה שנייה ושלישית את ההסדרים שהוצעו כאן במהלך נאומי, ואני אעשה את כל מה שניתן כדי שבכנסת הבאה, בממשלה הבאה, בעזרת השם, שתובל על-ידי בנימין נתניהו, נביא לפה פסקת התגברות.

מוחמד ברכה: את לא עם גדעון סער?

מירי רגב: לא, אני עם נתניהו.

מירי רגב: אתה שמעת שגדעון סער מתמודד?

מירי רגב: אני לא.

מירי רגב: אני עם נתניהו.

מירי רגב: אני עם נתניהו ואני נגדך, מה אתה אומר על זה?

מוחמד ברכה: מצוין.

מוחמד ברכה: מצוין – – –

מירי רגב: יפה.

מירי רגב: אז אני מבטיחה לך, מר ברכה, אני מבטיחה לך שנתניהו ירכיב את הממשלה הבאה, ואנחנו נביא פסקת התגברות – –

מוחמד ברכה: אבל אם סער יתמודד?

מוחמד ברכה: אם סער יתמודד?

מירי רגב: – – שתעשה סדר בעניין מדיניות ההגירה.

מירי רגב: מה שהיה טוב לרבין, זיכרונו לברכה, בעניין חוק הבשר הכשר כדי להשאיר את החרדים בממשלה, בוודאי טוב לממשלה שלנו כדי לדאוג למדיניות הגירה למדינת ישראל, לשמור על המדינה הזאת כמדינת הלאום של הבית – של העם היהודי – –

מוחמד ברכה: של הבית היהודי.

מירי רגב: – – ולא להביא למצב שאלפי מסתננים, מהגרי עבודה – לא פליטים – מסתננים, מהגרי עבודה באים למצוא פה עבודה.

מירי רגב: זאת בושה וחרפה למפלגות ציוניות, שקוראות לעצמן ציוניות, כמו מפלגת העבודה שהתנגדה לחוק הזה.

מירי רגב: אני רוצה לבקש מהכנסת שתאשר את הצעת החוק כפי שהובאה בנוסחה על-ידי הממשלה.

מירי רגב: אני רוצה להודות לשר גלעד ארדן – על המאמצים שעשית בתקופה הקצרה שאתה שר הפנים, כדי להביא הצעת חוק חשובה זו לידי אישור לפני פיזור הכנסת.

מירי רגב: לך ולצוות שלך; לאמנון בן-עמי ולכל הצוות שלכם, שהגיעו בשעות הקטנות של הלילה כדי שנגיע להסדרים הנכונים היום, ולכך שאתה מצאת את הזמן להגיע לכל ישיבות הוועדה כדי לתת את כל הכוח שהחוק הזה יאושר.

מירי רגב: אני רוצה להודות לעפר שלח מסיעת יש עתיד על כך שהוא אפשר להביא חוק – גם אם הוא עקר, הבאנו חוק – חוק שיביא לכך ש"חולות" לא יפורק; לחברי ועדת הפנים, חברי באופוזיציה, לדוד אזולאי וליעקב אשר, שראיתי אתכם שותפים מלאים בהצעת החוק הזאת; לחברתי חברת הכנסת איילת שקד, על כל הסיוע וההובלה כדי שהחוק הזה יצליח להגיע היום למליאה, תודה רבה לך.

מיכל רוזין: את לא מודה לנו?

מיכל רוזין: מה עם האופוזיציה?

מירי רגב: ולסיום אני רוצה להודות לצוות הוועדה: ללאה, מנהלת הוועדה – –

מיכל רוזין: מה עם האופוזיציה?

מירי רגב: – – לרכזות שוש, ליאת, רחלי, איה ויוליה – –

נחמן שי: למיכל רוזין.

מירי רגב: – – לתומר רוזנר, היועץ המשפטי של הוועדה.

מירי רגב: תומר, אני מאוד מודה לך על כל הסיוע – –

נחמן שי: מה עם מיכל רוזין?

מירי רגב: – – ועל התקווה שאפשרנו לתושבי דרום תל-אביב בהצעת החוק הזאת.

מירי רגב: לך, לגלעד, לרוני, ללירון ולנמרוד.

מירי רגב: ומה לעשות, מיכל ידידתי, כפי שאמרתי לך, לדגים בשבת אני אזמין אותך, אבל אני לא יכולה להודות לך על החוק הזה.

מיכל רוזין: את תודי לי על עבודת האופוזיציה המועילה.

מירי רגב: לצערי, לא הצלחנו להגיע להסכמות, אבל הבאנו חוק שיחזיר את המסתננים הביתה ולא בחזרה לדרום תל-אביב.

מירי רגב: תודה רבה לכם.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה ליושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב.

נחמן שי: רבותי, אנחנו ניגשים להסתייגויות.

נחמן שי: יש לנו, ברוך השם, שורה ארוכה של הסתייגויות ושורה ארוכה של דוברים, כך שאני מציע לכם להתקשר הביתה – – –

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, אני מתנצלת, שמעתי אותם מספיק, עד השעות הקטנות של הלילה.

מירי רגב: אני יוצאת מהמליאה ואני אבוא לענות אחר כך.

מירי רגב: פשוט אני מכירה את רוב ההסתייגויות.

נחמן שי: אה, אוקיי.

נחמן שי: זו החלטה אישית שלך.

נחמן שי: זה יצער אותנו, אבל אני מניח שהשאר יישארו לשמוע.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: חברים, חברות, אנחנו ניגשים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור, ואני מתחיל בהסתייגויות לשם החוק.

נחמן שי: חברי הכנסת, אני אקרא פעם אחת את הרשימה ואני לא אשוב אליה בהמשך.

נחמן שי: חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', תמר זנדברג – להלן: קבוצת סיעת מרצ; חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבאריה – להלן: קבוצת סיעת חד"ש; חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג, איתן כבל – – –

ניצן הורוביץ: – – – דיון, דיון עכשיו.

ניצן הורוביץ: זה לא הצבעה.

ניצן הורוביץ: זה רק, זה דיון – – –

נסים זאב: – – –

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אין לנו.

נחמן שי: לא נרשמו – – –

ניצן הורוביץ: – – – יש – – –

נסים זאב: – – – פעם אחת – – –

נחמן שי: לא, אני קורא עכשיו, ועכשיו – עכשיו ניגשים, כל אחד יוכל לדבר.

נחמן שי: כל אחד.

נחמן שי: ואתה מפריע לי.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

נחמן שי: כן, כן.

נחמן שי: אנחנו – לא הושגה שום הסכמה ולכן אנחנו מקיימים את התקנון – –

קריאה: – – –

נחמן שי: – – כרוחו וכלשונו.

נחמן שי: הפרעת לי.

נחמן שי: – – – איתן כבל, מרב מיכאלי, בנימין בן-אליעזר, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, אראל מרגלית, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי ומשה מזרחי – להלן: קבוצת סיעת העבודה; וחברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס – להלן: קבוצת סיעת בל"ד.

נחמן שי: זו ההסתייגות הראשונה לשם החוק.

נחמן שי: תעלה חברת הכנסת זהבה גלאון.

מיכל רוזין: במקומה ניצן.

נחמן שי: אז יעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

נחמן שי: דילגנו.

נחמן שי: – – – לקרוא את הקודמים.

נחמן שי: אבל אילן גילאון איננו פה ולכן המשכתי ישירות לניצן, לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

נחמן שי: בבקשה, ידידי.

ניצן הורוביץ: ואני פשוט חשבתי שזה – – –

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא. אין.

נחמן שי: אין לנו.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צר לי שזאת הפעם השישית, לפי חשבוני, שאני עולה כאן בשם סיעתי, סיעת מרצ, להתנגד לחוק הזה בגלגוליו השונים.

ניצן הורוביץ: עשיתי את זה בפעם הראשונה, אמרתי שהחוק ייפסל – הוא נפסל; עשיתי את זה בפעם השנייה על החוק השני שהממשלה הביאה – החוק נפסל.

ניצן הורוביץ: ועכשיו אני עולה פה, כבר בפעם החמישית, כי כל פעם זה היה קריאה ראשונה וקריאה שנייה ושלישית.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אנחנו שוב באיזו ישורת על הגרסה השלישית של חוק המסתננים, וגם הפעם אני אומר לכם את זה כאן בצורה ברורה וחד-משמעית: גם החוק הזה ייפסל בבג"ץ.

ניצן הורוביץ: ייפסל בבג"ץ.

ניצן הורוביץ: יש פה עניין מאוד יסודי וברור, וכדאי שמי שהגיש את החוק הזה, במיוחד חברת הכנסת מירי רגב שדיברה לפני, והשר, שר הפנים – חבל שהם לא קראו את פסיקת בג"ץ לגבי החוק הראשון ולגבי החוק השני, כי אז הם היו מבינים שיש פה דבר יסודי: במדינה דמוקרטית אי-אפשר להכניס אנשים לכלא בלי משפט.

ניצן הורוביץ: מה לעשות, אם היינו חיים בצפון-קוריאה, ברוסיה הסובייטית, אני לא יודע, במדינה דיקטטורית כלשהי בדרום-אמריקה של פעם, היה אפשר לקחת אנשים ולהכניס אותם לאיזה סוג של מתקן כליאה באיזה חור ואז להגיד: הם ישהו שם שנתיים, ארבע שנים, חמש, בלי משפט.

ניצן הורוביץ: במדינת ישראל אי-אפשר להכניס אנשים לכלא בלי משפט, וזה לא משנה אם הם שחורים מאפריקה או בלונדינים משבדיה או אנשים מתל-אביב או אנשים מירוחם.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר להכניס אנשים לכלא בלי משפט.

ניצן הורוביץ: ולכן החוק הזה שמכניס אנשים לכלא בלי משפט נפסל כבר פעמיים וייפסל גם בפעם השלישית.

ניצן הורוביץ: וגם אם הממשלה הזאת או כל ממשלה אחרת שתהיה – ואני מקווה, אנחנו כאן ביום האחרון של הכנסת, שהממשלה הבאה תהיה ממשלה שלנו – אנחנו לא נביא חוקים כאלה.

ניצן הורוביץ: אבל כל מי שיביא חוק לכנסת שירשה או יאפשר להכניס אנשים לכלא בלי משפט – החוק ייפסל.

ניצן הורוביץ: ייפסל.

ניצן הורוביץ: ואין לזה שום קשר למסתננים או למהגרים או לפליטים או לכל מה שפה נזרק לחלל האוויר.

ניצן הורוביץ: זה דבר בסיסי.

ניצן הורוביץ: וכל התרגילים שפה ניסו לעשות, אגב, בצורה מחפירה, אני חייב להגיד, בשביל לעקוף את הקביעה הבסיסית הזאת של בית-המשפט הגבוה לצדק, לא יצלחו.

ניצן הורוביץ: כי בית-המשפט הגבוה לצדק יפסול גם את החוק הזה.

ניצן הורוביץ: והדברים שלי כאן מוקלטים ונרשמים, ואנחנו ניפגש עוד כמה חודשים אחרי פסק-הדין השלישי של בית-המשפט בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, מה כאן הבעיה המרכזית?

אראל מרגלית: מה הבעיה המרכזית?

ניצן הורוביץ: חבר הכנסת אראל מרגלית, בית-המשפט הגבוה לצדק מאוד נזהר בפסילת חוקים של הכנסת ועושה את זה מאוד במשורה, בוודאי כשמדובר בסוגיה פוליטית, כבדה ומרכזית כמו הסוגיה הזאת.

ניצן הורוביץ: ולמרות זאת, בג"ץ, למרות הגישה המסתייגת, אפילו תחת הנשיא גרוניס, פסל פעמיים את החוק הזה בגלל קשיים מאוד מהותיים.

ניצן הורוביץ: ואם קראתם את פסק-הדין ראיתם – – –

גלעד ארדן: אבל גרוניס, גרוניס – – –

ניצן הורוביץ: גרוניס היה – הרוב שם.

ניצן הורוביץ: אני אומר: תחת נשיאותו של גרוניס.

גלעד ארדן: מורד, מורד – – –

ניצן הורוביץ: לא, לא, לא מורד, אבל היה שם – השופטים גם כתבו את זה.

ניצן הורוביץ: צריך לקרוא מה שכתבו.

ניצן הורוביץ: בחרה מירי רגב להביא את הציטוט מפוגלמן על בני-זוג או אני יודע מה, אבל האמירה המרכזית בפסקי-הדין, וזה לא פסק-דין אחד, אגב, אלה הם פסקי-דין מאוד גדולים, מאוד מפורטים; אפשר לקרוא ולהבין שחוק כזה לא עומד במדינה דמוקרטית.

ניצן הורוביץ: עכשיו, חבל שדוחפים את בג"ץ אל הקיר.

ניצן הורוביץ: הרי בג"ץ – אנחנו גם יודעים את זה, גם בג"ץ אמר את זה – לא שש לעשות את הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: ופה יש דבר נוסף של איזושהי כוונה נוספת – שמעתי את זה בדברים של איילת שקד ואחרים – להביא את בג"ץ למקום כזה שיפסול, ייאלץ לפסול, חוקים של הכנסת, ואז הכנסת תקבל כל מיני – – –

נחמן שי: אני, אני – עוד דקה.

ניצן הורוביץ: כן.

נחמן שי: אנחנו הארכנו לך את – – –

ניצן הורוביץ: רגע, יש לנו איזו הגבלת זמן פה?

נחמן שי: היו חמש דקות.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: אני – – –

ניצן הורוביץ: כן, בסוף זה מוגבל בזמן?

ניצן הורוביץ: כי אני הבנתי – – –

נחמן שי: בחמש.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: יש לנו 14 שעות בערך, אבל חמש דקות מהן מוקצות ברגע הזה לך.

תמר זנדברג: חמש דקות לכל הסתייגות.

נחמן שי: אחר כך תוכל לשוב ולעלות.

ניצן הורוביץ: הבנתי.

קריאה: – – –

ניצן הורוביץ: זה לפי העניין.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: זה – – –

ניצן הורוביץ: אז אני את חמש הדקות הראשונות – –

נחמן שי: מקדיש.

נחמן שי: אתה רוצה להקדיש.

ניצן הורוביץ: – – ייחדתי, אדוני היושב-ראש, לסוגיה של חוקים שמאפשרים להכניס אנשים לכלא בלי משפט.

ניצן הורוביץ: חוקים כאלה, טוב שלא עוברים, טוב שנפסלים בבג"ץ.

ניצן הורוביץ: חבל שהממשלה, בפעם השלישית, מביאה את העניין.

ניצן הורוביץ: איך לטפל באותם אנשים שהגיעו הנה דרך הגבול מסיני – אני לא מתעלם מהעניין, אני ארחיב על כך את הדיבור בהסתייגויות הבאות.

ניצן הורוביץ: כי יש דרך לטפל, ויש דרך להתמודד, ובטח יש דרך לטפל במצב הנוראי בדרום תל-אביב שאני מכיר מקרוב מאוד.

ניצן הורוביץ: על כך אנחנו נדבר בהסתייגויות הבאות.

ניצן הורוביץ: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת הורוביץ.

נחמן שי: עכשיו חברת הכנסת תמר זנדברג.

נחמן שי: לרשותך יעמדו חמש דקות, ואחר כך יעלו חברי הכנסת של סיעת חד"ש, אני מציע להם להתכונן.

נחמן שי: בבקשה, גברתי.

נחמן שי: חמש דקות.

נחמן שי: לא, זה לא פייר.

נחמן שי: אני אתן לך שוב חמש דקות.

תמר זנדברג: תודה, אדוני.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: כל שנייה חשובה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אנחנו מתכנסות ומתכנסים כאן בפעם השלישית כדי לדון בעצם באותו חוק.

תמר זנדברג: ואם לא הספיקו הפעמיים הקודמות שבהן בית-המשפט העליון פסל את החוק הזה, בשתיהן מטעמים מהותיים, אז הנה מגיעה הפעם השלישית, ותרשו לי לנבא שגם בפעם הזאת הוא ייפסל על-ידי בית-המשפט העליון, מפני שהבסיס, המהות של החוק הזה, הוא דבר אחד פשוט: הוא מנסה לכלוא אנשים חפים מפשע ללא משפט, וזה דבר שמקומו לא יכירנו בדמוקרטיה.

תמר זנדברג: זה מאוד מאוד פשוט.

תמר זנדברג: עכשיו, בבית-המשפט וגם בוועדת הפנים של הכנסת היה דיון נרחב מסביב לפרטים: האם יהיה רישום פעם אחת ביום או שלוש; האם, גברתי, יושבת-ראש ועדת הפנים, מבקש המקלט יוכל להכיר בן-זוג או בת-זוג או לא – –

מירי רגב: – – – למה הוא מסתנן?

מירי רגב: למה הוא מבקש מקלט?

מירי רגב: – – –

תמר זנדברג: – – האם – עד שבקשת המקלט לא נבדקה הוא מבקש מקלט.

תמר זנדברג: תבדקו את בקשות המקלט – –

מירי רגב: עד שהוא – – – הוא מסתנן.

תמר זנדברג: – – ואז ידעו מה הוא.

תמר זנדברג: – – והאם תקופת המאסר הראשונית ללא משפט תהיה שלושה חודשים, שישה חודשים, שנה או שלוש שנים.

תמר זנדברג: וגם אנחנו הצבענו על הרבה מההבדלים האלה, על הרבה מהפרטים האלה, על מנת להראות את האבסורד שבחוק.

תמר זנדברג: אבל טעתה הממשלה וטעתה ועדת הפנים של הכנסת, שאני חברה בה, שאת כל הדיון בחוק החדש היא ייחדה לפרטים האלה ושינתה שנה לתשעה חודשים או לשמונה חודשים או לשישה חודשים; ושינתה שלוש פעמים רישום ביום לפעם אחת, כאילו זה ישנה את המהות של כליאת אנשים חפים מפשע ללא משפט.

תמר זנדברג: אני רוצה להצביע בעצם על שתי מטרות עיקריות אחרות לחוק הזה, שלדעתי הן גם הסיבה לתזזית שאנחנו עכשיו רואים כאן שאוחזת במליאה בניסיון לאשר את החוק הזה ביום האחרון לפני שהכנסת מתפזרת, וחבל.

תמר זנדברג: זה לא מקרה שזאת גולת הכותרת של הממשלה הזאת, הממשלה שהביאה את הגזענות ואת הרדיפה ואת הלאומנות לשיא, באקורד הסיום שלה, אחרי שלא הצליחה לפתור את משבר הדיור ולא הצליחה להביא שום בשורה בשום תחום – המדיני, החברתי, הכלכלי, או אחר – הבשורה היחידה שיש לה לבשר לציבור בישראל היא כליאת אנשים חפים מפשע ללא משפט.

תמר זנדברג: זה באמת, אני חושבת, איזה אקורד סיום הולם למה שהתרחש כאן בשנתיים האחרונות.

תמר זנדברג: ואני רוצה לפנות לחברים מיש עתיד, פנייה אישית מיוחדת.

תמר זנדברג: חברי רונן הופמן, אתה היחיד שנמצא כאן, בשם מפלגתך, ולכן אתה תישא בנטל ותייצג אותה.

פנינה תמנו: אני כאן.

תמר זנדברג: אה, פנינה.

רונן הופמן: שוויון בנטל, שנינו.

תמר זנדברג: כן, בהחלט, תישאו בנטל בשוויון ביניכם, פנינה ורונן.

תמר זנדברג: אני באמת רוצה לשאול אתכם, מה חשבתם לעצמכם?

תמר זנדברג: הרי אתם שמעתם גם את יושבת-ראש ועדת הפנים מירי רגב וגם את שותפתה לכתיבת החוק הזה – שהיא הודתה לה כאן ברוב רגש וברוב התרגשות – איילת שקד, ואתם יודעים שכרגע, לחוק הזה, כפי שהוא מובא כאן בפנינו, יש שתי מטרות עיקריות: האחת, להביא – מה שנקרא למתוח את החבל עוד ועוד אל מול בג"ץ.

תמר זנדברג: הרי מירי רגב ואיילת שקד והחברות והחברים שלהם מהליכוד ומהבית היהודי רוצים שהחוק הזה ייפסל עוד הפעם.

תמר זנדברג: הם מתים ומתחננים שהחוק הזה ייפסל עוד הפעם, כי זה יאפשר להם את המשך הקרקוע של בג"ץ.

תמר זנדברג: זה יאפשר להם להמשיך ולהמשיך במסע ההסתה והחתירה תחת בג"ץ, כפי שעשו עד עכשיו נגד ארגוני זכויות אדם, ארגונים חברתיים וארגוני השמאל.

תמר זנדברג: אז זה הדבר הראשון שלו אתם נותנים יד.

תמר זנדברג: ואתם יודעים את זה.

תמר זנדברג: והמסע שלכם להגנת הדמוקרטיה, וההצטרפות שלכם, יחד עם ציפי לבני – חבל שלא עשיתם את זה ביוזמתכם, אבל הבעיטה שלכם אל מחוץ לקואליציה הייתה, בין היתר, גם בשם הדברים האלה.

תמר זנדברג: אז עכשיו אתם אלה שנותנים את ידכם לתחילתו של מסע שיסוי מאורגן נגד בג"ץ.

תמר זנדברג: זה הדבר הראשון.

תמר זנדברג: והדבר השני, עמדה כאן חברת הכנסת מירי רגב ואמרה בקולה, ואפילו בקול גדול, מתגאה, ואפילו לא מנסה להסתיר את זה, שהמטרה של הבאת החוק הזה, כפי שהוא כרגע, היא ש"חולות" לא ייסגר.

תמר זנדברג: היא אמרה: לא חשוב לי מה יהיה בחוק, לא משנה לי.

תמר זנדברג: היא אמרה: מבחינתי זה חוק מקוצץ, זה חוק מרודד, זה חוק לא מספיק אפקטיבי, זה חוק – אוי ואבוי – שאולי מנסה להתאים את עצמו לנורמות דמוקרטיות, חוקתיות, כלשהן, אוזניים תצילנה.

תמר זנדברג: אבל היא אמרה את זה.

תמר זנדברג: ולכם יש הזדמנות, בידכם, לקחת את פרויקט הדגל של הממשלה הזאת – אחרי ששום דבר אחר לממשלה הזאת לא הצליח, שום דבר מהדברים הטובים שלה לא הצליחו, וכל הדברים ההרסניים שלה, בדרכם, וטוב שהיא מתפרקת לפני שהיא הצליחה להשלים אותם – ואת פרויקט הדגל היחיד של ממשלת נתניהו יש לכם היום, הערב, הזדמנות להפיל.

תמר זנדברג: אל תיתנו שימכרו לכם את כל השטויות על מינהלת שיקום דרום תל-אביב, וכל הדברים האלה.

תמר זנדברג: אתם יודעים שזה כלום, זה לא קיים בחוק, זה לא אמיתי, אין לזה תקציב, אין בזה כלום.

תמר זנדברג: יש לכם הזדמנות להצטרף אלינו ולהציל את מה שנותר מהבית הזה, ולגרום לכך שלא אנחנו הערב, ביום האחרון לפני שהכנסת הזו מתפזרת, נהיה חתומים על כליאת אנשים ללא משפט.

תמר זנדברג: קחו את ההזדמנות הזאת, קחו אותה בשתי ידיים, זה לא כל כך מסובך, זה די פשוט – הצטרפתם לספסלי האופוזיציה, תצביעו נגד.

תמר זנדברג: זה מאוד פשוט.

תמר זנדברג: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה ושלום לך, תמר.

רות קלדרון: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

תמר זנדברג: רגע, יש – מרצ לא סיימו.

רות קלדרון: זה מה שכתוב לנו כאן.

מיכל רוזין: לא.

תמר זנדברג: מרצ, המסתייגים הראשונים, ולא סיימנו, יש עיסאווי, מיכל.

קריאה: לא נורא.

רות קלדרון: כנראה היושב-ראש הקריא שם – – –

תמר זנדברג: לא לא, הוא לא הקריא.

מיכל רוזין: לא.

תמר זנדברג: של מי?

תמר זנדברג: מה פתאום, אני דיברתי אחרי ניצן.

תמר זנדברג: הוא לא הקריא את שמו של אף אחד, הייתי פה כל הזמן.

מיכל רוזין: לא, סליחה.

קריאה: בואי לכאן.

דב חנין: אני מוכן לתת לחברתי מיכל רוזין, ברצון.

רות קלדרון: ניתן לדובר לדבר, ואנחנו נברר את זה בשקט.

רות קלדרון: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת – – –

נסים זאב: יש לך שעה לדבר.

נסים זאב: שעה.

דב חנין: לא, האמת, מבחינת הכללים של תקנון הכנסת יש לי בערך חמש שעות לדבר, אבל לא אדבר את כל חמש השעות האלה.

רות קלדרון: אבל היא יכולה אפילו – – –

דב חנין: אתמצת את דברי מאוד, מכיוון שהגענו להסכמה דיונית עם הקואליציה ועם הממשלה, שבמסגרתה תתקבל הסתייגות שלנו, שהיא חשובה לנו, ותמורת קבלת ההסתייגות הזאת אנחנו נמקד, נצמצם ונהדק את הדיבור, את ההסתייגויות שלנו, ננסה לרכז אותן ולהציג אותן בצורה מגובשת וקצרה.

דב חנין: אדוני השר, גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק שאנחנו דנים בה היא בעצם הסיבוב הרביעי של חקיקה שהממשלות בישראל מביאות בענייני מבקשי חיים מאפריקה.

דב חנין: הפעם הראשונה, אגב, נעשתה לא על-ידי ממשלת ליכוד, אלא על-ידי ממשלת עבודה-קדימה.

דב חנין: אז אותה ממשלה הביאה לכנסת, בשנת 2008 כמדומני, הצעת חוק – –

רות קלדרון: חברות, בבקשה יותר בשקט.

דב חנין: – – מרחיקה לכת, שהטילה עונש מאסר שיכול היה להגיע בנסיבות מסוימות עד 20 שנים, על מי שנכנס לישראל שלא כחוק, במסגרת החוק ההוא, והטילה גם עונש מאסר של 20 שנים על כל אזרח ישראלי שעושה מעשה כלשהו שיש בו כדי לסייע לאותו מבקש חיים מאפריקה בזמן שהותו בישראל.

דב חנין: כשהחוק ההוא הגיע לכנסת, הייתי חבר הכנסת היחיד שהצביע נגדו בקריאה הראשונה.

דב חנין: לאחר מכן הממשלה התפזרה, הלכנו לבחירות, הוקמה ממשלת נתניהו הקודמת.

דב חנין: הממשלה ההיא הביאה את החוק ההוא פעם נוספת לכנסת, ושוב, בדיון בהחלת דין הרציפות על אותה הצעת חוק הייתי חבר הכנסת שהצביע נגד החוק, וחברי הכנסת האחרים שהיו באולם באותו שלב הצביעו בעדו.

דב חנין: אני מזכיר את החוק ההיסטורי הזה כי זו הייתה תחילתה של דרך מוטעית שהממשלה הלכה והולכת בה עד היום.

דב חנין: נכון שבעקבות הביקורת הציבורית הקשה שהתעוררה על הטלת העונש החמור הזה, של 20 שנות מאסר על מבקש מקלט ו-20 שנות מאסר על מי שבא לסייע לו, הממשלה מיוזמתה הודיעה, אחרי שהעבירה את הצעת החוק בקריאה ראשונה, שהיא מוותרת על הצעת החוק הזאת, אבל במקומה היא הביאה, האחת אחרי השנייה, שתי הצעות חוק אחרות.

דב חנין: הצעת החוק השנייה, שגם עברה בכנסת והפכה לחוק, הטילה מעצר מינהלי של עד שלוש שנים על מבקשי חיים מאפריקה.

דב חנין: לאחר מכן, כשהחוק ההוא נפסל על-ידי בג"ץ, הביאה הממשלה הצעת חוק נוספת, שגם בה היה מעצר מינהלי, של שנה, למבקשי חיים מאפריקה, ונוסף על כך, סוג של מעצר במתקן כליאה פתוח, אבל בלתי מוגבל בזמן, שהממשלה ניסתה להציג כמשהו שאיננו מעצר, אבל כפי שהחוק לימד ומלמד, הוא בפועל היה מאוד דומה למעצר.

דב חנין: אחרי שהחוק השני בעצם נפסל על-ידי בג"ץ, הממשלה הביאה את החוק השלישי, או את הצעת החוק השלישית, שהפכה לחוק.

דב חנין: הסברתי בכנסת למה הוא חוק לא אנושי, לא מוסרי, לא אפקטיבי, מנוגד לנורמות של המשפט הבין-לאומי, מנוגד לעקרונות היסוד של המשפט הישראלי, והזהרתי את חברי חברי הכנסת מפני אישור החוק הזה, חוק שבהחלט יש בו סיכון ויש לו סיכוי להיפסל על-ידי בג"ץ.

דב חנין: וזה מה שקרה, גם החוק השלישי נפסל על-ידי בג"ץ.

דב חנין: והיום אנחנו עוסקים בהצעת החוק הרביעית שהממשלה מביאה בפנינו.

דב חנין: הייתם מצפים, עמיתי חברי הכנסת, שאחרי סאגה כזו תהיה כאן חשיבה על שינוי מסלול, על הסתכלות אחרת, על ראייה חדשנית ושונה של התמודדות עם הבעיה הזו.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, מה שיש לנו כאן, אני אומר את זה בצער גדול, זה פשוט עוד מאותו דבר.

דב חנין: יש בעיה.

דב חנין: צריך לטפל בבעיה הזו.

דב חנין: בדרום תל-אביב, עמיתי חברי הכנסת, יש משבר, זה אזור אסון.

דב חנין: על שכונות שהן ממילא מוחלשות, עם הרבה בעיות חברתיות, כלכליות, הוטלו על-ידי מדינת ישראל עשרות-אלפי מבקשי חיים מאפריקה, אנשים שבעצם הטיפול של מדינת ישראל בהם הסתכם בזה שהסיעו אותם לתחנה המרכזית באוטובוס, שם פתחו את הדלת, אמרו להם: בבקשה, תרדו.

דב חנין: וברגע שהם ירדו – הסתיים טיפולה של המדינה בהם.

דב חנין: התוצאה, עמיתי חברי הכנסת, היא מצב של חורבן חברתי מוחלט.

דב חנין: סובלים מהמצב הזה תושבי דרום תל-אביב, ואפשר להבין אותם; סובלים מהמצב הזה מבקשי החיים מאפריקה, וגם אותם אפשר להבין.

דב חנין: אנחנו מדברים, עמיתי חברי הכנסת, על סדר גודל של 40,000 בני-אדם, שכמעט את כולם אי-אפשר להוציא מהארץ.

דב חנין: הם מגיעים מאריתריאה, ממשטר אימים דיקטטורי, או מחבל-דארפור בסודאן, שבו מתנהל רצח עם, ואי-אפשר לגרש אותם למרות כל הססמאות וכל ההתלהמויות.

דב חנין: אז מה הממשלה עושה?

דב חנין: במקום לפתור את בעיית דרום תל-אביב, להחיל על דרום תל-אביב תוכנית אמיתית של שיקום שכונות, לשקם את התשתיות, לתת פתרונות לתברואה, לניקיון, לתאורה ברחובות, לתחושת הסדר והביטחון של התושבים, להשקיע בתשתיות חינוך, רווחה, בריאות בשכונות האלה, ובמקביל להתחיל מהלך מושכל של פיזור מבקשי החיים שמרוכזים היום באותן שכונות מוחלשות, הממשלה ממשיכה באותה דרך: עוד הפעם מתקן "חולות", עוד הפעם 3,000 איש יישלחו לשם.

דב חנין: מה יעזרו 3,000 כלואים ב"חולות" ל-50,000 או 40,000 מבקשי חיים שנמצאים בדרום תל-אביב?

דב חנין: למה זה רלוונטי?

דב חנין: אפילו אם זה לא יהיה 20 חודש, אפילו אם זה יהיה 20 שנים, מה זה יתרום לתושבי דרום תל-אביב ולמשבר בדרום תל-אביב?

דב חנין: אפשר לפזר את מבקשי החיים בארץ, אפשר להציע להם עבודה.

דב חנין: במדינת ישראל יש צורך בעובדים זרים – אומרים לנו כל הזמן – בחקלאות, בבניין, במלונאות.

דב חנין: אלפים רבים של משרות.

דב חנין: על דלתות ועדת הפנים של הכנסת מתחרים קבלנים שכל הזמן מבקשים מאתנו עוד היתרים לעוד עובדים זרים.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, הגיע הזמן לעצור את הדלת המסתובבת הזאת; להגיד שמדינת ישראל מפסיקה לייבא עובדים זרים; וכן, את כל מקומות העבודה האלה, בחקלאות, בבניין, בסיעוד, במלונאות, לתת לאנשים שממילא נמצאים כאן.

דב חנין: ואת זה צריך ללוות בפתרונות נוספים: צריך לייצר אפשרויות של פתרונות לבריאות ולרווחה במקומות נוספים מחוץ למרכז תל-אביב ודרום תל-אביב.

דב חנין: ואז, אם נתחיל להסתכל על מבקשי החיים כבני-אדם, לא כאיזה מפגע דמוגרפי, אנחנו לא רק נועיל להם, אנחנו לא רק נהיה אנושיים כלפיהם, אנחנו נהיה אנושיים גם כלפי תושבי דרום תל-אביב.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני בצער גדול אומר לכם שהתחושה אצלי ואצלנו היא שהממשלה לא רוצה לייצר פתרונות; שהממשלה לא רוצה לייצר את החלופה הזו שכן תפתור את בעיות דרום תל-אביב וכן תפתור את בעיות מבקשי החיים והמקלט מאפריקה.

דב חנין: יש מי שנהנה מהאווירה הזו של התלהמות.

דב חנין: יש מי שנבנה מהאווירה הזו של מציאת אויבים פנימיים וחיפוש בעיות ויצירת מדנים בין האוכלוסיות בדרום תל-אביב.

דב חנין: זה אפיק מסוכן מאוד; זה אפיק שבאמת עלול להתפוצץ לנו ולייצר נזקים איומים לא רק לתושבי דרום תל-אביב, לא רק למבקשי החיים והמקלט, אלא לכלל החברה בישראל.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו פונים לכנסת, הצעתי הצעה מפורטת – – –

נסים זאב: מה אתה מציע?

נסים זאב: לדרום תל-אביב מה אתה מציע?

דב חנין: אמרתי, תוכנית שיקום לדרום תל-אביב.

דב חנין: בואו נתחיל ממחר בבוקר, נשקיע כסף.

דב חנין: את מאות המיליונים שקבורים בחול ב"חולות", בואו נשקיע בדרום תל-אביב ממחר בבוקר וניתן פתרונות אמיתיים.

דב חנין: המצוקה שם היא בלתי אפשרית; אני רואה שם את האנשים שמגיעים לכנסת, לבי נחמץ לראות אותם.

דב חנין: המצוקה שלהם היא אמיתית.

דב חנין: אז בואו ניתן, באמת ניתן, פתרונות אמיתיים, במקום להתחרות בינינו בהתלהמות.

רות קלדרון: תודה רבה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ההסתייגויות שלנו מפרטות את הגישה האחרת הזאת.

דב חנין: אני פונה אל הכנסת, מציע לקבל את ההסתייגויות שלנו.

דב חנין: האמת, אני מציע לכנסת פשוט להצביע נגד החוק הבעייתי הזה.

דב חנין: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

רות קלדרון: אחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואז נעבור לחד"ש.

רות קלדרון: חבר הכנסת חנין, תודה על המושג "מבקשי חיים".

רות קלדרון: אני לא יודעת אם חידשת אותו, אבל הוא מאוד יפה.

דב חנין: – – – זה מושג נכון.

דב חנין: חבל להתווכח, פליטים – מבקשי חיים האנשים האלה.

רות קלדרון: – – – מבקשי מקלט – – –

מיכל רוזין: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, אני חייבת לומר, אתה אומר "מבקשי חיים", ובאמת כל הזמן מתווכחים פה: מסתננים, מבקשי מקלט, מהגרי עבודה.

מיכל רוזין: אז גם אברהם אבינו, כשהוא ירד מצרימה, כשהוא ירד מהארץ, אז הוא הלך לחפש, אתם יודעים, עבודה.

מיכל רוזין: הוא היה מבקש עבודה, מהגר עבודה, ובכל זאת אנחנו מדברים על כך – – –

עפו אגבאריה: היה מסתנן או לא?

מיכל רוזין: הוא היה מסתנן, וואחד מסתנן.

מיכל רוזין: לא רק זה, הוא גם מסר את אשתו, דרך אגב, לעוזרי המלך, כדי שהיא תהיה אשת פרעה, מכיוון שהוא לא רצה להודות בכך שהיא אשתו, דרך אגב.

מיכל רוזין: הוא גם סחר בנשים, אבל זה – תכף נסים זאב יקפוץ עלי.

מיכל רוזין: אני רוצה, אבל, לפני שאני אומרת באמת על חוק ההסתננות השלישי – – –

נסים זאב: היא, אין לה בושה, אין לה בושה.

נסים זאב: מה את מדברת על אברהם אבינו – – –

מיכל רוזין: במקום שתעריך את זה שאני יודעת את המקרא, מבינה על מה אני מדברת – הרי כתוב בפירוש שאלוהים נתן צרעת לפרעה בגלל שרה.

מיכל רוזין: אז בוא נפתח את המקרא.

מיכל רוזין: אולי כדאי שתלמד, כדאי שתלמד ותדע על מה אני מדברת.

נסים זאב: – – – כל המלמד את האישה תורה כאילו מלמדה תפלות – – – את דוגמה קלאסית.

רות קלדרון: אנחנו לא נחשב את זה בזמן – – –

מיכל רוזין: אני רוצה לומר, שלפני שאני מדברת באמת על חוק ההסתננות, שבפעם השלישית מגיע לכאן, לבושתנו, לכנסת, אני רוצה להגיד משהו על ראש הממשלה שלנו, שבלילה הוא מפציץ, בבוקר הוא מוריד את המע"מ על מוצרי מזון, כאילו הוא לא היה פה ראש ממשלה בחמש השנים האחרונות; כאילו הוא לא יכול לעשות את זה עד עכשיו; כאילו בינואר 2014 הוא לא היה יכול, למשל, להצביע על הצעת חוק של יהדות התורה – לפטור ממס תרופות מצילות חיים; ובמאי 2013 על הצעה של אילן גילאון וניצן הורוביץ, חברי ממרצ, למע"מ אפס על מוצרי מזון בסיסיים.

מיכל רוזין: לפני שלושה שבועות הוא הפיל שוב הצעת חוק לפטור ממס לתרופות; ביולי 2013 נפלה הצעה של ש"ס לשיעורים שונים של מס על מוצרי יסוד.

מיכל רוזין: בכלל, הראשון שחשב על מע"מ אפס בדיור היה אייכלר מיהדות התורה; הממשלה הפילה הצעת חוק שלו לפטור ממס בקניית דירה לזוגות צעירים.

מיכל רוזין: וביולי 2014 שוב יהדות התורה הציעו פטור ממס על שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן.

מיכל רוזין: גם את ההצעה הזאת – חס וחלילה מרחבים מוגנים, הרי אין פה מלחמות – גם את ההצעה הזאת הממשלה הפילה.

מיכל רוזין: אז, ביבי, תעשה לנו טובה, הפופוליזם הזול הזה כבר לא עובד על הציבור.

מיכל רוזין: אתה ראש ממשלה פה כבר למעלה משמונה שנים במצטבר, ומאז שאתה בשלטון המצב פה רק הולך ונהיה יותר רע.

מיכל רוזין: הצעת החוק הזאת, שמגיעה בפעם השלישית לכנסת, אחרי שפעמיים בית-המשפט העליון ביטל אותה, אחרי שבית-המשפט העליון קבע שהיא לא דמוקרטית, היא אנטי-דמוקרטית, היא לא חוקתית; בית-המשפט העליון דיבר על מהויות – צריך לקרוא את פסק-הדין שלהם על מנת להבין עד כמה הם באמת התעמקו בנושא ודיברו על מהויות.

מיכל רוזין: ואז באה הממשלה ומתחילה להתווכח: שלושה חודשים, חצי שנה, ארבעה חודשים, חמישה חודשים, שנה ושניים, שנה ושמונה, שנה ועשרה – עוד הפעם אנחנו מתעסקים בטפל ולא בעיקר.

מיכל רוזין: אנחנו לא מתמודדים עם העניין עצמו.

מיכל רוזין: אנחנו הולכים לכלוא אנשים שכל חטאם באמת שהם ביקשו חיים, כמו שאמר חברי חבר הכנסת דב חנין.

מיכל רוזין: וכל מה שהם עושים זה לכלוא אנשים, ובינתיים עשרות אלפים ימשיכו לחיות פה ללא סידור, ללא זכויות חברתיות, בעצם ללא אפשרות שלהם להקל גם עלינו.

מיכל רוזין: כי הרי אם הם יעבדו בצורה מסודרת וישלמו מסים – אומר משרד האוצר: 180 מיליון שקלים ייכנסו לקופת המדינה.

מיכל רוזין: אם הם ישלמו סוג מסוים של מס בריאות, הרי במקום חובות אבודים של עשרות מיליונים לבתי-חולים, הם יוכלו ללכת לרופא במקום להגיע מייד למיון, ותשלום בית-החולים ישולם על-ידי אותו מס.

מיכל רוזין: ואם אנחנו מדברים על מס רווחה, אז אולי הביטוח הלאומי יוכל למצוא סידור שבו הם ישלמו מס רווחה, זכויות סוציאליות, כדי שבאמת מה שממילא אנחנו נעשה – כי אנחנו לא רוצים שאנשים שאינם מסוגלים יחיו ברחובות, אנחנו לא רוצים שאנשים שיש להם מחלת נפש יסתובבו ברחובות ולא יקבלו מענה ולא יקבלו טיפול.

מיכל רוזין: כל הדברים האלה הם לטובתנו.

מיכל רוזין: כשיש מגפת פוליו, או כל דבר אחר, פה, במדינה, ואנשים חולים, אנחנו רוצים שכולם יתחסנו.

מיכל רוזין: ברור לנו שכולם צריכים להתחסן, חינם; צריך שיהיה פה חיסון, ואז אנחנו מגינים עלינו, על כל האוכלוסייה.

מיכל רוזין: אז מדוע אנחנו לא מבינים שאם הם לא יכולים ללכת לרופא כשיש להם חום או שפעת, והם מגיעים בסופו של דבר עם דלקת ריאות, או דברים יותר חמורים, לבית-חולים, אנחנו מסכנים את כלל האוכלוסייה?

מיכל רוזין: שלא לדבר, כמו שאמרתי, על החובות האבודים של בתי-החולים.

מיכל רוזין: יש פתרונות אחרים.

מיכל רוזין: אנחנו כבר הצגנו פה, במליאה, הצגנו בוועדת הפנים, הצגנו בוועדה לעובדים זרים, שבראשותי, פתרונות רבים.

מיכל רוזין: נפגשנו עם כל מי שאפשר להיפגש; נפגשנו עם תושבי דרום תל-אביב, נפגשנו עם עמותות הסיוע, שיום-יום עובדות.

מיכל רוזין: אני הסתובבתי הרבה מאוד במקומות האלה, הסתובבתי בגני-ילדים, ששם נמצאים 30 ו-40 ו-50 ילדים עם גננת אחת או שתיים, ילדים שבסופו של דבר בגיל שלוש, במסגרת חוק חינוך חינם במדינת ישראל, ייכנסו לגני-ילדים.

מיכל רוזין: אבל אז הם לא ידעו את השפה, יצטרכו להשקיע בהם יותר.

מיכל רוזין: אז הם יהיו בעיכוב התפתחות, כי הם היו 50-40 ילדים עם מטפלת אחת או שתיים, ואף אחד לא דיבר אליהם, ועל הקירות במקומות האלה, הקירות הלבנים, לא תלויה תמונה אחת.

מיכל רוזין: והילדים האלה, שנמצאים שם מ-07:00-06:30 עד הערב, לא רואים אור יום, כי לא תמיד יש חלון, וגם אם יש חלון, הם לא יוצאים החוצה, כי אין גינה לשחק בה או להסתובב בה.

מיכל רוזין: הילדים האלה מגיעים לחינוך שלנו, למערכות החינוך שלנו, בעיכוב התפתחות, מה שאומר שאחד מכל שבעה ילדים שם, אחד מכל שבעה ילדים, יגיע לחינוך המיוחד, מה שאומר שהמדינה תשלם עליו פי כמה וכמה, על החינוך שלו, מגיל שלוש, מכיוון שמי שהולך לחינוך מיוחד, משלמים עליו לדעתי בין פי-שבעה לפי-שמונה מאשר על ילד בחינוך רגיל.

מיכל רוזין: אנחנו משלמים על הטעויות שלנו, אנחנו פוגעים באינטרסים של עצמנו.

מיכל רוזין: עכשיו, אומרים פה אנשי הימין כל הזמן: אתם רוצים לפתוח את השערים, אתם רוצים להזמין את כולם, אתם רוצים לקרוא לכל המיליונים, מאות מיליונים, שיבואו לגור פה.

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: אנחנו היינו בעד הגדר, אנחנו שמחים שהוקמה גדר.

מיכל רוזין: אנחנו בכלל בעד גבולות ברורים למדינת ישראל.

מיכל רוזין: הלוואי שהייתה בגבול המזרחי שלנו סוף-סוף גדר ברורה, היו פה שתי מדינות על חלקת הארץ הזאת.

מיכל רוזין: אבל ברגע שהגדר הוקמה – לא החוק, ושלא יספרו לכם סיפורים – ברגע שהגדר הוקמה, כבר לא נכנסים לפה אנשים חדשים, לא מגיעים.

מיכל רוזין: למה הם לא מגיעים?

מיכל רוזין: א.

מיכל רוזין: כי יש גדר; ב.

מיכל רוזין: כי נפסק הסחר.

מיכל רוזין: השלטון במצרים התחלף, הפסיק הסחר בבני-אדם – אנשים שחטפו אותם מסודאן, ממצרים, שהציעו להם – לא רק חטפו – הציעו להם: בואו, בואו תעבדו בישראל, כי שווה לעבוד בישראל, אבל בדרך עינו אותם ודרשו עבורם כופר.

מיכל רוזין: כן, זה נפסק.

מיכל רוזין: אנחנו לא התערבנו בזה, דרך אגב, אנחנו אפילו לא פנינו לאו"ם שיתערב בכך.

מיכל רוזין: אנחנו לא פנינו לשלטונות מצרים – הרי יש לנו הסכם שלום.

מיכל רוזין: אנחנו לא עשינו את זה, אבל זה נפסק.

מיכל רוזין: מרגע שהוקמה הגדר, הכדאיות הכלכלית נפסקה, כפי שראינו בסחר בנשים, כפי שראינו בדברים נוספים.

מיכל רוזין: כאשר יש סחר בבני-אדם יש כדאיות כלכלית, זה מסחר, זאת תעשייה.

מיכל רוזין: מרגע שהופסק המסחר, הסחר בבני-אדם – לא מגיעים לכאן אנשים.

מיכל רוזין: עכשיו יש פה 45,000 אנשים שבהם צריך לטפל, אתם צריך להתמודד; את הסוגיה הזאת צריך לפתור.

מיכל רוזין: 9 מיליון אזרחים יש במדינת ישראל – בעיה של 45,000 איש אנחנו לא יכולים לפתור?

מיכל רוזין: אנחנו לא יכולים לתת להם זכויות חברתיות עד אשר הם יוכלו לחזור למדינותיהם?

מיכל רוזין: הרי ברור לכם שהם היו רוצים לחיות במדינות שלהם, עם המשפחות שלהם, להקים משפחה, ליצור חיים במקומות האלה.

מיכל רוזין: ברור לכם.

מיכל רוזין: זה מה שהם רוצים, בסופו של דבר – לחזור למדינה שלהם, למשפחה שלהם, ולחיות בשפתם ובארצם.

מיכל רוזין: אבל כל עוד אנחנו מדינה דמוקרטית, כל עוד אנחנו חתומים על אמנות בין-לאומיות, כל עוד יש פה מדינת חוק, אנחנו איננו מגרשים אותם.

מיכל רוזין: אנחנו איננו עושים זאת, וטוב שכך.

מיכל רוזין: אז כל עוד הם כאן, כל עוד הם יכולים להישאר כאן, אין טעם לכלוא אותם ולהעניש אותם רק לשם הענישה עצמה.

מיכל רוזין: אין שום טעם, זה לא מוביל להרתעה.

מיכל רוזין: כמו שאמרתי, יש גדר, היא מרתיעה.

מיכל רוזין: זה לא מוביל לשום דבר, זה רק מוביל לפגיעה בזכויות האדם, ואנחנו מדינה שלא יכולה לפגוע בזכויות האדם.

מיכל רוזין: נפגשתי עם ראש עיריית תל-אביב, נפגשתי עם גורמים שונים שיכולים להועיל, כמובן עם המעסיקים – שבוע-שבוע הם אצלי בוועדה – המלונאים, החקלאים, בעלי מסעדות.

מיכל רוזין: כל האנשים האלה אומרים: אין לנו ידיים עובדות, אין לנו.

מיכל רוזין: הפסקתם לנו את הבאת העובדים הזרים.

מיכל רוזין: יש כל כך הרבה ידיים עובדות פה; מדוע שוב בדלת מסתובבת להביא שוב עובדים זרים, עם כל הקושי שבדבר, עם הבעייתיות – ויש בעיות עם הבאת עובדים זרים.

מיכל רוזין: אבל שלא יספרו לי – אמר פה השר, חבל שהוא לא נמצא פה – דרך אגב, אין שר, זה אומר שאני יכולה לדבר בלי גבול?

רות קלדרון: בבקשה להתחיל לסיים.

מיכל רוזין: לא, סליחה, אין פה שר.

רות קלדרון: אם את רוצה – חבר הכנסת עיסאווי פריג' מחכה, אבל את יכולה – – –

מיכל רוזין: אבל אין פה שר, אז זה קצת בעייתי.

רות קלדרון: רוב הערב הזה לא היה לנו שר.

מיכל רוזין: שתי דקות הוא פה, אבל אין פה שר, אז כל עוד אין שר מד-הזמן שלי אמור לעצור, וכבר אין פה שר לפחות חמש דקות.

רות קלדרון: הזמן שלך נגמר, אז תמשיכי עד – – –

מיכל רוזין: אבל אין פה שר.

נסים זאב: אבל אני שומע אותך, לא מספיק לך?

רות קלדרון: אני אומרת, תמשיכי – – –

מיכל רוזין: מאוד חשוב לי שאתה שומע אותי, נסים זאב, ולשם שינוי אני שמה לב שאתה גם מקשיב.

מיכל רוזין: אומר השר: אני, אני עבדתי – שלא לדבר על זה שזה היה לפני 20 שנה – –

נסים זאב: אני רוצה לענות לה על זה.

מיכל רוזין: – – אבל אני עבדתי במלונות באילת.

מיכל רוזין: אמרתי לו: אתה עבדת בחדרנות?

מיכל רוזין: אתה עבדת בניקיון?

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: ישראלים לא עובדים לא בחדרנות ולא בניקיון, אל תספרו סיפורים, גם לא בעבודה המועדפת לחיילים.

מיכל רוזין: אז תפסיקו לפגוע במעסיקים שאין להם ידיים עובדות.

מיכל רוזין: כשכולנו מגיעים לבית-מלון – עוד מעט, בחנוכה, אם יתמזל מזלנו ונוכל, יהיה לנו כסף בכלל ללכת לחופש, לנופש, באילת, נחכה שעות על שעות לחדר, מכיוון שאין חדרניות שינקו את החדרים.

מיכל רוזין: המצב הוא בלתי נסבל.

מיכל רוזין: אני, תאמינו לי, ניסיתי לפעול גם להעסקת ישראלים, גם להעסקת מיעוטים שונים במדינת ישראל, שנמצאים פה, ניסיתי לפעול להעסקת פלסטינים, שיגדילו – יגדילו – לצערי הרב מגדילים, אבל לא בתחום המלונאות, רק לתחום הבניין.

מיכל רוזין: ועכשיו יש הצעת החלטה שיביאו 1,500 ירדנים לעבוד במלונאות, גם – רק באילת.

מיכל רוזין: ים-המלח – אין עובדים.

מיכל רוזין: אין עובדים.

מיכל רוזין: לא נותנים לפלסטינים לעבור, מטעמי ביטחון.

מיכל רוזין: אין באזור מספיק עובדים, מיצו את יכולת העבודה, אין אנשים שיעבדו.

מיכל רוזין: לצערי הרב – גם פרופסור יוסי זעירא, מוועדת אלאלוף, הוציא מסמך מפורט שבו הוא אמר: אפשר להכשיר את אותם אנשים לעבוד במדינת ישראל; אפשר להכשיר אותם במקום העובדים הזרים.

מיכל רוזין: שוב אני חוזרת ואומרת, כל עוד הם נמצאים פה, כל עוד איננו יכולים לגרש אותם, מן הראוי שהם יעבדו פה.

מיכל רוזין: זה נכון לנו, זה הגיוני יותר, זה טוב לנו.

מיכל רוזין: עכשיו, מה אומרים?

מיכל רוזין: אומרים: מה, את רוצה שיבואו?

מיכל רוזין: אם ניתן להם לעבוד, יבואו עוד יותר.

מיכל רוזין: חבר'ה, הרוב עובדים.

מיכל רוזין: יותר מ-75% מועסקים, הם רק לא משלמים מסים, העבודה שלהם לא בטוחה, הם מנוצלים, וכל היום משרד הפנים יוצא בקמפיינים שמאיימים על מעסיקי מסתננים.

מיכל רוזין: ואז אתם יודעים מה קורה?

מיכל רוזין: בחדרה, בנתניה, בטבריה, לא מעסיקים אותם, כי המעסיקים חוששים.

מיכל רוזין: איפה מעסיקים אותם?

מיכל רוזין: בתל-אביב.

מיכל רוזין: במקומות אחרים בארץ, מכיוון שאין להם ערבות בנקאית, או אין להם צ'קים, הם לא יכולים לשכור דירות – אז איפה הם יכולים לשכור דירות?

מיכל רוזין: צדקתם, שוב – בדרום תל-אביב.

מיכל רוזין: זאת הבעיה.

מיכל רוזין: במקום להסדיר את הדברים, במקום שהם יוכלו לעבוד, לחיות בכבוד – שוב, כל עוד איננו יכולים להוציא אותם מכאן – במקום זה אנחנו יורים לעצמנו ברגל, ובכלל, מרמים את עצמנו, מביאים בפעם השלישית מין חוק כזה שמדבר על לכלוא אותם, לכלוא אותם, לכלוא אותם, מסיתים את כל האוכלוסייה: בואו נשים אותם בכלא, בכלא, בכלא.

מיכל רוזין: בעצם אנחנו מדברים, אולי, אולי, אולי, על כמה אלפים שייכנסו לכלא, ומה עם עשרות האלפים שלא?

מיכל רוזין: מה קורה עם זה?

מיכל רוזין: מה הפתרונות?

מיכל רוזין: אם בפעם השלישית היו מביאים הצעת חוק שהייתה כוללת גם סוג של שיקום של האזור, סוג של מענה לאותם אלה שכבר נמצאים בתוך האוכלוסייה, לא רק כליאה, אלא מענה אחר כלשהו, פתרון כלשהו, בנושא בריאות, בנושא רווחה, בנושא חינוך.

מיכל רוזין: לא מדברים על שום דבר, רק איך אנחנו כולאים ואיך יוצרים דלת מסתובבת שבסופו של דבר הם יעזבו.

מיכל רוזין: הדלת המסתובבת הזאת, דרך אגב, גם אם היא תעבוד – אני לא מאמינה שהיא עובדת – גם אם היא תעבוד, היא תיקח 15–20 שנה.

מיכל רוזין: תעשו חישוב: 15–20 שנה עד ש-45,000 – ייכנסו כל פעם כמה אלפים ל"חולות", ישתכנעו, נגיד, לעזוב, ויצאו.

מיכל רוזין: ככה ייקח 20 שנה.

מיכל רוזין: מה קורה ב-20 השנה האלה?

מיכל רוזין: מה אתם חושבים שיקרה בדרום תל-אביב בזמן הזה?

מיכל רוזין: מה אתם חושבים שיקרה?

מיכל רוזין: אתם חושבים שזה ייפתר מעצמו?

מיכל רוזין: את המצוקה אתם לא משנים, את המצוקה אתם לא פותרים.

מיכל רוזין: על זה אתם לא נותנים מענה.

מיכל רוזין: הגיע הזמן שתתעוררו.

מיכל רוזין: החוק הזה, שהיום סביב שולחן ועדת הפנים, גם הקואליציה גם האופוזיציה – אני כבר לא יודעת מי קואליציה ומי אופוזיציה בכנסת הזאת, גם ימין, גם שמאל, כולם אמרו: החוק עקר, החוק תפל, אין בו שום יתרון, אין בו שום דבר, אין בו לא תוחלת ולא תועלת – יש בו עלות גבוהה מאוד.

מיכל רוזין: אתם יודעים כמה עולה להחזיק את מתקן "חולות"?

מיכל רוזין: מאות מיליונים.

מיכל רוזין: מאות מיליונים.

מיכל רוזין: זה מתקרב למיליארד שקלים.

מיכל רוזין: אתם יודעים מה אפשר לעשות עם מיליארד שקלים?

מיכל רוזין: לא רק לאשר בהליך פופוליסטי מע"מ אפס על מוצרי מזון – גם על תרופות, גם על הרבה דברים נוספים, גם להכניס לסל הבריאות תרופות מצילות חיים שהיום לא נמצאות שם.

מיכל רוזין: כל כך הרבה דברים אפשר לעשות עם הכסף הזה, ובעיקר – לשקם את האזורים שצריכים לשקם.

מיכל רוזין: אז לצערי, לא נמצא פה השר, כדי להקשיב, ולצערי הרב, אנחנו רואים שוב ושוב – התחלף השר, אבל השר הזה, גם הוא לא היה לו זמן, לא ללמוד את הנושא, לא להתעמק בנושא.

מיכל רוזין: אני שמחה שלפחות החליטו לשמור על הנוסח של היועץ המשפטי לממשלה, אבל אני מזכירה לכם שפעמיים אישר היועץ המשפטי לממשלה את החוקים הקודמים, שבוטלו על-ידי בית-המשפט העליון, כך שזה לא בדיוק – בוא, וינשטיין, בוא נדבר על זה.

מיכל רוזין: פישלת פעמיים – פישלת פעמיים, לא בטוח שבפעם השלישית יצליח לך.

מיכל רוזין: אני מאוד חוששת.

מיכל רוזין: אני חוששת מה יקרה אחרי הבחירות האלה.

מיכל רוזין: אני שומעת את האיומים מספסלי הקואליציה, אני שומעת את האיומים מצד הימין, אני שומעת את חברת הכנסת רגב וחברת הכנסת שקד.

מיכל רוזין: אני שומעת את זה – מה יקרה אם בנט יהיה שר הביטחון ומירי רגב תהיה שרת המשפטים.

מיכל רוזין: אנחנו הולכים ומידרדרים.

מיכל רוזין: אומרים לנו כל הזמן: אסור להשוות, אסור להסתכל על ההיסטוריה, אל תגידו "זה אותו דבר".

מיכל רוזין: אבל אנחנו רואים תהליכים היסטוריים; אנחנו רואים מדינות שהיו דמוקרטיות, ואיך הן הפכו בדרכים דמוקרטיות להיות לא-דמוקרטיות.

מיכל רוזין: אז לא, לא הכול מסתמך רק על חוק ההסתננות, אבל חוק ההסתננות הוא דוגמה.

מיכל רוזין: הוא דוגמה כל כך מובהקת לכך שאנחנו הולכים ומידרדרים.

מיכל רוזין: המצב של המדינה הזאת הולך ומידרדר.

מיכל רוזין: הרי אנחנו יודעים שיש פה, ועכשיו אני אגלה סוד, יותר מ-200,000 זרים – זרים שהם בני-הרחקה, לא אותם 45,000 מאריתריאה, סודאן ומדינות אפריקה שאינם בני-הרחקה.

מיכל רוזין: 200,000 שהם בני-הרחקה, כאלה שהגיעו לכאן כעובדים זרים, ונשארו ללא היתר; כאלה שהגיעו כתיירים ונשארו ללא היתר.

מיכל רוזין: 200,000.

מיכל רוזין: מישהו פועל נגדם?

מיכל רוזין: מישהו מחוקק?

מיכל רוזין: מישהו פותח מתקני שהייה?

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: כי אנחנו לא רואים אותם, כי הם שקופים, כי הצבע שלהם נעלם.

מיכל רוזין: אבל את המסתננים, את מבקשי המקלט, מבקשי החיים, אנחנו רואים.

מיכל רוזין: אנחנו יכולים לצוד אותם ברחובות, אנחנו יכולים לאסוף אותם באוטובוסים ולקחת אותם למתקנים סגורים, להרחיק אותם לאמצע המדבר.

מיכל רוזין: אתם יודעים מה?

מיכל רוזין: זה גם לא כל כך יזיז למישהו.

מיכל רוזין: כן, אז יש כמה ארגוני זכויות אדם שפועלים, ואנשים שזה מפריע להם, ואכפת להם, אבל רוב הציבור – – –

רות קלדרון: ברוך הבא, השר.

רות קלדרון: אני רואה, חברת הכנסת רוזין, שאם יצטרכו, כשתהיי בקואליציה, למשוך זמן ל-61, את עושה את זה בלי שום בעיה.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: אני גם אדע לענות היטב על שאלות האופוזיציה, אם זה יהיה מהימין.

מיכל רוזין: תאמין לי, אני איהנה מכל רגע לענות תשובות.

מיכל רוזין: אורי אריאל ישב, אני כבר רואה אותו, אני מדמיינת לי – – –

רות קלדרון: השר אורי אריאל.

מיכל רוזין: השר אורי אריאל ישב לו על הכיסא שלי באופוזיציה וישאל אותי שאלות קשות על חוק ההסתננות, על המדינה הפלסטינית, על זכויות אדם, זכויות אזרח, ואני מבטיחה לך שאני אגן על זכויות אדם ואזרח, גם של מתנחלים, גם של אנשים שעמדותיהם מנוגדות לעמדותי.

מיכל רוזין: אני תמיד אעשה זאת.

מיכל רוזין: עשיתי זאת בעבר,

תמר זנדברג: לא יהיו מתנחלים.

מיכל רוזין: לא יהיו מתנחלים, נכון, אבל בפינוי נדאג לזכויות שלהם, חברתי תמר זנדברג, נדאג לזכויות שלהם.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: אני קוראת לכם לא לאשר את החוק הנורא הזה.

מיכל רוזין: בעיקר אני קוראת לאלה שהיו לפני יום בקואליציה והיום הם באופוזיציה, שקוראים לעצמם שוחרי חירות ודמוקרטיה: קחו אחריות ואל תצביעו בעד החוק האפל והשפל הזה.

מיכל רוזין: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ וחבר הכנסת אראל מרגלית.

ניצן הורוביץ: כמה זמן יש לנו?

רות קלדרון: עשר דקות.

רות קלדרון: רגילות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים, תראו, יום כזה, יש לו צביון מיוחד.

עיסאווי פריג': החניון בכנסת מלא עד אפס מקום.

עיסאווי פריג': קשה למצוא מקום, איזה שולחן פנוי במזנון.

עיסאווי פריג': אתה צריך לדחוף כיסאות, למצוא מקום לשבת.

רות קלדרון: ופה ריק.

עיסאווי פריג': זה יום החגיגות של – אני מסתכל על הצד השמאלי, אין אף חבר כנסת מהליכוד.

עיסאווי פריג': רותם הוא מישראל ביתנו.

עיסאווי פריג': אין להם פריימריז, יש ועדה מסדרת, לא צריך.

עיסאווי פריג': אז אני לא רואה אף חבר כנסת מהליכוד.

עיסאווי פריג': כולם עסוקים במזנון, עסוקים בחדרים, בפגישות, וזה יום החגיגה של כל העסקנים למיניהם.

עיסאווי פריג': עכשיו השר נכנס ומסתכל על הכיסאות החדשים, עם השמות הזוהרים האלה, של יש עתיד, ואני מסתכל, במבט תענוגי כזה הוא מסתכל.

עיסאווי פריג': מה לעשות, זאת המציאות, יש עתיד מאחורי הגב שלך, באופוזיציה.

עיסאווי פריג': לפני שבוע ראש הממשלה אמר שהוא רוצה ליצור איזון בין הדמוקרטיה לבין היהדות.

עיסאווי פריג': הוא רוצה ליצור איזון.

עיסאווי פריג': זה מושג חדש בפוליטיקה של ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אז מה מפריע לו באיזון הזה?

עיסאווי פריג': מפריע לו שבג"ץ דן פעמיים בחוק המסתננים, ודחה – זה לא מתאים לי, זה לא מתאים לי; בג"ץ מתערב בעניינים שלי, בג"ץ מפר את האיזון.

עיסאווי פריג': הרשות השופטת פועלת מעבר לסמכות שלה.

עיסאווי פריג': אני צריך לשים לזה קץ, להגביל אותה.

עיסאווי פריג': איך אני מגביל אותה?

עיסאווי פריג': אני מביא את החוק שנית, ומנסה לתמרן וליצור את ה"עליהום", ולייצר מה שנקרא חוק הלאום, בטענה – להביא איזון מחדש.

עיסאווי פריג': הרי אנחנו ידענו, בכל מערכת בחירות יש מה שנקרא כלכלת בחירות.

עיסאווי פריג': מה שראינו היום בוועדת הכספים זה דוגמה לכך – כלכלת בחירות; מצעד המחטפים שהיה בוועדת הכספים, שבמידה מסוימת נעצר.

עיסאווי פריג': אז נוסף על כלכלת הבחירות, מה שאנחנו חווים כאן הוא חקיקת בחירות.

עיסאווי פריג': זה מה שאנחנו רואים, חקיקה מיוחדת, איך אני מגיע לבוחר.

עיסאווי פריג': ניסיתי עם חוק הלאום, המחנה הלאומי, ראש הממשלה דואג ליהודים, ואנחנו העם הנבחר, האדמה והלאום והלאום – לא הסתדר לו.

עיסאווי פריג': אז אמר:

עיסאווי פריג': אני אתמצת את זה לחוק המסתננים, ואני רוצה להעביר אותו בכוח.

עיסאווי פריג': אז חברים, בזמן שיש לי אני אגיד לכם איך אני רואה את הדברים.

עיסאווי פריג': יש מה שנקרא נראוּת.

עיסאווי פריג': מה שראש הממשלה והממשלה מנסים לעשות לכם זה נראות, מה שאתם רואים בעין; ובשביל הנראות הזאת הם ירמסו את הדמוקרטיה, יצחקו לכם בעיניים ולא יעשו כלום.

עיסאווי פריג': למה אני מתכוון בנראות?

עיסאווי פריג': לוקחים את חוק המסתננים לשחורים, מכניסים אותם לכלא, מרחיקים אותם מעיני האנשים, ו"אנחנו מטפלים במסתננים".

עיסאווי פריג': מרחיקים אותם מהעין בתמורה למיליונים.

עיסאווי פריג': הרי לא הם פותרים את הבעיה, זה כמו לזרוק חול בעיניים.

עיסאווי פריג': נראות – אנחנו נוציא קצת מדרום תל-אביב, נכניס אותם לכלא, ניצור קיר, נבזבז כמה מיליונים.

עיסאווי פריג': לדרום-תל-אביבים, שהם הראי למה שאני רוצה שיתמכו בי בבחירות, יגידו: הנה, עשיתי.

עיסאווי פריג': אבל בפועל צוחקים לכם בעיניים.

עיסאווי פריג': למה אני מתכוון?

עיסאווי פריג': הרי יש עשרות-אלפי מסתננים, יותר מ-40,000.

עיסאווי פריג': הכלא, שמנסים – שיצרו – כמה הוא מכניס?

עיסאווי פריג': 1,000?

עיסאווי פריג': 1,500?

עיסאווי פריג': אז הבעיה לא תיפתר.

עיסאווי פריג': מה אני מרוויח?

עיסאווי פריג': אני מרוויח נראות.

עיסאווי פריג': מה זה מזכיר לי?

עיסאווי פריג': זה מזכיר לי את הכיבוש בשטחים.

עיסאווי פריג': מה עשו?

עיסאווי פריג': איך הסימטריה לשם?

עיסאווי פריג': בנו קיר, מה שנקרא חומה, בשטחים, ועשו תיאום ביטחוני עם הרשות, ולציבור – כדי לשכוח מהכיבוש, כאילו אני לא כובש עם אחר, אני לא שולט בעם אחר – בזכות החומה ובזכות התיאום הביטחוני יש לי שקט, אז האזרח הפשוט – ואללה, כל הדברים הולכים, אין לי בעיה.

דוד רותם: לרצוח אותנו – – –

עיסאווי פריג': בסדר, שחרר אותם, ואז החשיבה שלך תשתנה.

עיסאווי פריג': אסור לך לשלוט בהם.

רות קלדרון: ועושים ציורים על החומות.

עיסאווי פריג': ועושים ציורים, חומת ברלין.

עיסאווי פריג': ואז, איך אמרה הגברת היושבת-ראש?

עיסאווי פריג': עושים ציורים על החומה ויוצרים – – –

רות קלדרון: יש ציורים של נוף; מחריבים את הנוף, ואז מציירים נוף.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אגב, החומה המפרידה שנבנתה בשטחים זו באמת חומה מושקעת, חומה שבאה להסתיר את הכיבוש.

עיסאווי פריג': היא נעשתה בצורה מאוד יפה, עם קוביות יפות.

עיסאווי פריג': כשאתה נוסע דרך מודיעין, אתה רואה מצד ימין, איזה חומה, איזה קיר יפה, כדי שהעין לא תראה מה שמעבר לחומה, וזה בדיוק מה שאתם עושים – –

אורי אריאל: אתה בעד לפרק?

עיסאווי פריג': – – וזה בדיוק מה שאתם עושים – אני בעד גבולות, אדוני.

אורי אריאל: לא, אבל אתה בעד לפרק – – –

עיסאווי פריג': אני בעד גבולות, ואני בעד זה שאסור לשלוט בעם אחר.

עיסאווי פריג': אני רוצה להיות בן-אנוש, זה מה שאני רוצה להיות.

עיסאווי פריג': מה שקורה ב"חולות" זה שאני מרחיק אותם מהעין, מדרום תל-אביב, מחדרה, מכל מיני מקומות, שם אותם בכלא, מרחיק אותם מהעיניים של התייר שמסתובב בתל-אביב, ואז תל-אביב תיראה טוב, אבל הבעיה תמשיך להחמיר.

עיסאווי פריג': למה תחמיר?

עיסאווי פריג': כי האנושיות, שהיא הבסיס החזק והקיומי של חברה מתוקנת, אני מאבד אותה.

עיסאווי פריג': בזה שאני אומר שההומניזם, שאני חייב לחזק אותו כדי להרוויח חברה מתוקנת, פחות חשוב לי, כאן טמונה הסכנה.

עיסאווי פריג': ואני אומר שכל השילוב הזה יחד מביא למצב שאנחנו לאט-לאט הולכים להיות חברה שלא מסתכלת בראי.

עיסאווי פריג': היא רואה את עצמה כמו שמחפשים בחוק הלאום הגדרה עצמית לעצמי.

עיסאווי פריג': זה בדיוק כמו שאנחנו בונים חברה ולא מסתכלים מעבר לגבולות שהעין רוצה לראות, איך זה נתפס מבחוץ.

עיסאווי פריג': ועוד נקודה שרציתי לציין בזמן שנותר לי.

עיסאווי פריג': למה אני מתנגד לחוק?

עיסאווי פריג': לא רק בגלל ההומניזם והאנושיות וכל הדברים שקודמי הסבירו, והסבירו בהרחבה.

עיסאווי פריג': אני שואל – כל ספסלי הליכוד עסוקים בפריימריז, באיסוף קולות, שם, אבל מי שנמצא, אני שואל אותך, אדוני השר: אם היה מדובר בלבנים, היית שותף לחקיקת חוק כזה?

אורי אריאל: אל תדבר ככה.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך.

עיסאווי פריג': אני שואל.

אורי אריאל: אני אענה לך במשפט, ברשות היושבת-ראש.

אורי אריאל: תיזהר בדבריך, כי המדינה הזאת, יהודית ודמוקרטית, קלטה קרוב ל-200,000 אתיופים, סיכנה חיילים ומשקיעה כספים כשאין אף עם בעולם שעושה משהו שמתקרב לזה.

עיסאווי פריג': יפה.

אורי אריאל: ואני כבר לא מתייחס להערות גזעניות.

עיסאווי פריג': אני האחרון שאתייחס לזה.

עיסאווי פריג': אני שאלתי את השאלה, כי החוק הזה הוא חוק גזעני, הוא חוק בלתי אנושי.

עיסאווי פריג': במקום לפתור את הבעיה בצורה אנושית ותקינה, אתה פותר אותה – ויש תחושה שהיא גזענית.

רות קלדרון: בבקשה להתחיל לסיים.

עיסאווי פריג': זה המצב, ככה זה נראה.

אורי אריאל: אתה רוצה לפרק את הגדר?

אורי אריאל: כי אם כן, אני אהיה יחד אתך.

עיסאווי פריג': אני רוצה; אתה רוצה מדינה דו-לאומית?

אורי אריאל: אתה רוצה לפרק את הגדר?

עיסאווי פריג': אתה רוצה מדינה דו-לאומית?

אורי אריאל: יא סלאמתכ, בוא נפרק את הגדר.

רות קלדרון: בשיא המתח – נגמר הזמן.

עיסאווי פריג': יפה מאוד, תעלה כאן ותגיד: אני רוצה מדינה דו-לאומית, אהלן וסהלן, אני אאזרח 5 מיליון פלסטינים, ונחיה יחד.

עיסאווי פריג': תעמוד כאן ותגיד את זה.

קריאה: – – –

רות קלדרון: חבר הכנסת פריג', תם הזמן.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

עיסאווי פריג': לאור זאת, אני רוצה שנחזור לשפיות.

עיסאווי פריג': החוק הזה לא מתאים לחברה אנושית תקינה, צריך לזרוק אותו לפח.

עיסאווי פריג': תודה.

רות קלדרון: תודה רבה, ותודה רבה לשר, שמקשיב, וגם ענה מאוד לעניין.

נסים זאב: כל אחד חושב שהשפיות רק אצלו.

נסים זאב: כל אחד חושב שהוא השפוי הבלעדי.

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, לך יהיה זמן.

רות קלדרון: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – חברת הכנסת שקד.

ניצן הורוביץ: גברתי, תודה, חברי חברי הכנסת, בהסתייגות הקודמת עסקתי בנושא של פסילת חוק שמכניס אנשים לכלא בלי משפט.

ניצן הורוביץ: זאת הסיבה המרכזית שבעטיה בית-המשפט הגבוה לצדק כבר פעמיים פסל חוק, חוק מרכזי של הכנסת, אף-על-פי שמאוד היה לו קשה לעשות את זה, אבל כפי שהשופטים הדגישו, וכפי שאני הדגשתי כאן, לא יכול להיות במדינה דמוקרטית חוק שמכניס אנשים לכלא בלי משפט.

ניצן הורוביץ: אין, ולא יהיה, וגם החוק הזה ייפסל.

ניצן הורוביץ: עכשיו לנושא מבקשי המקלט, המסתננים, הפליטים, תקראו לזה איך שרוצים.

ניצן הורוביץ: הבעיה הזאת, צריך לומר, היא לא בעיה שאופיינית רק לישראל.

ניצן הורוביץ: יש זרם ענקי של אנשים שיוצאים מאזורים מסוימים באפריקה.

ניצן הורוביץ: רובם הגדול מאוד לא מגיע הנה, לא רוצה להגיע הנה, מגיע בעיקר לצפון-אפריקה, ומשם, או שחוצה את הים התיכון ומגיע למדינות כמו איטליה ויוון וספרד, או ששוהה בכל מיני מדינות אפריקניות אחרות.

ניצן הורוביץ: אני עצמי ראיתי, הייתי באיים הקנריים בספרד, של ספרד, מול חופי מרוקו, ואנשים פשוט עולים שם, בחופי סנגל ומאוריטניה, לאבובים וחסקות, וכל מיני, ממש כל מיני סירות, לאוקיינוס הפתוח, ולפעמים שבועיים בים הפתוח, פשוט שטים בים.

ניצן הורוביץ: הזרם הזה הוא זרם ענק, שנגרם מבעיות יסוד קשות מאוד באפריקה, שאין ספק שאנחנו כאן, בישראל, לא אחראים להן, לא גרמנו להן, ואנחנו כאן חלק מתופעה עולמית של הגירה.

ניצן הורוביץ: והיות שיש לנו גבול יבשתי עם אפריקה, עם מדבר סיני, במהלך כמה שנים הייתה כאן תופעה של אנשים שהגיעו דרך סודאן, אריתריאה, עברו דרך מצרים, הגיעו לסיני, ובאמצעות כל מיני מבריחים, בדואים ואחרים, חצו את הגבול לישראל.

ניצן הורוביץ: באותה תקופה, שבה נכנסו אלפי אנשים מדי שנה דרך גבול מצרים, הצבא היה עוצר אותם; למעשה, הם גם לא ניסו לברוח או משהו, הם חיפשו מגע עם הצבא.

ניצן הורוביץ: הם היו תשושים אחרי ימים ארוכים במדבר.

ניצן הורוביץ: הצבא היה מכניס אותם לכמה ימים לאיזה מתקן ואז פשוט מעלה אותם לאוטובוס, כמעט מדי יום, ומוריד אותם ליד התחנה המרכזית בתל-אביב, איפה שנמצאת גינת-לוינסקי.

ניצן הורוביץ: פשוט, חורף, קיץ, יום אחר יום היה מגיע האוטובוס מהדרום ופשוט פורק את האנשים האלה שם אל הגינה, בלי שום סידור, בלי שום רישום, בלי שום פיקוח, שום דבר.

ניצן הורוביץ: כשירים, לא כשירים, פצועים, לא פצועים – פשוט פורק אותם.

ניצן הורוביץ: אני ראיתי את זה במו-עיני, איך זה מתבצע, באזור גינת-לוינסקי.

רות קלדרון: מי החליט על האוטובוס הזה?

ניצן הורוביץ: נדמה לי שזה היה אוטובוס של שירות בתי-הסוהר, כי הצבא היה מעביר אותם ל"סהרונים".

ניצן הורוביץ: הם היו שם משהו כמו שבועיים, בדיקות ראשוניות, ופשוט היו מעלים אותם על אוטובוס לגינת-לוינסקי, מפני שהיא קרובה לתחנה המרכזית בתל-אביב.

ניצן הורוביץ: למה גינת-לוינסקי ולא גן-הוורדים בירושלים או גן-האם בחיפה או גן-הילד בכרמיאל?

ניצן הורוביץ: אני לא יודע, צריך לשאול את הפקידים הממונים.

ניצן הורוביץ: אבל כך היה במשך שנים.

ניצן הורוביץ: הביאו אותם לדרום תל-אביב, ואז האנשים האלה היו יוצאים מהאוטובוס ופשוט שוכבים על המדרכה, שוכבים בגנים, מנסים להסתדר בכל מיני צורות.

ניצן הורוביץ: והתחילו לעבוד פה, לעבוד שם, קצת שיפוצים, קצת ניקיון, קצת מסעדות; והתפתח בדרום תל-אביב במהלך השנים מין שוק עבודה מחתרתי כזה של עשרות-אלפי אנשים שהגיעו הנה דרך סיני.

ניצן הורוביץ: כשנבנתה הגדר בגבול מצרים – וטוב שנבנתה, זה גם היה טוב נגד מבריחי נשים ונגד מבריחי סמים ונגד מחבלים ונגד כל מיני גורמים לא רצויים שרצו לעבור את הגבול – מאז נבנתה אותה גדר בגבול מצרים פסק לחלוטין זרם הנכנסים דרך מדבר סיני.

ניצן הורוביץ: פשוט העניין הזה, מזה כמה שנים, נפסק.

ניצן הורוביץ: בכנסת הקודמת שימשתי יושב-ראש הוועדה לעובדים זרים, ראיתי את הגדר, ראיתי את הדברים האלה בשטח – לא נכנסים יותר אנשים.

ניצן הורוביץ: עכשיו אנחנו מדברים – המצב היום – וחשוב שיבינו את זה – אנחנו מדברים היום על מצב שבו יש משהו כמו 40,000, 42,000, רובם מאריתריאה, חלק מסודאן, שחלקם – לא כולם, אבל חלק גדול מהם – נמצאים בדרום תל-אביב, והם אותם אנשים שהגיעו במהלך השנים, שהובאו לתל-אביב על-ידי המדינה באוטובוסים מהדרום.

ניצן הורוביץ: ועכשיו השאלה היא מה עושים עם האנשים האלה כל עוד הם כאן וכל עוד לפי כל כלל וחוק ומחשבה מסודרת, אם מדינתית ואם בין-לאומית, לאריתריאה ולסודאן אי-אפשר להחזיר אותם.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר להחזיר.

ניצן הורוביץ: לא רק ישראל נוהגת כך כי היא מאוד רחומה; לא מחזירים בשום – כפי שאמרתי, בישראל, מספר האריתריאים פה, האפריקאים שנמצאים, הוא מאוד קטן יחסית למספר שאת מוצאת במדינות אחרות.

ניצן הורוביץ: לא מחזירים לאריתריאה בגלל הסכנה, בגלל הקשיים, בגלל חוסר היכולת ובגלל חוסר האפשרות.

ניצן הורוביץ: ולכן, אנחנו נמצאים כאן עם אנשים שיש להם מעמד של הגנה זמנית.

ניצן הורוביץ: וכפי שראינו למשל במקרה של דרום-סודאן, כשלמשל משתנים תנאים בשטח וכן נוצרת אפשרות החזרה, או כפי שראינו במדינות אחרות באפריקה, כמו חוף-השנהב, או מדינות כמו גאנה או סיירה-לאון, שאפילו משם הגיעו אנשים לישראל בתקופות מסוימות – אז מחזירים.

ניצן הורוביץ: אבל לאריתריאה ולסודאן אי-אפשר.

ניצן הורוביץ: ולכן אני אומר דבר מאוד פשוט: כל עוד האנשים האלה נמצאים כאן ואי-אפשר להחזיר אותם, עדיף לנו כמדינה מסודרת שהם יהיו במסגרת שהיא לא עבריינית והיא לא מתחברת לפשע והיא לא מעודדת גורמי פשע וסרסורי עבודה וכל מיני סוחרי אדם למיניהם להיכנס בנושא הזה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, תראו, אנחנו יכולים לטמון את הראש בחול ולדבר פה מבוקר עד ערב על הסכנות וכו', אבל אין מסעדה, גברתי, בתל-אביב – אין מסעדה שאת נכנסת למטבח שם ואת לא מוצאת עובדים אפריקנים.

ניצן הורוביץ: אין.

ניצן הורוביץ: את הרחוב שלי בתל-אביב מנקה אריתריאי שהוא עובד קבלן של עיריית תל-אביב, והוא מסתובב עם סרבל שכתוב עליו "עיריית תל-אביב".

ניצן הורוביץ: וככה זה בהרבה מאוד מקומות בארץ.

ניצן הורוביץ: האנשים האלה הם כבר חלק ממציאות העבודה בארץ.

ניצן הורוביץ: עכשיו השאלה: כל עוד הם כאן, האם אנחנו רוצים שזה יהיה מחתרתי, עברייני, מוכוון על-ידי גורמי פשע, עבודה בסיכון, עבודה מנצלת, עבודה מסוכנת, או שאנחנו אומרים שכל עוד הם כאן עדיף לנו שזה יהיה בצורה מסודרת, מאורגנת, תחת פיקוח?

ניצן הורוביץ: עכשיו, למה אני אומר את זה?

ניצן הורוביץ: כי בצד הקבוצה הזאת של האפריקנים יש בארץ קבוצה הרבה יותר גדולה של עובדים זרים, מה שנקרא חוקיים, שהגיעו דרך נמל-התעופה בן-גוריון עם ויזה; תאילנדים ופיליפינים וסרי-לנקים ונפאלים ורומנים ומולדבים ומכל מיני מדינות, שבאים הנה לעבוד בחקלאות ובבניין ובסיעוד ובכל מיני דברים כאלה.

ניצן הורוביץ: ולכן אני אומר: כמה איוולת יכולה להיות פה?

ניצן הורוביץ: צריך לצמצם את זרם העובדים הזרים, שאנחנו כל הזמן ממשיכים להביא מרחבי העולם, ובמקום חלק מהם, לקחת את האנשים האלה, שתקועים עכשיו בתל-אביב, בדרום תל-אביב – וזה לא טוב לא לתושבים של דרום תל-אביב, לא להם, לא למשטרה – ופשוט לשים אותם בהשמה מסודרת, במקום חלק מהעובדים הזרים שאנחנו כל הזמן ממשיכים להביא.

ניצן הורוביץ: למשל, עובדים בחקלאות.

ניצן הורוביץ: אנחנו מביאים עובדים בחקלאות בעיקר מתאילנד, כדי שיקטפו גזר ופטרוזיליה ויעבדו בתמרים ובכל מיני דברים כאלה.

ניצן הורוביץ: האנשים האלה מאריתריאה – אגב, רובם היו חקלאים בארצות מוצאם.

רות קלדרון: בבקשה להתחיל לסיים.

ניצן הורוביץ: אז אני אומר – הצגתי תוכנית שלמה בעניין, המעסיקים הסכימו, יש בזה היגיון, להפסיק את הייבוא הבלתי-פוסק של עובדים זרים מרחבי תבל, ולשים במקום חלקם – אי-אפשר במקום כולם, אי-אפשר להחליף את כל הפיליפינים, אני אדם מציאותי, אבל לפחות את חלקם – לקחת את אותם עובדים אפריקנים מדרום תל-אביב, לשים אותם בצורה מאורגנת במקום חלק מהעובדים בחקלאות, ובא גואל לישראל; גם להם, גם לנו ולכולם.

ניצן הורוביץ: רק דבר אחד, יש רק גורם אחד שמתנגד לעניין: אותם קבלני כוח-אדם שמרוויחים עמלות ענק על כל עובד זר חדש שהם מביאים מתאילנד, מסין, מכל מיני מקומות כאלה.

ניצן הורוביץ: הם מעוניינים שימשיכו אותם עובדים זרים להגיע, ושאותם אלה שנקראים מסתננים יישארו במעמד לא חוקי.

ניצן הורוביץ: אבל אנחנו כמדינת ישראל, כחברה, כמדינה מסודרת, סובלים מזה סבל גדול.

רות קלדרון: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: ולכן הפתרון הוא לא בחוק הזה, שייפסל, אלא בשינוי הגישה מבחינת העבודה כלפי האנשים האלה.

ניצן הורוביץ: כך תיפתר הבעיה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אראל מרגלית, וחברת הכנסת איילת שקד צריכה להיות אחריך.

רות קלדרון: סליחה, סליחה, אם אתה מוכן להמתין רגע, יש הודעה למזכירות הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור להצעת החוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014.

נאזם בדר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

רות קלדרון: עשר דקות.

אראל מרגלית: כבוד היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רציתי להתייחס לעובדה שזהו יום שבו הכנסת מתפזרת והממשלה נופלת.

אראל מרגלית: אני רציתי לומר שזה רגע שמצד אחד הוא רגע קשה לאזרחי מדינת ישראל, כי בעצם זאת הממשלה שכיהנה בפרק הזמן הקצר ביותר ב-53 השנים האחרונות; ומצד שני זה רגע שבעינינו יש בו תקווה למשהו אחר.

אראל מרגלית: אתם, עם הממשלה הזאת ונתניהו בראשה, איבדתם שליטה על המדינה.

אראל מרגלית: כירושלמי, אני אומר לכם שמבחינת הביטחון האישי של אנשים, איבדתם שליטה על תחושת הביטחון בירושלים ועל היחסים העדינים של הדו-קיום שיש פה, ואם לא נוציא קריאה ונעשה מעשה במהירות, הדברים חס וחלילה יכולים להתדרדר למקום קשה.

אראל מרגלית: ואנחנו בירושלים ידענו מקומות קשים.

אראל מרגלית: אני הייתי שולח את הבנות שלי למרכז העיר לבית-הספר, ואנחנו זוכרים כמה היה קשה לפעמים לחשוב איך הן עולות על אוטובוסים ואיך הולכים ברחובות וכמה קשה היה לצאת למסעדות בערב באינתיפאדה השנייה.

אראל מרגלית: ויחד עם זה, אנחנו קמנו מן התקופה הקשה ההיא ונתנו לעיר הזאת מחדש מאור פנים של יצירה ושל עשייה ושל שיתוף פעולה, שיתוף פעולה כל כך גדול, שלפעמים אנשים שנמצאים מחוץ לעיר לא מבינים עד כמה.

אראל מרגלית: שיתוף הפעולה הזה הוא גם בין האוכלוסייה היהודית לערבית, אבל הוא גם בין כלל האוכלוסיות בירושלים.

אראל מרגלית: ואולי פריצת הדרך הגדולה ביותר היא שיתוף הפעולה עם האוכלוסייה החרדית, גם בנושאים של תרבות, גם בנושאים של תעסוקה.

אראל מרגלית: אתם איבדתם שליטה, נתניהו איבד שליטה, על הכלכלה הישראלית.

אראל מרגלית: אני אומר לכם שמ-2008, מהמשבר הכלכלי והפיננסי הגדול, לא הייתה האטה כלכלית כזאת בישראל – כבר שנים.

אראל מרגלית: ומשק במיתון זה כמו אדם בדיכאון: לא רוצים לקום בבוקר, לא רוצים לפגוש אנשים, לא רוצים ליזום.

אראל מרגלית: וכשמשק נמצא בדיכאון, שכירים אין להם פרנסה גם אם הם עובדים ועסקים נסגרים אחד-אחד.

אראל מרגלית: הממשלה הזאת, בימים שבהם היא נופלת ומתרסקת, נמצאת בשנה שבה נסגרים 60,000 עסקים קטנים ובינוניים ברחבי מדינת ישראל.

אראל מרגלית: זאת אולי השנה הכלכלית השחורה ביותר זה תקופה ארוכה מאוד.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם שהיום, יותר מבכל זמן אחר אי-פעם בתקופת מדינת ישראל, המדינה מלאה באנשים שרוצים הזדמנות להשתתף – להשתתף, וליצור, ולעשות, וליזום, והם נמצאים בכל רחבי הארץ.

אראל מרגלית: כראש שדולת הדרום, אני הגעתי לבאר-שבע, והבאנו הרבה מאוד מהרעיונות שהבאנו לירושלים, בזמנו, ואני אומר לכם שבשנתיים האחרונות בקריית-הסייבר ליד האוניברסיטה נוצרו 1,020 מקומות עבודה חדשים מאפס, של צעירים מהדרום שלא צריכים לנסוע לתל-אביב, אלא יכולים להישאר בדרום, כדי לעשות את הדבר הגדול הבא; ובהנהגה אחרת אפשר להגיע ל-30,000 איש.

אראל מרגלית: וסביב כל אחד בתחום הטכנולוגי יכולים להיות שלושה אנשים בעסקים קטנים, באקדמיה, בשירותים חברתיים ובתרבות.

אראל מרגלית: אנחנו מדברים על חזון של 70,000 עובדים חדשים בדרום, שיקבעו את הדרום כמרכז מצוינות חדש במדינת ישראל בעשור הקרוב, בהנהגה אחרת, שיודעת להקשיב ולתת הזדמנות למגזר העסקי להגיע לשם, ולאנשים החברתיים לעשות.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם שהממשלה הזאת איבדה שליטה על האופן שבו היא מנהלת את הדברים ברמה הבין-לאומית.

אראל מרגלית: מעולם מעמדה של ישראל לא היה שברירי יותר מבחינת אותה מטבע שקשה מאוד לכמת, שנקראת רצון טוב.

אראל מרגלית: היום הרבה מאוד מהמשקיעים הגדולים, מהשותפים העסקיים הגדולים ברחבי העולם, מסתכלים על ממשלת ישראל ואומרים לעצמם: כן, במדינת ישראל יש טכנולוגיה חדשנית, יש אנשים עם תעוזה, ויש אנשים שיודעים ליזום, ואנחנו רוצים אולי להיות קשורים אליהם, אבל מבחינת הנהגת המדינה, הסגנון, הטון, הבוטות, ההסתגרות, זה שדר של מדינה במצור.

אראל מרגלית: כך מדברת במידה רבה מדינה במצור.

רות קלדרון: חבר הכנסת דרעי, בבקשה לא במליאה.

אראל מרגלית: ואני רוצה לומר לכם, מדינת ישראל היא לא – הכוח הגדול שלנו הוא לא כוחנו הצבאי, ולא כוחנו הטכנולוגי, אלא כוחנו הרוחני.

אראל מרגלית: וכוחנו הרוחני, לא נוכל להביא אותו לידי ביטוי עם ממשלה שכופה עלינו מצור.

אראל מרגלית: כי אנחנו, בסופו של דבר, לא המעוז הטכנולוגי של העולם, אלא המעוז היצירתי שלו, ולשם כך מדינת ישראל חייבת להיפתח מחדש, בממשלה חדשה, שנותנת תקווה אחרת למדינת ישראל.

אראל מרגלית: מפלגת העבודה, תנועת העבודה, הקימה במידה רבה את המדינה, נתנה לה את הכיוון יוצא הדופן שבו היא הלכה, ואת הפלא הגדול, אולי, במאה ה-20, אחרי תקופה של חורבן גדול.

אראל מרגלית: והנה, עכשיו, יש סימנים חדשים; הסימנים הם שמפלגת העבודה, בשיתוף התנועה, ואולי בשיתוף עוד כמה גורמים, כמו קדימה ואחרים, אולי אפילו שיתוף פעולה עם גורמים ביש עתיד, יכולה להביא אלטרנטיבה, סוף-סוף, של המרכז-שמאל, לממשלה הרעה והקשה שנתניהו מוביל והוביל פה שלוש קדנציות.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם שיש – יש רחש, יש תחושה של שינוי, ברחבי הארץ, מכל קצוות הקשת הפוליטית.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם, שאם אנחנו נתגייס – אנשים שרוצים לשנות, ואנשים שרוצים להביא איזו מנהיגות שקשורה לתקווה, ולא רק להסגר, ולא רק למבצר – יש לנו סיכוי להביא איזה סוג של בשורה בבחירות הקרובות.

אראל מרגלית: ואני רוצה לומר משהו לציבור במרכז-שמאל במדינת ישראל, אם הוא מקשיב לנו בשעה הזאת של הלילה, ביום שבו הכנסת מתפזרת.

אראל מרגלית: הימין, והימין הקיצוני בפרט, הוא גוף שמאוגד ומגויס פוליטית.

אראל מרגלית: השמאל והמרכז – לא.

אראל מרגלית: ואם אנחנו רוצים לקחת מחדש את ההגמוניה במדינה, ושהשר אורי אריאל, שיושב פה, ישב בספסלים האחוריים של האופוזיציה מחדש, אנחנו צריכים להתגייס גם פוליטית, ולא רק להתנדב בבית-הספר של הילדים, ולא רק ללכת למתנ"ס, ולא רק ללכת לפעולות ולחברות ולדברים הטובים שכולכם עושים, אלא להתגייס פוליטית, כדי להחליף ממשלה רעה בישראל.

אראל מרגלית: וזה האתגר שעומד בפנינו בחודשים הקרובים, וזה האתגר שבו אנחנו נצטרך לעמוד.

אראל מרגלית: מפלגת העבודה אולי מגיעה לשעתה החשובה.

אראל מרגלית: יצחק הרצוג, כמנהיג המפלגה, אנחנו, כאנשים שחברים בה, וחברים פה, בכנסת, זאת השעה שלנו לגבש סביבנו קבוצה במרכז-שמאל ולהציב אלטרנטיבה אמיתית, שנותנת לא רק צדק, אלא נותנת גם עוצמה.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

רות קלדרון: אתה כל כך טוב, לא צריך יותר.

אראל מרגלית: זהו, זהו.

אראל מרגלית: זאת האמירה, זאת התקווה, זאת ההזמנה, ואני שמח שהיום הממשלה הזאת בישראל נופלת, ולאט-לאט היא וראשה ייעלמו מהנוף של ההנהגה הציבורית במדינת ישראל.

אראל מרגלית: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: הודעה למזכירות הכנסת – בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רות קלדרון: חבר הכנסת מוזס נמצא כאן.

רות קלדרון: סליחה, אדוני המזכיר.

רות קלדרון: בבקשה, חבר הכנסת מוזס, ואחריו – ש"ס.

רות קלדרון: אם לא יגיע חבר הכנסת ישי, אז חבר הכנסת זאב.

קריאה: חבר הכנסת זאב בכל מקרה.

רות קלדרון: בכל מקרה?

רות קלדרון: אני בעד.

מנחם אליעזר מוזס: כמה זמן יש לי?

רות קלדרון: עשר דקות שלמות.

מנחם אליעזר מוזס: עשר דקות?

מנחם אליעזר מוזס: או-אה.

רות קלדרון: ים של זמן.

רות קלדרון: אתה לא חייב להשתמש, אבל אתה יכול.

מנחם אליעזר מוזס: בעצם הייתה לי מחשבה לנאום על דבר אחר לגמרי, אבל מכיוון ששר השיכון כאן אני אנצל את זה לצורך דיור ושיכון, ונשים את הפתקים בצד ואת הנאום בצד.

מנחם אליעזר מוזס: קודם כול אני רוצה לומר לשר השיכון מר אורי אריאל, הייתי צריך אותו לאיזה פרויקט בעפולה, ייאמר לשבחו שלא עברו 48 שעות והוא היה אתי יחד, נסע לעירייה, לראש העיר, הזיז, דחף את העניין, כמו ביצועיסט – לא כמו, ביצועיסט אמיתי.

מנחם אליעזר מוזס: באמת, על כך כל הברכות.

מנחם אליעזר מוזס: כדאי לשמוע פעם, אורי, גם דברי שבח.

רות קלדרון: הוא מייד מסמיק.

מנחם אליעזר מוזס: אורי, אתה שומע?

מנחם אליעזר מוזס: יאיר?

רות קלדרון: מחמיאים לו ואתה מפריע.

מנחם אליעזר מוזס: הרבה דברי שבח.

מנחם אליעזר מוזס: יאיר, כבר היה לך דבר כזה?

מנחם אליעזר מוזס: פניתי אליו, הייתי צריך משהו בעפולה, לעזור לזוגות צעירים, בתוך 48 שעות הוא בא אתי לעפולה, לעירייה ולמקום, ונטענו עץ.

יאיר שמיר: זה צדיק.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה לדבר עכשיו על דבר שעדיין אתה לא מודע לו, אדוני שר השיכון, וחברים, אני רוצה שתדעו לכם.

מנחם אליעזר מוזס: אני קורא לכם כאן מעיתון, שהתפרסם צו ביניים נגד הקמת שכונות חדשות לציבור החרדי בבית-שמש: בית-המשפט המחוזי בירושלים הוציא צו ביניים שאינו מאפשר הקמת אתרי בנייה לשכונות החדשות בבית-שמש, זאת בעקבות עתירת עמותת "אדם טבע ודין", שטענה כי לא ייתכן שאוכלוסיית העיר תוכפל מבלי שייעשה בעיר תכנון כולל שיביא בחשבון את שינוי הרכב אוכלוסיית בית-שמש לחרדית.

מנחם אליעזר מוזס: מה היא טוענת?

מנחם אליעזר מוזס: תשמע השר טוב מאוד: תכנון למגזר החרדי בלבד, כפי שמתכנן משרד השיכון כעת, ישנה את הסטטוס-קוו בבית-שמש ולא יספק מענה למצוקת הדיור הכללית בישראל.

מנחם אליעזר מוזס: הרי אנחנו יודעים שעומדים בתור, בציבור הכללי כולם רוצים לעבור לבית-שמש ולהתגורר בסמיכות לחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: ממילא זה לא נותן מענה.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא ייאמן מה שאני קורא.

מנחם אליעזר מוזס: ומה עוד הם אומרים?

רות קלדרון: סליחה – שנייה, אדוני.

רות קלדרון: חברי הכנסת, בבקשה לא לדבר בטלפון במליאה מפאת כבוד הכנסת.

רות קלדרון: גשו הצדה ותחזרו.

אורי אריאל: תדגיש שמשרד השיכון נוהג בציבור החרדי – – –

מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר על זה, זו התלונה שלהם.

מנחם אליעזר מוזס: התביעה שלהם שהלכו אתה למחוזי, שמשרד השיכון מתכנן למגזר החרדי בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: מה שמתוכנן כעת ישנה את הסטטוס-קוו בבית-שמש ולא יספק מענה למצוקת הדיור הכללית בישראל.

מנחם אליעזר מוזס: בעתירה נכתב עוד: במסגרת התכנון הכולל יש לבחון חלופות של תכנון השכונות לצרכים של אוכלוסיות שונות ולבנייה צפופה יותר, שתאפשר שמירה על השטחים הפתוחים הערכיים באזור.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים שכשרוצים שחרדים לא יבואו, מה עושים?

מנחם אליעזר מוזס: קחו למשל בבני-ברק, אדוני השר, רחוב חזון-אי"ש, בסוף הרחוב יש בית-עלמין.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שבית-העלמין הוא נוף ממש נפלא.

מנחם אליעזר מוזס: מה עשתה עיריית רמת-גן על מנת שחלילה החרדים לא יזלגו לרמת-גן?

מנחם אליעזר מוזס: החליטה להקים שורה של בניינים של 25–30 קומות, רבי-קומות, ייהנו מנוף וטבע מדהים של בית-העלמין, שאין בו אפילו פרח אחד.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע, אצלנו הרי לא נוהגים לשים פרחים על הקברים, בוודאי לא עצי ברוש.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הקימו מערכת שלמה של בניינים ענקיים על מנת שהחרדי לא יוכל לבוא להתגורר, כי יש בעיה של שבת.

מנחם אליעזר מוזס: 25, 30 קומות, נוף מדהים, בית-עלמין.

אורי אריאל: תסביר מה הבעיה עם המעלית.

מנחם אליעזר מוזס: יודעים שיש בעיה של מעליות בשבת, שחרדי לא יכול להשתמש ולעלות 25, 30 קומות בשבת.

אורי אריאל: למה?

מנחם אליעזר מוזס: בגלל שבת.

מנחם אליעזר מוזס: בגלל חילול שבת הוא לא יוכל לעלות.

מנחם אליעזר מוזס: חוץ מזה, בלי עין הרע, משפחות ברוכות ילדים, זה לא פשוט לעלות לקומות כאלה.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: אז באים ואומרים לבית-המשפט: תכננו בבית-שמש – לא תכננו בתים גבוהים, גורדי שחקים, כי אילו היו בונים גורדי שחקים, אז היו שטחים אורבניים פתוחים, אוויר, נוף, אז בנו רק בניינים – התכנון של משרד השיכון הוא עד חמש-שש קומות – ובגלל זה במסגרת התכנון הכולל יש לבחון להקים גם בתים רבי-קומות עבור הציבור הכללי.

מנחם אליעזר מוזס: מה שכואב לי בכל הסיפור הזה – הרב אייכלר, אתה רוצה להתחלק בעשר דקות או שאתה נותן לי לגמור את עשר הדקות שלי?

ישראל אייכלר: יש לך משהו חשוב?

מנחם אליעזר מוזס: כן, בטח.

מנחם אליעזר מוזס: תשמע אותי.

ישראל אייכלר: בסדר, אז אני אשמע אותך.

מנחם אליעזר מוזס: אני מעלה דבר שאף אחד עוד לא העלה.

רות קלדרון: כל הכבוד, כזה דבר עוד לא ראיתי.

מנחם אליעזר מוזס: הנה, את רואה, זה חברות.

מנחם אליעזר מוזס: נתן לי ארבע דקות ושש שניות.

מנחם אליעזר מוזס: כל הכבוד.

רות קלדרון: עוד דקה על הנדיבות.

ישראל אייכלר: זה מאה אחוז – – –

מנחם אליעזר מוזס: לטענתם יש לבחון כאן גם שטחים אחרים, גם לתת לציבור הכללי.

מנחם אליעזר מוזס: מה שכואב, אדוני השר – המחוזי כאמור נעתר לבקשה והוציא צו ביניים לעיכוב הוצאת היתרי בנייה לשכונות בקרקע המינהל בדרום בית-שמש.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע שהשר עוד לא מודע לזה כי זה חומר טרי, וחייבים במהירות הבזק להעמיד את בית-המשפט על מקומו, כמו שאיילת שקד רוצה להעביר את החוק שלה בנושא בתי-המשפט.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא יכול להיות שמשרד השיכון השקיע כבר מיליונים בתכנון, וכבר יש חברות שזכו, ועכשיו בא בית-המשפט ואומר: סטופ, אתם לא תבנו כי "אדם טבע ודין" באו ואמרו שאין כאן תכנון לחילונים.

מנחם אליעזר מוזס: כאילו אין לחילונים מרחב מחיה בכל רחבי הארץ.

מנחם אליעזר מוזס: הרי זו כבשת הרש.

ישראל אייכלר: יש הגדרה זואולוגית של "אדם טבע ודין" של חרדים וחילונים?

מנחם אליעזר מוזס: נראה שאתה צודק.

מנחם אליעזר מוזס: אומרים "אדם טבע ודין" שכנראה אנחנו זואולוגיה – אתה יודע מה דעתם על החרדים האלה, אני לא רוצה לומר כאן.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר, זה בו-בזמן שאתה יודע – ושמעתי את זה מפיך לא פעם – מתוך 40,000 דירות שצריכים בגלל הגידול הטבעי, 7,000 נועדו לציבור החרדי, שצריכים את זה כל שנה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מוכן שתבוא אתי לסיור – השר כבר היה אתי – לראות שמתגוררים, 300 מטר מכאן, בקומה מינוס 4, מתחת לפני האדמה; בחניונים, מינוס 1, מינוס 2, מינוס 3, מינוס 4.

מנחם אליעזר מוזס: נורא ואיום.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר לך, כסגן שר החינוך לשעבר, שכבר יש גם גן-ילדים בקומה שנייה מתחת לפני האדמה, ללא אוויר, ללא אור, רק האוויר של ה"אקזוסטר" של זה שהשכיר את הדירה.

מנחם אליעזר מוזס: שומו שמים מה שקורה כאן.

רות קלדרון: אלה תינוקות של בית רבן.

מנחם אליעזר מוזס: אני קורא לזה "ירושלים של מטה".

מנחם אליעזר מוזס: זה מזעזע כל אימא וכל מי ששומע את הדבר הזה.

מנחם אליעזר מוזס: במקום לבוא ולהגיד: די, תכננו, מכניסים – אפילו את חלקת כבשת הרש הקטנה הזו של דרום בית-שמש הם גם צריכים לעצור, וגם את זה חלילה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שהשר ימצא את הדרך להנחות את היועץ המשפטי של המשרד, ואני לא יודע איך לטפל בנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא ייתכן שאתם משקיעים מיליונים ובאים ועוצרים את זה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: חבר הכנסת אלי ישי – לא נמצא כאן.

רות קלדרון: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חברת הכנסת איילת שקד וחברת הכנסת מירי רגב.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, שמענו היום הגדרה חדשה: מבקשי חיים.

נסים זאב: מבקשי חיים, רוצים רק לחיות, לא רוצים יותר מזה.

נסים זאב: ראו זה פלא, מה קרה לכל ה-600,000 שהמתינו לפני שלוש שנים בגבול מצרים להיכנס לתוך תחומי מדינת ישראל.

נסים זאב: מה, הם התאדו?

נסים זאב: הם מתו?

נסים זאב: הם לא קיימים?

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אני בוועדת החוץ והביטחון כבר שנים, דנו בסוגיה הזאת עד לבניית הגדר בין מצרים לישראל.

נסים זאב: ושאלתי שאלה – אלי, אתה יכול לקבל חמש דקות, אם תרצה, במקומי – – –

רות קלדרון: חבר'ה, בואו לא נעשה – אתם רוצים לחלוק?

נסים זאב: כן.

נסים זאב: כי גם הוא היה צריך לדבר.

רות קלדרון: היום זה יום החברות הטובה.

אליהו ישי: אתה מדבר מצוין.

אליהו ישי: זה בסדר.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כאשר כל חודש – אני הייתי שם, בגבול אילת–מצרים, יצאנו לסיור, פעם עם ועדת החוץ והביטחון, פעם עם ועדת הפנים, פעם כשהייתי יושב-ראש הוועדה לנושא המלחמה בסמים, וראינו איך וכיצד נכנסים כמעט כל יום – אז היו 50–100, היו ימים בין 100 ל-200, תלוי איך הם מצליחים בכל פעם להיכנס ולחדור פנימה.

נסים זאב: אם לא הייתה גדר, המשמעות הייתה שהיום היינו מוצאים את עצמנו בין מאות אלפים של פליטים.

נסים זאב: אז נכון, יש מתקן "חולות", ולא רק כי אנחנו רוצים להגן על המתקן, שאנחנו היום מביאים את החקיקה הזאת; אנחנו צריכים להגן על חפצי חיים תושבי מדינת ישראל שגרים פה וחיים פה.

נסים זאב: הקטסטרופה שיש היום בדרום תל-אביב – זה דבר בלתי נסבל.

נסים זאב: אנחנו רואים את זה היום אפילו בירושלים, איך אומרים – במתי מעט, בזעיר אנפין, בית פה, בית שם, אתה רואה את השכרות, את ההפקרות, את מה שקורה שם.

נסים זאב: על אחת כמה וכמה כאשר מדובר באלפים שמרוכזים במקום אחד – אנשים לא יכולים לצאת מבתיהם.

נסים זאב: אז יש פתרונות.

נסים זאב: בואו נאמר לכם איפה הפתרונות: למשל באוסטרליה, מגיעים אפילו בסירות, אוסטרליה, אין לה חשבונות, כל מי שבא, קודם כול נכנס למתקן, לא "חולות", למתקן של מחלות.

נסים זאב: אני אומר לכם, הקשיחות שם היא חד-משמעית, הם לא מאפשרים לאנשים שבאים, מבקשי עבודה, לחדור למדינה.

נסים זאב: אני זוכר שהיה פעם ויכוח פה, בכנסת – עשרות פעמים.

נסים זאב: אמרו: מה דינם של פליטים?

נסים זאב: תגידי, גברתי היושבת בראש, איזה פליט יודע לשלם בין 4,000 ל-10,000 דולר כדי להגיע לתל-אביב?

רות קלדרון: גם יהודים שילמו, הרבה יותר, בשביל להינצל ממקום של סכנה.

רות קלדרון: תזכור – –

נסים זאב: אני שואל אותך, איזה פליט?

רות קלדרון: – – שאתה היית במצרים.

נסים זאב: פליט בא עם כל כך הרבה דולרים כדי להגיע לתחומי מדינת ישראל?

נסים זאב: הרי ברור שזה בלוף אחד גדול.

נסים זאב: בזמנו, כשהיה חבר הכנסת אליהו ישי, הוא היה שר, כמה תקפו אותו.

נסים זאב: הוא יצא לשם, הוא בירר.

נסים זאב: מאלפים בקושי מצאו אולי פליט אחד באמת, אולי.

נסים זאב: אז מה, אנחנו פותחים את הגבולות שלנו פה?

נסים זאב: כל דכפין ייתי ויכול?

נסים זאב: מה, אנחנו רוצים מדינה לכל אזרחיה?

נסים זאב: הרי זו המטרה בדיוק, של השמאל, שזו לא תהיה מדינה יהודית דמוקרטית.

נסים זאב: היא תישאר אולי בחקיקה – יהיה לנו נייר יפה, יום אחד נעביר את החוקה בישראל, ותהיה מדינה יהודית צולעת, אולי דמוקרטית, אולי לא, אי-אפשר לדעת, כי האלימות פה, אנחנו לא משתלטים על האלימות פה במדינת ישראל.

נסים זאב: ולכן אני רוצה לומר, כשאנחנו מסתכלים על מדינות כמו ארצות-הברית למשל, היא סוגרת את הגבול שם, משקיעים מיליארדי דולרים בסגירת הגבול, וכולם נחשבים מהגרי עבודה, אין דבר כזה פליטים.

נסים זאב: מה זה פליט?

נסים זאב: בארצות-הברית הגדרה של פליט – אם אתה נרשם באותה מדינה, ואתה מגיע אחר כך לארצות-הברית, יש לך זכות להירשם כפליט, ולא, אתה לא נקרא פליט.

נסים זאב: רק אצלנו, באופן אוטומטי, אם יש מלחמה באזור, כולם פליטים.

נסים זאב: אז תגיד, איך יכול להיות ש-600,000 היו ממתינים במצרים להיכנס למדינת ישראל, וחיכו בתור, עם השבטים הבדואיים, כאשר השבטים עבדו מבפנים ומבחוץ, ועל כל ראש שילמו בין 4,000 ל-10,000 דולר, תלוי לאן שולחים אותו, לאיזה מקום, מה היעד שלו.

רות קלדרון: בבקשה לחתור לסיום, טוב?

רות קלדרון: בבקשה לחתור לסיום.

נסים זאב: אני אחתור לסיום כי אני רוצה לתת גם לחבר הכנסת אלי ישי.

רות קלדרון: הוא יקבל.

רות קלדרון: הוא יקבל, לכן אני רוצה – – –

נסים זאב: לכן, גברתי היושבת בראש, אני חושב שהחוק במקומו, חייבים לאמץ אותו, ואני מקווה שלפחות בחוק הבא תיתנו לי קצת יותר זמן.

נסים זאב: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא במליאה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אלי ישי.

אברהם מיכאלי: הוא נמצא.

אברהם מיכאלי: הנה הוא.

ישראל אייכלר: נמצא, למה לא נמצא?

רות קלדרון: אוי, שלום.

רות קלדרון: לא היית במקומך.

אברהם מיכאלי: כזה גדול, איך לא רואים?

רות קלדרון: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: הרי החליפו את המקומות.

רות קלדרון: יש היום איזה נס, שהזמן מתרחב והולך, אז בואו נשתמש בו בדיוק.

רות קלדרון: ואחריו – חבר הכנסת אלי ישי.

רות קלדרון: חמש דקות.

רות קלדרון: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד חברי הכנסת, תודה רבה על דקות הדיבור שקיבלתי, שאני אוכל לבטא את הנושא.

ישראל אייכלר: מדברים פה על המסתננים, וההנחה היא שאנחנו חיים במדינה יהודית ודמוקרטית, ויש בעיה של מסתננים, איך מדינה דמוקרטית מתמודדת עם אנשים מסתננים.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לשאול שאלה אחרת.

ישראל אייכלר: מדינה יהודית מהי, אני יודע.

ישראל אייכלר: ספק אם אני אגיע להסכמה עם החברים מה זו מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: אבל מדינה דמוקרטית, כולנו הרי יודעים מה זה, יש כללים לדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: כלל ראשון בדמוקרטיה, שאין דבר כזה שמפלים אזרחים – תכף נדבר על מסתננים – על פני אזרחים אחרים, לרעה, לא בחקיקה, ולא במעשה, ולא במשפט, ולא בשום דבר.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל, עוד לפני המסתננים, מפלה לרעה, ביודעין ובחקיקה, קבוצות אוכלוסייה כמו מיליון נפש של היהודים הנקראים חרדים, שהצביעו בשביל יהדות התורה וש"ס, ויש עוד הרבה יהודים חרדים שהצביעו למפלגות אחרות.

ישראל אייכלר: רצו לעשות פה חוק מע"מ אפס.

ישראל אייכלר: כשאני הייתי פה, על הבמה הזאת, והצעתי את אותו חוק לכלל אזרחי הארץ, הממשלה, שר האוצר וסגנו, התנגדו, רק לפני שנה וחצי, אבל לא עלה על הדעת, מאז קום המדינה, שיעשו חוק מס, שאדם מסוים – קבוצה מסוימת משלמת ב-18% יותר מס.

ישראל אייכלר: לא היה כדבר הזה.

ישראל אייכלר: זה החוק הראשון שהיה אמור להיות כאן.

ישראל אייכלר: ולכן, כבוד היושבת-ראש, זה כשל לדעתי, כי הרעיון של מע"מ אפס לדיור, אפשר להתווכח עליו כלכלית, אבל חברתית הוא צודק.

ישראל אייכלר: אבל כשאתה עושה אפליה בין אזרחים לאזרחים, דינו להיקבר, אז הקדוש-ברוך-הוא סובב את זה בדרך אחרת.

ישראל אייכלר: ואני שואל, מה זה מדינה דמוקרטית.

ישראל אייכלר: מדינה דמוקרטית היא שבמשרד החינוך יושב שר, נותן הוראות לכל הפקידים להפלות לרעה; ואני אומר את זה באחריות ומעובדות.

ישראל אייכלר: ניתן את הדוגמה של סייעות לילדים נכים שבשילוב בבתי-ספר חרדיים.

ישראל אייכלר: יש דבר יותר מוסכם שילד נכה צריך לקבל כמו ילד נכה אחר?

ישראל אייכלר: עד היום לא עבר התקציב, מתחילת ספטמבר, לסייעות האלה.

ישראל אייכלר: עוד הרבה דברים.

ישראל אייכלר: באים מנהלי מוסדות ומספרים לנו איזה דרך הם עוברים אצל פקידי משרד החינוך, דברים שלא נדרשים בשום בית-ספר אחר.

ישראל אייכלר: אם מר נהרי יעלה פה, שעה הוא יספר לכם על אפליות במשרד החינוך.

ישראל אייכלר: אז תמיד זה היה, כי מדינת ישראל איננה דמוקרטית, אבל לעגן את זה כמדיניות ממלכתית, רפורמות שהוא עוד לא הצליח לעשות.

ישראל אייכלר: איזה הרס וחורבן הביאו – – –

משולם נהרי: – – –

רות קלדרון: לא – – –

ישראל אייכלר: איזה הרס וחורבן הביאו – גברתי היושבת-ראש, אני יודע שלא נעים, כי את חברה במפלגה – – –

רות קלדרון: את המילה הזאת לא האמנתי שאתה תגיד.

ישראל אייכלר: מה?

רות קלדרון: אני לא אחזור עליה.

ישראל אייכלר: אני לא זוכר.

ישראל אייכלר: חורבן?

רות קלדרון: חורבן.

ישראל אייכלר: חורבן?

ישראל אייכלר: אני לא מדבר דברים שלא כתובים בתורה.

רות קלדרון: נדהמתי.

ישראל אייכלר: אמרתי: איזה חורבן הם הביאו על כל המערכות.

ישראל אייכלר: אני אתן לכם דוגמה, העניין של יוקר הדיור, כבוד שר השיכון.

ישראל אייכלר: שמונה חודשים הוא אמר לזוגות צעירים: חכו בקניית דירה.

ישראל אייכלר: למה אמרת לאנשים חכו?

ישראל אייכלר: כי אני הולך להעביר חוק.

ישראל אייכלר: יצרת לחץ כזה – אזרחים עכשיו, לדעתי, יכולים להגיש אפילו תביעה ייצוגית בבית-המשפט, שבגלל אמירות של שר האוצר הם לא קנו דירה, ועכשיו הם יצטרכו לשלם הרבה יותר.

ישראל אייכלר: אפשר היה להביא את חוק מחיר מטרה של שר השיכון.

ישראל אייכלר: למה קשרת את זה האחד בשני, מה זה, בן-ערובה?

ישראל אייכלר: עכשיו הולכת הממשלה לעשות מחיר מטרה.

ישראל אייכלר: אם אנחנו מדברים על מדינה דמוקרטית – וכאן אני מגיע לבעיית המסתננים – הכלל היסודי שזו מדינת כל אזרחיה.

ישראל אייכלר: אני מצטער מאוד, יש איזו בעיה מהותית בין היותה מדינה ששייכת רק ליהודים או ללאום היהודי לבין מדינה דמוקרטית.

ישראל אייכלר: כי "דמוקרטי" זה לכל אזרחיה ומהגריה – אני לא אומר "מסתנניה", כי אני עוד לא יודע בדיוק מיהו מסתנן ומיהו מהגר.

ישראל אייכלר: אז נניח שהעולם הכיר אחרי השואה שצריך מדינה יהודית, אז זאת תהיה מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: גם להילחם נגד היותה של המדינה יהודית, לעקור כל זיק של יהדות, הם משאירים רק את חיי הפרט – הם מאפשרים – תודה רבה, וזה מאוד חשוב – הם מאפשרים שיהודי באופן פרטי יכול להיות יהודי דתי, אבל הדת היהודית איננה לגיטימית במערכת המשפט, ואת זה קבע בג"ץ לפני 20 שנה, המעשה השלטוני.

ישראל אייכלר: ואם מדברים על מחנות הסגר, אני אגיד לכם למה אני מתקשה להצביע בשביל החוק הזה.

ישראל אייכלר: כי היה כבר יועץ משפטי לממשלה, לפני 50 שנה, שהציע להקים מחנות מעצר לחרדים, בימי בן-גוריון, ובן-גוריון התחלחל מהרעיון הזה; והיועץ המשפטי הזה היה אחר כך שופט בבית-המשפט העליון ונשיא בית-המשפט העליון, כך שאני מאוד נזהר מלשלוח אנשים למחנות מעצר, כי מישהו עוד עלול להגיד שאם אפשר לעשות את זה למסתננים, אפשר לעשות את זה לסוגי אזרחים אחרים.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לגזול עוד זמן, אלא לומר: אם רוצים מדינה יהודית, היא חייבת להיות יהודית.

ישראל אייכלר: אם רוצים מדינה דמוקרטית, היא חייבת להיות – לפחות לתת זכויות שוות לכל אזרחיה.

ישראל אייכלר: לנצל את השוויון בשביל לעשות אפליות כמו שעושה היום בית-המשפט, זה עוול כפול ומכופל.

ישראל אייכלר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אלי ישי.

רות קלדרון: חמש דקות.

אליהו ישי: לפחות אני אשתדל להסביר לחלק מחברי הכנסת שנמצאים פה – חלק, אני מניח, יודעים, אולי חלק לא מספיק – אבל באווירה ובבלבול הגדול שנהיה בעניין המסתננים, לפחות לאלה שצופים בנו, שידעו מה אמת, מה לא אמת, מה נכון, מה לא נכון, הכצעקתה אם לאו.

אליהו ישי: ראשית, חוק המסתננים שמגיע היום הוא חוק כמעט ריק מתוכן, עקר לחלוטין.

אליהו ישי: תשאלו אותי, למה הוא מגיע?

אליהו ישי: בכל אופן, למה אנחנו ממתינים פה ומצביעים ונצביע עבורו?

אליהו ישי: משום שהחוק הריק הזה, בשורה התחתונה שלו, אומר לא לסגור את מתקן "חולות", כי אם החוק לא יעבור, על-פי פסיקת בית-המשפט צריך לסגור אותו, ואז, אם יסגרו את זה, אתה נמצא בתהליך קשה מאוד לקראת הכנסת הבאה שתקום ותחוקק, ותנסה להתמודד מול הפסיקה, אם בכלל, מול הכנסת או מול הקואליציה הבאה.

אליהו ישי: לצערי הרב, פעם אחר פעם, חקיקה אחרי חקיקה, פסיקה אחרי פסיקה, פוגעים ביכולות של ממשלת ישראל להתמודד עם בעיית המסתננים.

אליהו ישי: על מנת לפתור את הבעיה של המסתננים צריך כמה דברים, ולא משנה הסדר: הראשון – חוק.

אליהו ישי: חוק שהם לא יוכלו לעבוד, ומי שנמצא פה בלי אשרה ומסתנן, יהיה בכלא; 2.

אליהו ישי: גדר; 3.

אליהו ישי: מתקני שהייה, "חולות"; 4.

אליהו ישי: למנוע מהם את אישורי העבודה.

אליהו ישי: רק בשילוב הזה – וכמובן, אני לא יכול לזלזל, אני חושב שהפעולות שהמצרים עושים במרדף חם אחרי כל המסתננים זה הדבר החמישי, אבל הוא לא שייך לנו, לא שייך לממשלה.

אליהו ישי: את זה בכל אופן המצרים עושים.

אליהו ישי: גדר לבד לא תעזור.

אליהו ישי: גדר לבד – 20% מפתירת הבעיה, להווי ידוע, ומי שלא יודע, למעלה מ-45 אנשים הסתננו לארץ בשנה שעברה עם הגדר, ונכון לשנה זו 21 כבר הסתננו עם הגדר, ואם לא יהיה חוק טוב, יסתננו בחודשים הבאים מאות בכל שנה, עם הגדר.

אליהו ישי: תראו מה קורה בארצות-הברית עם הגדר בין מקסיקו וארצות-הברית: גדר עם מרדף חם, ומצלמות, וצבא, ומה לא – חודרים מעליה ומתחתיה.

אליהו ישי: לכל גדר בגובה 12 מטר, יש סולם של 13 מטר, ויש גם כן מנהרה מלמטה.

אליהו ישי: גדר לבד לא תעזור.

אליהו ישי: אם הוא יודע שהוא חודר לארץ, ועובר את הגדר, ויהיו לו פה מקומות עבודה אחרי שלושה חודשים ב"חולות" – למה לא?

אליהו ישי: "חולות" בהשוואה למה שקורה באפריקה זה חמישה כוכבים.

אליהו ישי: אז הוא יבוא לפה, הוא ייקח את הסיכון, הוא יעבור את הגדר, כי הוא יודע שמייד בתום שלושה חודשים הוא חוזר לעבודה, וכל המטרה שלהם היא לעבוד.

אליהו ישי: אנחנו מתווכחים כל הזמן עם עצמנו, והאחד עושה שקר עם השני, ומשקר לשני – אין פה בעיה של פליטים.

אליהו ישי: כל מי שפליט, ממשלת ישראל, מדינת ישראל מכירה בו כפליט.

אליהו ישי: אנחנו הופכים את כולם לפליטים.

אליהו ישי: זה לא נכון, זה שקר.

אליהו ישי: רובם ככולם מסתננים, ומול מסתננים צריך גם גדר, גם חוק וגם ענישה של כלא.

אליהו ישי: אין משהו אחר.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שהממשלה הבאה אכן תעשה את מה שנכון לעשות.

אליהו ישי: מנענו כניסה של מאות אלפים.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, בלי בניית הגדר וחקיקה שעברה בתקופתי כשר הפנים היו פה היום מאות אלפים של מסתננים, ואני אומר את זה בלי גוזמה.

אליהו ישי: נלחמתי, נאבקתי, היו גדר, מתקני שהייה וחקיקה.

אליהו ישי: מתקני שהייה נועדו – היום יש מקומות לכמה אלפים, אבל אם יש שם מקום ל-14,000, 15,000, הם יעזבו מרצון.

אליהו ישי: 6,000 מסתננים עזבו מרצון – למה?

אליהו ישי: כי פשוט לא היו להם מקומות עבודה.

אליהו ישי: שמו אותם בתוך המתקן, לא היו להם מקומות עבודה – עזבו מרצון.

אליהו ישי: צריך להגדיל את מתקני השהייה – ל-20,000, והם יעזבו מרצון; למנוע מהם מקומות עבודה, והם יעזבו מרצון; ולהעביר חקיקה שתעצור את המוטיבציה לבוא להסתנן לארץ.

אליהו ישי: כי לבוא לארץ, אם לא תהיה חקיקה שתעצור אותם, כך שאם הם נכנסים לארץ הם ייכנסו לכלא – אם זה לא יהיה, זה לא יעזור, כי את הגדר הם יעברו.

אליהו ישי: כמו שעברו עשרות, יעברו מחר ומחרתיים גם מאות, ולכן החוק הזה חשוב.

אליהו ישי: החוק הזה כמות שהוא זה רק זמני ביותר, אבל בעתיד, חוק שיאפשר כליאה – כן, כליאה לשלוש שנים – בג"ץ פסק – לפחות לשנתיים, לפחות לשנה.

אליהו ישי: אם לא יהיה לשנה, כל מה שנעשה פה פשוט לא יחזיק מים.

אליהו ישי: לצערי הרב, המסתננים הבינו היטב, הם מתוקשרים טוב מאוד עם מה שקורה בארץ.

אליהו ישי: הם מקבלים דיווחים – – –

רות קלדרון: תודה רבה.

אליהו ישי: אני כבר מסיים.

אליהו ישי: – – – הם מקבלים דיווחים מה קורה פה ומה קורה גם בכנסת, איך אנחנו פה – סליחה על הביטוי, או שאני אעדיף לא לומר את זה – מדברים ומנסים להטעות את עצמנו בחלק גדול מאוד מהמקרים בעניין של המסתננים, ועושים מזה אולי איזה קמפיין, כל אחד מהצד שלו.

אליהו ישי: אנחנו חייבים להציל את המדינה הזאת; חייבים להסתכל בעיניים של תושבי תל-אביב, דרום תל-אביב, ולא רק דרום תל-אביב – אילת, ערד, וזה יכול להיות בכל הארץ.

אליהו ישי: אם לא נעצור את זה – כבר התחלנו לעצור את זה בצורה יוצאת מן הכלל.

אליהו ישי: אם הממשלה הזאת, שלא עשתה מספיק, לא עשתה מספיק למסתננים; אם הממשלה הבאה לא תעשה יותר, חלילה וחס, תזכרו טוב מה שאני אומר פה היום, יחדרו לפה עם הגדר עוד אלפים רבים.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

רות קלדרון: אחריה – חברת הכנסת מירי רגב תסיים את רשויות הדיבור ונעבור להצבעה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, החוק הזה שאנחנו מעבירים היום הוא ברירת מחדל, ברירת מחדל גדולה מאוד גם בעקבות פסיקת בג"ץ, גם בעקבות התערבות היועץ המשפטי לממשלה וגם בעקבות לחץ הזמן בפיזור הכנסת.

איילת שקד: אני חושבת שתקופת השהייה במתקן הפתוח לא מספיקה ותקופת השהייה במתקן הסגור לא מספיקה כדי להרתיע מסתננים חדשים מלהגיע הנה.

איילת שקד: אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להעביר את החוק עכשיו, מכיוון שכרגע לא מגיעים מסתננים חדשים.

איילת שקד: אבל לא מגיעים מסתננים חדשים כי הם יודעים שיעברו למשמורת, ולכן זה מין ביצה ותרנגולת כזאת שאני מקווה מאוד שבכנסת הבאה כל ממשלה שלא תהיה תבין את זה ותעשה תיקון לחוק הזה.

איילת שקד: אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה חברת הכנסת מירי רגב שבאמת עשתה מאמץ גדול להביא את החוק בזמן, ולשר הפנים גלעד ארדן שגם הוא עשה מאמץ גדול להביא את החוק בזמן, ולחברי הוועדה שבאמת היו מסורים על מנת שההצעה תעבור.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, שמענו פה הסתייגויות רבות של חברי האופוזיציה, ואתה צודק, כבוד ידידי אלי ישי, הצעת החוק הזאת היא ברירת מחדל.

מירי רגב: היא ברירת מחדל, משום שלכל מדינה יש זכות וחובה לקבוע לה מדיניות הגירה.

מירי רגב: במדינת ישראל מי שקובע את מדיניות ההגירה זה לא הממשלה הנבחרת, אלא בית-המשפט.

מירי רגב: בית-המשפט העליון הוא זה שקובע את מדיניות ההגירה של מדינת ישראל.

מירי רגב: לכן, על הממשלה הבאה, שאני מאמינה שתורכב מגוש הימין בהובלתו של נתניהו – נצטרך להביא את פסקת ההתגברות בעניין מדיניות ההגירה.

מירי רגב: מה שהיה טוב לרבין, זיכרונו לברכה, כדי להשאיר את החרדים בכנסת ובממשלה, עם חוק הבשר, חוק הכשרות, ודאי טוב לממשלה כדי להגן על מדיניות ההגירה.

מירי רגב: ועם כל הכבוד לבית-המשפט העליון, הוא לא יקבע כללים, הוא לא יקבע מדיניות.

מירי רגב: הוא יקבע מה צודק ומה לא צודק, ואין דבר יותר צודק מלשמור על הגבול של המדינה שלנו, ולשמור על המדינה שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית, ולאפשר לאזרחי המדינה הזאת לחיות בביטחון אישי.

מירי רגב: רק מי שמסתובב בדרום תל-אביב מבין את המצוקה הקשה של התושבים שם, שאישה לא יכולה להסתובב בשקט, שאישה מבוגרת לא יכולה לרדת לקנות תרופות, כי היא פוחדת להסתובב; בנות לא יכולות ללכת לחוגים אלא בליווי ההורים.

מירי רגב: אנחנו נמצאים במרכז הארץ, בתל-אביב.

מירי רגב: המציאות הזאת היא בלתי אפשרית.

מירי רגב: המציאות הזאת מחייבת פתרון, אחת ולתמיד.

מירי רגב: ואם בית-המשפט לא מבין שיש חלוקת סמכויות בין הרשות המחוקקת למבצעת ולשופטת, הרשות המחוקקת תצטרך להביא את פסקת ההתגברות, ובית-המשפט לא יתערב בסוגיה הזאת.

מירי רגב: אנחנו צריכים להסתכל לתושבי דרום תל-אביב בעיניים ולהגיד להם מה לא הצלחנו להביא בחוק הזה.

מירי רגב: ולצערי, מפלגות שמגדירות עצמן מפלגות ציוניות, כמו מפלגת העבודה, הצביעו נגד אזרחי המדינה הזאת, הצביעו נגד תושבי דרום תל-אביב, הצביעו בעד פיזור "חולות" והחזרת 3,000 איש לדרום תל-אביב.

מירי רגב: שאת זה הציבור ידע.

מירי רגב: שלא יספרו לכם סיפורים אחר כך, וססמאות בחירות.

מירי רגב: בדרום תל-אביב, בשווקים, בקניונים.

מירי רגב: מי שהלכו עם החוק הזה אלה המפלגות החרדיות.

מירי רגב: מי שהיה אתנו בחוק הזה בוועדה – לא יש עתיד, לצערי, למרות הסיכום שלי עם עפר, אלא המפלגות החרדיות וגוש הימין שיש לו מחויבות למדינה הזאת, יש לו מחויבות לשמור על המדינה הזאת כמדינה יהודית, כמדינת לאום של העם היהודי.

מירי רגב: ושוב, אני מדברת רק על מסתננים מהגרי עבודה.

מירי רגב: לא דיברתי על פליטים.

מירי רגב: הפליטים, נקלוט אותם בכל מקום בשטח מדינת ישראל, אבל אנחנו מדברים פה על מהגרי עבודה, שבאים להרוויח כסף, שולחים את הכסף למשפחות שלהם.

מירי רגב: החוק הזה בעצם קורא לכל אלפי המסתננים שמקבלים סיוע מארגוני זכויות האדם, ארגוני זכויות האדם של השמאל – כי אין ארגוני זכויות לאזרחי המדינה הזאת שמשלמים מסים, הולכים לצבא ועושים מילואים.

מירי רגב: זכויות אדם יש רק למסתננים.

מירי רגב: אותם הם מעודדים להגיש בג"צים, אותם הם מעודדים לצאת מ"חולות", והם מעודדים אחרים שיבואו לארץ-ישראל, כי פה הם יתקבלו בברכה.

מירי רגב: הם אפילו יקבלו טיפול רפואי באיכילוב ובתל-השומר.

מירי רגב: ההורים שלי, שגרים בדרום, צריכים לעבור מסכת ייסורים כדי לקבל טיפול בתל-השומר, אבל פה הכול מותר, וכל מסתנן כנראה יכול לעשות מה שהוא רוצה, כי יש לו ארגוני זכויות האדם, ויש השופט פוגלמן, שדואג לבן-זוג או בת-זוג למסתנן – מה יקרה אם לא יהיה לו בן-זוג או בת-זוג.

מירי רגב: אז sorry, לא הצלחנו להקים משרד שידוכים בחוק הזה.

מירי רגב: מאוד רציתי שדעתו של השופט תהיה נוחה, ושבבג"ץ הבא הוא יגיד: אני שמח שהממשלה והכנסת הביאו חוק שיש שם משרד שידוכים, אבל לא הצלחנו.

מירי רגב: היינו צריכים להעביר חוק עקר, ולהסתכל לאנשים בעיניים, אבל עשינו את זה.

מירי רגב: מתקן "חולות" לא יפורק.

מירי רגב: לכן, אני חושבת שתושבי דרום תל-אביב יכולים להיות מרוצים.

מירי רגב: לפני שהכנסת מתפזרת אמרנו לא לחזרת 3,000 מסתננים לדרום תל-אביב.

מירי רגב: אני קוראת לחברי חברי הכנסת להצביע על החוק.

מירי רגב: וכפי שאמר יאיר לפיד, וסוכם עם עפר שלח, שאני רוצה להודות לו שוב פה, חברי יש עתיד יצביעו על החוק, כי החוק לא שונה, והוא על-פי החלטת הממשלה, כפי שנכפתה על הממשלה על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

מירי רגב: הרי בסופו של דבר מי שקובע, כנראה, את המדיניות זה היועץ המשפטי לממשלה ולא ממשלת ישראל.

מירי רגב: כי אנחנו יודעים שהיועץ המשפטי לממשלה פוזל לכיוון ז'נבה, ואת הממשלה מעניינים תושבי המדינה הזאת, ובמציאות הבלתי-אפשרית של פיזור הכנסת הבאנו את הצעת החוק הטובה ביותר לתושבי המדינה הזאת.

מירי רגב: מתקן "חולות" לא יפורק ו-3,000 מסתננים לא יחזרו לדרום תל-אביב.

מירי רגב: אני מבקשת מחברי להצביע בעד החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ולהביא בשורה לתושבי המדינה.

מירי רגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירי רגב, יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת לרבות השרים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, השר סילבן שלום, אדוני ודאי רוצה להצביע על חוק למניעת הסתננות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת איתן כבל, יש מישהו מהאופוזיציה שמרכז מולי את ההסתייגויות – מה להצביע, מה לא להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: מי?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אז אשאל את אדוני מה מצביעים, מה לא מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אין מיקרופון, אני חושב, לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: זה חשוב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כפי שכולם יודעים, על החוק הזה יש ויכוח גדול וקשה, אבל אנחנו גם ביום של סיום עבודה, לכן אנחנו מנסים לקצר.

דב חנין: אני מבקש, בשם כל המסתייגים, להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות מס' 35, של קבוצת מרצ והעבודה, ולאחר מכן תהיה הסתייגות שעליה כולנו הגענו להסכמה, שהיא תתקבל בהסכמת כל סיעות הבית.

דב חנין: חברתי חברת הכנסת רוזין תציג אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו לקראת קריאה שנייה, הצעת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהודיע לי חבר הכנסת דב חנין – הודיע לא לי, אלא הודיע למליאה – האופוזיציה מסירה את ההסתייגויות עד להסתייגות מס' 35, כולל.

קריאה: לא כולל, לא כולל.

יולי יואל אדלשטיין: אה, נכון, סליחה, לא כולל, טעות שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים על שם החוק וסעיפים עד – אין סעיפים, אין סעיפים, הכול בסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים כרגע בסעיף 1 רק על הסתייגות מס' 35.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, תחליטו, אתם רוצים להצביע על 35 או לא?

זאב אלקין: על הסתייגות לחלופין אחרי 35, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים קודם כול על שם החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, אם יהיו סדר ושקט, נוכל גם להסתדר.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני, הכול ברור.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק, וכפי שהודעתי, לאחר מכן הוסרו ההסתייגויות, לרבות הסתייגות 35.

יולי יואל אדלשטיין: יש לחלופין לאחר 35.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אנחנו אפילו הסכמנו על הניסוח.

יולי יואל אדלשטיין: בקריאה שנייה על שם החוק, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד שם החוק?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק כנוסח הוועדה, נא להצביע בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד שם החוק – 56 נגד – 28 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאה: בעד – 56, נגד – 28, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע מצביעים על לחלופין לאחר הסתייגות 35, כפי שאני מבקש מחברת הכנסת מיכל רוזין להציג לנו.

יולי יואל אדלשטיין: שמענו מפי חבר הכנסת דב חנין שיש הסכמה רחבה סביב הסעיף הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיכל רוזין: תודה לכם.

מיכל רוזין: מכיוון שהחוק, שאנחנו עכשיו גם אישרנו בסעיף 1, קובע שממונה ביקורת הגבולות רשאי לשחרר מסתנן בשל גילו או מצב בריאותו, לרבות בריאותו הנפשית וכדומה, חשבנו שנכון שגם רופא במרכז, שממונה על-ידי משרד הבריאות, יהיה רשאי להורות למנהל המרכז על טיפול בשוהה בתנאים מיוחדים, ובכלל זה על שחרור שוהה מהמרכז מסיבות רפואיות.

מיכל רוזין: מקרים רבים שבהם טיפלתי בשנתיים האחרונות הם של אנשים שקיבלו שבץ או התקף לב; לא ידעו בעצם מה לעשות אתם וכיצד ניתן לשחרר אותם מ"חולות", ונוצרה בעיה אמיתית גם למתקן עצמו, גם למערכת הבריאות, ולכן אני חושבת שההסתייגות הזאת היא נכונה, מוצדקת, ואני מבקשת להצביע בעדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחברת הכנסת מיכל רוזין.

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

מירי רגב: אני בעד ההסתייגות הזו.

יולי יואל אדלשטיין: כן, זה כבר לא מעניינו של הפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים על לחלופין לאחר הסתייגות 35, כפי שהציגה לנו חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: הכול עדיין בסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמתעניין, ההסתייגות נמצאת בלוח התיקונים לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה, מי בעד ההסתייגות לחלופין לאחר 35?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 83 נגד – 2 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת העבודה לסעיף 1(3) (סעיף 32ה המוצע) נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 83, שניים מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לחלופין בסעיף 1 לאחר הסתייגות 35 התקבלה ברוב של 83 כנגד שניים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, האם יש הסתייגויות נוספות לסעיף 1 או לסעיפים נוספים?

דב חנין: אדוני, בשם המסתייגים, אנחנו מבקשים להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות מס' 46, לפני לחלופין.

דב חנין: על ההסתייגות לחלופין אנחנו נבקש להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: רק רגע, שאנחנו נהיה כולנו, תרתי משמע, על אותו עמוד, כפי שאומרים בלועזית.

יולי יואל אדלשטיין: 46 – אנחנו עדיין בסעיף 1 אם אני לא טועה, נכון?

דב חנין: נכון.

דב חנין: אכן עדיין סעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו על 40–46 – המסתייגים הסירו את כל ההסתייגויות, ויש לנו לחלופין לאחר הסתייגות 46 לסעיף 1.

דב חנין: ההסתייגות שנשארת היא ההסתייגות שעוסקת בבית-דין למשמורת של מסתננים שיכול לבצע בקרה.

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ברור, ברור, ברור.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירי רגב, את מנהלת את הוועדה ביד רמה, אין לי ספק.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כאן זה מליאה עדיין, לא הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסתייגות לחלופין לאחר 46 – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 1(3) (סעיף 32יט המוצע) לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התוצאה היא: בעד – 36, נגד – 49, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לחלופין לאחר הסתייגות 46 בסעיף 1 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת דב חנין, אנא דעתך לגבי הסתייגויות נוספות.

דב חנין: אנחנו מבקשים להסיר את כל ההסתייגויות הנוספות עד סעיף 50, ולהצביע על הסתייגות 51, שעוסקת בכניסת מתנדבים למרכז השהייה כדי לסייע בטיפול בשוהים שם.

יולי יואל אדלשטיין: אז למען הסר ספק, אנחנו עדיין בסעיף 1, הסתייגות שמספרה 51 – מי בעדה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת בל"ד לסעיף 1(3) (סעיף 32כג המוצע) לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 32, מתנגדים – 51, הסתייגות 51 לסעיף 1 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: האם מצביעים לחלופין, אדוני?

דב חנין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנא הנחה אותנו מה המסתייגים מבקשים מבחינת ההצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, אנחנו סיימנו עם סעיף 1?

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, תלוי מה אדוני מסיר.

דב חנין: אדוני יכול מבחינתנו להצביע גם על סעיף 1, גם על סעיף 2 וגם על סעיף 3.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה שנייה על סעיף 1 כולל ההסתייגות לחלופין שהתקבלה מלוח התיקונים וסעיפים 2 ו-3 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: 1 כולל ההסתייגות שהתקבלה על-ידי המליאה; 2 ו-3 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה, קריאה שנייה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 55 נגד – 28 נמנעים – אין סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סעיפים 1, עם ההסתייגות שהתקבלה, 2 ו-3 התקבלו בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: 55 הצביעו בעד, לעומת זה 28 התנגדו, ולא היו נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 4, אדוני, מה אתם מבקשים?

דב חנין: אדוני, אנחנו מבקשים להצביע על הסתייגות 55, שעוסקת בכך שמעסיק של עובד זר שהוא מסתנן יפקיד פיקדון בשיעור שווה להפרשות הסוציאליות שחלות על המעסיק מכוח הסכמים קיבוציים או צווי הרחבה ענפיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הסתייגות 54 הוסרה.

יולי יואל אדלשטיין: על הסתייגות 55 לסעיף 4 אנחנו נצביע בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 47 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת בל"ד לסעיף 4 (סעיף 1יא1(א) המוצע) לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 37 בעד, 47 נגד, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות מס' 55 לסעיף 4 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, האם יש לסעיף 4 הסתייגויות נוספות שאתם רוצים להציע?

יולי יואל אדלשטיין: אין, מסירים את הכול.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 5, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: אין; 6?

יולי יואל אדלשטיין: אין; 7?

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה, אדוני, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם כן, 4, 5 ו-6, הסתייגות שהצבענו, 55, לא התקבלה; שאר ההסתייגויות הוסרו על-ידי המסתייגים, כפי שהודיע לי חבר הכנסת דב חנין בשמם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להצביע על 4, 5, 6 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 4–6, כהצעת הוועדה – 54 נגד – 30 נמנעים – אין סעיפים 4–6, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות: סעיפים 4, 5, 6, קריאה שנייה – 54 בעד, 30 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: התקבלו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשיכים לסעיף 7, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר סעיף 6, צודקת מזכירת הכנסת – לאחר סעיף 6, האם להצביע, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: לא להצביע, הסרנו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, לסעיף 7, אדוני, חבר הכנסת דב חנין?

יולי יואל אדלשטיין: אין, הסרנו.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי סעיף 7?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ההסתייגות האחרונה שאנחנו נבקש להצביע עליה היא ההסתייגות לחלופין מס' 66 – קיצור תקופת השהייה, כמו שכתוב שם בסעיף.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חבר הכנסת דב חנין הודיע שגם ההסתייגות לאחרי סעיף 7 הוסרה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על סעיף 7 כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 7 כנוסח הוועדה, הוסרו כל ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 7 – 54 נגד – 30 נמנעים – אין סעיף 7 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סעיף 7 ללא הסתייגויות – 54 בעד, 30 נגד, אין נמנעים – התקבל כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 8 ביקש חבר הכנסת דב חנין לערוך הצבעה על הסתייגות מס' 66, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין, לאחר הסתייגות 66: במקום "שלוש שנים" יבוא "שנה אחת".

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת בל"ד לסעיף 8 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ההסתייגות לחלופין של הסתייגות 66 בסעיף 8 – 33 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 9 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן – סעיפים 8 ו-9, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ומי נגד 8 ו-9 כנוסח הוועדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 8–9, כהצעת הוועדה – 55 נגד – 29 נמנעים – אין סעיפים 8–9, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 55 בעד, 29 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם 8 ו-9 התקבלו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו הצבענו בקריאה שנייה אבל התקבלה הסתייגות, ולכן אני רוצה לשאול את יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב, האם אנחנו נצביע בקריאה שלישית?

יולי יואל אדלשטיין: התקבלה הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: יש אישור מיושבת-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשל ההשלכות המוסריות הקשות של החוק הזה ובשל ההצבעה התמוהה של חברי יש עתיד עם הממשלה ועם החוק, אני מבקש לראות בהצבעה הצבעת אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, ביקש חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

אחמד טיבי: בשם סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש.

חיים כץ: מי יהיה ראש הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: מי המועמד להיות ראש הממשלה, אדוני?

אחמד טיבי: שאלה מיותרת, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, חבר הכנסת אחמד טיבי מסר לי גם הסכמה בכתב להיות ראש הממשלה ולמשול בנו בהגינות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, האם אנחנו נצביע כעת?

מירי רגב: כן, ברור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע כעת, אומר לי ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים – – –

איתן כבל: הוא עוד יכול ליפול.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אחמד טיבי: אדוני, אני מעביר את השלטון לבוז'י הרצוג.

אחמד טיבי: הוא – – –

מירי רגב: אוה, באמת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא להגיש הסכמים בכתב למליאת הכנסת.

מיקי רוזנטל: מירי, מה הלחץ?

מיקי רוזנטל: מה הלחץ?

יולי יואל אדלשטיין: לצורך הפרוטוקול אני אגיד שהדברים נאמרו, ודאי, כמילתא דבדיחותא, בהומור.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, למען הסר ספק ואף שכבר כולם מנוסים אחרי שנתיים, אבל למען הסר ספק – מי שמצביע בעד, מצביע בעד החוק ונגד הצעת האי-אמון; מי שמצביע נגד, תומך באי-אמון שהציע חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית – הצעת חוק למניעת הסתננות להבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), כולל הסתייגות שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד הוא בעד החוק ונגד האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 47 נגד – 23 נמנעים – 3 חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 47, 23 מתנגדים, שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014, התקבלה כנדרש בשלוש קריאות והפכה לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: האי-אמון ודאי נדחה, ואנחנו נמתין בסבלנות עד שאחמד טיבי, חבר הכנסת אחמד טיבי, יהיה ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הפעם זה לא יקרה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ראש הממשלה, השרים, חברות וחברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה וועדת החינוך, התרבות והספורט לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

): הוועדה תהיה בת שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת הכלכלה – חברי הכנסת זאב אלקין, שישמש כיושב-ראש הוועדה המשותפת, אבישי ברוורמן, רוברט אילטוב ואיילת שקד.

): מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט – חברי הכנסת עמרם מצנע, רונן הופמן, יעקב אשר ומסעוד גנאים.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (הכרה בלימודי תעודה), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת שמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 161) (הגשת דין-וחשבון מקוון), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת עדי קול וחיים כץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/590; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' 14833; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת, שכרגע קיבלנו; קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם ועדת הכנסת יציג את ההצעה חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי השרים והשרות, רשמת פרלמנטרית, חברות וחברים, אני קודם כול רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, לפרוטוקול, לפני כן, שבהצבעה הקודמת נפלה אי-הבנה מבחינת סיעת העבודה, שהצביעה בעד חוק המסתננים, חלקנו, כשהכוונה הייתה להצביע נגד.

): זה מתוך אי-הבנה, ואני אומר את זה לפרוטוקול בלבד.

): לא שזה היה משנה את התוצאה.

): חברותי וחברי, אני מבקש להעלות לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014.

): הצעת החוק שלפני

): כם הוגשה בידי יושבי-ראש כל סיעות הכנסת לאחר שהכירו בכך שבחוק מימון מפלגות בנוסחו הנוכחי יש הסדרים המקשים על המפלגות לממש את שליחותן הציבורית, או כאלה המאפשרים למפלגות לפעול רק ברצונם הטוב של הבנקים.

): ההצעה לא נועדה לחסום את דרכן של מפלגות חדשות, כפי שפורסם בכמה מקומות, וגם אין בה הגדלה של סכומי מימון המפלגות, אלא פריסה שונה והקדמת התשלום של תקציב המימון הקיים.

): יודגש כי בקביעת הפריסה החדשה שבמסגרתה נקבע שמלוא מימון המפלגות ישולם לאחר הבחירות, ולא לאחר קבלת דוח מבקר המדינה, הקפידה הוועדה להבטיח כי יישמרו סמכויות מבקר המדינה לקנוס מפלגות שקיבלו דוח שלילי.

): ההצעה כוללת הסדר חדש המאפשר למפלגות המיוצגות בכנסת ללוות כסף מהמדינה במקום מהבנקים, וזאת במטרה לצמצם את תלותן בגורמים עסקיים.

): ההצעה כוללת שורה של הוראות שתכליתן להבטיח את פירעון ההלוואה.

): בין היתר, מוצע לקבוע כי ההחזר ייעשה בניכוי ישיר מתשלומי מימון המפלגות; כי סכום ההלוואה ייקבע על-פי יכולת הפירעון הצפויה; כי ההלוואה תוחזר בצירוף הפרשי הצמדה וריבית; כי לא תינתן הלוואה בסמוך לסיום כהונת הכנסת, וכי חוב שלא ניתן לנכותו יעמוד לחובתה של המפלגה ביחס לכל תשלום שיגיע לה מאוצר המדינה.

): כן התווספו הוראות שלפיהן במקרה של התפלגות סיעה, החלק שיתפלג לא ייהנה ממימון מבלי להשתתף בחובות ותשלומי מימון ההוצאות השוטפות, וגם מקדמות מימון הבחירות יובטחו לצורך פירעון ההלוואה כמו גם לפירעון חובות אחרים לאוצר המדינה.

): נוכח החשש שעלה בדבר פער בין המפלגות המיוצגות בכנסת לבין סיעות חדשות, פער שאגב קיים גם היום ומתבטא בעיקר בחובתן של מפלגות חדשות להציג ערבות כנגד מקדמת מימון הבחירות, מוצעות הטבות שונות לסיעות חדשות, כמו הגדלת תקרת ההוצאות וגובה התרומות המותרות.

): כך, למשל, מפלגה חדשה תוכל לגייס פי-חמישה תרומות ממפלגה שכבר מיוצגת בכנסת.

): לאור העובדה שעל סדר-היום של הכנסת חוק להתפזרותה, מוצע כי תחילתו של החוק תהיה כבר היום.

): ועדת הכנסת אישרה את הצעת החוק פה-אחד, ללא הסתייגויות, ואבקש מהכנסת לאשרה בקריאה השנייה והשלישית.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל שהציג לנו את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שצועק כרגע יושב-ראש הקואליציה, שימו לב, גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית נדרשים 61 קולות בפועל.

יולי יואל אדלשטיין: קרי, שגם אם התוצאה תהיה 59–0, החוק לא עבר.

יולי יואל אדלשטיין: אז מי שמעוניין בהעברת החוק ישב במקומו או תשב במקומה, ואנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014, כפי שהציג חבר הכנסת איתן כבל מטעם ועדת הכנסת, קריאה שנייה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: לחוק לא הוגשו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מייד נעבור לקריאה שלישית – בהנחה שהחוק יתקבל בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–21 – 83 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–21 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 83, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: גם בקריאה שלישית נדרשים 61 קולות לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 79 נגד – אין נמנעים – אין חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה שלישית, 79 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשע"ה–2014, התקבלה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/585; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 14732; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית; קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שהגיע הזמן לומר קדיש, ואני אעשה את זה כאן במסגרת שבה הדברים נעשים כשמדובר בפיזורה של כנסת.

): אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ה–2014, לקריאה השנייה והשלישית, כפי שהוכנה על-ידי ועדת הכנסת.

): על-פי סעיף 34 לחוק-יסוד: הכנסת, מוצע להקדים את מועד הבחירות לכנסת העשרים ליום שלישי, כ"ו באדר התשע"ה, 17 במרס 2015.

): להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אך הוגשו בקשות לרשות דיבור, ואני אבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לפני בקשות דיבור, אני מזכיר לחברי הכנסת שגם כאן נדרשים 61 קולות בפועל.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות, יש בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לכל מבקש.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עומדים כאן לפני שעת הנעילה של הכנסת התשע-עשרה.

נסים זאב: ואנחנו, לקראת סיום יום הכיפורים, אנחנו נושאים עינינו ואומרים: "אל נורא עלילה, המציא לנו מחילה בשעת הנעילה".

נסים זאב: מה המחילה שהממשלה הזאת צריכה לבקש מהציבור שהיא פגעה בו כל כך קשה, בשכבות החלשות, במשפחות ברוכות ילדים?

נסים זאב: על חטא שחטאנו לפניך בדעת ובמרמה – היא חטאה כלפי הציבור; על חטא שחטאה ביצר הרע; על חטא שחטאה בעיניים רמות; על חטא שחטאה בשנאת חינם; על חטא שחטאה בפריקת עול; על חטא שחטאה בעזות מצח; על חטא שחטאה ברגליים ממהרות לרוץ לרעה; על חטא שחטאה בהוצאת דיבה על החרדים; על חטא שחטאה בגאווה ובוז.

נסים זאב: היינו כאסקופה נדרסת במשך שנה וחצי.

נסים זאב: על איזה מהם היא תתבע, על איזה מהם תבקש מחילה וסליחה וכפרה?

נסים זאב: על הראשונות או על האחרונות?

נסים זאב: על הנזכרות או הנשכחות?

נסים זאב: ממשלה שלא חדלה לרגע לפגוע בערכי קודשינו – חוקים אנטי-דתיים.

נסים זאב: הדבר הכי חשוב היה הסנקציות הפליליות, גזירות כלכליות, ביטול קצבאות הילדים, ביטול פטור מארנונה, ביטול כל ההטבות למעונות-יום לנשים עובדות.

נסים זאב: כושר השתכרות 125%, דבר שלא קיים; אין חיה כזאת בשום מדינה בעולם.

נסים זאב: פגעו בסמכויות בתי-הדין, שינויי הסטטוס-קוו, הקיפוח הנוראי – מעבר להסתה.

נסים זאב: כולנו זוכרים את השר לפיד, איך שהוא התחיל את ההסתה בתחילת הכנסת הזאת: "לכו לעבוד", "חיים על חשבון הציבור"; אמרו לנו "פרזיטים", "טפילים", "עלוקות".

נסים זאב: אלה רק מקצת ממשפטי ההסתה החמורים שהוטחו נגד הציבור החרדי.

נסים זאב: החרדים משלמים מסים כמו כולם, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: יותר מ-55% מכלל הציבור החרדי הולכים לעבוד.

נסים זאב: אצל החילונים זה 67%, אז באמת, מה הפער הגדול?

נסים זאב: כמה מובטלים יש, אלה שלא עובדים ולא לומדים?

נסים זאב: בציבור החילוני יש 26%, בציבור החרדי, שלומדים, יש כ-12%.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

נסים זאב: אדוני, אמרו לי עשר דקות.

נסים זאב: אני ממש מתפלא איך זה יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, צריך לזכור שהכספים הולכים אך ורק לתרבות לא שלנו.

נסים זאב: כאשר 900 מיליון מועברים לתרבות וספורט, מה מקבלת מורשת ישראל של הציבור החרדי?

נסים זאב: בקושי 8.5 מיליון.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, הממשלה הזאת קברה את עצמה, אין צורך אפילו בחברה קדישא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יאיר לפיד – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

יאיר לפיד: לא אצטרך את כל שלוש הדקות.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש ממשלת ישראל עשה שתי טעויות: הטעות הראשונה – –

חיים כץ: זהו?

יאיר לפיד: – – היא שהוא לקח את מדינת ישראל לבחירות מיותרות לגמרי, שלא משרתות את הציבור ולא משרתות את הכנסת הזאת, ולא משרתות את עם ישראל; הטעות השנייה היא שהוא יפסיד.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, זה קצת מוזר שכנסת שמחה על פיזור עצמה; זה קצת פיזור עצמי לדעת, ובכל זאת, יכול להיות שמתוך שלא לשמה יבוא לשמה, וייתכן שאנחנו מתחילים בכל אופן ספירה חדשה ואחרת, כי זו המשמעות האמיתית.

אילן גילאון: יכול להיות שהסיום הזה, שלא בא בעתו, כפי שהממשלה הזאת, שלא הייתה בעתה ומשום סיבה, יניב תקופה חדשה ואחרת.

אילן גילאון: ולכן יש לומר היום לאזרחי מדינת ישראל: בידכם הדבר.

אילן גילאון: על כל אזרח במדינת ישראל לשאול יום-יום מה הוא עשה לטובת מדינתו, וכל יומיים מה היא עושה לטובתו בחזרה.

אילן גילאון: יש אפשרות להשפיע ולעצב את המקום הזה שעוסק בחלוקה המרכזית, האוניברסלית, באחריות, בשאלה מי מקבל ומי משלם.

אילן גילאון: אפשר להפוך את הקערה על פיה.

אילן גילאון: הציווי לתקופת התיקון של 100 השנים הבאות בציונות הוא בדיוק הפוך מזה שבן-גוריון אמר על 100 השנים הקודמות; הוא אמר: ממעמד לעם – הציווי ל-100 השנים הבאות הוא מעם למעמד.

אילן גילאון: חברות וחברים, אזרחי מדינת ישראל, תצאו פחות לרחובות ולכו יותר לבחירות.

אילן גילאון: בידכם הדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זאת תחושה מוזרה לעמוד כאן בכנסת, להתפזר אחרי שנה ושמונה חודשים, ועם זאת לחוש: איזה כיף שאנחנו לא צריכים להיות כאן יותר, בהרכב הזה, אני מתכוונת.

זהבה גלאון: זו התחושה, וזה קורה בגלל מלחמה מיותרת ועקובה מהרס ודם; זה קורה על כליאת אנשים חפים מפשע – רק עכשיו הצבענו על חוק ההסתננות, אנחנו התנגדנו אבל היה מי שהצביע; זה קורה בגלל העלאת המע"מ, הקיצוץ בקצבאות והעמקת הפערים; בגלל האיום על הדמוקרטיה וחופש הביטוי; על מיליארדים שמעבירים להתנחלויות והסדרים שעושים עם ש"ס ו"מעיין החינוך התורני"; זה קורה בגלל הון, שלטון וגז; בגלל עליית מחירי הדיור; בגלל הקיפאון בשכר; כי מפקירים כאן עניים ודוחקים את הערבים ומגרשים את הזרים; וזה קורה בגלל ההקצנה הדתית, והלאומנות, והגזענות, וחיזוק ה"חמאס", והתססת ירושלים, והבידוד הבין-לאומי, וקריסת התהליך המדיני, והעיקר, בגלל הניסיון להרוס את התקווה וליבוי הגזענות והשנאה.

זהבה גלאון: איזה כיף יהיה להצביע עכשיו על הפלת הממשלה הזאת.

זהבה גלאון: כמה רע היא עשתה, הממשלה הזאת, וכמה טוב לראות אותה הולכת הביתה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אנחנו יוצאים היום לקרב חשוב על דמותה של הממשלה הבאה, ואנחנו נעשה הכול כדי שהיא תיראה אחרת.

זהבה גלאון: ברוך שפטרנו – בדרך כלל אני לא נוהגת לומר את זה – אבל ברוך שפטרנו, חברי חברי הכנסת, שלום ולא להתראות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, לפני כמה דקות שמענו כאן את – כבר לא שר האוצר, איזה אחד, חבר אופוזיציה, מדבר על זה שהבחירות הוקדמו ולא היה צריך, וגם עכשיו, כמה דקות לפני שאנחנו מצביעים על פיזור הכנסת בכהונה השנייה הכי קצרה בתולדות ישראל, עדיין עוד מקווה ומייחל ומתפלל שאולי כל הדבר הזה לא היה צריך לקרות, כי הוא יודע שכמה מכם, חברי חברי יש עתיד, לא תחזרו לכאן, כי ההישג הזה של 19 מנדטים לא הולך לחזור על עצמו.

תמר זנדברג: ואני רוצה להגיד שאצלנו, בנו, אין שום צער ואין שום חרטה על כך שהבחירות האלה הוקדמו.

תמר זנדברג: אלה בחירות גורליות בתולדות מדינת ישראל.

תמר זנדברג: במרס 2015 אזרחיות ואזרחי ישראל יכריעו האם אנחנו נלך להמשך הדרך שהממשלה הזאת, היוצאת, הביאה אותנו אליה – שהביאה לשיא את הקיצוניות, את הלאומנות, את הגזענות, את השנאה הפנימית בינינו, את העוני, את המשבר ואת הייאוש – או שאנחנו נבחר בדרך אחרת, בדרך טובה יותר של צדק, של שלום ושל תקווה.

תמר זנדברג: אתם יודעים מה?

תמר זנדברג: זו לא בחירה כל כך קשה, זו בחירה די מובנת מאליה, ולכן זה ברור שהכיסאות כאן של כמה שרים, ובראשם של ראש הממשלה, רועדים, כי הם יודעים – אתם יודעים שאתם לא הולכים לחזור לכאן, בטח לא באותה מתכונת.

תמר זנדברג: אם כבר, אתם הולכים לחזור לכאן לשבת בצד הזה.

תמר זנדברג: הגוש הזה שמדברים עליו עכשיו – הקואליציה, הקבוצה שמתגבשת כאלטרנטיבה שיודעת שאפשר לעשות כאן טוב יותר.

תמר זנדברג: זה לא כל כך קשה, פשוט צריך לעשות ההפך מכל מה שעשיתם כאן שנתיים, וחמש שנים ותשע שנים.

תמר זנדברג: זאת הזדמנות יוצאת דופן.

תמר זנדברג: יש בנו התרגשות היום ויש בנו התלהבות ומוטיבציה ורעב לצאת לרחוב ולשכנע את הציבור, וכאמור, זה לא כל כך קשה, כי הציבור, רע לו, והוא רואה שאתם הבאתם למצב הזה.

תמר זנדברג: ולכן אנחנו נציע אלטרנטיבה טובה יותר, נחזור בממשלה אחרת שתציע עתיד טוב יותר, ונראה שכל הממשלה היוצאת הייתה רק חלום אחד רע שהתחלף בתקווה אחרת.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעצם זה נאום אחרון, זו עמידה אחרונה כאן בכנסת התשע-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: לא חייב להיות, יש עוד – – –

עיסאווי פריג': ככה זה יוצא.

שלי יחימוביץ': יש עוד יומיים עבודה.

עיסאווי פריג': יש עוד יומיים.

שלי יחימוביץ': כן.

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו אמורים להגיד דברי הספד.

עיסאווי פריג': כשאתה מוזמן ועולה להגיד דברי הספד, אתה תמיד נזכר ברגעים היפים והטובים של המנוח.

עיסאווי פריג': אני יושב לעצמי ואני אומר: אני רוצה לזכור את הרגעים הטובים של המנוח – הכנסת התשע-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: המנוחה.

עיסאווי פריג': המנוחה, הכנסת התשע-עשרה.

עיסאווי פריג': באמת, אני יושב, חושב, איזה רגעים טובים.

עיסאווי פריג': האם אני אחשוב על "נאום הפיתה" הראשון שהיה לי כאן?

עיסאווי פריג': מה אני אחשוב?

יחיאל חיליק בר: תן לנו אותו.

עיסאווי פריג': לא, באמת.

אברהם מיכאלי: – – – מכל מיני זוויות.

עיסאווי פריג': מה אני אחשוב, אני אחשוב על ביבי בבא ו-40 השודדים?

עיסאווי פריג': מה אני אחשוב?

עיסאווי פריג': אני אחשוב על הביזיון של ועדת הכספים?

עיסאווי פריג': על מה אני אחשוב?

עיסאווי פריג': אני אחשוב על אווירת השנאה, שאין לה אח ורע ולא היה ולא נברא כמותה במדינה מאז קומה?

עיסאווי פריג': על מה אני אחשוב?

עיסאווי פריג': אני אחשוב על הפוליטיקה החדשה – אני מדבר בעד ומצביע נגד, ולהפך?

עיסאווי פריג': על מה אני אחשוב?

עיסאווי פריג': מרוב שאני מנסה למצוא דבר טוב להגיד – חוק הלאום?

עיסאווי פריג': מה אני אחשוב?

עיסאווי פריג': חוק המסתננים?

זהבה גלאון: מע"מ אפס.

עיסאווי פריג': מע"מ אפס?

עיסאווי פריג': הפאדיחה, הבדיחה?

אילן גילאון: שוויון בנטל.

עיסאווי פריג': שוויון בנטל?

עיסאווי פריג': לא, אני לא אכעיס את חברי שאמורים להיות שותפים – – –

אילן גילאון: מה עם הדיור?

עיסאווי פריג': על מה אני אחשוב?

עיסאווי פריג': אני רוצה דבר טוב אחד, אחד, להגיד על הממשלה הזו.

עיסאווי פריג': על ההפחדה?

עיסאווי פריג': על האיומים?

עיסאווי פריג': אתה מדבר על יוקר המחיה – מזכירים לך את האיום האיראני; מדברים על פערים חברתיים – מזכירים לך את "דאעש".

עיסאווי פריג': אתה מדבר על חוסר שוויון – מזכירים לך "ג'בהת א-נוסרה".

אילן גילאון: יש משהו טוב, היא הייתה קצרה.

עיסאווי פריג': היא הייתה קצרה.

עיסאווי פריג': אני חושב, איום, איום, "דאעש", "ג'בהת", ובסוף?

עיסאווי פריג': נתגלה האוצר: האיום, האיום – מהו?

עיסאווי פריג': חוק הלאום.

עיסאווי פריג': האיום הפנימי.

עיסאווי פריג': גילינו את האיום.

עיסאווי פריג': תנו לי, אני מבקש את עזרתכם, תנו לי דבר אחד שאני אזכור מהממשלה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: לא פינית – לא עשית.

עיסאווי פריג': אז אני אגיד לו: התפנית – עשית.

עיסאווי פריג': ואנחנו נדאג ב-17 במרס באמת שה"התפנית" יבוא הלכה למעשה.

עיסאווי פריג': איך אמרה יושבת ראש-המפלגה שלי?

עיסאווי פריג': שלום ולהתראות.

זהבה גלאון: לא להתראות.

עיסאווי פריג': לא להתראות.

יולי יואל אדלשטיין: משפט ממש אחרון.

עיסאווי פריג': משפט אחרון.

עיסאווי פריג': חברים, זה נשמע לכם מוזר, אבל ב-17 במרס יהיה מהפך.

עיסאווי פריג': תזכרו את זה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוכן לעזור לדוברים הבאים – בעצם זה לא אני, זה מלפני מאה שנה – – – אתה בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: הכול בסדר, אדוני?

עיסאווי פריג': זה הסוף של הממשלה.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

יעל גרמן: זה בגלל השיפוע – – –

אראל מרגלית: הוא רצה להגיד break a leg – – –

יולי יואל אדלשטיין: אמר: הנאום האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: ניבא ולא ידע מה ניבא, חבר הכנסת פריג', מה זה?

יולי יואל אדלשטיין: break a leg, בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: אוי אוי אוי.

יולי יואל אדלשטיין: מאחלים לחבר הכנסת עיסאווי פריג' לחזור מן הכנסת התשע-עשרה בריא ושלם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: דילגתי בטעות על חבר הכנסת מסעוד גנאים, אז הוא ידבר עכשיו, ואחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מסעוד גנאים: אולי מי שמדבר על הממשלה קורה לו ככה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, הכול מפני שהוא לא אמר אף מילה טובה על יושב-ראש הכנסת – זה קרה לו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כל הזמן חשב: מה אזכור טוב?

יולי יואל אדלשטיין: מה אזכור טוב?

יולי יואל אדלשטיין: לא אמר אף מילה – בא מייד העונש.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא – – –.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו משוכנעים שהבחירות האלה מיותרות.

מסעוד גנאים: בשטח לא מבינים אותנו, לא מבינים למה הולכים לבחירות.

מסעוד גנאים: אבל אתם יודעים מה?

מסעוד גנאים: טוב שהבחירות האלה – חוק פיזור הכנסת הזה מקצר את ימיה של ממשלה רעה וגרועה.

מסעוד גנאים: היא הייתה ממשלה מצורעת מכל הכיוונים, בפנים ובחוץ; ממשלה שעשתה אווירת "עליהום" על הערבים: חוק הלאום, חוקי הייהוד, תוכנית פראוור, מה לא.

מסעוד גנאים: כל חוק גזעני רע – הממשלה הזאת רצה ללכת עד הסוף פה.

מסעוד גנאים: בקשר לחוק העלאת אחוז החסימה: באמצעות החוק הזה הם לא רצו לראות ערבים בכנסת – הם יראו יותר ערבים; הם רצו להעלים אותנו או להדיר אותנו – אני מקווה שיראו אותנו באופן מסיבי יותר ובערבית חזקה יותר.

מסעוד גנאים: לכן, אני קורא לאחי בציבור הערבי וקורא לכולנו להתאחד כדי שהייצוג הערבי יהיה יותר חזק, וככה הוא יהיה אם אנחנו מתאחדים בסוף.

מסעוד גנאים: מי שלא רצה אותנו בכנסת, יראה אותנו משפיעים יותר, יראה יותר חברי כנסת ערבים.

מסעוד גנאים: זה יכול להיות, זה אפשרי אם כולנו נתאחד, ואני מקווה שזה מה שנעשה.

מסעוד גנאים: בסוף אני אומר לאחי, בערבית: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: באחדות כוח ובפילוג חולשה, וידו של אללה עם החבורה).

מסעוד גנאים: תודה רבה.

נסים זאב: עם ח'ליפות אסלאמית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – אחרון המבקשים רשות דיבור, חבר הכנסת אורי מקלב.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אדוני, בשם סיעת מרצ, בשמי, אנחנו רוצים להגיד לך מילה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, פשוט חיפשתם משהו טוב.

ניצן הורוביץ: אז מילה טובה: ברכות, תודה לך.

ניצן הורוביץ: אומנם כנסת קצרה, אחת הקצרות מאז קום המדינה, אבל אנחנו יודעים שעשית מאמץ גדול.

ניצן הורוביץ: גם התקופה הזאת באופן אישי לא הייתה קלה לך.

ניצן הורוביץ: אז תודה מכל הלב, אני חושב, אולי, בשם כל חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: על זה אני מוסיף לך דקה.

ניצן הורוביץ: הכנסת הראשונה שקמה אחרי מלחמת העצמאות כיהנה שנתיים וחצי; הכנסת הזאת תכהן הרבה פחות.

ניצן הורוביץ: אני חושב שראש הממשלה, שהוביל את הכנסת הזאת לבחירות אחרי כל כך מעט זמן, ראוי לגנאי ולו בשל כך.

ניצן הורוביץ: אני חושב שאחריות לאומית, ובטח של מי שנושא בתפקיד של ראש ממשלה – מצופה ממנו שיחזיק חבילה וידע להוביל מדינה ולהוביל ממשלה ורוב פרלמנטרי בצורה יותר טובה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שגם אנשים שהם לא בצד הפוליטי שלי, דעתם לא נוחה ממה שהתנהל כאן בחודשים ובשבועות האחרונים.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא מצטערים על הבחירות האלה, להפך, אנחנו רואים בהן הזדמנות לתנועה שלנו, לדרך שלנו, דרך שאנחנו מובילים בשם התנועה שלנו כבר יותר מ-100 שנה.

ניצן הורוביץ: התנועה הזאת, ששורשיה ב"שומר הצעיר", בתנועה לזכויות האזרח, שהתמזגו לפני 25 שנה בכנסת הזאת לתנועת מרצ, וכשאנחנו מסתכלים קדימה אנחנו רואים שעתידנו עוד לפנינו.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזמנו של ראש הממשלה הזה עבר.

ניצן הורוביץ: אני חושב שמה שראינו כאן בשנתיים האחרונות, גם בשנים שלפניהן, הצורה הזאת של חוסר אחריות לאומית, של הסתה, של ליבוי יצרים, של הקצנה, של העמקת פערים, זאת לא דרך להנהיג את מדינת ישראל וזאת לא דרך להיות ראש ממשלת ישראל.

ניצן הורוביץ: ויש אלטרנטיבות לראש הממשלה הזה, ויהיה רוב פרלמנטרי שייתן לאלטרנטיבות האלה את הזכות להקים את הממשלה ה-34 במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: והממשלה הזאת תיהנה מרוב פרלמנטרי מוצק ומכנסת שתגבה אותה לאורך זמן.

ניצן הורוביץ: ואז נוכל לטפל באתגרים הרציניים שלפנינו: הדיור, יוקר המחיה, החינוך, השלום, הצדק החברתי.

ניצן הורוביץ: וזאת תהיה ממשלה שתביא תקווה לישראל.

ניצן הורוביץ: לכן, בצד הצער כאזרח, כחבר כנסת, על הביזיון שהיה כאן, אני מסתכל בתקווה קדימה, ואני סמוך ובטוח, אדוני יושב-ראש הכנסת, שהכנסת הבאה – אולי אתה תהיה יושב-ראש הכנסת הבאה, אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא מסתדר עם האיחולים שלך לראש הממשלה.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר לדעת.

ניצן הורוביץ: מה שקרה כאן בשבועיים האחרונים – אי-אפשר לדעת.

ניצן הורוביץ: אולי גם אתה תגיע למסקנה שמקומך בצד השני.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני אגיע למסקנה הזאת אני אפרוש מן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה אני יכול להבטיח לך בפה מלא.

יולי יואל אדלשטיין: לעבור ממפלגה למפלגה זה לא בשבילי.

ניצן הורוביץ: בכל מקרה, אני מאחל לאזרחים הצבעה רחבה, ואני מאחל לכולנו ממשלה טובה יותר.

ניצן הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב ויתר על רשות הדיבור שלו.

יולי יואל אדלשטיין: יסכם יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, תודה, כולם מלינים על קוצר חייה של הכנסת הזאת, אבל בכל זאת, הכנסת הזאת והממשלה שיצאה מתחת ידיה יצרו תקדימים והישגים שאני חושב, ואני מקווה, שהם בלתי חוזרים – שבמשך שנה ותשעה חודשים הממשלה הצליחה לנהל ארבע-חמש מלחמות רצופות, שכל אחת מהן צריכה קדנציה שלמה.

מוחמד ברכה: המלחמה הראשונה היא המלחמה האמיתית.

מוחמד ברכה: המלחמה האחרונה בעזה, שגבתה את הקורבנות החפים מפשע, יותר מ-2,000 בני-אדם, כשאנחנו בסוף המלחמה נמצאים כמו בתחילתה מבחינה פוליטית, מבחינת אי-קיומו של אופק פוליטי; הממשלה הזאת ניהלה מלחמה נגד השלום והאפשרות של השלום, ובמשך תשעה חודשים בעצם ניהלה את המשא-ומתן אבל לא ניהלה שום צעד לכיוון השלום; הממשלה הזאת ניהלה את המלחמה נגד השכבות החלשות והעמיקה את הפערים בחברה, העמיקה את המצוקה של השכבות החלשות, של האוכלוסייה הערבית בעיקר; הוציאה מתחת ידיה מבול של חקיקה גזענית ומדירה ואכזרית, והאחרון שבה היה חוק המסתננים שעבר לפני שעה קלה; ניהלה מלחמה של הסתה גזענית, של חבורות רחוב שאורבות, של ציידי ערבים, כמו שקורה כאן, בירושלים, וכפי שקורה במה שקרוי "תג מחיר".

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, היום, בימים האחרונים או ברגעים האחרונים של הכנסת יש מקום לקריאה לכלל הציבור במדינת ישראל, ערבים ויהודים, יהודים וערבים: יש מקום לתקן זאת ב-17 במרס ולייצר אופק אחר של חיים, של הליכה לכיוון של צדק חברתי, של תמיכה בשכבות החלשות, אופק של שלום, שהאנשים סוף-סוף יחיו במקום נורמלי, ולא יחשבו שהאומללות והמלחמה והפחד והדאגה הם מנת חלקו של כל אזרח.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן, אולי בעצם קיצור ימיה של הכנסת, לייצר בשורה לכל האזרחים.

מוחמד ברכה: אנחנו, כולם, נמצאים במועד הזה של 17 במרס על מנת לנסות ולקיים, והכנסת העשרים תהיה כנסת של פריצת דרך לשלום ושוויון וצדק חברתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, יסיים, יסכם, סליחה, חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן נעבור להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, הוטלה עלי המלאכה לסכם את הדיון בחוק הזה ואולי לסכם את הכנסת התשע-עשרה כולה, ואני מוכרח לומר שבסיכום הזה יש בהחלט יותר דברים שהייתי מקווה שלא נחזור ונראה מאשר כאלה שנתגעגע אליהם.

): אני יכול לומר בצורה ברורה שהאתגרים האדירים שעמדו בפנינו והמורכבות של הדברים שאנחנו צריכים להתמודד אתם כאן, ובוודאי האחריות שבעיני נלווית לכך שאתה מקבל מנדטים ומקבל את הזכות לשבת באולם הזה, ואחר כך מי שמגיע גם ליד שולחן הממשלה – כל הדברים האלה לאו דווקא מצאו תמיד את ביטוים היומיומי בהתנהלות שהייתה כאן.

): אני יכול לומר שהחשבון הזה נכון משני צדי המתרס: הייתה קואליציה מאוד מאוד קשה לניהול, מאוד מאוד מורכבת.

): הרבה מאוד, הייתי אומר, ניסיונות למשוך את הדברים לקצוות, במקום לעשות את הדבר הבסיסי שעליו מושתתת כל קואליציה, והוא העבודה המשותפת, הנכונות לוותר האחד לשני, הנכונות להבין את הצרכים של האחר כדי לנסות ביחד להגיע לתוצאה.

): ואני גם מוכרח לומר שגם האופוזיציה לא תוכל להביט לאחור על הכנסת התשע-עשרה בתחושת גאווה יותר מדי גדולה.

): אחרי הכול, למרות כל הקשיים שהקואליציה התמודדה אתם, היא לא הפסידה באף אחת מקרוב ל-2,000 הצבעות שנערכו באולם הזה, תוצאה שאפילו מבחינה סטטיסטית נתפסת כמעט כבלתי הגיונית, ונדמה לי שגם היא מעידה על כך שגם הלכידות באופוזיציה וגם הנחישות באמת לאתגר את הממשלה באופן אמיתי לא היו מספיקות.

): אני חושב שהדבר הזה בא לידי ביטוי, אגב, גם בהצעות האי-אמון שהוגשו כאן.

): כן, לפעמים יש נושאים אמיתיים במחלוקת.

): גם הממשלה הטובה ביותר עושה שגיאות או עושה דברים שבעיני חלק מן הציבור ובוודאי בעיני מייצגיו כאן יכולים להיחשב לא טובים ולא ראויים.

): אבל ההצעות שהוגשו, והנושאים הלעתים-מגוחכים והמאולצים שהובאו כאן – לפעמים אפילו בזמנים שבהם היה ברור שהממשלה נדרשת לגיבוי כדי להתמודד עם בעיות אמיתיות ומיידיות – אני חושב שגם הם לא הוסיפו כבוד.

): דבר נוסף שלדעתי לא נתגעגע אליו הוא האופן שבו התחילה הקדנציה הזאת – ואני מדבר, אדוני היושב-ראש, על מהלך שבסוף הקרין על כל מה שהתרחש כאן – הוא הפסילה של המפלגות החרדיות, ש"ס ויהדות התורה, מלהיות שותפות בממשלה.

): בעיני, פסילה של ציבור באופן הזה לא הייתה במקומה, ואני יכול אולי גם לומר מכאן שאם יש לקח שכדאי להפנים אותו לקראת הפעם הבאה, הוא שהאופציה הראשונה צריכה להיות ממשלה רחבה, ורק בהיעדר הצלחה בעניין הזה הולכים לפתרונות אחרים, ולא להפך.

): היו בכל זאת כמה נקודות חיוביות.

): אני חושב, אדוני היושב-ראש, אני חושב שבראש ובראשונה אפשר לציין, בעיני לפחות, את חקיקת חוק-יסוד: משאל עם – חוק שמעבר לחשיבות שלו בהגנה על ארץ-ישראל, בהגנה על היכולת שלנו לנהל משא-ומתן מעמדה של עוצמה, יש בו ביטוי מאוד חשוב לצורך בלכידות; חוק כזה שמונע כל מיני תרגילים ומונע כל מיני עסקאות כאלה לצורך מהלכים שהם באמת בעלי משמעות עמוקה ביותר, ועלולים גם להביא לקרע בעם.

): אני חושב שהחוק הזה הוא חוק מלכד מאין כמוהו, שנחקק ועוגן כנורמה ברמה העליונה ביותר כחוק-יסוד.

): הוא בהחלט תרומה, ותרומה חשובה מאוד.

): אני חושב שהיו גם הישגים לא מעטים בתחומי החקיקה – עבודת חקיקה שנעשתה בנושאים חברתיים, בנושאים כלכליים.

): אני חושב שגם לממשלה היו לא מעט הישגים חשובים: המשך המאבק בהסתננות – והיום הוספנו עוד לבנה לבניין החומה החשובה הזו שמגינה על מדינת ישראל מפני אובדן הרוב היהודי, מפני אובדן זהותה – היה בוודאי נושא חשוב שקידמנו כאן.

): עשייה באמת רבה וברוכה בהרבה מאוד תחומים – מביטולה של אגרת הטלוויזיה לאחר כל כך הרבה שנים ועד לבנייתם של כבישים, מחלפים, תשתיות, ושורה ארוכה מאוד של פעולות חשובות שנעשו כמובן בתחום הזה.

): אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, ולבקש לנצל את הבמה הזאת גם כדי להודות מכאן לחברתנו השרה לימור לבנת, ואם אפשר להפנות את תשומת לבה, אני חושב שהיא ראויה – –

יולי יואל אדלשטיין: השרה לימור לבנת.

): – – שנאמר כאן כמה דברים.

): השרה לבנת, אני מבקש פשוט לנצל את ההזדמנות הזו בנאום התשובה והסיכום בעניין הצעת החוק לפיזור הכנסת, ביום שבו הודעת על החלטתך לסיים את הקריירה הציבורית הבאמת-מפוארת שהייתה לך לאורך, נדמה לי, כמעט 23 שנה בכנסת; כ-14 שנה כשרה בממשלה.

): אני עוד זוכר שפגשתי אותך בפעם הראשונה באיזשהו משרד ברחוב דיזנגוף, כאשר היית פעילה והקמת את חוג "מסר", עם חוברות, עם משנה אידיאולוגית מסודרת.

): אני חושב שהיית באמת דוגמה גם למסירות, גם לחריצות, גם לעמידה על דרך ועל אידיאולוגיה, גם באמת לעשייה מקצועית אמיתית במשרדים שעליהם היית מופקדת.

): ומי שהאזין ושמע את הריאיון שהיה אתך, נדמה לי לפני שעות אחדות, בערוץ 2, אני חושב שגם למד דבר או שניים – כיצד אדם שקיבל החלטה שהוא מיצה את הדרך הזאת והולך למקום אחר, עושה את זה בצורה הכי מכובדת, הכי רצינית שאפשר.

): ואני באמת רוצה לומר לך מכאן – אני מרשה לעצמי לומר בשם כל הכנסת כמייצגת של הציבור כולו ובוודאי גם בשמה של התנועה שלנו, תנועת הליכוד – תודה רבה גדולה על שנים ארוכות של עשייה מופתית בשירות הציבור כולו.

): אדוני היושב-ראש, האולם הולך ומתמלא, ועוד מעט אוכל לסיים את המטלה האחרונה אולי שהוטלה עלי במסגרת נושא הגיוסים, והיא להבטיח שאנחנו לא נעבור להצבעה לפני שיהיו כאן 61 הקולות הדרושים.

): אני באמת מאחל גם למי מאתנו שישוב לכאן לאחר הבחירות הקרובות, גם לאותם חברי כנסת חדשים שיגיעו לכאן, שנשכיל להמשיך ולעשות את אותם דברים שעשינו טוב ונכון, שנדע להפיק באמת לקחים מאותן טעויות שנעשו בקדנציה הזאת.

): ואני מאוד מאוד מקווה שהמחזה הלא-טוב הזה, הלא-רצוי הזה, של התפזרות הכנסת לאחר תקופה כל כך קצרה, של הפיכתה של ממשלה לממשלת מעבר לאחר פרק זמן אפילו קצר עוד יותר – כי לקח גם לא מעט זמן עד שהממשלה הורכבה – אני באמת באמת מקווה שאנחנו בכנסת הבאה נשוב לדפוס דומה יותר למה שראינו בכנסת הקודמת, של ממשלה יציבה, של כנסת שמכהנת לאורך זמן ושל עשייה באמת לכל רוחב הגזרה מהממשלה ועד לוועדות.

): אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת אלקין – – –

זאב אלקין: אתה אומר את זה – – –

): אני חושב שזה אולי משפט הסיכום האמיתי שלי לקדנציה הזאת, אבל אני – – –

זאב אלקין: אותנו שכנעת.

): – – – אבל אני מבין שהציבור גם התאסף וגם השתכנע.

): ואני כמובן מבקש לאשר את החוק בקריאה השנייה והשלישית.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי מצטרפים למילים החמות שאמר חבר הכנסת לוין בשם כולנו לשרה לימור לבנת – אמרתי שאנחנו מצטרפים כולנו למילים החמות שאמר לך יושב-ראש ועדת הכנסת, ויש עוד הרבה דברים שלא נאמרו לזכותך בשנים הרבות שפעלת כאן בבניין הזה ובממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, בטרם ניגש להצבעות, אינני יכול שלא להתייחס למצב שנוצר במערכת הפוליטית ולמציאות החדשה שבפניה עומדים כולנו, אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: יציבות שלטונית ויכולת משילות הן האלף-בית של משטר דמוקרטי.

יולי יואל אדלשטיין: בצדק עוסקים בכך בהרחבה בשנים האחרונות גם בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לשלטון אין זכות קיום ללא היכולת האפקטיבית לממש החלטות ממשלה מבלי לקום בכל בוקר עם סימן שאלה לגבי עצם קיומה של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: רבותי, הליכה תכופה לבחירות בטרם עת איננה רצויה.

יולי יואל אדלשטיין: יתרה מזאת, היא פסולה ומיותרת.

יולי יואל אדלשטיין: בצדק הציבור קיבל זאת בתמיהה ואף בסלידה.

יולי יואל אדלשטיין: אך אף שהבחירות המוקדמות מלכתחילה אינן רצויות, בנסיבות שנוצרו הן הרע במיעוטו.

יולי יואל אדלשטיין: במציאות שבה חילוקי דעות לגיטימיים הופכים למחלוקות תהומיות, כאשר הבדלי השקפה הופכים לאיבה אישית ומובילים להתחשבנויות המסנדלות כל יוזמה וכל אפשרות לשיתוף פעולה בתוך הקואליציה, הממשלה הופכת לכלי ריק ולגוף חסר אפקטיביות שבו כל צד עסוק בחולשותיו של האחר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, בטרם נתפזר איש לדרכו, אני מבקש לשוב ולקרוא לכם, כפי שעשיתי בפתח המושב הזה שהיה כידוע קצר מהצפוי, למרות היריבויות הפוליטיות, למרות האמוציות הלא-קלות, למרות הוויכוחים הנוקבים, אנא שמרו על כבודכם, על כבודנו, על כבודה של כנסת ישראל ועל כבודה של הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של יום, אחרי המחלוקות והאידיאולוגיות המקוטבות, יש לנו רק מדינה אחת, כנסת אחת ודמוקרטיה אחת שהיא יקרה לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא משום שהיא כל כך שברירית, שלמותה חייבת להיות ערך עליון, מעבר לחשבונות האישיים והמפלגתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עומדים בפתחה של מערכת בחירות, שמטבע הדברים מחדדת את היריבויות, וכבר עתה מזמנת מתקפות חריפות ואישיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפציר בכם: אנא, נהגו ככל האפשר בריסון ובאיפוק.

יולי יואל אדלשטיין: אל תיגררו לדברי בלע, השמצה והסתה, אל תיבנו מהלבנת פניו של הזולת או מהשחרת היריב האידיאולוגי.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה זאת מתפקידי ומחובתי לעשות הכול כדי להגן על כבודה של הכנסת, אך לא אוכל לעשות זאת לבדי.

יולי יואל אדלשטיין: אתם, היושבים כאן, אתם פניה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: רק אתם תקבעו במוצא פיכם, גם באמצעות הקמפיינים שלכם, את מידת האמון או הריחוק שהציבור יחוש כלפינו.

יולי יואל אדלשטיין: ואין זה סוד שכבר עתה יש מקום רב לחיזוק האמון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברותי, הציבור שבע מהטלת הרפש ההדדית ויתקשה לספוג תקופה נוספת של קמפיינים שליליים.

יולי יואל אדלשטיין: די והותר לנו בשיח האלים והבוטה שרווח ברחוב וברשתות החברתיות.

יולי יואל אדלשטיין: הבה נשאף להוות דוגמה ולהיות מעל לכל זה.

יולי יואל אדלשטיין: זכרו, כשאנחנו מתבטאים בזהירות ובאחריות, גם אליכם וגם אל הכנסת יש יותר כבוד.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע שהציבור ידע להעריך ולכבד יותר את מי שמכבדים את יריביהם ובכך גם את עצמם, את הדמוקרטיה שלנו ואת המוסד החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכם, אזרחי ישראל, אני קורא: גם באווירה שנוצרה, אל תירתעו ואל תוותרו על הזכות שנפלה בחלקכם לקחת חלק בהליך הדמוקרטי, להצביע ולהשפיע.

יולי יואל אדלשטיין: אאחל לכולכם, חברי, הצלחה רבה, איש-איש בדרכו ובדרכה, אם כאן ואם במסגרת אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ה–2014, ללא הסתייגויות, כפי שהציגה לנו ועדת הכנסת באמצעות יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–2 – 93 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התוצאה בקריאה השנייה היא: בעד – 93, אין מתנגדים, אין נמנעים, אחד הצביע נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, בקריאה השלישית נדרשים 61 קולות בפועל.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ה–2014, בקריאה שלישית – ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 93 נגד – אין נמנעים – אין חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ה–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה השלישית: בעד – 93, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הבחירות יתקיימו ב-17 במרס 2015.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב: מעכשיו בהמשך סדר-היום וגם מחר ומחרתיים, כל הנושאים שיועלו לסדר-היום יעלו רק במסגרת ההסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: קרי, אם עולה הצעת חוק כלשהי, יש עליה הסכמה רחבה, מקיר לקיר, בבניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין לכאן את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה על הפסקת כהונתם של שרים ושל סגני שרים ועל מינוי סגן שר – בבקשה, סגן השר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר אקוניס, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, סגן השר אקוניס אתנו, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע, כי בהתאם לסעיף 22(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, החליט ראש הממשלה ב-2 בדצמבר 2014 להעביר מכהונתם בממשלה את השרים האלה: א.

אופיר אקוניס: השר יאיר לפיד; המכתב בדבר הפסקת כהונתו נמסר לשר לפיד ב-2 בדצמבר בשעה 08:05.

אופיר אקוניס: ב.

אופיר אקוניס: השרה ציפי לבני; המכתב בדבר הפסקת כהונתה נמסר לשרה לבני ביום 2 בדצמבר ב-08:27.

ציפי לבני: לא הסתכלתי על השעון.

אופיר אקוניס: האמת שגם אני לא.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו מסכימים על זה שנמסר לך – – –

ציפי לבני: – – –

אופיר אקוניס: אוקיי, בטלפון.

אופיר אקוניס: כהונתם בממשלה של השרים הנ"ל נפסקה ביום 4 בדצמבר, וזאת בחלוף 48 שעות מהמועד שבו נמסר לידיהם כתב ההעברה מכהונתם.

אופיר אקוניס: כמתחייב מסעיף 22(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הודיע ראש הממשלה לחברי הממשלה על כוונתו להעביר את השרים מכהונתם בממשלה.

אופיר אקוניס: השרים ששמותיהם מפורטים להלן הגישו לראש הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כתב התפטרות מהממשלה, כל אחד במועד המצוין לצד שמו: השרה גרמן, השר פרי, השר פירון, השר מאיר כהן.

אופיר אקוניס: התפטרותם של השרים נכנסה לתוקף 48 שעות מהמועד שבו מסרו את כתב התפטרותם לידי ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: הודעה בדבר התפטרות השרים מן הממשלה הובאה לידיעת חברי הממשלה.

אופיר אקוניס: בהתאם לסעיף 26(2) לחוק-יסוד: הממשלה, נפסקה כהונתם של סגני השרים ששמותיהם מפורטים להלן, במועד שבו נפסקה כהונתם של השרים שמינו אותם: ג.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבי וורצמן, סגן שר במשרד החינוך, שכהונתו נפסקה ב-4 בדצמבר, וחבר הכנסת מיקי לוי, סגן שר במשרד האוצר, שכהונתו נפסקה ב-4 בדצמבר.

מיקי לוי: כבוד גדול, אני מודה לך.

אופיר אקוניס: כבוד גדול.

אופיר אקוניס: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת על הפסקת כהונתם של השרים הנזכרים בסעיפים א' וב'.

אופיר אקוניס: בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת על הפסקת כהונתם של סגני השרים הנזכרים בסעיף ג' לעיל.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה לאשר את מינויו, על-ידי ראש הממשלה וממלא-מקום שר החינוך, של חבר הכנסת אבי וורצמן לתפקיד סגן השר במשרד החינוך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת וורצמן ייכנס לתפקידו כסגן השר במשרד החינוך מרגע מסירת הודעה זו.

אופיר אקוניס: לילה טוב.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אין צורך להצביע על הודעה זו.

פנינה תמנו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/588).

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון) (הגברת האכיפה), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת.

פנינה תמנו: בבקשה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני מציג בפניכם את הצעת החוק, אני רוצה להודות לשרה לימור לבנת על הרבה שנים של עשייה, כמובן במישור הספורטיבי.

יואל רזבוזוב: דרכינו הצטלבו בפעם הראשונה כשהייתי חבר במשלחת האולימפית לאולימפיאדת אתונה 2004, את היית שרת הספורט.

יואל רזבוזוב: בהמשך, כשהייתי מחזיק תיק הספורט בעיריית נתניה, היית שרת הספורט.

יואל רזבוזוב: ועכשיו, כמובן, כחבר הכנסת – – –

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אני יודעת שזה ערב מרגש לכולם, אבל בואו נשתדל לשמור על השקט כדי לאפשר לחבר הכנסת להמשיך בדבריו.

פנינה תמנו: תודה.

יואל רזבוזוב: אז אני באמת רוצה להודות לך על כל הרפורמות ועל כל העשייה בתחום הזה ולאחל לך הצלחה בהמשך הדרך.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: עכשיו אני רוצה להציג בפניכם את הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון) (הגברת האכיפה), התשע"ה–2014.

יואל רזבוזוב: חברים, אלימות בספורט היא עובדה קיימת, ולמרות חוק איסור אלימות בספורט, היקף האכיפה של החוק לא מונע מאותם החוליגנים לנהוג כבזירת קרב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאסור להקל ראש בהשלכות השליליות שגורם כל עבריין שתוקף ספורטאי או אוהד אחר לעיני המצלמות, בשידור חי בטלוויזיה, בפני אלפי עדים נוספים.

יואל רזבוזוב: לכן, רק אם ניצור את ההרתעה הרצויה נמגר סופית את האלימות בספורט, וזו המטרה של הצעת החוק הזו.

יואל רזבוזוב: הערך החברתי הנפגע מביצוע עבירת אלימות באירוע הספורט, בדרך אליו או בדרך ממנו, דורש מאתנו לקבוע ענישה מחמירה על עבירות המוגדרות כעבירה הקשורה לספורט.

יואל רזבוזוב: יש להגדיר עבירות אלו כעבירות בנסיבות מחמירות.

יואל רזבוזוב: הצעת חוק זו קובעת שהענישה בנסיבות מחמירות תתבטא בהכפלת העונש המרבי הקבוע לכל אחת מהעבירות הללו בחוק, אך לא יותר מעשר שנות מאסר.

יואל רזבוזוב: צריך לייחס חשיבות יתרה לכל עבירה הקשורה לספורט משום שזו נעשית במקרים רבים ממניע של שנאה, עוינות כלפי בודדים, ציבורים או קהלים מסוימים, וזאת רק בשל זיקתם הספורטיבית, ולא פעם הדברים שלובים גם בזיקתם הדתית או הלאומית.

יואל רזבוזוב: בנוסף, עבירה כזו שמתבצעת באירוע ספורט מגלמת בתוכה פגיעה משמעותית יותר בערכים החברתיים שאליהם אנחנו שואפים כמדינה וכחברה.

יואל רזבוזוב: היא פוגעת במספר רב של אנשים ללא אבחנה, היא פוגעת בסדר הציבורי ובהשתלבותם של צעירים במסגרות ספורטיביות, ופוגעת, כמובן, בערכי הספורט וגורמת נזקים כלכליים מיידיים.

יואל רזבוזוב: כספורטאי אולימפי לשעבר אני יודע שעבור אלפים הספורט הוא חלק בלתי נפרד מהחיים ודרכו ניתן לקדם ערכים חברתיים מן המעלה הראשונה, כחינוך לשוויון ולסובלנות.

יואל רזבוזוב: לכן אני מבקש מכם לתמוך בחוק זה ולהצביע בעדו.

יואל רזבוזוב: כמובן, אני רוצה להודות שוב לכל אלה שעבדו ועמלו על החוק הזה: לחברי ועדת החינוך, ליושב-ראש ועדת החינוך.

יואל רזבוזוב: ואני חושב, אני רוצה להגיד כאן שכל החברים, חברי הכנסת, הוכיחו שוב שהספורט הוא מחוץ לפוליטיקה, וקיבלנו כאן תמיכה גם מהקואליציה, גם מהאופוזיציה, ובאמת הרבה חברי כנסת שהתגייסו לטובת החוק הזה מבינים שהחוק הזה חשוב.

יואל רזבוזוב: אני באמת רוצה להודות לכולם.

יואל רזבוזוב: החוק הזה יובא לוועדת החינוך, התרבות והספורט, ובהמשך – לקריאה שנייה ושלישית.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

פנינה תמנו: אין נואמים, אין תשובת ממשלה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון) (הגברת האכיפה), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אתם מתבקשים לתפוס את מקומותיכם.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון) (הגברת האכיפה), התשע"ה–2014, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

פנינה תמנו: 17 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט לאחר שהתקבלה.

פנינה תמנו: [מס' מ/547; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4453; "דברי הכנסת" ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"א, עמ' 29639; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 5), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דוד רותם.

פנינה תמנו: בבקשה, חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 5), התשע"ה–2014.

דוד רותם: הצעת החוק כוללת מגוון תיקונים לחוק החוזים האחידים, בין היתר בסוגיות הבאות:

דוד רותם: חזקות הקיפוח – מוצע להוסיף שתי חזקות קיפוח חדשות; האחת, לגבי תניה שמקנה לספק באופן בלתי סביר תרופה שאיננה עומדת לו על-פי הדין, והשנייה, לגבי תניות שבמסגרתן הלקוח מצהיר על עניינים שונים.

דוד רותם: נוסף על כך מוצע לקבוע כי תניה שקובעת את מסירת הסכסוך לבוררות, כשלעצמה מקימה חזקת קיפוח, וגם אם תיסתר חזקה זו, תקום חזקת הקיפוח אם לספק השפעה גדולה יותר על תנאי הבוררות.

דוד רותם: תניות בטלות – מוצע לקבוע כי תנאי שפוטר את הספק, באופן מלא או חלקי, מאחריות לנזק גוף או למעשה זדון, יהיה בטל.

דוד רותם: הוראות הנוגעות בהתנהלות בית-הדין לחוזים אחידים – הצעת החוק כוללת כמה תיקונים הנוגעים בהתנהלות השוטפת של בתי-הדין: ההשכלה הנדרשת ממי שמתמנה לחבר בבית-הדין; המקרים שבהם בית-הדין ידון במותב של שלושה או במותב של דן יחיד; אופן הפרסום של החלטות בית-הדין וקביעת המשיבים בבקשה לביטול תניות מקפחות.

דוד רותם: ביטול הליך האישור – הצעת החוק מבטלת את האפשרות של ספק לפנות בצורה יזומה לבית-הדין בבקשה לקבלת אישור בדבר החוזה האחיד שבו הוא משתמש, ומותירה בידי היועץ המשפטי לממשלה, וארגוני צרכנים שהוא הסמיך לכך, את האפשרות להגיש בקשות לביטול תניות מקפחות לבית-הדין.

דוד רותם: הסיבה לשינוי נובעת מכך שהפעלת החוק ב-30 השנים האחרונות לימדה שהליך האישור אינו ממלא את ייעודו ומוביל לבזבוז משאבים ללא הצדקה.

דוד רותם: חיזוק כוחו של בית-הדין – מוצע לחייב ספקים להגיש לבית-הדין נוסח מתוקן של החוזה האחיד בהתאם להחלטות בית-הדין, ולהסמיך את בית-הדין ליתן כל צו הנדרש לצורך הבטחת קיום החלטותיו.

דוד רותם: על-פי המוצע, החלטת בית-הדין על ביטול או שינוי תנאי מקפח תחול גם על חוזים אחידים שבית-הדין קבע לגביהם כי הם דומים במהותם לחוזה האחיד שלגביו ניתנה ההחלטה, וגם על כל החוזים האחידים שנכרתו לפני מועד החלטת בית-הדין, אלא אם כן החליט בית-הדין, בגלל פגיעה חמורה בספק, כי ההחלטה תחול רק על חוזים שייכרתו לאחר מכן.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

דוד רותם: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת רותם.

פנינה תמנו: כפי שאמרת, אין לחוק הסתייגויות.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, תחילה – חבר הכנסת רותם, כדי שתוכל להצביע, אתה מוזמן לרדת ולתפוס את מקומך.

יצחק אהרונוביץ': לא, הוא יכול להישאר.

פנינה תמנו: שיישאר?

פנינה תמנו: אז אנחנו נוסיף אותו לפרוטוקול.

פנינה תמנו: כן, יש לו עוד חוק.

דוד רותם: את יכולה לצרף אותי גם מכאן.

פנינה תמנו: בסדר גמור, אנחנו נצרף אותך מכאן לפרוטוקול.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 5), התשע"ה–2014.

פנינה תמנו: בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, אתם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

דוד רותם: אני בעד.

דוד רותם: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 1–15 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–15 נתקבלו.

פנינה תמנו: 11 חברי כנסת – 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אבקש לציין לפרוטוקול שחבר הכנסת דוד רותם היה חבר הכנסת ה-12 שהצביע בעד הצעת החוק.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

דוד רותם: אני בעד.

דוד רותם: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 5), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק – 13 חברי כנסת בעד הצעת החוק: נא להוסיף את חבר הכנסת דוד רותם.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחמן שי: תוסיפי אותי בבקשה.

פנינה תמנו: אבקש להוסיף גם את חבר הכנסת נחמן שי כמי שתמך בחוק.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, חבר הכנסת דוד רותם.

פנינה תמנו: אתה מוזמן להישאר.

פנינה תמנו: [מס' מ/822; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ג, עמ' 7490; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק – יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דוד רותם, בבקשה.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69), התשע"ה–2014.

דוד רותם: הצעת חוק ממשלתית זו נועדה לאפשר לבית-משפט המבטל הרשעה לצוות כי הנאשם ייתן התחייבות להימנע מעבירה.

דוד רותם: חוק העונשין, התשל"ז–1977, וכמה הוראות חוק נוספות, מסמיכים את בית-המשפט לקבוע כי נאשם ביצע עבירה אך לא להרשיעו.

דוד רותם: בעבר, כאשר קבע בית-משפט שהנאשם ביצע עבירה אולם לא הרשיעו, רשאי היה לתת לגביו צו מבחן או צו שירות לתועלת הציבור.

דוד רותם: בתיקון משנת 2010 תוקן חוק העונשין באופן שמסמיך את בית-המשפט שהחליט שלא להרשיע לצוות על הנאשם לתת התחייבות להימנע מעבירה.

דוד רותם: סעיף 192א לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב] מסמיך בית-משפט שהרשיע נאשם לבטל את הרשעתו.

דוד רותם: בהתאם לסעיף, בית-המשפט שביטל הרשעה רשאי לתת לגבי הנאשם צו מבחן או צו שירות לתועלת הציבור.

דוד רותם: מוצע כעת להתאים את העונש שאפשר להטיל בעת ביטול הרשעה לזה הקיים לעניין אי-הרשעה, ולתקן את חוק סדר הדין הפלילי בדומה לתיקון שנעשה בחוק העונשין.

דוד רותם: לשם כך מוצע להוסיף לסעיף 192א האמור סמכות לבית-המשפט לצוות על נאשם שבית-משפט ביטל את הרשעתו לתת התחייבות להימנע מעבירה.

דוד רותם: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת רותם.

פנינה תמנו: יש בקשות רשות דיבור.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

פנינה תמנו: חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח.

פנינה תמנו: כאמור, אין הסתייגויות להצעת החוק.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, ולאחר מכן להצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, הנכם מוזמנים להצביע על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: אני מוסיפה את חבר הכנסת דוד רותם – 13 חברי כנסת – ואת אלעזר שטרן.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, תשתדלו בבקשה להצביע.

פנינה תמנו: כולכם יושבים במקומותיכם.

פנינה תמנו: אני לא מוסיפה אתכם, אני נורא מתנצלת.

פנינה תמנו: את חבר הכנסת אלעזר שטרן אני מוסיפה, כי כבר אמרתי את שמו.

פנינה תמנו: את השאר אני לא מוסיפה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: כאמור, 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אלי בן-דהן: פנינה, פנינה – –

פנינה תמנו: עברתי, אני מצטערת.

פנינה תמנו: הרבה אהבה אליכם, הרבה כבוד.

אלי בן-דהן: – – הצבעתי בטעות במקום זבולון.

פנינה תמנו: אבקש לכתוב בפרוטוקול שחבר הכנסת אלי בן-דהן – סגן השר אלי בן-דהן – הצביע בשגגה במקומו של זבולון כלפה.

פנינה תמנו: אנחנו, כאמור, אישרנו את החוק.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, חברים.

פנינה תמנו: בבקשה, כולכם, כל מי שרוצה להצביע – מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: לאחר מכן לא אוסיף לפרוטוקול.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 14 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: [מס' מ/835; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ח, עמ' 8482; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה המשותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי משה גפני.

פנינה תמנו: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, הנך מוזמן לדוכן.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר לביטחון פנים – השר לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': אתך כל הזמן.

משה גפני: כן, אני עכשיו עובד בשירותך.

יצחק אהרונוביץ': יש לך חצי שעה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, שהוכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדה המשותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה גפני: נמצא פה יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דודו רותם.

משה גפני: זה למעלה מחמש שנים נעשה בישראל שימוש באזיקים אלקטרוניים במסגרת שחרור בערובה של עצורים ושחרור על-תנאי של אסירים.

משה גפני: ההסדר הזה פועל באופן שאינו מוסדר חוקית.

משה גפני: היו כמה הארכות, בניגוד למה שנקבע בחוק המקורי, בחוק שהיה הוראת שעה.

משה גפני: ההמצאה הטכנולוגית הזאת, שבעולם משתמשים בה בעיקר לפיקוח על אסירים משוחררים על-תנאי, משמשת בארץ גם כפתרון למצוקת המקום בבתי-המעצר ואפשרות לעצורים שלא לשהות בבית-מעצר.

משה גפני: לאחר חמש שנים, שבהן הכנסת דחקה בממשלה להסדיר את הנושא הזה בחוק, הצעת החוק מובאת לפניכם לאחר שהממשלה הגישה אותה, ואנחנו, בוועדה המשותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה ולוועדת החוקה, שינינו דברים שמצאנו לנכון שצריך לשנות, ובסופו של דבר הצעת החוק מובאת כאן בהסכמה.

משה גפני: הפעלת הפיקוח תבוצע על-ידי מרכז שליטה של שב"ס, שייעזר בחברות פרטיות.

משה גפני: בשונה מתוכנית הפיילוט, שבה נעשה שימוש באיזוק אלקטרוני כחלופת מעצר, היינו כדרך לשחרור בערובה, הרי השימוש באיזוק האלקטרוני לפי החוק החדש יהיה מעצר עד תום ההליכים שמתבצע בתנאים שונים משהייה בבית-מעצר.

משה גפני: השינוי בגישה הוא בעיקר כדי לאפשר אכיפה על-ידי גורם מינהלי, אם מתבצעת הפרה של תנאי המעצר בפיקוח על-ידי עצור, ולבצע מעצר של אותו אדם בטרם הובא בפני בית-משפט.

משה גפני: הממונה יהיה סוהר בכיר מטעם שב"ס, שמוסמך להורות על הפסקת הפיקוח האלקטרוני.

משה גפני: בהמשך, המפוקח אמור להיות מובא בפני בית-משפט לא יאוחר מתום שלושה ימים מהפסקת המעצר; קטין – 36 שעות.

משה גפני: אולם לבית-משפט יש שיקול דעת להאריך מועד זה, באופן חריג ומנומק, ב-24 שעות נוספות.

משה גפני: במקרה שמפוקח נמצא שוהה מחוץ למקום הפיקוח, אפשר להחזיקו במעצר עד 24 שעות לפני הבאתו בפני הממונה או סוהר בכיר כאמור, כדי לבחון את הפסקת המעצר בפיקוח אלקטרוני.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, בכמה עניינים עקרוניים בהצעת החוק לא ראתה הוועדה להמשיך את החקיקה בצורה שהממשלה הגישה, ואנחנו שינינו דברים.

משה גפני: מאחר שההצעה לא כללה שום הסדרה של בעלי התפקידים מטעם החברה הפרטית שתתפעל את האיזוק האלקטרוני, קבעה הוועדה כי בעלי התפקידים, אותם טכנאים שיתקינו את המערכת במקומות הפיקוח, והסיירים שאמונים על בדיקה שוטפת של התרעות מערכות הפיקוח, יעברו הכשרות מיוחדות תחת שב"ס, בין היתר כיצד לנהוג באופן שמכבד את פרטיות המפוקחים ובני המשפחה המתגוררים עמם.

משה גפני: האנשים האלה, שימונו על-ידי נציב שב"ס, יהיו מחויבים לשמירה על סודיות, וכן ייבדק עברם הפלילי, והם חשופים מתוקף מינוים לאחריות פלילית בביצוע תפקידם, כמו עובדי ציבור.

משה גפני: סוגיה נוספת היא הגבלת מועדי תחילה וסיום של משפטם.

משה גפני: בחוק הממשלתי לא היה מועד של סיום ההליך הזה, ואנחנו דרשנו שיהיה סיום.

משה גפני: פעמים יש שמישהו נמצא בפיקוח אלקטרוני, והוא יכול לשבת שם זמן לא מוגבל עד שמגישים משפט ועד שמתחילים את הדיון.

משה גפני: אנחנו קבענו, היות שהוא לא נמצא בבית-סוהר, הוא לא נמצא בחדר מעצר, אלא באיזוק אלקטרוני, שפרק הזמן יהיה כפול מההגבלה של סעיפים 60 ו-61 בחוק, שיש בהם הגבלה של מועדים.

משה גפני: ההגבלה במקרה הזה, מכיוון שהוא לא בבית-מעצר, תהיה כפולה מאשר במקרה הרגיל.

משה גפני: הוועדה קיצרה את המועדים שהופיעו בהצעת החוק להבאת העצור בפני שופט, להכנת דיווח לבית-המשפט על תוכנית פיקוח על-ידי המנהל, והכול כדי למנוע עינוי דין מיותר לעצורים, ובמיוחד לקטינים.

משה גפני: הוועדה גם החליטה כי קצין שב"ס הממונה, שיוכל לעצור באופן מינהלי, יהיה אדם שכשיר להיות שופט שלום.

משה גפני: לממונה זה יהיו סמכויות מעין שיפוטיות.

משה גפני: חלוקת המכסות של האזיקים האלקטרוניים בין עצורים לאסירים היא סוגיה נוספת שנחלקות עליה הדעות; לנוכח מחלוקות אלה קבעה הוועדה כי הצו שמוציא השר בעניין חלוקה כזו יובא לאישור הכנסת.

משה גפני: אני מבקש לספר לכנסת – ואני אעשה את זה בקצרה, כי אני רוצה לסיים – שהגיע אלינו החוק הממשלתי שצריך קצין מבחן, עובד סוציאלי, ונקבע שזאת תהיה הוראת שעה לשלוש שנים.

משה גפני: אני וחברי הוועדה אמרנו: אנחנו לא מבינים מה זה, צריך תסקיר, אז מה יהיה בעוד שלוש שנים?

משה גפני: התברר שיש ויכוח בין משרד האוצר לבין משרד הרווחה שמביא את העובדים הסוציאליים, ובוויכוח הזה הפשרה הייתה שנלך על הוראת שעה לשלוש שנים ולאחר מכן יתקיים דיון.

משה גפני: אמרתי: לא בא בחשבון, זה לבזות את הכנסת, כאילו משא-ומתן קואליציוני בין משרד האוצר למשרד הרווחה בחקיקה ראשית, ולא הסכמנו לעניין הזה בשום פנים ואופן.

משה גפני: אמרנו: או שמבטלים את הוראת השעה, או שאין חוק.

משה גפני: לא יכולה להיות חקיקה כזאת, שבה יש הוראת שעה משום שהם לא מסתדרים.

משה גפני: בסופו של דבר התברר שלאחר שמונה חודשים – כך אמרו לי – שלא הגיעו בהם להסדר, ביומיים וחצי, כשאיימנו שלא יהיה חוק, הגיעו להסדר, ואין הוראת שעה.

משה גפני: הוראת השעה בוטלה, והם הגיעו להסכמה ביניהם.

משה גפני: אחד הדברים המרכזיים בדיון היה שבחוק המקורי התברר שיש מקומות – – –

אלעזר שטרן: שכנעת, שכנעת.

משה גפני: לא, אבל יש דברים שאני מוכרח להגיד.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: – – – התברר שיש מקומות שבהם לא יהיה פיקוח אלקטרוני, לא יהיה איזוק אלקטרוני, למשל ביהודה ושומרון, או למשל בעיר לוד, כי לשלוח לשם את האיזוק ולשלוח לשם אנשים, ואם יפרו את תנאי האיזוק, תהיה בעיה.

משה גפני: אמרנו: לא יקום ולא יהיה, לא תהיה הגבלת מקום, וזה יצא, ואנחנו מדברים רק על מקום שיש בו סכנה לנפש באופן מובהק, וכן הגבלות במקומות שבהם אי-אפשר ליישם את הטכנולוגיה האלקטרונית, במקרה שיש מקומות שבהם אין קליטה מהסוג הזה – הכול בעיות טכניות.

משה גפני: בשום פנים ואופן אין בחוק הזה – בחוק הממשלתי הייתה – הגבלת מקום.

משה גפני: הדבר האחרון, יש פה עוד דברים, אבל אני לא רוצה להעלות כי הבנתי שהשתכנעתם.

נסים זאב: אל תשים עלינו את האזיקים.

משה גפני: חבר הכנסת נסים זאב, כדאי שתשמע, הכנסנו סעיף שבו הממונה על כך מטעם השב"ס יפקח על האיזוק האלקטרוני, כי לצערנו יש אסירים שהם שומרי שבת או שומרי מסורת, והוא ייתן אישור לאיזוק האלקטרוני שמותר להסתובב אתו בשבת.

משה גפני: עד היום היה אישור, וקבענו את זה בחקיקה.

משה גפני: הדבר האחרון, שלא קשור לחוק, אבל חשוב שתדעו, אני מסתובב הרבה שנים – מאז אושר בוועדת החוקה החוק של הגבלת הזמן שנותנים לאדם לשבת במעצר.

משה גפני: התברר שכאשר יש יומיים ראש השנה ושבת לאחריו, יש חילול שבת המוני, או חילול חג המוני – כי בתוך יום וחצי או יומיים צריך להביא את כל האסירים לבית-המשפט ולשחרר בערובה – של אסירים וסוהרים ומשפחות וניידות וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אומנם נשיא בית-המשפט העליון, השופט גרוניס, עשה בעניין זה דברים שהם באמת חיוביים, אבל חילול החג לא נעצר.

משה גפני: אני, במהלך החקיקה הזאת, דיברתי על איזוק אלקטרוני, וירדתי מהעניין.

משה גפני: הסכים השופט גרוניס, נשיא בית-המשפט העליון – ואני אומר את זה לשבחו; הסכים לזה השופט שפיצר, מנהל בתי-המשפט, והסכים לזה רב-גונדר פרנקו, נציב השב"ס, שלא ייקחו את האסירים בשלושה ימים כאלה לבית-המשפט.

משה גפני: יבוא שופט – יוכשר מקום שם, בששת המחוזות של השב"ס, שאליו יביאו את האסירים.

משה גפני: זה במקום, ויבוא לשם שופט.

משה גפני: אם יהיה אפשר להביא שופט שאיננו יהודי, זה בוודאי פותר את הבעיה.

משה גפני: אבל הנסיעות האלה של מאות, מאות, מאות אנשים, זה יורד, וזה בהסכמה, ואני משבח גם את נשיא בית-המשפט העליון, גם את מנהל בתי-המשפט וגם את נציב השב"ס והאנשים שעוסקים בזה.

משה גפני: זה תיקון גדול.

אלעזר שטרן: העיקר שרוצחים וגנבים ואונסים לא ייסעו בשבת.

פנינה תמנו: חבר הכנסת שטרן, הוא כמעט סיים את דבריו.

אלעזר שטרן: – – –

משה גפני: אולי תירגע בבקשה.

משה גפני: אז מה אתה רוצה – – –

אלעזר שטרן: סליחה, אני לא ידעתי – – –

משה גפני: אבל מה אשם הסוהר הזה שצריך לנסוע?

משה גפני: הוא איש מסורתי ומכריחים אותו לנסוע.

משה גפני: יש מאות כאלה שנוסעים.

משה גפני: אלעזר, אתה איש לא טיפש.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת גפני.

פנינה תמנו: תודה.

משה גפני: אני מבקש – – –

מיקי לוי: מי שעושה את זה הוא גוי של שבת?

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אמרתי שאם אפשר – בסדר, לא משנה.

פנינה תמנו: חברים, את כל השאלות אתם תוכלו לשאול אחרי שהוא ירד מהדוכן.

משה גפני: זה בסדר, הולכים לכיוון הזה, וזה פתרון שאני מברך עליו.

משה גפני: היה רצון טוב מכל הצדדים בעניין הזה.

משה גפני: זה פתרון שנועד למאות אנשים.

משה גפני: אני רוצה לנצל, גברתי היושבת-ראש, את ההזדמנות הזאת להודות לחברי הוועדה, לכל המומחים אשר השתתפו בוועדה: ליועצת המשפטית, עורכת-הדין נירה לאמעי רכלבסקי, שליוותה את הוועדה בעבודת החקיקה; אני רוצה להודות ליועץ המשפטי של הוועדה אייל לב-ארי; אני רוצה להודות לעורכת-דין גלי בן אור, שגם עסקה עכשיו באחד החוקים הגדולים שעסקנו בהם; אני רוצה להודות למנהלת הוועדה ענת לוי, שבלעדיה אני לא שווה שום דבר; לרכזת הבכירה איילת חאקימיאן, לרכזת נעמי ברוך, לעוזר המחקר רועי גולדשמידט, לדובר הוועדה שמעון מלכה – – –

נסים זאב: – – –

משה גפני: אני רוצה להודות לנסים זאב, שהזכיר לי את זה.

משה גפני: אני רוצה להודות לעוזרי הנאמנים: לריקי, לשמוליק ליטוב, לשלמה פולק, למשה שיפמן, לירח טוקר, אשר עומדים לימיני ימים כלילות.

משה גפני: ואם היה זמן, אבל אין – – –

מיקי לוי: לילות כימים.

משה גפני: לילות כימים.

מיקי לוי: אם ימים כלילות, אתה ישן כל הזמן.

נסים זאב: – – –

משה גפני: אני בלילה ער.

משה גפני: אם היה לי זמן הייתי מספר לכם על עבודת ועדת המדע והטכנולוגיה – –

אבישי ברוורמן: גפני – – –

פנינה תמנו: תודה.

משה גפני: – – על החוק שהעברנו על רווחי הגז, על החוקים הנוספים שהעברנו, אבל אין זמן – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת גפני, אנחנו מודים לך.

משה גפני: – – ואני בהזדמנות אומר את זה.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני השר לביטחון פנים, על הגיבוי שנתת לנו בעניין הזה, על כל השינויים שהיו, והם חשובים מאוד.

משה גפני: אני מבקש את תמיכת חברי מליאת הכנסת בקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

פנינה תמנו: חברי כנסת נכבדים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

פנינה תמנו: קריאה שנייה, בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 1–7 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

פנינה תמנו: 14 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצביע בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 13 בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב, חבר הכנסת גפני.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להודעה של מזכירת הכנסת.

פנינה תמנו: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: [מס' מ/704; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ג, עמ' 7494; "דברי הכנסת" ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ד, עמ' 30162; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק הוא יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי.

פנינה תמנו: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, הצעת חוק מטעם הממשלה, שהוחל עליה דין רציפות.

ניסן סלומינסקי: בפתח דברי אני מבקש להודות לידידי וחברי חבר הכנסת יצחק כהן שעמד בראשות ועדת המשנה לביטוח שהכינה את הצעת החוק לדיון בוועדת הכספים לאחר דיונים ארוכים ומעמיקים וממצים.

ניסן סלומינסקי: כמו כן, אני מבקש להודות גם לחברתי חברת הכנסת מיכל בירן, שתרמה גם כן רבות למתכונתה הנוכחית של הצעת החוק המונחת בפניכם.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאלה היו באמת דיונים ארוכים מאוד, חמישה דיונים ארוכים וכו', אני אעשה את זה טיפה – חצי דקה, מה שנקרא, במקום לקצר.

ניסן סלומינסקי: מגיע להם.

ניסן סלומינסקי: בהצעת החוק מוצע לתקן את שני החוקים העיקריים בתחום השירותים הפיננסיים: את חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ"א–1981, ואת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), התשס"א–2005.

ניסן סלומינסקי: בחוק הפיקוח על הביטוח עיקר התיקון הוא החלפת סעיף 40, שעניינו הוא הנהגת תוכנית ביטוח או שינוי בה.

ניסן סלומינסקי: כיום רוב תוכניות הביטוח מצריכות את המבטחים לקבל היתר מראש מאת המפקח על הביטוח, או שאין הודעה של המפקח על התנגדותו לתוכנית הביטוח או לשינוי בה.

ניסן סלומינסקי: בהצעת החוק מוצע לשנות את הכלל ולהעביר את נטל האחריות על המבטח, שיודיע 30 ימי עבודה לפני המועד שבכוונתו להעניק תוכנית ביטוח או שינוי בה, בכפוף להודעה על התנגדות מצד המפקח, וכן להותיר את אישור המפקח מראש במקרים מסוימים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כמה שפחות רגולציה, ולתת למבטח גם סמכות וגם אחריות.

ניסן סלומינסקי: בנוסף, לאחר דיונים ארוכים וקשים בוועדת המשנה, מוצע להסמיך את המפקח לקבוע הוראות שונות לגבי ענפי ביטוח מסוימים, תוכניות ביטוח מסוימות או שינויים מסוימים.

ניסן סלומינסקי: כן מוצע שהמפקח יהיה רשאי להורות למבטח להפסיק להנהיג תוכנית ביטוח או שינוי בתוכנית, לאחר ששקל את הפגיעה האפשרית במבטח או במבוטח, ואף להורות כאמור גם לגבי פוליסות שהוצאו לפני תוכנית ביטוח, מטעמים מיוחדים שיירשמו, לאחר שמצא שתוכנית ביטוח או תנאי בה מקפח או גורם לפגיעה משמעותית או ממשית בעניינם של המבוטחים.

ניסן סלומינסקי: במקרה מעין זה יחויב המפקח לעשות שימוע למבטח בטרם ייתן את החלטתו המנומקת ולאחר שהתייעץ עם הוועדה המייעצת שתקבל את חומרי השימוע בטרם תייעץ למפקח.

ניסן סלומינסקי: הוראת המפקח במקרה זה תהיה רק ביחס לפעולות שיבוצעו לאחר מתן הוראתו, כלומר לא רטרואקטיבית.

ניסן סלומינסקי: על החלטת המפקח ניתן יהיה לערער בפני בית-משפט מחוזי.

ניסן סלומינסקי: גם בעניין זה התקיימו דיונים ארוכים.

ניסן סלומינסקי: בנוסף, מוצע לתקן את סעיפי העונשים והעיצומים הכספיים שישלימו את התיקונים בסעיף 40.

ניסן סלומינסקי: עוד מוצע לקבוע שהוראות בתוכנית ביטוח שנקבעו לפי סעיף 40 המוצע, לא יסתרו הוראה שאין להתנות עליה לפי חוק חוזה הביטוח, התשמ"א–1981, ואם נקבעה הוראה סותרת, לא ינהגו לפיה.

ניסן סלומינסקי: אם נקבע הסדר אחר לפי הוראת המפקח, ינהגו לפי ההסדר האחר, אלא אם כן ההוראה הסותרת מיטיבה עם המבוטח.

ניסן סלומינסקי: הכול כאן הולך באמת לטובת המבוטח.

ניסן סלומינסקי: נושא נוסף שוועדת המשנה הכניסה הוא החלת ההוראות גם על כתבי שירות שמוצעים בתוכנית ביטוח.

ניסן סלומינסקי: כתב שירות הוא מסמך נלווה לפוליסת ביטוח, הכולל תנאים למתן שירות למבוטח על-ידי ספק שירות, למשל שירותי גרירה שניתנים במסגרת ביטוח רכב.

ניסן סלומינסקי: בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) החליטה ועדת המשנה שלא לכלול את התיקונים המוצעים והמקבילים ביחס לתיקון תקנון קופת הגמל, בדומה לתיקון סעיף 40 לחוק הפיקוח על הביטוח, וכן לגבי תוכנית מיזוג או העברת ניהול, עקב החשש שההשלכות על ציבור החוסכים לפנסיה אינן ברורות דיין.

ניסן סלומינסקי: לפיכך מוצעים תיקונים שונים, ובהם הוראות לעניין הוראות בתקנון הסותרות הוראה לפי החוק האמור או הוראות כל דין אחר, כך שההוראה שלפי חוק הפיקוח על קופות גמל או הוראת כל דין אחר יגברו על התקנון.

ניסן סלומינסקי: כן מוצע לקבוע שבתקנון קופות הגמל ייקבעו גם ביטוחים חיצוניים לקופות הגמל.

ניסן סלומינסקי: השינויים האלה הם שינויים חשובים מאוד; לא עברו בקלות.

ניסן סלומינסקי: הייתה התייעצות רבתי של כל הגורמים הנוגעים בדבר, והם נקבעו באמת אחר עיון מעמיק, ולכן אני מבקש מחברי שיתמכו בזה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני חוזר על התודות, גם ליושב-ראש ועדת המשנה איציק כהן, חבר הכנסת; וגם לחברת הכנסת מיכל בירן; ובתוספת, לעוזרי אלדד, רועי, הילה ורונאל, ולעורך-הדין אייל לב-ארי, שליווה את כל המהלך הזה בהתמדה ובמסירות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת סלומינסקי.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: בבקשה, מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 1–4 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

פנינה תמנו: 11 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת.

פנינה תמנו: הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 28 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: [מס' מ/877; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 11766; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 50), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק – יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי.

פנינה תמנו: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סגן השר לשעבר – באמת מגיעות לכם תודות – יש לנו עוד שתי הצעות חוק שמיטיבות; אני רק לא יודע, אולי בגלל אי-הבנה הן לא עולות היום; יעלו מחר, כך סוכם.

ניסן סלומינסקי: אבל באמת כאן הייתה סדרה של החלטות של ועדת הכספים להיטיב, ואני רוצה להודות לכם – לרשות המסים, לשר לשעבר, לסגן השר לשעבר.

ניסן סלומינסקי: מה שמגיע מגיע.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 50), התשע"ה–2014.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק זו היא חלק משבעה חלקים שפוצלו מהצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 45), התשע"ד–2014, אשר כללה תיקונים בנושאים שונים בחוק מס ערך מוסף.

ניסן סלומינסקי: הבטחנו לך שנעשה – אחרי הפיצולים נעביר את הכול, והעברנו אותם.

ניסן סלומינסקי: תיקון מס' 50 כולל את סעיפים 8, 11(ב) ו-13(ב) מתיקון מס' 45, שעניינם שינוי מנגנון זקיפת התשלומים בחוק מס ערך מוסף, וגם פה, לטובת האזרח.

ניסן סלומינסקי: כיום בחוק מס ערך מוסף נקבע כי כל עוד חייב במס לא ביקש אחרת, ייזקף התשלום לסוגי החובות השונים העומדים לחובתו לפי סדר זה: מס, קנס או כל כפל מס והפרשי הצמדה וריבית.

ניסן סלומינסקי: בהצעת החוק מוצע לשנות את סדר הזקיפה של סוגי החוב כך שיהיו לפי סדר זה: מס, כפל מס, קנס, חיובי ריבית והצמדה שייפרעו בהתאם לחלקם היחסי בחוב כולו.

ניסן סלומינסקי: זאת בדומה למנגנון הקיים כיום בפקודת מס הכנסה.

ניסן סלומינסקי: היום במס הכנסה זה קיים, במע"מ זה לא קיים, ועכשיו אנחנו משווים ומיטיבים.

ניסן סלומינסקי: עוד מוצע לקבוע כי השינוי המוצע ייעשה רק ביחס לחובות בחוק מס ערך מוסף, ולגבי חובות מס קנייה כרגע יישאר המנגנון כפי שהוא כיום.

ניסן סלומינסקי: ואני שוב מנצל את ההזדמנות להודות, גם פה, בהטבה הזאת, לשר לשעבר, לסגן השר, ולידידי זאב פורת מרשות המסים, שליווה אותנו בנושא הזה, וכמובן לעוזרי, ולשלומית ארליך ולשגית אפיק.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, גברתי.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת סלומינסקי.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 50), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: מגיעות ברכות גם לסגן שר האוצר היוצא, מיקי לוי.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 29 בעד סעיפים 1–4 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על החוק.

פנינה תמנו: בבקשה, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 30 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 50), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: [מס' כ/561; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 12313; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 42), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג – אבישי, איננו?

קריאות: הנה הוא, הנה הוא.

פנינה תמנו: הנה אבישי.

פנינה תמנו: רק חיפשנו אותך והגעת.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק – יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 42).

פנינה תמנו: בבקשה.

אבישי ברוורמן: גברתי היושבת-ראש, תודה, ידידי מהדרום, עדיין שר בממשלה, בממשלה הזמנית, חבר הכנסת איציק אהרונוביץ, מכובדי כולם, סגן שר האוצר לשעבר, אני רגיל תמיד שאתה מצד שמאל, אתה חסר לי שם.

מיקי לוי: אתה רואה?

מיקי לוי: אני בצד שלך.

אברהם מיכאלי: – – – באמצע הלילה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגנת הצרכן, תיקון זה וזה וזה, שיזמו חברי הכנסת כבל, חנין, רגב, פרוש, יריב לוין, מאיר שטרית ואחמד טיבי.

פנינה תמנו: תיקון מס' 42, כן?

אבישי ברוורמן: בדיוק כך.

פנינה תמנו: בדיוק כך.

פנינה תמנו: אנחנו בודקים ערנות.

אבישי ברוורמן: פנינהל'ה – כל דבר.

אבישי ברוורמן: שימי לב, כי אני חושב שחבר הכנסת מצנע לא ערני מספיק.

אבישי ברוורמן: חוק הגנת הצרכן והתקנות מכוחו קובעים כי עוסק המספק אחד מן השירותים שאפרט מייד, בעסקה מתמשכת, יספק שירות טלפוני חינם למענה על פניות צרכנים שעניינן ליקויים או פגמים בשירותים שהוא מספק.

אבישי ברוורמן: מדובר בשירותי טלפון נייח או נייד, שידורי כבלים או לוויין, גז, חשמל, מים, שירותי גישה לאינטרנט או שירותי רפואה, כהגדרתם בחוק.

אבישי ברוורמן: השירות הטלפוני שהעוסק מחויב לתת כולל מענה אנושי, וכאשר משך ההמתנה הצפוי למענה האנושי עולה על שלוש דקות, העוסק מחויב להציע לצרכן בהודעה מוקלטת את האפשרות להשאיר את פרטיו כדי שהעוסק יוכל ליצור עמו קשר במועד מאוחר יותר.

אבישי ברוורמן: כדי לשפר את איכות השירות שניתן לצרכן, מוצע לקבוע כי החובה לתת שירות טלפוני חינם כאמור תחול לא רק על פניות שעניינן ליקויים ופגמים, אלא על כל פנייה של צרכן לעוסקים אלו.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק הוגשה הסתייגות מטעם חבר הכנסת יעקב ליצמן, שלפיה החובה לתת שירות טלפוני חינם הכולל מענה אנושי תחול גם על הממשלה, בפעילותה כעוסק, ולא רק על העוסקים הנותנים את השירותים שמניתי.

אבישי ברוורמן: הוועדה, לעומת זאת, סברה כי גם אם יש מקום להטיל על הממשלה חובה לתת שירות כאמור, חוק הגנת הצרכן אינו האכסניה המתאימה לכך, והטלת חובה זו על הממשלה צריכה להיעשות בהתחשבות ובהתאמה לאופי המיוחד של פעילות הממשלה, גם כאשר מדובר בפעילותה כעוסק.

אבישי ברוורמן: בנסיבות אלה נראה לי, גברתי היושבת-ראש, שראוי לדחות את ההסתייגות, ולקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכל חברי הכנסת שהגישו על ההצעה שתתרום לרווחת הצרכנים, ומבקש להודות בזה לצוות הנפלא של הוועדה – כמובן לצוות הייעוץ המשפטי בראשות המשנה ליועץ המשפטי לכנסת עורכת-הדין אתי בנדלר ועורכת-הדין אביגל כספי; למנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון; רכזות הוועדה דקלה טקו, כוכי שבתאי ויפעת לוי ישראל, ולדובר הוועדה ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: כמו כן אני מבקש להודות לצוות עוזרי המסור – נעמה אסרף, איתמר אסף ודורון הדס.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

פנינה תמנו: ואני מודה לך, חבר הכנסת ברוורמן.

פנינה תמנו: כפי שציינת, הוגשה הסתייגות, אבל מכיוון שאני רואה שהמסתייג, חבר הכנסת יעקב ליצמן, איננו נוכח, אנחנו לא נצביע על ההסתייגות, ואנחנו נצביע על החוק כמקשה אחת בקריאה שנייה, ולאחר מכן בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 42), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

פנינה תמנו: בבקשה, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 1–2 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

פנינה תמנו: 14 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: אני מבקשת להוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שהצביעה בעד הצעת החוק.

פנינה תמנו: החוק עבר בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 42), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 15 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: אני מבקשת להוסיף את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לפרוטוקול כמי שהצביעה בעד.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: [מס' כ/580; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 14651; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שתציג את הצעת החוק היא יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב.

פנינה תמנו: בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושבת-ראש, תודה רבה לך, השר לביטחון פנים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מירי רגב: מטרתה של הצעת חוק זו היא לדחות מועדים שנקבעו בחוק תאגידי מים וביוב, התשס"א–2001, לעניין חובתן של רשויות מקומיות להעביר את הפעלת משק המים והביוב שלהן לידי תאגיד מים וביוב, ובהמשך לידי תאגיד אזורי.

מירי רגב: על-פי החוק, החל ביולי 2007 רשות מקומית אינה רשאית להפעיל בעצמה את שירותי המים והביוב שבתחומה, אלא באמצעות חברה למתן שירותי מים וביוב.

מירי רגב: בשנים שחלפו מאז נכנס האיסור לתוקפו הוקמו 55 חברות לפי החוק, אך קרוב ל־40 רשויות מקומיות טרם עשו כן.

מירי רגב: בחוק ההסדרים נקבעו, בתיקון מס' 6 לחוק תאגידי מים וביוב, לוחות זמנים לעניין חובתן של רשויות מקומיות להעביר את הפעלת שירותי המים והביוב שבתחומן לחברה, וכן לעניין החובה להפעיל את השירותים באמצעות חברה אזורית שתספק את אותם שירותים לכמה רשויות מקומיות.

מירי רגב: בחוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014, נדחו המועדים האמורים בשנה, וכן היו אמורות להידחות הסנקציות הקבועות בחוק לעניין רשות מקומית שלא הקימה תאגיד במועד.

מירי רגב: לפני כמה חודשים הקימו שר האוצר ושר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים צוות בין-משרדי לבחינת מבנה משק המים, בשיתוף נציגִי חיים ביבס, יושב-ראש השלטון המקומי.

מירי רגב: לצערי הצוות לא הספיק לסיים את עבודתו – קבענו להביא את ביטול תאגידי המים, ומשום שהצוות לא סיים את עבודתו, לא נוכל לפזר את הכנסת ולא להביא חוק שיאריך בשנה את אי-הארכת התאגוד, ובכך נכפה על אלפי אזרחי המדינה תאגיד מים ומחיר מים גבוה יותר ממה שהם משלמים היום.

מירי רגב: לכן, הצעת חוק זו מאפשרת המשך אי-התאגדות של ערים שלא התאגדו בתאגיד מים, בשנה.

מירי רגב: כמו כן הושג הישג נוסף, שאותם ראשי ערים שלא התאגדו לא יהיו עליהם סנקציות, יבוטלו הסנקציות מייד.

מירי רגב: כללים אלה אישרה רשות המים לפני כמה ימים.

פנינה תמנו: אז הסנקציות מבוטלות בתיקון?

מירי רגב: כמו כן התחייב משרד האוצר כי כספים שהופרשו לקרן השיקום יוכלו לשמש גם רשויות שלא התאגדו לשיקום תשתיות המים והביוב שבתחומן.

מירי רגב: מבחינתי זהו הישג, אך זאת לא המטרה הסופית.

מירי רגב: המטרה הסופית היא לבטל את תאגידי המים.

מירי רגב: בעזרת השם, בממשלה הבאה נתקדם צעד נוסף ונביא בשורה לאזרחי המדינה, שכן תאגידי המים הפכו לפרה חולבת של האוצר.

מירי רגב: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

מירי רגב: אני מבקשת להודות לשר סילבן שלום, שהיה שותף למהלך הזה כולו; לשר יאיר לפיד, שהיה שותף למהלך הזה כולו; לראש אגף התקציבים אמיר לוי, שללא התערבותו והנחייתו את הצוות המקצועי לא היינו מגיעים לאישור החוק הזה היום; לחברי הכנסת באופוזיציה ולחברי יעקב אשר שליווה את החוק הזה יחד עמי, יחד עם חברי חבר הכנסת דוד אזולאי.

מירי רגב: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין ולמנכ"ל על כל הסיוע במהלך השבועיים האחרונים, באישור שתי חקיקות מאוד מאוד משמעותיות לחברה הישראלית, תאגיד המים וחוק המסתננים.

מירי רגב: לסיום, אני מבקשת להודות למנהלת הוועדה לאה, לשוש, לרחלי, לאיה, לליאת, ליוליה ולרונית הדוברת, על כל הסיוע.

מירי רגב: אומנם אנחנו לא מסיימים את עבודת הוועדה, אבל אני ממחר – יש לי פריימריז, ואני צריכה להתכונן לזה.

מירי רגב: אני רוצה להודות מאוד לתומר יקירי על כל הסיוע, על כל העזרה; לך, לגלעד, לרוני וללירון.

מירי רגב: אני רוצה להודות לכל חברי חברי הכנסת, לאחל לכולנו בהצלחה בבחירות, וגם להודות ולאחל הצלחה לשרה הפורשת לימור לבנת.

מירי רגב: בהצלחה לכולנו ובשורות טובות.

פנינה תמנו: תודה לחברת הכנסת מירי רגב.

פנינה תמנו: אין הסתייגויות להצעת החוק, יש בקשות לרשות דיבור.

פנינה תמנו: אני רואה שרבים מאלה שנרשמו אינם נוכחים.

פנינה תמנו: אני מקריאה: חבר הכנסת אליהו ישי – אינו נוכח; חבר הכנסת אריה דרעי – אינו נוכח.

פנינה תמנו: חבר הכנסת יצחק כהן?

יצחק כהן: מוריד.

פנינה תמנו: אתה מוריד.

פנינה תמנו: אז אין אף אחד שנרשם לרשות דיבור.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014 בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: חברי כנסת, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 33 בעד סעיפים 1–4 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

פנינה תמנו: 13 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 34 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 8), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 13 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: אני מבקשת להוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת דוד צור כמי שתמך בהצעת החוק וחבר גם בוועדת הפנים.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: נעבור להודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

פנינה תמנו: בבקשה.

): תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת, כי ועדת הכנסת החליטה למנות לסיעת הליכוד ממלא-מקום קבוע בוועדת הכספים.

): כיום אין לסיעת הליכוד ממלא-מקום קבוע בוועדה זו.

): חברת הכנסת איילת שקד תכהן כממלאת-מקום קבועה בוועדת הכספים מטעם סיעת הליכוד ותחדל לכהן כממלאת-מקום קבועה מטעם סיעת הבית היהודי.

): ואין מעבר של חברת הכנסת שקד לליכוד, שלא יובנו הדברים לא נכון.

): תודה.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

פנינה תמנו: [מס' כ/581; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 14640; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 160), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק הוא יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

פנינה תמנו: בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 160), התשע"ה–2014, שיזם חבר הכנסת אלעזר שטרן.

חיים כץ: הצעת החוק מבקשת לתת פטור מתשלום דמי ביטוח לאומי וכן מדמי ביטוח בריאות למי שסיים את שירותו, במשך חודשיים לאחר סיום השירות, ובלבד שאינו עובד ואינו עובד עצמאי והכנסתו אינה עולה על ההכנסה הקבועה לעניין זה בחוק הביטוח הלאומי.

חיים כץ: במה עסקינן?

חיים כץ: מן המקובלות הוא שאצלנו החיילים שמשתחררים מהצבא נוסעים לחו"ל.

חיים כץ: נוסעים לחו"ל, לא יודעים שצריכים לשלם ביטוח לאומי, חוזרים – משיתים עליהם קנסות ומסבירים שהם לא שילמו.

חיים כץ: בא חבר הכנסת אלעזר שטרן, שרצה לתת להם פטור של שנה, אבל מה לעשות שכל שנה כזאת, כל חודש כזה – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: – – – 5 מיליון.

חיים כץ: הוא אמר: אני אעשה סדק בקיר ואתן פטור לחיילים ששירתו ויצאו – במידה שהם לא עובדים – פטור מביטוח לאומי לחודשיים.

חיים כץ: הסדק הזה, אני מקווה שנרחיב אותו בקדנציה הבאה.

חיים כץ: אני מברך אותך על הצעת החוק.

חיים כץ: אני מברך אותך גם על זה שהיית מוכן להתפשר.

חיים כץ: אני רוצה להודות למציע, חבר הכנסת אלעזר שטרן; למנהלת הוועדה, וילמה מאור – את החשבון אתה אני אגמור בהצעת החוק הבאה; לצוות המסור של הוועדה – אתי, מעיין, ענת ואורי; תודה ליועצת המשפטית של הוועדה נועה בן-שבת, וכמובן תודה לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו וקורל אבירם.

חיים כץ: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות.

חיים כץ: אני מקווה שהיא תעבור בקלילות.

חיים כץ: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

פנינה תמנו: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות; אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 160), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: הנכם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 35 בעד סעיפים 1–3 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

פנינה תמנו: 14 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, בבקשה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 36 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 160), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: 16 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: מזל טוב.

פנינה תמנו: [מס' כ/582; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 14645; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק – יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת מתפזרת, ואני רוצה להגיד לכם שהצעת החוק הזאת היא ההצעה ה-177 שוועדת העבודה והרווחה מעבירה בקדנציה וחצי.

חיים כץ: 177 חוקים בקריאה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: תעשה מה שאני אומר לך.

אבישי ברוורמן: אמר קיקרו, מגדולי הנואמים והסנטורים: ככל שיש יותר חוקים, החברה יותר מושחתת.

חיים כץ: 177 חוקים שנגעו באוכלוסיות הכי חלשות, בילדים במצוקה, באנשים, בזקנים.

חיים כץ: 177 חוקים.

חיים כץ: יש לנו עוד שניים שיעברו בלי נדר בימים הקרובים.

חיים כץ: חסר לנו אחד לעשר פעמים ח"י.

חיים כץ: 180 זה מספר יפה.

מיקי לוי: אם היית מעביר היום את הנוכחי, היה לך ח"י.

חיים כץ: נו, מה לעשות.

חיים כץ: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, חוק שיזמתי עם קבוצה של חברי כנסת שנמצאים פה: יריב לוין, איתן כבל, מירי רגב שהלכה, היא לא ידעה.

חיים כץ: הצעת חוק זו, ששולבה בחוק הודעה לעובד (תנאי עבודה), התשס"ב–2002, נועדה להפחית את האי-ודאות הכרוכה בהליכי מיון וקבלה לעבודה ולאפשר למועמדים שטורחים להגיע לריאיון או לבחינה לקבל מידע בכתב על התקדמות הליכי המיון, לרבות מקרים של ביטול המשרה.

חיים כץ: כמו כן, במקרה שהמשרה כבר נתפסה – לקבל הודעה על כך שלא התקבלו לעבודה.

חיים כץ: מוצע לחייב מעסיק למסור למועמד לעבודה הודעה על התקדמות הליכי המיון לפחות אחת לחודשיים מהמועד שבו המועמד השתתף לראשונה בריאיון או בבחינה.

חיים כץ: את ההודעה על אי-קבלה לעבודה יש למסור למועמד לעבודה בתוך 14 ימים מהמועד שבו אדם אחר התקבל לעבודה שלגביה התקיימו הליכי המיון.

חיים כץ: מוצע להחריג מתחולת החוק עבודות שתקופת העבודה בהן אינה עולה על 30 ימים, וכן עבודות בענף ההסעדה ועבודות אצל מי שמעסיק לא יותר מ-25 עובדים.

חיים כץ: לשר הכלכלה תהיה סמכות לקבוע בתקנות, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, סוגי עבודות ומקומות עבודה שלגביהם לא תחול חובה זו.

חיים כץ: לבית-הדין לעבודה תהיה סמכות ייחודית לדון בתביעות של הפרת החובה לתת הודעות כאמור למועמד לעבודה, ובית-הדין יהיה מוסמך לפסוק פיצויים למועמד לעבודה על הזק שנגרם לו, גם אם אינו נזק של ממון, וכן יהיה מוסמך לתת צו לתיקון ההפרה, למשל לעדכן את המועמד לעבודה במצב התקדמות הליכי המיון.

חיים כץ: תחילתו של חוק זה 45 ימים מיום פרסומו, והודעה ראשונה על התקדמות הליכי מיון שהוחל בהם לפני יום התחילה וטרם התקבל אדם לעבודה בהם תימסר בתוך חודשיים מיום התחילה.

חיים כץ: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: הפעם אני רוצה לחרוג ממנהגי ולהודות קודם כול לצוות המסור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – אתי, מעיין, ענת ואורי; תודה מיוחדת ליועצת המשפטית נועה בן-שבת, שקרעה את עצמה, קרעה את עצמה בתקופה האחרונה וקידמה חקיקה; כמו כן – לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו וקורל אבירם.

חיים כץ: עכשיו אני רוצה להודות, בפעם האחרונה מבחינתי, מעל במה זו, למנהלת הוועדה המיתולוגית וילמה מאור, שמסיימת את תפקידה לאחר למעלה מעשור כמנהלת ועדת העבודה והרווחה וכ-42 שנות עבודה בכנסת.

חיים כץ: 42 שנות – לא מוחאים כפיים בכנסת.

אורי מקלב: לא מוחאים כפיים, אנחנו מוחאים לה בלב.

אורי מקלב: מכל הלב, ברכות מכל הלב.

מיקי לוי: זה משהו מיוחד.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: נכון, זה משהו ספונטני.

אברהם מיכאלי: – – –

חיים כץ: וילמה, שהמקצועיות, המסירות והאדיבות הן שמה השני, היא חלומו של כל יושב-ראש ועדה, ולא בכדי שמה הולך לפניה.

חיים כץ: וילמה יקרה, היה לי עונג וכבוד לעבוד במחיצתך, ואני מודה לך על השעות הארוכות, הסבלנות הבלתי-נגמרת, החיוך, האכפתיות האין-סופית, המסירות והמקצועיות הבלתי-רגילות, והמעלה הגדולה ביותר שלך היא היותך בת-אדם, מעלה שלא הרבה אנשים זוכים להיות בה.

חיים כץ: את זכית.

חיים כץ: בת-אדם – ביידיש קוראים לזה "מענטש".

חיים כץ: את, חבל לך על הזמן.

חיים כץ: עשינו ביחד דברים גדולים והובלנו תהליכים משמעותיים שבאים לידי ביטוי בין היתר בכך שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בניהולך נבחרה לשיאנית החקיקה של הכנסת בשנה או בקדנציה השנייה ברציפות.

חיים כץ: והחוק הזה, החוק שהעברנו, הוא מס' 177.

חיים כץ: נגענו בכל החוליות החלשות במדינת ישראל.

אורי מקלב: 177 בקדנציה הזאת?

חיים כץ: 50 בקדנציה הזאת.

חיים כץ: נגענו בכל האוכלוסיות החלשות: ילדים בסיכון, אלמנות, אלמנים, זקנים, עובדים, חולים.

חיים כץ: במה לא נגענו?

חיים כץ: בכל מה שהיינו מוכנים לוותר והיינו אומרים שלא יהיה במדינת ישראל.

חיים כץ: היינו רוצים חברה יותר בריאה, יותר חזקה, אבל מה לעשות, אנחנו לא מקבלים את מה שאנחנו רוצים, ואת – אין ספק – אני לא נכנס לתקנות.

חיים כץ: אני לא רוצה שחברי אבישי יתרגז על התקנות; דרך אגב, עשינו יותר מ-1,000 דיונים.

חיים כץ: לא רוצה שתתרגז על התקנות.

אבישי ברוורמן: חברה בריאה יש לה פחות חקיקה, נורמות עבודה – – – כנסת ישראל.

חיים כץ: נכון, היא לא לוקחת תרופות.

חיים כץ: אין ספק שהיה לך חלק חשוב מאוד, ובלתי מבוטל, בהישגים הרבים שלהם אחראית הוועדה הזאת, לרווחת כללי אזרחי ישראל, ואנחנו חבים לך את תודתם.

חיים כץ: מי שיגיע אחרייך יידרש להיכנס לנעליים גדולות מאוד.

חיים כץ: אני מאחל לך, בשמי ובשם הצוות שלי, הצלחה רבה ופרישה מהנה.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך שאשרי המקום שיש לו עובדים כמוך, אשרי המקום.

חיים כץ: תודה רבה על מה שנתת, בטוח עכשיו תיסעי עם משפחתך, תעשי הרבה קעקועים – על כל נסיעה מיוחדת קעקוע, תעשי הרבה קעקועים, תבלי, תיהני, מגיע לך, עבדת קשה.

חיים כץ: מגיע לך.

חיים כץ: תודה רבה על כל שנות העבודה שלך.

חיים כץ: תודה רבה על מה שעשית בוועדה.

חיים כץ: תודה רבה ממני, תודה רבה מחברי הוועדה.

חיים כץ: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש הוועדה, במיוחד על – גם אנחנו מצטרפים לדברי הברכה והאיחולים למנהלת הוועדה.

אורי מקלב: כולנו מלאי הערכה והוקרה על עבודתך המסורה, המקצועית והמיוחדת, שבאה לידי ביטוי גם בחוק הזה וגם בחוקים אחרים, ואין פרידה מכובדת מזו, כפי שעשה את זה יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: אנחנו גם מודים לך על הצורה המכובדת, וההערכה וההוקרה, על הדברים שאמרת לכבודה של מנהלת הוועדה וילמה מאור.

אורי מקלב: אם כך, לא נשאר לנו אלא לחתום את הדברים האלה בהצבעה על הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: קריאה שנייה, כהצעת הוועדה – אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 37 בעד סעיפים 1–9 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

אורי מקלב: 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

אורי מקלב: זו הייתה קריאה שנייה?

אורי מקלב: אני מתנצל.

אורי מקלב: עכשיו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: הצבעה מס' 38 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, נתקבל.

אורי מקלב: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, אושרה – ואני אומר את זה באופן ברור – גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית, ועכשיו היא תוכל להיכנס לספר החוקים.

אורי מקלב: אני מתנצל על ההצבעה שלא נעשתה קודם.

אורי מקלב: [מס' כ/572; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 12725; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור להצעת חוק הבאה, הצעת חוק קביעת מועד כניסה לתוקף של הוראות סימון מזון ארוז מראש, התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת ברוורמן, הדוכן לרשותך.

אורי מקלב: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, וגם אין בקשות לדיבור.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש – קודם כול, וילמה, אני באמת רוצה לברך אותך גם פה.

אבישי ברוורמן: לא ידעתי לפני זה, כשראיתי אותך, שאת עוזבת.

אבישי ברוורמן: אני אומר שאני מנצל – לברך גם את וילמה, באמת, על הרבה מאוד שנים.

אבישי ברוורמן: אני עוד בפגרה הזאת, כנראה – הפגרה, בחירות, כל הקרקס הזה, ואנחנו חלק מהדמוקרטיה העלובה, היום, של מדינת ישראל, אני עוד אמשיך להעביר חוקים בשבועות הקרובים, אבל זה כנראה בפיזור, הפעם האחרונה שאני יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני אפרד מהצוות הכי טוב שאני ראיתי בכנסת, של ועדת הכלכלה, יותר מאוחר, כי זכיתי לעבוד באמת עם צוות מקצועי בעולם שהמקצועיות בו והמריטוקרטיה יורדות לשיאים הנמוכים ביותר.

אבישי ברוורמן: ואני אעשה את זה ברגע – אבל אני כבר אומר, באמת, שזכיתי לעבוד עם אנשים באמת טובים ומקצועיים ששומרים על קרנה של הכנסת גם כשחברי הכנסת מורידים אותה לפעמים לרמות הנמוכות ביותר.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק קביעת מועד כניסה לתוקף של הוראת סימון מזון ארוז מראש, התשע"ה–2014, שיזמו חברי הכנסת – אני רואה פה את איילת שקד – מאיר שטרית, מירי רגב, איתן כבל ויריב לוין.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק עוסקת בהוראות סימון של מזון ארוז מראש הניתנות על-ידי מאסדרים שונים, ובכללם משרד הבריאות, משרד החקלאות, משרד הכלכלה, מכון התקנים ועוד.

אבישי ברוורמן: על-פי המצב הקיים כיום, לכל מאסדר ניתנה הסמכות לקבוע הוראות סימון שונות על אריזות המזון, ובכלל זה לקבוע מתי הוראות אלה תיכנסנה לתוקף.

אבישי ברוורמן: ריבוי המאסדרים וחוסר התיאום ביניהם, כמו בין כל משרדי הממשלה כאן, וכנראה גם בוועדות הכנסת, שמובלות באדנות ובחוכמה, אבל בלי תרבות, על-ידי האנשים שמובילים פה את התהליכים, גורמים לשינויים תכופים של הסימון על אריזות המזון, דבר הכרוך בעלויות גבוהות, שמטבע הדברים מגולגלות בסוף על הצרכן.

אבישי ברוורמן: בהתאם להצעת החוק יהיה מועד אחיד לכניסתן לתוקף של הוראות הסימון שניתנו במהלך שנה מסוימת, וכך תתאפשר היערכות מרוכזת לכלל השינויים שנדרשו לסימון על אריזות המזון.

אבישי ברוורמן: כך, הוראת סימון שפורסמה בין 1 בינואר ל-31 בדצמבר בשנה כלשהי תיכנס לתוקף שנתיים מתום אותה שנה.

אבישי ברוורמן: לכלל זה נקבעו שני חריגים: האחד, מאסדר מוסמך לקבוע מועד מוקדם יותר לכניסת הוראות הסימון לתוקף אם קיים חשש ממשי לפגיעה בשלום הציבור, בריאותו או ביטחונו, להטעיית הצרכן, או שמדובר בהוראות סימון בענייני כשרות; השני, בהוראת סימון שחלה על התחייבות המדינה בהתאם לאמנה בין-לאומית, המאסדר יקבע את מועד הסימון בהתאם להתחייבויות.

אבישי ברוורמן: במסגרת דיוני הוועדה הוספנו שתי הוראות מהותיות נוספות:

אבישי ברוורמן: אפשרות סימון מוצרי מזון לפי הוראת סימון חדשה שפורסמה, גם אם זו טרם נכנסה לתוקף, אם המאסדר לא קבע אחרת; החרגה של הוראת סימון חדשה לגבי מזון ארוז שסומן קודם לכניסת ההוראה לתוקף, כך שעוסקים יוכלו להיפטר ממלאי מזון שסומן בהתאם להוראה הישנה ללא צורך באיסוף המוצרים מהמדפים בשל הוראת הסימון החדשה.

אבישי ברוורמן: גם הוראה זו תחול רק אם המאסדר לא קבע אחרת.

אבישי ברוורמן: חשוב לציין שהסמכות שניתנה למאסדר לסטות מהכלל בדבר כניסה לתוקף של הוראת סימון במועד אחיד מותנית בפנייה לוועדה המייעצת, שהיא ועדה בין-משרדית שבה שישה חברים, ובהם נציג משרד ראש הממשלה – היושב-ראש, ונציגי משרד הכלכלה ומשרד הבריאות, הרשות להגנת הצרכן ומכון התקנים.

אבישי ברוורמן: מדובר בוועדה מקצועית אשר תבחן את פניות המאסדרים בהיבט רוחבי, תשקול את כלל האינטרסים הנוגעים בעניין ותמליץ בפניהם אם יש מקום לסטות מהכלל שנקבע בחוק.

אבישי ברוורמן: אסכם ואומר כי הצעת החוק המונחת בפניכם היא נדבך נוסף בפעילותה של ועדת הכלכלה להורדת יוקר המחיה בישראל.

אבישי ברוורמן: החוק המוצע יוביל במובן מסוים לייעול ולהוזלת הליכי הייצור, ומהוזלה זו ייהנו בנקודת הסיום, כך יש לקוות, הצרכנים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות לחברת הכנסת איילת שקד, אשר הובילה את יוזמי הצעת החוק ולקחה חלק פעיל בדיוני הוועדה.

אבישי ברוורמן: פעמים רבות בוועדת הכלכלה אין יותר מדי נוכחים – זה לא רק בוועדה הזאת; זה גם חלק מהתרבות הקלוקלת בכנסת ישראל.

אבישי ברוורמן: אני רוצה, אבל, כאן באמת להודות לצוות.

אבישי ברוורמן: אני, בכנסת הזאת, באמת – הייתי יושב-ראש ועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד שההנאה שהייתה לי בוועדת הכלכלה היא ההנאה הרבה ביותר, מאיכות הצוות הטוב ביותר שעבדתי אתו, וגם הצוות שכרגע משרת אותי – איתמר אסף, נעמה אסרף ודורון הדס – זה הצוות הטוב ביותר שהיה לי בשמונה השנים וחצי שאני בכנסת.

אבישי ברוורמן: אתי, אני רוצה להודות לך, את אחת ויחידה, אתי בנדלר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות כמובן לעורכת-הדין אביטל סומפולינסקי, שבמקרה הזה הייתה יד ימינה של אתי בנדלר; לאה ורון, אין עלייך במקום הזה.

אבישי ברוורמן: את שומרת על civil service כשחברי כנסת מתפקרים ומתנהגים בצורה לא תרבותית ולא אחראית ואת עומדת כצוק.

אבישי ברוורמן: לעתים גם את לפעמים לא יכולה למנוע, כולל החרפה שראינו היום לגבי החוק של רשות השידור, חרפה; דקלה טקו, כוכי שבתאי, יפעת לוי ישראל; אני רוצה להודות לליאור רותם, שהוא פשוט אדם מדהים, דובר מדהים, איש צנוע; לא חטא ביהירות המוגזמת שיש פה בכנסת ובעודף הברברת הזאת שהתפתחה פה אצל משרתי ציבור, שמדברים הרבה וחלקם עושים מעט.

אבישי ברוורמן: ליאור, אתה דוגמה לאנשים שכשהם מדברים, עושים את זה בצניעות ובהבנה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות לכולם.

אבישי ברוורמן: להצעה זאת לא הוגשו הסתייגויות.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אתה אדם הגון ואציל, אתה מוסיף לכנסת הזאת, לך להצבעה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אתה היום באווירה של להודות.

אורי מקלב: אנחנו מקווים שגם בכנסת הבאה תוכל להודות ולהוביל חוקים ולעשות דברים חשובים וטובים.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו עסוקים בהצעת החוק שאתה העלית ואתה הבאת בשם ועדת הכלכלה, שהיא הצעת חוק קביעת מועד כניסה לתוקף של הוראות סימון מזון ארוז מראש, התשע"ה–2014.

אורי מקלב: אנחנו מעמידים את זה לקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 39 בעד סעיפים 1–18 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–18 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור לקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 40 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק קביעת מועד כניסה לתוקף של הוראות סימון מזון ארוז מראש, התשע"ה–2014, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק קביעת מועד כניסה לתוקף של הוראות סימון מזון ארוז מראש, התשע"ה–2014, אושרה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

אורי מקלב: אנחנו נבקש מחברת הכנסת איילת שקד לעלות ולהודות למי שצריך להודות בהצעת החוק החשובה הזאת.

אורי מקלב: הדוכן לרשותך.

איילת שקד: תודה, אדוני היושב-ראש.

איילת שקד: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה – איפה הוא?

איילת שקד: יצא – פרופסור ברוורמן, שתמיד עשה עבודה מאוד מאוד עניינית; לצוות הנהדר, לאתי וללאה, שהיו תמיד סופר-מקצועיות ואני למדתי מהן הרבה; לחברי הכנסת שהיו שותפים שלי לחוק הזה.

איילת שקד: האמת היא שזה יום די עצוב.

איילת שקד: תודה.

אורי מקלב: למה?

איילת שקד: עצוב.

אורי מקלב: תלוי למי.

אורי מקלב: אנחנו מודים לך.

אורי מקלב: זאת הצעת חוק מורכבת וחשובה, ואנחנו מודים על דברי הברכה וגם מצטרפים לדברי הברכה.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/586).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעת חוק, לקריאה ראשונה הפעם, הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ה–2014, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

אברהם מיכאלי: זה לא עולה.

אורי מקלב: מה זה לא עולה?

אורי מקלב: זה נמצא אצלי בסדר-היום.

קארין אלהרר: זה עולה, נו.

אורי מקלב: אין דבר כזה "לא עולה".

אורי מקלב: זה יעלה ויבוא, והגיע גם הזמן.

אברהם מיכאלי: אני לא זוכר שהסכמנו על זה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אל תוכיח שאנחנו מדלגים לך בהסכמות.

אורי מקלב: אנחנו מזמינים אותך להציג את זה.

קארין אלהרר: אני?

קריאה: זאת הצעה שלך, קארין, זו קריאה הראשונה.

איתן כבל: אם את לא מתחילה, אני מבטל.

אורי מקלב: אנחנו מפתיעים אותך, זאת הייתה הפתעה.

אורי מקלב: זו רק הייתה הפתעה – להפתיע אותך בזה שזה עולה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה.

קארין אלהרר: אדוני השר, חברי חברי הכנסת השורדים – – –

אורי מקלב: את המיקרופון קודם, אם אפשר לפתוח לה.

אורי מקלב: אפשר להגביר את הווליום?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת השורדים – 23:30, בלילה, אנחנו נהיה אלה שנכבה את האורות בכנסת התשע-עשרה.

קארין אלהרר: נתחיל בכמה מילים, בקצרה – אני אקצר את דרכנו הביתה – על חוק האומנה.

קארין אלהרר: היום חיים בישראל כ-10,000 ילדים שהוצאו מבתי הוריהם על-ידי שירותי הרווחה מכל מיני סיבות.

קארין אלהרר: לצערנו, כמעט 80% מהם נשלחים למוסדות ולפנימיות; זה בניגוד גמור לכל המלצה של אנשי מקצוע ולכל היגיון כלכלי בטווח הקצר והארוך.

קארין אלהרר: מערך האומנה, שנותן היום מענה לכ-2,000 ילדים בלבד, מתופעל על-ידי עמותות בפיקוח רופף של משרד הרווחה.

קארין אלהרר: מחלקות הרווחה ברשויות המקומיות נמנעות מלהעביר יותר ילדים למשפחות, שכן אין שום קריטריון או הסדרה למעמדם של הילדים ושל המשפחות.

קארין אלהרר: חלוקת הסמכויות בין ההורים הביולוגיים להורי האומנה אינה מוסדרת בחוק, וכך גם התשלום החודשי שהמשפחות מקבלות.

קארין אלהרר: כל שר חדש שמגיע יכול הלכה למעשה לבטל את הנוהל שמסדיר את התחום.

קארין אלהרר: חוק האומנה, שנצביע עליו בעוד כמה רגעים, שנוסח בשיתוף המועצה לשלום הילד, יסדיר לראשונה במדינת ישראל את כל התחום בחקיקה: הזכויות, החובות, הסמכויות והתהליכים.

קארין אלהרר: החוק יעגן את אחריותה של המדינה למשפחות ויגדיר מנגנונים של רישוי, של ליווי, של פיקוח.

קארין אלהרר: כמו כן, אחרי שנים רבות שבהן הם קיבלו גמלה העונה לשם המאוד-שנוי במחלוקת, "גמלת ילד נטוש", תכיר הצעת החוק לראשונה גם בקרובי משפחה – סבים, דודים, סבתות ודודות – שמגדלים ילד כמשפחת אומנה.

קארין אלהרר: בכך תגדל הקצבה החודשית שהם מקבלים בעשרות אחוזים, וכן יוענקו להם לראשונה שירותי ליווי ותמיכה מהמדינה.

קארין אלהרר: מטרת השינוי הזה הייתה לעודד ככל שניתן הישארות של ילד בסביבת בני המשפחה שלו, בסביבה החברתית, התרבותית והדתית שממנה הוא מגיע, דבר שיקל עליו הן במעבר הראשוני למשפחת האומנה והן בשלב שבו, בשאיפה, הוא ישוב להתגורר עם הוריו הביולוגיים.

קארין אלהרר: הצעת החוק הזאת זכתה לתמיכה רחבה של משרד האוצר ומשרד הרווחה, וכמובן של משפחות האומנה והעמותות, שדי מחכות ליום שבו הוא ייכנס לתוקף.

קארין אלהרר: מדובר בהזדמנות פז לעשות שינוי היסטורי שיאפשר להפנות יותר ילדים למשפחות שיעניקו להם בית זמני וחם בשעתם הקשה.

קארין אלהרר: בתוך הימים הטרופים האלה שעוברים כאן, אני רוצה להבהיר לכולנו מה המשמעות של הבחירות בתקופה הזאת.

קארין אלהרר: המשמעות היא שהשינוי ההיסטורי שעליו מדברת הצעת החוק ואותו אני מנסה לקדם כבר כמעט שנתיים, לא יקרה הערב, הוא יקרה רק בקדנציה הבאה.

קארין אלהרר: אנחנו לא נצביע היום בקריאה שנייה ושלישית, אנחנו נצביע רק בקריאה ראשונה.

קארין אלהרר: גם זה היה אחרי מאמצים רבים ואחרי איומים – לא איומים אבל באמת – – –

אורי מקלב: אחרי הסכמות.

קארין אלהרר: – – – הסכמות שהתקבלו תחת לחץ פיזי מתון.

קריאה: – – – בכפייה.

אורי מקלב: ממש לא.

אורי מקלב: מי כפה?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, זה על גורמים מסוימים.

אורי מקלב: יכול להיות, אבל לא על כולם.

קארין אלהרר: אני מנצלת את המעמד הזה להגיד שזה נורא חבל שבסוף חברי הבית הזה עסוקים חלק ניכר מהזמן הזה בפוליטיקות קטנות ולא באזרחים שאותם באנו לשרת, לפחות חלקנו הגדול.

קארין אלהרר: אז אני שמחה שאותם גורמים שרצו לנגח מהפן הפוליטי על גבם של הילדים ומשפחות האומנה, לא הצליחו הפעם, והם הסירו את ההתנגדות שלהם.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות באמת מקרב לב לכל מי שלקח חלק בתהליך הכל-כך חשוב והמורכב הזה: לגברת שלוה ליבוביץ ולעורכת-דין רינת וייגלר ממשרד הרווחה, על הליווי המסור; לעורך-דין פרץ סגל ולעורכת-דין מוריה בקשי ממשרד המשפטים; לעורכת-דין נועה בן-שבת, היועצת המשפטית של ועדת העבודה והרווחה; לגברת וילמה מאור, מנהלת הוועדה, ולכל צוות הוועדה; וכמובן, בראש ובראשונה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, שאני אומרת לכם שאם לא הרצון העז שלו להעביר את החוק הזה לא הייתי נמצאת כאן היום ומעבירה אותו בקריאה ראשונה.

קארין אלהרר: אני רוצה גם להודות לחבר הכנסת עפר שלח, יושב-ראש סיעת יש עתיד, שבאמת סייע רבות, ולחבר הכנסת איתן כבל; בלעדיכם זה לא היה קורה.

קארין אלהרר: ואני רוצה כמובן להודות ליועצות המסורות שלי, שפי יצחק ומור גונשורוביץ.

קארין אלהרר: גם ללילך יעיש, שבלעדיה הצעת החוק לא היה מספיקה להיות מנוסחת ולהיות מובאת כאן בפניכם.

קארין אלהרר: ואני רוצה להודות לכם שנשארתם, ותצביעו, ותחזירו לאזרחים אולי מעט מהאמון שקצת הולך להם לאיבוד במוסד הזה שנקרא כנסת ישראל.

קארין אלהרר: אז בסימן תם ולא נשלם אני מבטיחה ומתחייבת להמשיך להילחם ולהשלים את מלחמתם של ילדי ומשפחות האומנה גם בקדנציה הבאה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר על הצגת החוק.

אורי מקלב: יש לנו רשימה של דוברים.

אורי מקלב: מכיוון שאני לא רואה אף אחד מהדוברים שנמצא פה, אם מישהו נרשם ואני לא רואה אותו – ייגש או יציג את עצמו, אבל הרשימה ארוכה, אין שום עניין להציגה, ואנחנו נעבור ישירות להצבעה.

אורי מקלב: אני רק רוצה לאפשר לחברת הכנסת קארין אלהרר להגיע למקום, כדי שתוכל גם כן להיות שותפה בהצבעה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ה–2014.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 41 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק אומנה לילדים אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון של הכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/591).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט, לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: יש רשימת דוברים, אני סוגר אותה עכשיו, אם אין מישהו שרוצה להצטרף.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

דוד רותם: ההצעה מוגשת כהצעת חוק מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט, לבקשת ועדת הבחירות המרכזית, והיא עוסקת בתיקונים בנושאים שונים הקשורים לבחירות, שעיקרם הסדרת מעמדם של עובדי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת – להלן: הוועדה המרכזית – סמכות יושב-ראש ועדת בחירות אזורית ליתן צווי מניעה בקשר לתעמולה אסורה והוראות נוספות פרי ניסיון שהצטבר במערכות הבחירות האחרונות.

דוד רותם: מוצע להסדיר את מעמדם של עובדי ועדת הבחירות המרכזית, שאינו מעוגן כיום בחקיקה, ולקבוע כי דינם יהיה כדין עובדי המדינה, לפי חוק שירות המדינה (מינויים) התשי"ט–1959 – להלן: חוק המינויים.

דוד רותם: על עובדי הוועדה המרכזית יחולו ההוראות החלות על עובדי המדינה, ובין היתר הוראות לעניין איוש משרות לפי תקנים, דרכי מינוי ככלל במכרז, ייצוג הולם, דרכי סיום העסקה בשל אי-התאמה, דין משמעתי, הגבלות לאחר פרישה, קבלת מתנות, סיווג פעילות מפלגתית ופוליטית והוראות פליליות הנוגעות בעובדי ציבור.

דוד רותם: חוק המינויים יחול בהתאמות הנדרשות על צוות העובדים הקבוע של מטה הוועדה המרכזית ועל עובדי מטה תקופת הבחירות המגויסים בתקופה של שלושה חודשים בסמוך לבחירות, שיוגדרו עובדים זמניים לפי סעיף 37 לחוק המינויים, כך שחלק מהוראות החוק לא יחולו בעניינם, ובהן חובת איוש המשרה במכרז.

דוד רותם: חוק המינויים לא יחול על עובדי יום הבחירות, שהם עובדים זמניים לפי סעיף 2(7) לאותו חוק.

דוד רותם: בהקשר זה מוצע לקבוע כי סמכויות הממשלה, ועדת השירות, שר, נציב שירות המדינה ומנהל כללי של משרד, לפי חוק המינויים, יהיו נתונות – לגבי עובדי הוועדה המרכזית – בידי יושב-ראש הוועדה המרכזית או בידי עובד בכיר של הוועדה שהוא מינה לכך.

דוד רותם: לגבי חלק מסמכויות יושב-ראש הוועדה המרכזית מוצע לקבוע חובת התייעצות עם נציב שירות המדינה בנושאים מרכזיים שבהם דרוש לפי חוק המינויים אישור של הממשלה או של ועדת הכספים של הכנסת.

דוד רותם: מוצע עוד כי מינוי המנהל הכללי של הוועדה המרכזית ייעשה בידי יושב-ראש הוועדה המרכזית, לפי המלצת ועדת איתור שימנה היושב-ראש, ועל מינויו לא תחול חובת מכרז.

דוד רותם: לגבי עובדי מטה ועדת הבחירות, מוצע לקבוע סייגים לפעילות מפלגתית ופוליטית בתקופה של חמש שנים לפני תחילת ההעסקה בוועדה המרכזית, במהלך העסקתם, ובשנה שלאחר מכן לעניין המנהל הכללי של הוועדה.

דוד רותם: הסייגים המוצעים יחולו בתקופה של שבע שנים לפני מינויו.

דוד רותם: עוד מוצע להסמיך את הוועדה המרכזית להתקשר בעסקאות בנכסי המדינה למעט עסקאות במקרקעין, לפי סעיפים 4 ו-5 לחוק נכסי המדינה.

דוד רותם: ההסמכה תינתן כך שנדרשות חתימות של שני גורמים יחד, יושב-ראש הוועדה וחשב הוועדה, לצורך ההתקשרות.

דוד רותם: בשים לב לאופייה הציבורי של הוועדה המרכזית, וחשיבות המידע המצוי בידה, מוצע להחיל עליה את הוראות חוק חופש המידע, התשנ"ח–1998, ולקבוע שהיא רשות ציבורית לעניין אותו חוק, למעט לעניין פרוטוקולים של ועדות הקלפי וחומר הבחירות, כמפורט בסעיף 79א לחוק הבחירות.

דוד רותם: לעניין חומר זה, שאותו הוועדה המרכזית מחויבת לפי חוק הבחירות להשמיד, מוצע לקבוע בסעיף 79א לחוק הבחירות כי יושב-ראש הוועדה המרכזית יקבע כללים לעיון בחומר כאמור, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

דוד רותם: תיקון מרכזי נוסף המוצע בהצעת חוק זו עוסק בחוק הבחירות (דרכי תעמולה), התשי"ט–1959 (להלן – חוק דרכי תעמולה), ומטרתו לייעל את ההליכים להוצאת צווים הקשורים לתעמולת בחירות, הניתנים כיום רק על-ידי יושב-ראש הוועדה המרכזית.

דוד רותם: כיוון שרוב העתירות בעניין תעמולת בחירות לרשויות המקומיות עוסקות בסוגיות מקומיות ובשאלות משפטיות ועובדתיות פשוטות יחסית, שאין להן השלכה ארצית, מוצע לאפשר גם ליושב-ראש של ועדת בחירות אזורית, שהוא שופט מחוזי, לדון בבקשות למתן צווים כאמור.

דוד רותם: ההסדר המוצע יפחית את העומס המוטל על יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית ויווסת את הטיפול בעתירות מקומיות באופיין, ובצד זה יגביר את הנגישות של המתדיינים בענייני הרשויות המקומיות.

דוד רותם: עם זאת, כדי למנוע ביזור יתר של הסמכות, מוצע להסמיך את יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית לקבוע בכל אזור שיפוט של בית-משפט מחוזי יושב-ראש אחד בלבד של ועדת בחירות אזורית, וסמכותו תהיה רק לגבי צווים הקשורים לבחירות לרשויות המקומיות שבאזור השיפוט של בית-המשפט המחוזי שבו הוא מכהן.

דוד רותם: עוד מוצע כי הסמכות תחול רק על דיונים לפי חוק התעמולה, ולא בעניין עבירות שלפי חוק הבחירות.

דוד רותם: נוסף על כך מוצעות הוראות שונות שהן פרי ניסיון מצטבר ממערכות בחירות קודמות, ובהן מוצע לבטל את האפשרות להגיש ערר למליאת הוועדה על צווים לפי חוק התעמולה שנתן יושב-ראש הוועדה המרכזית, ותקיפת החלטותיו תהיה בבית-המשפט העליון; יושב-ראש הוועדה המרכזית יהיה מוסמך לקבוע כללים לעניין גמול לחברי הוועדה המרכזית או החזר הוצאות בעבור השתתפותם בישיבות; הכללים יהיו לפי המקובל בשירות המדינה לגבי גופים דומים, והגמול לא יינתן למי שממילא מקבל תשלום בעבור השתתפותו, או שהוא חבר הכנסת, נושא משרה שיפוטית או עובד גוף מתוקצב; רשימת מועמדים, כאמור בסעיף 57(ט) לחוק הבחירות, תוגש בידי בא-כוח המפלגה או ממלא-מקומו, בעצמם, או בידי אדם אחר שקיבל מאחד מהם ייפוי כוח להגשתה.

דוד רותם: מוצע להבהיר בסעיף 76 לחוק הבחירות כי פתק ריק שעליו סומנו בכתב יד אות הרשימה או האות והכינוי בשפה העברית, בשפה הערבית או בשתי השפות יחד הוא פתק כשר, ולקבוע כי בפתק הצבעה ריק יהיה מותר לסמן בעט בצבע כחול בלבד.

דוד רותם: מוצע להבהיר בסעיף 2א לחוק דרכי תעמולה כי חל איסור להשתמש בנכסים ובנכסים בלתי מוחשיים של הגופים המבוקרים המנויים בסעיף 2א לחוק דרכי תעמולה.

דוד רותם: הודעת יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית בדבר חופש הבחירות וחשאיות הבחירות לפי סעיף 16(א) לחוק דרכי תעמולה תפורסם בעיתונות המודפסת פעמיים בלבד, ביום השביעי שלפני הבחירות וביום הבחירות, במקום חמש פעמים כפי שקבוע כיום.

דוד רותם: הפרסומים באמצעי התקשורת האחרים יישארו בתדירות הנוכחית.

דוד רותם: מוצע לקבוע הוראות תחילה ומעבר שונות לגבי חלקים שונים בתיקון.

דוד רותם: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית תדון הוועדה בהוראות התחילה השונות.

אורי מקלב: קודם כול, תודה רבה לך, אדוני.

אורי מקלב: אני רק רוצה להציע שמכיוון שעליך להציג עוד הצעת חוק, אולי הסדרן יביא לך את זה, ואנחנו נקיים הצבעה, ולאחר מכן נעביר את הצעת החוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה.

דוד רותם: אם אפשר – זה על השולחן שלי.

אורי מקלב: אז אם הסדרן יוכל להביא לו.

אורי מקלב: ובינתיים, ברשותך, אנחנו גם נצרף את ההצבעה שלך לתוצאות ההצבעה.

אורי מקלב: אתה נשאר על המקום.

אורי מקלב: ברשותך.

אורי מקלב: זה בסדר, ההצעה הזאת?

דוד רותם: כן.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אז אם כך – יש כאן רשימה של דוברים, אבל אני לא רואה אף אחד מהדוברים באולם – אנחנו נעבור ישירות להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 42 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 8, בתוספת חבר הכנסת רותם – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: [מס' מ/885; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 12617, חוב' ל"ו, עמ' 12322, חוב' ל"ד, עמ' 11816, עמ' 11817; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: ואנחנו עוברים, חברים, להצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה), התשע"ה–2014 – –

אברהם מיכאלי: – – –

אורי מקלב: אנחנו דילגנו, תכף נחזור – – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, וכמובן, חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש הוועדה, אתה מציג את החוק.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק ממשלתית זו, שאליה מוזגו הצעות חוק פרטיות של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת יריב לוין, נועדה לסייע לבני-זוג, ולהורים ולילדים ליישב סכסוכים משפחתיים בהסכמה ובדרכי שלום ולצמצם את הצורך בקיום התדיינויות משפטיות.

דוד רותם: מוצע כי אדם המעוניין להגיש תובענה בעניין של סכסוך משפחתי יידרש תחילה להגיש לערכאה השיפוטית בקשה ליישוב הסכסוך, שתופנה ליחידת הסיוע, ורק אם הניסיון ליישב את הסכסוך בהסכמה לא יצלח, הוא יהיה רשאי להגיש תובענה בעניין.

דוד רותם: לאחר הגשת בקשה כאמור, יוזמנו הצדדים ליחידת הסיוע לפגישת מהו"ת – מידע, היכרות ותיאום.

דוד רותם: בפגישה זו יקבלו הצדדים מידע על ההליכים המשפטיים הקשורים בסכסוך המשפחתי, על השפעתם ועל השפעת הגירושין על הצדדים ועל ילדיהם.

דוד רותם: נוסף על כך, יחידת הסיוע תבחן עם הצדדים את צורכיהם ורצונותיהם ואת טובת ילדיהם, וכן ואת האפשרות ליישב את הסכסוך בהסכמה באמצעות הליכים ליישוב סכסוך בהסכמה, לרבות בדרך של גישור.

דוד רותם: במהלך 45 ימים מיום הגשת הבקשה, ובעשרת הימים העומדים לרשות הצדדים למתן הודעה על רצונם להמשיך בהליך ליישוב הסכסוך בהסכמה, ובתקופה של 15 ימים שלאחר תום תקופה זו, לא יוכלו הצדדים להגיש תובענה לכל ערכאה שיפוטית, ושום ערכאה לא תדון בעניין הסכסוך המשפחתי, למעט בבקשה לסעד דחוף בעניין שייקבע בתקנות, לסעד זמני לשמירת המצב הקיים או לעיכוב יציאה מהארץ.

דוד רותם: אם עד תום 45 הימים לא הגיעו הצדדים להסדרים זמניים בהסכמה בעניין מזונות או החזקת ילדיהם, הם יהיו רשאים להגיש תובענה בעניין זה בתום אותם 45 ימים, ללא צורך להמתין תקופה נוספת.

דוד רותם: עוד מוצע כי במקרים שבהם הצדדים לא הגיעו להסדר מוסכם בחלוף התקופה שבמהלכה אין אפשרות להגיש תובענה, הצד שהגיש את הבקשה רשאי בתוך 15 ימים להגיש תובענה לערכאה המוסמכת לדון בעניין.

דוד רותם: אם אותו צד לא הגיש תובענה, רשאי הצד השני להגיש תובענה לערכאה המוסמכת לדון בעניין לפי בחירתו.

דוד רותם: אין בהצעת החוק כדי להוסיף או לגרוע מסמכויותיהם של בתי-המשפט לענייני משפחה ושל בתי-הדין הדתיים, והיא אינה באה לשנות את המבחנים שנקבעו בפסיקה בעניין זה.

דוד רותם: מוצע לקבוע שהחוק יעמוד בתוקפו במשך שלוש שנים מיום התחילה כדי לבדוק את השפעתו, וכי מדי שנה תקבל ועדת החוקה, חוק ומשפט דיווחים משר המשפטים ומשר הרווחה על יישום הוראות החוק.

דוד רותם: להצעת החוק הוגשה הסתייגות על-ידי חברת הכנסת עליזה לביא, שאני מבין שהיא חזרה בה מהצעת החוק.

אורי מקלב: לא יודע אם היא חזרה או לא חזרה, היא לא נמצאת, אז מבחינתנו ההסתייגות לא עולה להצבעה בכלל.

דוד רותם: אז אין הסתייגות.

אורי מקלב: קודם כול, אנחנו מודים לך, אדוני.

אורי מקלב: מבחינתנו אתה יכול לחזור למקום.

אורי מקלב: איך שאתה רוצה.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: או שאנחנו גם נצרף את – אתה מבקש, כמובן, להעביר את זה לקריאה שנייה וגם קריאה שלישית, אדוני היושב-ראש, נכון?

קריאה: קריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: מכיוון – כפי שאמר היושב-ראש, הייתה הסתייגות לחברת הכנסת עליזה לביא, או שהיא משכה את ההסתייגות, אבל בכל אופן היא ודאי לא נמצאת פה, לכן אנחנו מצביעים על הצעת החוק, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אני אוסיף את השם שלך, ברשותך.

אורי מקלב: הצבעה מס' 43 בעד סעיפים 1–9 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 9, בתוספת קולו של חבר הכנסת דוד רותם – עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 44 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה), התשע"ה–2014, נתקבל.

אורי מקלב: תשעה בעד, בתוספת חבר הכנסת דוד רותם – עשרה בעד; אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה) אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים.

אורי מקלב: אנחנו מודים לכולם.

אורי מקלב: אנחנו נזמין את חברת הכנסת שולי מועלם לשאת את דבריה, ואחר כך נחזור להצעת חוק יסודות התקציב.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברתי וחברי, זה מרגש לעשות היסטוריה, גם כשנמצאים מעט אנשים, וגם בשעה מאוחרת יחסית, אבל אני חושבת שעשינו היסטוריה, בהבנה שיש לנו אפשרות לסייע למשפחות רבות שנמצאות בשלב של סכסוך משפחתי; גם להרגיע את הרוחות וגם לקבל החלטה מושכלת מתוך ניסיון לגשר ולהגיע להסכמה, או על פירוד או על הליכה המשכית יחד, כמשפחה, בלי לפספס, לא את רצונותיהם ואת צורכיהם של ההורים ולא את רצונותיהם וצורכיהם של הילדים.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה האמיתית היא לשמור על קיומן של משפחות בישראל, ולשמור בתוכן על כבודם של בני-הזוג והילדים.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתנו – לנסות להגיע גם לשלב של הפירוד בדרכי שלום, מתוך הסכמה, למנוע את הצורך בהתדיינויות משפטיות שהלכו וגאו במהלך השנים ויצרו איזה מין מרדף אחרי הסוף, עם פגיעות אדירות גם בהורים וגם בילדים.

שולי מועלם-רפאלי: על הצעת החוק הזאת ישבנו במשך חודשים רבים עם שרת המשפטים הפורשת חברת הכנסת ציפי לבני, ובתקופה האחרונה באופן אינטנסיבי מאוד בתוך הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות, בתוך הבית שלי, הבית היהודי, לסגן השר אלי בן-דהן ולשר אורי אורבך, להודות מאוד ליושב-ראש הוועדה וליועצת המשפטית של הוועדה נועה, על עבודה אינטנסיבית, ממש במשך שעות רבות, כדי שנוכל לסיים הערב עם השינוי המשמעותי הזה, להודות מאוד מאוד לחברי הכנסת מרב מיכאלי, יריב לוין ועליזה לביא, שיחד הובלנו את הצעות החוק הפרטיות, ואני חושבת, חברים, שהצעות החוק הפרטיות בעצם הביאו את הצעת החוק הממשלתית במקרה הזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר ברור.

שולי מועלם-רפאלי: ובסוף, להודות מאוד לצוות המסור שלי, לאורי ולענהאל; לגיל, יועץ החקיקה של הבית היהודי, ולהודות מאוד מאוד לכל מי שהיה מעורב.

שולי מועלם-רפאלי: חברי כנסת מעורבים רבים היו בהצעת החוק הזאת, כדי שחלילה לא תצא תקלה מתחת ידינו, בשמירה הן על ההורים, על הילדים, והן על מעמדם של בתי-הדין הרבניים ושל בתי-המשפט לענייני משפחה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: [מס' כ/583; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 14655; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 46), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, או במקומו, חבר הכנסת יריב לוין.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 46), התשע"ה–2014, הצעת חוק שהיא פרי יוזמתם של חברי הכנסת יריב לוין, זאב אלקין, עפר שלח ומרב מיכאלי.

יריב לוין: פרק ג' לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, מתמקד בתקציב הביטחון וקובע הסדר מיוחד לעניין תקציב זה.

יריב לוין: תקציב הביטחון, כיתר סעיפי התקציב בחוקי תקציב שנתיים, מחולק לתחומי פעולה, ואלה מחולקים לתוכניות.

יריב לוין: סעיף 19 לחוק מסדיר את הבקרה על שינויים בתקציב הביטחון, וקובע, בין היתר, כי שר האוצר רשאי, על-פי הצעת שר הביטחון, להעביר כל סכום של הוצאה, הוצאה מותנית בהכנסה או הרשאה להתחייב מתוכנית בתחום פעולה אחד לתוכנית בתחום פעולה אחר, ולהגדיל כל סכום של הוצאה, הוצאה מותנית בהכנסה או הרשאה להתחייב בתוכנית קיימת או חדשה.

יריב לוין: העברה או הגדלה כאמור, המשנה את תחום הפעולה בסכום השווה כיום, לאחר הצמדה למדד המחירים לצרכן, לכ-120 מיליון ש"ח, והעברה או הגדלה המהווה לדעת שר הביטחון שינוי מהותי, טעונות, ככלל, את אישורה המוקדם של הוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון של הכנסת, הידועה, כמובן, בשמה, הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.

יריב לוין: לעומת זאת, העברה או הגדלה של סכומים מתוכנית אחת לתוכנית אחרת בסעיפי התקציב של יתר משרדי הממשלה טעונה את אישור ועדת הכספים של הכנסת, כאמור בסעיף 11 לחוק, לגבי סכומים נמוכים במידה ניכרת.

יריב לוין: כך, לעניין העברה בין תחומי פעולה או תוכניות בהוצאה או בהוצאה מותנית בהכנסה, אם הסכום המדובר עולה על מיליון ש"ח ו-940,000 ועל 15% מהתוכנית המקורית, ולעניין העברה, כאמור, של הרשאה להתחייב, אם הסכום המדובר עולה על 3 מיליון ש"ח ו-475,000 ועל 20% מהתוכנית המקורית.

יריב לוין: נוכח ייחודיותו של תקציב הביטחון יש אומנם הצדקה לקיומו של הסדר אחר לגביו, אך עדיין יש פער גדול מדי בין הסכומים שהעברתם טעונה את אישור הכנסת בתקציב הביטחון לבין סכומים כאלה בסעיפי התקציב של יתר משרדי הממשלה.

יריב לוין: מעבר לכך, הסכום שטעון את אישור הוועדה המשותפת גדול, ופוגע ביכולתה לקיים פיקוח פרלמנטרי ממשי על ההעברות התקציביות, ואני רוצה להדגיש שהדבר הזה הוא בעייתי במיוחד, מכיוון שהדיונים הרבה פעמים נעשים בדלתיים סגורות, ולכן אין גם השקיפות והדיון הציבורי שנלווים לדיונים בוועדת הכספים, ומכאן שהחשיבות של יכולת פיקוח אמיתית של הוועדה היא אפילו מוגברת במקרה הזה.

יריב לוין: על כן, הצעת החוק המונחת לפניכם מבקשת לקבוע כי העברת סכומים בין תוכניות בתקציב הביטחון תהיה טעונה את אישור הוועדה המשותפת אם הסכום עולה על 50 מיליון שקלים חדשים או על 50% מסכום התוכנית המקורית, הנמוך בהם.

יריב לוין: כלומר, אם התוכנית המקורית הייתה בהיקף של 70 מיליון ש"ח, וההעברה היא של 40 מיליון ש"ח, עדיין יידרש אישור הוועדה, מאחר שמדובר בסכום העולה על 50% מסכום התוכנית המקורית.

יריב לוין: למען הסר ספק יובהר כי אישור הוועדה נדרש גם אם מתבצעות העברות בהיקף קטן יותר, אך במהלך השנה היקף ההעברות הכולל מגיע במצטבר לסכומים האמורים – 50 מיליון ש"ח או 50% מהתוכנית המקורית, לפי העניין.

יריב לוין: לגבי כל העברה של סכום קטן יותר, סעיף 19(ח) לחוק קובע כי יש למסור לוועדה הודעה בהקדם האפשרי.

יריב לוין: כמו כן, לגבי תוכניות בתקציב הביטחון שסכומיהן מוצעים במטבע חוץ, סעיף 19(ה) לחוק קובע כיום כי שר האוצר, על-פי הצעת שר הביטחון, רשאי להעביר או להגדיל סכומים או משרות, ולצורך זה יש צורך בהודעה בלבד לוועדה המשותפת.

יריב לוין: לשם התכלית האמורה, של הגברת הפיקוח הפרלמנטרי, מוצע להסמיך את הממשלה לקבוע כי החל בסכום מסוים, שתקבע הממשלה בהחלטתה, תהיה ההעברה טעונה את אישור הוועדה המשותפת.

יריב לוין: יוער כי עד להצעת החוק המונחת לפניכם נהגה הממשלה לאור כללים שנקבעו בהחלטת הממשלה מס' 485, מיום י"ט באלול התשס"ו, 12 בספטמבר 2006, שלפיהם יש צורך לפנות לאישור הוועדה המשותפת לגבי תוכניות שסכומיהן מוצעים בסכום קובע, במט"ח, שגדול מ-35 מיליון דולר של ארצות-הברית.

יריב לוין: לבסוף, מוצע להבהיר כי ההוראות לעניין העברת תקציבים בין תוכניות בתקציב הביטחון חלות הן על העברות תקציביות בין תוכניות באותו תחום פעולה והן על העברות תקציביות בין תוכניות בתחומי פעולה שונים.

יריב לוין: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, לא הוגשו גם בקשות רשות דיבור, לכן אני אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יריב לוין: אני מבקש, כמובן, להודות למי שעשו במלאכה, בפרט לראש את"ק, תת-אלוף ששון חדד, באמת, על שיתוף הפעולה; לצוות הפעולה בראשות מנהל הוועדה שמואל לטקו; ליוני בן-הרוש, שמלווה את עבודת הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, לצוות המשפטי בראשות עורכת-הדין מירי פרנקל-שור, וכמובן, אני מבקש לומר ולנצל את ההזדמנות הזאת, אדוני היושב-ראש, לומר מילות תודה, מאחר שאני מעריך שזהו החוק האחרון שאני מציג כאן בכנסת הנוכחית – לומר מילות תודה גם לצוות המצוין של ועדת הכנסת, שמלווה אותי בעבודה בוועדה הזאת, וליווה אותי גם בקדנציה הקודמת – לאתי בן-יוסף, שעומדת בראשו, לנועה בירן-דדון, לעאליה עודה, וכמובן ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין ארבל אסטרחן.

יריב לוין: תודה אחרונה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לצוות העוזרות הפרלמנטריות שמלוות אותי גם הן כבר שנים אחדות.

יריב לוין: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, אם יאושר, יהיה החוק ה-37 שאני מעביר בקדנציה הזאת, והוא מצטרף ל-40 חוקים בקדנציה הקודמת.

יריב לוין: לא הייתי מצליח לעשות את העבודה הזאת ללא עבודה נהדרת גם של לילך שלי וגם של מיכל גרסטלר, ואני מודה להן מעומק הלב מעל הבמה הזאת.

יריב לוין: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: באמת, 37 חוקים, באמת הישג מרשים, ואנחנו בטוחים שאנחנו עוד נמשיך ונזכה.

יריב לוין: עוד אחד מחר.

אורי מקלב: עוד אחד מחר.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: יהיו ל"ח.

אורי מקלב: לא הוגשו לא הסתייגויות ולא בקשות רשות דיבור.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו יכולים לעבור ישירות להצבעה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 45 בעד סעיף 1 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור, ברשותכם – רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: הצבעה מס' 46 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 46), התשע"ה–2014, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 46), התשע"ה–2014, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים.

אורי מקלב: תודה רבה ליוזמים.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/587).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור לסעיף האחרון, אחרון אחרון חביב, על סדר-היום.

אורי מקלב: ההצעה האחרונה היא הצעת חוק נציבות זכויות הילד, התשע"ה, של חברת הכנסת אורלי לוי – אני בקושי שומע את עצמי – קריאה ראשונה.

אורי מקלב: אחר כך יש רשימת דוברים, אז אני סוגר אותה.

אורי מקלב: אם יהיה מישהו שיימצא, הוא ידבר, ואם לא, אנחנו מייד נעבור להצבעה.

אורי מקלב: בבקשה, חברת הכנסת.

אורי מקלב: לאיזה ועדה זה עובר?

אורי מקלב: לזכויות הילד?

אורי מקלב: זה ברור הרי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני רוצה לומר כמה מילים.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת – אני יודעת, כולם עייפים, רוצים שאני אסיים את זה מהר – אבל הצעת החוק הזאת בעצם מלווה אותנו יותר מדי שנים.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד, בכנסת הקודמת הגשתי אותה, ובאמת כיוונתי וניסיתי ורציתי להעביר אותה; לא התאפשר.

אורלי לוי אבקסיס: העברנו חוקים אחרים, גם כן יפים, ולא התאפשר.

אורלי לוי אבקסיס: בכנסת הזו, מה שמוכיח שההתעקשות, האמונה בצדקת הדברים ובחשיבות שלהם וההתמדה – הביאו לכך שסוף-סוף אנחנו מחוקקים את החוק הזה, לפחות בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הלוואי שהיינו מספיקים את השנייה והשלישית עד תום המושב, אבל גם בקריאה ראשונה יש בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור שקריאה ראשונה בעצם מצילה את הצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: היא מגיעה לכנסת הבאה עם אפשרות לדין רציפות, ולכן לא צריך להתחיל את כל התהליך מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם קצת על גלגוליו של החוק.

אורלי לוי אבקסיס: בשנת 1990 נכנסה לתוקף אמנת האו"ם בדבר זכויות הילדים; האמנה הבין-לאומית המעגנת את זכויותיהם הפוליטיות, האזרחיות, הכלכליות והתרבותיות של ילדים ומתבגרים.

אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל חתמה על האמנה בשנת 1990 ואשררה אותה כשנה לאחר מכן, ובכך הפכה למדינה אשר מתחייבת לפעול למען זכויות הילד ויישומן.

אורלי לוי אבקסיס: בהצטרפותה של ישראל לאמנה יש משום התחייבות לקיים את הוראותיה, להתאימה במידת הצורך וככל שניתן לחוק הישראלי.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף שנות ה-90, אדוני היושב-ראש, הוקמה ועדה לבחינת עקרונות היסוד בתחום הילד והמשפט ויישומם בחקיקה, בראשות השופטת בדימוס סביונה רוטלוי.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, סוף שנות ה-90, אנחנו כאן, היום, 2014, סוף 2014.

אורלי לוי אבקסיס: תפקיד הוועדה היה להדגיש את אחריותה של המדינה כלפי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: האחריות אמורה לבוא לידי ביטוי הן באופן חקיקתה והן הלכה למעשה.

אורלי לוי אבקסיס: בין יתר הדברים קבעה הוועדה כי הילדים בישראל זכאים לחיות בתנאי חיים אשר יכבדו אותם, יתחשבו בצורכיהם הייחודיים ובכישוריהם המתפתחים ויבטיחו את התפתחותם המלאה עד מרב המידה האפשרית.

אורלי לוי אבקסיס: עוד נקבע כי על המדינה מוטלת האחריות לוודא כי רשויותיה יפעלו מתוך הכרה בזכויות אלו למטרת קידומן, וכן שפעולתן תעלה בקנה אחד עם העקרונות הקבועים באמנה הבין-לאומית.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה הגישה את הדוחות האחרונים שלה בשנת 2004.

אורלי לוי אבקסיס: הדוחות הציגו תמונה מקיפה וכללו המלצות חקיקה במגוון תחומים רחב הנוגע לילדים, תוך התבססות על עקרונות מנחים מתוך האמנה הבין-לאומית.

אורלי לוי אבקסיס: הדגש בהמלצות הדוח הושם על כך שיש להקים מנגנון מרכזי אחד שיהיה מופקד על זכויות הילדים בישראל, מעין גוף-על שיעסוק בתיאום, בקרה, הסברה, גיבוש מדיניות ועוד, כשבמוקד עשייתו יהיה כמובן האוצר הגדול והחשוב לנו מכול, הילדים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: ואולם, למרות האמור לעיל וחרף חתימתה של מדינת ישראל על האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד, לא ניתן להצביע על מחויבות ברורה של מדינת ישראל כלפי ילדים כקבוצת אוכלוסייה בעלת צרכים מובנים, הזכאית שיכירו בה כקבוצה.

אורלי לוי אבקסיס: החסר העיקרי בפעילות השלטונית הנוגעת לילדים הוא בהיעדר פעולה כוללת ומתואמת למענם, הממוקדת בהם ובצורכיהם הייחודיים.

אורלי לוי אבקסיס: יש חוסר תיאום בין זרועות השלטון השונות הפועלות בעניינם של ילדים, ופעולות הנדרשות לצורך יישום זכויות הילדים נופלות בין הכיסאות, לצערי הרב.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, אין הכוונה, אין מעקב, אין מידע לגבי חלוקת המשאבים המוקצים לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ברוח האמנה וברוח המלצותיה של ועדת רוטלוי, מוצע בזאת להקים את נציבות זכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: הנציבות, אני מציינת, תפעל כיחידה בתוך משרד המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: לשם השגת מטרותיה תפעל הנציבות, בין היתר, בתחומים הבאים: ייעוץ למשרדי הממשלה בעניין קידום זכויות ילדים והגנה עליהן; ייזום תיקוני חקיקה בתחום פעולתה; קיום פעילות להעמקת המודעות הציבורית בתחום; הגשת חוות דעת; איסוף ידע בתחומי פעולתה והפצתו בקרב משרדי הממשלה, וכן גם הגשת דין-וחשבון שנתי שיכלול פירוט כל פעולותיה ויספק תמונת מצב בעניין יישום האמנה לזכויות הילד ומצב הילדים בישראל, כאשר הדין-וחשבון יוגש לוועדה המיוחדת לזכויות הילד בכנסת, והממשלה תקיים דיון עליו.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק מעניקה לנציבות מעמד עצמאי, כך שהיא תהיה רשאית לדרוש מכל גוף מבוקר מידע הנדרש לה לצורך ביצוע תפקידיה.

אורלי לוי אבקסיס: הגוף המבוקר יחויב במסירת המידע בכפוף לסייגים הקבועים בהצעה.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, הצעת החוק מכילה הוראות בעניין מינוי נציב זכויות הילד וכשירותו, תקציב הנציבות, מעמד עובדיה והקמת ועדה מייעצת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אציין לפניכם, חברי, שגוף דומה קיים גם בנושא של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות; מתוך החוק הזה הוקמה נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לומר שגם הנציבות לקידום מעמד האישה במשרד ראש הממשלה היא גוף דומה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תארו לעצמכם שאם הגוף הזה היה קיים תקציב אחד אחורנית, יכול להיות שהגוף הזה היה בא ומייעץ לנו לא לפגוע בכסף של ילדים; יכול להיות שהגוף הזה היה בא ואומר לנו: חברים, אוכלוסיית הילדים פגיעה; יכול להיות שהגוף הזה היה בא ומונע את הקיצוץ של משרד החינוך, 50 מיליון שקלים לאוכלוסייה במצוקה, שהיו אמורים לממן ולסבסד את היציאות לטיולים, היו אמורים לממן ולסבסד את חומרי הלימוד הנדרשים, ספרי לימוד; יכול להיות שהנציבות הזו הייתה מונעת הרבה קטסטרופות שאנחנו, בין היתר, נתנו להן לקרות, לצערי הרב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק מקווה שבפעם הבאה הגוף הזה ימנע מכל מי שרוצה לפגוע בילדים, גם אם הוא סימן סקטור מסוים ואת כל הילדים על הדרך – החוק הזה ימנע.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מקווה שאנחנו נעשה דברים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד כמה תודות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מעבירים את החוק הזה בקריאה ראשונה, ועוד דרך ארוכה לפנינו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל קודם כול אני רוצה להגיד תודה רבה לאדוני היושב-ראש, מי שיושב היום בראש, שללא ההסכמה שלך בוועדת ההסכמות – וכמובן איתן כבל ואחרים – אבל נשארה לנו באמת ההסכמה של המפלגה של היושב-ראש, וזה כמעט לא מנע מאתנו – – –

אורי מקלב: קיבלת את זה בחפץ לב.

אורלי לוי אבקסיס: לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהרמתי טלפון לאורי מקלב, אחד החברים הפעילים שהיו גם בכנסת הקודמת בוועדה לזכויות הילד, ואמרתי לו: אורי, תקשיב, זה נציבות לזכויות הילד, זה זכויות ילדים, הוא אמר לי: אורלי, אני סומך עלייך.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אומרת לך: אני מבטיחה לך שאנחנו נעשה משהו טוב.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו אני רוצה להגיד כמה תודות שבלעדיהן לא היינו מגיעים עכשיו – ועשינו מרתון.

אורלי לוי אבקסיס: איתן, עשינו מרתון השבוע, ואתה יודע כמה, וכמה שיגעתי אותך כדי שזה יעלה היום.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בואו נתחיל עם היועצת המשפטית לוועדה ורד קירו-זילברמן, שהיום חוגגת בר-מצווה לבן שלה.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם מזל טוב.

אורלי לוי אבקסיס: הנה, מתנה שלה לבר-מצווה של הבן, דוד, בהחלט יכולה להיות הצעת חוק נציבות זכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה למנהלת הוועדה רחל סעדה, למזכירה עאליה עודה; אני רוצה להגיד תודה לעוזרים שלי – ליובל גורן וכמובן לבן צדוק, שנמצא עכשיו במילואים.

אורלי לוי אבקסיס: כי למה?

אורלי לוי אבקסיס: השבוע עבדנו כמו מטורפים ואפילו קצת יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מכיוון שהבנו שהחול בשעון החול נגמר, עשינו פשוט שמיניות באוויר.

אורלי לוי אבקסיס: לא ישנו לא יום ולא לילה והצלחנו לעשות את הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם נשאר עוד מישהו להודות לו, זה כמובן לשרת המשפטים היוצאת, ציפי לבני.

אורלי לוי אבקסיס: מגיעה לה תודה ענקית.

אורלי לוי אבקסיס: היא עזרה להעביר את זה בוועדת שרים לענייני חקיקה, גם כאשר יש עתיד התנגדו.

אורלי לוי אבקסיס: היא עזרה לנו להעביר את זה עכשיו לקריאה ראשונה, כאשר הנציגים שלה בוועדה נתנו את הסכמתם.

אורלי לוי אבקסיס: משפט סיני עתיק אומר שכשאתה שותה את המים, אל תשכח להגיד תודה לזה ששאב אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש פה הרבה שואבי מים והילדים ישתו וירוו מהם.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אומרת בשם כל הילדים – תודה גם לך, פנינה תמנו-שטה, חברה חשובה בוועדה לזכויות הילד.

פנינה תמנו: היה לי לעונג.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני ממש שמחה, ואני מבקשת את התמיכה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: ובעזרת השם נהיה פה בכנסת הבאה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי.

אורי מקלב: חוק חשוב, אנחנו שמחים להעביר את זה כחוק האחרון – ביום זה, בכל אופן – לאחר מאמצים רבים שעשית להביא את זה היום למליאה.

אורי מקלב: אין רשימת דוברים, בכל אופן אין דוברים שביקשו מהרשימה שלפני.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נאפשר לך להגיע למקום ונעבור להצבעה על הצעת חוק נציבות זכויות הילד, התשע"ה–2014, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 47 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נציבות זכויות הילד, התשע"ה–2014, לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ואנחנו נעביר את זה להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה לזכויות הילד.

אורי מקלב: בזה הגענו לתום סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, י"ז בכסלו התשע"ה, 9 בדצמבר 2014, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.