ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 180, 2014-11-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ו בחשוון תשע"ה, 19 בנובמבר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 48), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות שאושרו; כמה שואלים, כמה משיבים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגנית שר הפנים פאינה קירשנבאום לעלות לכאן לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 255 של חבר הכנסת ניצן הורוביץ בנושא: הפעלת מדיניות מרחקי ההפרדה ממפעלים המחזיקים חומרים מסוכנים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת הורוביץ, אתה מוזמן לגשת למיקרופון ולקרוא את השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה כבר שאלה נוספת של חבר הכנסת דב חנין.

ניצן הורוביץ: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה, גברתי סגנית השר, על רקע שני מקרים של דליפת חומרים מסוכנים ממפעלים בעמק-חפר ובנתניה, אני רוצה לשאול: פורסם ב"ידיעות אחרונות" בימים האחרונים שמינהל התכנון במשרד הפנים דוחה את הפעלת המדיניות בעניין מרחקי הפרדה של מפעלים שמחזיקים בחומרים מסוכנים, ונוצרים מפגעים בטיחותיים שגורמים לאסונות עקב הסמיכות בין המפעלים למקומות בילוי, תעסוקה וכו'.

ניצן הורוביץ: רציתי לשאול: 1.

ניצן הורוביץ: מדוע לא מאמצים את כללי המדיניות שהמשרד להגנת הסביבה המליץ עליהם?

ניצן הורוביץ: 2.

ניצן הורוביץ: מה ייעשה להבטחת בטיחות הציבור במקרים כאלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: סגנית השר, בבקשה.

פניה קירשנבאום: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, בימים אלה מינהל התכנון של משרד הפנים עובד יחד עם המשרד להגנת הסביבה כדי לגבש נוהל אחיד.

פניה קירשנבאום: אם נלך על-פי הנוהל, שבהחלט, הציע אותו המשרד להגנת הסביבה, אנחנו בעצם נישאר כמעט בלי קרקע לבנייה במרכז הארץ, כי הוא מגדיר מה זה הרצפטור הציבורי, כשאי-אפשר לבנות בקרבה למאפיות, ואי-אפשר לבנות בקרבה לבתי-עלמין, ואי-אפשר לבנות בקרבה לפארקים.

פניה קירשנבאום: צריך להבין שהמציאות, חלקה כבר נכתבה וקיימת.

פניה קירשנבאום: עכשיו, אנחנו לא מזלזלים בסכנה, וכולנו היינו מודעים ודאגנו בשל מה שקרה בעמק-חפר.

פניה קירשנבאום: לכן אני חושבת שנכון בהחלט לגבש נוהל אחיד ולהתחשב בכל הצרכים ובכל האמצעים שכבר קיימים נכון להיום.

פניה קירשנבאום: אני מאוד מקווה – ראיתי את השאילתה הזאת בעצם רק אתמול בלילה, אז מה שאני עונה לך זה מתוך ידיעה של מה שקורה, בלי יכולת ללמוד את הנושא הזה לעומק, ואני מתנצלת אם התשובה שלי לא ממש מספקת את העומק של התשובה.

פניה קירשנבאום: אני מבטיחה לך שאני אחזור למשרד ואלמד.

פניה קירשנבאום: אני לא יודעת למה זה הגיע אלי רק אתמול ב-23:00, אבל אני לוקחת את האשמה עלי.

פניה קירשנבאום: אני רק יודעת שבהחלט, יש צוות משותף, נכון להיום, של משרד הפנים והמשרד להגנת הסביבה, שעובד.

פניה קירשנבאום: אני לא יודעת להגיד לך אם יש לו"ז לישיבות; אני לא יודעת להגיד לך אם יש "דד-ליין" לסיכומים, ואני לא יכולה להגיד לך יותר מזה, אבל אני מבטיחה לך להגיש גם לכנסת וגם לך אישית תשובה יותר מסודרת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית שר הפנים פאינה קירשנבאום.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת הורוביץ, ואחריו – שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

ניצן הורוביץ: תודה לך, סגנית השר.

ניצן הורוביץ: אני מעריך את הנכונות.

ניצן הורוביץ: אני רק רוצה להדגיש שאני התייחסתי לחומרים מסוכנים, זאת אומרת, כל ההנחיות על קרבה למאפייה או לבית-עלמין או כל מיני דברים כאלה – יש; הבעיה היא מפעלים מסוכנים, כמו למשל אותו כבאי שנהרג מדליפת אמוניה במפעל "הוד חפר", הדליפה במפעל "טמפו", ליד נתניה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, דליפה של גזים או של חומצות או של דברים כאלה שמסכנים.

ניצן הורוביץ: על העניין הזה יש הנחיות מפורשות, ואני חושב שאתם צריכים לקיים את מדיניות התכנון בהתאם לעניין הזה.

ניצן הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – סגנית השר תשיב.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: גברתי סגנית השר, אני מברך על דברייך ועל הגישה העקרונית שהובעה בדברייך, אבל אני חייב להביע דאגה גדולה נוכח מדיניות מינהל התכנון בסוגיות של חומרים מסוכנים.

דב חנין: התחושה שלי – ואני אומר את זה בהרבה מאוד צער ודאגה – היא שמינהל התכנון היום נמצא באיזו מגמה של הגמשה: הגמשה של קריטריונים, הגמשה של סטנדרטים, יותר נכונות לאפשר כדי שהמערכת תפעל, כדי שמפעלים יפעלו, כדי שמִכרות ייכרו.

דב חנין: לכן המלצות וסטנדרטים שהמשרד להגנת הסביבה ממליץ עליהם, שהמחקרים המדעיים בעולם ממליצים עליהם, שמשרד הבריאות אפילו לפעמים עומד עליהם – מינהל התכנון משדר את התחושה כאילו כל הדברים האלה הם מקלות בגלגלי הפיתוח.

דב חנין: אז הדברים האלה הם לא מקלות בגלגלי הפיתוח; הם האמצעים להגן על חיים ועל בריאות של בני-אדם.

דב חנין: לכן מינהל התכנון פה חייב לחשוב מחדש על המדיניות הכוללת, במיוחד נוכח האירועים שאנחנו ראינו בחודש האחרון והתקריות שראינו בחודש האחרון.

דב חנין: אסור להיות במצב שרק בדיעבד, אחרי אסון, אנחנו נבוא ונאמר:

דב חנין: חבל שבאמת המפעל והחומר המסוכן הזה היה כל כך סמוך למקומות מגורים או למקומות בילוי של בני-אדם.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: סגנית השר קירשנבאום, בבקשה.

פניה קירשנבאום: קודם כול, מינהל התכנון מתייחס לזה במלוא הרצינות; וכמו שמדינת ישראל ידעה לפנות את אתר פי-גלילות, כך גם היא מתייחסת לאתרים אחרים.

פניה קירשנבאום: צריך להבין שאנחנו נמצאים בסיטואציה שיש דברים שאינם יכולים להיעשות ביום אחד, אחרת היינו צריכים לפנות היום חצי מחיפה, או שהיינו צריכים לפנות את כל אזור התעשייה של חיפה לאיזה מקום.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להזכיר לכם את הוויכוחים העזים שהיו גם בוועדות וגם במליאת הכנסת כשדיברנו על המתקן לקליטת הגז באזור מגידו; הרי אף אחד לא רוצה סביבו שום דבר.

פניה קירשנבאום: יכול להיות שאנחנו צריכים לבנות איזה אי באטמוספירה ששם נמקם את רוב הדברים שלנו כדי לשמור.

פניה קירשנבאום: אנחנו נמצאים היום בסיטואציה שחלק מהדברים כבר נמצאים בתוכנו, כבר נמצאים בתוך אזורי מגורים.

פניה קירשנבאום: אנחנו בהחלט מודעים, ותאמינו שאנחנו לא דואגים פחות ממה שאתם דואגים.

פניה קירשנבאום: הדאגה הזאת בהחלט נמצאת אצל כולנו, ואנחנו מנסים במצב שאנחנו כבר נמצאים בו למצוא את הפתרון הטוב ביותר.

פניה קירשנבאום: הוועדה שהוקמה, זאת המטרה שלה, להציג את האפשרויות.

פניה קירשנבאום: אני מבטיחה להגיד לכם מתי נציג את זה.

פניה קירשנבאום: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית שר הפנים חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שרת הבריאות להניח את התיק ולעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: שרת הבריאות חברת הכנסת יעל גרמן תשיב על שאילתה דחופה שמספרה 254 מאת חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מונופול קופות-החולים על טיפול שיניים לילדים במסגרת המימון הממשלתי.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, השרה כבר אתנו כאן, וחבר הכנסת מרגי יוכל לקרוא את השאילתה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, המדינה מממנת טיפולי שיניים לילדים באמצעות קופות-החולים, ורופא שיניים שלא עובד דרכן מודר מהפרויקט.

יעקב מרגי: ילדים רבים נאלצים לעבור לרופאי הקופות, נפגעת פרנסת מאות רופאים, ואולי גם רמת השירות.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי לאפשר לכל רופא שיניים לטפל בילדים במימון המדינה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, ייחודו של תחום רפואת השיניים נעוץ בכך שעד לרפורמה של הכללת טיפולי השיניים המשמרים בסל עד גיל 12, שירותי רפואת השיניים ניתנו כמעט בשלמותם בשוק הפרטי ובמימון פרטי.

יעל גרמן: אנחנו מניחים כי לפני הרפורמה הורים רבים ויתרו על טיפולי השיניים לילדיהם, שכן הם היו מאוד מאוד יקרים.

יעל גרמן: היום, כאשר השירות כלול בסל ונגיש לכלל ילדי ישראל עד גיל 12, כל ילד הזקוק לשירות מקבל אותו.

יעל גרמן: היחידים המסוגלים לספק שירותי רפואת שיניים הם רופאי השיניים.

יעל גרמן: גם במודל הפעולה הקיים, שלפיו מימוש הזכות נעשה באמצעות נותני שירות של הקופה, הביקוש הנוסף, הנובע מהרפורמה, מנותב לרופאי השיניים, לא רק לשכירים, אלא גם לרופאים העצמאים שקשורים עם הקופות.

יעל גרמן: כ-900 מרפאות שיניים מספקות את השירות עבור הקופות למבוטחיהן; חלקן מרפאות של הקופות, ורובן, כשני-שלישים, הן מרפאות שיניים פרטיות שיש להן הסכם עם הקופות.

יעל גרמן: מאות רופאי שיניים שרוצים לטפל בילדים בגילים של החוק, עד גיל 12, ממשיכים לעשות זאת.

יעל גרמן: לקופת-חולים לאומית, למשל, אין כלל מרפאות שיניים משלה והיא נותנת את השירות על-ידי מרפאות פרטיות.

יעל גרמן: עם זאת ולמרות זאת, חבר הכנסת מרגי, אני נוטה להסכים אתך.

יעל גרמן: אי לכך, משרד הבריאות קיים עם הסתדרות רופאי השיניים סדרת דיונים בנושא של הרחבת מעגל נותני השירות, זאת אומרת, הרחבת מעגל רופאי השיניים שנותנים שירות לקופות-החולים, תוך בחינה של חלופות שונות.

יעל גרמן: הדיונים טרם מוצו.

יעל גרמן: השאיפה היא, כמו בכל תחום אחר הקשור למתן שירות על-ידי קופות, למצוא את נקודת האיזון שבה יש מחד גיסא הרחבת אפשרות הבחירה, ומצד שני יש ניהול מושכל כלכלית, מקצועית, של השירות; וכמובן כמובן, לשמור על ערכי חוק ביטוח בריאות ממלכתי שאומר שיש לשמור על שוויון, על צדק ועל ערבות הדדית.

יעל גרמן: במסגרת הדיונים האלה נבחנה אופציה שבמסגרתה יתאפשר מתן השירות על-ידי רופאי השיניים שאינם בהסדר.

יעל גרמן: קופות-החולים תצאנה – הרעיון הוא שקופות-החולים, כלל קופות-החולים –תצאנה למכרז; הן יקבעו את הסטנדרט הרפואי והמקצועי הנדרש, הן גם יקבעו את המחיר – פחות או יותר המחיר שקיים היום.

יעל גרמן: הן יצאו למכרז ויבואו ויאמרו: כל רופא שיניים שעומד בתנאי המכרז, הן מבחינה מקצועית והן מבחינת הכסף, יכול להצטרף לנותני השירות בקופות-החולים.

יעל גרמן: אני אישית סבורה שהרעיון הזה יביא לאיזון שעליו דיברתי.

יעל גרמן: הוא יביא גם לשוויון הזדמנויות בקרב הרופאים.

יעל גרמן: הוא יביא לכך שיישמר הסטנדרט הרפואי מצד קופות-החולים, והוא גם יביא לכך שהמחירים בקופות-החולים לא יעלו, מפני שקופות-החולים הן אלה שתקבענה הן את המחיר והן את הסטנדרט.

יעל גרמן: אין לי ספק שאם בסופו של דבר נגיע לכך, אנחנו נזדקק להליך חקיקה בכנסת, נצטרך להעביר חוק בכנסת, ואני מניחה שאנחנו נזכה בתמיכת חברי הכנסת ובעיקר בתמיכתו של המציע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת הבריאות יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – שאלות נוספות גם לחברת הכנסת אורית סטרוק וחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אני רוצה להודות לשרה, קודם כול, על ההסכמה ועל התמיכה ברעיון שאכן צריך לפתוח את זה.

יעקב מרגי: כפי שידוע, השאלה נולדה מכמה סיבות.

יעקב מרגי: הסיבה הראשונה – רצף טיפולי.

יעקב מרגי: ילד שהתחיל, ילד קטן שהתחיל לטפל אצל רופא שיניים, מוצא את עצמו צריך להחליף עכשיו מסגרת, לעבור לקופת-חולים, ואם הוא מסרב ההורים ממשיכים לשלם לרופא השיניים הפרטי, ולא הולכים לקופת-החולים, כי זה מה שהילד רוצה; עם כל עניין הרצף הטיפולי.

יעקב מרגי: יש, כפי שאמרת וציינת, רופאי שיניים פרטיים רבים שמודרים מהפרויקט הזה.

יעקב מרגי: ואם זכור ליושב-ראש הכנסת, היינו באותה ממשלה שקיבלה את ההחלטה, היה אפילו דיון מעקב מדוע התאגיד שהוחלט עליו – על-פי החלטת ממשלה להקים תאגיד שבו ישותפו איגוד רופאי השיניים וכל מרפאות השיניים.

יעקב מרגי: חבל שזה לא קם, היום לא היינו עומדים מול השאלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורית סטרוק – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורית סטרוק: גברתי השרה, אנחנו מציינים היום פה בכנסת את יום הסוכרת – – –

יעל גרמן: אנחנו ציינו את זה אתמול.

אורית סטרוק: אני אבל רואה פה היום – – –

יעל גרמן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אתמול היה דיון במליאה, הצעות לסדר-היום ותשובת השרה.

יולי יואל אדלשטיין: היום, אכן, בכנסת נמצאים גופים, מומחים.

יולי יואל אדלשטיין: עבודה הסברתית חשובה נעשית גם היום.

יולי יואל אדלשטיין: כן, גברתי.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול בעיקר על מניעה, כי, כמו שאת יודעת בוודאי, האי-מניעה של התפתחות הסוכרת גורמת למחלות הרבה יותר חמורות וסופניות.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול: מה המשרד עושה כדי – – –

יעל גרמן: בהחלט.

יעל גרמן: אני אומנם השבתי אתמול, אבל אני אשמח לחזור ולהשיב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ומכיוון שהשאלה של אורית סטרוק לא קשורה לתחום, אז חבר הכנסת אלכס מילר גם כן ביקש לשאול את השרה בנושא של השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, קודם כול ברכות, גם על הגישה והמדיניות.

ניצן הורוביץ: יפה מאוד, כל הכבוד.

ניצן הורוביץ: אני רוצה פשוט לשאול, או אולי להבין: האם הסידור שנעשה דרך קופות-החולים בעצם לא גורם לכך שחלק מהכסף נשאר גם בקופות-החולים?

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, האם קופות-החולים לא לוקחות איזו עמלה או דמי טיפול על הדרך, במקום שהדברים יגיעו ישירות לרפואת השיניים?

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, הייתי מעדיף שככלל, רפואת השיניים, כמו כל ענפי הרפואה, תהיה חלק מהשירות של ביטוח הבריאות הרגיל.

ניצן הורוביץ: אבל המצב הוא, כמו שאמרת נכון, שהבסיס הוא פרטי, ועכשיו מנסים – למשל, בנושא של ילדים עד גיל 12.

ניצן הורוביץ: אז השאלה היא אם אי-אפשר לעשות את הסידור ישירות ביניכם לבין רופאי השיניים בלי לעבור דרך קופות-החולים, כמו שפעם זה נעשה, למשל, עם גני-ילדים פרטיים שקיבלו סבסוד ישיר ממשרד החינוך, בלי איזו רשת שהם חברים בה.

ניצן הורוביץ: זאת השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: ברשות השרה, שאלה כן בתחום השאילתה, של חבר הכנסת מילר, ואז השרה תוכל להשיב לכול.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: גברתי השרה, לפני כמה שנים חוקק חוק – אני חושב שחבר הכנסת שטרית הוא זה שחוקק את החוק – כך שכל תאגיד שאין לו שום קשר לרפואת שיניים יכול לפתוח מרפאת שיניים.

אלכס מילר: יש בעצם תיאטרון אבסורד בכל התחום הזה, כאשר כל בעל קיוסק יכול היום לפתוח מרפאת שיניים, לקחת מישהו שסיים בעצם את המסלול של רפואת שיניים שיעבוד אצלו.

אלכס מילר: האם משרד הבריאות מתכוון לעשות רפורמה בסוגיה הזאת, כך שרק מי שבעצם באמת עוסק בתחום רפואת שיניים ולוקח על עצמו אחריות לעבודה הזאת, יוכל לבוא ולפתוח מרפאת שיניים, ולא שכל תאגיד שבא לו – היום פותח ומחר סוגר, ומובן שיש בעיה בתחום הזה.

אלכס מילר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מילר.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, בבקשה.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: אני אתחיל דווקא מהשאילתה של חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יעל גרמן: חבר הכנסת הורוביץ, אני חייבת לומר לך שקופות-החולים מתלוננות על כך שהן מפסידות, מפני שהכספים שמועברים בגין טפול שיניים לילדים עד גיל 12, לטענתן, אינם מספיקים, התקציב אינו מספיק.

יעל גרמן: אני גם חייבת לומר לך שאני לא מאמינה – – –

אברהם מיכאלי: – – – הסתדרות רופאי השיניים – – –

ניצן הורוביץ: אז אפשר ישר לרופא השיניים – – –

יעל גרמן: אוקיי, אני לא מאמינה – – –

אברהם מיכאלי: – – – יגבו אותם – – –

יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם שאני מאוד מאוד שמחה שקופות-החולים הסכימו לקחת את זה עליהן.

יעל גרמן: אני לא יודעת מדוע מרבים להתלונן על קופות-החולים, אבל קופות-החולים נושאות בכל העול של הרפואה הקהילתית שלנו, ונושאות אותו בגאון עם הרבה הרבה גירעונות תקציביים.

יעל גרמן: על כל פנים, אין לנו אפשרות במשרד הבריאות, וזה גם לא בריא ולא נכון שאנחנו, אלו במשרד הבריאות, ניתן את השירות ישירות.

יעל גרמן: זה נכון שקופת-חולים תעשה זאת, זה נכון שזה יבוא דרך סל הבריאות, וזה בא דרך סל הבריאות כמשהו שמגיע.

יעל גרמן: ברגע שאנחנו שמים את התקציב בסל הבריאות, אנחנו באים ואומרים שזה מגיע עד גיל 12, ואני מקווה שיום אחד יהיה לנו הכסף גם להגדיל את זה מעבר לגיל 12, וגם להחיל את זה על מבוגרים מעבר לגיל 65.

יעל גרמן: אבל אז אנחנו באים ואומרים שכולם זכאים לשירות הזה, מתוך אותם עקרונות שאני דיברתי עליהם, שהם שוויון וצדק וערבות הדדית.

יעל גרמן: ולכן זה נכון שזה יעבור דרך קופות-החולים ולא יבוא דרך משרד הבריאות ישירות.

יעל גרמן: עם זאת, אני שוב חוזרת ואומרת, כדי לשמור על עקרון השוויון ובאמת לאפשר לכל רופאי השיניים שמעוניינים לקחת חלק בפרויקט לעשות זאת, אני סבורה שאותו חוק שעליו דיברתי ושנראה לי שהוא מתקדם די מהר – אני סבורה שהחוק הזה באמת ייתן מענה נכון ויאפשר לכל רופאי השיניים לתת את הטיפול, במגבלות של תנאים מקצועיים וכמובן גם כספיים.

יעל גרמן: לגבי ההערה של חבר הכנסת מרגי – אני משערת לעצמי שזאת הייתה הערה, לא היה בסופה סימן שאלה, אז – – –

יעקב מרגי: לא, החלטת ממשלה הייתה הקמת תאגיד.

יעל גרמן: אתה מדבר על התאגיד.

יעל גרמן: התאגיד לא התממש.

יעל גרמן: מי שצריכים להקים את התאגיד אלה רופאי השיניים.

יעל גרמן: הוויכוח בין רופאי השיניים לבין משרד האוצר ומשרד הבריאות היה לגבי הערבות שרופאי השיניים צריכים להציב כדי להקים את התאגיד.

יעל גרמן: כי הרי אף אחד מאתנו לא רוצה לעמוד בפני מצב שיוקם תאגיד שאין לו בסיס כלכלי איתן, ולאחר מכן המדינה היא זו שתצטרך לבוא ולהציל אותו; ראו מקרה "הדסה" ועוד מקרים שבהם כאשר מוסדות רפואיים שנותנים רפואה ציבורית מתמוטטים מבחינה כלכלית, המדינה היא זו שצריכה לבוא ולהושיט עזרה כספית.

יעל גרמן: אז לכן עמדנו, גם משרד האוצר וגם משרד הבריאות, על כך שתושם ערבות שתאפשר באמת איזו יציבות כלכלית.

יעל גרמן: היה מאוד מאוד קשה להר"ש, להסתדרות רופאי השיניים, להעמיד את הערבות הזו, ואני גם מבינה את זה.

יעל גרמן: ולכן, אנחנו בחרנו בדרך הזו, שלהערכתי היא הדרך הנכונה, וכמו שאמרתי גם השוויונית.

יעל גרמן: לחברתי חברת הכנסת אורית סטרוק, אכן סוכרת היא מחלה נוראית.

יעל גרמן: אתמול אנחנו דיברנו עליה, וציינתי שסוכרת מוכרת היום כמגפה של המאה ה-21.

יעל גרמן: בעולם ישנם קרוב ל-400 מיליון חולי סוכרת; אצלנו 7.8% מהאוכלוסייה לוקים בסוכרת, אלה שיודעים; ולדאבוני הרב בקרב האוכלוסייה הערבית מספרם כמעט כפול, 12%, ובקרב האתיופים הוא מגיע אפילו ל-16%.

יעל גרמן: זו הסיבה שמשרד הבריאות משקיע משאבים רבים במניעת הסוכרת.

יעל גרמן: בין השאר, אנחנו משקיעים בהסברה, אבל אחד הכיוונים העיקריים שבו אנחנו הולכים כרגע, ושלה

יעל גרמן: ערכתנו זה שינוי קטן שיביא לשינוי אדיר, זה להכניס את הלחם מקמח מלא לפיקוח.

יעל גרמן: זאת אומרת, שיהיה פיקוח על מחיר הקמח המלא.

יעל גרמן: ורק כדי לסבר את האוזן, היום לחם מקמח לבן עולה 6-5 שקלים, תלוי אם הוא פרוס או לא פרוס, הוא נקרא "הלחם האחיד", ויש על מחירו פיקוח, אבל אם מישהו רוצה לקנות את הלחם הבריא, שגם מונע סוכרת, שזה לחם מקמח מלא, הוא עולה בין 15 ל-24 שקלים, ואפילו יותר.

יעל גרמן: אם נכניס אותו לפיקוח ואם נאפשר לאוכלוסיות הקשות, אותן אוכלוסיות שבאמת סובלות מסוכרת, לקנות את הלחם מקמח מלא, אני חושבת שאנחנו נפעל למיגור או להורדה דרסטית של מחלת הסוכרת.

יעל גרמן: לגבי חבר הכנסת אלכס מילר, האם התכוונת לתאגידים, או האם התכוונת לקלות בלתי נסבלת של מתן היתרים לרופאי שיניים?

אלכס מילר: אני דיברתי על – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא התכוון לתאגידים.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר את החקיקה שלו בתחום.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התכוון למצב של בעלות – – –

יעל גרמן: שכל תאגיד הוא – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – של בעלות, שלמשל עורכי-דין – אדם שהוא אינו עורך-דין לא יכול לפתוח משרד עורכי-דין ולהעסיק עורכי-דין מקצועיים – –

יעל גרמן: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: – – וליהנות מהרווחים.

יולי יואל אדלשטיין: בתחום של רפואת שיניים המצב שונה, וחבר הכנסת מילר עוד בכנסת הקודמת נלחם נגד התופעה הזאת, אז לכן הוא שואל אותך מה המצב כרגע.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: אז מבחינה תחיקתית אני לא יודעת, אבל אני בהחלט אתעניין.

יעל גרמן: אבל אני יכולה לומר לך שלא ניתן לפתוח מרפאת שיניים ללא אישור והיתר של משרד הבריאות.

יעל גרמן: ולא סתם, אלא משרד הבריאות יש לו תנאי סף שהוא מחייב לקיים, הוא מחייב את הרופאים לעמוד בהם.

יעל גרמן: לא מספיק רק רופא, צריך גם שטח מסוים; ולא מספיק שטח, צריך גם באמת שתהיה סייעת או שיננית וכו'.

יעל גרמן: אז אני לא מתמצאת בתחום של התאגידים, אני אבקש ממך גם להרחיב באופן פרטי, ואני בהחלט אבקש לקבל תשובות, ואתה תקבל את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת הבריאות חברת הכנסת יעל גרמן על התשובות המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת אבי וורצמן; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר וורצמן ישיב על שאילתה דחופה שמספרה 251 מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הנושא הוא: סגירת קמפוס אילת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת שמולי, סגן השר אתנו, אתה יכול לקרוא את השאילתה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני סגן שר החינוך, השאילתה הזאת הגיעה אלי מחברת המועצה סימה נמיר בעיר.

איציק שמולי: נושא מדאיג.

איציק שמולי: מפרסומים בכלי התקשורת עולה כי בכוונת אוניברסיטת בן-גוריון לסגור בקרוב את הקמפוס באילת מסיבות שונות.

איציק שמולי: על רקע זה התפטרה לאחרונה דיקנית המכללה מתפקידה.

איציק שמולי: רצוני לשאול: 1.

איציק שמולי: עד כמה האיום ממשי ומיידי?

איציק שמולי: 2.

איציק שמולי: מה ייעשה כדי למונעו?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, בבקשה.

אברהם וורצמן: אדוני היושב-ראש, חברי היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גברתי מזכירת הכנסת, אדוני השר, בוקר טוב.

אברהם וורצמן: לפני שאתייחס לדברים של חברי איציק שמולי, אי-אפשר שלא להתייחס לרצח הנורא, ואני חייב לומר שגם באופן אישי, לראות אתמול את התמונות של יהודים עטופים בתפילין ובטליתות בתוך שלוליות דם, זה גרם לי לזעזוע נורא.

אברהם וורצמן: הלב בוכה ממש ושותת דם.

אברהם וורצמן: מובן שמהמקום הזה, מהכנסת, אני מוסר את תנחומי למשפחות הנרצחים, וכמובן מאחל רפואה שלמה לפצועים.

אברהם וורצמן: אני חושב שהטבח שהיה אתמול ממחיש לנו שוב מול מי אנחנו עומדים: מול מרצחים שפלים, שבשם אללה – ממש מזעזע – באים לטבוח ביהודים, שכל חטאם היה שהם באו להתפלל לאלוקים.

אברהם וורצמן: אנחנו מקדשים את החיים, והם מקדשים את המוות.

אברהם וורצמן: שיהיה ברור, אנחנו לפעמים מדברים הרבה פה בכנסת ובמקומות אחרים על הוויכוח, על טריטוריה, דיון כזה, דיון אחר.

אברהם וורצמן: אבל זו כבר לא מלחמה שאפשר לתת לה שום – היא לא מלחמה שאפשר לדבר על שום דבר מוצדק בה.

אברהם וורצמן: זאת מלחמה של חיות אדם, אלה שבאים לרצוח בשם הדת כשאנחנו באים לחיות בשם הדת.

אברהם וורצמן: אני רוצה רק להזכיר לחלק מחברי, רק לפני שבוע עמדתי פה בעצמי, והיו פה חברים שדיברו על פרובוקציות שעושים יהודים שעולים להר-הבית, במקום הכי מקודש לעם היהודי, שבגלל זה חס וחלילה נגרמים מעשים כאלה ואחרים, שערבים רוצחים יהודים בגלל העלייה הזאת.

אברהם וורצמן: אני רוצה לשאול: האם כשיהודים נמצאים בבית-כנסת בהר-נוף או במקום אחר זו גם כן פרובוקציה?

אברהם וורצמן: גם זו כבר בעיה?

אברהם וורצמן: אבל אני מקווה שבאמת נצליח לגדוע את הדברים הללו, ואני רוצה לקרוא פסוק אחד: "ויהודה לעולם תשב וירושלם לדור ודור; ונקיתי דמם לא נקיתי, וה' שוכן בציון".

אברהם וורצמן: עכשיו לעצם השאלה של חבר הכנסת שמולי: השאלה שלך לגבי אוניברסיטת בן-גוריון, שאתן עליה עוד שנייה אחת תשובה ברורה, מאפשרת לי בעצם לנצל את ההזדמנות לומר כמה מילים על ההשכלה הגבוהה בנגב, שהיא חשובה לך והיא חשובה לי והיא חשובה לכולנו מאוד מאוד.

אברהם וורצמן: כמו שאתה יודע, הנגב הוא הבית שלי, באר-שבע היא הבית שלי.

אברהם וורצמן: למדתי לתואר שני באוניברסיטת בן-גוריון, לתואר ראשון במכללת "חמדת הדרום", ואני חייב קודם כול לומר שיש מוסדות להשכלה גבוהה מצוינים בנגב, וחשוב לומר את זה, ושכולם יכירו.

אברהם וורצמן: דוד בן-גוריון הכריז: יכולותיה המדעיות והמחקריות של ישראל ייבחנו בנגב.

אברהם וורצמן: ברוך השם, אנחנו רואים את זה היום ממש מתגשם מול עינינו.

אברהם וורצמן: אוניברסיטת בן-גוריון נוסדה מתוך רוח חלוציות מיוחדת, במטרה לממש את הפוטנציאל של הפריפריה הדרומית.

אברהם וורצמן: האוניברסיטה מושכת אליה את הסטודנטים המבריקים ביותר מהארץ ומהעולם.

אברהם וורצמן: הסטודנטים מעורבים בקהילה, בשכונות, בפעילויות רבות ובעשייה חברתית רחבה.

אברהם וורצמן: וזה נמשך עם הבוגרים של האוניברסיטה גם לאחר סיום הלימודים, כשחלק מהבוגרים נשאר בעיר ומשתלב גם בתעשייה, גם בחברה וגם בכל הפעילות שקורית בעיר.

אברהם וורצמן: האוניברסיטה מעודדת אינטראקציה בין חברי הסגל והסטודנטים.

אברהם וורצמן: באוניברסיטה גם יש פסיפס אנושי מגוון ורחב מאוד: סטודנטים צעירים ומבוגרים, דתיים וחילונים, גברים ונשים, יהודים וערבים, סטודנטים מהארץ ומחו"ל.

אברהם וורצמן: אני חייב לומר גם כסטודנט שלמד שם, שלמדנו ביחד למבחנים, כולם.

אברהם וורצמן: היה מדהים.

אברהם וורצמן: גם בשיעורים, גם במבחנים.

אברהם וורצמן: חוויה מיוחדת.

אברהם וורצמן: כל אלה יוצרים באוניברסיטת בן-גוריון אווירה מיוחדת ופתוחה, המעודדת חילופי רעיונות וחשיבה מקורית למציאת פתרונות חדשניים לסוגיות המאתגרות ביותר בעולם.

אברהם וורצמן: חברים, אוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע היא מנוע הצמיחה של האזור.

אברהם וורצמן: המיקום הגיאוגרפי שלה מקנה לה תפקיד מרכזי בפיתוח הנגב כולו, ומה שקורה היום בבאר-שבע ובכל האזור, עד אילת, סביב האוניברסיטה, גורם לשינוי היסטורי שהופך את באר-שבע והנגב למרכז ידע עולמי.

אברהם וורצמן: אני מזמין את כל חברי פשוט לבוא ולהסתובב בקמפוסים, להסתובב בעיר – גם בבאר-שבע וגם באילת, כי דיברת פה גם על אילת – ופשוט לראות ולא להאמין.

אברהם וורצמן: אני אומר זאת בגאווה גדולה: יש לנו מעצמה אקדמית עולמית בנגב, וכדאי שנדע זאת.

אברהם וורצמן: שאלת, חברי חבר הכנסת שמולי, לגבי ההחלטה כביכול של האוניברסיטה לסגור את הקמפוס באילת.

אברהם וורצמן: קודם כול, הדבר לא נכון.

אברהם וורצמן: לא היה ולא נברא.

אברהם וורצמן: איך אומרים?

אברהם וורצמן: משל היה.

אברהם וורצמן: דרך אגב, נשיאת האוניברסיטה, חברתי פרופסור כרמי, גם שיגרה מכתב ברור לראש העיר אילת ואמרה לו בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שאין כוונה של האוניברסיטה לסגור את השלוחה, אלא אדרבה – אני מקווה שרק ימשיכו להרחיב אותה ולפתח אותה.

אברהם וורצמן: האוניברסיטה משקיעה בשלוחה באילת, למעלה מעשור, משאבים אקדמיים ותקציבים רבים, לקידום הקמפוס והתשתית האקדמית בעיר אילת, וכך תמשיך האוניברסיטה לעשות.

אברהם וורצמן: כך שהתשובה היא חד-משמעית, ברורה: הדברים פשוט לא יקרו.

אברהם וורצמן: ולסיום, אני רוצה לנצל את ההזדמנות בימים הלא-קלים הללו ולהצטרף לקריאת רבים – אתמול שמעתי את ראש הממשלה וגם רבים אחרים, שמעתי במשך הבוקר, במשך היום.

אברהם וורצמן: השעה הזאת היא לא שעת מחלוקת, היא לא שעה לפילוגים, היא לא שעה לוויכוחים פוליטיים, שלצערי הרב גם רבים מהם חסרי תכלית.

אברהם וורצמן: זו שעה לאחדות, זו שעה לאיחוד כוחות.

אברהם וורצמן: לכל חברי בקואליציה, גם לחברי ואחי בסיעות החרדיות, וגם שאר חברי במפלגות הציוניות באופוזיציה – זו שעה שכולנו נפעל יחד, כי בפנינו משימה מאוד גדולה ואתגר מאוד גדול להמשכה של מדינת ישראל, מדינת העם היהודי.

אברהם וורצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רק רגע, רק רגע, סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הם לא השתכנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אז קודם כול, שאלה נוספת לחבר הכנסת שמולי.

אברהם וורצמן: השאלה, ממה לא השתכנעו.

יולי יואל אדלשטיין: לא יודע, תכף נראה.

יולי יואל אדלשטיין: ולאחר מכן – חברי הכנסת דב חנין וסתיו שפיר גם רצו להפנות אליך שאלה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני סגן השר.

איציק שמולי: לפני שאני אתייחס לתוכן השאילתה אני רוצה להגיד שזו גם לא שעה להשתמש בפיגוע כדי לנסות להשתמש בסיעות האופוזיציה כשכפ"ץ מול הבעיות הפוליטיות של ראש הממשלה.

איציק שמולי: זו גם לא השעה לנהוג בציניות הזאת.

איציק שמולי: לעצם השאילתה, אני שמח שענית תשובה ברורה וחד-משמעית, כי כבר הגעת לבן-גוריון וימי "אנו באנו".

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך באופן חד-משמעי – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה נקרא build up, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: כן, הוא בנה מתח.

איציק שמולי: בהחלט לימדת אותי משהו, אדוני סגן השר, היום.

איציק שמולי: אבל בנימה רצינית, בכל זאת קורה משהו.

איציק שמולי: הרי התפטרה דיקנית המכללה, יש משבר.

איציק שמולי: אז העמדה שלך קצת לא ברורה לי וקצת מדאיגה אותי.

איציק שמולי: כי או שלקחתם תגובה באופן חד-צדדי מאוניברסיטת בן-גוריון, והתרשמתי שיש לך מקום חם בלב, וגם לי, למקום הזה, או שאתם לא רואים את כל התמונה.

איציק שמולי: כי בכל זאת יש כרגע משבר.

איציק שמולי: אז השאלה שלי היא: האם דיברתם גם עם הגורמים באילת?

איציק שמולי: האם דיברתם גם עם דיקנית המכללה לפני שעלית לפה לתת את התשובה?

איציק שמולי: ואם וכאשר יהיה איום כזה, או שיש איום כזה ואתם לא יודעים עליו, מה אתם מתכוונים לעשות?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה להצטרף קודם כול לדברי ההערכה שלך לאוניברסיטת בן-גוריון.

דב חנין: אומנם אני הגעתי לכאן מאוניברסיטת תל-אביב, אבל אכן, באוניברסיטת בן-גוריון נעשית עבודה אקדמית רצינית במגוון מאוד גדול של תחומים, מגוון מאוד גדול של חוגים, ובאמת ראוי שגם מהכנסת אנחנו נברך על העבודה הגדולה של החוקרים והעושים באוניברסיטת בן-גוריון.

דב חנין: אבל אני בכל זאת רוצה לחזור לשאלתו של חבר הכנסת שמולי.

דב חנין: הקמפוס באילת הוא מרכיב מאוד חיוני בחשיבה על העיר, חשיבה כוללת על העיר, ואני מברך גם על העמדה שלך וגם על העמדה של נשיאת אוניברסיטת בן-גוריון בעניין.

דב חנין: אבל אנחנו שומעים קולות מדאיגים; ולא קל לקיים קמפוס באילת: זה מאוד רחוק, צריך להסיע את המרצים, יש עלויות.

דב חנין: זה משהו שמחייב לא רק את האוניברסיטה ולא רק את התגייסותה של האוניברסיטה, אלא את מדינת ישראל ואת ממשלת ישראל.

דב חנין: אם אנחנו חושבים, ואנחנו אכן חושבים, שחיוני שיימשך קיומו של קמפוס באילת, אני חושב שהמדינה צריכה לומר באופן ברור וחד-משמעי שבמידת הצורך יינתן מימון ממלכתי נוסף כדי שהקמפוס באילת יוכל להמשיך להתקיים ויוכל להמשיך להתפתח.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שפיר, ולאחר מכן סגן השר ישיב לכולם.

אברהם וורצמן: אני כבר יודע מה היא שואלת.

סתיו שפיר: נכון.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אברהם וורצמן: אני כבר מכיר את סתיו שפיר, קורא את המחשבות שלה.

סתיו שפיר: סגן השר יודע מה אני שואלת מכיוון שבחודשים האחרונים אני שואלת זאת שוב ושוב ועדיין ממתינה לתשובה, ולכן אני אחזור על השאלה שלי.

אברהם וורצמן: אני אחזור על השאלה.

סתיו שפיר: בשנת 2011 ולאחר מכן שוב ב-2012 התקבלה החלטת ממשלה לחשוף את תקציב החינוך בחלוקה מגזרית, בחלוקה על-פי בתי-ספר, בשילוב עם התקציב שמגיע מהרשויות המקומיות.

סתיו שפיר: למיטב ידיעתי, ומפרסומים שראינו, כמו למשל ב"כלכליסט", אצל שאול אמסטרדמסקי, נראה שהמערכת הזאת כבר בנויה, שקיימת מערכת של שקיפות, אבל שאולי מישהו לא אהב את הנתונים שהשתקפו ממנה.

סתיו שפיר: אני רוצה, כבוד סגן השר, להצטרף לאמירה היפה שלך על הציונות.

סתיו שפיר: אחד הדברים היפים והחשובים בציונות הוא דאגה לכולם, לכל אזרחי המדינה, לא משנה מאיזה מוצא הם וכמה כסף יש להורים שלהם בבנק.

סתיו שפיר: והמערכת הזו לבנייה של תקציב שקוף, שתראה לנו באמת כמה מקבל תלמיד בכל בית-ספר, היא צעד כל כך חשוב ליצירה של חברה כזו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא לקרוא לחברת הכנסת סתיו שפיר "קאטו הזקן", משני טעמים.

יולי יואל אדלשטיין: "קרתגו צריכה להיחרב", היה אומר סנטור מסוים.

דב חנין: אבל לפחות אצל קאטו זה הצליח בסוף.

דב חנין: אנחנו מאחלים לה שגם היא תצליח בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא אמרתי, גם במקרה הזה משני הטעמים אנחנו – – –

אברהם וורצמן: אתה יודע, מה שקורה לי ולסתיו שפיר פה זה כמו הבדיחה של "הגשש החיוור" על העולה המיליון מברית-המועצות; תמיד שואלים אותן שאלות ותמיד עונים אותן תשובות, אז אנחנו כבר מכירים את זה מראש.

סתיו שפיר: אני מלאה באופטימיות שהיום אקבל תשובה שונה ממה שקיבלתי עד עכשיו.

אברהם וורצמן: אבל אני באמת אתן הפעם תשובה יותר ברורה.

אברהם וורצמן: לא כמו ב"גשש", יותר ברורה.

אברהם וורצמן: קודם כול, לגבי השאלות – תראו, חבר הכנסת שמולי, אני בדקתי, עשיתי שיעורי-בית.

אברהם וורצמן: יש לי את כל התכתובת, גם מראש העיר לנשיאת האוניברסיטה, גם את התשובה של נשיאת האוניברסיטה; בדקנו מול האוניברסיטה בדיוק מה כוונתם, ואני מקריא ממכתבה:

אברהם וורצמן: ברצוני לציין כי אין כל החלטה של הנהלת האוניברסיטה בדבר הסרת אחריות אקדמית מקמפוס אילת.

אברהם וורצמן: דברים ברורים: אין החלטה כזאת ואין כוונה כזאת.

אברהם וורצמן: דברים ברורים.

אברהם וורצמן: לגבי הדיקנית שעזבה את תפקידה – היא עזבה את תפקידה מסיבות אישיות, כמו שהרבה אנשים עוזבים בהרבה מקומות.

אברהם וורצמן: יבוא מישהו במקומה וישמש כדיקן או כדיקנית, והכול יבוא על מקומו בשלום.

אברהם וורצמן: אתם אוהבים "בשלום", אז בשלום.

אברהם וורצמן: הכול יהיה בסדר.

אברהם וורצמן: זה דבר אחד.

אברהם וורצמן: לגבי – – –

מיקי רוזנטל: אתה לא אוהב שלום?

אברהם וורצמן: אוהב שלום ורודף שלום.

אברהם וורצמן: אוהב את – – –

מיקי רוזנטל: עם ישראל אוהב שלום.

אברהם וורצמן: נכון.

מיקי רוזנטל: נו?

אברהם וורצמן: "ה' עז לעמו יתן, ה' יברך את עמו בשלום".

מיקי רוזנטל: לא, כי המילה "שלום" נהייתה פתאום מילת גנאי – – –

אברהם וורצמן: המילה "שלום" היא מילה מקודשת, היא לא מילת גנאי.

אברהם וורצמן: לגבי השאלה הנוספת של חבר הכנסת דב חנין, לגבי תקציבים נוספים, אתה יודע, זו לא החלטה – אנחנו פה – אתה מעלה שאילתה ואני מוציא את הצ'ק ונותן תקציבים נוספים.

אברהם וורצמן: על החשיבות של הקמפוס באילת אנחנו לא מתווכחים; אנחנו מסכימים עליה לגמרי.

אברהם וורצמן: הקמפוס באילת הוא עוגן מאוד משמעותי בעיר אילת; גם בתחום המחקר, גם בתחום הלימוד האקדמי, גם מושך כוחות.

אברהם וורצמן: אין ספק שאוניברסיטת בן-גוריון עושה פה, יחד עם עיריית אילת, מעשה ציוני ראשון במעלה, כי זו באמת משימה מאוד לא קלה להחזיק קמפוס במקום מרוחק.

אברהם וורצמן: כמו שאתה אומר, צריך לשלוח את המרצים, צריך לעודד סטודנטים לבוא ללמוד שם.

אברהם וורצמן: אבל אנחנו – כמובן, אותי תמצא שותף מלא לדבר הזה, והמשרד, אני מתאר לעצמי, יעשה הכול כדי לחזק את הקמפוס הזה, כי הוא מאוד חשוב.

אברהם וורצמן: לגבי שאלתה של חברת הכנסת סתיו שפיר, ממש בימים הקרובים יפורסם הדוח.

אברהם וורצמן: ממש בימים הקרובים.

אברהם וורצמן: כל מה שביקשת – יפורסם; לא מה שביקשת – מה שהמשרד נדרש לעשות.

סתיו שפיר: כל המערכת.

אברהם וורצמן: כן, החלוקה – אמור להתפרסם.

אברהם וורצמן: הדבר הזה יתפרסם, והכול יבוא על מקומו בשלום.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק אצל קאטו זה הצליח, גם אצלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: אני קטונתי מלתת עצות בתחום הניהול האקדמי, אבל הקמפוס באילת ישרוד רק אם יצליחו לפתח שם תחומים ייחודיים.

יולי יואל אדלשטיין: אם הבסיס יהיה משפטים וכלכלה וכאלה, אז שום דוטציות מהמדינה לא תעזורנה בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש באילת מספיק יתרונות יחסיים לתחומים שונים, אז על זה צריך לשים דגש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הביטחון חבר הכנסת משה יעלון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר יעלה לכאן וישיב קודם כול על שאילתה דחופה מס' 252 מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הנושא הוא אי-הקמת קרן סיוע לחיילי מילואים ב"צוק איתן".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי קודם כול תשאל את השאילתה.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה, ותודה לך, כבוד השר, במהלך "צוק איתן" החליטה הממשלה על הקמת קרן הוקרה, סיוע ותגמול לחיילי מילואים ששירתו במבצע והקצאת 30 מיליון שקלים לטובת העניין.

סתיו שפיר: למרות החשיבות של סיוע מיידי זה, על בסיס פניות שאנחנו קיבלנו ממילואימניקים, טרם נעשה דבר בעניין וטרם גובשו קריטריונים, וגם טרם הועבר התקציב.

סתיו שפיר: שאלתי: מתי מתכננת הממשלה ליישם את ההחלטה הזאת ומה יהיו הקריטריונים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאשיב על השאילתה, אי-אפשר שלא נביע תנחומים מעל במה זו למשפחות הנרצחים ונאחל החלמה מהירה לפצועי הטבח, הפיגוע הקשה אתמול ביהודים בעת תפילתם.

משה יעלון: בתשובה על השאילתה של חברת הכנסת שפיר, אכן הממשלה החליטה להקים קרן – החלטה שהתקבלה ביוזמתי ב-10 באוגוסט האחרון, בטרם הסתיים מבצע "צוק איתן" – קרן שתכליתה אכן לתת מענה, פיצויים לחיילי מילואים שנפגעו בעקבות שירותם במהלך המבצע.

משה יעלון: מטבע הדברים היה צורך לבצע פעולות שונות הקשורות בסיומו של המבצע: תחקירים רלוונטיים, הפקת לקחים – גם אלו הנוגעים לאנשי המילואים ובהשתתפותם – ובהמשך היה צורך לגבש קריטריונים להפעלת הקרן כדי שאותם 30 מיליון שקלים ינוצלו באופן הטוב ביותר והמתאים ביותר לצורכי אנשי המילואים.

משה יעלון: עבודת המטה הסתיימה וקרן הפיצויים מתחילה את עבודתה ביום א' הקרוב, 23 בנובמבר.

משה יעלון: הודעה מסודרת לתקשורת תימסר בשבוע הזה, עד סוף השבוע, על מנת ליידע את אנשי המילואים בפעילות הקרן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: ראשית, אני רוצה לברך אותך על ההחלטה.

סתיו שפיר: זו החלטה מאוד מאוד חשובה.

סתיו שפיר: רק שאלה: אחרי מלחמת לבנון הוקמה קרן פיצויים דומה, עם סכום כסף יותר גדול – אם אני זוכרת נכון, באזור 45 מיליון שקלים, ומהם נוצלו 29 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: לאחר שהקרן ההיא הוקמה התקבלו תלונות של חיילים שהם לא הצליחו לקבל את הפיצויים ושהם נגררו בביורוקרטיה במשך הרבה מאוד זמן.

סתיו שפיר: האם בעקבות המסקנות שהוסקו לאחר המלחמה, מלחמת לבנון השנייה, טיפלתם בנושאים האלה, ועשיתם גם אולי איזה שימוש בכסף שנותר באותה קרן על מנת להגדיל את הפיצוי, כך שהפעם חיילים לא יצטרכו להיתקל בחסמים כאלה ואחרים לפני שיקבלו את הכסף שמגיע להם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות גם לחברי הכנסת שמולי ופרוש, ולאחר מכן השר ישיב לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני השר, אני רוצה לשאול אותך בנושא שחוזר שוב ושוב לבית הזה, נושא שכר החיילים בחובה; נושא שגם עולה כל הזמן ב"אולפן שישי".

איציק שמולי: בפעם האחרונה, לפני כמה חודשים, כשהנושא עלה כאן במליאה והייתי בדיון, אמרת שההחלטה כבר, או-טו-טו, מיושמת; עבודת המטה הסתיימה, והחיילים כבר הולכים, או-טו-טו, ליהנות מההעלאה.

איציק שמולי: מאז מצאנו את עצמנו – אנחנו מוצאים את עצמנו היום במצב שהסוגיה עדיין עומדת בעינה.

איציק שמולי: האמת, אני לא מרגיש צורך לעמוד פה ולהטיף לך מוסר בעניין; אני לא חושב שאני צריך.

איציק שמולי: אני פשוט באמת רוצה לשאול אותך איפה הדבר הזה עומד.

איציק שמולי: גם בתשובת המדינה לבג"ץ המדינה התחייבה שהדבר הזה הולך להיפתר כאן ועכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איציק שמולי: אז מתי באמת נוכל – יוכלו החיילים – לראות את הכסף בחשבון הבנק?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרוש – בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, תודה שאתה מאפשר לי במסגרת שאלה נוספת אליך, מכובדי השר, מאחר שהעברתי את זה אתמול גם בכתב ללשכתך, אליך.

מאיר פרוש: לפני כשבועיים, בבסיס תל-נוף, הורה סגן-אלוף ארז הראל לחייל לגלח את זקנו, אף שהיה לו האישור המיוחד הנדרש לכך.

מאיר פרוש: אתמול שוב שני חיילים נוספים בבסיס תל-נוף נדרשו על-ידי סגן-אלוף ארז הראל לגלח את הזקן, אף שהיה להם אישור מיוחד לכך.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שאלה לא הוראות חדשות בצבא, אבל מדוע זה קורה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר בוודאי יודע שדברים שקשורים ישירות לשאילתה המקורית – השר ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש חומר שאתה רוצה לבדוק, אתה תוכל להשיב בכתב לחברי הכנסת ששאלו, שבמקרה דנן הם גם חבר הכנסת שמולי וגם חבר הכנסת פרוש.

משה יעלון: בתשובה על השאילתה של חברת הכנסת סתיו שפיר, כל מה שקשור לקרן לחיילי המילואים במסגרת מבצע "צוק איתן" נשען על לקחים מפעולה דומה שנעשתה בעבר.

משה יעלון: הסכום שהוגדר, כ-30 מיליון ש"ח, הוגדר בהתאם ללקחים שנלמדו מאירועים קודמים, ונכון לפחות לעבודת המטה שמבוצעת עד עכשיו, הסכום הזה ייתן מענה לצרכים, במסגרת הכללים שקבענו, למתן פיצויים לחיילי מילואים שנפגעו כתוצאה משירות מילואים פעיל במבצע "צוק איתן".

משה יעלון: לשאלת חבר הכנסת שמולי, קודם כול, חיילים, חיילי חובה, לא מקבלים שכר אלא דמי קיום.

משה יעלון: אני מזכיר שדמי הקיום הללו – אני קיבלתי החלטה להעלות אותם החל מ-1 בינואר 2014, לאחר עשר שנים שסכום דמי הקיום הוקפא.

משה יעלון: גם קבעתי שבמהלך שנת 2014 נעדכן את דמי הקיום לקראת 1 בינואר 2015.

משה יעלון: ואכן, בוצעה עבודת מטה, גם בצה"ל וגם במשרד הביטחון, ועל בסיסה למעשה קיבלתי החלטה להעלות את דמי הקיום החל מ-1 בינואר 2015.

משה יעלון: הסכומים: לוחם יקבל 1,075 ש"ח, תומך לחימה יקבל 782 ש"ח, ויתר החיילים – החיילים העורפיים – יקבלו 539 ש"ח.

משה יעלון: נכון, הנושא הזה גם עולה בבג"ץ ונדון במקומות אחרים.

משה יעלון: אחרי עבודת המטה שנעשתה, אני חושב שדמי הקיום הללו הם דמי הקיום הנכונים, הראויים.

משה יעלון: אני מצר על כך שבמשך עשר שנים דמי הקיום הללו הוקפאו ולא עודכנו, לא על-פי המדד ולא על-פי שום קריטריון אחר.

משה יעלון: לגבי שאלתו של חבר הכנסת פרוש – אינני מכיר את המקרה שפירט פה חבר הכנסת פרוש.

משה יעלון: אני כמובן אלמד אותו ואדע להשיב בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נשאר אתנו על הדוכן על מנת להשיב על השאילתה הבאה, של חברת הכנסת אורית סטרוק, שמספרה 253: פתיחת כבישים לפלסטינים בעיצומו של גל טרור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, לקרוא את נוסח השאילתה.

אורית סטרוק: אדוני השר, צה"ל מתכוון לפתוח כבישים לאוכלוסייה הערבית בשומרון בתוך ובסמוך ליישובים יהודיים כחלק מחבילת הקלות.

אורית סטרוק: רצוני לשאול: 1.

אורית סטרוק: מה כוללת חבילת ההקלות ומה ההצדקה לקיומה בעיצומו של גל הטרור?

אורית סטרוק: 2.

אורית סטרוק: מה ייעשה להפחתת חיכוך ומגע בין האוכלוסיות במקום להרחיבם?

אורית סטרוק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סטרוק.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר.

משה יעלון: חלק ממדיניות הפעולה, הפעלת הכוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דרעי, אני לא יכול לפנות אליך ולומר: אי-שם בספסלים האחוריים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא שייך לספסלים האחוריים, אבל הרעש מפריע.

אברהם מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר ימשיך.

משה יעלון: חלק מהמדיניות הכוללת בפיקוד המרכז, גם של הפעלת הכוח וגם של הצורך לתת מענה לאוכלוסייה האזרחית שחיה באזור פיקוד המרכז, מחייב לעתים נקיטת צעדים מטעמי ביטחון, ולעתים הקלת צעדים כאשר המצב הביטחוני מאפשר זאת.

משה יעלון: אני מזכיר שבמהלך השנים האחרונות, לאחר גל הטרור של העשור שעבר שבו הגענו למצב של ריבוי מחסומים, חסימות וכבישים סגורים ביהודה ושומרון מטעמי ביטחון, לנוכח שיפור במצב לאחר מבצע "חומת מגן" ועד לתקופה האחרונה נעשו צעדים של הקלה, הסרת מחסומים, הסרת חסימות ופתיחת צירים.

משה יעלון: עבודת המטה הזאת כללה גם כוונות לפתוח צירים נוספים בהמשך, אך לנוכח ההסלמה במצב הביטחוני שכולנו עדים לה, המהלכים הללו הוקפאו.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – נרשמו חברי הכנסת מוזס ושקד, אבל מכיוון שחברת הכנסת שקד היא מסיעת השואלת, אני אאפשר גם לחבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: ככה, נעשה משפט שלמה – גם לך אני אתן לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני השר, אני שמחה לשמוע שהצעדים האלה הוקפאו.

אורית סטרוק: צריך להיות הרי עיוור וחירש כדי לא לדעת שהפלסטינים הכריזו על אינתיפאדת הכבישים.

אורית סטרוק: אתמול אפילו נחשפנו לג'ינגל שלהם, של אינתיפאדת הכבישים.

אורית סטרוק: כן, יש להם שיר: ציוני תברח, תברחי ציונית, וכן הלאה.

אורית סטרוק: וברור שכשר הביטחון אתה חייב לשים לב לאינתיפאדת הכבישים הזאת ולא לאפשר לה לפגוע בנו.

אורית סטרוק: לכן מן הראוי לא רק לא לפתוח צירים, אלא גם לסגור צירים שכבר נפתחו, כי האוכלוסייה האזרחית שדיברת עליה זה גם אנחנו.

אורית סטרוק: למשל, יש לי פה ביד מכתב מראש המועצה של קריית-ארבע, מלאכי לוינגר, שאתה בוודאי מכיר אותו, הוא כותב על צומת בית-אנון – אתם פתחתם אותו לפני כמה חודשים – בשבוע שעבר רכב מגיע מכיוון בית-אנון לתוך הצומת; מתוך הרכב זורקים אבן אל רכב ישראלי, שזה כמו שאתה כבר יודע, וכולנו למדנו את פרשת פלמר, זה סכנת נפשות של ממש.

אורית סטרוק: למה לא לסגור את הכביש הזה?

אורית סטרוק: הרי הוא נפתח על מנת שיהיה שקט, לא על מנת שיהיה טרור.

אורית סטרוק: יש לי פה פניות מראשי מועצות נוספים בעניין הזה אליך.

אורית סטרוק: אבל אני רוצה לומר לך, בתוך כל אינתיפאדת הכבישים הזאת, המינימום הנדרש זה לאפשר לאוכלוסייה האזרחית את ההגנה המתאימה.

אורית סטרוק: אתמול באמת העברנו בוועדת הכספים את הסכום האחרון למיגון כלי רכב ביהודה ושומרון.

אורית סטרוק: הסכום הזה שעבר אתמול, אדוני השר, בתוך פחות מ-24 שעות הוא ייגמר, והתור עוד ארוך מאוד.

אורית סטרוק: הסכום שהוקדש למיגון כלי רכב ביהודה ושומרון עמד במשך שנים על 5 מיליון שקל, ובשלוש השנים האחרונות הוא הופחת בחצי – 2.5 מיליון שקל.

אורית סטרוק: כתוצאה מכך מאות כלי רכב ביהודה ושומרון נוסעים ללא מיגון בהיעדר תקציב.

אורית סטרוק: ואני רוצה לשאול אותך: האם אתה מוכן לחרוג מגדר הרגיל ולהקציב באופן מיידי את יתרת הסכום, עוד 1.9 מיליון שקל, כדי שלא יהיו לנו חס ושלום אשר פלמר נוסף, ואדל ביטון נוספת, ונפגעים נוספים, ומאות כלי רכב שעומדים בתור למיגון יוכלו באופן מיידי למגן את הרכבים שלהם ונמנע אסונות נוספים?

אורית סטרוק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מוזס, שקד ושטרן, בזה הסדר, בבקשה, שאלות נוספות.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר, אני יודע שבימים טרופים אלה זה לא פשוט להזעיק אותך למשכן הכנסת לענות על שאילתות, אבל זו המציאות.

מנחם אליעזר מוזס: ברצוני לשאול את השר: אמש הזכיר ראש הממשלה בנאומו את כל נפגעי הדריסה, החל מהפעוטה חיה זיסל ועד הנער שלום בעדני, השם ייקום דמו.

מנחם אליעזר מוזס: מדוע הוא לא הזכיר את שלושת החיילים שנדרסו על-ידי מחבל?

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע שמדובר בדריסה ולא בפגע-וברח; האם החקירה העלתה אחרת?

מנחם אליעזר מוזס: ואם אנחנו עוסקים בנושא של הדריסה – לאחר חטיפתם של שלושת הנערים ורציחתם בצומת גוש-עציון, הבטיחו לנו שתהיה היערכות משמעותית בכל הנוגע לתחנות והסעות בכל רחבי יו"ש.

מנחם אליעזר מוזס: והנה, רק לפני עשרה ימים נרצחה הבחורה דליה למקוס, השם ייקום דמה, על-ידי פיגוע דריסה בתחנות האוטובוס.

מנחם אליעזר מוזס: שאלתי: מתי יראו את השינויים האלה שהובטחו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: רק נדייק: היה ניסיון דריסה.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, דליה למקוס נדקרה, לא נהרגה על-ידי הדריסה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת שקד.

איילת שקד: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד שר הביטחון, בעניין הכבישים העוקפים באל-ערוב וחווארה, האם הנחית את הגורמים המשפטיים והמקצועיים להתחיל בתכנון הכבישים?

איילת שקד: ואם כן – מה הם לוחות הזמנים לתכנון ולסיום העבודה?

איילת שקד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר ישיב לכולם.

אלעזר שטרן: אדוני השר, קודם כול אני רוצה לברך על השיפור בשכר החיילים, כפי שעלה פה.

אלעזר שטרן: השר אמר שזה מספיק, אני מקווה, ואני רוצה לשאול על זה – האם זה מספיק בתנאי התקציב הנוכחיים, או זה מספיק בכלל?

אלעזר שטרן: כיוון שכמו שאמרתי קודם, אני חושב שהשיפור הזה הוא שיפור יחסית מזערי, ואולי צריך להיות יותר יצירתיים, כמו לדוגמה, שאלה שעושים את השנה השלישית, אולי רק שם לתת שיפור הרבה יותר משמעותי, כיוון שלהוציא אותם לאזרחות אחרי שלוש שנים, כשאנחנו יודעים איזה אחוז ממלא את השירות הזה, אני חושב שכחברה הדברים האלה פחות הוגנים.

אלעזר שטרן: הדבר הנוסף על זה, שהוא לא שאלה או אמירה – בדיוני ועדות שהיו פה בכנסת אני קצת הופתעתי מכך שהחזרת שטחי החקלאות בדרום לתיקונם לאחר התמרונים של הטנקים ושטחי הכינוס לא הייתה משימה של משרד הביטחון.

אלעזר שטרן: אני חושב – – –

משה יעלון: שזו לא הייתה, או שזו כן הייתה?

אלעזר שטרן: שזו לא הייתה.

אלעזר שטרן: אני חשבתי שדווקא בגלל יכולת הביצוע של משרד הביטחון, וסוג של אחריות – אף שבמלחמה צריכים משרדי הממשלה כולם להתחלק – לקח הרבה זמן, כיוון שלא משרד הביטחון היה אחראי לזה, אלא משרד החקלאות ומס רכוש.

אלעזר שטרן: אני חושב, ואני גם שואל: האם לא נכון ששטחי – לא נזקים עקיפים, אלא נזקים ישירים שהצבא גרם כנראה מחוסר ברירה, הצבא, או משרד הביטחון, ייקחו אחריות גם לתיקון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: מגוון שאלות לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: נביא אותך כל שבוע, כי אתה צובר פה שאלות.

משה יעלון: לשאלה הראשונה של חברת הכנסת סטרוק בעניין פתיחת–סגירת כבישים – זה כמובן פועל יוצא של הערכת מצב.

משה יעלון: על בסיס הערכת מצב מקבלים החלטה אם לסגור כביש או לפתוח כביש, והמגמה היא לא חד-כיוונית רק לפתוח, אלא גם נדרשים לנוכח המצב הביטחוני צעדים בשביל לסגור.

משה יעלון: זה תוצאה של הערכת מצב.

משה יעלון: לגבי מיגון כלי רכב באיו"ש, התקציב למיגון כלי הרכב הוא תקציב שהאוצר מקצה.

משה יעלון: משרד הביטחון עוזר בהוצאה אל הפועל, אבל זה תקציב אוצרי, והוא לא מתקציב הביטחון.

משה יעלון: לכן – פנייה שאני תומך בה.

משה יעלון: התלוננתי לא מעט על העיכוב בהעברת התקציב הזה, הקצאת התקציב הזה על-ידי האוצר – –

אורית סטרוק: – – –

משה יעלון: – – בשנה וחצי האחרונות.

משה יעלון: זה חייב להיות מוקצה מהאוצר.

אורית סטרוק: אדוני השר, אם נחכה לזה, אנשים יעמדו על הכביש – – –

משה יעלון: תפני בבקשה בעניין הזה לשר האוצר, משום שעל-פי הכללים – וכך זה צריך להיות – אפשר להגיד שמשרד החינוך יקצה את זה, משרד התחבורה יקצה את זה.

אורית סטרוק: – – –

משה יעלון: משרד האוצר הוא שצריך להקצות את הסכום.

אורית סטרוק: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סטרוק, קיבלת זמן לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: תני לשר להשיב.

משה יעלון: לגבי שאלתו של חבר הכנסת מוזס, הנושא של האירוע באל-ערוב עדיין נמצא בחקירה – ולא סתם, יש שם סוגיות מורכבות – כדי לפסוק סופית או להבין סופית אם זו תאונת דרכים או אם זה פיגוע טרור.

משה יעלון: אני מעריך שבתוך ימים ספורים החקירה תמוצה.

משה יעלון: היא מבוצעת, כמובן, על-ידי שירות ביטחון כללי ומשטרת ישראל, ונדע את השורה התחתונה: האם מדובר בפיגוע או בתאונת דרכים.

משה יעלון: לגבי האבטחה בצמתים, האבטחה בצמתים מתקיימת; גם בצומת אלון-שבות, כפי שזה גם נראה בצילומים שיצאו לאחר מכן.

משה יעלון: הצומת הזה מכוסה במצלמה עם מאבטחים שעומדים בשער ותפקידם, אם יש משהו חריג, בעצם לטפל בעניין.

משה יעלון: במקומות אחרים זו אבטחה של חיילים; במקומות אחרים – אבטחה מרחבית.

משה יעלון: אחת הפעולות שננקטו ביהודה ושומרון היא הצבת עמודי בטון בתחנות ההסעה באשר הן, דבר שבמקרה הזה לפחות מנע דריסה.

משה יעלון: אף שהמחבל בצומת אלון-שבות ניסה לדרוס הוא לא הצליח, כי עמודי בטון בלמו את הרכב, ואז, לצערנו, הוא ירד וביצע את זממו בדקירות סכין.

משה יעלון: לשאלתה של חברת הכנסת שקד, יש עיסוק היום במשרד הביטחון בכמה כבישים עוקפים – לא רק באל-ערוב וחווארה ביהודה ושומרון – עיסוק שנובע גם מטעמי ביטחון וגם מטעמי בטיחות – כבישים שאמורים לשרת את כל האוכלוסיות, גם ערבים, גם ישראלים – מטעמי ביטחון ובטיחות.

משה יעלון: אנחנו עוסקים בזה כעת, בלי להיכנס כאן לפרטים או לוחות זמנים, אבל זה בהחלט נמצא בעבודת מטה במשרד הביטחון, המינהל האזרחי ביהודה ושומרון, כדי לקדם את סלילת הכבישים הללו לטובת כל מי שמשתמש בתחבורה ביהודה בשומרון.

משה יעלון: לשאלתו של חבר הכנסת שטרן לגבי דמי הקיום, דמי הקיום לא נועדו לתת מענה לחיילים שיש להם צרכים כלכליים מיוחדים; הם נועדו לתת מענה כדמי כיס לחייל שבא מבית שיודע לספק את צורכי הבית, קודם כול.

משה יעלון: מעבר לזה, כמובן, יש בתוך הצבא מערכת שלמה שמטפלת בחיילים עם צרכים מיוחדים; תשמ"ש קוראים לזה – תשלומי משפחה, או תשלומים בגין מצב סוציו-אקונומי מסוים; תלושים שחייל שמשרת יכול לקבל ולהביא לביתו, אפילו בסמכות מפקד היחידה.

משה יעלון: כל זה נועד לאפשר גם לחיילים שבאים, לצערנו, משכבה סוציו-אקונומית נמוכה, להיות מסוגלים לשרת ביחידה בלי להזדקק לסייע למשפחה בעבודה; ודאי יחידות קדמיות, מה שאנחנו קוראים דרג א', לוחמים, תומכי לחימה.

משה יעלון: המערכת הצבאית יודעת לתת מענה גם לחיילים שאין דמי הקיום מספקים אותם בשל המצב הסוציו-אקונומי הלא-טוב בביתם.

משה יעלון: לגבי השאלה האחרונה, מי שהוביל את עבודת המטה בעניין החזרת השטחים החקלאיים לתיקונם, כולל סלילת דרכים שנפגעו, זה משרד הביטחון.

משה יעלון: בסוף חלק מהביצוע הוא של משרד החקלאות, יש עבודה של מס רכוש, אבל מי שהוביל את זה הוא ממלא-מקום ראש רח"ל, טרייבר – גם סלילת הכבישים שנפגעו, כבישים חקלאיים, וגם החזרת השטחים לתיקונם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר הביטחון, חבר הכנסת משה יעלון, על התשובות המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2570/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2013 [הצעת חוק פ/1858/19; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 12111.]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: כמה הצעות חוק היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת חמד עמאר – הנמקה מהמקום.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מביא לפניכם הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה).

חמד עמאר: כידוע לכולם, מדינת ישראל מובילה היום במדינות המערב בתאונות דרכים של הולכי רגל.

חמד עמאר: נהרגים במדינת ישראל – רק השנה קרוב ל-40% מההרוגים הם הולכי רגל.

חמד עמאר: אחת הסיבות לתאונות האלה היא הסחת הדעת של אותו חוצה כביש.

חמד עמאר: היום הטלפון יכול לשמש – גם לדבר, גם לשלוח אימייל, גם לשלוח מסרונים, גם לראות סרט.

חמד עמאר: לכן החוק בא לאסור: ברגע חציית הכביש, אסור לנו להשתמש בטלפון.

חמד עמאר: אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, חברי הכנסת, יש הצעת חוק דומה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), של חברי הכנסת אברהם מיכאלי ויעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מהמקום.

יולי יואל אדלשטיין: היא הוצמדה – סליחה, כבר נומקה בעבר, ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: כאן זה רק תשובה והצבעה, בעצם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ לעלות לדוכן ולהשיב על שתי הצעות החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אה, סגנית השר משיבה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: כתוב לי ששר התחבורה משיב.

יולי יואל אדלשטיין: נתכבד להזמין את סגנית השר ציפי חוטובלי, סגנית שר התחבורה והבטיחות בדרכים, להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חמד עמאר, הצעת החוק שמבקשת לקבוע איסור שימוש בטלפון נייד על-ידי הולכי רגל בעת חציית מעבר חציה מציעה לאסור על הולך רגל לחצות מעבר חציה כשלאוזניו צמודות אוזניות המחוברות לטלפון נייד או למכשיר להשמעת צלילים או קולות, ובלבד שלא מדובר באוזניות המחוברות למכשיר שמיעה רפואי.

ציפי חוטובלי: חדשות לבקרים מדווח על תאונות דרכים שבהן מעורבים הולכי רגל כתוצאה מחוסר ריכוז והסחת הדעת מהמתרחש בכביש, תוך התגברות הסיכון לחיי אדם כתוצאה מהשימוש בטלפון נייד בעת חציית הכביש.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק קובעת איסור שמגמתו להבטיח את בטיחותם של הולכי הרגל בכל הקשור להסדרי התנועה, ולכן עמדת הממשלה היא לתמוך בהצעה, לקדם את הטיפול בה ולהעבירה לוועדת הכלכלה של הכנסת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להעיר הערה חשובה: 40% מההרוגים בתאונות הדרכים בשנה החולפת היו הולכי רגל.

ציפי חוטובלי: חלק מהם הם אותם אנשים שדעתם לא הייתה מסורה לכביש ולמתרחש – במציאות שבה אנחנו חיים, שבה אנחנו חיים יותר בסלולר מאשר במציאות.

ציפי חוטובלי: מכאן, אף-על-פי שבימים אחרים, אולי בעידן טכנולוגי אחר, זה היה נשמע הזוי להתחיל להגיד לאנשים איך ללכת – ואנחנו במדינה דמוקרטית שוחרת חופש, אנחנו לא רוצים להגביל את התנועה של האנשים – בהחלט בנסיבות האלה, שבהן יש התגברות ועלייה במספר ההרוגים בקרב הולכי הרגל, לצד השימוש המוגבר בסלולר, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

ציפי חוטובלי: אני מברכת את חבר הכנסת חמד עמאר, שהגיש לנו את החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: רק למען הסר ספק, גברתי סגנית השר, הממשלה תומכת בשתי הצעות החוק.

ציפי חוטובלי: לא.

ציפי חוטובלי: הובהר מהייעוץ המשפטי אצלנו במשרד, שהממשלה תומכת אך ורק בחוק משנת 2014, של חמד עמאר, כלומר, הצעות החוק הדומות יתכנסו לתוכן של הצעת החוק של חבר הכנסת חמד עמאר.

אברהם מיכאלי: זה משהו חדש.

ציפי חוטובלי: זה מה שנאמר לי על-ידי היועצת המשפטית של המשרד מלי סיטון.

מיקי רוזנטל: איזה מין תשובה זו?

ציפי חוטובלי: זאת התשובה.

מיקי רוזנטל: זה אותו דבר.

ציפי חוטובלי: אני אומרת שוב, אם מדובר בהצעות חוק בעלות תוכן זהה, כללי הכנסת, כמובן, מאפשרים חיבור של שתי הצעות החוק.

ציפי חוטובלי: לי נאמר על-ידי הייעוץ המשפטי שהאישור הוא רק של הצעת החוק הזאת.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא נתקלתי בסיטואציה כזאת, אז בואי אחדד את השאלה, כי יש כאן גם עניין פרוצדורלי, שתכף תבינו אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מתנגדת להצעת החוק של מיכאלי ומרגי?

ציפי חוטובלי: לא נאמר לי שהממשלה מתנגדת.

יולי יואל אדלשטיין: לא נאמר שהממשלה מתנגדת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגנית שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: שני חברי כנסת ביקשו להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שיש שתי הצעות חוק והממשלה לא מתנגדת להעברתן, אז חבר הכנסת אייכלר יתנגד להצעת החוק של חבר הכנסת חמד עמאר וחברת הכנסת שלי יחימוביץ תתנגד להצעת החוק של חברי הכנסת מיכאלי ומרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה, אתה מוזמן.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר ודאי לחברי הכנסת הוותיקים והמנוסים, אייכלר ויחימוביץ, שאני מקווה שההתנגדות היא מהותית, והם לא יוכלו גם לתמוך בהצעת החוק במהלך ההצבעה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול ביום כזה, לפני שאני מביע את התנגדותי להצעת החוק ומסביר מדוע, לא לפתוח במה שקרה פה אתמול.

ישראל אייכלר: אפשר לבקש קצת שקט באולם?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי סיעת העבודה, בר, שי, חבר אופוזיציה מדבר כאן ומביע התנגדות להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבר דיברו הרבה על מה שקרה אתמול, אבל אני לא יכול לא לצטט את מה שנאמר בתפילת נחם:

ישראל אייכלר: " ויהרגו בזדון חסידי עליון.

ישראל אייכלר: על כן ציון במר תבכה וירושלים תיתן קולה.

ישראל אייכלר: לבי לבי על חלליהם, מעַי מעַי על חלליהם.

ישראל אייכלר: כי אתה ה' באש הִצַּתָּהּ ובאש אתה עתיד לבנותה"; "למה יאמרו הגוייִם איה אלהיהם.

ישראל אייכלר: יִוָּדַע בגויִם לעינינו נקמת דם עבדיך השפוך".

ישראל אייכלר: אין נחמה למשפחות השכולות, ואין תמורה לקורבנות, השם ייקום דמם.

ישראל אייכלר: אני רוצה גם לציין, חבר הכנסת עמאר, את ההלוויה שמתקיימת היום, של השוטר שנהרג במקום הזה.

ישראל אייכלר: מסירות הנפש שלו, שהוא נכנס וניסה להציל, והציל, תעמוד לו לעולם הבא והקדוש-ברוך-הוא יחון את נשמתו.

ישראל אייכלר: תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

ישראל אייכלר: לעצם החוק, אדוני היושב-ראש, הרבה כוח יש למשטרה ולשלטון נגד האזרח הקטן.

ישראל אייכלר: האזרח הקטן ביותר בתחום התעבורה זה הולך הרגל.

ישראל אייכלר: קל מאוד לתפוס אותו עם אוזנייה, או ללכת לעבור במעבר חציה ולקנוס אותו.

ישראל אייכלר: אני הייתי מוכן להסכים לפגיעה בזכויות של האזרח הזה, כדי לשמור על בריאותו, בתנאי שגם הנהגים שעומדים ברמזורים ומסמסים ומעכבים את כל התנועה וגורמים לכך שהם לא יהיו מרוכזים כך שהולכי רגל יוכלו לעבור בבטחה – שגם הם ייקנסו.

ישראל אייכלר: אני יודע שבזמן שהנהג עומד, אין חוק שאוסר עליו לסמס או להחזיק את הטלפון.

ישראל אייכלר: אני רוצה שאותו חוק, שבו אתם קונסים את האזרח כשהוא עובר במעבר החציה מפני שהוא לא הוציא את האוזנייה או מפני שהוא סימס, יחול גם על הנהג שמסמס באותו זמן.

ישראל אייכלר: זה גם יעזור המון לתנועה הזורמת, כי בזמן האחרון אני עד לכך שכשמגיעים לרמזור, אנשים שצריכים להגיע לעבודתם נתקלים בנהגים שלפניהם שלא ממהרים לשום מקום וכותבים את כל ההודעות לכל החברים, ואחר כך מישהו צריך לצפצף מאחורה, כי הוא כבר סיים לסמס: אנא ממך, זוז בכביש.

ישראל אייכלר: אז צריך לעשות את אותו חוק; אפשר אולי בוועדה להכליל אותו באותו החוק, שאותו החוק יחול גם על נהג שעומד ברמזור לפני מעבר החציה, שלא יסמס, שלא יחזיק בטלפון ולא ידבר בסלולרי.

ישראל אייכלר: ואז נוכל להסכים גם להצעת החוק הזאת.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר ולחברי הכנסת אברהם מיכאלי ויעקב מרגי.

ישראל אייכלר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: מתנגדת לחוק חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, לגופו של העניין הפרוצדורלי, לא הבנתי את פשר העניין הזה שהממשלה תומכת רק בחוק אחד ולא בחוק שהוצמד לו.

שלי יחימוביץ': נפלאות דרכי הקואליציה הזאת.

שלי יחימוביץ': זה כדי שחס וחלילה אתם לא תקבלו קרדיט.

שלי יחימוביץ': באמת, אין דברים כאלה.

שלי יחימוביץ': לגופו של עניין, ואני מתנצלת בפני חברי המחוקקים, חבר הכנסת עמאר וחברי הכנסת מיכאלי ומרגי; אני בטוחה שכוונותיכם טובות מאוד, אבל זה באמת מסוג החוקים שהציבור אינו יכול לעמוד בהם.

שלי יחימוביץ': למנוע מהולכי רגל לדבר במכשיר הטלפון בעודם עוברים במעבר חציה זה מסוג החוקים המגבילים והטורדניים שבסופו של דבר גם יוצרים אנטגוניזם בציבור למעשה החקיקה שלנו.

שלי יחימוביץ': זה גם לא יעיל, זה גם לא ישים; גם למשטרה אין כלים לאכוף את החוק.

שלי יחימוביץ': אתם רואים לנגד עיניכם שוטרים רושמים דוחות להולכי רגל שחוצים את הכביש ומדברים בטלפון?

שלי יחימוביץ': הרי אם ניקח את העניין הזה של ההגנה, שאתם באמת מבקשים לגונן, על הולכי רגל, אז בואו וגם נחייב הולכי רגל שחוצים במעבר חציה לשים קסדה על הראש, ואולי גם שריון קשקשים.

שלי יחימוביץ': לכן, עם כל הכבוד הראוי וההערכה לפועלכם, אני אתנגד לחוק הזה.

שלי יחימוביץ': אני מציעה גם לכם להתנגד לו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על החוקים.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת חמד עמאר – הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 48 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 48, שמונה מתנגדים ואחד נוכח.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת החוק שהוצמדה לחוק: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2013.

יצחק וקנין: רבותי, קריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 45 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2013, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 45, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: היא עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2850/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – ועדת חריגים הומניטרית להעסקת עובדי סיעוד מעבר לתקופה המותרת), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת אורית סטרוק.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, תודה, במסגרת הדקה שהוקצבה לי, אני אשתדל להגיד את עיקרי החוק החשוב הזה.

אורית סטרוק: החוק נועד להקל את המצוקה של קשישים, של נכים קשים, של אנשים חסרי ישע, שנזקקים למטפל סיעודי.

אורית סטרוק: הם מוצאים את עצמם פעם אחר פעם במצב בלתי אפשרי של נטישה של המטפלים הסיעודיים לטובת עבודה נוחה יותר כזו או אחרת.

אורית סטרוק: החוק בא לכרוך את הרשות לעובדים זרים סיעודיים להישאר במדינת ישראל מעבר לזמן הקצוב להם בנאמנות למטופל הסיעודי, תוך התחשבות מיוחדת באותם מטופלים שהם נכים קשים במיוחד, שיש להם אחוזי נכות גבוהים במיוחד, שלגביהם מוארך משך השהות בישראל עוד יותר, והכול כמובן תלוי וכרוך בנאמנות של המטפל למטופל בו.

אורית סטרוק: אני רוצה להודות מקרב לב לכל הגורמים שבמשך תקופה ארוכה עזרו לנסח את הצעת החוק הזאת: משרד המשפטים, משרד הפנים, רשות ההגירה וסגנית השר פאינה קירשנבאום, ובמיוחד ליועץ החקיקתי שלנו, עורך-הדין גיל ברינגר.

אורית סטרוק: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת סטרוק.

נחמן שי: עמדת הממשלה – בבקשה.

נחמן שי: אני לא רואה פה את שר הפנים.

פניה קירשנבאום: – – –

נחמן שי: את משיבה.

נחמן שי: סליחה.

נחמן שי: סגנית שר הפנים מנופפת לי, אז סימן שהיא פה.

נחמן שי: חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, סגנית שר הפנים, תשיב על הצעת החוק של חברת הכנסת סטרוק.

נחמן שי: גברתי, בבקשה.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים וחברי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק היא לתקן את חוק הכניסה לישראל כך שסמכות שר הפנים להתיר הארכת שהות של עובד זר לסיעוד אצל מטופל סיעודי חדש לאחר שהעובד הזר סיים את תקופת העבודה המרבית המותרת בישראל, במקרים הומניטריים מיוחדים, ובהם בלבד, תחול רק לגבי העובדים הזרים העומדים בתנאים שנועדו לעודד נאמנות למטופל סיעודי ולמנוע השתקעות בישראל.

פניה קירשנבאום: כך, לפי ההצעה, אפשר יהיה להאריך שהות באופן חריג רק לעובדים זרים אשר לא שהו בישראל מעל שבע שנים, ובמקרה של מטופל סיעודי אתם מבקשים מעל 12 שנה.

פניה קירשנבאום: אורית, כל עובד זר שנמצא במדינה עשר שנים זכאי לפנות ולקבל אזרחות.

פניה קירשנבאום: לכן, לסעיף הזה, מעל 12 שנה, יש לנו הסתייגות.

פניה קירשנבאום: אנחנו מסכימים לכל החוק בכללותו, אבל אנחנו מבקשים שהדיון בוועדה ייעשה בתיאום עם הלשכה המשפטית של משרד הפנים.

פניה קירשנבאום: בסדר?

פניה קירשנבאום: אבל בסך הכול, אנחנו מסכימים לחוק הזה.

נחמן שי: חברת הכנסת סטרוק, את מסכימה עם – – –

אורית סטרוק: כן.

נחמן שי: כן, מסכימה.

נחמן שי: לפני ההצבעה ביקשה חברת הכנסת מיכל רוזין להתנגד.

פניה קירשנבאום: אני יכולה ללכת?

נחמן שי: סיימת?

פניה קירשנבאום: כן.

נחמן שי: אז תודה רבה לך.

נחמן שי: תודה רבה לסגנית שר הפנים.

נחמן שי: חברת הכנסת רוזין, התנגדותך בבקשה.

איתן כבל: – – – חוק חשוב אני חושב – – –

מיכל רוזין: אז בוא אני אסביר לך, חבר הכנסת כבל.

מיכל רוזין: קודם כול, מדהים איך הצעות חוק מיותרות, שאין בהן צורך – לא עומדת פה סגנית השר ואומרת שיש תקנות ויש ועדות בתוך משרד הפנים שדנות בעניין.

מיכל רוזין: הבעיה היא שזו הדלת האחורית של מדינת ישראל.

מיכל רוזין: אף אחד לא באמת מתעסק עם הנושא לעומק, וחבל שחברת הכנסת סטרוק לא מגיעה לוועדה שלי לדיונים בנושא, כמו הדיון אתמול, שהתקיים עם הנכים הסיעודיים במדינת ישראל, לשמוע מהם מה הקשיים, מה הבעיות.

מיכל רוזין: החלטתם לתקן תקנות, תקנות מגבילות, של שלושה אזורים בארץ; החלטתם – תקנות כבילה כאלה ואחרות.

מיכל רוזין: אנחנו שומעים עכשיו מהנכים שזה עובד נגדם, שאתם בעצם לא עוזרים להם למצוא את העובדים הזרים.

מיכל רוזין: כל החוקים האלה הם חוקים מיותרים.

מיכל רוזין: צריך ללמוד את הנושא לעומק, חברת הכנסת סטרוק.

מיכל רוזין: אין בעיה במדינת ישראל, יש ועדה הומניטרית, שאולי צריך לטפל בה, בנהלים שלה, לראות כיצד אפשר לתקן.

מיכל רוזין: דרך אגב, הם לומדים תוך כדי.

מיכל רוזין: אתמול הם למדו שהכבילה לאזורים גיאוגרפיים פגעה בנכים במרכז הארץ, פגעה קשות.

מיכל רוזין: חבר הכנסת אוחיון, שניהל את הישיבה, אמר: חבר'ה, צריך לבדוק מחדש, אני הייתי בעד התקנות, אבל רגע, צריך ללמוד מהשטח.

מיכל רוזין: במקום לעזור לאותם קשישים, לאותם סיעודיים – אני אתן לך עוד דוגמה: יש החלטה כוללת שאומרת שאם עובד אי-פעם נטש – כמו שאת קוראת לזה – נטש סיעודי אחר, הוא לא יוכל לקבל הארכה.

מיכל רוזין: אבל מה אם עכשיו הוא עובד עם נכה 100%, שצריך שני עובדים ביום, וגם ככה קשה לו למצוא, והוא סוף-סוף מצא מישהו או מישהי שמסוגלים לטפל בו 24 שעות ביממה?

מיכל רוזין: אז הוא, אותו נכה שמתחנן לקבל עובד זר ולא מצליח להחזיק, לא יקבל אישור, כי הנהלים קובעים שאם הייתה נטישה בעבר, אי-אפשר לאשר את הבן-אדם.

מיכל רוזין: כל החוקים האלה מסתכלים על חוקים, על נהלים, לא מסתכלים על האינטרסים של אותם מטופלים, לא רואים אותם בעיניים, לא שומעים את הזעקות שלהם, לא שומעים את הדברים שלהם.

מיכל רוזין: תבואי אלי לוועדה, תשמעי באמת את השטח.

מיכל רוזין: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חברת הכנסת סטרוק, את רוצה להשיב?

אורית סטרוק: – – –

פניה קירשנבאום: – – –

נחמן שי: אחרייך.

נחמן שי: תוכלי להשיב גם את, סגנית השר.

נחמן שי: בבקשה, חברת הכנסת סטרוק.

נחמן שי: מהדוכן?

קריאה: – – –

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: בבקשה.

אורית סטרוק: מיכל, היי.

אורית סטרוק: חברת הכנסת רוזין היקרה, תנוח דעתך.

אורית סטרוק: בהליך החקיקה של החוק הזה אנחנו נשמע את כולם, גם את – – –

מיכל רוזין: למה לא לפני?

מיכל רוזין: למה לא ללמוד לפני?

אורית סטרוק: אני שמעתי הרבה גם לפני.

אורית סטרוק: את לא באת אלי ללשכה לשמוע את מי שמעתי ואת מי לא שמעתי.

מיכל רוזין: – – – מי מרוויח על חשבון – – –

קריאות: – – –

אורית סטרוק: אנחנו עברנו תהליך ארוך של חשיבה לקראת החקיקה של החוק הזה – –

זהבה גלאון: – – –

מיכל רוזין: תבואי לוועדה שלי – – –

אורית סטרוק: – – אבל נשמע את כולם, וגם אותך, וגם את כל מי שמגיע אלייך לוועדה – –

מיכל רוזין: – – –

אורית סטרוק: – – כדי לדון בחוק הזה.

מיכל רוזין: – – – תביאי אותם לוועדה שלי, אין בעיה – – –

זהבה גלאון: – – – הנמקה מהמקום – – –

אורית סטרוק: אנחנו מנסים בסך הכול לכרוך יחד את הצורך החיוני בנאמנות למטופל, ואני שמעתי הרבה מטופלים – מיכל, אבל אני הקשבתי כשדיברת אלי.

מיכל רוזין: סליחה, השר פנה אלי.

מיכל רוזין: אני מכבדת שרים בישראל.

אורית סטרוק: אני מבחינתי ניסחתי את החוק הזה כדי לפתור את הבעיה של נטישת מטופלים.

אורית סטרוק: אני אשמח לשמוע כל אחד בהליך החקיקה, שלא יהיה קצר, כפי שאת יודעת, ונתקן את כל מה שצריך לתקן, כמובן בתיאום עם המשרדים, אבל יש לנו בהחלט עניין למזער עד כמה שאפשר את התופעה האיומה הזאת שבמסגרתה מטופל סיעודי, אדם חסר ישע, מביא עובד זר – –

מיכל רוזין: אנחנו מסכימות, אבל לא על הדרך – –

אורית סטרוק: – – שיטפל בו, ומוצא את עצמו פתאום נטוש ועזוב, ללא שום יכולת – –

מיכל רוזין: – – זו לא הדרך.

אורית סטרוק: – – להתמודד עם המצב הזה.

מיכל רוזין: זאת לא הדרך.

אורית סטרוק: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

מיכל רוזין: אני מבקשת להעביר את זה לוועדה לעובדים זרים.

נחמן שי: את זה נראה תכף.

נחמן שי: סגנית שר הפנים ביקשה להשיב גם היא, בבקשה.

פניה קירשנבאום: חברת הכנסת מיכל רוזין, לי את לא יכולה להגיד שאני לא השקעתי בזה המון מחשבה, ואף אחד לא אומר שאם עובד זר – אם עובד זר עזב משפחה אחת, לא מתייחסים לזה.

פניה קירשנבאום: אנחנו מתייחסים לבעייתיות, אם בתוך שנתיים עובד החליף שלוש משפחות.

פניה קירשנבאום: וההגדרה של קריטריונים גיאוגרפיים נעשתה מהסיבה שבפריפריה לא הצלחנו להחזיק אף עובד זר.

פניה קירשנבאום: היו אצלי בלשכה משפחות עם ילדים נכים, שכל העובדים ברחו מהם.

פניה קירשנבאום: אז זה כן נעשה בחשיבה, ובחשיבה רבה.

פניה קירשנבאום: ואני – – –

מיכל רוזין: תוצאה הפוכה – – –

פניה קירשנבאום: תקשיבי.

פניה קירשנבאום: בוועדה ההומניטרית יש התניה, שנכים קשים מקבלים את האישור, והעובדים נשארים אצלם מעבר לתקופה.

פניה קירשנבאום: הם באים – – –

מיכל רוזין: חבל שלא היית אתמול – – –

פניה קירשנבאום: אני לא צריכה לבוא אלייך כי הם עומדים כולם בפתח של הדלת שלי, ואני אומרת לך שמה שהם אומרים – יש בזה כמובן חלק מהדברים, אבל לא הכול הוא אמת שקופה – ותבואי ותראי מה נעשה, והוועדה ההומניטרית מאפשרת.

פניה קירשנבאום: אבל החוק הזה – תקשיבי – אם אנחנו בהחלט רוצים לפתוח את המדינה שלנו גם לעובדים זרים, ולהפוך אותם לחלק מאזרחי מדינת ישראל, אז בואו נפסיק את כל החקיקה ונפתח אותה.

מיכל רוזין: – – –

איתן כבל: זאת בעיה, זה יבוא לוועדה – – –

מיכל רוזין: – – – מספיק הנהלים – – – תגידי את האמת.

מיכל רוזין: אם הייתי – – –

פניה קירשנבאום: מיכל, לדעתי מאוד שיתפנו פעולה, גם בקריטריונים וגם בתקנות, אז אל תגידי: אם אני הייתי, הייתם מפילים את זה.

מיכל רוזין: לא, אני אומרת שלא הייתם מעבירים – – –

פניה קירשנבאום: ההערה שלך אינה במקום.

פניה קירשנבאום: ואני אומרת לך שנבחן גם את החוק הזה בוועדות, ונקיים על זה דיון מהותי.

פניה קירשנבאום: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לסגנית השר קירשנבאום.

נחמן שי: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

נחמן שי: בבקשה, כל החברים במקומותיהם.

נחמן שי: בבקשה.

מיכל רוזין: אני מבקשת שזה יעבור לוועדה לעובדים זרים; שנוכל להתעמק בהצעת החוק כמו שצריך.

מיכל רוזין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 54 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – ועדת חריגים הומניטרית להעסקת עובדי סיעוד מעבר לתקופה המותרת), התשע"ה–2014, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נחמן שי: רק שנייה, שנייה.

נחמן שי: שנייה, חברת הכנסת רוזין.

נחמן שי: קודם כול, תוצאות ההצבעה: 54 בעד, שמונה נגד.

נחמן שי: לגבי ועדה, כרגע ההצעה היא לוועדת – – –

קריאה: פנים.

קריאה: עבודה ורווחה.

קריאות: – – –

נחמן שי: אז יש לנו כמה ועדות.

נחמן שי: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת והיא תחליט בסופו של דבר.

נחמן שי: אז איזה ועדות יש לנו פה?

מיכל רוזין: עובדים זרים, עבודה ורווחה.

נחמן שי: עובדים זרים, עבודה ורווחה, כן, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: ועדת הפנים.

דוד אזולאי: פנים.

נחמן שי: ועדת הפנים.

אורלי לוי אבקסיס: – – – להצביע – – –

נחמן שי: רגע, אני גם רוצה לצרף את חברת הכנסת לוי אבקסיס לתומכים.

נחמן שי: אנחנו נעביר את הצעת החוק הזאת לוועדת הכנסת כדי שהיא תחליט לאיזו ועדה נעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – ועדת חריגים הומניטרית להעסקת עובדי סיעוד מעבר לתקופה המותרת).

נחמן שי: עד כאן.

נחמן שי: נסתיים החוק הזה.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2665/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים להצעת חוק פ/2665, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הזכאות לביטוח אימהות), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: הנמקה מהמקום.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: דקה אחת לרשותך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, חברותי, חברי הכנסת, נושא ההצעה שלי הוא מאוד כאוב, נושא שלרוב לא מדברים עליו, נושא הלידות השקטות, לידות שבהן נשים יולדות ולד מת.

עליזה לביא: כיום חוק הביטוח הלאומי מגדיר את המונח "לידה", המקנה זכאות לזכויות ביטוח לאומי – –

נחמן שי: ששש, חברים וחברות.

עליזה לביא: – – הקשורות לאימהות, החל בשבוע ה-26 להיריון.

עליזה לביא: הגדרה זו אינה תואמת את ההגדרה הרפואית, שלפיה לידה היא יציאת העובר מרחמו החל בשבוע ה-22 להיריון, בין שהוולד חי ובין שהוא מת.

עליזה לביא: הלידה נרשמת בספר הלידות של בית-החולים, והקריטריון המבחין בין הפסקת היריון לבין לידה הוא קו יכולת החיות של העובר.

עליזה לביא: מתחת לשבוע ה-22 אין אפשרות להישרדות העובר.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת באה לתקן את הפער בין הגדרת חוק הביטוח הלאומי – –

נחמן שי: חברים, אנא בטובכם, וחברות.

עליזה לביא: – – להגדרה הרפואית של לידה, ולהשוות את הזכויות – –

נחמן שי: אני מבקש שימת לב.

נחמן שי: זה לא הוגן.

עליזה לביא: – – שלהן זכאיות נשים היולדות בשבוע ה-26 להיריון לזכויות נשים היולדות בשבוע ה-22 להיריון.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על 10%–20% מהלידות השקטות.

עליזה לביא: כדי להבהיר את הקושי העצום הכרוך בחוויית לידה מסוג זה במישור הפיזי ובמישור הנפשי, שנוספת עליו החובה להתמודד אתו ללא זכאות לימי חופשה או תחליף ימי שכר, אם הן בוחרות לקחת פרק זמן להתאוששות – –

נחמן שי: חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: – – אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקריא כמה מהתגובות שקיבלתי באמצעות – –

נחמן שי: אבל בקצרה, כי זמנך עבר.

עליזה לביא: כן, אבל, אדוני, אתה יודע, גם ככה – תודה, אדוני השר.

עליזה לביא: – – דף הפייסבוק שלי לאחר שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה: עליזה, שלום, לפני כשמונה חודשים ילדתי תאומות בלידה שקטה.

עליזה לביא: מאחר שנותרו לי עוד יומיים עד השבוע ה-26 לא הייתי זכאית לחופשת לידה.

עליזה לביא: בעיצומו של משבר נפשי גדול, כאב פיזי והתמודדות עם אובדן כבד, נאלצתי לשוב לעבודה לאחר שלושה שבועות ללא שכר או ימי מחלה.

נחמן שי: מספיק עדות אחת.

עליזה לביא: אדוני – לידה שקטה היא לידה רגילה, על כל מה שמשתמע – –

נחמן שי: נכון.

עליזה לביא: – – ובאמת, אני חושבת שהתיקון שאנחנו מבקשים, ואני מבקשת מהחברים לתמוך בו – –

נחמן שי: תודה.

עליזה לביא: – – יסייע ליישר את מונחי הגדרת הלידה באופן שבאמת יאפשר לנשים נוספות לקבל תמיכה – –

נחמן שי: תודה.

עליזה לביא: – – מהביטוח הלאומי בחוויה הזאת.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

עליזה לביא: הצעת החוק היא פרי יוזמה של שדולת הנשים בישראל, בעקבות פניות ציבור רבות שמגיעות אלינו בנושא – –

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת.

עליזה לביא: – – ונכתבה בשיתוף איגוד המיילדות והגינקולוגיות – –

נחמן שי: מה נעשה?

עליזה לביא: – – של ההסתדרות הרפואית.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: החוק חשוב, אז קיבלת עוד שתי דקות.

נחמן שי: אנחנו עוברים לתשובת הממשלה – השר ישראל כץ במקום השר מאיר כהן.

נחמן שי: בבקשה, אדוני השר.

נחמן שי: אנחנו במתח.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תשובה על הצעת חוק הביטוח הלאומי – –

נחמן שי: חברים, חברות, אני מבקש.

נחמן שי: אני מבקש.

נחמן שי: אני מבקש, אנא, קצת להפסיק את שיחות הביניים האלה.

נחמן שי: זה לא מכובד, כידוע.

נחמן שי: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: – – (תיקון – הרחבת זכאות לביטוח אימהות).

ישראל כץ: כיום הוראות החוק מגדירות לידה – לידת ולד חי או לידה אחרי 26 שבועות של היריון.

ישראל כץ: בהתאם להגדרה זו, כל מבוטחת שילדה לאחר 26 שבועות זכאית לכל הגמלאות על-פי החוק, ובכללן דמי לידה ומענק לידה, ובלבד שהיא עומדת בתנאים האחרים הקבועים בחוק.

ישראל כץ: דמי הלידה נועדו להחליף את שכר המבוטחת בשבועות שבהן נעדרה מעבודתה לצורך הטיפול ברך הנולד, ומענק הלידה נועד לסייע במימון ההוצאות הראשוניות הכרוכות בטיפול ברך הנולד.

ישראל כץ: הצעת החוק שבנדון מבקשת לתקן את ההגדרה ולקבוע כי גם לידה שהתרחשה לאחר השבוע ה-22 תיחשב לידה לצורך החוק ותזכה בכל הגמלאות שמכוח החוק.

ישראל כץ: הצעת החוק היא הצעה טובה וחשובה, שמתקנת עוול שנגרם מההתקדמות הטכנולוגית והקדמה הרפואית.

ישראל כץ: לכן, לאור האמור לעיל, ועדת השרים החליטה לתמוך בהצעת החוק, כפוף לתיאום עם משרד האוצר, משרד הבריאות והביטוח הלאומי.

נחמן שי: תודה רבה, השר ישראל כץ.

נחמן שי: לא נרשמו התנגדויות.

נחמן שי: אנחנו נעבור להצבעה.

נחמן שי: השר ייגש למקומו, ואנחנו מצביעים.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת זכאות לביטוח אימהות), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תוצאות ההצבעה: בעד – 41, אין מתנגדים, אין נמנעים, אין נוכחים.

נחמן שי: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו על-פי התקנון היא ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: תודה, עבר, אין הסתייגויות.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2240/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: ממשיכים הלאה.

נחמן שי: הצעת החוק פ/2240, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן ברכיבה על אופנוע או קטנוע), התשע"ד–2014.

נחמן שי: מוצע לחייב את הרוכבים על אופנוע או קטנוע ואת הנוסעים עמם לחבוש קסדת מגן המכסה את מרבית שטח ראשם ועומדת בדרישות שקבע השר.

נחמן שי: ינמק מהמקום חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

נחמן שי: בבקשה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, כ-500 איש נפצעים קשה או אנוש מדי שנה, רוכבי אופנוע.

בועז טופורובסקי: 90% מהם – כמעט 90% מהם – הם פגועי ראש.

בועז טופורובסקי: הוצאה מחוץ לחוק של קסדות החצי פשוט תציל חיים, משהו שהיה צריך לעשות מזמן, והגיע הזמן שייעשה בהקדם.

בועז טופורובסקי: אני רוצה להודות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ל"אור ירוק", ל"פורום פעולה", למועדון האופנועים הישראלי, לאיגוד יבואני הרכב הדו-גלגלי ולאיגוד לשכות המסחר, וכמובן לשר התחבורה ולמשרדו על התמיכה בהצעת החוק.

בועז טופורובסקי: אני קורא לכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

בועז טופורובסקי: כמה שיותר מהר נחוקק את החוק הזה, ככה נוציא את קסדות החצי מחוץ לחוק, ככה נציל חיים שפשוט איבוד שלהם הוא מיותר.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת טופורובסקי.

נחמן שי: את עמדת הממשלה תביא סגנית השר חוטובלי.

נחמן שי: המיקרופון והדוכן מחכים לך.

נחמן שי: בטוח שהדיון עם חברת הכנסת לוי אבקסיס הוא מרתק, אבל תדחי את הדיאלוג.

נחמן שי: תשובתך על הצעת החוק של חבר הכנסת טופורובסקי.

נחמן שי: לא נרשמו התנגדויות עד עכשיו, לידיעתכם.

נחמן שי: בבקשה, גברתי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

נחמן שי: בבקשה.

ציפי חוטובלי: – – הצעת החוק של חבר הכנסת טופורובסקי מציעה לקבוע חבישת קסדת מגן ברכיבה על אופנוע או קטנוע, קסדה אשר תעמוד בדרישות אשר יקבע שר התחבורה והבטיחות בדרכים באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

ציפי חוטובלי: עוד קובעת ההצעה כי קסדת המגן, אשר נקבעה חובה לחבוש אותה, תהא קשורה ברצועה אשר תמנע את נפילתה ובאופן שיגן על מרב שטח ראשו של אדם.

ציפי חוטובלי: נוסף על כך נקבע בהצעה כי תקנות לעניין הסדרה זו יובאו לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת בתוך שלושה חודשים מיום פרסומו של חוק זה.

ציפי חוטובלי: מטרתה של הצעת החוק למעשה היא לאסור שימוש בקסדת חצי ולמגר את תופעת חבישת קסדות מסוגים אשר אינם מגינים באופן מספק על רוכבי הרכבים הדו-גלגליים, כגון אופנוע וקטנוע, ואינם מגשימים את ייעודם.

ציפי חוטובלי: כדי להציל חיים קסדה חייבת להגן על כל שטח ראשו של הרוכב, מכל צדדיו.

ציפי חוטובלי: לכן עמדת הממשלה היא לתמוך בהצעת החוק – כפוף לכך שתחוקק הוראת מעבר למחזיקים בקסדות חצי, והליכי החקיקה ייעשו בתיאום עם גורמי המקצוע במשרד התחבורה ובמשרד לביטחון הפנים – ומוצע להעבירה לוועדת הכלכלה של הכנסת להמשך קידומה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה לחבר הכנסת טופורובסקי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אני לא רואה התנגדויות, חבר כנסת טופורובסקי ודאי מסכים אתך, ואנחנו נעבור להצבעה, ברשותך.

נחמן שי: נאפשר לך להגיע קרוב יותר למקום מושבך.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: בבקשה, מי בעד?

נחמן שי: מי נגד?

נחמן שי: ההצבעה רצה, האצנים הגיעו, והאצניות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: עליזה לביא לא הגיעה.

נחמן שי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן ברכיבה על אופנוע או קטנוע), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

נחמן שי: 42 חברים בעד, נגד – אפס, נמנעים – אפס.

נחמן שי: עליזה לביא מצרפת את קולה בעד, אני מניח; אורית סטרוק – בעד; חבר הכנסת אלי בן-דהן – בעד.

נחמן שי: עוד שלושה הצטרפו.

נחמן שי: זה יירשם בפרוטוקול.

נחמן שי: אני לא רואה מצטרפים נוספים.

נחמן שי: ההצעה תעבור – –

אבישי ברוורמן: נחמן.

נחמן שי: סליחה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן גם הוא בעד.

נחמן שי: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן ברכיבה על אופנוע או קטנוע), התשע"ד–2014, עוברת לוועדת הכלכלה, להכנה לקריאה ראשונה.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2213/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים להצעת חוק פ/2213, הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – סכסוך עבודה פוליטי).

נחמן שי: מוצע לקבוע כי לעניין חוק יישוב סכסוכי עבודה, התשי"ז–1957, לא יראו כסכסוך עבודה סכסוך בנושא תוכנית לשינוי מבני במשק המדינה, שהתקבלה בהחלטת ממשלה ואינה קשורה באופן ישיר לכריתתו, חידושו, שינויו או ביטולו של הסכם קיבוצי לקביעת תנאי עבודה לקבלת אדם לעבודה, או אי-קבלתו, או סיום עבודתו, או לקביעת זכויות וחובות הנובעות מיחסי עבודה.

נחמן שי: המציעה היא חברת הכנסת איילת שקד.

נחמן שי: עכשיו, יש לנו פה שלושה מתנגדים – ארבעה – איך הקריטריונים להחלטה עכשיו?

איילת שקד: רגע, אני לא עולה עכשיו?

נחמן שי: את עולה, אבל יש לי ארבעה.

נחמן שי: טוב, מה עושים?

נחמן שי: טוב, אלך עם זנדברג.

דב חנין: הגרלה.

נחמן שי: טוב, מי היה ראשון?

נחמן שי: אתם זוכרים?

תמר זנדברג: כן, אני.

נחמן שי: זנדברג.

נחמן שי: טוב, אוקיי, תהיה חברת הכנסת זנדברג.

נחמן שי: אני מקפח את חברי לסיעה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, הצעת החוק הזו מבקשת לעגן בחקיקה ראשית פסיקה של בית-המשפט העליון שנקראת "הלכת בזק", שלפיה יש להבחין בין סכסוכי עבודה ושביתות שתכליתם להגן על העובד, על זכויותיו, על ארגוני מעבידים, לבין סכסוכי עבודה ושביתות שתכליתם למנוע שינוי מבני במשק, ושאין בהם כדי להשפיע באופן ישיר על זכויות העובדים.

איילת שקד: לעניין זה סבור היה בית-המשפט – והצעת החוק צועדת באותו מתווה – כי סכסוך עבודה יוכר ככזה, וממילא אף השביתה על-פיו תהיה מוכרת, ככל שזו מתנהלת על-פי חוק יישוב סכסוכי עבודה, אך ורק כאשר תכליתם למנוע את הפגיעה הישירה בעובדים.

איילת שקד: שביתות וסכסוכי עבודה שמטרתם למנוע מהממשלה להוציא לפועל תוכנית שאושרה בה, אינם יכולים לחסות תחת ההגנות שהחוק מעניק.

איילת שקד: אני מקווה שהחוק הזה יעזור לשר התחבורה שיושב כאן לעשות את כל הרפורמות שצריך, ולשרי הממשלה לפתוח שווקים לתחרות ולהיטיב בעצם עם כל הציבור הרחב מבלי שקבוצה מסוימת של מחוברים תמנע את התחרות הזאת.

איילת שקד: שוב, אני חוזרת, אם יש פגיעה בזכויות עובדים, אז כמובן נשארת זכות השביתה.

איילת שקד: אני רוצה להודות לחבר הכנסת עפר שלח ולחבר הכנסת מאיר שטרית שהכינו ביחד אתי את החוק החשוב הזה.

איילת שקד: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת שקד.

נחמן שי: ישיב שר הכלכלה נפתלי בנט.

נחמן שי: בבקשה, אדוני.

מיכל רוזין: היא לא הכניסה חיילים.

מיכל רוזין: מה עם חיילים כדי להפסיק שביתות?

נחמן שי: חברת הכנסת תמר זנדברג תסביר את ההתנגדות.

נחמן שי: יש פה עוד שלושה חברים שביקשו והם קופחו על-ידי באופן – – –

מיכל רוזין: – – – תמר.

נחמן שי: מה אני יכול?

נחמן שי: לא בטוח.

נחמן שי: אני בודק.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סיפור.

נפתלי בנט: יש לי מכולת בשכונה, והיא מכולת יקרנית.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: כי היא המכולת היחידה בשכונה, אז היא יודעת שאין לי ברירה, היא דופקת מחירים.

נפתלי בנט: מיכל, חברת הכנסת מיכל רוזין, חשוב.

נפתלי בנט: עכשיו, יום בהיר אחד, יום בהיר אחד מישהו מחליט שבשכונה הזאת, ראוי שיהיו שתי מכולות, והוא מקים עוד מכולת, מה שייצר לחץ מחירים מבורך.

נפתלי בנט: אבל פתאום, המכולת הראשונה, העובדים במכולת הראשונה אומרים: לא יקום ולא יהיה, אנחנו שובתים.

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: על זה מדובר פה.

תמר זנדברג: – – –

נפתלי בנט: אתם חיים בכלכלה של אלבניה.

נפתלי בנט: של אלבניה.

נפתלי בנט: הרי על מה אנחנו מדברים פה?

נפתלי בנט: בואו אני אגיד לכם על מי אתם מגינים.

קריאות: – – –

איציק שמולי: אתה רוצה שיעבדו שם עובדי קבלן.

נפתלי בנט: מדינת ישראל, בהובלת שר התחבורה המצוין שלנו, מחליטה להקים נמל מתחרה באשדוד – –

מיכל בירן: אתם – – –

נפתלי בנט: – – ואתם, לא מתאים לכם – נשבית את הנמל הקיים באשדוד.

נפתלי בנט: מה קרה?

נפתלי בנט: ממה אתם מפחדים?

נפתלי בנט: מתחרות?

נפתלי בנט: אתם עוד לא הבנתם, עוד לא הבנתם שתחרות היא מה – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: – – –

נפתלי בנט: – – שמוריד את המחיר?

מיכל בירן: אתה עוד לא הבנת שבישראל זה לא עובד?

נחמן שי: חברת הכנסת זנדברג, את הזוכה בלוטו, את קיבלת את הזכות לדבר.

נחמן שי: את מפריעה לשר – – –

נפתלי בנט: רוצים לפתוח, אדוני היושב-ראש – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – רוצים לפתוח תחנות כוח פרטיות, כי לכולנו החשמל יקר.

נפתלי בנט: אבל יש מי שיושב על השמנת.

איציק שמולי: אתה בעד עובדי קבלן.

נפתלי בנט: יש מי שיושב על השמנת, אז אנחנו ניתן להם לשבות, ישביתו לנו את כל המשק, כדי שחלילה לא תהיה תחרות.

קריאות: – – –

איציק שמולי: תגיד את זה – אתה בעד עובדי קבלן.

נפתלי בנט: מי שהלך בדרך שלכם – אני מציע לכם, לכו לגרמניה של 1990, תראו איך נראית מזרח-גרמניה ואיך נראית מערב-גרמניה.

נפתלי בנט: זאת הגישה הקומוניסטית, בחיי, אין לי מילה אחרת.

מיכל רוזין: – – – לעובדים.

איציק שמולי: אתה רוצה שבנמל יעבדו עובדי קבלן.

נפתלי בנט: עכשיו, אתה אל תטיף לי על עובדי קבלן.

נפתלי בנט: חבר הכנסת שמולי, אל תטיף לי על עובדי קבלן; לא היה מי שעשה למען 160,000 עובדי הקבלן באבטחה ובניקיון יותר ממני.

נפתלי בנט: אל תטיף לי.

מיכל בירן: באמת?

מיכל בירן: מה עשית?

מיכל בירן: אפילו – – –

נפתלי בנט: אני אגיד לך בדיוק מה עשיתי.

מיכל בירן: – – – את השביתה בשירות התעסוקה.

נפתלי בנט: הם מקבלים היום עוד 1,000 שקלים בחודש.

נפתלי בנט: נראה אותך, חברת הכנסת בירן, על 4,300, איך את מרגישה עם עוד 1,000 שקלים.

נפתלי בנט: אז אל תלמדי אותי.

מיכל בירן: למה אתה לא טורח לטפל בזה?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: לא יושבים פה – לכם אין מונופול על החברתי.

נפתלי בנט: החברתי האמיתי זה תחרות אמת במשק, שמורידה מחירים, שמורידה את מחירי החשמל, שמורידה את מחירי המים.

נפתלי בנט: ואני לא מבין אתכם, אני פשוט לא מבין.

נפתלי בנט: מה בוער לכם להגן על הנמלים?

נפתלי בנט: כדי שחלילה לא תהיה תחרות?

נפתלי בנט: להגן על מחירי החשמל?

מיכל בירן: להגן על זכות השביתה, להגן על זכות השביתה.

נפתלי בנט: זה חברתי?

נפתלי בנט: זה הכי אנטי חברתי.

מיכל רוזין: להוריד – – – 75% ילדים עניים בישראל.

נפתלי בנט: עכשיו, אני בעד זכות השביתה.

נפתלי בנט: אני בעד זכות השביתה כשזה רלוונטי, כשמדובר על הזכויות.

נפתלי בנט: אבל אומרים לכם, בחוק: לא מדובר על הזכויות.

נפתלי בנט: תקשיבו איזו חוצפה.

נפתלי בנט: אותם עובדים, שהרפורמה לא תיגע בזכויותיהם, ובכל זאת – – –

קריאה: סולידריות.

נפתלי בנט: מה סולידריות?

נפתלי בנט: סולידריות עם מה, עם 60,000 שקלים בחודש?

נפתלי בנט: על מה את מדברת?

נפתלי בנט: כשרוצים לעשות רפורמה אתם תוקעים את הרפורמות במשך שנות דור, ועכשיו אנחנו נעביר.

נפתלי בנט: ואנחנו נעביר על אפכם ועל חמתכם.

קריאות: – – –

איציק שמולי: תעבירו את הרפורמה.

איציק שמולי: רק נמלים עם עובדי קבלן אתה רוצה.

נפתלי בנט: היום, בימים אלה – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: בשורה התחתונה, אני מברך על החוק הטוב הזה.

נפתלי בנט: אני אגיד לכם גם עוד משהו: התברכנו ביושב-ראש הסתדרות חדש שהוא טוב מאוד.

נפתלי בנט: יש לי אתו ויכוחים לא מעטים, אבל יש הידברות.

נפתלי בנט: אבל אני אומר לכם פה: אם מישהו חושב שממשלת ישראל תיתן את השלטר לוועדים הגדולים, להחזיק אותנו בני-ערובה נגד שינויים מבניים שיעשו טוב לכל עם ישראל, אתם לא מבינים עם מי יש עסק.

נפתלי בנט: תודה רבה.

איציק שמולי: רק – – –

נחמן שי: אני מזמין את חברת הכנסת זנדברג, ומצטער שחברי הכנסת האחרים, שהתנגדותם ידועה – דב חנין, מיכל בירן ואיציק שמולי – לא יוכלו להתבטא בסוגיה זו.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אני בטוחה שאני מדברת בשם מיכל בירן, איציק שמולי ודב חנין, וכל חברי האופוזיציה.

תמר זנדברג: מזמן, מזמן הבית הזה לא ראה הצעת חוק חצופה וצינית מזו.

תמר זנדברג: והאופן הזחוח שבו – – –

עמיר פרץ: – – –

תמר זנדברג: ועמיר פרץ, כמובן.

עמיר פרץ: דברי גם בשמי.

תמר זנדברג: בוודאי, בוודאי.

תמר זנדברג: לך הכבוד הראשון בנושא הזה.

תמר זנדברג: כן, ובשם כולנו.

תמר זנדברג: מזמן הבית הזה לא ראה הצעת חוק חצופה וצינית כזאת; והזחיחות שבה שר הכלכלה עמד פה והגן על הדברים שמפוררים את המשק, ומפוררים את הסולידריות שבבסיס העבודה המאורגנת – מזמן לא נראתה ציניות כמו זו כשעלית כאן.

תמר זנדברג: אתה מדבר על הנמל?

תמר זנדברג: הרי אתם הלכתם להפרטת הנמל רק בשביל לעקוף את העבודה המאורגנת שטוב שקיימת במדינת ישראל.

נפתלי בנט: תשאירי את הנמלים.

נפתלי בנט: תשאירי את הנמלים כמו שהם.

נפתלי בנט: למה לא?

תמר זנדברג: ועכשיו אתה בא כאן, אתה בא כאן, ובשם רפורמות והתייעלות, נושא את שם זכויות העובדים לשווא, ואומר לנו שוועד עובדים זה לא יותר מוועד כיתה משודרג, שיכול לדאוג לזכויות באופן הכי מצומצם שלהם, אבל שלעובדים אין שום say במה שבאמת קובע את המשק, במה שאתם קוראים "רפורמות" ו"התייעלות"; ואנחנו יודעים שזה פיטורין וזה הפחתות שכר, וזה עבודה קבלנית, וזה שחיקה בשכר בזמן שהמחירים עולים, וכל המשק יורד לטמיון בשם הרפורמות שלכם.

תמר זנדברג: אז עכשיו, לעבודה המאורגנת, שזה הבסיס של הסולידריות – באמת, כולם בשביל אחד, אחד בשביל כולם – שכחתם את זה?

תמר זנדברג: עכשיו אתם אומרים לנו שאנחנו צריכים, סליחה, למכור את עצמנו לטייקונים, לתאגידים, שבשמם הצעת החוק הזאת נוסחה?

תמר זנדברג: ולעובדים אין say על זה?

תמר זנדברג: הם לא יכולים להגיד שום דבר, במה שזה החוליות הבסיסיות ביותר, לא של הכלכלה אלא גם של מה שמשפיע עליהם.

תמר זנדברג: הרי מה משפיע על עובד יותר מאשר הפרטה של מקום העבודה שלו?

תמר זנדברג: אז אתם תקראו לזה רפורמות, זה לא ישנה את העובדה שמדובר בהפרטה, וזה לא ישנה את העובדה שוועד עובדים חזק זה המעוז האחרון, זה שומר הסף מפני הדברים האלה.

נחמן שי: כן, בבקשה.

תמר זנדברג: רק משפט אחרון.

נחמן שי: כן, כן, יש לך דקה עוד, יש לך דקה.

תמר זנדברג: זה לא פלא – זה לא פלא שסיעות יש עתיד, הבית היהודי והתנועה חברו יחד בשביל למוטט ולפורר את העבודה המאורגנת.

תמר זנדברג: הרי בימים כתיקונם אתם בעד לבנות בהתנחלויות והם בעד תהליך שלום, אבל אם צריך לפורר את העבודה המאורגנת, על זה כולם מסכימים.

תמר זנדברג: תמימות דעים בממשלה.

תמר זנדברג: המהות של ועד עובדים זה לא רק מה שאתם בציניות קוראים "הזכויות", זה לא רק כמה ימים לחופשה או כמה שקלים לתוספת הביגוד.

תמר זנדברג: זה קודם כול להיעמד כצוק איתן נגד הרפורמות האלה ונגד השינויים המבניים האלה, מה שאתם קוראים, שזה הדבר הראשון שפוגע לא רק במקום העבודה, לא רק באדם.

תמר זנדברג: זה מפחית את השכר – – –

איציק שמולי: תמר, צריך להגיד עוד משהו; אני מבקש ממך להישאר כדי שאני אשא נאום מהמקום.

איציק שמולי: גם שר התחבורה וגם שר הכלכלה מסרבים לדרישה של הנמל הישן להשוואת תנאים.

איציק שמולי: אז זה בסדר גמור לעמוד כאן ולהגיד: תחרות, תחרות, תחרות.

איציק שמולי: אתה מתנגד לתחרות.

איציק שמולי: מה שאתה רוצה זה עובדי קבלן בנמל החדש.

איציק שמולי: זו המטרה.

איציק שמולי: זה מה שאתם רוצים לעשות עכשיו.

תמר זנדברג: זה שהתחרות שדיברת עליה פירושה רק לנסות לעקוף איכשהו את ההפרטה – אתה צודק מאה אחוז וזה ברור.

תמר זנדברג: משפט אחרון – –

נחמן שי: תודה.

תמר זנדברג: – – אתמול ההסתדרות התכנסה להכריז על סכסוך עבודה בגלל שכר המינימום ובגלל עובדי הקבלן במשק.

נחמן שי: תודה.

תמר זנדברג: אין שביתה מוצדקת מזאת.

תמר זנדברג: עכשיו אתם באים להגיד לנו שהשביתה הזאת פוליטית ואולי היא תיאסר, כי עובדי הקבלן ומרוויחי שכר המינימום הם חלשים מדי בשביל לשבות על עצמם?

נחמן שי: תודה רבה.

תמר זנדברג: אתם לא מתביישים?

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: ואני רק אזכיר עוד את הצעת החוק של דב חנין לשכר מינימום של 30 שקל, שכולנו חתומים עליה, 64 ח"כים, ומי שלא יצביע בעדה בוגד בעובדים האלה.

תמר זנדברג: תודה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חברת הכנסת שקד, זכותך להגיב לעניין – בבקשה – מהדוכן.

נחמן שי: שלוש דקות.

איילת שקד: חברי מהאופוזיציה – – –

נחמן שי: רבותי, רבותי, בבקשה.

איילת שקד: חברי מהאופוזיציה, כשהוקמה הממשלה הזאת אני אמרתי שהקואליציה היא קואליציה ליברלית קפיטליסטית והאופוזיציה היא סוציאל-דמוקרטית.

איילת שקד: זה נכון, ועכשיו אנחנו מיישמים את זה.

איילת שקד: אבל בכך שאתם תוקפים את הצעת החוק הזאת אתם צבועים.

איילת שקד: אתם יודעים למה אתם צבועים?

איילת שקד: כי כשאני לוקחת פסיקה של בית-המשפט העליון והופכת אותה לחקיקה ראשית, שזה דרך נורמלית במשטר דמוקרטי – –

תמר זנדברג: שמענו על הפסיקה הזאת.

איילת שקד: – – גם אז יש לכם טענות.

איילת שקד: פתאום הפסיקה של בית-המשפט העליון לא מספיק טובה לכם.

איילת שקד: לולא הפסיקה הזאת כולנו היום היינו מתקשרים לחו"ל רק דרך "בזק" – רק דרך "בזק".

איילת שקד: אבל כשפותחים את השוק לתחרות זה לא טוב לכם – –

איציק שמולי: תעזבי את בית-המשפט – – –

יצחק הרצוג: – – –

איילת שקד: – – שמקימים עוד נמל זה לא טוב לכם, וכשלוקחים פסיקה של בית-המשפט העליון ומתרגמים אותה לחקיקה ראשית, פתאום בית-המשפט העליון לא מספיק טוב לכם.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת שקד.

נחמן שי: שר התחבורה ישראל כץ ביקש להשיב, או להשתתף בדיון.

נחמן שי: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: לרשותך חמש דקות.

נחמן שי: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

נחמן שי: רבותי, אם לא תאזינו, אם לא יהיה שקט, לא תוכלו לשמוע את תשובת השר, או את תגובת השר.

ישראל כץ: – – יש כאן הצעת חוק ברורה, עם קו ברור, ובאופן לגיטימי עלו חברות כנסת, חברי כנסת, מהאופוזיציה, שיש להם השקפת עולם אחרת – שאגב, לא הוכיחה את עצמה – והשיגו והשמיעו את דבריהם.

ישראל כץ: אבל איפה הטעות שעשיתם?

מרב מיכאלי: לא, שלכם הוכיחה את עצמה: המשק פורח, הכלכלה בשמים, המחירים ברצפה – – –

ישראל כץ: חברת הכנסת מיכאלי, אני אפילו לא מדבר עלייך.

מיכל רוזין: אבטלה, השיטה שלכם הצליחה חבל על הזמן – – –

ישראל כץ: בא חבר הכנסת יצחק שמולי – – –

מרב מיכאלי: והציבור קונה, קונה, קונה – – –

ישראל כץ: אבל למה את צועקת, מרב?

נחמן שי: חברת הכנסת מיכאלי, קריאות ביניים מהמקום.

ישראל כץ: בא חבר הכנסת יצחק שמולי, שהביא את אלון חסן יד ביד לוועדת הכלכלה – –

איציק שמולי: – – –

ישראל כץ: – – וחבר אתו מתוך אינטרסים פוליטיים סקטוריאליים, וניסה לפגוע באמצעות דיון בהליך הקמת הנמלים החדשים, ועוד מעז – במקום להסתתר, אחרי כל מה שהתברר וכל מה שנחשף ומי היה השותף – עוד מעז לקום ולהטיח דברים ולהגיד: לא נותנים לנמלים הקיימים אפשרות להשתדרג ולהתמודד ולא נותנים להם אפשרות להתחרות.

ישראל כץ: אלה דברי הבל, דברים שהם פשוט לא נכונים.

ישראל כץ: אז קודם כול, חברת הכנסת זנדברג, אני יכול להרגיע אותך, עם החוק הקיים הובלתי את הקמת שני הנמלים, וזהו, זה נגמר.

ישראל כץ: יש כבר שתי חברות שזכו – – –

תמר זנדברג: אז כל הכבוד לך.

ישראל כץ: – – – עם החוק הקיים, עם התמודדות בבתי-הדין לעבודה.

ישראל כץ: אני לא עמדתי ואמרתי: בית-הדין לא נותן, בואו לא ניתן.

ישראל כץ: אנחנו שכנענו שאנחנו מקימים נמלים.

ישראל כץ: ואני חייב לומר לך, לא מקימים נמל רק כדי לחנך את אלון חסן, יש מספיק מוסדות במדינה שכנראה תפקידם לעשות את זה, ולעשות את זה היטב.

ישראל כץ: מקימים שני נמלים כדי לייצר תעסוקה, כדי לייצר אפשרות לעמוד בכמות שתידרש בעוד כמה שנים לטיפול במכולות ובמוצרים בנמלי ישראל, שם המקום שדרכו עוברים 99% מהתוצרת הישראלית, היבוא והיצוא.

ישראל כץ: אז קודם כול, צריכים נמלים; ב.

ישראל כץ: הנמלים מוקמים.

ישראל כץ: חברה אחת זכתה באשדוד, חברה אחת זכתה בחיפה.

ישראל כץ: יש כבר מכרז על ההפעלה, שארבע חברות ענק בין-לאומיות מתמודדות בו – חברות ענק בין-לאומיות, לא טייקונים מקומיים, לא שום דבר אחר – מתמודדות על ההפעלה.

ישראל כץ: תהיה גם תחרות, תהיה הרחבת הפעילות הימית, התובלה הימית של מדינת ישראל.

ישראל כץ: מאיפה החוצפה הזאת לבוא ולהטיח האשמות?

ישראל כץ: 10 מיליארד שקלים הולכים להיות מושקעים בשנים הקרובות באשדוד ובחיפה, לא מתקציב המדינה, לא בערבות מדינה ובלי העלאת תעריפים – הולכים להיות מושקעים, להוסיף אלפי עובדים, הולכים להפוך את ישראל למרכז עולמי של תובלה ימית, ולהוזיל כאן את כל המוצרים לטובת כל משפחה ומשפחה שרוכשת ומשתמשת בשירותי הנמל באופן ישיר ועקיף.

ישראל כץ: מי נתן לכם את החוצפה לצאת נגד הדבר הזה?

ישראל כץ: אני מבין שהיו גורמים שרצו להמשיך להחזיק את היד על השלטר, ולא אכפת להם מהתפתחות הנמלים, ולא אכפת להם מאזרחי המדינה, אכפת להם מטובת ההנאה האישית שלהם, מתברר, אפילו לא של העובדים.

ישראל כץ: ואנחנו הובלנו כאן – ואני, בגיבוי הממשלה, הובלתי כאן תהליך שתורם למשק, תחרות, אלפי מקומות עבודה.

ישראל כץ: מה מפחיד אתכם בכל התהליך הזה – שתהיה תחרות?

ישראל כץ: שאלון חסן לא יוכל להשבית את הנמל כי הוא חוגג בר-מצווה לבן שלו בצהריים?

ישראל כץ: על זה אתם מגינים?

ישראל כץ: צריך לדעת, חברת הכנסת זנדברג, להפריד בין ויכוח אידיאולוגי, שהוא לגיטימי לחלוטין – יש לך השקפת עולם שתעמוד ועומדת לפסק-דינו של הבוחר, וזה בסדר גמור – –

תמר זנדברג: בגלל הבר-מצווה של אלון חסן אתה רוצה – – –

ישראל כץ: – – לבין עיוות העובדות שעושה חבר הכנסת שמולי, שטוען שלא משדרגים – וכן משדרגים, וישדרגו – את הרציפים הקיימים, כדי לאפשר לאוניות גדולות להיכנס גם אליהם, לבין לומר שכל המטרה היא להפריט.

ישראל כץ: אני עצרתי את הפרטת הנמלים הקיימים כי אני מאמין שתחרות יותר חשובה מהפרטה.

ישראל כץ: הייתה התחייבות, שעמיר פרץ חתום עליה כיושב-ראש ההסתדרות לשעבר, להפריט את הנמלים הקיימים; אתם יכולים לשאול אותו.

ישראל כץ: אני עצרתי את הדבר הזה, אמרתי: קודם כול נבנה תחרות.

ישראל כץ: מונופול פרטי הוא יותר גרוע ממונופול ממשלתי.

ישראל כץ: אין לי שום הישג בזה שאני אראה נמל מופרט שאין לו תחרות והוא גובה מחירים מופקעים.

ישראל כץ: לכן, קודם כול, תברכו על מה שנעשה.

ישראל כץ: אף אחד לא הולך להעסיק עובדים בשכר לא לגיטימי – –

נחמן שי: תודה.

ישראל כץ: – – יש כאן חוקים, במדינת ישראל – –

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל כץ: – – יש כאן דרך לעשות דברים.

ישראל כץ: אנחנו תורמים למדינה 10 מיליארד שקלים, ואלפי מקומות עבודה והוזלת מחירים – –

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל כץ: – – באחד הפרויקטים הגדולים, מחוללי הצמיחה, בחיפה בצפון, באשדוד בדרום – –

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל כץ: – – ואת הוויכוח על החוקים הספציפיים, שלמדתי גם להתגבר עליהם – –

נחמן שי: תודה רבה, השר.

ישראל כץ: – – ואנחנו עשינו את זה עם החוקים האלה – תנהלו ביושר ובדרך אחרת.

נחמן שי: תודה רבה לשר התחבורה ישראל כץ.

עמיר פרץ: – – –

נחמן שי: אם אתה רוצה, אתה צריך להסביר לי מה הוא אמר, ותכתוב את זה בבקשה, כי תגובה אחת כבר ביקש חבר הכנסת שמולי, אבל זה יהיה במסגרת הודעה אישית אחרי ההצבעה.

נחמן שי: קודם כול, חברות וחברים, אנחנו צריכים להצביע על הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – סכסוך עבודה פוליטי), הצעתה של איילת – – –

עמיר פרץ: נחמן, דקה – – –

נחמן שי: אחרי ההצבעה.

עמיר פרץ: אתה צודק מבחינת התקנון – –

נחמן שי: רק התקנון.

עמיר פרץ: – – אבל אני נמצא הרבה זמן בכנסת – –

נחמן שי: אני יודע.

עמיר פרץ: – – וכל היושבים-ראש נהגו לתת לדבר לפני – – –

נחמן שי: אני פועל על-פי התקנון.

נחמן שי: אני יכול לקרוא לך את הסעיף, חבר הכנסת שלח.

נחמן שי: אחרי.

עמיר פרץ: זו החלטה שלך.

נחמן שי: בכל מקרה, חבר הכנסת שמולי יוכל להגיב אחר כך, אחרי ההצבעה.

קריאות: – – –

נחמן שי: אני פחות שנים מחבר הכנסת פרץ, אז אני פועל לפי התקנון, אני לא יכול להגמיש אותו.

נחמן שי: אני רוצה לגשת, ברשותכם וברשותכן, להצבעה.

נחמן שי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 44 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 31 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – סכסוך עבודה פוליטי), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נחמן שי: תוצאות ההצבעה: בעד – 44, נגד – 31, נמנע אחד.

נחמן שי: הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – סכסוך עבודה פוליטי), התשע"ד–2014, עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: עכשיו, בבקשה, הודעתו האישית – – –

קריאה: לוועדת הכספים.

נחמן שי: מה אתה מציע?

נחמן שי: לכספים.

נחמן שי: מי עוד?

נחמן שי: אז זה יעבור לוועדת הכנסת כדי שהיא תוכל – אז אני מסכם.

נחמן שי: עכשיו שמולי.

נחמן שי: הוא ירד.

נחמן שי: הוא ויתר, משך.

נחמן שי: זאת אומרת, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך הדיונים – הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – סכסוך עבודה פוליטי), התשע"ד–2014.

נחמן שי: אתם רוצים להציע ועדה?

איילת שקד: לוועדת הכספים.

קריאות: ועדת המדע.

נחמן שי: ועדת המדע?

קריאות: – – –

נחמן שי: איזו?

נחמן שי: כספים.

נחמן שי: אז אני רואה שיש פה הצעה לכספים, למדע.

נחמן שי: זה בכל זאת יעבור לוועדת הכנסת, והיא תקבל את ההחלטה לאן תעבור הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – סכסוך עבודה פוליטי), התשע"ד–2014.

נחמן שי: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: כמה זמן יש לי?

נחמן שי: דקה.

נחמן שי: תתחיל.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שאפשרת לי להגיב.

איציק שמולי: אני רציתי להגיב גם על ההצעה, ורציתי, באמת, להגיב באופן ענייני – – –

נחמן שי: יש לך חמש דקות, אני מתקן.

נחמן שי: סליחה.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: אז אולי נגיע גם לחלק הענייני.

איציק שמולי: אבל חבל לי, אדוני שר התחבורה, שלא מספיק שלדיון בוועדת הכלכלה אתה הגעת, שאלנו אותך שאלות מאוד מאוד נוקבות גם לגבי העלות התקציבית – נכון שאין עלות תקציבית ישירה, אבל יכול להיות שיש עלויות עקיפות – לא ענית על זה ולא חזרת אלינו.

איציק שמולי: שאלנו אותך על הנתונים שהיום, בנמלים הקיימים, התפוקה היא לא מלאה – לא ענית על זה ולא חזרת אלינו.

איציק שמולי: שאלנו אותך: איך תמנע שבנמלים החדשים יהיו עובדי קבלן?

איציק שמולי: לא ענית על זה ולא חזרת אלינו.

איציק שמולי: עכשיו, אני רציתי לנהל אתך פה היום דיון ענייני, אבל לשמוע ממך – דווקא ממך, מכל הבית הזה – עולה לכאן ומטיף לי מוסר?

איציק שמולי: ממך?

איציק שמולי: שאתה תעלה לכאן – – –

ישראל כץ: – – – אתה מנצל את המחאה?

איציק שמולי: כן?

איציק שמולי: אולי נזכיר גם את מכרז האוטובוסים המפורסם, שבאורח פלא יצא מהייצור הישראלי ועבר לפעיל ליכוד, לייצור סיני?

איציק שמולי: אתה רוצה לדבר על עוד דברים?

ישראל כץ: – – –

איציק שמולי: בסופו של דבר, אתה לא תעלה לכאן ותטיף לי מוסר, הבנת את זה?

איציק שמולי: אתה לא תטיף לי מוסר.

איציק שמולי: לא רק שהרפורמות שלך לא מועילות לעם ישראל, אתה עוד תעלה לכאן ותטיף לחברי הכנסת מוסר?

ישראל כץ: – – – חסכנו 300,000 שקל – – –

איציק שמולי: כן?

איציק שמולי: אחרי שאתה לוקח ייצור ישראלי ומעביר אותו לפעיל ליכוד?

איציק שמולי: כן?

מיכל רוזין: – – –

ישראל כץ: – – –

איציק שמולי: עכשיו, שום הגנה לתוצרת הארץ לא נתת.

איציק שמולי: בסופו של דבר, בנימה עניינית, המטרה של ההצעה הזו היא פשוט לפרק את הסולידריות שקיימת בין העובדים.

איציק שמולי: זו המטרה של ההצעה.

איציק שמולי: עכשיו, בואו תסתכלו – השר כץ גם דיבר, וגם שר הכלכלה, על ההצלחות הגדולות, איילת, של השיטה הקפיטליסטית; תראו איזו הצלחה: לא מספיק שהגענו למקום הראשון עם שיעורי העוני הגבוהים ביותר, רק השבוע פורסמו הנתונים שגם בצמיחה אנחנו הולכים ומתדרדרים והצמיחה היא צמיחה שלילית.

איציק שמולי: אז אתם עומדים פה ומדברים על השיטה הכלכלית המצליחה שלכם?

איציק שמולי: אתם מחוברים למציאות?

איציק שמולי: תראו מה קורה.

איציק שמולי: בסופו של דבר, אם יש משהו בשוק העבודה הישראלי המכוער והנצלני, שבו בין 10% ל-15% מהעובדים הם עובדי קבלן – והיום מציינים פה את יום העוני לבושתנו.

איציק שמולי: בשוק העבודה הישראלי, חברי כנסת כמו חברת הכנסת יחימוביץ נאלצים לחוקק חוקים כדי שאנשים יוכלו לצאת לשירותים או לשבת ליד הקופה בסופר.

איציק שמולי: בשוק התעסוקה הישראלי יש פערי שכר מטורפים, ככה שבן-אדם אחד יכול להרוויח מה שחבר שלו בחברה לא מרוויח חיים שלמים.

איציק שמולי: אז העבודה המאורגנת זה המעוז האחרון שיכול לשמור על העובדים.

איציק שמולי: וברגע שאתם פוגעים בדבר הזה, אתם מונעים מהדור הבא של העובדים לשמור על הזכויות שלהם בשכר ראוי; לשמור על הזכויות הבסיסיות שלהם בפנסיה.

איציק שמולי: מה אתם רוצים ליצור כאן?

איציק שמולי: הרי בסופו של דבר, בסופו של דבר, מה קורה?

איציק שמולי: לאן ילכו כל ההטבות האלו שאתם רוצים לעשות, כל הרפורמות האלה?

איציק שמולי: מה יקרה בסוף, לפי השיטה של שר התחבורה, או בנמל אשדוד או בנמל חיפה?

איציק שמולי: יבוא איזה טייקון, יקבל תנאים טובים יותר מבחינת התשתית של הנמל בהשוואה לנמל הישן, יעסיק גם עובדי קבלן, ואז יגידו: תראו, הנמל החדש הוא הרבה הרבה הרבה יותר יעיל והרבה הרבה הרבה יותר רווחי מהנמל הוותיק.

איציק שמולי: אז אומנם ההצעה הזאת היום עברה, אבל אני רוצה להבטיח לכם שאנחנו נעשה כל מה שעומד לרשותנו, כל מאבק, גם בתוך הפרלמנט וגם מחוץ לפרלמנט, כדי לעצור ולסכל הצעות מהסוג הזה, שקודם כול – –

נחמן שי: תודה.

איציק שמולי: יש לי עוד דקה.

איציק שמולי: – – שקודם כול פוגעות באנשים, איילת, בגיל שלי ושלך וגם למטה מזה, שמצטרפים לשוק העבודה, ובגלל הצעות מהסוג הזה מצטרפים לשוק של עבדים ולא לשוק של עבודה.

איציק שמולי: תודה רבה.

סתיו שפיר: בראבו.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.

נחמן שי: השר, בבקשה, הוא ביקש להשיב.

נחמן שי: השר ישראל כץ ביקש להשיב על הדברים שאמר חבר הכנסת שמולי, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

נחמן שי: קודם השר.

קריאות: – – –

נחמן שי: נאמרו פה דברים מסוימים שמחייבים תגובה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שלא להשיב ולהתייחס להאשמותיו ודבריו של חבר הכנסת שמולי.

ישראל כץ: אני מדבר דווקא עליך, כי אתה רכבת לכנסת על גל המחאה.

ישראל כץ: אתה עמדת כאחד מראשי ההפגנות שבאו להוזיל את יוקר המחיה, לשנות דברים.

איציק שמולי: – – –

ישראל כץ: אתה חברת למאפיונר כדי להשיג תמיכה פוליטית.

איציק שמולי: – – –

ישראל כץ: אין לך חלק ונחלה בוויכוח שלי עם חברת הכנסת זנדברג, עם חברת הכנסת יחימוביץ.

ישראל כץ: הן יודעות לנהל את הוויכוחים יותר טוב ממך; יותר חריף, יותר נוקב, ועם השקפת עולם אמיתית והיצמדות לעובדות.

ישראל כץ: אתה חברת למאפיונר.

ישראל כץ: אתה ישבת אתו בוועדת הכלכלה כשהוא הטיח בי איומים לחסל אותי פוליטית.

איציק שמולי: אדוני השר, יש לי חדשות בשבילך: אתה שקרן, אתה אומר דברי שקר.

איציק שמולי: אתה שקרן.

ישראל כץ: אתה ישבת לידו – שעוד שנייה היית מנשק את ידו כאילו היה איזה אדמו"ר גדול.

איציק שמולי: אתה אומר דברי שקר, ואתה שקרן.

ישראל כץ: אתה באת לדיון פוליטי, אתה לא נצמדת לעובדות.

ישראל כץ: אני יכול לומר לך שחבר הכנסת עמר בר-לב מתח ביקורת על הקמת שני נמלים – –

מאיר פרוש: – – –

ישראל כץ: – – אבל הוא הלך ובדק.

ישראל כץ: ונגידת בנק ישראל הוציאה דוח שבו היא קבעה שצריך להקים שני נמלים מבחינה כלכלית.

ישראל כץ: היא שינתה את עמדתה, היא בדקה את העובדות, ובנק ישראל הוציא דוח שיש מקום להקמת שני נמלים חדשים, מבחינה כלכלית, עקב הגידול הצפוי בתנועת מכולות באזור אגן הים התיכון.

ישראל כץ: ואחרי העובדה הזאת והחלטת ממשלה מ-2006 ו-2007 להקים נמלים, אני – נכון, אני לא משאיר החלטות על הנייר, אני מבצע אותן אחרי שאני בודק אותן.

ישראל כץ: ואף אחד לא הולך להעסיק עובדי קבלן, קשקוש.

ישראל כץ: יש כאן מקום לארבעה נמלים.

איציק שמולי: אני לא מבין בעובדות.

ישראל כץ: לא אכפת לך מה חושב הציבור.

יצחק הרצוג: מה אתה משמיץ אותו?

איציק שמולי: אתה לא מבין בבני-אדם – –

יצחק הרצוג: מה אתה משמיץ אותו?

איציק שמולי: – – ואני לא מבין בעובדות.

ישראל כץ: זה שלא אכפת לך מה חושב הציבור, זה מילא.

איציק שמולי: אתה הולך לזרוק אלפי עובדים הביתה – –

ישראל כץ: זה מילא.

איציק שמולי: – – ואני לא מבין בעובדות.

ישראל כץ: זה מילא, אבל חברת למאפיונר.

איציק שמולי: אתה מאפיונר.

ישראל כץ: מעלת במנדט שקיבלת יותר מכולנו.

איציק שמולי: אתה מאפיונר ואתה שקרן.

ישראל כץ: אתה הצגת כאן את המחאה.

איציק שמולי: נכון, ואתה התנגדת למחאה.

ישראל כץ: עכשיו, בוא, אגיד לך משהו.

איציק שמולי: ואתה הרגת את המחאה.

ישראל כץ: בוא, אגיד לך משהו על הדיבה שאמרת לגבי האוטובוסים.

איציק שמולי: אתה הִשְׁבַּתָּ את הרכבת במחאה, תגיד את זה.

ישראל כץ: בוא, אגיד לך משהו.

איציק שמולי: תגיד את זה.

ישראל כץ: על הדיבה שאמרת לגבי האוטובוסים – אני הבטחתי וקיימתי.

ישראל כץ: ויתרתי על עמדת כוח של 300 מיליון שקלים קרן הצטיידות שאפשרה לממשלה לקבוע ממי רוכשים אוטובוסים.

ישראל כץ: כל השנים זה היה בלי מכרזים, בחו"ל ובארץ.

איציק שמולי: אתה חברת למאפיונר.

ישראל כץ: ולקחו כאן – –

איציק שמולי: אתה חברת למאפיונר.

ישראל כץ: – – 1.3 מיליון שקלים על אוטובוס – –

איציק שמולי: אתה חברת לפעיל ליכוד מאפיונר.

ישראל כץ: – – שקנו את השלדה שלו בנפרד בחו"ל ונתנו אותו להרכבה בשני מפעלים – ואני בעד להעסיק עובדים – אבל בלי אומדן, בלי מכרז, מעבר למחיר הנדרש.

יצחק הרצוג: כמה עובדים יפוטרו?

ישראל כץ: ועובדה שאני – –

יצחק הרצוג: מאות יפוטרו.

ישראל כץ: – – ביטלתי את קרן ההצטיידות.

יצחק הרצוג: לא – – –

ישראל כץ: אין, הממשלה ופקידי הממשלה לא מעורבים יותר ברכש אוטובוסים עבור חברות.

ישראל כץ: הממשלה מפקחת שהאוטובוס עומד בתקן, היא מפקחת שהאוטובוס יכול למלא את תפקידו, והחברות – –

יצחק הרצוג: הוא מיוצר בסין.

ישראל כץ: – – רוכשות.

יצחק הרצוג: הוא מיוצר בסין או לא מיוצר בסין?

ישראל כץ: חבר הכנסת הרצוג, עשיתי יותר מזה – – –

יצחק הרצוג: מיוצר בסין על חשבון העובד הישראלי?

יצחק הרצוג: רק תגיד את זה.

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: ממש לא.

יצחק הרצוג: כמה מאות עובדים יפוטרו?

ישראל כץ: אגיד לך, ממש לא.

ישראל כץ: אני נתתי והובלתי להגנה של 15% על אותה תוצרת הארץ שמורכבת כאן מול יבוא מתחרה; זה לא קיים כמעט באף תחום.

ישראל כץ: ואין, אגב, תלונות היום לגבי החברות "אגד" ו"דן" שמחויבות בתחרות לתת 15%.

ישראל כץ: עכשיו הם פנו בבקשה שלגבי החברות הפרטיות, שהתחרו גם קודם, הם רוצים את אותה הגנה שנתתי כאן.

ישראל כץ: כרגע הם פנו לגבי – הרי הענף הזה נפתח לתחרות.

יצחק הרצוג: עדיין האוטובוסים מיוצרים בסין.

ישראל כץ: לכן, מה שקרה, בוטלה קרן ההצטיידות; היה מכרז של חברת "אגד תעבורה" – קו 100 מאזור החניון של הנתיב המהיר לירושלים; קנו אוטובוסים ב-250,000 שקל פחות.

ישראל כץ: כשקונים אוטובוס חדיש ומשוכלל ופחות מזהם – –

יצחק הרצוג: איפה הוא מיוצר?

ישראל כץ: – – וקונים יותר אוטובוסים, מי נהנה?

יצחק הרצוג: איפה הוא מיוצר?

ישראל כץ: יש כאן חברי כנסת רבים שעוסקים בתחבורה ציבורית שבאמת מייצגים את הציבור שלהם.

יצחק הרצוג: ואיפה הוא מיוצר?

ישראל כץ: למי אני צריך לדאוג?

ישראל כץ: – –

יצחק הרצוג: ספר איפה הוא מיוצר.

ישראל כץ: – – לאיזה אלוף במילואים שהתעשר בדרך-לא-דרך וכבר לא יודע מה לעשות עם הכסף שהוא צובר, וטוען שהוא לא מוכן לשלם אפילו שכר מינימום לעובדים שלו, ויש אסמכתאות, או לאזרח הישראלי שזקוק לתחבורה ציבורית זולה יותר, אמינה יותר וזמינה יותר?

ישראל כץ: אני – אני רק אסיים – אני ייסדתי תחרות על ביצוע תשתיות ברכבת, והיום כולם מרוצים; פתחתי את השמים לתחרות מול לחצים ואיומים, ומחירי הכרטיסים יורדים ומגוון הטיסות עולה; אני מקים שני נמלים חדשים שגם יספקו אלפי מקומות עבודה.

ישראל כץ: כמה מקומות עבודה ייצרת בחיים שלך?

ישראל כץ: אלפי מקומות עבודה בצפון ובדרום שיהפכו את ישראל למרכז של תובלה ימית וצמיחה.

ישראל כץ: עמדתי בפני לחצים ואיומים של אלה שהבאת אותם לוועדה – –

איציק שמולי: סגרת את המחאה.

ישראל כץ: – – כי אני יודע – –

איציק שמולי: סגרת את הרכבת במחאה.

ישראל כץ: – – שמול האיומים שלהם ידי נקיות – –

איציק שמולי: אני יודע, אני יודע.

ישראל כץ: – – ואני מסוגל לעמוד ולהגן על הדברים.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל כץ: החברים שלך מאשדוד בדקו אותי ואיימו לבדוק אותי עם – –

נחמן שי: השר כץ.

ישראל כץ: – – 20 חברות חקירה, אני לא חושש.

איציק שמולי: תסתכל על ה-OECD.

ישראל כץ: אתה יודע למה?

איציק שמולי: תסתכל על הדוח של ה-OECD.

ישראל כץ: כי בניגוד אליך, לא מעלתי בשליחותי הציבורית, למרות שהיא ארוכה יותר.

נחמן שי: השר כץ, תודה רבה.

איציק שמולי: – – – זה מה שאתה.

ישראל כץ: אז אני מציע לך – –

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

ישראל כץ: – – עדיין לא מאוחר – –

איציק שמולי: – – –

נחמן שי: חבר הכנסת שמולי.

ישראל כץ: – – יש לך השקפת עולם, אתה רוצה להילחם עבור האזרחים?

ישראל כץ: תעשה את זה.

ישראל כץ: אתה חברת לאלון חסן בשביל המתפקדים, בשביל מפלגת העבודה.

נחמן שי: חבר הכנסת שמולי.

ישראל כץ: לכן אני אומר: תתבייש.

איציק שמולי: אני מגן על העובדים – – –

ישראל כץ: ואני אמשיך לעודד – –

נחמן שי: תודה רבה, השר כץ.

איציק שמולי: תפסיק לעשות את זה – –

ישראל כץ: – – את הרפורמות לטובת אזרחי מדינת ישראל.

איציק שמולי: – – ואל תטיף לי מוסר, הבנת?

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: יש לנו עוד להמשיך – – –

איציק שמולי: אל תטיף לי מוסר.

ישראל כץ: ולא יעזור לך שום אינטרס, ולא תמנע את זה.

נחמן שי: תודה, חבר הכנסת שמולי.

נחמן שי: חבר הכנסת כץ, תודה.

נחמן שי: אנחנו בהודעה אישית נוספת שביקש חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

נחמן שי: ולא יהיו תשובות יותר בעניין הזה, אפילו אם הוא יאמר שהשחור הוא לבן והלבן הוא שחור.

נחמן שי: לא יהיו תגובות, ואפשר להמשיך את הדיון במקום אחר.

נחמן שי: לרשותך חמש דקות, בבקשה.

אברהם וורצמן: בשם הקואליציה או האופוזיציה?

קריאה: לא משנה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש – –

מיקי רוזנטל: בשם האמת.

עמיר פרץ: – – חברי השרים, אני מאוד מודה לכם, חברי הכנסת, אני מודה לך על שאתה מאפשר לי להעמיד דברים על דיוקם.

עמיר פרץ: אין ספק שהצעת החוק הזו מעלה אולי את אחד הנושאים המהותיים ביותר באשר לעתידה של החברה הישראלית.

עמיר פרץ: אני מאוד מכבד כל מי שמגיע כאן עם תפיסת עולם.

עמיר פרץ: והשר ישראל כץ יש לו תפיסת עולם מובנית, אני חושב שגם לחבר הכנסת שמולי יש תפיסת עולם, והיא לגיטימית לחלוטין, במה שמתרחש כאן בבית הזה.

עמיר פרץ: אני מציע להפסיק לחלק את העולם למי שבעד האזרחים ולמי שנגד האזרחים, עם כל הכבוד; הלגיטימציה הזאת, לא של השר כץ ולא של השר בנט, להיות אלה שאומרים: אנחנו דואגים לאזרחים ואתם דואגים לאינטרסים אחרים.

עמיר פרץ: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שמישהו יגיש פה איזו הצעת חוק שאולי כל קדנציה תמדוד מי נהנה מאינטרסים אחרים ומי ממשיך להיות זה שדואג רק לאזרחים.

עמיר פרץ: לא חושב שזה העניין.

עמיר פרץ: צריך לדבר על הנושאים במהותם.

עמיר פרץ: והניסיון לחזור שוב לשיטה שבה יש הצעות חוק שמתערבות ביחסי עבודה הוא ניסיון פוליטי, ציני, פופוליסטי, אין לו שום קשר.

עמיר פרץ: חברי השר כץ, לא דייקת בדבריך; מעולם לא הסכמתי לחתום על הפרטה.

עמיר פרץ: הסכמתי לחתום על הפרדה, הסכמתי להיות זה שמפריד בין לנסות לתאר את אותם איגודי עובדים ככאלה שמתנגדים לתחרות – – –

ישראל כץ: לא חתמת על הנפקה?

עמיר פרץ: לא, לא, בשום פנים ואופן.

ישראל כץ: הנפקה זה לא אתה?

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: בשום פנים ואופן.

עמיר פרץ: חתמנו על הפרדה בין נמל חיפה לנמל אשדוד כדי לייצר תחרות ביניהם, אבל יישארו חברות ממשלתיות.

ישראל כץ: מי חתם על ההנפקה?

עמיר פרץ: בשום פנים ואופן.

קריאה: מי חתם על ההנפקה?

עמיר פרץ: תן לי, תן לי בבקשה להשלים; לא הפרעתי לך בדבריך.

עמיר פרץ: לכן, אל תתאר פה – אתה יודע, גם הנפקה זה מושג לא פשוט, גם בהנפקה תלוי על איזה אחוז מדובר, והאם ההנפקה הולכת לציבור או לטייקונים.

עמיר פרץ: בואו לא נבלבל את הציבור.

עמיר פרץ: הדבר המרכזי הוא, אדוני השר, בסוף אל תתעלם מהנזקים הנגרמים.

עמיר פרץ: אני מציע גם כאן:

עמיר פרץ: אם יש שחיתות באיזה מקום, בחברה ממשלתית, של מנהל או של יושב-ראש ועד, צריך להילחם כנגד השחיתות, אבל לא להעמיד את זה כאיזה תו מוסרי ששולל ממישהו לומר את דעתו.

עמיר פרץ: אני הייתי זה שהדיח ראשי ועדי עובדים בנמלים האלה המדוברים כאשר ראיתי שהם פועלים שלא בדרך הראויה.

עמיר פרץ: אבל עם כל הכבוד, זה לא שולל את הלגיטימציה להמשיך ולהיאבק על אותן זכויות עובדים.

עמיר פרץ: דיברת על אוטובוסים.

עמיר פרץ: אתה בעד ההגנה על, איך לומר – אתה מגן הציבור.

עמיר פרץ: תגיד לי, כאשר נהג נדרש לעבוד פי-שניים שעות מפני שהחברות האלה שאתה הכנסת בדרך מסוימת – ואני מסכים אתך שהם הביאו אוטובוסים חדשים, אבל הם גם הפחיתו בעלויות מטורפות את היכולת של אותם נהגים להתפרנס בכבוד.

עמיר פרץ: האם אתה יכול להבטיח לי שאותו נהג יביא בשלום את האזרחים לביתם?

עמיר פרץ: האם אתה יכול להבטיח לי שכאשר משאיות, לפי הדוחות שלך, של המכונים שלך, נעות היום בכבישים אין סכנה לאותם אזרחים שעומדים לידן?

עמיר פרץ: כי נהג משאית, שלא יכול לעבוד יותר משש שעות רצוף, כדי להצליח להתפרנס מגיע למקומות מאוד מאוד קשים.

עמיר פרץ: לכן, אני חושב שההצעה הזו היא הצעה קשה.

עמיר פרץ: אני מברך את ההסתדרות שסוף-סוף יצאו מהחדרים החשוכים, כי חלק מהדיון הציבורי, לצערי הרב, נבלם בשנים האחרונות.

עמיר פרץ: כי עצם העובדה שמתקיים כאן דיון – כן שביתה, לא שביתה – מאפשר לאזרחים גם לקיים דיון יותר עמוק באשר להשלכות האלה.

עמיר פרץ: הדיון הציבורי בפני עצמו הוא חלק מתהליכים חברתיים, ולכן, מה שאתם מכוונים לו כאן – וכדאי שהאזרחים ידעו – המושג הזה, לאסור שביתה פוליטית, הוא מושג קשה כנגד האזרחים.

עמיר פרץ: מה זאת שביתה פוליטית?

עמיר פרץ: בהגדרה בחוק, אדוני השר, שביתה פוליטית זה אומר שאי-אפשר שעובד מאורגן ישבות עבור עובד אחר.

עמיר פרץ: כלומר, השביתה כדי להעלות את שכר המינימום תהיה בלתי חוקית.

עמיר פרץ: זה המושג האמיתי.

עמיר פרץ: צריך לומר זאת לכל עובדי הקבלן, לכל מי שמקבל שכר מינימום, למיליון איש שמקבלים שכר מינימום.

עמיר פרץ: כשאני השבתי את המשק כדי שישלמו משכורת לעובדי הרשויות והמועצות הדתיות, שלא קיבלו משכורת עשרה חודשים, ושנה, הגדירו את זה שביתה פוליטית.

עמיר פרץ: כמה אפשר להיות ציניים?

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה.

עמיר פרץ: סוף-סוף ההסתדרות, הוועדים החזקים מוכנים להתייצב לצדם של מיליון איש שלא מצליחים לסיים את החודש, שחיים בחרפת רעב – –

נחמן שי: תודה רבה.

עמיר פרץ: – – ופה באים ומתייצבים, בשם איזה אידיאולוגיה – –

נחמן שי: חבר הכנסת פרץ, תודה.

עמיר פרץ: – – שעם כל הכבוד, היא אידיאולוגיה שעבר זמנה, כי מדינת ישראל עם האידיאולוגיה שלכם הגיעה לפערים החברתיים הגדולים ביותר ולחרפת העוני הגדולה ביותר שהייתה אי-פעם.

תמר זנדברג: יפה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אנחנו בזה חותמים את הדיון המסעיר.

קריאה: – – –

נחמן שי: אני מבין שיכולנו להמשיך אותו הלאה, אני רוצה רק להזכיר בינתיים שהצעת החוק כמובן התקבלה ועברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2576/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים להצעת חוק פ/2576, הצעת חוק נאום מצב האומה, התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: לרשותך, ידידי, עשר דקות.

יצחק כהן: התייחסות קצרה לעניין – – –

נחמן שי: בבקשה, ידידי.

יחיאל חיליק בר: איציק, אני שמח שאתה פה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד לך, ואני שמח ששר האוצר, ידידי יאיר לפיד, נמצא פה, ועפר שלח, שאני יודע שהלב שלהם היה במקום הנכון.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד לך ולאלה שיושבים פה, אני מתבייש, מתבייש כחבר כנסת להיות פה היום באולם הזה עם נוכחים מהציבור, כשהממשלה והקואליציה הולכות לא פחות מלירוק בפרצופו של הציבור על הדבר הכי בסיסי שיכול להיות, וזה דיווח ושיתוף הציבור במעשי הממשלה ובמעשי האופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: פעם אחת בשנה, חבר הכנסת אבי וורצמן, סגן השר, באה הצעת חוק שחתומים עליה חברים כמעט מכל סיעות הבית – אגב, אדוני שר האוצר, ייאמר לזכותכם, חברי סיעת יש עתיד הם הכי רבים בהצעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: רוב חברי הכנסת ששותפים ליוזמה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה ואחרים, ועדי קול, שנמצאת פה, שותפים ליוזמה, שאומרת דבר אחד מאוד פשוט – תקשיב, סגן השר מיקי לוי.

קריאה: אתה מעיף אותם מהרשימה – – –

יחיאל חיליק בר: אחת לשנה יתייצבו אלה שאחראים לחיים שלנו במדינה הזאת וידווחו באופן מסודר, בנאום מצב האומה, על כל היעדים שהממשלה התחייבה עליהם: מה עשו, מה מימשו, מה לא מימשו, וגם יגידו מה הולך להיות בשנה הבאה.

יחיאל חיליק בר: יעמוד ראש הממשלה, יעמוד יושב-ראש הכנסת, יעמוד ראש האופוזיציה, ראש המטה הכללי ומפכ"ל המשטרה, ויגידו – אגב, בעיקר בימים אלו שבהם הרחובות בוערים, בוערים, ונרצחים יהודים ונרצחים ערבים – מה קורה פה.

יחיאל חיליק בר: בארצות-הברית – אגב, אופיר אקוניס, אחת ההופעות עם הכי הרבה רייטינג בארצות-הברית חוץ מה"סופרבול", זה ה-State of the Union Speech של נשיא ארצות-הברית.

יחיאל חיליק בר: אני יודע – – –

יאיר לפיד: בארצות-הברית זה בחוק?

עדי קול: לא.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע, אני רק יודע דבר אחד, שכשהצענו את החוק הזה, אני ועדי שמנפנפת לי, זה היה באותו זמן שדיברו על כך ששנתיים ראש הממשלה לא הופיע באף ריאיון בתקשורת.

יחיאל חיליק בר: אמרנו: בוא ניתן לראש הממשלה פלטפורמה.

יחיאל חיליק בר: ואגב, באו אלי חברים מהליכוד ומישראל ביתנו שחתומים פה, ואמרו לי: אתה עושה טובה לראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: כי מה ביקשתי?

יחיאל חיליק בר: שיבוא ראש הממשלה, לא בכנסת, אגב, באולם ציבורי – אני לא יודע מה, "בנייני האומה" – מול מאות כיתות י"ב שייבחרו על-ידי שר החינוך שי פירון, וינאם בפניהם, ואחריו הרמטכ"ל, יושב-ראש הכנסת ומפכ"ל המשטרה.

יחיאל חיליק בר: יבוא אופיר אקוניס ויגיד לי: אבל יש 40 חתימות, אבל יש הנאום הזה שכל שנה ראש הממשלה מקיים בפתיחת מושב; נכון, אופיר, זה מה שאתה מתכנן להגיד לי?

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: אין דמיון בין שני הדברים.

יחיאל חיליק בר: אין דמיון, ואני אגיד לך למה; כי בפתיחת מושב הוא מדבר על מה שהוא רוצה, בעיקר על הנושא המדיני, אומר או בעיקר לא אומר, והדיון ב-40 חתימות זה תמיד על נושא ספציפי.

יחיאל חיליק בר: פה אני בא ואומר, אדוני סגן השר, נותנים לראש הממשלה, ליושב-ראש האופוזיציה – הרצוג או מי שלא יהיה – ולאלה שאחראים לחיים שלנו, כמו מפכ"ל המשטרה וכמו הרמטכ"ל וכמו יו"ר הכנסת – שידווח מה קרה בחקיקה בישראל בשנים האחרונות, ואומרים להם: בואו תדווחו לאומה.

יחיאל חיליק בר: בואו תסתכלו לציבור בפעם הראשונה, או פעם אחת בשנה, בלבן של העיניים ותגידו לו מה עשיתם, איזה יעדים השגתם, מה לא הצלחתם למרות שרציתם, ומה אתם מתכננים לשנה הבאה.

יחיאל חיליק בר: אופיר, איזה הצעת חוק דמוקרטית יותר מזה?

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף לזה – – –

יצחק כהן: רגע, הם מתנגדים?

יחיאל חיליק בר: בוודאי, אני לא יודע למה.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע למה.

יחיאל חיליק בר: אגב, אני יודע ששר האוצר היה בעד ואני יודע שהשרה לבני הייתה בעד, אני לא יודע מי היה נגד.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע מי היה נגד.

יחיאל חיליק בר: תוסיף לזה, סגן השר אקוניס, את העובדה, שלא אני יצרתי, שיש משבר אמון ענק בין הציבור לבין הממשלה, שיש חוסר דיווחיות, שהעם לא מרגיש מספיק מחובר אלינו.

יחיאל חיליק בר: קיבלנו כל כך הרבה פרגונים מהציבור, בכל דרך אפשרית: בתקשורת, באינטרנט, בפייסבוק, על איזה הצעה טובה ודמוקרטית, וכמה שמחים שחברים מכל סיעות הבית תומכים בה.

יחיאל חיליק בר: ולא סתם הצטרפו לזה הרבה אנשים שמאמינים בדמוקרטיה, מהקואליציה ומהאופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: ועדת שרים התכנסה ביום ראשון – ואנחנו לא יודעים מה קרה שם; אני יודע מי תמך, אני לא יודע מי לא תמך – והתנגדה.

יחיאל חיליק בר: למה לעזאזל אתם מתנגדים?

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק לא תקציבית, חבר הכנסת שטרית, ואני מקווה שכמו אחרים אתה תצביע בעד ההצעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: למה אתם מתנגדים?

יחיאל חיליק בר: אין פה כסף מבוזבז; יש פה חיזוק הקשר עם הציבור, יש פה דיווחיות, יש פה שיתוף, יש פה לעשות דבר אחד קטן וברור, והוא לומר לציבור פעם בשנה – אתה יודע מה, הלוואי שהייתי יכול בהצעת החוק הזאת להגיד חמש פעמים בשנה, כל מושב – מה הממשלה עשתה, מה היא רוצה לעשות.

יחיאל חיליק בר: אגב, פלטפורמה מדהימה לראש הממשלה לדבר עם הציבור שלו.

יחיאל חיליק בר: למה לעזאזל התנגדה ועדת השרים, להסתכל בלבן של העיניים לציבור ולומר לו מה עשינו, מה לא עשינו ומה אנחנו רוצים לעשות, בין שאתה באופוזיציה ובין שאתה בקואליציה?

יחיאל חיליק בר: אני מתבייש, סגן השר אופיר אקוניס, שלהצעת חוק כזאת הממשלה מתנגדת.

יחיאל חיליק בר: אני באמת לא מבין למה, ואל תספר לי על 40 חתימות ואל תספר לי על פתיחת המושב ואל תספר לי על דברים אחרים, שאין להם שום קשר.

יחיאל חיליק בר: אגב, פתיחת המושב ו-40 חתימות לא יביאו פעם בשנה את מפכ"ל המשטרה, את הרמטכ"ל ואת יושב-ראש הכנסת ואת יושב-ראש האופוזיציה לתת דיווח.

יחיאל חיליק בר: האם אתם מתנגדים לדיווח לציבור?

יחיאל חיליק בר: לשיתוף הציבור?

יחיאל חיליק בר: לומר לו מה עשיתם ומה לא עשיתם?

יחיאל חיליק בר: ואני אגיד לך, אדוני סגן השר, אתם כנראה מתנגדים פשוט כי אין לכם מה לדווח.

יחיאל חיליק בר: אם צריך לדווח, צריך לדווח על משהו, אבל על מה תדווחו?

יחיאל חיליק בר: הרחובות בוערים, ירושלים בוערת, אינתיפאדה שלישית בדרך, וסוף-סוף השר נפתלי בנט מגלה לנו מי אשם בכול ועל מי האחריות; אבו מאזן, עבאס, הוא שומר ישראל, In Abu Mazen we trust – תכף תבקשו מהאמריקנים שישנו את הלוגו על הדולר.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, תגיד לי, חבר הכנסת אקוניס, נניח שלאבו מאזן יש אחריות, נניח שיש לו אחריות, הוא כן מסית, הוא לא מסית, עזוב שראש השב"כ, שהוא לא מחברי בשמאל, איש ימין, אמר שהוא לא – – –

איילת שקד: למה אתה אומר שהוא ראש – – –

אופיר אקוניס: – – – את עמדתו?

יחיאל חיליק בר: עזבי, עזבי.

שולי מועלם-רפאלי: – – – ציבור, אל תגיד את זה עליו, אני חושבת שזה לא ראוי.

יחיאל חיליק בר: עזבי, נניח.

יחיאל חיליק בר: אני אומר, אפילו יורם כהן טועה, אפילו יורם כהן טועה, ונניח שיש לו חלק – תגידי, מה, הוא עובד אצל נפתלי בנט?

יחיאל חיליק בר: הוא האויב שלנו.

יחיאל חיליק בר: זה שנפתלי בנט – ואני אומר לך את זה, איילת, מכל הלב – כל תשובה שלו למה שקורה פה זה אפס אחריות על הממשלה, אפס אחריות עליו, שהוא יושב בקבינט הביטחוני, אפס אחריות על ביבי – בכול אבו מאזן אשם?

יחיאל חיליק בר: זה חוסר האחריות והבושה הכי גדולה שיכולה להיות.

יחיאל חיליק בר: הרי אמרתם שהוא חלש – והוא באמת חלש.

יחיאל חיליק בר: אבל זה כאילו, אתם יודעים, באמצע איזה משא-ומתן אתו, נתתם לו כלים.

יחיאל חיליק בר: את כל האחריות על מה שקורה – אפס אחריות על הממשלה, כל האחריות על אבו מאזן.

יחיאל חיליק בר: זה נראה לך רציני, שאזרחי ישראל יקבלו כזאת תשובה?

יחיאל חיליק בר: והדבר הראשון, שנפתלי בנט יגיד בכל נאום אפשרי שלו – למרות מה שאמר יורם כהן – זה שאבו מאזן אחראי?

יחיאל חיליק בר: את יודעת למה?

יחיאל חיליק בר: כי הוא יודע שאת האחריות שיש לו על הגב, חברת הכנסת שקד, לבנט, הוא לא מצליח לממש.

יחיאל חיליק בר: הוא לא מצליח להרגיע את הרחוב, הוא לא מצליח להפסיק את האינתיפאדה שפורצת, הוא לא מצליח לקדם הידברות בינינו לבין ערביי ישראל, הוא לא מצליח להפסיק טבח בתוך אזרחי ישראל בין יהודים לערבים ולהפך, אין שום אופק מדיני – שום אופק מדיני, רק הסתה דו-צדדית מהם אלינו, ממנו אליהם; רק פירומנים שעולים להר-הבית – נכון שמותר להם לעשות את זה בשקט, וזה בסדר שיעלו, אבל עושים את זה למען יראו וייראו, גם אם יודעים שבאמצעות הדבר הזה אפשר למוטט את הממלכה הירדנית שהיא שותפה אסטרטגית שלנו, אפשר להבעיר.

יחיאל חיליק בר: אז אנשים נרצחים – אז מה.

יחיאל חיליק בר: האחריות היא לא עלי, האחריות היא על אבו מאזן.

יחיאל חיליק בר: זאת בושה של תשובה.

יחיאל חיליק בר: גם אם אבו מאזן הוא ראש הרשות הפלסטינית, איילת, לצערי – אני פועל למען שלום – כרגע הוא לא בר-שלום שלנו, כרגע הוא בסטטוס אויב.

יחיאל חיליק בר: מה נפתלי בנט מצפה, שהוא יעבוד אצלו?

יחיאל חיליק בר: באמת, זאת ציפייה לגיטימית שלנו מהם?

יחיאל חיליק בר: שהם ישמרו על השקט?

יחיאל חיליק בר: וגם אם זאת ציפייה, זה לא צריך להיות הדקלום החוזר ונשנה של נפתלי בנט.

יחיאל חיליק בר: זה פשוט מעורר בי חלחלה לחשוב שמעבירים את האחריות ליושב-ראש הרשות הפלסטינית, החלש, שגם לו יש מה לעשות – את העם שלו ואת האינטרסים שלו להשיג.

יחיאל חיליק בר: ואתם בטח לא עוזרים לנו להשיג את האינטרסים האלה, אלא מצעידים אותנו בבטחה – –

נחמן שי: תודה.

יחיאל חיליק בר: – – לעבר מדינה דו-לאומית.

יחיאל חיליק בר: לכן אני רוצה לבקש מחברי הקואליציה, מכל אלה שחתומים ומאלה שלא: תצביעו בעד להסתכל לציבור בלבן של העיניים פעם בשנה, בלי עלות כספית, ולומר להם מה עשיתם בשבילם.

יחיאל חיליק בר: הם בחרו בכם – בהצעת החוק הזאת אתם צריכים לבחור בהם חזרה.

יחיאל חיליק בר: אל תבגדו באמון שלהם – תצביעו בעד הצעת החוק הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

נחמן שי: ישיב בשם הממשלה סגן השר המקשר בין הכנסת לממשלה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

נחמן שי: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש בתחילת הדברים להביע תנחומים למשפחות הנרצחים בפיגוע הברברי שהיה אתמול בבוקר סמוך לכאן, בשכונת הר-נוף בירושלים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ארבעה רבנים יהודים, שוטר דרוזי אחד, חמישה ישראלים שכרתו ביניהם ברית אחים, שהיא גם, לדאבון לבנו, ברית דמים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, אני מבקש להשיב לך דווקא מהסיפה של דבריך, מהסוף של הדברים שלך, ובאמת לקיים את הדיון הזה בצורה יסודית ונוקבת, משום שאתה ואני מרבים, בעיקר בימי שני אחר הצהריים, לקיים פה את הוויכוח המדיני-ביטחוני, אבל אתה העלית את זה – אני כמובן אתייחס לחוק שלך, תהיה בטוח.

אופיר אקוניס: אני עליתי לכאן, אדוני היושב-ראש, בתחילת חודש יוני שנה זו להשיב בשם הממשלה על הצעת אי-אמון של סיעת העבודה וסיעות השמאל שעסקה במשא-ומתן המדיני.

אופיר אקוניס: אני טבעתי אז את הביטוי: ממשלת הטרור של אבו מאזן.

אופיר אקוניס: כאשר הוא הכניס שרים של "חמאס" לממשלתו הוא הקים – הוא ייסד בעצם, חבר הכנסת בר – ממשלת טרור.

אופיר אקוניס: אני אינני נביא, אבל אני חזיתי, אדוני היושב-ראש, שפועל יוצא, אדוני שר הביטחון, מהקמת הממשלה הזאת, ממשלת הטרור, תהיה הידרדרות של אזורנו לדם, אש, אלימות, וכמובן הגברת הטרור.

אופיר אקוניס: עכשיו, האם יכול לומר מישהו – כמובן, חבר הכנסת בר, חברת הכנסת מיכאלי, אני זוכר היטב את קולות הלעג, והבוז, והביטול, חבר הכנסת אזולאי, וההתנשאות, שנשמעו מן הספסלים הללו, מן האופוזיציה, ובעיקר ממפלגת העבודה, מרצ והסיעות הערביות, שאמרו, למה אתה לא נותן צ'אנס לממשלת הפיוס?

אופיר אקוניס: הרי אבו מאזן ישתלט על עזה.

אופיר אקוניס: ידידי, הכול בתחילת יוני, הכול בפרוטוקול, הכול גם בפרוטוקול המסונכרן, המצולם, של דיוני הכנסת.

אופיר אקוניס: ברוך השם, הדברים מתועדים.

אופיר אקוניס: ולדאבון הלב – ואינני רוצה בכך, חבר הכנסת בר, ואני יודע שאתה אינך רוצה בכך, וגם חבר הכנסת בר-לב; ואתה יודע מה, באמת הייתי מעדיף שהתחזית שלי או שהתפיסה שלי לא תבוא לידי ביטוי.

אופיר אקוניס: כי – מה קרה מאז?

אופיר אקוניס: אתה הטלת פה האשמות בשר בממשלה על אופן התנהלותו?

אופיר אקוניס: הוא חייב לך הסבר לגבי העניין הזה, ואני לא אכנס לזה.

אופיר אקוניס: אבל אני לא רוצה לדבר על שר, אני רוצה לדבר על מדיניות, על תפיסות עולם, על הבנת המציאות.

אופיר אקוניס: הרי ברור כשמש שכשאדם מצרף לממשלתו שרים שאומרים, אדוני היושב-ראש, באמנה שלהם, בצ'רטר שלהם, שצריך לחסל את הישות הציונית ולהשמיד אותה בג'יהאד – זה אומר משהו, המסר נמסר.

אופיר אקוניס: והוא נמסר, וקודם נחטפו שלושת הנערים, אדוני היושב-ראש, ונרצחו בארץ יהודה, שעל שמה קרויים כולנו, היהודים, משם באנו.

אופיר אקוניס: נרצחו בחברון.

אופיר אקוניס: ואחר כך נמשכו – בעידודה ובמימונה של הרשות הפלסטינית – שום דבר לא יכחיש זאת, גם לא הגינוי האומלל שהוציא אתמול היושב-ראש אבו מאזן – גרף העלייה של מעשי הטרור והאלימות מאז הקים אבו מאזן את ממשלת הטרור שלו הוא בעלייה מתמדת.

אופיר אקוניס: אומרים לי, אדוני, אבו מאזן עשה אתמול את הדבר המרשים – אין ישראלי שלא התרשם – כולנו עצרנו את נשימתנו אתמול בשעות הצהריים המאוחרות משום שיצאה הודעה מהמוקטעה, יצא גינוי לרצח הברברי שהתבצע אתמול בבוקר בבית-כנסת בהר-נוף.

אופיר אקוניס: באמת, כמה צביעות, חבר הכנסת בר, כמה אפשר לשאת?

אופיר אקוניס: האדם הזה במשך חודשים, בצורה מאורגנת, ובאתר האינטרנט של הרשות הפלסטינית – הרשמי, לא של ה"חמאס", מדפיס סלוגנים וקריקטורות שרואים בהן מכונית דוהרת לעבר קבוצת יהודים – ובמקרה הזה, אדוני היושב-ראש, ישראלים – עלולים להיפגע בפיגועים האלה גם שאינם יהודים, וכך אכן קורה – אחינו הדרוזים, שעושים עבודה מרשימה ביותר בכוחות הביטחון, ומגיע להם על כך יישר כוח גדול.

אופיר אקוניס: אז רואים את הדריסות, ואחר כך באים הסכינים.

אופיר אקוניס: ולעשות הקבלה, ולהאשים גם את ממשלת ישראל, חבר הכנסת בר, בהידרדרות המצב, משום שלכאורה אין תהליך מדיני, זו באמת, הייתי אומר – קודם כול העובדות אינן נכונות – וזו פגיעה חמורה לא בממשלת ישראל אלא במדינת ישראל כולה.

אופיר אקוניס: אתם מדברים – גם אתה דיברת כאן בהזדמנויות אחרות, אדוני היושב-ראש – על אופק מדיני.

אופיר אקוניס: בסדר, אופק זה דבר חשוב בחיים – – –

יחיאל חיליק בר: ראש הממשלה דיבר על זה, לא אנחנו.

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

אופיר אקוניס: – – – אופק מדיני הוא בהחלט דבר חשוב, כאשר בקצה האופק נראה המפרש הלבן של הצד השני.

אופיר אקוניס: אבל מה לעשות, קצה האופק איננו נראה, ואתם יודעים זאת, חברי סיעת העבודה – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – ואתם יודעים שלטנגו הזה נדרשים שני צדדים כדי לרקוד אותו.

אופיר אקוניס: ומה לעשות, מה לעשות שמי שברח, ולא בפעם הראשונה, משולחן המשא-ומתן זה הפלסטינים, הרשות הפלסטינית בראשות הפרטנר שלכם, אבו מאזן, ראש ממשלת הטרור.

אופיר אקוניס: ולאחר מכן, כפעולת תגמול, הם גם הקימו ממשלה עם "חמאס".

אופיר אקוניס: אני חושב שמה שנדרש ממך – אתה, נדמה לי, גם יושב-ראש השדולה לפתרון, נדמה לי, לפתרון שתי המדינות, כך היא נקראת – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: סליחה?

יחיאל חיליק בר: הסכסוך הישראלי–ערבי.

אופיר אקוניס: הסכסוך הישראלי–פלסטיני.

יחיאל חיליק בר: הערבי.

אופיר אקוניס: הסכסוך הישראלי–ערבי.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: לדאבון הלב, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שהשדולה הזאת תפעל עוד שנים רבות, לצערי.

אופיר אקוניס: לצערי, בזכותנו.

אופיר אקוניס: הנה, הנה אתה אומר בדיוק את מה שביקשתי ממך – –

יחיאל חיליק בר: – – – לסיים את זה?

אופיר אקוניס: – – בידידות – –

יחיאל חיליק בר: אתם רוצים – – –

אופיר אקוניס: – – ובחברות ובכבוד – –

נחמן שי: אתה תוכל להשיב.

נחמן שי: תוכל להשיב.

אופיר אקוניס: – – ובאמת בכבוד הדדי.

אופיר אקוניס: לא להטיל, לא תמיד חייבים להטיל את האשמה על הממשלה.

אופיר אקוניס: גם אנחנו היינו לעתים באופוזיציה, אדוני, וכאשר נדרשה עמידה ברורה לצד מדינת ישראל, שמנו הצדה כל אינטרס והתייצבנו לצד האינטרס הלאומי, כאשר האינטרס הפוליטי הצר הוזז ולא היה קיים עוד.

אופיר אקוניס: אני אתן לך גם טיפ קטן, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: בסוף היו לזה גם, חבר הכנסת בר, השלכות פוליטיות: הציבור ראה והחזיר את אמונו בנו.

אופיר אקוניס: ולגוף ההצעה, לסיום, אני מודה, אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: מה זה – – –

נחמן שי: שהיא הצעה טובה.

אופיר אקוניס: אני מבקש לא לשים מילים בפי.

אופיר אקוניס: העברית שלי היא די טובה, אני מתנסח בצורה די ברורה, גם אם אתה לא מסכים אתי.

אופיר אקוניס: אני מודה שאתם, חבר הכנסת כבל, מצליחים לבלבל אותי.

אופיר אקוניס: מפלגת העבודה מצליחה לבלבל.

אופיר אקוניס: הנה, רק ביום רביעי שעבר, בדקות אלה, הצבענו על הצעת חוק, הצעת חוק – – –

יצחק הרצוג: אתה סוחב זמן – – –

אופיר אקוניס: אדוני יושב-ראש האופוזיציה – – –

יצחק הרצוג: כנראה אתה מפחד, מה-זה מפחד.

יצחק הרצוג: אין לכם רוב, אה?

אופיר אקוניס: הצבענו על הצעת חוק המחייבת סתימת פיות.

אופיר אקוניס: והנה באה מפלגת העבודה, ובהצעת חוק, אדוני היושב-ראש – –

נחמן שי: תקשיב, אתה – – –

אופיר אקוניס: – – מחייבת פתיחת פיות.

אופיר אקוניס: זה בהחלט מבלבל, אני מודה.

אופיר אקוניס: אני מציע הצעה ידידותית, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: יפה, יפה.

אופיר אקוניס: לכולנו, לכולנו אין צורך בחקיקה – במדינה דמוקרטית אמיתית, כפי שמדינת ישראל היא – לא לסתימת פיות ולא בפתיחת פיות.

אופיר אקוניס: זו דמוקרטיה אמיתית – –

נחמן שי: תודה.

אופיר אקוניס: – – שבה ראש הממשלה, השרים, סגני השרים וחברי הכנסת ויושב-ראש האופוזיציה, יאמרו את דברם לציבור באין מפריע כאשר ימצאו לנכון – וברוך השם, כולנו בבית הזה מוצאים לנכון לומר.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מבקש – –

נחמן שי: תודה.

אופיר אקוניס: – – לדחות את הצעת החוק.

נחמן שי: אני מבין.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת בר, אתה רשאי להשיב על הדברים.

נחמן שי: שלוש דקות עומדות לרשותך.

נחמן שי: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני אעשה את זה קצר.

יחיאל חיליק בר: אני שמח שהתמזל מזלנו ויושב פה גם ראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אדוני ראש הממשלה, אני רק רוצה שתדע:

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק הזאת באה לאפשר לך להסתכל פעם בשנה בלבן של העיניים של הציבור ולדווח לו מה עשית, מה אתה רוצה לעשות; יחד עם הרמטכ"ל, עם המפכ"ל, עם יושב-ראש הכנסת, עם יושב-ראש האופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: והממשלה שלך מתנגדת לזה שה-State of the Union speech שקיים בארצות-הברית יקרה גם בארץ.

יחיאל חיליק בר: וכן, בחקיקה.

יחיאל חיליק בר: אגב, אנשים ממפלגתך אמרו לי, שהצטרפו להצעה שלי: אתה עושה את הטובה הכי גדולה לראש הממשלה, כי אתה נותן לו פלטפורמה ענקית עם רייטינג להסתכל לציבור בלבן של העיניים.

יחיאל חיליק בר: אדוני ראש הממשלה, אני באמת לא הבנתי, גם לא מידידי אופיר אקוניס, למה לעזאזל אתם מתנגדים להצעה הזאת.

בנימין נתניהו: ההצעה שלך – – – מתייחס לנאום הזה כמו שהקונגרס מתייחס לנאום הזה?

יחיאל חיליק בר: אני הצעתי לא לעשות את זה בכנסת, אדוני ראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: הצעתי לקחת – תשמע, תשמע אם כבר שאלת – לקחת אולם, "בנייני האומה"; לא לעשות את זה בכנסת.

יחיאל חיליק בר: לומר בחוק שבאים אלפי תלמידי כיתות י"ב ומקשיבים לכל ראשי המדינה שאחראים לחיים שלהם – מה הם עשו בשנה שעברה ומה הולך להיות בשנה הבאה.

יחיאל חיליק בר: ולדבר הזה, לעזאזל, אתם מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לפנות גם אליך, אדוני ראש הממשלה, ושוב לחברי הקואליציה, בעיקר מיש עתיד, ורוב חברי הכנסת היוזמים של ההצעה הזאת הם מיש עתיד: דיברתם על דמוקרטיה חדשה, מיקי לוי, על פוליטיקה חדשה.

יחיאל חיליק בר: פוליטיקה חדשה זה ליצור נוהג; נוהג – מסורת חשובה – שאליו יתרגלו ילדינו ונכדינו, שבו פעם אחת בשנה עומדים פרנסי המדינה ומדווחים בצורה שיתופית ודיווחית לציבור שבחר בהם.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לכם, הציבור בחר בכם, אתם צריכים לבחור בו בחזרה ולומר לו היום מהכנסת: אנחנו תומכים בדיווח השנתי הזה כמסורת.

יחיאל חיליק בר: אופיר, בחוק, לא בנוהג, בחוק.

יחיאל חיליק בר: אין לכם מה לפחד מזה.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד מאוד מבקש שתשקלו שוב את הצבעתכם.

יחיאל חיליק בר: ולעניין מה שדיברת על עבאס – נשארו לי 40 שניות – אני רוצה לומר גם את זה לכבוד ראש הממשלה: לא ייתכן שירושלים בוערת והרחובות בוערים ואנחנו על סִפָּהּ של אינתיפאדה שלישית, וכל מה שיש לממשלה ולאח נפתלי בנט, שאני שמח שכבר אין לו כל כך אח בצד השני, זה אבו מאזן אשם.

יחיאל חיליק בר: ועזבו שראש השב"כ, שהוא לא מהשמאלנים הגדולים, אמר שאבו מאזן לא אשם; אתם יודעים מה?

יחיאל חיליק בר: אני הולך אתם: אבו מאזן אשם, נניח.

יחיאל חיליק בר: מה שיש לממשלה לתת כתשובה לטרור ולאינתיפאדה שלישית זה שאבו מאזן אחראי?

יחיאל חיליק בר: אבו מאזן עובד בממשלת ישראל?

נחמן שי: תודה.

יחיאל חיליק בר: אבו מאזן אחראי מול הציבור שיהיה לו ביטחון ברחובות, שאין לו?

נחמן שי: תודה.

יחיאל חיליק בר: לכן אני ממליץ לאדוני ראש הממשלה לשנות את ססמת הבחירות שלו, שהייתה "נתניהו חזק מול ה'חמאס'", ומעתה לומר: "נתניהו ובנט חזקים מול עבאס אבל חלשים מול הטרור וה'חמאס'".

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: ססמה יפה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת בר.

נחמן שי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק נאום מצב האומה, התשע''ד–2014, של חבר הכנסת חיליק בר וקבוצת חברי כנסת.

נחמן שי: בבקשה, בבקשה.

נחמן שי: טוב, אני רואה שראש הממשלה הגיע, זה חשוב.

בנימין נתניהו: – – –

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 38 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק נאום מצב האומה, התשע''ד–2014, נתקבלה.

נחמן שי: אנחנו מסכמים את מצב ההצבעה: 15 חברי כנסת בעד, 38 נגד, נמנעים – אין, נוכחים – אין.

נחמן שי: אנחנו נעביר את הצעת – ההצעה נדחתה.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2618/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים עכשיו להצעת החוק הבאה: הצעה מס' פ/2618, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת עמר בר-לב וקבוצת חברי כנסת.

נחמן שי: בבקשה, לרשותך יעמדו, לכשתגיע לכאן, עשר דקות.

נחמן שי: כן, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בערך לפני שנה, בדיונים על חוק השוויון בנטל, הציגו שר הביטחון, שאני שמח שהוא כאן, והרמטכ"ל עמדה ברורה ודרישה כי צורכי הביטחון של מדינת ישראל מחייבים להאריך את השירות הצבאי הפעיל של חיילי ישיבות ההסדר ל-24 חודש.

עמר בר-לב: הם הוסיפו והדגישו שזהו פרק הזמן הנדרש כדי שהצבא יוכל להפיק את התועלת המבצעית – לא רק האימונים – התועלת המבצעית הראויה מהבחורים, לאחר תקופת האימונים שלהם, שכידוע היא בחודשים הראשונים של השירות.

עמר בר-לב: אבל לכם, חברי חברי הכנסת, אני לא צריך להסביר ולספר – אתם יכולים לספר לי – שצרכים צבאיים וביטחוניים לחוד וצרכים פוליטיים לחוד.

עמר בר-לב: כי כמו שאתם יודעים, חברים, במקום לתקן את העוול ההיסטורי שלפיו גברים חילונים משרתים פי-שניים מאשר בחורים שהולכים לישיבות ההסדר, העדיפו חברי הבית היהודי וחברי יש עתיד את האינטרס הפוליטי.

עמר בר-לב: אבל לפני שאמשיך הרשו לי, חברי חברי הכנסת, להזכיר לכם קצת את הפער הקיים היום לפי החוק של שוויון בנטל, או החוק של חוסר שוויון בנטל.

עמר בר-לב: בחור ישיבת הסדר, לאחר דחיית שירות של שנה, מתגייס ומתחיל מסלול משולב של כארבע שנים, ומתוכו הוא משרת בפועל שירות של 17 חודשים בלבד.

עמר בר-לב: לאחר החיול לצה"ל הוא מתחיל בלימודים בישיבה, זאת קרוב לשנה, אחרי זה השירות הפעיל, ואחרי זה 20 חודש נוספים, כמעט שנתיים, שבהם הוא חוזר לישיבה ולומד לימודי תורה כחייל.

עמר בר-לב: אני אומר "כחייל" כי אני לא חושב שמי שלומד בישיבה, עם כל הכבוד וההערכה ללימוד בישיבה, הוא באמת חייל באותו זמן.

עמר בר-לב: ואני שואל: למה?

עמר בר-לב: למה שישרתו רק 17 חודש?

עמר בר-לב: וזה עוד נקרא של"ת.

עמר בר-לב: השירות שלהם לאחר הישיבה נקרא של"ת, שירות ללא תשלום.

עמר בר-לב: אבל בניגוד למשמעות הזאת של שירות ללא תשלום – או במילים אחרות, הלימוד בישיבה, יש בו הרבה מאוד הטבות.

עמר בר-לב: ראשית, בחור הישיבה נחשב באותה תקופה לחייל לכל דבר.

עמר בר-לב: משמעות הדבר, שהוא זכאי להקלה בנסיעות, להקלה בנסיעות ברכבת.

עמר בר-לב: אף שהוא שירת בפועל 17 חודשים בלבד, מענק השחרור שלו מחושב כאילו הוא שירת שירות מלא של בחור חילוני.

עמר בר-לב: כי מענק השחרור מחושב לפי מספר החודשים ששירתָ בפועל.

עמר בר-לב: בנוסף, אם חס וחלילה בזמן הלימודים נפצע בחור הישיבה, לא עלינו, אבל זה עלול לקרות, למשל נפלה עליו מנורה במהלך הלימודים ופגעה ביכולת העבודה שלו, באמת פגעה ביכולת הלימוד שלו, הוא עלול להיות מוכר כנכה צה"ל.

עמר בר-לב: אבל ההטבה המשמעותית ביותר היא כנראה מה שמכונה תשמ"ש, כלומר תשלומי משפחה.

עמר בר-לב: מה זה תשלומי משפחה?

עמר בר-לב: מדובר על סכומים שלפעמים מגיעים גם לאלפי שקלים בחודש שמקבלים בחורי הישיבה באותם 20 חודש לאחר השירות הצבאי שלהם.

עמר בר-לב: ויש אכן מדרג: אם הוא בודד, אם הוא נשוי, אם הוא נשוי עם ילד, אם אשתו לומדת באוניברסיטה או לא לומדת באוניברסיטה, כל מיני התחכמויות שלא מן העניין.

עמר בר-לב: זה יכול להגיע עד כדי כמעט 4,500 שקלים בחודש לבחור ישיבה נשוי עם ילד.

עמר בר-לב: וכאמור, כל זאת בתקופה שהוא לא משרת שירות פעיל.

עמר בר-לב: אני שואל אתכם – שר הביטחון, אני שואל אותך, זה נשמע לך הגיוני?

עמר בר-לב: לי זה לא נשמע הגיוני.

עמר בר-לב: אני מניח שנשמע את דעתך אחרי.

עמר בר-לב: אז לפני שאתם מתחילים – – –

זהבה גלאון: למה לא לפרק את ישיבות ההסדר ולפזר אותם ביחידות הצה"ליות?

זהבה גלאון: לא הגיע הזמן לעשות את זה?

עמר בר-לב: הם משרתים ביחידות הצה"ליות, וזה בסדר.

זהבה גלאון: לא – – –

עמר בר-לב: אבל בואי נתחיל במשימה קלה יחסית ונעבור למשימות אחרות.

עמר בר-לב: שוב, בעניין הזה אני רוצה להדגיש שאין לי ויכוח עם אף אחד.

עמר בר-לב: הבחורים של ישיבות ההסדר הם בחורים מצוינים.

עמר בר-לב: השירות הצבאי שלהם מצוין, אלה שממשיכים בצבא והולכים לקצונה הם ממש מלח הארץ.

עמר בר-לב: אני מוקיר אותם ומכבד אותם.

עמר בר-לב: אבל גם החיילים החילונים שמשרתים שלוש שנים, או בעתיד ישרתו 32 חודש, גם הם מלח הארץ, ולכן אני לא רואה סיבה שלא יהיה שוויון ביניהם.

עמר בר-לב: אני רוצה להדגיש דווקא מעל הבמה הזאת, שאני מכיר בחשיבותו של לימוד התורה, ושכן, יש צורך לאומי בקביעת מסלול המשלב שירות צבאי עם לימוד התורה.

עמר בר-לב: כן, אני מכיר בזה, אני מכבד את זה.

רות קלדרון: גם לבנות.

עמר בר-לב: לכן בהצעת החוק שלי אינני מציע לבטל את פרק הלימודים בישיבה התורנית, והצעת החוק המונחת לפניכם בעיקרון אומרת, ששירותו של החייל במסלול ההסדר יחל ב-12 חודשים של לימוד בישיבה; לאחר מכן, 24 חודשים של שירות פעיל, כפי שדרש שר הביטחון ודרש הרמטכ"ל; לאחר השירות הפעיל יחזור בחור הישיבה לישיבה וילמד תורה עוד שמונה חודשים.

עמר בר-לב: זה מביא את זה ל-32 חודש, ובכך יסתיים שירותו הצבאי.

עמר בר-לב: בצורה כזאת אני סבור ששוכנים זה לצד זה העיקרון של השוויון בנטל וההכרה הלאומית בחשיבותו של לימוד התורה.

עמר בר-לב: כיום, מתוך בערך 1,500 בחורים שמתגייסים כל שנה במסלול הזה, בערך 500 ממשיכים בשירות הצבאי הרגיל.

עמר בר-לב: כפי שציינתי, חלקם הולכים לקצונה וממשיכים בקבע, אבל בערך 1,000 חוזרים למסלול של הישיבה, ללימוד התורה.

עמר בר-לב: ומה שאני יכול לומר, שלפחות על-פי הנתונים שנתן לי ידידי חבר הכנסת אלעזר שטרן, ראש אכ"א לשעבר, קרוב למחצית, בערך 400 מתוך ה-1,000 האלה, לא באמת לומדים בישיבה.

עמר בר-לב: ואני לא חושב שמדינת ישראל צריכה לשלם תשלומי תשמ"ש ולהכיר בהם כחיילים, לאותם קרוב ל-400 מדי שנה, שפשוט משתמשים במסלול הזה ומנצלים אותו כדי להשתמט מצה"ל.

עמר בר-לב: זה ממש לא מתקבל על הדעת.

עמר בר-לב: ונשאלת השאלה, כמובן, אתם שואלים: אוקיי, אז למה ראשי הישיבות לא פועלים כנגד זה?

עמר בר-לב: אז אני רוצה לציין שיש ראשי ישיבות שפועלים כנגד זה, אבל יש, לצערי, גם ראשי ישיבות שלא פועלים כנגד זה, וזה מתוך החישוב הכלכלי שהישיבה מקבלת תמיכה לפי מספר הלומדים בישיבה.

עמר בר-לב: ואני שואל: איפה מפלגת הבית היהודי בכל הסיפור הזה?

עמר בר-לב: חלק נכבד מבחורי ישיבות ההסדר הם הבסיס הפוליטי-מפלגתי של בנט והבית היהודי, ולכן בואו נאמר את האמת לציבור הישראלי: אתה, בנט, שלצערי אינך פה ואינך מקשיב, זורק הצדה את הערך של השוויון בנטל לטובת צרכים פוליטיים מפלגתיים.

עמר בר-לב: זאת האמת.

עמר בר-לב: יש כאן שימוש פוליטי, שימוש שיטתי שעושה מפלגת הבית היהודי בחיילי ישיבות ההסדר, וזאת תוך הישענות על כספי הציבור הישראלי ובניגוד מוחלט לפקודות הצבא.

עמר בר-לב: יש תחקיר ידוע של מרכז "מולד" שמציין את כל המקרים, או חלק מהמקרים, שבהם ההתנהלות בתוך ישיבות ההסדר היא בניגוד לפקודות הצבא, התנהלות פוליטית.

עמר בר-לב: אני לא אכנס כאן לפירוט, אבל זה התחיל בזמנה בהתנגדות להתנתקות, שממשלת ישראל והכנסת אישרו אותה; זה המשיך לאחר מכן בהתנגדות להחלטת הממשלה על הקפאת הבנייה מחוץ לגושי ההתיישבות, וזה נמשך בפעילות פוליטית כזאת או אחרת.

עמר בר-לב: ויש לזכור, בתקופה הזאת שהם בישיבה הם לובשי מדים, וזה בניגוד לפקודות הצבא.

עמר בר-לב: לגבי הבית היהודי, אני לא מתפלא שהוא סגר דיל פוליטי כזה, שבעצם יוצר לו בתוך הצבא איזה גוף פוליטי שתומך ופועל למען מטרותיו הפוליטיות.

עמר בר-לב: אבל יש עתיד, השר פרי, יש עתיד, איך אתם נתתם יד לזה בהסכם הקואליציוני הראשון?

עמר בר-לב: זה שוויון בנטל?

עמר בר-לב: איפה הדגל שהנפתם – וזה היה דגל הבחירות שלכם?

עמר בר-לב: אני לא מבין למה הורדתם אותו לחצי התורן.

עמר בר-לב: בשביל מה, בשביל פוליטיקה ישנה?

עמר בר-לב: אני לא מבין – – –

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

עמר בר-לב: אני אשתדל לסיים, בקצרה.

עמר בר-לב: אני לא מבין איך מר לפיד, שהצטלם בכל נקודה בארץ מניף את דגל השוויון, איך הוא זנח אותו – אתם יודעים מה, ביום הראשון של הכניסה לממשלה הזאת.

עמר בר-לב: ולכן, לסיום, אני מבקש מכולכם, אבל במיוחד מחברי ביש עתיד, שאני רואה שחלקם הגדול איננו כאן, חלקם הגדול חתם על הצעת החוק הזאת – אני מבקש, שאם באמת אתם רוצים לשנות את המציאות ולא רק להציג מצג שווא בפני הציבור הישראלי, עליכם להצביע היום בעד הצעת החוק שלי.

עמר בר-לב: יאיר לפיד, זה המבחן שלך, או זה עוד מבחן שלך.

עמר בר-לב: אני מקווה שתוכיח היום שאת דגל השוויון בנטל אתה באמת מניף, ותצביע בעד הצעת החוק.

עמר בר-לב: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת בר-לב.

רות קלדרון: אני רק רוצה לומר לכולנו, את הזמנים צריך לשמור כאחד מחוקי הכנסת, וגם אני רוצה לומר שאם מדברים אל מישהו והוא מפנה גב – אני רואה את זה פה בטלוויזיה – זה לא יאה.

רות קלדרון: שר הביטחון משה בוגי יעלון, בבקשה לענות.

משה יעלון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק של חבר הכנסת בר-לב.

משה יעלון: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע כי מסלול השירות של בני ישיבות ההסדר ישתנה כך שלימודיו בישיבת ההסדר ושירותו הצבאי של התלמיד, או המשרת, יתנהלו באופן הבא: לימוד של 12 חודשים בישיבה, לאחר מכן שירות צבאי של 24 חודשים, ואחריהם שמונה חודשים שבהם יבחר החייל בין המשך שירות צבאי לבין לימוד בישיבת ההסדר.

משה יעלון: נוסף על כך, בגין חודשי הלימוד בישיבת ההסדר לא יתקבלו הטבות שונות, כגון תשמ"ש וצבירת מענק שחרור.

משה יעלון: גם בדברי ההסבר להצעת החוק הוכרה חשיבות פרק הלימוד בישיבות ההסדר ומסלול השירות המשולב.

משה יעלון: כבר כיום משרתים בני ישיבות ההסדר שירות צבאי פעיל של 17 חודשים, רבים מהם בשירות קרבי משמעותי, ורבים מהם גם בשירות ארוך יותר.

משה יעלון: בעבר הבעתי לא אחת את דעתי כי ראוי מבחינה ערכית שהשירות הצבאי יחול על כולם באופן שוויוני, וכי אפעל למען מטרה ראויה זו.

משה יעלון: זה נכון לגבי כל המסלולים הייחודיים בצה"ל.

משה יעלון: בהתאם לתפיסתי זו, ישיבות הסדר חדשות המובאות לאישורי מקבלות היום אישור רק אם מסלול השירות הצבאי המוגדר להן עומד על 24 חודשים.

משה יעלון: מספר המשרתים 17 חודשים הולך וקטן, חלקם יוצאים לפיקוד ומשרתים שירות מלא כמפקדים וכקצינים, ויש כבר לא מעט ישיבות הסדר, היום, ישיבות הסדר שתלמידיהן משרתים פרק צבאי של 24 חודש, ישיבות שהמתכונת שלהן הייתה כזאת מלכתחילה, ואותן ישיבות חדשות שמצטרפות – והתנאי היום להצטרף למסלול ההסדר, מבחינתי, הוא שירות של 24 חודשים.

משה יעלון: גם במהלך מבצע "צוק איתן" אותם תלמידי ישיבות שהיו בפרק השל"ת נקראו לשירות, גויסו לשירות פעיל, ויותר מ-1,000 מהם השתתפו במבצע, אף-על-פי שהם היו בפרק השירות ללא תשלום.

משה יעלון: אז מדוע הממשלה מתנגדת?

משה יעלון: פשוט מאוד; כי רק לפני חודשים מספר עשתה הממשלה צעד משמעותי לכיוון השוויון בשירות, עם חקיקת תיקון 19 לחוק שירות ביטחון, המסדיר את גיוסן של אוכלוסיות שלא היוו עד היום חלק משמעותי מהנוטלים חלק בשירות הצבאי.

משה יעלון: ההצעה לתקן שוב, בהצעת חוק פרטית, את חוק שירות ביטחון, טרם יבשה הדיו על החקיקה החדשה, טרם הסתיימו חקיקות המשנה שלה וטרם צברנו ניסיון מספק ביישומו של החוק הלכה למעשה, היא בלתי סבירה בנסיבות העניין.

משה יעלון: בעתיד, אם נידרש לכך, ראוי כי תיקונים בחוק שירות ביטחון ייעשו בהצעת חוק ממשלתית.

משה יעלון: הדיונים על הנושא היו דיונים עמוקים מאוד, במה שנקרא ועדת פרי, דיונים שבהם אכן, גם לנוכח קיצור השירות של הגברים, וכדי להשלים את השורות, אחת האפשרויות הייתה להאריך את שירות הגברים שמשרתים במסגרת מסלול ישיבות ההסדר.

משה יעלון: גם מסלול הנח"ל עלה לדיון באותה מסגרת, וכמובן גם שירות נשים בצה"ל – אותם רעיונות שעלו כדי לתת מענה לפער בכוח-האדם שייווצר מקיצור השירות, למעשה ממתגייסי יולי 2015.

משה יעלון: ואף-על-פי-כן קיבלנו החלטה מאוזנת, לדעתי, בוועדה, גם לצורך ההתחשבות בצורך, וגם הצורך להתחשב במסלול ישיבות ההסדר, שהוא מסלול, דרך אגב, שהתחיל מתוך הצורך לעודד חובשי כיפות סרוגות לשרת.

משה יעלון: זה נשמע היום אנכרוניסטי, לנוכח הגיוס המבורך של הציונות הדתית-לאומית, של הנוער של הציונות הדתית-לאומית, ואף-על-פי-כן המסלול הזה, בהיותו שכזה, הוא עדיין חשוב, לא רק לגבי השירות הסדיר ותרומת החיילים המשרתים לשירות הסדיר, אלא בעיקר לשירות המילואים.

משה יעלון: אותה הכשרה שחיילי מסלולי שירות ההסדר, ישיבות ההסדר, עוברים בשירות הסדיר שלהם, מביאה אותם להיות חיילים בשירות מילואים, וההתייצבות שלהם, ככלל, לשירות מילואים היא התייצבות יפה, התייצבות שבהחלט ממלאת את השורות, גם ביחידות חיל הרגלים וגם ביחידות השריון, שהן המסלולים העיקריים שבהם הם נמצאים, וגם ביחידות אחרות, אם במסלול קרבי ואם במסלול לא קרבי.

משה יעלון: לכן, לאור כל זאת, הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק, ועל כן אני מבקש כי גם הכנסת תדחה את קידומה.

משה יעלון: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

רות קלדרון: הצעת חוק זו, על-פי תקנון הכנסת, תידון בוועדת החוץ והביטחון.

רות קלדרון: אני מפעילה את ההצבעה.

רות קלדרון: מי בעד ומי נגד?

רות קלדרון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 10 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שירות הביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ד–2014, נתקבלה.

רות קלדרון: עשרה בעד, 35 נגד ונוכח אחד.

רות קלדרון: ההצעה לא התקבלה.

קריאה: היושב-ראש – – –

רות קלדרון: היושבת-ראש נגד.

רות קלדרון: נרשם?

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2285/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: נעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק חופש המידע (תיקון – פטור מאגרה למוסד ללא כוונות רווח), של חבר הכנסת נחמן שי.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מי ישיב לי?

נחמן שי: על מי נגזר?

רות קלדרון: שרת המשפטים ציפי לבני.

נחמן שי: איננה.

רות קלדרון: היא בטח תבוא.

נחמן שי: היא גם אולי לא מתייחסת כל כך ברצינות להצעה הזאת, כי זו הצעת חוק קטנה, היא לא משנה סדרי בראשית, היא לא כופה על מדינת ישראל לנהל מלחמות גדולות או לעשות רפורמות – תכף אני אדבר גם על היכולת של הממשלה לעשות את זה – אלא היא אומרת משהו קטן ופשוט.

נחמן שי: הלוא המגזר השלישי במדינת ישראל הוא מגזר מאוד מאוד חשוב, וחשיבותו עולה ככל שהממשלה מתנערת מן המחויבויות שלה כלפי הציבור, נושאת ממשלה קטנה, צנומה ובעיקר לא מעורבת, ואז היא משליכה את האחריויות שלה, ברבים, על הציבור הרחב – תעשו בעצמכם.

נחמן שי: וכך צמח בישראל מגזר שלישי שהוא מהגדולים בעולם.

נחמן שי: לא כי אנשים התחילו לתרום, חס וחלילה; לא כי הם מרגישים – אלא פשוט הדברים נזרקו לידיהם, וכמו תפוח אדמה לוהט – הם לקחו את זה, וככה קמו בישראל עשרות-אלפי עמותות, והעמותות האלה מכסות על תחומי חיים חיוניים שהממשלה לא משחקת בהם יותר.

נחמן שי: ובמקום שהממשלה תעריך, תכבד, את הגורמים הללו, החדשים, תעמיד לרשותם כלים כדי שיוכלו לעשות את העבודה שלהם, תסייע להם – כי הרי בסופו של דבר, מה עושות אותן עמותות?

נחמן שי: מה עושים אותם מלכ"רים, אותן חברות לתועלת הציבור, מה הן עושות?

נחמן שי: הן בעצם מסייעות לממשלה למלא את המחויבויות שלה.

נחמן שי: ובמקום שהממשלה לא עומדת, עומדות העמותות האלה, עומדים המלכ"רים, והם מנסים – מנסים כמיטב יכולתם.

נחמן שי: עכשיו, האמצעים שלרשותם הם כמובן דלים, כי הממשלה, דרכם, מקצצת את התמיכה שלה בציבור, דרכם היא קובעת סכומים מרביים, שהם בדרך כלל פחותים מאלה שהיו כשהיא ניהלה אותם, ואומרת: עכשיו אתם תעשו את העבודה, בפחות כסף, וממילא גם באיכות יותר נמוכה – מה לעשות שהדברים כרוכים זה בזה – וכך אתם תסייעו לנו.

נחמן שי: ואני מדבר אתכם על נושאים חיוניים לכל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

נחמן שי: על חינוך, על רווחה – באמת דברים שהם רלוונטיים לכל אחד ואחת מאתנו.

נחמן שי: פה חשבתי לעצמי, בוא נעשה חוק שהוא כמעט סמלי.

נחמן שי: אין בו משמעות כספית מרגשת, אבל יש בו איזו אמירה קלה.

נחמן שי: בוא נראה, נבחן, נשים חוק שהוא בגדר מבחן: מה מוכנה הממשלה לעשות לאותן עמותות, לאותם מלכ"רים; מה היא מוכנה לעשות?

נחמן שי: אמרתי, בואו נבחר בחוק חופש המידע ונאמר שלא תיקבע אגרה בעד בקשה של מוסד ללא כוונת רווח כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף, אגרה לקבלת אינפורמציה.

נחמן שי: עכשיו תשאלו אותי כמה האגרה?

נחמן שי: 10,000, 5,000, 1,000?

נחמן שי: האגרה היא 100 שקל.

נחמן שי: זו כל האגרה.

נחמן שי: אמרתי, הלוא אנחנו לא יכולים לבקש הצעות חוק כלכליות, חס וחלילה, כי הן יעלו הון לקופת המדינה שנאנקת תחת המצוקה הכספית.

נחמן שי: אז אמרתי, בואו נראה אם מוכנים לתת להם בול, בול בערך של 100 שקלים.

נחמן שי: הגשתי את הצעת החוק, והלוא לא הייתי צריך להתאמץ מדי כדי לדעת שדין פרוטה כדין מאה בעיני הממשלה הזאת, כל עוד מדובר בהצעת חוק של חבר כנסת מהאופוזיציה וכל עוד מדובר באיזו מחווה קטנה, קלה, לאותן עמותות שלקחו על עצמן, כפי שאמרתי, את תפקיד הממשלה.

נחמן שי: כבר דיווחו לי מראש – אני מבין שהשר פרי, איש ביטחון ותיק, מי שהקדיש את רוב חייו לביטחון ולעשייה ציבורית חשובה, התנדב להשיב לי בבוא הרגע.

יעקב פרי: נידבו אותי, חייבו אותי.

נחמן שי: לא היה לי ספק בזה שיחייבו אותך, כי המדינה לא מתייחסת.

נחמן שי: זו הנקודה.

נחמן שי: ממה הכול נובע?

נחמן שי: המדינה לא מתייחסת, הלוא זה לא באמת חשוב, מה זה חשוב?

נחמן שי: קיבלתי תשובה.

נחמן שי: אספר לכם שקיבלתי תשובה ממשרד המשפטים, המשרד האטום והאדיש הזה שלא אכפת לו.

נחמן שי: קיבלתי תשובה.

נחמן שי: אמרו לי, תשמע, לא צריך חוק בשביל זה, אפשר לתקן את זה בתקנות.

נחמן שי: אמרתי, מצוין.

נחמן שי: אם תודיעו לי – נגיד השרה לבני שכמובן איננה, אולי השר פרי שגורלו לענות על החוק הוכרע בזה הרגע – אם תגידו לי שאתם מעבירים תקנה אני אוותר על החוק, כי החוק לא מעניין כחוק.

נחמן שי: אני אוותר על עשר הדקות האלה שאני מעסיק את כנסת ישראל בדבר הזה ונעביר את זה.

נחמן שי: תעבירו את זה, תתחייבו להעביר את זה בתקנה, והכול יבוא על מקומו בשלום, ונדע שתרמנו לאותן עמותות או מלכ"רים שמבקשים לקבל אינפורמציה על-פי חוק חופש המידע.

נחמן שי: זה כל מה שהם רוצים: לקבל אינפורמציה לעבודתם הציבורית השוטפת.

נחמן שי: הם יקבלו את הפטור, וזה יהיה במסגרת תקנה.

נחמן שי: גם תקנה טובה בעיני.

נחמן שי: לא, לא, לא.

נחמן שי: נכון שלא צריך חוק בשביל להעביר תקנה, אבל מה פתאום שנעביר תקנה כזו?

נחמן שי: למה?

נחמן שי: למה שנעזור לעמותות האלה?

נחמן שי: מה אנחנו חייבים להן?

נחמן שי: אתם חייבים להן הרבה מאוד.

נחמן שי: כי אילולא העמותות האלה ואילולא המלכ"רים האלה, מדינת ישראל הייתה צריכה לספק את השירותים האלה.

נחמן שי: מדינת ישראל הייתה צריכה לתת את החינוך ואת הרווחה ולטפל בזקנים ולטפל בילדים עם צרכים מיוחדים ולטפל בכל אותם ציבורים מיוחדים שהמדינה התנערה, נפנפה אותם מעל הגב שלה ואמרה, לא, לא, אתם תעסקו בזה בעצמכם; אנחנו לא רוצים, ניתן לכם 2,500 שקל לחודש לאיש או לילד, ובזה נמצה את עצמנו.

נחמן שי: אמרתי, תנו להם תרומה ובזה נבוא על סיפוקנו, אבל ודאי שהדבר הזה לא ייעשה, ותכף תשמעו גם למה.

נחמן שי: אני רוצה, מאחר שאני פה, לומר עוד כמה מילים על הנושא השוטף שעומד על סדר-היום, כי המליאה כבר התרוקנה, מה זה חשוב, שום דבר לא חשוב יותר.

נחמן שי: אני רוצה לומר לכם שאנחנו עוסקים כרגע וכל הזמן בנושאים מדיניים וביטחוניים, לא בהצלחה יתרה, צריך להגיד.

נחמן שי: כמו שאנחנו רואים, הממשלה התעלמה מהסימנים המוקדמים של אותה התקוממות פלסטינית, שכרגיל מתחמקים מלהגדיר אותה כמו שהיא.

נחמן שי: כי מה יותר נוח מלקחת פיל ולהגדיר אותו כזבוב?

נחמן שי: כמו ש"צוק איתן" הוגדר כמבצע צבאי כשהייתה מלחמה בת 50 יום.

נחמן שי: מי כמו שר הביטחון יודע שהמלחמה הזאת, בהיקפה, בעלויות שלה, במחיר שהיא גבתה, גם מאתנו וגם מהאויב שלנו, היא בממדים של מלחמה לכל דבר.

נחמן שי: אמרו: לא מלחמה, זה מבצע צבאי, מבצע צבאי "צוק איתן".

נחמן שי: כך גם אנחנו מתחמקים מלהודות שנכנסנו לאינתיפאדה השלישית.

נחמן שי: זה לא משמח אף אחד באולם הזה, בוודאי ובוודאי לא משמח אותי, אבל מי כמו שר הביטחון, שהיה הרמטכ"ל בתקופת האינתיפאדה השנייה, מסתכל על הקיר ורואה שזאת אינתיפאדה לכל דבר.

נחמן שי: למה אני אומר את זה?

נחמן שי: כי אם לא מכירים במציאות, אז גם לא מוכנים לעסוק בה.

נחמן שי: אז מתעלמים ממנה.

נחמן שי: אומרים, תשמע, זו רק סדרה מעציבה של מעשי אלימות.

נחמן שי: אבל זה לא כך.

נחמן שי: אנחנו רואים ויודעים שהאדמה בוערת, אנחנו רואים ויודעים שלפנינו התקוממות של ממש.

נחמן שי: נכון שכל פעם האינתיפאדה, יש לה פנים אחרות.

נחמן שי: זו דרך העולם.

נחמן שי: היא לא חוזרת על עצמה.

נחמן שי: היא מזכירה בקווים כלליים את האינתיפאדות הקודמות.

נחמן שי: אבל היא תהיה שונה.

נחמן שי: היא תהיה שונה כי כך דרך העולם.

נחמן שי: הדברים מקבלים זווית חדשה, במקום ובזמן, במשתתפים, באופי שלה, במאפיינים שלה.

נחמן שי: אבל בעיקרון, מה לעשות, חצי שנה לאחור אפשר לראות שהתהליך הזה מידרדר והולך, והיום אנחנו נמצאים באינתיפאדה שלישית.

נחמן שי: כשיש אינתיפאדה שלישית צריך לשאול לא רק איך מנהלים אותה, לא רק איך מנצחים אותה – במידה שאפשר להגיע לאיזה הישג במאבק הזה, ושניים מהמומחים הגדולים לעניין יושבים פה ואני מכבד מאוד את דעתם המקצועית ואת הבנתם – אלא גם מה נעשה לטווח ארוך כדי שלא תהיה האינתיפאדה הרביעית.

נחמן שי: כי בשלישית אנחנו כבר נמצאים.

נחמן שי: אז זה גם לסיים אותה, ואני עוד לא רואה מה הממשלה עושה.

נחמן שי: ואני רק מזכיר שהאינתיפאדות האלה מסתיימות כשמתחיל תהליך מדיני.

נחמן שי: ככה נסתיימה האינתיפאדה הראשונה בשנת 1993, ככה הסתיימה האינתיפאדה השנייה ב-2006.

נחמן שי: ברגע שמתחיל תהליך של הידברות בינינו לבין הפלסטינים, האינתיפאדה נעצרת.

נחמן שי: לא, אתה לא מסכים אתי.

נחמן שי: טוב.

נחמן שי: אתה לא יכול לכבוש עוד הפעם את הרי יהודה ושומרון, כמו שעשית כרמטכ"ל, שר הביטחון, מה לעשות.

נחמן שי: את זה כבר עשינו, אנחנו כבר שם, אנחנו כבר עושים את זה.

נחמן שי: כשיתחיל תהליך מדיני, כשתתחיל הידברות בינינו לבין הפלסטינים – –

רות קלדרון: דקה לסיום.

נחמן שי: – – יהיה שם אבו מאזן, לא יהיה שם אבו מאזן, ונהיה מוכרחים לדבר אתם, יש סיכוי שהאינתיפאדה תירגע.

נחמן שי: עד אז, בהיעדר מוצא, בהיעדר פתרון שאפשר לדבר עליו, האנשים האלה ימשיכו לפעול באלימות.

נחמן שי: אנחנו נעשה כל מה שצריך, גם אני מסכים, כדי לעצור את זה, אבל לאורך זמן, אין דרך אחרת מאשר להציע להם פתרון מדיני.

נחמן שי: תודה רבה, גברתי.

רות קלדרון: תודה רבה על העמידה בזמנים.

רות קלדרון: ישיב השר יעקב פרי.

רות קלדרון: בינתיים אני אומרת לפרוטוקול שבהצעת החוק הקודמת, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), ביקש חבר הכנסת יוני שטבון להירשם נגד.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חברי נחמן שי, הצעת החוק חופש המידע (תיקון – פטור מאגרה למוסד ללא כוונות רווח), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת שי.

יעקב פרי: ההצעה מבקשת לתקן את חוק חופש המידע ולקבוע שלא תיקבע אגרה בעד בקשה לפי החוק של מוסד ללא כוונות רווח, כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975.

יעקב פרי: כבר היום חוק חופש המידע מקנה לשרת המשפטים סמכות רחבה לקבוע פטור מאגרות, לרבות סמכות לפטור כל מלכ"ר מתשלום אגרת בקשה, כפי שמוצע בהצעת החוק, ולפיכך לא נדרש כל תיקון חקיקה.

יעקב פרי: שנית, המסגרת המתאימה לקביעת פטורים מתשלום אגרות היא תקנות חופש המידע (אגרות), התשנ"ט–1999, ולא החוק הראשי.

יעקב פרי: כבר היום התקנות הללו קובעות פטורים נרחבים, לרבות פטור לעמותות ולחברות לתועלת הציבור שפועלות לקידום מטרות ציבוריות ופטור למבקש מידע שהמידע דרוש לו לצורך מחקר אקדמי.

יעקב פרי: במסגרת זו פטורים מתשלום אגרות ארגונים חברתיים רבים ומגוונים שפועלים כמובן בתחומים שונים.

יעקב פרי: הרחבת הפטורים לכל מלכ"ר באשר הוא עלולה להכניס לקבוצת הזכאים גם ארגונים שונים נוספים אשר על פני הדברים אין כל הצדקה לפטור אותם מתשלום אגרה.

יעקב פרי: לצד זאת, התחייבה שרת המשפטים, שבשמה אני משיב, בוועדת השרים לענייני חקיקה, לבחון הרחבה נוספת של הפטורים הקיימים.

יעקב פרי: כמו כן, שרת המשפטים הציעה לחבר הכנסת שי להביא בפניה הצעות להכללת גופים נוספים שלדעתו ראוי כי יזכו לפטור ואשר אינם נהנים ממנו היום.

יעקב פרי: הדברים ייבחנו לגופו של עניין, ובמידת הצורך, כאמור, תישקל הרחבה נוספת של הפטורים הקיימים.

יעקב פרי: נוכח האמור מתנגדת הממשלה להצעת החוק.

יעקב פרי: ברשותך, חברי נחמן שי, שמעתי את הערותיך, שאינן נוגעות כמובן ישירות להצעת החוק שלך, ואני מוכרח לומר לך, כמי שיש לו לא מעט ביקורת על צעדים כאלו או אחרים שננקטים או לא ננקטים, שהממשלה לא התעלמה מהסימנים המעידים.

יעקב פרי: ויש לי עוד שתי הערות, ברשותך.

יעקב פרי: אני שמחתי לשמוע שיש לך היכולת לקבוע מתי מתחילה אינתיפאדה, מתי אינתיפאדה היא בעיצומה ומתי היא מסתיימת.

יעקב פרי: עם כל הכבוד ועם כל הערכה שיש לי אליך הרבה שנים, אני לא מסוגל לעשות את זה.

יעקב פרי: למיטב ידיעתי, גם מערכת הביטחון לא מסוגלת היום לקבוע.

יעקב פרי: נכון, השטח בוער, ונכון שיש לנו הסלמה.

יעקב פרי: יש לנו הסלמה שהסיכון העיקרי בה, לפחות לטעמי, הוא העובדה שהיא מתרכזת סביב נושא דתי, סביב נושא הר-הבית, שיש לי גם – ואמרתי את הדברים, ואני אומר אותם מעל במת הכנסת:

יעקב פרי: נדרשים התאפקות ואיזון ושיקול דעת משני הצדדים.

יעקב פרי: יחד עם זאת, ההערה השנייה שהייתי רוצה לומר לך, נחמן, אני לא זוכר מתי תחילתו של מהלך מדיני כזה או אחר – ובי אי-אפשר לחשוד שאני נגד מהלך מדיני, ולא חשוב כרגע מה תהיה צורתו – אזורית, בילטרלית מול הפלסטינים – הייתה הגורם להפסקת אינתיפאדה, מה שכינינו, מה שקראנו האינתיפאדה הראשונה והאינתיפאדה השנייה.

יעקב פרי: ולכן, הקריאות שלך, עם כל הכבוד, לפי דעתי אין להן על מה להתבסס.

יעקב פרי: אין כל ויכוח על כך שירושלים נמצאת בהסלמה חמורה מאוד, שהיא זלגה גם לערביי ישראל, ומצווה על כולנו לעשות שני דברים: להילחם בנחישות ובתקיפות על מנת להחזיר את ההרתעה, ובמקביל גם לקרוא לכל הצדדים לנהוג באיפוק, באיזון, בשיקול דעת, על מנת שההרתעה הזאת תשוב אל השטח.

יעקב פרי: תודה רבה, גברתי.

רות קלדרון: תודה רבה, אדוני השר.

רות קלדרון: שלוש דקות לתגובת חבר הכנסת שי.

נחמן שי: אשיב בדקה.

נחמן שי: תודה, גברתי, תודה לך, אדוני השר, א.

נחמן שי: לא הובאו לידיעתי הרצון הטוב של המשרד ושל השרה להרחיב את הדברים האלה; אני אבדוק אותם.

נחמן שי: אני מקווה שעומדת מאחוריהם גם איזו נכונות ללכת לקראת הגורמים, המלכ"רים האלה, ולסייע להם, כי לדעתי זה נדרש.

נחמן שי: לגבי תהליך מדיני, אני חוזר ואומר, גם בהסכמי אוסלו ב-1993, שהם חתמו את האינתיפאדה הראשונה, וגם ב-2006 כשהיה על מה לדבר, לא ירו.

נחמן שי: לא יורים, או פחות יורים, או כמעט לא יורים כשמדברים.

נחמן שי: אז אני יודע שזה לא נוח לממשלה, היא לא רוצה לדבר היום עם הפלסטינים, היא רוצה להיאבק בהם.

נחמן שי: זה בסדר, כל עוד יש גם יד אחרת וזרוע אחרת וכיוון אחר ללכת בו.

נחמן שי: אם רק נפעיל כוח ועוד יותר כוח, והכי הרבה כוח, עדיין לא יעזור שום דבר, תישאר אלימות.

נחמן שי: לגבי יכולת הנבואה, אם אפשר לנבא היום שהיא התחילה או לא התחילה – אז גם כאשר היא פרצה ב-1993, ב-1987, אף אחד לא ידע שאותה תאונת דרכים קוראים לה אינתיפאדה, וגם כששרון עלה ב-2000 להר-הבית לא קראו לזה אינתיפאדה, ואחר כך, כשהדברים הלכו והידרדרו והגיעו למקום מסוים, אמרו: הופ, הנה, זה היה הרגע המכונן.

נחמן שי: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: הצבעה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: הצעת חוק חופש המידע (תיקון – פטור מאגרה למוסד ללא כוונות רווח).

רות קלדרון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק חופש המידע (תיקון – פטור מאגרה למוסד ללא כוונות רווח), התשע"ד–2014, נתקבלה.

רות קלדרון: 16 בעד, 35 נגד, חבר הכנסת בר-לב מתווסף לפרוטוקול – בעד.

רות קלדרון: הצעת החוק לא נתקבלה.

רות קלדרון: אנחנו נעבור הלאה.

רות קלדרון: הודעת סגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 31), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק הגבלת שימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014.

נאזם בדר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2752/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אני מזמינה את חבר הכנסת יואב בן צור להציע את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), של חבר הכנסת אריה דרעי וקבוצת חברי הכנסת.

רות קלדרון: בבקשה.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש וראשית דברי, אבקש לשלוח תנחומים למשפחות הנרצחים בטבח האיום והנורא, המזכיר ימים אפלים, אשר ביצעו בני-עוולה בבית-הכנסת "קהילת בני תורה" בשכונת הר-נוף בבירת ישראל, עיר הקודש ירושלים; למשפחות הקדושים, שכני האהובים, הרב קלמן לוין, זיכרונו לברכה, הרב אריה קופינסקי, זיכרונו לברכה, הרב משה טברסקי, זיכרונו לברכה, והרב אברהם גולדברג, זיכרונו לברכה, השם ייקום דמם; וכן למשפחת חסיד אומות העולם, שנפטר מפצעיו בבית-החולים, השוטר רב-סמל זידאן סייף, השם ייקום דמו.

יואב בן צור: רבותי, אני רוצה להעיר על עוד נקודה אחת אישית, וזה הנושא של הרשתות החברתיות וההודעות הבלתי-אחראיות שנחשפתי אליהן אתמול ברמה האישית.

יואב בן צור: אמי, אישה כבת 80, שלא ידעה דבר וחצי דבר, קיבלה טלפונים כתוצאה מההודעה ברשתות החברתיות שכביכול נפגעתי באירוע הזה, כיוון שאני בן השכונה ובן אותו רחוב.

יואב בן צור: הודעה בלתי אחראית זו והטלפונים שהיא קיבלה גרמו לה בהלה גדולה.

יואב בן צור: אני חוזר ומבקש לראות מה אפשר לעשות בנושא הזה, להיות קצת יותר אחראיים בהודעות הללו.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת שמונחת לפניכם אף היא תוצאה של המלצות דוח הוועדה למלחמה בעוני.

יואב בן צור: הצעת החוק הזאת מבקשת להקים בסמיכות לכל מחלקה לשירותים חברתיים, בהתאם לגודלה וכחלק משירותי המחלקה, מרכז למיצוי זכויות, כי פעמים רבות האדם הנזקק כלל אינו מודע לזכויות העומדות בפניו.

יואב בן צור: תוכניות דומות הוקמו באופן וולונטרי, כדוגמת עריכת-הדין הקהילתית שפותחה על-ידי עמותת "ידיד", למשל, אשר הנגישה את הזכויות המשפטיות וההגנות לאנשים קשי-יום שאין ידם משגת אפילו להגיע למידע אשר ייתן להם כוח והעצמה ואף יכול להביא להוצאתם ממעגל העוני.

יואב בן צור: חוסר הידע וההבנה של הנזקק בהתנהלות מול הרשויות הוא גורם מרכזי – גורם פעמים רבות לאדם מצוקה על מצוקותיו.

יואב בן צור: מרכזי מיצוי הזכויות יטפלו בכל התחומים הקשורים לביורוקרטיה מול הרשויות, דוגמת המוסד לביטוח לאומי, בלי לגבות עמלת תיווך ממי שגם ככה אין הפרוטה בכיסו, משרד הבינוי, ההוצאה לפועל, ארנונה, מערכת הבריאות, ליווי והדרכת חייבים, דוגמת פעילותה החשובה של עמותת "פעמונים".

יואב בן צור: הגיע הזמן שממשלת ישראל תפסיק להישען אך ורק על פעילותן של עמותות מהמגזר השלישי ותתחיל להתוות מדיניות ממשלתית אחראית ביחס לאזרחיה, מדיניות שתיתן מענה לעוני שנובע פעמים רבות מבורות ומחוסר אפשרויות גישה למידע ולזכויות העומדות בפני הנזקק.

יואב בן צור: מחקרים רבים, אשר נערכו במדינות רווחה שונות, מלמדים כי במקרים רבים הנגישות של זכויות חברתיות מגוונות איננה מלאה, וכי רבים המבקשים לממשה נתקלים בחסמי נגישות משפטיים, ביורוקרטיים, תרבותיים, כלכליים וחברתיים המונעים את מיצוי זכויותיהם.

יואב בן צור: תופעת אי-מיצוי זכויות – – –

רות קלדרון: חברינו מן הירכתיים, שומעים בעיקר אתכם, והכוונה היא שישמעו את חבר הכנסת.

יואב בן צור: חבר הכנסת אלקין, עשינו את זה הצעה לסדר-היום לא כדי שתדבר.

יואב בן צור: תופעת אי-מיצוי זכויות מתייחסת למצב שבו מי שזכאים לקצבאות ולשירותים מסוימים אינם מממשים בפועל את זכותם לקבלת הקצבה או השירות.

יואב בן צור: למרות חשיבותה של מערכת ביטחון סוציאלי, אי-מיצוי הזכויות המגיעות לאזרח מחטיא את המטרה שלשמה הוקמה המערכת וגורם כשל של ממש ביעילותה, וכמובן, פגיעה בזכויות חברתיות של אוכלוסיות יעד שונות בחברה הישראלית.

יואב בן צור: אם אנו סבורים שלמערכת הביטחון הסוציאלי תפקיד מרכזי בהתמודדות עם מצוקות, ואנחנו סבורים כך ללא יוצא מן הכלל, לטעמי, צריך להיות נחוץ לקדם את הגעת התמיכה והסיוע לאוכלוסייה שלשמה הם נועדו.

יואב בן צור: התופעה של אי-מיצוי זכויות חברתיות, חוסר מימושן או פגיעה בהן היא תופעה חמורה הדורשת התערבות של המחוקק.

יואב בן צור: תופעות אלה הן על גבול הפגיעה בזכויות האדם, בצדק החברתי ובנגישות שווה לכל אדם ולכל אזרח, להיות חלק ממקבלי השירותים החברתיים והמשאבים.

יואב בן צור: אי-טיפול בתופעת היעדר מיצוי הזכויות משפיע על יצירתן והחמרתן של בעיות חברתיות כגון עוני, ניכור והדרה.

יואב בן צור: במדינת ישראל משגשגת היום תעשיית החברות הפרטיות העוסקות במימוש זכויות רפואיות, כל אחת בשמה הטוב.

יואב בן צור: החברות הפרטיות מנצלות את הידע המקצועי של מומחים ואנשי מקצוע שהן מעסיקות ואת היכרותן המעמיקה עם מערכות ביורוקרטיות, כדי שהפונה יקבל את הזכות המגיעה לו בדין בשל מצבו הרפואי.

יואב בן צור: הרווח של חברות אלו הוא אחוזים, פעמים רבות אף גבוהים מדי, מהסכום המתקבל בקצבה העתידית, דבר אשר מתמרץ את ספקי השירות להביא למימוש הזכות באופן היעיל ביותר.

יואב בן צור: אם יאמץ משרד הרווחה את הצעת החוק, יוקמו על-ידיו מנגנונים ציבוריים שיופעלו בלשכות הרווחה, אך אלה לא יתבססו על תשלום שייגבה מן הפונים, והמשרד יוכל לתמרץ בשכר עובדים יעילים במערכת בהתאם לתפוקה ולעמידה במדדים מתאימים שיפותחו לשם כך.

יואב בן צור: התוצאה תהיה הקלה משמעותית ועשיית צדק עם אזרחים רבים, ואף, בהשקעה יחסית מינימלית, הוצאת אוכלוסיות רבות במדינת ישראל ממעגל העוני.

יואב בן צור: כאמור בפתח דברי, גם חוק זה הוא פרי ועדת אלאלוף, ולשמחתי הרבה, נוכח ציון יום המאבק בעוני היום, יגיע מר אלאלוף עצמו לכנסת לדיון בנושא ביוזמת חברי הכנסת חברי אילן גילאון, חיים כץ ואורלי לוי.

יואב בן צור: מכובדי מר אלאלוף, גם חוק זה הוא פרי אחד מני רבים שלא אומצו על-ידי הממשלה, כי, לצערנו הרב, חברי הממשלה לא באמת התכוונו, כנראה, לקחת את הדברים שכתבת אתה ו-60 חבריך לוועדה בעמל ויזע רב, ברצינות.

יואב בן צור: רק הבוקר מפרסם העיתון "דה-מרקר", כי גם בגרסתן המצומצמת, המלצות הוועדה למלחמה בעוני נקברו בתקציב 2015, תוך פירוט נרחב כיצד בלהטוטנות, ובעיקר בחוסר התוויית מדיניות חברתית – שכן הממשלה עדיין לא אישרה תוכנית רב-שנתית ליישום הדוח – הולך הוא ונקבר, כנראה עד שהציבור ישכח.

יואב בן צור: אבקש, חברי חברי הכנסת, להדגים בפניכם כיצד עובדים עלינו בעיניים: הפורום למאבק בעוני בדק ומצא כי אחת ההמלצות הבודדות שמשרד הרווחה התחייב שהממשלה תתקצב בשנת 2015 הייתה הגדלת קצבת הבטחת הכנסה לקשישים – דבר טוב ומבורך לכל הדעות.

יואב בן צור: אף-על-פי שהוועדה המליצה להעלות את הקצבאות לקשישים בתקציב של 600 מיליון שקל לשנה, שר הרווחה בכל זאת קיבל על עצמו ליישם חלקית, ולתקצב כמחצית הסכום, ולהקצות לטובת העניין סך כ-320 מיליון שקל.

יואב בן צור: אלא שעיון בתקציב 2015 מלמד כי אומנם קיימת תוספת תקציבית בסכום 320 מיליון שקל, אלא שהתקציב ימומן, בין היתר, משינוי הזכאות לדמי אבטלה של צעירים, דבר שיחסוך 115 מיליון שקל, וכן מביטול המענק לעבודה מועדפת בתחנות תדלוק לחיילים משוחררים.

יואב בן צור: אם זה לא לוליינות, אז מה זה?

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, העוני במדינת ישראל אינו נחלתם של מצביעי סיעות האופוזיציה; הוא נחלת הכלל.

יואב בן צור: גם הכלל העובד למחייתו הוא עדיין עני, לצערנו.

יואב בן צור: עלינו, כשליחי הציבור, לעשות הכול למען הציבור ששלח אותנו לכאן, ולהתעלות מעל שיקולים מפלגתיים כאלו ואחרים, ולזכור כי בהצעת חוק זו ניתן מענה חלקי הן לסיוע לאותן אוכלוסיות והן ליישום המלצות דוח אלאלוף.

יואב בן צור: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: יענה בשם הממשלה השר יעקב פרי.

רות קלדרון: בבקשה.

יעקב פרי: גברתי היושבת בראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, המציע, חבר הכנסת אריה דרעי וקבוצת חברי הכנסת, והמנמק, חבר הכנסת יואב בן צור, חוק שירותי הסעד קובע כי על הרשויות המקומיות לתת שירותי סעד וסיוע לנזקקים להם.

יעקב פרי: הצעת החוק מציעה לעגן בחקיקה הקמת מרכזי סיוע למיצוי זכויות.

יעקב פרי: מרכזים אלה יטפלו בכל התחומים הקשורים לביורוקרטיה ולהתנהלות מול הרשויות.

יעקב פרי: עוד מוצע, כי שר הרווחה והשירותים החברתיים יקבע הוראות לעניין מספר המרכזים שיוקמו ומקומם, ובלבד שמספרם לא יפחת מ-110.

יעקב פרי: מיצוי זכויות הוא פער שהוועדה למלחמה בעוני, שחבר הכנסת בן צור התייחס אליה, הצביעה עליו ואמרה שחשוב מאוד שנתמקד בו כדי למצות את הכספים שכבר קיימים במערכת.

יעקב פרי: שר הרווחה מעודד כבר כיום את מיצוי הזכויות בביטוח לאומי, ברווחה ובכלל שירותי הממשלה במגוון רב של צעדים.

יעקב פרי: לאחרונה הוקם מרכז מיצוי זכויות בצפון הארץ לטובת מיצוי זכויות ביטוח לאומי כפיילוט וכתחליף לחברות מהמגזר הפרטי כגון "לבנת פורן".

יעקב פרי: כמו כן, שר הרווחה הורה על הקמת שני מרכזים נוספים, בדרום ובמרכז, כבר בשנת הכספים הזאת.

יעקב פרי: במשרד הרווחה קיימים מרכזי שי"ל – שירות ייעוץ לאזרח – ומרכזי "עוצמה", שמטרתם להגביר את מיצוי הזכויות ברווחה והם משרתים כ-40,000 פונים מדי חודש.

יעקב פרי: נוסף על אלה, משרד הרווחה מקים כבר בחודש הבא ארבעה מרכזי מיצוי זכויות בין-משרדיים בארבע רשויות, כפיילוט למודל ארצי ובהתאם להמלצות הוועדה למלחמה בעוני.

יעקב פרי: מגוון הפעולות האלה, יחד עם מחשבון מיצוי הזכויות, שאנו מקדמים לצורך יידוע האזרחים על זכויותיהם, יוביל לשיפור משמעותי ביותר במיצוי הזכויות בכלל הרשויות ולשימוש בכספים הקיימים במערכת.

יעקב פרי: תוכן הצעת החוק הוא ראוי, והוא נובע ברובו מהמלצות ועדת אלאלוף.

יעקב פרי: השנה ובשנים הקרובות אנו נעבוד בהתאם ולפי ההמלצות הללו, כדי להוביל ליעד ששמנו לעצמנו במלחמתנו בעוני, אך עם זאת, יש סימן שאלה אם יש מקום לחקיקה בנושא.

יעקב פרי: על כן, הממשלה איננה מתנגדת להצעת החוק.

יעקב פרי: היא הופכת להצעה לסדר-היום, והיא תידון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב פרי: תודה לך, גברתי.

רות קלדרון: אתה יכול להגיב מהמקום.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אני שמח שהממשלה עושה את זה.

יואב בן צור: אני רק רוצה לציין נקודה כלשהי.

רות קלדרון: סליחה, אבל התשובה שאתה יכול לענות כרגע היא כן או לא לגבי העברה לוועדה.

רות קלדרון: אני מצטערת.

רות קלדרון: זה לפי התקנון.

יואב בן צור: התשובה היא כן.

רות קלדרון: תודה.

יואב בן צור: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואב בן צור: בסדר?

רות קלדרון: כן, תודה רבה.

יואב בן צור: יש לי זכות לומר כמה מילים?

רות קלדרון: האמת שלא עכשיו.

רות קלדרון: אני מצטערת.

יואב בן צור: לא?

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: להצעת החוק הבאה אני מזמינה את חבר הכנסת יעקב אשר.

דב ליפמן: – – –

איתן כבל: הצבעה, הצבעה.

רות קלדרון: סליחה, סליחה.

רות קלדרון: הצבעה.

איתן כבל: לא נורא, לא נורא.

רות קלדרון: כולם יושבים.

רות קלדרון: אני מפעילה הצבעה.

איתן כבל: – – –

רות קלדרון: סליחה?

איתן כבל: סתם צחקתי.

רות קלדרון: מי בעד ומי נגד העברת ההצעה כהצעה לסדר-היום לוועדת הבריאות, עבודה ורווחה?

רות קלדרון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ד–2014, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

איתן כבל: איפה החבר'ה שלך?

איתן כבל: יכולנו להפיל את הממשלה.

רות קלדרון: איפה האופוזיציה?

רות קלדרון: בעד – 18, אין מתנגדים.

רות קלדרון: ההצעה התקבלה, ותעבור כהצעה לסדר-היום לוועדה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2636/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אני מזמינה עכשיו את חבר הכנסת יעקב אשר להציע את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חישוב שווי שימוש ברכב לשומרי שבת וחג), שלו ושל קבוצת חברי הכנסת.

רות קלדרון: ישיב סגן שר האוצר מיקי לוי.

קריאה: – – – הצעה לסדר-היום.

קריאה: זו לא הצעה לסדר-היום.

רות קלדרון: אני חושבת שזה יעבור להיות.

קריאה: – – –

רות קלדרון: הקודם?

קריאה: – – –

רות קלדרון: זאת תהיה ההצעה שלנו.

רות קלדרון: כן.

לא, זה הופך להצעה לסדר-היום.

רות קלדרון: כן, אם אתה מסכים.

תזכירי לי בסוף שאני אגיד את זה, בסדר?

רות קלדרון: בסדר גמור.

רות קלדרון: אדוני, בבקשה.

רות קלדרון: יש לך עשר דקות.

גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, תרשו לי להביע את השתתפותנו בצער על האסון הנורא שקרה ובצער משפחות הנרצחים הקדושים ובצער על מותו של השוטר רס"מ זידאן סייף שחירף נפשו והציל רבים, ואף יותר מזה – הראה ושיפר מאוד את ההסתכלות על איך באמת פועל שוטר גם כשזה לא תפקידו הספציפי.

הימים האלה הם ימים קשים.

האנשים שנרצחו אתמול, נרצחו בתוך בית-כנסת, כשהם עטורים בטליתות ותפילין, אנשים שקשרו את עצמם כל חייהם, "אדם כי ימות באהל", והמיתו עצמם באוהלה של תורה ומתו על קידוש השם בתוך אוהלה של תורה, בתוך בית-המדרש.

לצערנו הרב, בתקופה האחרונה אנו שוב חווים פיגועים ברחובות, אך אתמול נחצה קו אדום בפגיעה בתוך מבנה דתי, בתוך בית-כנסת.

החשש הגדול הוא שההסלמה הנוכחית תקבל את הצבע הדתי, וזה קורה גם בגלל טעויות שאנשים עושים וגם בגלל מערכת הסברה משומנת של אויבינו, שמנסים לצייר כאילו פוגעים בדברים דתיים שלהם ולכן צריכים לפגוע בדברים דתיים אחרים.

אותם אנשים – ואנחנו הרי יודעים שלא מדובר על שום שינוי בנושא הר-הבית, ולא הולכים לשנות שום דבר, וההלכה, שהיא בעצם היסוד של הדת, גם אוסרת על יהודים לעלות להר-הבית מטעמי קדושה – אלא שאותם אנשים, אולי בחוסר אחריות, הופכים את הר-הבית לנושא שמצית את המצב, שגם ככה הוא נפיץ מאוד, לחינם.

צביעת הסכסוך הזה על רקע כזה היא מסוכנת, מיותרת וחסרת אחריות.

אינני מתכוון לעניין הריבונות במקום; על כך אין חולק בין כולנו.

אבל הפעולות הללו, שנעשות כביכול בשם הדת, רק פוגעות בריבונות ולא מחזקות אותה.

אני פונה לשר לביטחון פנים ולרשויות המתאימות: אני מקווה שהרגיעה תשוב בקרוב, אבל עד שהיא תשוב יש לאבטח ולשים עין ואבטחה במוסדות ציבור בכלל ובמוסדות דת בפרט בימים אלה.

ראינו שמקומות כאלה, שהם הומי אנשים, עלולים להיות חשופים, כפי שראינו אתמול, ורק בסייעתא דשמיא ובנס גדול ובפעולתם המסורה והאמיצה של השוטרים נמנע אסון גדול יותר.

אני תקווה, ואני יודע שנתגבר על הדברים האלה, אבל נתגבר על הדברים האלה בזכות האמונה שלנו בצדקת דרכנו, שבאה מתוך תורתנו הקדושה.

אנחנו רואים מה קורה בעולם.

מיטב המסבירנים של מדינת ישראל לא מצליחים להסביר לתקשורת העולמית.

ראינו איך מסלפים את הדברים.

ראינו איך הופכים את התוקף לנתקף והפוך.

לכן רק כשנתחזק באמונה שלנו, רק כשנבוא ונגיד שאנחנו כאן בארץ הזאת מפני שאנחנו אנשים ששומרים על המסורת שלנו, שומרים על ספר הספרים שלנו, על ההלכות שבו, נבוא עם טיעון חזק, שזה הטיעון האמיתי למה שאנחנו עושים כאן, למורת רוחם של מיליוני שכנינו.

לסיום החלק הזה, ותכף אתייחס להצעת החוק, אני מקווה שאולי אנחנו באמת, כמו שאומרים גדולי הדור – וכך כתב היום מרן הרב שטיינמן, שאנחנו בחבלי משיח.

חז"ל בסנהדרין: מה יעשה אדם ויינצל מחבלי משיח?

יעסוק בתורה ובגמילות חסדים.

כל אחד באמונתו, אבל הבית הזה צריך להיות גם בית שיחזק את לימוד התורה ולא יחליש אותו, יחזק את הערבות ההדדית ואת גמילות החסדים ולא יזניח אנשים רעבים.

כך, בכוח זה, נינצל מחבלי משיח, ונקווה שמשיח צדקנו יבוא בקרוב ויגאל אותנו גם מתקופה קשה זו.

יעקב פרי: אמן.

גברתי היושבת-ראש, אני העליתי הצעה לוועדת שרים.

יעלה תכף בוודאי סגן השר ויסביר את ההתנגדות – ואני לא מבין אותה.

אנחנו חווים כאן, בכנסת הזאת, המון חוקים, לפעמים בדקויות קטנות, כדי להביא לשוויון כזה או אחר ולמנוע אפליה או למנוע דברים שלא צריכים להיות בין דם לדם, בין דין לדין, בין אדם לאדם.

יש במדינת ישראל מס שנקרא שווי שימוש ברכב.

המס הזה חושב על-פי כל מיני פרמטרים.

בבסיסו, בעצם, הוא אומר, שרכב שאדם שמקבל במקום עבודתו, לא רכב לעבודה בלבד – יש הגדרה של רכב עבודה, שעליו אין חיוב במס כי הוא רכב לצורכי עבודה בלבד – אבל רכב שהוא לצורכי עבודה והאדם גם נוסע בו לביתו ומשתמש בו, כחלק מההטבה, הוא משלם שווי מס על-פי פרמטרים כאלה ואחרים.

מאיר שטרית: כמו חברי הכנסת.

גם.

אבל עובדים ברשויות מקומיות, עובדים – אין לי כרגע המספר, נדמה לי שזה כ-300,000 אנשים שזכאים או שמשלמים את המס הזה – זכאים לרכב אבל משלמים את המס הזה, פקידי ממשלה וכו' וכו'.

חלק מהחישוב זה כמובן שהאדם משתמש בזה גם לעצמו.

בעם ישראל יש ציבור רחב מאוד שאינו משתמש ברכב בשבתות ובחגים – ציבור חרדי וציבור דתי-לאומי וציבור מסורתי.

ובעצם, אם עושים את החשבון, יש לנו 58 ימי שבת וחג בשנה.

ב-58 הימים האלה הרכב של האדם הדתי מושבת, לא נמצא, לא קיים, לא נוסע, תורם בזה גם לקדושת השבת אבל גם אולי לאיכות הסביבה ודברים נוספים.

אני מקווה שיגיע יום – –

רות קלדרון: – – –

– – שבכלל השבת תהיה שבת לגמרי, אולי גם בזה נזכה לביאת המשיח.

את יודעת שאם ישראל ישמרו שתי שבתות, אומר המדרש, אז יבוא משיח צדקנו – –

רות קלדרון: זה מפלגות של – – –

– – ואנחנו צריכים אותו היום יותר מתמיד.

כך שאם אנחנו לוקחים גם את הימים שבהם לא עובדים, הרי לא ניקח את 58 הימים מול 364 ימים אלא מול הימים שאנשים לא עובדים – יש חמישה ימי עבודה, וכו' – בכ-50% מהימים האלה שהם הימים שבהם האדם יכול להשתמש ברכב, האדם הדתי ששומר על אמונתו ולא נוסע בשבת, לא משתמש ברכב, אז למה הוא צריך לשלם את אותו מס כמו האדם הרגיל?

אז תגידו: איך נפקח על זה, וכו'.

הביטוח לא יחול בשבת.

יש הרבה דברים שאפשר לעשות בצורה כזאת שלא יקרה חלילה שמישהו ינצל את זה כי הוא לא יכול, ואין בזה שום בעיה.

אני שואל אתכם, חברי הממשלה או חברי ועדת השרים: איפה השוויוניות פה?

זה לא איזה מענק לסקטור מסוים, זה פשוט שוויוניות אמיתית והטלת מס נכון, על-פי השימוש ולא על-פי סתם איזה דבר כללי שאיננו נכון לגבי אותם אנשים שכך הם נוהגים וכך הם ינהגו לעד.

רות קלדרון: בבקשה להתחיל לסיים.

אני מתפלא על אנשי הבית היהודי שיושבים בוועדת השרים, ומדובר גם בציבור בוחריהם – –

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

– – ודבר כזה בהחלט היה נכון לעשות אותו, צריך היה לעשות אותו; הוא נכון, הוא שוויוני, הוא שוויוני הרבה יותר מכמה חוקים כאלה שעוררו כאן מחלוקות גדולות על דברים מאוד רחוקים של שוויוניות, חוקים שאני לא רוצה לתת אותם כדוגמאות, שמחפשים לראות איפה אדם – שלא כל כך בדיוק בצורה רגילה כזו או אחרת – לא ייפגע מזה שהוא אחר.

אז למה אדם ששומר שבת, ועושה את זה מטעמים אידיאולוגיים, צריך עוד להיפגע מזה במס לא נכון?

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

ולכן אני מבקש לשקול זאת שוב, אדוני סגן השר, לפני שאתה – –

רות קלדרון: עונה.

– – מסביר לי למה אי-אפשר לאשר את זה, לשקול את הדבר הזה שוב.

הוא דבר צודק, הגיוני, נכון, לא סקטוריאלי, כי יש הרבה שומרי שבת שאינם ממצביעי דגל התורה ואפילו לא הבית היהודי.

תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: סגן שר האוצר מיקי לוי, אתה מוזמן להשיב.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני, יש לרשותך – – –

לא ציינתי שזה הצעה לסדר-היום.

רות קלדרון: סליחה ששכחתי.

רות קלדרון: המציע מציע להעביר את זה כהצעה לסדר-היום לוועדה – – –

– – –

רות קלדרון: סגן השר יציע ואתה תסכים, בסדר?

רות קלדרון: לוועדת הכספים.

הגענו להסכמה בינינו.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יתרונן של תקנות מס הכנסה הוא בפשטותן ואחידותן ובאחידות יישומן.

מיקי לוי: הפחתת שווי השימוש ברכב לאוכלוסייה מסוימת עלולה להוביל למדרון חלקלק ולבקשת הפחתה מצד קבוצות נוספות, כגון מי שרוב נסיעותיו במסגרת עבודתו וכו'.

מיקי לוי: בנוסף, יש לציין כי ההצעה אינה ניתנת לבדיקה ולאכיפה, וגם אם לצורך העניין הוא יביא אישור מחברת ביטוח אחת, אפשר לעשות ביטוח לשבתות וחגים בחברת ביטוח אחרת, וזה לא בדיוק מקור הבדיקה – – –

– – – בליסינג הוא לא עושה את הביטוח – – –

מיקי לוי: כל הבקשה – – –

בליסינג הוא לא עושה את הביטוח.

הוא לא יכול להביא ביטוח ממקום אחר – – –

מיקי לוי: כן, אבל כל חברת ביטוח תשמח לעשות לך ביטוח נוסף על שישי-שבת.

מיקי לוי: אבל לא בזה עסקינן.

אוי, נו, באמת.

מיקי לוי: בנוסף, יש לציין כי ההצעה איננה ניתנת לבדיקה ואכיפה, ומבוססת על הצהרת העובד בלבד.

מיקי לוי: אין אפשרות, לא למפקח מס הכנסה ולא למעביד, לבדוק אם אכן לא נעשה שימוש ברכב בשבת.

מיקי לוי: לסיום, גברתי היושבת-ראש, האוצר מעריך את עלותה התקציבית של ההצעה בכ-250 מיליון שקלים בשנה, וזאת ללא שמצוין בהצעה מקור תקציבי למימון ההצעה.

מיקי לוי: אני מקבל את בקשתו של חבר הכנסת אשר להעביר את ההצעה כהצעה לסדר-היום.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: יש הסכמה להעביר את ההצעה כהצעה – – –

יש הסכמה להעביר – – – אבל יש – – –

רות קלדרון: אנחנו נעשה קודם כול הצבעה ואז – – –

– – – ממש מוכתב.

רות קלדרון: אוקיי.

רות קלדרון: אני מפעילה הצבעה על העברת ההצעה הזאת לוועדת הכספים.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חישוב שווי שימוש ברכב לשומרי שבת וחג), התשע"ד–2014, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

רות קלדרון: 13 בעד, אין מתנגדים.

רות קלדרון: ההצעה עברה כהצעה לסדר-היום לוועדת הכספים.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2518/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אנחנו נמשיך הלאה.

רות קלדרון: אני מזמינה את חבר הכנסת אייכלר להציע את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לתלוש מזון בעד ילד הנמצא מתחת לקו העוני).

רות קלדרון: ישיב, נדמה לי, השר – – –

יעקב פרי: – – –

רות קלדרון: השר יעקב פרי.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני, יש לך עשר דקות.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, לפני כ-11 שנים, בשנת 2003, הגשתי לכנסת הצעה לחלוקת תלושי מזון לילדים עניים.

ישראל אייכלר: השר באוצר, נדמה לי, באותם ימים היה השר שטרית.

ישראל אייכלר: והרעיון הוא פשוט – כאשר אנחנו מציינים היום את היום הבין-לאומי לזכויות הילד, וכאשר ישראל זכתה לאחר הרבה שנים של מאבק על שוויון, שוויון, שוויון, שוויון, הגיעה למצב שהיא המדינה הרביעית בעולם המערבי בעוני הילדים, בחוסר השוויון בין עשירים לעניים, בצורה הכי ברוטלית, בצורה הכי בלתי מתחשבת מכל מדינות מערב-אירופה.

ישראל אייכלר: יש רעיון בארצות-הברית שנקרא Food Stamps, זאת אומרת תלושי מזון שבאמצעותם המדינה רוצה להיות בטוחה שאין ילדים רעבים.

ישראל אייכלר: כי הייתה טענה בארצות-הברית שאותן משפחות אינן יכולות לכלכל את עצמן, או אפילו הורים שכן עובדים ומתפרנסים אבל מעדיפים להמר עם הכספים או לבלות עם הכספים או לעשות כל מיני מעשים בלתי אחראיים של שתייה וכדומה ולהשאיר את הילדים רעבים.

ישראל אייכלר: לכן ארצות-הברית הגדולה הוציאה מה שנקרא Food Stamps, Food Coupons, זאת אומרת קופונים שאפשר לקנות בהם רק מזון ודברים לבריאות הילד ובריאות המשפחה, והאבא לא יכול להכניס את זה לחשבון הבנק בשביל לכסות חובות או לקנות אלכוהול או דברים כאלה.

ישראל אייכלר: זה רעיון מאוד פשוט ומאוד אנושי, ועובד והוכח; וגם אנשי הרפואה בארצות-הברית אמרו שילד שאוכל הוא יותר בריא מאשר ילד שאוכל פחות.

ישראל אייכלר: ביקשתי בסך הכול אז מהממשלה, שהייתה אז בטרנס נוראי ואכזרי של קיצוץ קצבאות הילדים, בראשות שר האוצר דאז בנימין נתניהו – אם מישהו מכיר או יודע, נא לפנות למוקד – הוא היום ראש הממשלה; וביקשתי: אתם מקצצים, אתם פוגעים.

ישראל אייכלר: המצב היה קשה מאוד, העשירים לא היו מספיק עשירים, העניים לא היו מספיק עניים, היו צריכים לעשות את הפער האדיר, שאנחנו עכשיו, אחרי 11 שנה, יכולים לראות איזה אסון חברתי זה גרם, כל קיצוצי קצבאות הילדים דאז.

ישראל אייכלר: ואז אמרו לי: לא, אתה רוצה להוציא לעולם – נדמה לי שציטטו אפילו את אריק שרון, ראש הממשלה דאז – יוציאו לעולם עלילה שילדי ישראל אין להם מה לאכול וצריך לתת להם קופונים שיוכלו ללכת למכולת לקנות אוכל?

ישראל אייכלר: בושה למדינה.

ישראל אייכלר: בושה הרבה יותר גדולה למדינה שעד היום הזה העוני רק העמיק, הקיצוצים רק העמיקו, והבזבוזים האדירים בתקציב המדינה, של מאות מיליארדים שמתחלקים בין המקורבים לצלחת, הרבה הרבה יותר גדולים.

ישראל אייכלר: לא רק עובדי מדינה שאינם עובדים אלא באים לעבודה ומקבלים משכורת על חשבון משלם המסים במגזר הפרטי, אלא גם ובעיקר אלה שזוכים במכרזים על-ידי הפקידים האלה באוצר ובמשרד התעשייה והמסחר, שהתעשרו במיליארדים בכל העסקאות.

ישראל אייכלר: המשק צמח, האזרח – צנח.

ישראל אייכלר: ולכן אני מציע עכשיו הצעה מאוד מאוד מעשית; שיחזירו את הרעיון לאמץ משהו טוב מארצות-הברית.

ישראל אייכלר: את כל תועבות ארצות-הברית כבר הביאו לפה, רק את הדבר הטוב, שהיא מדינת חסד, מלכות של חסד, שנותנת אוכל לכל ילד, את זה אי-אפשר להביא לפה.

ישראל אייכלר: למה אי-אפשר, ריבונו של עולם?

ישראל אייכלר: הרי אנחנו לא מפרנסים את ילדי העניים, אנחנו צריכים לזכור את זה; חז"ל אומרים את זה, שיותר משהעשיר מפרנס את העני, העני מעשיר את העשיר.

ישראל אייכלר: אפילו בקפיטליזם האכזרי של ארצות-הברית הבינו החברות הגדולות שהן חייבות להפריש לפחות 20% מהכנסותיהן לצורכי צדקה.

ישראל אייכלר: המיליארדרים הגדולים ביותר יודעים לתת לצורכי צדקה, והחברות הישראליות הן המפרישות הכי פחות כסף לצורכי צדקה.

ישראל אייכלר: הן עושות הרבה יחצנות בקצת צדקה שהן עושות, אבל באחוזים הן נותנות מעט מאוד.

ישראל אייכלר: אז מה אנחנו מבקשים בסך הכול?

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שכל ילד, כל אזרח, יקבל תלוש מזון, שנדע שיש לו מה לאכול.

ישראל אייכלר: ושוב, זה לא קשור לעבודה.

ישראל אייכלר: גם אנשים עובדים, רוב העניים בישראל הם כשההורים עובדים.

ישראל אייכלר: ואת זה כל הסקרים הוכיחו.

ישראל אייכלר: הרי הייתה פה עלילה כאילו אנשים לא רוצים לעבוד.

ישראל אייכלר: היחידים שאני מכיר שלא רוצים לעבוד אלה האנשים במגזר הציבורי – לא כולם, כמובן – שמתי שאתה בא הם לא נמצאים במשרד; מעבירים בבוקר את הכרטיס ואחר כך אחר-הצהריים – גם בזמן קבלת קהל.

ישראל אייכלר: אבל רוב האנשים רוצים לעבוד, ובעיקר במגזר הפרטי, אבל אין מקומות עבודה.

ישראל אייכלר: מצד אחד יש עובדים זרים שלוקחים את כל מקומות העבודה בשכר נמוך, ואנשים לא רוצים להעסיק בשכר הוגן אזרחי ישראל, וגם למגזר הציבורי, כמובן, מי שאין לו פרוטקציה ואין לו קשרים לא יכול להיכנס.

ישראל אייכלר: ולכן, כאשר המדינה הזאת מיטלטלת בין שתי שיטות כלכליות – מצד אחד נשארו פה שאריות של סוציאליזם, של ועדי עובדים חזקים ששומרים על אלה שלא רוצים לעבוד, ומצד שני קפיטליזם אכזרי שמתעלם מהאנשים שרוצים לעבוד, וכל מיני חברות עובדי קבלן וכל מיני דברים כאלה, של אנשים שעובדים קשה ומנצלים אותם.

ישראל אייכלר: לפחות במקום שיהיו רק בתי-תמחוי, שאנשים יצטרכו להתבייש ולהיכנס לשם, לתת להם את מה שמקובל בארצות-הברית – אני שוב מראה את זה, שזה לא בושה שם, שיש תלושי מזון.

ישראל אייכלר: למה לא לעשות את זה?

ישראל אייכלר: התוכנית הזאת מספקת מזון גם לאדם שאין לו הכנסה וגם לאדם שיש לו הכנסה אבל עדיין לא הגיע אל מעל לקו העוני.

ישראל אייכלר: את הערך של תלושי המזון אפשר לקבוע, אפשר לשבת, כדי שזה גם יפרנס את המפעלים שמייצרים מזון, גם את העובדים של מפעלי המזון זה מפרנס, וזה טוב לכולם – זה טוב למדינה, זה טוב גם לבריאות.

ישראל אייכלר: ואל תגידו לי שלממשלה אין כסף; את זה אני לא רוצה לשמוע.

ישראל אייכלר: ממשלה שמוציאה מכיסי האזרחים קרוב ל-400 מיליארד שקל בשנה, כולל התשלום של ארצות-הברית של כמה מיליארדים בשנה, שמתחלקים לכל מיני צרכים, שאני יכול לאהוב או לא לאהוב – למשל, תקציבי התרבות.

ישראל אייכלר: אומרים לנו שהתרבות התורנית והחרדית צריכה לממן את עצמה, ואני בעד, אבל מי אומר – במדינה כזאת, שיש בה כל כך הרבה תרבויות – שהאזרח לא צריך לממן את התרבות שלה והמדינה צריכה לסבסד במיליארד שקלים תרבות לעשירים?

ישראל אייכלר: מדובר על תרבות לעניים – גם את זה אני מבין.

ישראל אייכלר: אמנים שאין להם מה לאכול – גם את זה אני מבין.

ישראל אייכלר: אבל תרבות לעשירים ולכל מיני קונצרטים של אנשים שיש להם לשלם?

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: האם זה יותר חשוב מרעב של תינוקות, של ילדים, של זקנים ושל קשישים?

ישראל אייכלר: האם זה פחות חשוב מהוצאות אחרות?

ישראל אייכלר: אבל אני לא צריך להגיע לזה.

ישראל אייכלר: אפשר לתת גם את מיליארד השקל לתרבות.

ישראל אייכלר: יש מאות מיליארדים שהמדינה הזאת מחלקת ומבזבזת, ואני לא רוצה לדבר על עשרות מיליארדים שנשרפו, גם בהתנתקות, וגם בגדר ההפרדה שלא הצליחה, בכל מיני דברים כאלה.

ישראל אייכלר: יש המון כסף, יש כסף.

ישראל אייכלר: השאלה אם יש כסף לאדון זה או יש כסף לאדון אחר.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה כסף לכולם.

ישראל אייכלר: וזה הדבר השוויוני ביותר – מי שמדבר על שוויון.

ישראל אייכלר: מדברים על שוויון מגדרי, שוויון בין זקנים לצעירים, שוויון בין ג'ינג'ים ללבנים – הכול שוויון.

ישראל אייכלר: רק בין עשירים לעניים אסור שיהיה יותר שוויון, פחות פערים?

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה לעבור את הזמן שהוקצב לי, אבל בתוך הזמן – – –

פנינה תמנו: יש לך שתי דקות.

ישראל אייכלר: שתי דקות.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה בשתי דקות אלה לומר שכבר אז, גם השר שטרית, שהיה אז שר האוצר, נדמה לי, אמר שצריך לשקול את הדבר הזה והוא לא שולל את זה, והוא דיבר על זה, והוא אמר שהוא מציע שנעביר את זה לוועדה.

ישראל אייכלר: הוא אמר – מפרוטוקול הכנסת: יש בזה היגיון מסוים שאני לא שולל אותו.

ישראל אייכלר: האמריקנים חושבים ישר; ההיגיון בתלושי מזון – כשאתה קונה תלושי מזון, אתה עושה עסקאות עם סוחרי מזון גדולים.

ישראל אייכלר: על אותו שקל אתה מקבל הרבה יותר סחורה ממה שהיית יכול לקנות בסופרמרקט עם אותו כסף שהוא מקבל.

ישראל אייכלר: והוא מסביר בטוב טעם ודעת למה זה דבר טוב ויפה.

ישראל אייכלר: אבל אז הוא אמר שנדון על זה, רק על הכסף שנשאר, זאת אומרת שמקציבים כבר למשפחה, וחלק לתת לתלושים, והוא מוכן לדון על זה.

ישראל אייכלר: עד היום, השר שטרית – השר לשעבר, אולי לעתיד, שטרית – עד היום הוועדה עוד לא התכנסה לדון בהצעתי.

מאיר שטרית: לצערי.

ישראל אייכלר: אז היום ביקשתי, כדי להגיש את הצעת החוק – אמר לי יושב-ראש הקואליציה: אולי תהפוך את זה להצעה לסדר-היום?

ישראל אייכלר: אמרתי: יש לי הצעה לסדר-היום מלפני 11 שנה, תואיל בטובך לדאוג שידונו בזה בוועדת הכספים?

ישראל אייכלר: אז הוא אומר:

ישראל אייכלר: מבטיח לך שאם היום זה יעבור, אדאג שזה יידון בוועדת הכספים, עם האנשים המקצועיים, בצורה הכי רצינית.

ישראל אייכלר: לכן הסכמתי, ואגיד את זה רק אחרי שהשר יענה לי, למה הסכמתי בהצעת החוק שלי.

ישראל אייכלר: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

פנינה תמנו: יעלה להשיב השר יעקב פרי; כמובן, בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אייכלר, תשובת שר הרווחה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לתלוש מזון בעד ילד הנמצא מתחת לקו העוני), התשע"ד–2014.

יעקב פרי: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע כי המוסד לביטוח לאומי ייתן תלושי מזון להורה מבוטח בעד כל אחד מילדיו בכל משפחה הנמצאת מתחת לקו העוני.

יעקב פרי: הצעת החוק מתייחסת ללא ספק לסוגיה סבוכה, הן ברמת קביעת המדיניות והן ברמת התפעול, אך היא איננה מפורטת דייה ונמנעת מלהתייחס להיבטים שיהיו חיוניים לביצועה ולקבלת הכרעה.

יעקב פרי: למשל, לא מפורטים בה הסכומים שיוענקו, המתווה לקביעת קו העוני, שלצערנו אינו מוגדר היום בחקיקה, והיחס שבין גמלה חדשה זו לבין גמלאות הקיום הקיימות, שלאו דווקא נגזרות מקו העוני.

יעקב פרי: עוד יצוין, כי שיטת התגמול המוצעת באמצעות תלושים אינה קיימת במוסד לביטוח לאומי, וכמעט שאינה קיימת במדינות העולם המערבי.

יעקב פרי: זוהי שיטה לא מקובלת, המקטלגת את העניים ולא מאפשרת להם חופש בחירה, וללא ספק תחייב הקמת מערך לוגיסטי חדש, על כל המשתמע מכך.

יעקב פרי: לעניין הביטחון התזונתי מציין שר הרווחה כי אחד הצעדים המשמעותיים שננקטו על-ידיו, כחלק מהמאבק בעוני, בנושא הביטחון התזונתי הוא הפרויקט להגברת הביטחון התזונתי, שעבורו הקצתה הממשלה 230 מיליון שקלים מתקציבה.

ישראל אייכלר: – – – ועדת אלאלוף היו הרבה יותר מיליארדים.

יעקב פרי: נכון.

ישראל אייכלר: אז איך אתה מדבר על ביטחון תזונתי?

יעקב פרי: הפרויקט נועד, בין היתר, לסייע במפעל הזנה לאספקת ארוחות לאוכלוסיות נזקקות, 70,000 ילדים נוספו למפעל ההזנה, אלפי עובדים עניים בעלי צרכים מיוחדים מקבלים כל יום ארוחה חמה, וב-114 מוקדים של מועדוני קשישים ברחבי הארץ מוגשת ארוחה חמה.

יעקב פרי: נוסף על כך, החל ב-2013 ניתנים כרטיסים מגנטיים לקשישים נזקקים, ומי שאין באפשרותו לבצע את רכישת המזון מקבל משלוח מזון לביתו.

יעקב פרי: נוסף על כך הועברו 10 מיליוני שקלים לביטחון תזונתי של עולים חדשים קשישים הנמצאים במרכזים לעולים.

יעקב פרי: עוד יצוין כי המוסד לביטוח לאומי משלם כיום גמלאות קיום לפי מבחני הכנסה כאלה ואחרים, וכי גמלאות אלה אמורות לענות בעיקר על הצורך במזון; לצורכי הדיור והבריאות אחראיות רשויות מדינה אחרות.

יעקב פרי: הגמלאות האמורות, לפי חוק הבטחת הכנסה, משולמות בשיעורים המביאים בחשבון גם את הרכבו של התא המשפחתי.

יעקב פרי: אני מבין, חבר הכנסת אייכלר, שאתה מוכן להפוך את זה להצעה לסדר-היום.

ישראל אייכלר: כן.

פנינה תמנו: אז הצעת החוק – – –

ישראל אייכלר: לפי ההצעה – – – תידון בוועדה.

קריאה: עבודה ורווחה.

פנינה תמנו: האם זה מה שהסכים לו השר?

יעקב פרי: הממשלה, כן.

יעקב פרי: הממשלה מוכנה להפוך את ההצעה להצעה לסדר-היום, והיא תידון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ישראל אייכלר: או בוועדת הכספים – – –

יעקב פרי: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נכון?

יעקב פרי: כן.

פנינה תמנו: אז אנחנו קודם כול מצביעים על העברת הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לתלוש מזון בעד ילד הנמצא מתחת לקו העוני), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

פנינה תמנו: מי שבעד – בבקשה, הצבעה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לתלוש מזון בעד ילד הנמצא מתחת לקו העוני), התשע"ד–2014, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד העברה לוועדה, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: מכיוון שעלו פה הצעות לוועדות שונות, ההצעה תעבור לוועדת הכנסת.

קריאות: – – –

פנינה תמנו: יש הסכמה?

קריאה: עבודה ורווחה.

פנינה תמנו: אז ההצעה תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כפי שאמרתי מלכתחילה.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/312/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ואנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות להטבות לקטועי ידיים על-פי הסכם הניידות), התשע"ג–2013.

פנינה תמנו: מי שיציג את החוק – חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

פנינה תמנו: לאחר מכן הממשלה תשיב.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, האמת שאת החוק הזה אני מביא כבר בפעם השנייה ואני בטוח שהממשלה תתנגד, אבל למה היא מתנגדת, אני באמת לא יודע.

עפו אגבאריה: החוק בא להיטיב עם אנשים קטועי ידיים, שאפשר – – –

יעקב פרי: ועדת השרים לא התנגדה, היא ביקשה לדחות בחודשיים.

יעקב פרי: אבל אני אענה, זה בסדר.

עפו אגבאריה: כן?

עפו אגבאריה: טוב.

יעקב פרי: אבל אתה הופך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום, אני מניח.

פנינה תמנו: אם תהפוך את זה להצעה לסדר-היום, יכול להיות שתגיעו להסכמות.

פנינה תמנו: אז בבקשה.

עפו אגבאריה: קודם כול, ההצעה הזו היא לא כל כך הצעה תקציבית, היא הרבה פחות.

עפו אגבאריה: בסך הכול, כנראה יש שניים או שלושה אנשים במדינת ישראל שהם קטועי ידיים שזקוקים לאישור החוק הזה.

יעקב פרי: אם איני טועה, בוועדת השרים שאלו על המספר, וניתן המספר עשרה.

עפו אגבאריה: עשרה סך הכול, אבל מתוכם שניים או שלושה שיש להם רישיון.

עפו אגבאריה: אל תשכח, זה הרי כל מה שהיה צריך, שלאנשים האלה תהיה אפשרות להגיע לרכב במימון הביטוח הלאומי.

פנינה תמנו: וזה פתרון, שאתה אומר, לשני אנשים?

עפו אגבאריה: שניים או שלושה אנשים, אני לא יודע בדיוק – – –

פנינה תמנו: בשביל זה צריך חוק?

עפו אגבאריה: כן.

פנינה תמנו: בשביל זה צריך חוק?

עפו אגבאריה: בשביל זה צריך חוק.

עפו אגבאריה: וזו הבעיה, שבסופו של דבר, אפילו כשאני מביא חוק – הרי מה קורה תמיד, השר פרי?

עפו אגבאריה: אומרים: חברי הכנסת הערבים תמיד מדברים על העניין הפלסטיני ותמיד מביאים את החוקים שהם – ואז הממשלה מתנגדת.

פנינה תמנו: חבר הכנסת עפו אגבאריה, עליך אני יכולה להעיד אחרת.

פנינה תמנו: אתה הבאת לפה הצעות – ביום החולה היית בין המובילים.

עפו אגבאריה: נכון, גם ביום החולה, וגם בסוכרת וגם בנזקקים, וגם בעוני.

עפו אגבאריה: על זה אנחנו מדברים.

עפו אגבאריה: אבל אוקיי, יש סטיגמה.

עפו אגבאריה: אבל ברגע שאנחנו אפילו מביאים חוק כזה, אז משום מה גם כן מתנגדים.

עפו אגבאריה: יש דבר שאני חייב לספר.

עפו אגבאריה: כאשר הצעתי את החוק על 25 ק"ג של מלט, שק מלט, כשאני הצעתי אותו החוק הזה נפל; כאשר מישהו אחר הציע אותו, זה עבר – אבל מהקואליציה.

עפו אגבאריה: וזה בסדר, אני שמח על זה, אבל ההצעה הייתה שלי.

עפו אגבאריה: אני שמח שבסופו של דבר אפשר – – –

יעקב פרי: – – –

פנינה תמנו: אבל הרי אתה יודע שלא מדובר רק בחברי הכנסת הערבים, באמת.

פנינה תמנו: זה קשור לאופוזיציה–קואליציה.

עפו אגבאריה: רק אתמול דיברנו על הגזענות.

עפו אגבאריה: זה אני יודע.

עפו אגבאריה: יש פה אופוזיציה ויש קואליציה.

עפו אגבאריה: זה גם מטעמים קואליציוניים וגם מטעמים – גם, אולי, מה שאנחנו ציינו אתמול, יום המאבק בגזענות, שאנחנו סובלים מזה, גם אני וגם את, אבל אנחנו נמצאים היום במקום כזה – – –

פנינה תמנו: במקום כזה שלא נעשה תחרות.

עפו אגבאריה: לא נעשה תחרות.

עפו אגבאריה: אני הייתי מקווה שהדבר הזה – באמת, שלא תהיה תחרות בינינו למי מתייחסים ביתר גזענות.

פנינה תמנו: בהחלט.

יעקב מרגי: שאני אתערב בדיון, או מספיק שניכם?

עפו אגבאריה: אתה יכול להתערב, גם אתה הרי באותו – – –

יעקב מרגי: לכן לא אתערב.

עפו אגבאריה: נכון.

עפו אגבאריה: אתה ראית את התגובות על העניין של הילד האתיופי שאתמול דיברנו עליו.

עפו אגבאריה: היו תגובות ממש מחרידות.

עפו אגבאריה: כשהאנשים דיברו, כתבו את התגובות שלהם בפייסבוק, ואפילו בכתבה, ב-ynet, אז כתבו: מה אתם רוצים, השוטרים שטיפלו באתיופי הם מזרחים; אז הם מזרחים, אין להם – הם לא מבינים כלום, הם דבילים והם ברברים – ככה כתבו – כי הם מזרחים, והאופי שלהם הוא של רצחנות וברבריות כמו הערבים.

עפו אגבאריה: אז בוא לא נתחרה, בסדר?

יעקב מרגי: עבירה גוררת עבירה.

עפו אגבאריה: כן, כן.

עפו אגבאריה: עבירה גוררת עבירה, אבל זו עבירה שמתחילה מהראש.

עפו אגבאריה: הלוואי שאת זה היינו – – – אז אני בסוף, כבוד השר, הסכמתי להעביר את הצעת החוק להצעה לסדר-היום, אבל אני רציתי לעשות את זה עוד לפני דצמבר, עוד לפני סוף המושב, שנדון בזה בוועדת העבודה והרווחה.

עפו אגבאריה: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

פנינה תמנו: יעלה להשיב מטעם הממשלה השר יעקב פרי, שהוא גם חבר כנסת.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עפו אגבאריה, תשובת שר הרווחה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות להטבות לקטועי ידיים על-פי הסכם הניידות).

יעקב פרי: חוק הביטוח הלאומי מסמיך את המוסד לביטוח לאומי לערוך הסכמים למתן הטבות סוציאליות שאינן ניתנות מכוח חוק הביטוח הלאומי.

יעקב פרי: בשנת 1997 נחתם בין המוסד לביטוח לאומי ובין משרד האוצר הסכם בדבר מתן גמלת ניידות.

יעקב פרי: מטרת הגמלה היא לסייע לנכים שלהם מוגבלות בניידות לממן את ההוצאות הנדרשות להתמודדות יומיומית עם קשיי הניידות.

יעקב פרי: הצעת החוק שלך, חבר הכנסת אגבאריה, מבקשת לתקן את הסכם האמור כך שההטבות שלפי ההסכם תוענקנה גם לקטועי ידיים מהמרפק ומעלה המחזיקים ברישיון נהיגה.

יעקב פרי: שר הרווחה ער לקושי האמיתי העומד בפני נכים קטועי גפיים עליונות ובפני סוגים נוספים של בעלי לקויות המגבילות את יכולת הניידות אף שאינן בגפיים התחתונות.

יעקב פרי: בחודשים האחרונים נעשים מאמצים לתיקון ושינוי של תנאי ההסכם ביוזמת שר הרווחה, כך שהקריטריונים יבחנו את תפקוד המבוטח ולא את המוגבלות, באופן שייטיב עם המבוטח, ובכך יינתן מענה גם לקטועי הגפיים כחלק מההסכם הכולל, ולא באמצעות החרגה מיותרת.

יעקב פרי: תיקון אחד – ועדת השרים לא התנגדה לחוק.

יעקב פרי: היא ביקשה לדחות אותו, את הטיפול בו, בחודשיים, על מנת לאפשר למשרד הרווחה לטפל בתיקון ולהחיל את ההסכם הזה על קטועי גפיים, לאו דווקא עליונות או תחתונות.

יעקב פרי: אבל היות שאדוני הסכים להפוך את ההצעה להצעה לסדר-היום, הממשלה כמובן בעד, ואנחנו נעביר את זה, ברשותך, כמובן, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

פנינה תמנו: האם יש הסכמה להעביר את זה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

מיקי רוזנטל: כן.

פנינה תמנו: מצוין.

פנינה תמנו: אז אנחנו בעצם מצביעים על הסבה של החוק להצעה לסדר-היום והעברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, הנכם מתבקשים להצביע.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות להטבות לקטועי ידיים על-פי הסכם הניידות), התשע"ג–2013, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק, כהצעה לסדר-היום, תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

פנינה תמנו: [פ/2058/19; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"א, עמ' 11314.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – הבאת עצור בפני שופט בימים של שבת וחג), התשע"ד–2014.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק – חבר הכנסת יצחק כהן, שכבר נמצא על הדוכן.

פנינה תמנו: בבקשה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, החוק הוא אומנם חוק סוציאלי, ואנחנו תומכים בחוק – שלא יעברו 24 שעות ממעצר אדם ולא יעבור ביקורת שיפוטית.

יצחק כהן: הבעיה נוצרת, כבוד השר, כשראש השנה הוא יומיים, ולפעמים הוא צמוד לשבת.

יצחק כהן: יוצא מצב שצריך להביא ביקורת שיפוטית לגבי אותו מעצר – יש פה צרמוניה שלמה של חילול שבת, של מאבטחים, של יחידת נחשון, של מקלידות, של שופטים שצריכים לבוא ולפתוח את בתי-המשפט.

יצחק כהן: ההצעה מציעה שבמקרים ששבת צמודה לראש השנה, שלושה ימי שבתון, לדחות את זה למוצאי-שבת, אבל יוצא מצב שעוברות יותר מ-24 שעות ואין בקרה שיפוטית.

יצחק כהן: דיברתי עם גורמים בכירים מאוד במשרד המשפטים ועם מנכ"ל משרד המשפטים והגענו להבנה – אנחנו את החוק הזה נציג היום על שולחן הכנסת, אבל נגיע אתם להבנה שבמקום לפתוח את כל בתי-המשפט יהיה סידור אחר שלא יגרום לחילול שבת המוני.

יצחק כהן: אז, גברתי, כשנסיים את הדיונים אתם ואת ההסכמות, ננסח את זה, נביא את זה להצבעה.

יצחק כהן: אני מודה לך.

יצחק כהן: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

פנינה תמנו: אז התשובה וההצבעה, כפי שציינת, יתקיימו במועד אחר.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/2838/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2014, של חבר הכנסת זבולון כלפה.

פנינה תמנו: ההצעה בתמיכת הממשלה.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצעה שקיבלה פטור מחובת הנחה.

פנינה תמנו: רק אציין ששר החקלאות תכף ייכנס למליאה.

זבולון כלפה: אולי השר פרי ירצה לענות?

יעקב פרי: לא, זו תשובה – – –

זבולון כלפה: תמכת בזה בממשלה ביום ראשון.

יעקב פרי: תמכתי; אני יודע במה תמכתי.

זבולון כלפה: בזה לא.

זבולון כלפה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הצעת החוק לפיקוח על רווחי השיווק בתוצרת החקלאית נועדה לקבוע מרווח מרבי בעצם לקבוצה שבאמצע.

זבולון כלפה: בשוק של היום, בנושא של פירות וירקות, כולנו נפגשים בתוצאה שמחד גיסא המחיר – ברגע שקונים את התוצרת מהחקלאי, המחיר מאוד נמוך; ומאידך גיסא, כשהמוצר מגיע בסופו של דבר למדפים בסופר ונמכר לנו כצרכנים, המחיר מוכפל, במקרה הטוב בעשרות אחוזים, במקרה הפחות טוב – ותשבו טוב על הכיסאות – במאות אחוזים.

זבולון כלפה: נכון, חבר הכנסת כבל?

זבולון כלפה: מכיר את התופעה?

זבולון כלפה: אז הצעת החוק הזו בעצם באה לעשות סדר בעניין הזה.

זבולון כלפה: אני סתם אתן לכם כדוגמה מחירים שהיו נכונים לפני יומיים, מה "התקליט" אומר ובכמה נמכרו הדברים.

זבולון כלפה: לדוגמה, נניח, אבוקדו – "התקליט", הכוונה שבעצם גם ממנו צריך לגזור פחות מהדבר הזה, זאת אומרת, זה מחיר – – –

מיקי רוזנטל: הסיטונאי.

זבולון כלפה: הסיטונאי.

זבולון כלפה: בעצם מועצת הצמחים מפרסמת את הדבר הזה.

זבולון כלפה: "התקליט" שהיה למשל ב-17 בחודש, של אבוקדו, חבר הכנסת רוזנטל, היה 5.8.

זבולון כלפה: בכמה נמכר האבוקדו?

אורלי לוי אבקסיס: בין 14 ל-19.

זבולון כלפה: אז אנחנו מצאנו את הזול, 8.9, ב"שופרסל", בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: היום תיקנו אותי שבבית-הכרם עלה 19 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי: 14 אצלנו, אמרו: אצלנו 19.

זבולון כלפה: אני אגיד לכם, כל הצעת החוק הזו נולדה מבחינתי לפני כמה חודשים, כשנתקלתי בתופעה מדהימה – בשנה שעברה, בתחילת החורף, היה ברד, פגע בבננות בחוף הכרמל.

זבולון כלפה: אז התקשרו אלי החבר'ה של הבננות, אמרו לי: תשמע, סוחרים עושים יד אחת, כל הבננות ב-1.7 שקל.

זבולון כלפה: רק פגימות שחורות על הבננה, כלום לא היה, הפרי עצמו הוא איכותי וטוב.

זבולון כלפה: אמרנו: טוב, 1.7 שקל, בואו נראה מה זה עושה.

זבולון כלפה: רצנו לסופר עם אותן בבנות, נמכרו, חבר הכנסת מזרחי, בין 12 ל-14 שקלים.

זבולון כלפה: למה, מה רע אם אפשר לעשות קופה?

זבולון כלפה: הצעת החוק הזאת בעצם באה להסדיר סוף-סוף את העניין הזה ולמסד את הנושא הזה של פערי התיווך, ולקבוע שהדברים האלה לא יהיו פרוצים כמו שהם היום.

זבולון כלפה: דרך אגב, רק כדי להמחיש לכם עד כמה האבסורד הוא גדול, גם בתחומים, נניח, של מוצרים שמגיעים מיבוא: הידעתם למשל שקפה או תה – כמה עולה שקית קפה של 200 גרם לצרכן בסוף?

פנינה תמנו: 15 שקלים?

זבולון כלפה: 15 שקלים.

זבולון כלפה: כמה היא עולה ליבואן שמביא אותה לארץ?

זבולון כלפה: 60 אגורות.

זבולון כלפה: למה?

איתן כבל: איזה, קפה "עלית"?

איתן כבל: 10 שקלים.

פנינה תמנו: זה בגלל הטורקים אולי.

זבולון כלפה: בגלל הטורקים.

זבולון כלפה: יפה, אבל ליבואן זה עולה 60 אגורות בערך, 58 אגורות, 52.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד עושה את הרווח שלו עד שאנחנו – – –

זבולון כלפה: אז אני אומר, עד שידאגו ליוקר המחיה הגיע הזמן כנראה גם לקצר את שרשרת המזון הארוכה הזאת – – –

יעקב מרגי: מה עם האגודות באמצע?

יעקב מרגי: אגודת הצמחים ואגודות – – –

זבולון כלפה: מועצות, מועצות.

זבולון כלפה: אז, דרך אגב, רק לעדכן אותך, חבר הכנסת – – –

יעקב מרגי: בברית-המועצות גורבצ'וב הביא את – – –

פנינה תמנו: זבולון, תמשיך.

זבולון כלפה: אז, קודם כול, גברתי היושבת-ראש אומרת לי להמשיך, אני ממשיך, אבל התייחסות קצרה אחת לגבי מועצות הייצור.

זבולון כלפה: מועצות הייצור עברו שינוי משמעותי ועדיין עוברות עוד שינוי משמעותי – – –

יעקב מרגי: צריך לחסל אותן, תן לכוחות השוק לעבוד.

זבולון כלפה: אז אני אומר, הנה הבאתי לך את הנושא של היבוא: הקפה והתה כדוגמה, 200 גרם – שזה כוחות השוק – הוא קונה את זה ב-60 אגורות – – –

יעקב מרגי: זה מבורך, תכנון המחירים, מבורך, אבל גם זה באמצע מפריע.

זבולון כלפה: לאט-לאט, לאט-לאט.

זבולון כלפה: איך אומרים?

זבולון כלפה: "טורקי-טורקי" אמרו לנו פעם, כשהיינו צעירים.

איתן כבל: יש לך עיניים גדולות.

זבולון כלפה: פרה-פרה.

יעקב מרגי: בפעם האחרונה שדיברו על הטורקים – הסתבכנו אתם.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת מרגי.

זבולון כלפה: לכן, אני חושב שהצעת החוק הזאת בסופו של דבר תעשה פה סדר בעניין ותיצור פה מציאות – בעצם תחדש פה מציאות שהיינו מורגלים אליה פעם, בעבר, שאנשים צרכו יותר תוצרת חקלאית, פירות וירקות, כי התוצרת, א.

זבולון כלפה: היא זמינה, היא טרייה, היא איכותית וטובה.

זבולון כלפה: לא נגיע ונראה תמונות כאלה של השמדה סיטונאית של תוצרת חקלאית כי באמת יהיה לזה ביקוש גדול מאוד.

זבולון כלפה: בריאות האזרחים תשתפר כתוצאה מזה.

זבולון כלפה: אין לי ספק שכולם יצאו נשכרים, גם החקלאים מצד אחד וגם כולנו כצרכנים מהצד השני.

זבולון כלפה: אני אשמח על תמיכה של כל החברים בהצעת החוק הזו.

זבולון כלפה: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת זבולון כלפה.

פנינה תמנו: יעלה להשיב שר החקלאות יאיר שמיר, בבקשה.

פנינה תמנו: הצעת חוק ראויה וטובה.

יאיר שמיר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אחר צהריים טובים, ללא ספק, ההצעה של חבר הכנסת זבולון כלפה היא הצעה ראויה; היא נתמכת על-ידי הממשלה, על-ידי בפרט.

יאיר שמיר: אנחנו נעבוד יחד עם חברי הכנסת, גם עם חבר הכנסת כלפה, וגם, בהצעה הבאה, עם חברת הכנסת אורלי לוי.

יאיר שמיר: אני חושב שהכלים שישנם היום – חלקם עובדים אבל חלק מהם לא עובדים.

יאיר שמיר: אנחנו חייבים לחפש כל רעיון, כל הצעה, ולא כל החוכמה נמצאת בממשלה.

יאיר שמיר: ולכן, גם פה הטענה שזו הצעה פרטית ולא הצעה פרטית – אם זה רעיון טוב צריך לאמץ אותו, צריך לקחת אותו.

יאיר שמיר: עם זאת, אנחנו סיכמנו בוועדת השרים לענייני חקיקה שאנחנו נעביר את ההצעה בקריאה הטרומית.

יאיר שמיר: המציע הסכים כמובן, ימתין לנו 60 יום, אנחנו נעשה הצעה יחד עם האוצר, הצעה ממשלתית, שבה נמפה את כל האמצעים העומדים לרשות הממשלה כדי לשלוט ברמת המחירים ולעשות קצת סדר בשוק הזה, אבל גם לאפשר את התחרות כפי שהיא.

יאיר שמיר: אנחנו תומכים בדבר הזה, ואני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד.

יאיר שמיר: תודה.

פנינה תמנו: תודה לשר החקלאות.

פנינה תמנו: האם חבר הכנסת זבולון כלפה מסכים לדברים שנאמרו כאן?

פנינה תמנו: אז אנחנו נעבור להצבעה – להעביר את הצעת החוק בקריאה טרומית.

פנינה תמנו: בבקשה, הצבעה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיקוח על רווחי שיווק בתוצרת חקלאית, התשע"ה–2014, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

פנינה תמנו: 19 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו על-פי תקנון הכנסת היא ועדת הכלכלה, וזה יעבור לוועדת הכלכלה.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/2853/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשע"ה–2014.

פנינה תמנו: מי שתציג את החוק – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, חברי זבולון כלפה, וחסר פה עוד חבר אחד ששותף לכל הרעיון הזה, והוא כמובן חבר הכנסת איציק וקנין, שגם מייצג את החקלאים.

אורלי לוי אבקסיס: היום ציינו בכנסת, חבר הכנסת חיים כץ, חבר הכנסת אילן גילאון ואנוכי, את יום העוני.

אורלי לוי אבקסיס: ולא בכדי הצעות החוק האלה, יצא להן להיקרא או לעבור להצבעה טרומית ביום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: היום הזה, מבחינתי, מסמל שני ימים: יום זכויות הילד הבין-לאומי, שגם אותו ציינו בוועדה, ויום העוני.

אורלי לוי אבקסיס: ואי-אפשר במדינת ישראל שלא לחבר את השניים ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מגלים לפי הדוחות של ה-OECD, לפי מחקר של יוניסף, לפי מחקר של הביטוח הלאומי, של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; אם אנחנו מגלים לפי "מרכז אדוה", אם אנחנו מגלים לפי מרכז טאוב – אני יכולה להמשיך ככה עוד המון המון המון, אבל התוצאה של כולם היא שמדינת ישראל היא מדינה לא טובה לילדים לחיות בה, כי ילדים יכולים להיות רעבים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: כמעט כל ילד שלישי הוא עני.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת: מה עושה הממשלה כדי לשפר את המצב?

אורלי לוי אבקסיס: תכף אני אסביר לכם מה היא עושה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר מה אני עשיתי, ביחד עם החברים, בהצעת החוק הספציפית הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הספציפית הזאת אומרת כי יש לקבוע סל ירקות בסיסי ביחד עם תזונאים שיגידו מה חשוב וראוי לילדים כדי להתפתח כראוי.

אורלי לוי אבקסיס: נדמה לך, גברתי היושבת-ראש, שיש מישהו שיתנגד להצעה שכזו, כאשר אנחנו יודעים שיש ילדים רעבים במדינת ישראל?

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: משרד החקלאות תומך, כל המשרדים והשרים האחרים כן, אבל מי התנגד להצעה הזו, שבכל מקרה עברה בוועדת שרים?

אורלי לוי אבקסיס: מי התנגד, חברים?

קריאה: יאיר לפיד.

אורלי לוי אבקסיס: ברור.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר לפיד ושות', ושותפיו.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר לפיד שאמר שהתוכנית הכלכלית המוצעת היא חברתית ממעלה ראשונה ולא יפריעו לו להיטיב עם העם.

אורלי לוי אבקסיס: איך?

אורלי לוי אבקסיס: במניעת סל ירקות בסיסי לילדים רעבים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: כן, הגיע הזמן לעשות הרמת מסך.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר לפיד, שתסלחו לי, אני בדרך כלל לא עושה את זה, שחושב שהוא מעמד הביניים, הוא קורא לעצמו מעמד הביניים; מי שמחזיק 22 מיליון שקל ויש לו דירה של 8 מיליון שקל, מי שהשותפים שלו שווים מיליוני שקלים – ומצביע נגד סל ירקות בסיסי לילדים רעבים במדינת ישראל, סל ירקות בסיסי.

אורלי לוי אבקסיס: בסיסי.

יצחק כהן: מי זה?

יצחק כהן: מי זה?

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד את זה שוב – זה לפי העיתונים ולפי – – –

בועז טופורובסקי: – – – גם את חברת כנסת – – –

דב ליפמן: – – –

יצחק כהן: מי זה?

יצחק כהן: מי זה?

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בואו אני אספר לכם משהו, אותם חברים הצביעו גם נגד האופציה – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת אורלי לוי, אולי – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש לי זמן, גברתי היושבת-ראש, אסור לך להפריע חוץ מלהשתיק אותם.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני הייתי יושבת-ראש.

פנינה תמנו: כן, הצעתי היא שתתמקדי בהצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: לא, את לא יכולה להגיד לי מה לדבר ואיך לדבר, זה הזמן שלי.

אורלי לוי אבקסיס: יש עתיד ניסו לעשות ספין על הצעות חברתיות, והיה והן עוברות בוועדת שרים מעל ראשם, אנחנו מקבלים השכם והערב, חברים חברתיים בקואליציה, חברים חברתיים אצלנו בסיעה, עררים.

אורלי לוי אבקסיס: והפעם האחרונה שזה קרה, זה קרה עכשיו – –

יצחק כהן: מי זה, אורלי?

אורלי לוי אבקסיס: – – על ערבות מדינה ל-20% מההון העצמי הנדרש לקניית דירה ראשונה.

דב ליפמן: – – –

יצחק כהן: שה שה, די לאלימות.

אורלי לוי אבקסיס: חבר מסוים ששייך למפלגה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אני מבקשת לתת לי את הזמן אם לא להוסיף לי זמן או להוציא את החברים, את עדת המעריצות.

אורלי לוי אבקסיס: איך קרא להם אראל מרגלית?

אורלי לוי אבקסיס: חבורת מעריצות?

אורלי לוי אבקסיס: זה בסדר, הוא ראה אתכם בטלוויזיה, הוא מאמין שאתם מגינים עליו.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אני מבקשת.

פנינה תמנו: אני רוצה לעזור לך כדי שיאפשרו לך לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אולי תישארו במקום, אבל לא בטוח כמה מנדטים יהיו לכם.

אורלי לוי אבקסיס: בקצב הזה, אני מקווה מאוד שלא הרבה.

פנינה תמנו: חברת הכנסת אורלי לוי – את רוצה מים, חברת הכנסת אורלי לוי?

אורלי לוי אבקסיס: כן, אני אשמח.

בועז טופורובסקי: – – –

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו נאפשר לכל חבר כנסת שעולה לנצל את זמנו – – –

אורלי לוי אבקסיס: אותו חבר כנסת מגיע אלי אתמול – אני מסיימת את יום הפג, היום המיוחד שאני עושה כבר חמש שנים לפחות בכנסת, אני יוצאת החוצה, שתבינו כמה אנשים מבינים ובאמת מבינים מהו מעמד הביניים; הוא מגיע אלי ואומר לי: אני מבין שאת כועסת שהגישו ערר על – קוראים לזה 90% משכנתה, הפחידו מישהו, ואני חושב שהערר הזה מאוד מאוד מוצלח וחשוב, כי את תביאי לקריסת הבנקים, את תביאי להשתוללות הנדל"ן, את תהרסי את פני החברה בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מנסה להסביר לו שזה לא ייתכן, כי השוק פה שונה מהשוק בארצות-הברית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה אנחנו מגלים?

אורלי לוי אבקסיס: ותכף תקשיבו לבדיחה – אם זה לא היה כל כך עצוב, זה היה כל כך מצחיק.

אורלי לוי אבקסיס: ובמילים אלו ממש באתי אליו ואמרתי לו: אוקיי, אז אתה חושב שההצעה שלי לעזור לזוגות צעירים שמרוויחים יפה, אבל החטא היחידי שלהם הוא שלהורים שלהם אין כסף לתת להם 30%, אתה חושב שזה לא בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: לא, תמצאי דרכים אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: ואתה חושב שאולי אם אני אחזור בי מההצעה הזו ואביא הצעה חלופית, היא תהיה בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: אתם תתמכו?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר לי: בואי נשמע את ההצעה.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי: מה דעתך שאולי המדינה תיתן ערבות על 20% מההון העצמי שאותו זוג צעיר נדרש להביא?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר לי: זה חכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתמוך, חבר הכנסת טופורובסקי.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי לו: והאם אתה חושב שהשר שלך יגיש ערר?

בועז טופורובסקי: אורלי – – –

אורלי לוי אבקסיס: מצטערת, גם שיחות כאלה צריך להוציא החוצה.

יצחק כהן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוא: לא, מה, אין מצב שיערערו.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אתם יודעים – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת איציק כהן, אתה עוזר לי באופן סיסטמטי.

פנינה תמנו: אתה עוזר לי באופן סיסטמטי, אתה מנהל מהמקום שלך את המליאה?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת כהן, חבל לי על הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: חבל לי על הזמן, ואף אחד אחר, אני מבקשת.

יצחק כהן: את אל תדברי אלי.

יצחק כהן: אל תדברי אלי.

פנינה תמנו: אני מבקשת ממך לא לנהל אותי ולא את המליאה.

פנינה תמנו: יש לי כבוד אליך, וזה לא לעניין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתי דקות.

אורלי לוי אבקסיס: ואז, אני שואלת: מה עם ההצעה החלופית, שהמדינה תערוב ל-20% מההון העצמי, זה נראה לך בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: זה מצוין, זה באמת בא לעזור לאותם זוגות צעירים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אתם יודעים מה באמת הצעת החוק שלי, שעליה הוגש ערר?

אורלי לוי אבקסיס: ערבות מדינה על 20% מההון העצמי שצריך הזוג הצעיר להביא.

אורלי לוי אבקסיס: הזוי, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: זאת הצעת החוק שעליה הגישו יש עתיד ערר.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק שהצלחנו לשכנע לגביה את כל ועדת שרים לענייני חקיקה, פרט ליש עתיד.

אורלי לוי אבקסיס: מכל סיעות הקואליציה, מובן שישראל ביתנו הם אלה שהריצו את זה, וסופה נלחמה שם כמו לביאה.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים מספרים לי שלא ראו אותה עוד נלחמת כך, אולי חוץ מעל הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: ובשורה התחתונה, אתה מגלה שמי שמצהיר שהוא מעמד ביניים – אז מה אני?

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא מעמד ביניים, מה אני?

אורלי לוי אבקסיס: עשירון 2-1?

אורלי לוי אבקסיס: מה אנחנו?

אורלי לוי אבקסיס: סל ירקות בסיסי לילדים עניים, למשפחות במצוקה, להבטיח שהילדים יאכלו בריא.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ההצעות מבית היוצר של האוצר הן הזויות שבעתיים.

אורלי לוי אבקסיס: מה רוצים במקום?

אורלי לוי אבקסיס: סתם, הצעה שהייתה לפני לא הרבה זמן, זה לא במקום אבל הצעה שהייתה – להוריד את כל המכסים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, להתחיל לייבא מתוך מחשבה שתהיה פה איזו תחרות, והתחרות תוריד מחירים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תקשיבו, כשמורידים את כל המכסים, זאת אומרת שהמדינה מפסידה או מוותרת על הכנסות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, סגן שר האוצר לשעבר, כמה הכנסות זה בערך?

אורלי לוי אבקסיס: מיליארדים, נכון?

יצחק כהן: כן.

אורלי לוי אבקסיס: במחיר של המיליארדים בשנה שהמדינה תורמת בלי לדעת ובלי להבטיח שזה יגיע לחוליה האחרונה, לצרכן הסופי, היא גם תרסק את החקלאים שהפכו להיות בעצמם אוכלוסייה במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נשמע לכם הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבינים את הצורך ואת הקושי של משפחות – היום אנחנו מדברים על כמעט 2 מיליון אנשים מתחת לקו העוני במדינת ישראל, כמעט 900,000 ילדים רעבים.

אורלי לוי אבקסיס: היו אצלי בוועדה מנהלות בתי-ספר שמדברות על כך שילדים מגיעים רעבים, שהן הלכו לבתים ומצאו לא מקררים ריקים, מצאו בתים בלי מקררים; שבאים אליהן הורים ומבקשים לארגן סנדוויצ'ים כדי שיהיה מה לתת בבית לאחים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים להישאר אדישים?

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הזמן להפסיק את אחיזת העיניים, לומר את האמת:

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יודעים מיהו מעמד הביניים, ובטח שאינכם יודעים מיהו המעמד הנמוך במדינת ישראל; אתם לא מכירים את הילדים האלה, לא תיפגשו אתם לא בקיסריה ולא ברמת-אביב; אתם לא תראו אותם.

פנינה תמנו: את לוקחת את סיעת יש עתיד כמקשה אחת.

פנינה תמנו: חבל שאת מתעלמת מהיושבת-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת, פנינה, אבל – – –

פנינה תמנו: אני לא חושבת שאת יכולה להגיד שאנחנו לא מכירים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת, פנינה, אבל את לא בוועדת שרים לחקיקה, ולכן גם דעתך לא נשמעת שם, ואם היא נשמעת בסיעה, אז היא לא נשמעת החוצה, כי היושב-ראש שלך יחשוב שאת בוגדת בו.

פנינה תמנו: אני נמנעת – – –

אורלי לוי אבקסיס: אמר לי היום מישהו מיש עתיד – – –

פנינה תמנו: אני נמנעת מלהגיב, כי אני עומדת בראש הישיבה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אמר לי היום מישהו מיש עתיד – –

בועז טופורובסקי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – בטח שיאיר לפיד הוא מעמד הביניים – –

בועז טופורובסקי: – – – זה ידוע לישראל ביתנו.

אורלי לוי אבקסיס: – – הוא בין פרי העשיר לבין גרמן, הוא בדיוק באמצע, הוא מעמד ביניים אצלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה מעמד הביניים של יש עתיד.

יצחק כהן: חבריה, אני מבקש לא להפריע.

אורלי לוי אבקסיס: ואם זה מעמד הביניים שלכם – –

בועז טופורובסקי: עוד מעט תתלונני שגם אצלנו – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – אין לכם מושג במי מדובר, מי הם האנשים – לא עלייך, אני לא מדברת לא עלייך ולא על סולומון ולא על קארין אלהרר, אבל גם עדי קול, סותמים לה את הפה אם היא תגיד משהו לא בסדר.

פנינה תמנו: חברת הכנסת אורלי לוי, רק אנא שימי לב לשעון.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, הזמן נגמר.

אורלי לוי אבקסיס: אני כל כך שמחה שמשרד החקלאות לא נבהל למרות הטריקים שניסו לעשות להם בתוך ועדת שרים לחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: זבולון, הלכו לזבולון, אמרו לו שאני מוכנה לבטל, לוותר על החוק.

אורלי לוי אבקסיס: באו אלי, אמרו לי: זבולון מושך את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מקבלת טלפון מהעוזר של יאיר שמיר, שר החקלאות ופיתוח הכפר: למה את מוכנה לוותר על החוק?

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו רוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת: על מה אתם מדברים?

אורלי לוי אבקסיס: ובאים לזבולון, ואומרים לו: למה אתה מוכן לוותר על החוק?

אורלי לוי אבקסיס: יש רוב.

אורלי לוי אבקסיס: אמת או לא-אמת, זבולון?

זבולון כלפה: אמת.

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: התרגילים האלה מציגים אותנו כקיקיוניים, מראים איזו עבודה רצינית נעשית שם – –

פנינה תמנו: אבקש לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: – – והשקרים והתכמנויות האלה – –

באסל גטאס: הם לא מציגים, זו האמת.

אורלי לוי אבקסיס: – – הגיע הזמן שהם ייגמרו, כי הם באים ומכתיבים לאוכלוסיות שלמות להיקבר תחת העול של – – –

פנינה תמנו: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – של המחירים הכבדים, של חוסר ההתייחסות – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת אורלי אבקסיס, אני מבקשת לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לומר עוד כמה דברים.

פנינה תמנו: אני לא יודעת – –

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת היא רק הצעה אחת.

פנינה תמנו: – – איך להסביר את דברי אחרת: אני מבקשת לסיים.

פנינה תמנו: זה קרה גם אתמול.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אני מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת היא אחת מני רבות שננסה להעביר במה שנשאר לקואליציה הזאת, מה שימשיך את הצעות החוק החברתיות הקודמות.

אורלי לוי אבקסיס: ורק תדעו לכם משהו – אם אתם חושבים שאין מחיר על ההתבטאויות שלי בתקשורת, או פה בכנסת, או בוועדה שלי, יש מחיר.

אורלי לוי אבקסיס: והמחיר הוא – ועדת שרים לענייני חקיקה; המחיר הוא שהם פוסלים לי באופן רציף כל חוק חברתי וחוקים שלא נוגעים למשרדים שלהם.

פנינה תמנו: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני נענשת.

אורלי לוי אבקסיס: מזל שיש לי מפלגה חזקה, עם יושב-ראש חזק שלא מתקפל, ולכן אנחנו מצליחים להעביר חקיקה חברתית.

פנינה תמנו: תודה.

מיכל רוזין: – – –

מיקי רוזנטל: מה את עושה בממשלה הזאת?

יחיאל חיליק בר: בדיוק באנו להזמין אותך לפה, למפלגה שלנו.

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת את תמיכתכם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

פנינה תמנו: – – אני מבקשת ממך לסיים.

פנינה תמנו: תודה.

יחיאל חיליק בר: בדיוק כשבאנו להזמין אותך למפלגה שלנו.

פנינה תמנו: תודה לחברת הכנסת אבקסיס.

פנינה תמנו: מי שישיב על הצעת החוק – השר יאיר שמיר.

פנינה תמנו: בבקשה, שר החקלאות.

פנינה תמנו: לאחר מכן – הוגשה לי בקשה.

פנינה תמנו: לאחר ההצבעה נאפשר לבועז טופורובסקי לעלות ולהשיב על דבריה של חברת הכנסת אבקסיס, כי דבריו הוצאו מהקשרם ושמו הוזכר.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: מה היא אמרה?

ניצן הורוביץ: אבל מה היא אמרה?

ניצן הורוביץ: – – –

מיכל רוזין: מה היא אמרה?

ניצן הורוביץ: היא לא הזכירה את שמו אפילו.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אני מבקשת שיהיה פה שקט.

פנינה תמנו: תודה רבה.

מיכל רוזין: לפחות תסבירי, אנחנו רוצים להבין.

ניצן הורוביץ: מבחינה לוגיסטית.

פנינה תמנו: בבקשה, השר.

קריאות: – – –

פנינה תמנו: אני מוכנה.

פנינה תמנו: מה?

פנינה תמנו: סעיף בתקנון?

קריאה: בפעם הבאה תגידי – – – איציק שמולי, שגם יוכל – – – מההצעה הזאת.

פנינה תמנו: אדוני סגן המזכירה, אבקש ממך להקריא מהתקנון את הסעיף אשר משאיר לי את שיקול הדעת:

פנינה תמנו: במידה שדבריו של חבר כנסת הוצאו מהקשרם על-ידי מי מהמציעים – –

איציק שמולי: אותי תיזזתם הלוך ושוב, הלוך ושוב.

פנינה תמנו: – – ניתן שיקול דעת ליושב-ראש המליאה – – –

מיכל רוזין: כבוד השר, אתה מוכן להעליב אותי כדי שאני אוכל לדבר?

פנינה תמנו: – – – ליושב-ראש המליאה לאפשר להשיב על דברים אלה – – –

איתן כבל: תעליב אותי, יאיר, תעליב אותי.

פנינה תמנו: חברת הכנסת רוזין, לפחות תקשיבי לתשובה מהתקנון.

קריאות: – – –

פנינה תמנו: – – – לאפשר עד חמש דקות לעלות ולהשיב על הדברים.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

פנינה תמנו: כך שאני מבקשת לא להטיל דופי – –

ניצן הורוביץ: לא הטלתי דופי, פשוט תהיתי.

פנינה תמנו: – – בי בעניין זה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: הסעיף הוא סעיף 34.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, אנחנו נאפשר לשר עכשיו להמשיך ולהשיב ולתת את תשובת הממשלה.

יאיר שמיר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת – –

יעקב מרגי: תראו איך חברי קואליציה מתנהגים.

יעקב מרגי: ככה חברי קואליציה – – –

יאיר שמיר: – – אני – אחרי כזה מופע, אני מופע עלוב פה, אז אני רק אגיד את הדברים בפשטות.

מיקי רוזנטל: – – –

יאיר שמיר: אני מסתכל על הדברים בצורה אובייקטיבית, עניינית.

יאיר שמיר: הכלים שיש לנו היום הם לא מספיק טובים, צריכים לחפש כלים חדשים.

יאיר שמיר: אחד הכלים שמוצע פה בחוק, ואני חושב שהוא כלי טוב, שאפשר יהיה לגוון אותו, זה הנושא של מעקב ופיקוח אחרי סל מוצרים.

יאיר שמיר: ועם סל המוצרים הזה נתחיל לסייע למשפחה עם ילדים, שצומחת, אבל אפשר גם לעבור לסלים אחרים, גם לסל של זוג פנסיונרים, שזה סל טיפה שונה.

יאיר שמיר: ואנחנו – אני עשיתי לפחות כמה סטטיסטיקות אחורה, ואתה רואה דברים מאוד מעניינים לגבי סלי המוצרים.

יאיר שמיר: אם אתה לוקח סל מוצרים בסיסיים, מגלגל אותו, אתה רואה – אתה מסוגל לנטר מתוך התופעה מה הן התופעות שחוזרות על עצמן – נניח, יש עגבניות או אין עגבניות, יש ביצים כאלה או ביצים אחרות – ועל חלקן אפשר להתגבר מראש אם אתה יודע שזה קורה ומתכנן את זה.

יאיר שמיר: ולכן, אפשר לעשות פה דברים.

יאיר שמיר: אפשר לעשות פה דברים יפים.

יאיר שמיר: אני חושב שההצעה היא במקומה, היא הצעה חכמה.

יאיר שמיר: אבל אנחנו – גם הבטחתי את זה בוועדת השרים לענייני חקיקה – נעשה את זה עם האוצר; אנחנו נשכנע את האוצר.

יאיר שמיר: אני לא מאמין שכל אחד מושך את זה למקום אחר, אנחנו צריכים לעשות את זה יחד.

יאיר שמיר: לכן, גם ההצעה הזאת, כפי שסוכם, תמתין אחרי קבלתה בטרומית להצעת החוק הממשלתית, שנכין אותה, וההצעה הזאת תיקח גם את הכלים המוצעים על-ידי חבר הכנסת זבולון כלפה, וכמובן גם על-ידי חברת הכנסת אורלי לוי, יחד עם הכלים האחרים, נעשה הצעה אחת – – –

אורלי לוי אבקסיס: חייבים להעביר הצעה בתוך 60 יום.

יאיר שמיר: נכון, התחייבנו בתוך 60 יום לעשות את זה.

יאיר שמיר: נכון, התחייבנו לעשות את זה בתוך 60 יום.

יעקב מרגי: אתה יכול לסמוך עליהם.

יאיר שמיר: הצוותים עובדים על זה.

יאיר שמיר: נכון שהייתה התנגדות של נציגי האוצר בוועדת השרים, אך אני רואה בה ויכוח מקצועי, אני לא משכתי אותה לצדדים האחרים.

יאיר שמיר: אני מקווה שבסופו של דבר, לטובת הילדים, והזקנים, ואחרים, יהיו בידינו כלים יותר טובים לעשייה.

יאיר שמיר: לכן אני – – –

איציק שמולי: אדוני השר, רק דבר אחד – – –

יאיר שמיר: לכן אני ממליץ לחברי הכנסת – – –

פנינה תמנו: מה המלצתך?

פנינה תמנו: להשהות, או להצביע על החוק – –

יאיר שמיר: להצביע.

פנינה תמנו: – – בהסכמה?

פנינה תמנו: אתה – – –

יאיר שמיר: לא, אין פה עניין של הסכמה.

יאיר שמיר: מה זאת אומרת?

פנינה תמנו: בתמיכה.

פנינה תמנו: לא, אבל היו פה תנאים.

פנינה תמנו: אמר לי כאן סגן המזכירה דבר חשוב.

יאיר שמיר: שמה?

פנינה תמנו: אני מקשיבה לאיש המקצועי פה במליאה.

פנינה תמנו: האם את מקבלת את התנאים – –

יאיר שמיר: כן, כן, זה סוכם אתה.

פנינה תמנו: – – שהתנה השר והכול סוכם?

אורלי לוי אבקסיס: התנאי היחידי, שהחוק הממשלתי יגיע בתוך 60 יום.

אורלי לוי אבקסיס: זה התנאי היחיד, ועליו אני מסכימה.

מיקי רוזנטל: 60 יום, אין תנאי אחר.

יאיר שמיר: זה סוכם.

פנינה תמנו: זה סוכם.

פנינה תמנו: תודה רבה לסגן.

פנינה תמנו: כן, בבקשה.

איציק שמולי: רק נקודה אחת.

איציק שמולי: קודם כול, ההצעה מעולה.

יאיר שמיר: אני לא שומע.

איציק שמולי: אני אומר, ההצעה מבורכת.

איציק שמולי: אני רק רוצה להסב את תשומת לבך ותשומת לבה של כל ועדת השרים – כמעט מדי שבוע עולות הצעות חוק שכוללות מרכיב של פיקוח על המחירים גם מהצד הזה של המליאה.

איציק שמולי: ומה שהייתי מצפה ממך, כאחד השרים היותר-הגונים, זה שכאשר הצעות כאלה עולות גם מכיוון האופוזיציה, הצעות חוק של פיקוח על המחירים, להמשיך לעמוד מול משרד האוצר על כך שהן נכונות וצודקות – – –

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת שמולי.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: אם אתה מציע, זה קומוניסטי, אם שם מציעים זה בסדר.

יאיר שמיר: יש לא מעט – – –

מרב מיכאלי: זה ליברלי.

יאיר שמיר: יש לא מעט חברי כנסת מהצד הזה של השולחן שתמכתי בהצעות שלהם – –

יעקב מרגי: הוא נעזר בך.

יאיר שמיר: – – ושהם יגידו לך מי הם ומה הם.

איציק שמולי: נכון.

יאיר שמיר: וזה פשוט – אל תגיד דבר שהוא לא נכון, לפחות לא לגבי.

פנינה תמנו: תודה רבה, השר.

תמר זנדברג: נו, בחייך, כשאנחנו מציעים הצעות ועולה מיקי לוי ומסביר לנו – – –

יאיר שמיר: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לשר.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה, ולאחר מכן נאפשר לבועז טופורובסקי – – –

קריאות: – – –

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשע"ה–2014.

קריאות: – – –

פנינה תמנו: מוצע להסמיך את שר החקלאות ופיתוח הכפר לקבוע סל בסיסי של ירקות שמחירם יהא בפיקוח, וכן לקבוע מה הרווח המרבי שאפשר יהיה להפיק ממכירת ירקות אלו.

פנינה תמנו: בבקשה, ההצבעה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשע"ה–2014, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית – 29 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק תועבר לוועדה המוסמכת לדון על-פי התקנון, שהיא ועדת הכלכלה.

פנינה תמנו: ועכשיו אנחנו נאפשר כמובן לחבר הכנסת בועז טופורובסקי, על-פי סעיף 34, לעלות ולהשיב ולהבהיר את הדברים שנאמרו לגביו.

דב חנין: – – – שתי הצבעות.

פנינה תמנו: לא הצבענו, נכון.

פנינה תמנו: הצבענו על הצעתו של כלפה.

קריאה: – – –

פנינה תמנו: תראו, האופוזיציה, הצבענו על כלפה, עכשיו הצבענו על הצעת החוק של אורלי לוי אבקסיס, ועכשיו אנחנו עוברים לבועז טופורובסקי.

קריאה: – – –

פנינה תמנו: הצבענו.

פנינה תמנו: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק – – –

בועז טופורובסקי: כן, אני הצבעתי בעדה גם.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: בבקשה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

פנינה תמנו: עד חמש דקות.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: אני רק רוצה לתקן, כי נרמז שמדובר עלי, ונאמר שעשו לי איזה תרגיל אתמול מאחורי המליאה, ואמרו, ולא ידעתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בועז טופורובסקי: האמת היא, חברת הכנסת אבקסיס – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בועז טופורובסקי: – – שבאת, ואני אמרתי לך על הצעת החוק שלדעתי היא לא נכונה, ואז אמרת לי על ה-20% שאמרתי שאני לא יודע.

אורלי לוי אבקסיס: ואז אמרת לי: זה חכם.

בועז טופורובסקי: לא עשית את כל הסיפור והתרגיל – – –

אורלי לוי אבקסיס: על זה אמרת: חכם מאוד, אני אתמוך בזה.

בועז טופורובסקי: אבל כנראה כמו ששיקרת עכשיו מעל לפודיום אין לך בעיות לשקר בדרך כלל.

אורלי לוי אבקסיס: חכם מאוד, תלמדו לפני – – – תבין מה עושים הבוסים שלך, לפני שאתם באים להגן עליהם בעצימת עיניים.

בועז טופורובסקי: עכשיו, ממה ששמעתי, אני שמחתי מאוד לשמוע שיש לך דעה אישית ואת יכולה לעשות במפלגתך מה שאת רוצה – –

מרב מיכאלי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל תקשיב, תלמדו.

אורלי לוי אבקסיס: תלמדו.

בועז טופורובסקי: – – ואני שמחתי מאוד לשמוע שאת מצביעה רק בהתאם לצו מצפונך, ואנחנו נראה את זה.

בועז טופורובסקי: אנחנו נראה את זה בהצבעות שיהיו על התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת אורלי אבקסיס – שנייה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי – אנחנו נמצאים במליאה – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: – – את לא נותנת לו לדבר.

פנינה תמנו: הוא ישב והקשיב לך, וגם כשהוא הפריע אנחנו ביקשנו שלא יפריע.

קריאה: הוא עוד לא התחיל לדבר – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: חברי הכנסת, לא ייתכן שאנשים בבית רואים אותנו, וגם אם לא היו רואים אותנו, שלא נאפשר להשמיע את עמדתנו.

פנינה תמנו: יכול להיות שיש חילוקי דעות, אנחנו נאפשר לשמוע דברים, וזה לכל הצדדים.

רוברט אילטוב: – – –

קריאה: – – – הוא עוד לא התחיל לדבר.

מיקי רוזנטל: – – –

פנינה תמנו: וזה לכל הצדדים, לכל הצדדים, חבר הכנסת רוזנטל.

פנינה תמנו: בבקשה.

קריאה: – – –

פנינה תמנו: הזמן?

פנינה תמנו: אני אתן לו – ואגב, לא בכל דבר צריכים להיות חשדנים.

פנינה תמנו: תאמינו לי שסגני היושב-ראש יושבים פה ומאוד משתדלים לשמור על נייטרליות, אז תפסיקו כל הזמן לבדוק בציציות איפה נוטים לכאן ולכאן.

פנינה תמנו: בזה אני מסיימת.

מיקי רוזנטל: – – –

פנינה תמנו: אני משאירה לך שלוש דקות.

בועז טופורובסקי: אני אסיים בפחות.

פנינה תמנו: אני אתן לך שלוש דקות, כי לא ראיתי שזה לא זז.

בועז טופורובסקי: אני אסיים בפחות.

פנינה תמנו: אם זה לא הוצבע, אנחנו נצביע.

פנינה תמנו: אני ראיתי שהצבענו, 29 בעד, אני ראיתי.

קריאה: הוצבע, הוצבע.

פנינה תמנו: הנה, בבקשה, כשאני מדברת על להטיל דופי – יושבת פה סגנית יושב-ראש צעירה, ואז מטילים דופי, וכשאני אומרת שהצבענו, אז חוזרים כמה פעמים לומר שלא הצבענו.

פנינה תמנו: אז תעשו בדק-בית לפני שאתם כל הזמן זורקים רפש על אחרים.

פנינה תמנו: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: איזה רפש?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בועז טופורובסקי: כמו שאמרתי, הסיפור שהיא סיפרה לגבי לא נכון.

בועז טופורובסקי: גם הרמיזה שהיא רמזה על יש עתיד – – –

אורלי לוי אבקסיס: בועז, אתה מכחיש שאתה אמרת – – –

בועז טופורובסקי: אם היית מקשיבה מה הסברתי – הסברתי בדיוק מה היה אתמול, וכמו שאת מסלפת את העובדות כאן, מעל הפודיום, את מסלפת את זה בהרבה מאוד מקומות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – תרגיל, כי הבנתי שאתם לא מקיימים.

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס.

בועז טופורובסקי: מדברת זו שדואגת לחלשים ואנחנו ביש עתיד העשירים – אני מזמין אותך לבדוק את מצבי הכלכלי ובאיזה מקום גדלתי בראשון-לציון.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אני ועוד אנשים, אני ועוד חברים – – –

בועז טופורובסקי: את היחידה שיצאה ממפלגתך, מפלגה דמוקרטית מאוד – – –

אורלי לוי אבקסיס: בועז, לא מקשיבים לך.

אורלי לוי אבקסיס: בועז, לא מקשיבים לך במפלגה שלך.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות איך תצביעי בתקציב.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות מה דעתך על המחאה הציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי טוב – – –

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות שאת תצביעי בעד הרפורמה ברפואה הציבורית, ששרת הבריאות גרמן מובילה – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בועז טופורובסקי: – – שאמורה לקצר תורים.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות אותך – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

בועז טופורובסקי: אני זוכר טוב מאוד איך בכל ההצבעות, בכולן – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

פנינה תמנו: אני מבקשת להוציא אותה.

בועז טופורובסקי: – – כשאיימת שאת תצביעי נגד הקואליציה – –

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי טוב – – –

בועז טופורובסקי: – – או שהצבעת עם הקואליציה או שנעלמת מההצבעה, כולל בוותמ"ל, שאני זוכר טוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אה, את מוציאה אותי מהמליאה?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בועז טופורובסקי: שתקת, אני לא מצביעה, אני אהיה נגד, ואז נעלמת לכולם בהצבעה.

בועז טופורובסקי: את צבועה, את שקרנית, וכל מה שאת אמרת פשוט לא נכון, ואני רוצה לראות אותך מצביעה ככה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – (חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצאת מאולם המליאה.

אורלי לוי אבקסיס: )

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: ההצבעה על ההצעה של זבולון כלפה – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: מגיעה לה הודעה אישית.

יחיאל חיליק בר: לא, מגיעה לך הודעה אישית.

פנינה תמנו: – – לחברי הכנסת ששאלו – –

קריאה: אורלי, מגיעה לך הודעה אישית.

פנינה תמנו: אורלי כרגע מורחקת.

קריאה: אבל מגיעה לה הודעה אישית.

פנינה תמנו: – – לחברי הכנסת ששאלו אם הצבענו – – –

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: – – –

פנינה תמנו: סגן השר מיקי לוי וחברת זנדברג.

פנינה תמנו: אם לא יהיה שקט אנחנו נצא להפסקה.

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: – – –

עיסאווי פריג': – – –

מיקי לוי: חבר סיעתך – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת זנדברג, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

פנינה תמנו: סגן השר – סגן השר מיקי לוי וחברת הכנסת זנדברג.

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: – – –

פנינה תמנו: חברת הכנסת זנדברג וסגן השר מיקי לוי, אני מבקשת מכם – – –

מיקי לוי: – – – את מעירה לי מה לעשות?

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: – – –

עיסאווי פריג': – – –

פנינה תמנו: סגן השר מיקי לוי ותמר זנדברג, אני קוראת אתכם לסדר פעם ראשונה.

מיקי לוי: – – – צועקת עלי?

מיקי לוי: תסתכלי על הפרצוף שלך, מרצ, מה את אומרת לי מה לעשות – – –

תמר זנדברג: – – –

עיסאווי פריג': – – –

פנינה תמנו: אני קוראת אתכם לסדר פעם שנייה.

פנינה תמנו: חבר'ה, אני מבקשת, חברי הכנסת – –

תמר זנדברג: בושה וחרפה – – –

פנינה תמנו: – – לאלה שעלו לדבר, החוק של זבולון כלפה – נשאל לגבי זבולון כלפה, אני קיבלתי – בכל זאת עשינו בדיקה נוספת, אם הצבענו על החוק, שחלילה לא יתמסמס – אני קיבלתי מסגן המזכירה את ההצבעה, ואכן הצבענו – לכל מי שדאג.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/2651/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הבטחת זכויות בנייה לקונה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מאיר שטרית.

פנינה תמנו: בבקשה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת שלי היא הצעה נוספת במסגרת תיקונים לחוק המכר, שמקפחים את הקונים של דירות חדשות.

מאיר שטרית: עד עכשיו כבר העברתי, לדעתי, שורה של שבעה או שמונה חוקים בתחום הזה, של שינויים בחוק המכר, כדי למנוע – – –

דב חנין: התיקונים מתקנים את הקיפוח, לא – – –

מאיר שטרית: הם מתקנים את הקיפוח, זה מה שאני אומר.

מאיר שטרית: אמרתי שחוקי המכר מקפחים את הקונים, וזאת הצעה נוספת.

מאיר שטרית: מה בעצם הצעת החוק שלי אומרת?

מאיר שטרית: אני לא יודע אם היום אנשים שקונים דירה מודעים לזה, בדרך כלל בחוזה הסטנדרטי, שהקבלן מכתיב לקונה – – –

פנינה תמנו: אני מתנצלת שנייה שאני קוטעת אותך.

פנינה תמנו: בהתאם למה שסגן המזכירה אומר לי כאן, אי-אפשר, על-פי התקנון, ולכן אני ממליצה לגשת, אם אתם רוצים, גם ללשכת יושב-ראש הכנסת, כדי לבדוק את התקנון, אבל מכיוון שהוא לא נכתב על-ידי, אני לא מאפשרת להשיב.

פנינה תמנו: בבקשה.

מאיר שטרית: תוסיפי לי דקה.

מאיר שטרית: בקיצור, אני לא יודע אם אנשים מודעים לסעיפי החוזים שמוכתבים בדרך כלל לקונים, בלי שיש להם שום ברירה, כי קונה לא באמת יכול להתווכח עם הקבלן אם לשנות את הסעיפים שבחוזה.

מאיר שטרית: הוא יכול לקחת עורך-דין שיתווכח, אך לא תמיד זה עוזר לו, בסוף הקבלן אומר לו: או שאתה חותם, או אל תקנה, ואין לו ברירה, הוא רוצה לקנות דירה, אז הוא קונה וחותם בלית ברירה על חוזה כובל.

מאיר שטרית: אחד הסעיפים המעצבנים ביותר בחוזה מכר – בחוזים הללו לעתים רבות מופיע סעיף שאומר שכל זכויות הבנייה בבניין יישארו בידי הקבלן; גם הזכויות העתידיות.

מאיר שטרית: לעתים הקבלן גם קובע שהמרתף של הבניין יישאר אצלו, שהחניות של הבניין הן שלו והוא ימכור אותן לאנשים חיצוניים שבכלל לא גרים בבניין, כמו סוחרים, אנשי מסחר בסביבה, וכן הלאה וכן הלאה.

פנינה תמנו: מה היה הרציונל שבבסיס ההתניות האלה?

מאיר שטרית: אין שום רציונל, זה פשוט רווח עתידי של הקבלן.

מאיר שטרית: אם קבלן בונה היום בניין בן ארבע קומות, נגיד 20 דירות, 16 דירות, הוא קובע לעצמו סעיף שלפיו אם יהיו זכויות עתידיות הן שלו, ולדיירים אין מה לומר.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם בעתיד, בעוד עשר שנים, כשאנשים כבר גרים שם, הוא ילך לעירייה וישכנע מישהו בעירייה או בוועדה המחוזית לאשר לו תוספת בנייה של עוד ארבע קומות, לדיירים אין מה לומר.

מאיר שטרית: זה שלו, הוא יכול לבנות ארבע קומות ולדיירים אין חלק.

מאיר שטרית: והאמת היא שזאת קצת הונאה, מכיוון שאם הוא מכר את כל הדירות לדיירים, בעצם הקרקע שייכת לדיירים, וכל זכויות הבנייה הן שלהם, לא של הקבלן, והמטרה של הצעת החוק הזאת היא למנוע את המצב הזה.

מאיר שטרית: ולכן, לפי הצעת החוק, אם הקבלן אכן מחזיק דירה בבניין, מגיע לו לקבל את החלק היחסי, של הדירה שלו.

מאיר שטרית: אם יש שם 20 דיירים, מגיע לו 1 חלקי 20 מהזכויות העתידיות, ואסור לקבלן לשמור זכויות עתידיות.

מאיר שטרית: כמובן, על זה מתעוררים ויכוחים: מה זה זכויות עתידיות?

מאיר שטרית: אם תוך כדי בנייה, למשל, אם הקבלן בונה בניין של שמונה קומות, בונה ארבע, ותוך כדי בנייה מגדיל את הזכויות – במקרה כזה, אני אומר, כל עוד לא הושלם הבניין, אם יש לו זכויות בנייה והוא יכול לבנות עם עוד זכויות, מותר לו.

מאיר שטרית: זה לא שייך לדיירים.

מאיר שטרית: אבל ברגע שתם הבניין ונשלם ונמכרו הדירות, אין לקבלן יותר say.

מאיר שטרית: עד כאן הצעת החוק.

מאיר שטרית: היא קצרה, אני לא רוצה להאריך.

מאיר שטרית: אני רוצה לדבר על שני עניינים נוספים בתחום הדיור.

מאיר שטרית: רבותי, צריך לומר את האמת ואסור להסתיר אותה מתחת לשולחן: אני חושב, ואני אומר את זה על סמך ניסיון ארוך שנים, גם כראש עיר, גם כשר בממשלה וחבר הכנסת הרבה מאוד שנים, המדינה חייבת לחזור לבנות בנייה תקציבית ולתת פתרונות לאנשים שאין להם שום סיכוי להגיע לדירה.

מאיר שטרית: אני שומע את הצרות שמשפחות עם ילדים עוברות, משפחות חד-הוריות עם חמישה, שישה, שבעה ילדים שצריכות לעבור דירה ממקום למקום.

מאיר שטרית: על דירות שכורות הם מקבלים השתתפות מסוימת של משרד השיכון, ודאי שזה לא מכסה את שכר הדירה.

מאיר שטרית: ואז, כשהם לא יכולים לשלם שכר דירה, מוציאים אותם.

מאיר שטרית: הם עוזבים את הבית, ואז מביאים אותם לבית-משפט לבקש לקחת להם את הילדים כי הם לא יכולים להחזיק את הילדים בדירה, ולכן לוקחים את הילדים, אולי למשפחה אומנת או לפנימיות או למקומות אחרים.

מאיר שטרית: אז היו תקופות, בסדר, המדינה בנתה בעבר מאות-אלפי דירות לאנשים.

מאיר שטרית: כשאני חושב על ההורים שלי, זיכרונם לברכה, ועלי – גרתי כל חיי, מהימים הראשונים, עד שהייתי ראש עיר ואחרי כן, בתוך צריף.

מאיר שטרית: גרנו בהתחלה בפחון, וקיבלנו שדרוג ל"קליפורניה", שזה מין בתים של קרטון, שלכל אחד מהם קרטון בפנים, טיח בחוץ, כל הבית הוא 30 מטר, שירותים בחוץ.

מאיר שטרית: שם גדלתי.

מאיר שטרית: גם כשהייתי ראש מועצה גרתי בבית הזה, בצריף הזה, עוד ארבע שנים נוספות.

מאיר שטרית: ואני פיניתי את כל הצריפים ההם ביבנה.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, רבותי, אני מכיר את נושא הדיור היטב.

מאיר שטרית: טיפלתי בכך שמאות, אלפי, משפחות ביבנה קיבלו פתרונות דיור.

מאיר שטרית: ואני אומר, רבותי, במצב הנוכחי, כשהמחירים משתוללים, כשאין שליטה במנגנון שמייצב את מחירי הדירות, אין ברירה, יש דרך אחת למנוע את המשך העוני.

מאיר שטרית: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לבנות כל שנה, בכספה-שלה, בתוכניותיה-שלה, על אדמה שלה, בתים למשפחות שאין להן יכולת.

מאיר שטרית: יש 27,000 משפחות כאלה שזכאיות לדיור סוציאלי ואין שום סיכוי בחיים שיגיעו לדירה כזאת.

מאיר שטרית: אני אומר שצריך לבנות כל שנה כמה אלפי דירות.

מאיר שטרית: זה יפתור את הבעיות הללו.

מאיר שטרית: כשלמשפחה – תחשבו רגע על הילדים – כשלמשפחה אין אפשרות להציע לילד מיטה, שיהיה לו מקום בבית להכין שיעורים, לישון במיטה שלו, איזה עתיד צפוי לילד הזה?

מאיר שטרית: איזה סיכוי יש לו להשתלב בחברה?

מאיר שטרית: ללמוד?

מאיר שטרית: לגמור את הלימודים שלו בהצלחה?

מאיר שטרית: אני יודע, זו הוצאה כספית גדולה, אבל לא כל כך גדולה כמו שאתם חושבים.

מאיר שטרית: והנה, תקשיבו לזה, רבותי, אני אומר לכם שאפשר לבנות, שאם המדינה בונה את הדירות בדרך שאני אומר, דירה ממוצעת של שלושה חדרים לא תעלה למדינה יותר מ-70,000, 80,000 דולר; לא יותר, כי אני יודע מה מחיר מטר בנייה.

מאיר שטרית: רבותי, שלא יספרו סיפורים, תבדקו אותי מול קבלנים: העלות של בניית מ"ר לקבלן היא גג 1,000 דולר – ואני מדבר על סטנדרט טוב; אומנם לא שיש איטלקי ולא אמבטיה שעולה 50,000 שקל, אלא נורמלית, של "חמת" – לא עולה יותר מ-1,000 דולר למ"ר.

מאיר שטרית: 80 מ"ר, סדר גודל של 60,000, 70,000 דולר, לא יותר.

מאיר שטרית: איך אפשר לעשות את זה?

מאיר שטרית: למדינה יש קרקעות שלה.

מאיר שטרית: אילו הייתי היום במשרד השיכון, זה מה שהייתי עושה: לוקח קרקע שלי, מתכנן עליה שכונה של בתים, מוציא אותה למכרז, שיזכה בזה הקבלן שייתן לי את המחיר הזול ביותר.

מאיר שטרית: קיבלתי אותן?

מאיר שטרית: אני נותן אותן בשכירות סוציאלית למשפחות, כמו שעשו בשנות ה-50, 60, 70, 80.

מאיר שטרית: אם היו עושים את זה בשנים ההן, מכריחים את האנשים לקנות דירות, לרוב האנשים לא היו דירות, לא היה להם איפה לגור, העוני היה נוצר הרבה יותר מוקדם.

מאיר שטרית: ואני אומר בצער: זה עולה כסף – שווה זהב.

מאיר שטרית: כי האלטרנטיבות הן מאוד רעות.

מאיר שטרית: היום המדינה מוציאה, ומשרד השיכון מוציא – אני אומר לכם – מיליארדים בתמיכה בשכר-דירה למשפחות שלא יכולות לקבל דירה; במקום שלא יכולים לספק להם דירה, נותנים להם השתתפות בשכר-דירה.

מאיר שטרית: אפשר להשתמש בכסף הזה.

מאיר שטרית: אני בטוח שכל פתרון אחד כזה מוציא משפחה אחת לחלוטין ממעגל המצוקה והעוני, כי אם אין למשפחה מקום לישון בו, אם אין להם מקום לגור, מי יכול?

מאיר שטרית: מי יש לו ראש שקט ללכת לעבודה?

מאיר שטרית: למי יש יכולת ללכת ללימודים?

מאיר שטרית: למי יש יכולת לישון?

מאיר שטרית: כשחתמו את המשנה אמר רבי יהודה הנשיא – הרי אסור לחתום את המשנה, אסור לכתוב אותה, אמר רבי יהודה הנשיא, ביבנה, אמר: "עת לעשות – הפרו תורתך".

מאיר שטרית: ואני אומר היום לממשלה: עת לעשות – הפרו תורתך.

מאיר שטרית: כל הניסיונות שאני רואה שהממשלה הולכת בהם לא מצליחים להביא להורדת מחירים, לייצוב המחירים, או להצעת דירות במחירים הגיוניים, מחירים שאנשים יכולים לעמוד בהם.

מאיר שטרית: גם במחיר הדירה הפטור ממס, אם הוא יעבור, הפטור ממע"מ, אם הוא יעבור, מחיר של 1–1.2 מיליון שקל – המחיר הזה, תגידו לי אתם, למשפחות נורמליות, למי יש 1.2 מיליון שקל לקנות דירה לבן שלו?

מאיר שטרית: אין להם.

מאיר שטרית: למי יש מיליון כדי לקנות דירה?

מאיר שטרית: אם הם לוקחים משכנתה שהם לא יעמדו בה, הרי יזרקו אותם באמצע הדרך.

מאיר שטרית: ואני רואה את המקרים האלה, שוב, לאלפים.

מאיר שטרית: לכן, כנראה אין מנוס, חייבים לתת תשובה של דירות בשכר-דירה סוציאלי.

מאיר שטרית: אני מודה, גברתי היושבת-ראש, כשר השיכון אני העברתי חוק בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית, והוא קיים, חוק לבניית דירות להשכרה.

מאיר שטרית: אני אומר בצער שהמדינה לא יישמה את החוק הזה אפילו פעם אחת; חוק שנותן אפשרות לגרום לכך שהקופות המוסדיות ישקיעו בזה כסף כנכס מניב ארוך-טווח ויקבלו תשואה בסדר גודל של 6%–7% לשנה.

מאיר שטרית: איפה יש להם היום תשואה כזו על הכסף?

מאיר שטרית: וגם אם הדבר הזה היה מפסיד קצת, לפחות זו השקעה בילדים שלנו, בנכדים שלנו, לא השקעה באג"חים קונצרניים שעושים להם תספורות למחרת, 50% ו-40% ו-60%.

מאיר שטרית: זו לפחות השקעה נורמלית.

מאיר שטרית: זה מה שעושים בעולם.

מאיר שטרית: בעולם כולו הקופות המוסדיות משקיעות מיליארדים בבניית פרויקטים לדירות להשכרה ארוכת-טווח, ל-25 שנה, כך שאדם יכול לגור בשקט בדירה שכורה, להחליף אותה לדירת שלושה חדרים, ארבעה חדרים, לפי היכולת שלו, וכשהוא מתבסס הוא יוצא מהדירות בשכירות וקונה דירה.

מאיר שטרית: בארץ אין אופציה כזו.

מאיר שטרית: שכר-הדירה בישראל הוא לא באמת שוק של שכר-דירה.

מאיר שטרית: יש דירות של אנשים שיש להם דירה שנייה ושלישית כהשקעה והם משכירים אותן, ואנשים כל הזמן על מזוודות כי הם לא יודעים מתי יוציאו אותם מהבית, ומעלים להם את המחירים כל שני וחמישי.

מאיר שטרית: זה לא שוק שכר-דירה.

מאיר שטרית: החוק שלי נועד להתמודד עם זה.

מאיר שטרית: לצערי, הוא לא מיושם.

מאיר שטרית: הוא לא מיושם, וחבל.

מאיר שטרית: אז אם הוא לא מיושם, צריך לעבור לבנות דירות ולתת אותן בשכר-דירה סוציאלי.

מאיר שטרית: ואני אומר לממשלה: חברים, צריך לעשות את זה, אין מנוס, אין ברירה.

מאיר שטרית: זה יהיה בסוף המחיר הכי זול והתוצאה הכי מהירה.

מאיר שטרית: ואני מקווה שהממשלה באמת תעשה מעשה.

מאיר שטרית: אני מודה לך, גברתי.

מאיר שטרית: אני מקווה שחברי הכנסת יתמכו בחוק שהצעתי.

מאיר שטרית: אני חושב שהוא חוק נכון, בינתיים, בנסיבות הנוכחיות.

מאיר שטרית: לפחות הוא חוסך לזוגות הצעירים כאבי לב ומונע יכולת לקחת מהם את הזכויות שלהם בקרקע.

מאיר שטרית: תודה.

פנינה תמנו: אני מודה לך, חבר הכנסת שטרית, גם על העמידה בלוח הזמנים.

פנינה תמנו: מה שוותיקים יודעים, כנראה גם יש כאלה שעדיין צריכים ללמוד.

פנינה תמנו: מי שישיב לך – השר יעקב פרי בשם שר הבינוי והשיכון.

פנינה תמנו: בבקשה.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, מדובר בהצעת חוק שמבקשת לקבוע כי חוזה מכר לא יכלול הוראה שלפיה המוכר יישאר בעל זכויות בנייה בדירה או בבית משותף.

יעקב פרי: כך הקבלן לא יוכל להשאיר בבעלותו זכויות בנייה להרחבות או זכויות לביצוע כל שינוי אחר בדירה או בבית המשותף, וכל זכויות הבנייה יהיו בבעלות הרוכשים ודיירי הפרויקט – בנות, אתן מפריעות.

יעקב מרגי: – – –

יעקב פרי: הסייג לכך הוא שבמידה שקבלן השאיר ברשותו דירה אחת או יותר מבין הדירות בבניין שבנה – גם לי את רוצה להפריע, אורלי – –

אורלי לוי אבקסיס: לא – – –

יעקב פרי: – – או שאני יכול לקרוא את תשובת שר הבינוי?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אני ביקשתי לממש את זכותי להגיד שאני רוצה לעלות לדבר אחריך ביחס לחוק.

יעקב פרי: אין שום בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם הייתה בעיה, הפרוטוקול מאשר לי.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא צריכה אתכם – – –

יעקב פרי: – – – או יותר מבין הדירות – – –

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: לפי התקנון, זה אם השר מאפשר.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתנגדת.

פנינה תמנו: אז מה?

פנינה תמנו: אם הממשלה לא מתנגדת – – –

יחיאל חיליק בר: לא להמציא חוקים, גברתי היושבת-ראש.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת חיליק בר, שאתה מחדד דברים, אבל אני מסתדרת בינתיים.

פנינה תמנו: אז אם הממשלה מסכימה, אז אפשר לתת לך – – –

יעקב פרי: אם חברת הכנסת אורלי לוי תאפשר לי לגמור את תשובת שר הבינוי, אני לא אתנגד שהיא תתייחס לחוק.

יעקב פרי: בסדר?

יעקב פרי: תודה רבה לך.

יעקב פרי: הסייג לכך הוא שבמידה שקבלן השאיר ברשותו דירה או יותר מבין הדירות בבניין שבנה, הוא יהיה זכאי לחלקו היחסי בזכויות הבנייה בבניין, בדומה ליתר הדיירים.

יעקב פרי: כאמור, מטרת חוק המכר היא להסדיר את נושא מכירת דירות ממוכר לרוכש, תוך הגנה על זכויותיו של הרוכש.

יעקב פרי: הצעת החוק עולה בקנה אחד עם מטרה זו ומגינה על זכויות בנייה שלא מומשו או זכויות בנייה עתידיות שתישארנה בבעלות הרוכשים בלבד ולא בבעלות הקבלן.

יעקב פרי: עם זאת, יצוין כי ההסדר המוצע מהווה התערבות של ממש בעסקאות המבוצעות בשוק החופשי, תוך פגיעה בחופש החוזים ובמידת מה אף בחופש הקניין.

יעקב פרי: לאור זאת יש מקום לצמצם את היקף הפגיעה בזכויות האמורות, לרבות על-ידי תיחום ההסדר לדירות מגורים בלבד.

יעקב פרי: כמו כן, יש צורך להסדיר היבטים שונים בהקשרים אלו, כגון הגדלת זכויות בנייה במהלך חיי הפרויקט וכדומה.

יעקב פרי: לאור האמור, הממשלה תומכת בהצעה שתחול על מגורים בלבד, והליכי החקיקה ייעשו בהסכמה עם משרדי הבינוי, האוצר והמשפטים.

יעקב פרי: מקובל עליך, מאיר?

מאיר שטרית: מקובל, אדוני.

יעקב פרי: תודה.

פנינה תמנו: מקובל?

מאיר שטרית: כן.

פנינה תמנו: אז אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק – הצעה אחרת.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להתנגדותה של חברת הכנסת אורלי אבקסיס.

פנינה תמנו: כך זה נקרא על-פי התקנון, התנגדות?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: חמש.

פנינה תמנו: שלוש.

יחיאל חיליק בר: אורלי, אורלי, בואי לפה.

פנינה תמנו: סליחה, חבר הכנסת חיליק בר, אני חושבת שיש גבולות גם בתוך הבית הזה.

אורלי לוי אבקסיס: למה הפעלת את השעון כל עוד את מדברת?

פנינה תמנו: זה לא מגרש כדורגל.

יחיאל חיליק בר: את לוקחת לה מהזמן.

פנינה תמנו: זה לא מגרש כדורגל.

יחיאל חיליק בר: באמת, גברתי היושבת-ראש, אל תחנכי אותנו.

פנינה תמנו: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להתחיל את השעון מחדש, ברשותך.

פנינה תמנו: בשמחה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אל תחנכי אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, הצעת החוק הזאת לבדה לא יכולה לפתור את הבעיות שאתן אנחנו מתמודדים, ולא בכדי אני הצעתי את הצעת החוק שלי לגבי ביטוח או ערבות המדינה ל-20% מההון העצמי שנדרש זוג צעיר להביא כדי להיכנס למסלול של החלום של הבית.

אורלי לוי אבקסיס: זה הרבה יותר מתחדד כאשר חוק מע"מ אפס יחול רק על מי שהביא את ה-30% מהבית.

אורלי לוי אבקסיס: ה-30% האלה, צריך לזכור, הופכים להיות סוג של נטל מאוד גדול על כל אותם זוגות צעירים שאתם מתעלמים מהם.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הייתם רוצים לעזור לאותם זוגות צעירים, אדוני סגן שר האוצר, אתם יודעים מה הייתם פשוט צריכים לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: להגיד להם: אתם יכולים להשתמש בזה בתור הון עצמי.

אורלי לוי אבקסיס: 18% תורידו מההון העצמי, ובבקשה, הצעת החוק שלי בכלל מיותרת.

אורלי לוי אבקסיס: תורידו את הדרישה שרק מי שמביא 30% מהבית ייהנה ממתנה של 18% נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר משהו – זה פשע, זו עוולה.

אורלי לוי אבקסיס: למה זו עוולה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אתם רוצים שהעניים יסבסדו את העשירים שיש להם 30% מהבית.

אורלי לוי אבקסיס: כי את העלות של זה, של 3 מיליארדי שקלים בשנה, כולנו ניאלץ לשלם; גם אלו שאין להם ה-30%.

אורלי לוי אבקסיס: אתם משעבדים את העניים כדי לתת מתנות לעשירים, וזה הפרצוף האמיתי של יש עתיד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר, קראו לי פה שקרנית, רמאית.

אורלי לוי אבקסיס: חסר שיקראו לי בוגדת ויעלו אותי עכשיו על המוקד; אבל חוץ מבוגדת אמרו לי הכול.

אורלי לוי אבקסיס: ולא נתנו לי את האופציה להגן על עצמי.

איתן כבל: אורלי, את יכולה להתרגל, לנו קוראים את זה כל הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: הסיפור שהיה כך היה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי שחברי הכנסת ביש עתיד – לפחות חבר הכנסת הספציפי הזה לא מבין על מה הוא מדבר, אבל חשוב לו להראות לבוס שלו שהוא תומך במה שהוא אומר.

אורלי לוי אבקסיס: שומה עליכם ללמוד את החוקים שלהם אתם מתנגדים.

אורלי לוי אבקסיס: שומה עליכם להבין על מה אתם מצביעים.

אורלי לוי אבקסיס: מילא אם יש לכם משמעת קואליציונית, אבל לבוא אלי ולהגיד – אז כן, לא עשיתי לך תרגיל, עשיתי לך חשיפה, והתרגיל היה פשוט מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: שמתי בצד את מה שאתם חושבים או מה הספין שהאוצר ניסה לעשות, והבאתי לך את הצעת החוק האמיתית שעליה שמתם ערר.

אורלי לוי אבקסיס: ועל זה אמרת לי: זה חכם, זה יעזור למעמד הביניים.

אורלי לוי אבקסיס: והשקרן פה הוא לא אני.

אורלי לוי אבקסיס: אטימות הלב פה היא פשוט בלתי נסבלת, בממשלה הזאת; אותם אנשים שמתיימרים לייצג את אותו מעמד ביניים.

אורלי לוי אבקסיס: ועצם העובדה שעומדת פה יושבת-ראש בפועל ומונעת ממני להגן על עצמי – –

משה מזרחי: תגידי לבוס שלך שיפרק אותה.

אורלי לוי אבקסיס: – – זה הזוי.

משה מזרחי: תגידי לבעל-הבית שיפרק אותה.

אורלי לוי אבקסיס: מקהלת המעריצות האלה.

מיקי רוזנטל: למה את יושבת בממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: מקהלת המעריצות.

אורלי לוי אבקסיס: יש עתיד זה לא כל הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה החלק המקולקל של הממשלה הזאת, אבל זה לא כל הממשלה, וצריך להשמיע קולות אחרים בממשלה.

משה מזרחי: לפרק אותה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו, גם בדיור הציבורי, שבו צריך לטפל, נלחמנו ביש עתיד.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו להעביר בוועדת שרים לענייני חקיקה שכר-דירה ריאלי לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשה שר האוצר?

אורלי לוי אבקסיס: הגיש לי ערר ביום הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: ללא איווט ליברמן לא היינו מצליחים להעביר את זה אפילו בטרומית.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו נחוקק את זה ונעביר את זה לפחות לקריאה ראשונה לפני תום הכנסת הנוכחית.

אורי מקלב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: גם את הנושא של הדיור הציבורי, על אפכם ועל חמתכם – זה ציבור שצריך לדאוג לו.

אורלי לוי אבקסיס: ואם אתם לא מבינים שאתם צריכים לדאוג לו – משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד האוצר, תחת קורת גג אחת, של אנשים שלא מבינים מה זה אנשים רעבים, שלא מבינים מה זה מצוקה.

אורי מקלב: אנחנו מזדהים עם הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו פה כדי לתקן את העיוות הזה.

אורלי לוי אבקסיס: בתוך הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא תהיו הקול היחיד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא תכתימו את הממשלה כולה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם אטומים לצורכי הציבור, אנחנו לא.

אורלי לוי אבקסיס: ותאמין לי שיש לי גיבוי.

אורלי לוי אבקסיס: ללא הגיבוי שלי, לא יכולתי להעביר ולו חוק חברתי אחד, וברוך השם אני מצליחה להעביר, למרות ועל אף התנגדות האוצר, כי אני מביכה אותו בוועדות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם חושבים שאני חברת הכנסת היחידה שחוטפת את העונשים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: תראו מה עושים לחיים כץ כי הוא מתנגד ומעלה עניינים חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עושים לו עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: רוצים לעשות לו עוקף ועדה, ומציגים אותנו כהזויים שמבקשים שרפורמות לא יעברו בחוק הסדרים דרך ועדת הכספים.

קריאה: היושב-ראש – – –

אורי מקלב: היא מספרת דברים שעושים.

אורי מקלב: קשה לי לעצור בשטף הדיבור.

אורלי לוי אבקסיס: מצטערת, עוד דקה ואני מסיימת.

אורי מקלב: לא, פחות מדקה.

אורי מקלב: משפט סיום.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

פנינה תמנו: זה יהיה ארבע דקות.

אורי מקלב: משפט סיום.

יחיאל חיליק בר: את כבר לא מנהלת את הישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: אם שר האוצר רוצה לעשות עוקף-ועדה ולהעביר רפורמה גדולה דרך חוק ההסדרים, כמו שהיה ב"ויסקונסין" או במקרים אחרים, אני אומרת: עצרו רגע, זה סימן שיש פה משהו מוזר.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אומרת אני בעד, אני לא אומרת אני נגד; אני אומרת, ראוי שהוועדה הרלוונטית תדון בכך.

אורלי לוי אבקסיס: ראוי שהוועדה שמבינה בבריאות, שיש לה יועצים משפטיים שמבינים בבריאות, ישאלו את השאלות.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הכניסו לנו שם איזו עז?

אורלי לוי אבקסיס: אולי עדר שלם של עזים?

אורלי לוי אבקסיס: איך נדע?

אורלי לוי אבקסיס: – –

אורי מקלב: אנחנו חייבים לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – וכמה יעלה לנו להעביר את זה דרך ועדת הכספים?

אורלי לוי אבקסיס: זו הטענה שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: יש הליך חקיקה מסוים.

אורלי לוי אבקסיס: אם רוצה שר האוצר להבאיש את ריח הממשלה כולה, ולהציג את כולנו כשונאי אנשים חלשים, אז אנחנו נעמוד פה ונגיד: לא, אנחנו לא, ואנחנו גם לא ניתן לך.

אורלי לוי אבקסיס: כי בממשלה הזאת יש גם אנשים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה רבה.

איתן כבל: תן לה את הזמן שלי.

אורי מקלב: אבל ממשלה נמדדת בקולקטיביות שלה, ואנחנו מודים שיש באמת בממשלה גם אנשים טובים, אבל יש כאלה שאומרים שלא כולם.

אורי מקלב: לכן אני גם מתנצל שנתתי לה עוד קצת לדבר.

אורי מקלב: אל תצפו ממני, אף שאני אובייקטיבי בניהול, אבל לשמוע דברים כאלה ולקטוע אותם באמצע – קשה להיות מלאך.

אורי מקלב: דברי טעם ודברים נשמעים, ומזדהים גם אתם, איך אפשר?

אורי מקלב: אז אני מתנצל בפני חברי הקואליציה שנתתי לה עוד דקה.

אורי מקלב: אבל אם כך, חבר הכנסת שטרית, אתה רוצה – – –

מאיר שטרית: הצבעה.

אורי מקלב: מייד הצבעה – כי כך יש לך זכות גם לענות.

אורי מקלב: חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הבטחת זכויות בנייה לקונה), התשע"ד–2014, בקריאה טרומית.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הבטחת זכויות בנייה לקונה), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורי מקלב: 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הבטחת זכויות בנייה לקונה), התשע"ד–2014, אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: אנחנו מודים לחבר הכנסת מאיר שטרית, ואנחנו מודים לשר יעקב פרי על דברי התשובה של הממשלה.

אורי מקלב: לפני שאנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, אני קיבלתי כאן – בעצם לא אני, אבל היושבת-ראש שלפני קיבלה מכתב.

אורי מקלב: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, אני קיבלתי מכתב שמונח פה.

אורי מקלב: אני מאפשר לך.

אורי מקלב: אני לא קורא אותו, אבל אם אתה רוצה להגיד את הדברים באיזה תיקון לפרוטוקול, אני מאפשר לך.

אורי מקלב: אני לא רואה במכתב הרבה שינוי ממה שכתבתם.

בועז טופורובסקי: זה רק טרמינולוגיה.

אורי מקלב: טרמינולוגיה.

אורי מקלב: אבל אם אתה רוצה, אני מוכן לבקש להכניס את זה לתוך הפרוטוקול.

בועז טופורובסקי: תכניס את המכתב.

אורי מקלב: אתה תוסיף את זה לפרוטוקול, את המכתב, ואני מבין שזה שינוי בדברים.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2841/19; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – שידורים בשפה הערבית), של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: החוק הוא בתמיכת הממשלה, אבל אתה בכל אופן מנצל את הזכות שיש לך במסגרת המכסה הסיעתית.

אורי מקלב: אני חושב שיש לו עשר דקות, נכון, אדוני?

עיסאווי פריג': כן, כן.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, אני מאוד מצטער שאנחנו צריכים להגיע לקטעים של השמצות אישיות, דבר שהוא חדש לנו ולא ראוי שימשיך ויהיה.

עיסאווי פריג': להצעת החוק.

עיסאווי פריג': אני מציע את הצעת החוק שלי, שהיא בעצם התיקון הראשון של חוק השידור הציבורי החדש שהונח בכנסת בסוף המושב הקודם.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזו, אני מניח אותה בהסכמה, או הבנה, עם השר גלעד ארדן, שר התקשורת, שאני מאוד מעריך את הבנתו ואת הסכמתו לסוגיה.

עיסאווי פריג': חברים, תראו, בימים כאלה, כשיש מתיחות וחשדנות וחוסר אמון בין חלקי האוכלוסייה, במיוחד בין הערבים והיהודים, חובתנו לנסות ולקרב כמה שנוכל.

עיסאווי פריג': האווירה שאנחנו חיים בה בתקופה האחרונה, עיקרה, אני אומר, חוסר הרצון והיעדר האפשרות להכיר את האחר; כל חלק וכל חברה, להכיר את האחר, במיוחד את התרבות והשפה.

עיסאווי פריג': וכשאני אומר תרבות ושפה, זה בכל המשמעויות של המילה תרבות.

עיסאווי פריג': וכאן בעצם הצעת החוק שלי באה ואומרת: על-פי חוק השידור הציבורי החדש – יש ערוץ 33 – שאומר שצריך ערוץ שידבר לאוכלוסייה הערבית בישראל, ידבר בשפה הערבית.

עיסאווי פריג': וכאן השוני.

עיסאווי פריג': ההיסטוריה של הערוץ, 33 אנחנו קוראים לו, אם אני אתמצת אותה בכמה משפטים, זה ערוץ שנתפס והוקם כשופר תעמולתי; ערוץ שהוקם לתעמולה ואפילו ללוחמה פסיכולוגית כנגד הציבור הערבי במדינה ומסביב.

עיסאווי פריג': עם הזמן זה הלך ופחת, אבל סוגיית החשדנות של אזרחי ישראל הערבים כלפי הערוץ עדיין קיימת.

עיסאווי פריג': מכאן אני בא ואומר בהצעת החוק – אני רוצה, בהצעת החוק, שהרדיו בערבית אכן ישקף את התרבות הערבית, את הבעיות של האוכלוסייה הערבית, הבעיות היומיומיות; לא ערוץ תעמולתי אלא ערוץ שידבר לאזרחיו.

עיסאווי פריג': האזרחים הערבים לא צריכים שידורים שיפנו אליהם, הם רוצים שידורים שידברו אתם, שהם יוכלו לקבל ביטוי.

עיסאווי פריג': ומכאן שהגדרת המטרות ברשות השידור היא חשובה.

עיסאווי פריג': מאחר שאנחנו מדברים על שידור ציבורי, כשמדברים על ציבורי, 20% מאוכלוסיית המדינה הם חלק מהציבור הזה, והם רוצים שידור ציבורי שלא יטיף לאוכלוסייה הערבית אלא ייתן לה לבטא את עצמה ולהעביר את השיח הערבי, להגיד את זה בצורה ברורה ולשקף את הבעיות היומיומיות, עם כל הכאב שבדבר.

עיסאווי פריג': לכן אני חושב שהצעת החוק היא חשובה, ואני לא רוצה להאריך, אני רק אתייחס לסוגיה של השר גלעד ארדן.

עיסאווי פריג': כשהתחלנו להכין את הצעת חוק השידור הציבורי, את הדיון האינטנסיבי שהיה בהצעת החוק, והכנסנו שינויים בשיתוף הפעולה שהיה – עצם העובדה שהשר ראה לנכון לשנות את הגדרת המטרות של החוק, זה אומר הרבה, חברים.

עיסאווי פריג': מבחינת הציבור הערבי זה אומר רבות.

עיסאווי פריג': צריך להסתכל על הצד החיובי בדבר.

עיסאווי פריג': מכאן – יש לי עוד משפט אחרון להגיד, כי אין לי מה להרחיב, מאחר שזה בהסכמת הממשלה.

עיסאווי פריג': אני התחייבתי בפני השר, ואני אומר את זה כאן, לקדם את החוק בשיתוף פעולה מלא עם השר.

עיסאווי פריג': לא צריך לפחד להציג את הבעיות של אזרחי המדינה הערבים בתקשורת, לדבר אתם ולשים את האצבע על הכאב הנכון.

עיסאווי פריג': תודה, ואני מאוד מקווה שאכן זה יעבור.

עיסאווי פריג': תודה לך.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו, אם כך, נשמע את תשובתו של השר יעקב פרי, ולאחר מכן ניגש להצבעה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני השר.

יעקב פרי: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת פריג', בחודש יולי האחרון אישרה הכנסת בקריאה שנייה ושלישית את חוק השידור הציבורי התשע"ד–2014.

יעקב פרי: כידוע, החוק עוסק בהקמתו של תאגיד שידור ציבורי חדש שיחליף את גוף השידור הציבורי הקיים, רשות השידור.

יעקב פרי: החוק מתווה את הקמתו של התאגיד החדש, תפקידיו, מוסדותיו והחובות החלות עליו לשם שמירה על עצמאות ושקיפות ולהבטחת השקעה מתאימה בהפקות מקור ובתכנים.

יעקב פרי: בנוסף, החוק מסדיר את הליך סגירתה של רשות השידור.

יעקב פרי: מטרתו העיקרית של החוק היא להקים תאגיד שידור ציבורי שיפעל לפי ערכים של עצמאות, מצוינות, רלוונטיות ויעילות; שישנה את פני המסך ויספק תוכן איכותי ורלוונטי לחברה הישראלית על רבדיה ומורכבותה.

יעקב פרי: סעיף תפקידי תאגיד השידור הציבורי קובע שורה של תפקידים הנוגעים לקיום שידורים בידי תאגיד השידור הציבורי ולתכנים שיספק.

יעקב פרי: אחד מתפקידי התאגיד הוא לספק תוכן הפונה למגוון האוכלוסיות והזרמים בחברה הישראלית, ובכלל זה שידורים בשפה העברית, שידורים בשפה הערבית לאוכלוסייה הערבית בישראל ושידורים בשפות נוספות הרווחות בחברה הישראלית.

יעקב פרי: הצעת החוק מבקשת להרחיב את חובת התאגיד כך שחובת השידורים בשפה הערבית תכלול גם שידורים המותאמים לאוכלוסייה ולתרבות הערבית, וכן שידורים בנושאים שאינם תלויי תרבות, כגון חדשות.

יעקב פרי: משמעות הצעת החוק היא כי לא יהיה מדובר רק בשידור תכנים בערבית, אלא שהתכנים ישקפו גם את התרבות הערבית ואת הנושאים העומדים על סדר-יומה של החברה הערבית בישראל.

יעקב פרי: בהתאם להצעת החוק, השידורים בשפה הערבית יעסקו בנושאים המעסיקים את החברה הערבית בישראל, במחלוקות בתוך החברה הערבית בישראל ובינה לבין החברה היהודית, וגם בתרבות הערבית, וזאת לצד קיום שידורים נוספים שאינם תלויי תרבות.

יעקב פרי: תיקון זה יגביר ללא ספק את רלוונטיות השידורים בערבית עבור אזרחי המדינה הערבים ויביא לחיזוק הלגיטימציה של השידור הציבורי בקרב אזרחי ישראל הערבים.

יעקב פרי: יצוין כי הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף לכך – עיסאווי – שהליכי החקיקה ייעשו בהסכמת השר הממונה על ביצוע חוק השידור הציבורי, כפי שהתחייב המציע, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה, אדוני השר.

יעקב פרי: מובן שאנחנו מציעים שזה יידון בוועדת הכלכלה.

יעקב פרי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לאדוני השר.

אורי מקלב: אנחנו נוכל לעבור להצבעה כשתגיע למקומך.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים, רבותי, חברים, לעבור להצבעה על הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – שידורים בשפה הערבית), התשע"ה–2014.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בבקשה, חברים.

אורי מקלב: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – שידורים בשפה הערבית), התשע"ה–2014, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – שידורים בשפה הערבית), התשע"ה–2014, אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: תודה רבה למציע, תודה רבה לאדוני השר.

אורי מקלב: נעבור להצעת החוק האחרונה בסדר-היום.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/1760/19; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור להצעת החוק האחרונה בסדר-היום: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה ברכישה אלקטרונית), התשע"ד–2013.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: כפי שסוכם, תשובה והצבעה במועד אחר.

מיקי רוזנטל: כן.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תשובה והצבעה במועד אחר, זה הסיכום.

מיקי רוזנטל: חבל שחברת הכנסת אורלי לוי איננה פה.

מיקי רוזנטל: קודם כול, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתנצל, אני צרוד מאוד, לכן גם אקצר בדברים.

מיקי רוזנטל: אבל אם היא דיברה על איפה ואיפה, אז האיפה ואיפה עוברת בקו הזה.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, מכאן כולם חברתיים, מכאן כולם קומוניסטים.

מיקי רוזנטל: בוועדת השרים שאישרה את החוק שנוגע במחיר הסיטונאי של הירקות והמרווח – מכיוון שחברי הכנסת, שניהם מהקואליציה, החוק עבר.

מיקי רוזנטל: חוק דומה, שעוסק בפיקוח על המחירים, לא עבר, כי הוא כמובן מטעם האופוזיציה.

מיקי רוזנטל: חלילה לנו.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מתערבים בשוק, אנחנו בעד שוק חופשי, אלא אם כן זה נוגע לחברי הקואליציה.

מיקי רוזנטל: זאת הצביעות האמיתית.

מיקי רוזנטל: לעצם העניין, תראו, קנייה באינטרנט באופן עקרוני זולה יותר בכל תחום.

מיקי רוזנטל: כשאתה קונה רהיטים באינטרנט, מזון באינטרנט, מוצרי חשמל באינטרנט, אתה משלם פחות, משום שפחות אנשים עוסקים בכך, לא צריך לארוז את הדברים, לא צריך קופאים וכו' וכו', והמחיר שמשלמים הוא יותר נמוך; חוץ מדבר אחד – מחירי הכרטיסים.

מיקי רוזנטל: במדינת ישראל, מחירי הכרטיסים – רכישתם באינטרנט יקרה יותר מאשר בקופה.

מיקי רוזנטל: זה הרי עיוות שאין לו אח ורע, הוא לא ייאמן, וממשלת ישראל נותנת לזה יד.

מיקי רוזנטל: שלא יהיה לכם ספק, מדובר במונופולים.

מיקי רוזנטל: אם ניקח, למשל, את הכדורגל – ואני אוהד את "הפועל באר-שבע", אז אני רוצה ללכת למשחקים של "הפועל באר-שבע", אני לא רוצה ללכת למשחקים של "הפועל רעננה".

מיקי רוזנטל: אז אני לקוח שבוי של "הפועל באר-שבע".

מיקי רוזנטל: "הפועל באר-שבע" יודעת את זה, וכל פעם שאני רוצה לקנות כרטיס באינטרנט היא שמה עלי עוד 15 שקלים.

מיקי רוזנטל: אוהדי הכדורגל זועמים על כך, וממשלת ישראל לא חושבת שראוי להתערב בזה.

מיקי רוזנטל: יותר מכך, במדינת ישראל יש שתיים-שלוש רשתות בתי-קולנוע, והן מונופול – הם מחוברים יחד בחוק, בהתאחדות בעלי בתי-הקולנוע.

מיקי רוזנטל: כשהרשות לסחר הוגן ביקשה להסדיר את נושא העמלה, בתי-הקולנוע העלו, כולם יחד, את המחיר.

מיקי רוזנטל: פשוט פיאודליזם מודרני בכסות של כלכלה חופשית.

מיקי רוזנטל: בכל אופן, אין ספק בכלל, הקהל הישראלי מאוד אוהב להבטיח את הכרטיסים מראש.

מיקי רוזנטל: בארץ, שיעור רכישת הכרטיסים בקופות מגיע ל-50%, בניגוד לממוצע בעולם, של 20%–30%.

מיקי רוזנטל: בעולם נהוג לומר, אם אתה רוצה שנשמור לך שורה מסוימת במקום מסוים, זה שירות, ועל שירות תשלם; זה בסדר.

מיקי רוזנטל: אבל בארץ זה לא שייך לשירות; אתה יכול לקנות בשורה הראשונה או האחרונה כיסאות לא שמורים, האולם ריק, גובים ממך עמלה בלתי סבירה.

מיקי רוזנטל: הפער בקולנוע בין הרכישה באינטרנט ובין הרכישה בקופה הוא כ-4 שקלים.

מיקי רוזנטל: השערורייה רק הולכת ומתעצמת, משום שלא גובים רק עמלה בגין הרכישה, גובים עמלה פר-כרטיס.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, הלכת לבד – שילמת עמלה פעם אחת; הלכת עם המשפחה, חמש נפשות למופע – שילמת עוד 70 שקלים.

מיקי רוזנטל: מישהו שדד אותנו.

מיקי רוזנטל: אני הסכמתי וביקשתי מהשר לפחות לשקול את הנקודה הזאת; להגיד לו, אתה יודע מה, בוא נתחיל מהעניין הזה, לפחות – הרי אנחנו מדפיסים את הכרטיסים, אז הפעולה היא אותה פעולה.

מיקי רוזנטל: מדובר בפעולה אחת, לא חשוב מספר הכרטיסים – שלפחות ישקול את הנושא של חיוב בעמלה רק פעם אחת בגין אותה פעולה, ולא לפי מספר הכרטיסים.

מיקי רוזנטל: השר הבטיח לשקול את זה ולחזור אלי, ולכן ביקשתי שתהיה תשובה של הממשלה וגם הצבעה בשלב מאוחר יותר.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

אורי מקלב: כפי שאתה אמרת, תשובה והצבעה במועד אחר.

אורי מקלב: אם כך אנחנו מסיימים את הצעות החוק, או הצעות חוק שהתשובה וההצבעה בהם הן במועד אחר, ועוברים להצעות דחופות לסדר-היום.

אורי מקלב: הטבח בבית-כנסת בירושלים

אורי מקלב: נעבור להצעות לסדר-היום.

אורי מקלב: ההצעה הראשונה לסדר-היום היא בנושא: הטבח בבית-כנסת בירושלים – מס' 4085, 4086, 4087, 4088, 4090, 4093, 4094 ו-4096.

אורי מקלב: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מרדכי יוגב, ולאחר מכן – חבר הכנסת יואב בן צור.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המדע, חברי כנסת, אורחים, למען ירושלים לא אחשה.

מרדכי יוגב: זה חודשים ואף שנים שהטרור גובר בירושלים.

מרדכי יוגב: הרתעתנו בקרב הפורעים הערבים נפגעה וסיכון חיי היהודים גבר במזרח-ירושלים; כך גם השליטה ומימוש הריבונות של ישראל בבירת ישראל נחלשו.

מרדכי יוגב: בראשית דברי אני מבקש לציין לשבח את השוטרים הגיבורים שחתרו למגע בכל אירועי הירי, הדריסות והדקירות ופגעו בטרוריסטים, בתוכם אלה שמסרו נפשם על ביטחון ישראל, רב-פקד ג'דעאן אסעד וסמ"ר זידאן סייף, שנפטר מפצעיו אמש, השם ייקום דמם.

מרדכי יוגב: אני שולח תנחומים למשפחות כל הנרצחים ואיחולי רפואה שלמה לפצועים ולנפגעים.

מרדכי יוגב: יש פה גל, אדוני היושב-ראש, ומאחוריו מגמה שלא אובחנה כראוי, ואני אומר את דברי בנימה של ביקורת; ועקב סכנת החיים הגוברת לתושבי ירושלים אבקש לקבוע שעל אנשי שירות הביטחון הכללי להעמיק את האחיזה שלהם, המודיעינית, בירושלים.

מרדכי יוגב: כמי ששמע אתמול, ולאו דווקא בהתייחסות למשפט זה או אחר – צריך לדעת יותר ולתת המלצות מספקות לשאלות של מה ירתיע את המחבלים לסוגיהם, גם את המחבל הבודד, כארגז כלים, מה יכריע וינצח את הטרור ומה הם הצעדים שצריך לנקוט ברמות השונות כדי להרגיע את השטח.

מרדכי יוגב: מה ירתיע את המחבל הבודד – לשמוע שרק הריסת בתים ולקבל אותה כעבור חודש, זו איננה הרתעה.

מרדכי יוגב: באותה תקנה 119 יש גם החרמת הקרקע; היא זו שמונעת את ההקמה מחדש של הווילה בתוך שבועיים על-ידי בני הכפר והמשפחה.

מרדכי יוגב: יש שלילת אזרחות או תושבות, יש הרחקה ויש דרכים נוספות כדי להרתיע.

מרדכי יוגב: גם לא לאפשר את מסירת הגופה, ולקבור אותה בבית-קברות של מחבלים, ובוודאי לא לאפשר הקמה של סוכת אבלים על אדמה ציבורית תוך כדי הפגנה וארגון מהומות.

מרדכי יוגב: את כל זה צריך למנוע.

מרדכי יוגב: אני מבקש לומר שהמשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל, שאני אוהב ומכבד, לא התאימו את פעילות המשטרה עד לרגע זה כדי למגר את הטרור שהתפתח ולהגן על אזרחי ירושלים מפניו.

מרדכי יוגב: לצערי, במדרג השונה של המשטרה, הם אינם בשטח.

מרדכי יוגב: הם אולי ב"סוואנות", תגבור של 1,000 שוטרים, אבל המפקדים מדווחים על ירידה באירועים, ולא היא.

מרדכי יוגב: יום-יום יהודים מותקפים במקומות קבועים, והמשטרה איננה יודעת, משום ששוטריה וכל התגבור אינם בשטח, לא אוחזים את השטח ולא מחזיקים אותו, באפשרות ומדיניות הפעלה שתמגר את הטרור.

מרדכי יוגב: לא בכביש להר-הזיתים, שבו יהודים מותקפים יום-יום באותן נקודות, בסלעים, אבנים ולומים על מכוניותיהם; לא יהודי שנדקר במברג בשער שכם והולך עד הכותל, את כל רחוב הגיא, ולא פוגש שוטר אחד – במקומות מועדים, בציר מרכזי להליכת יהודים לכותל; כך לא בשער החדש, כך לא בדרכים קבועות לשכונות, כך לא אתמול בג'בל-מוכבר, המקום שממנו באו שני המחבלים.

מרדכי יוגב: חגיגה בכפר, זיקוקים לכל עבר, לעבר בתי היהודים בארמון-הנציב ובנוף-ציון, והמשטרה כן הגיעה כדי לרדוף אחרי יורי הזיקוקים, אבל כמובן לכפר לא נכנסה.

מרדכי יוגב: מי מרתיע כאן ומי מורתע?

מרדכי יוגב: במקום שנרתיע את הטרור, שוטרי ירושלים מורתעים מלפעול.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר בקצרה: שבע רגליים, בעיני, לביטחון ירושלים: הרגל הראשונה היא רגל הוודאות של ריבונות עם ישראל בירושלים המאוחדת; הרגל השנייה היא הרגל העירונית, שאליה צריכים להצטרף משרדי הממשלה, וגם לתת שירותים ותשתיות הולמים כדי להפוך את השכונות המזרחיות שיהיו בתקן השכונות המערביות, וגם לאכוף את כל מה שצריך לאכוף; תמונת המצב המודיעינית, דיברתי עליה, זו הרגל השלישית; והמענה המבצעי שבו אני מייד ארחיב; והמענה המשפטי; וגם ההתמודדות השורשית עם תוכני החינוך.

מרדכי יוגב: אדוני השר, בירושלים המזרחית לומדים לפי תוכנית הלימודים של הרשות הפלסטינית, ושם לומדים להשמיד יהודים, ושם לומדים שאין מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: הדבר הזה מחייב שינוי, כי זה מצע הגידול, והלקונה הזאת איננה מטופלת, לא על-ידי שירות הביטחון הכללי, שלא הצביע עליה, ולא על-ידי אף אחד, והדבר הזה הוא בר-שינוי.

מרדכי יוגב: אולי הוא גידל דור או שני דורות – חייבים לעצור אותו.

מרדכי יוגב: וכך גם הסברה בין-לאומית.

אורי מקלב: תודה.

מרדכי יוגב: מקצת מהפעולות – לתגבר את מחוז ירושלים באופן קבוע ולהיערך באחריות שטח קבועה ושונה; לזרז את הקמת מרחב קדם בתוך חצי שנה, ולא בתוך שלוש שנים; בעיקר לתת בידי השוטרים את הכלים ולאמן אותם להתמודדות מנצחת, ולא מכילה, ובעיקר לתת להם הרבה גיבוי, הרבה מאוד גיבוי ושכר לפועלים במרחבי קדם ודוד ולמג"ב במציאות הקשה והמורכבת במזרח-ירושלים.

מרדכי יוגב: העליתי, ולא בפעם הראשונה, כן – לסייע לשוטרי ירושלים בשכונות הקשות גם בצבא; מחנה הפליטים שועפאט, מקומות מעבר לחומה, ולא ארחיב כרגע ולא אאריך.

מרדכי יוגב: הרשתות החברתיות – מלחמה, הר-הבית, ואומר משפט אחד: "ביתי בית תפִלה יקרא לכל העמים" – זה החזון, בית-תפילה ולא מקום של התפרעויות.

מרדכי יוגב: אני לא נכנס למחלוקת אם לעלות או לא לעלות.

מרדכי יוגב: אישית אינני עולה, אבל באחריותנו שלא תהיה פגיעה, מצד אחד, בסדרי התפילה של המוסלמים, אבל – "ביתי בית תפִלה יקרא לכל העמים", ועל כך יש לעמוד ולשלוט בהר-הבית, לא לאפשר שם הכנסת אמצעי לחימה, ולא לאפשר שם לינה והתבצרות של פורעים – – –

אורי מקלב: נא לסיים ממש.

אורי מקלב: חרגנו ממש.

מרדכי יוגב: עוד שתי מילים אחרונות.

מרדכי יוגב: והמערכת המשפטית, בראשותה של שרת המשפטים, כולה צריכה להתגייס הרבה יותר מהר לתת כלים להתמודדות הזאת.

מרדכי יוגב: אין לי ספק שבטיפול מערכתי אנחנו ננצח את הטרור, ואין לי ספק שנדע להתמודד אתו ולהשיב את הביטחון לירושלים ובכלל.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

אורי מקלב: עוד לא קיבלנו אישור, אני לא יודע – אני מתנצל.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, תודה, ראש וראשית דברי – אבקש לשלוח תנחומים למשפחות הנרצחים ההרוגים על קידוש השם בטבח האיום והנורא, טבח שמזכיר לנו ימים אפלים, אשר ביצעו בני-עוולה בבית-הכנסת "קהילת בני תורה" בשכונת הר-נוף בירושלים המאוחדת בירת ישראל.

יואב בן צור: וכן תנחומים לשוטר, חסיד אומות העולם, שנהרג בפיגוע, השוטר רב-סמל זידאן סייף.

יואב בן צור: השם ייקום דמם.

יואב בן צור: בטרם אבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת הצעה לסדר-היום זו כאזרח וכתושב שכונת הר-נוף בירושלים – בני וחתני, ייבדלו לחיים טובים, הם מחובשי ספסלי בית-המדרש בכולל האברכים אשר ב"קהילת בני תורה".

יואב בן צור: אבקש לשתף אתכם ברגע אחד מההלוויה רבת המשתתפים וההספדים על אנשים דגולים, אך לא היה אפשר לעמוד אל מול קול זך וטהור של ילד קטן, תינוק של בית רבן, שהמילים הראשונות בעברית שהוא לומד לקרוא הן "יתגדל ויתקדש שמיה רבא".

יואב בן צור: אין עין שיכולה להיות יבשה ואין לב שלא יימס לשמע קולו של יתום שאביו הלך לבית-הכנסת ולא ישוב עוד להכין לו כריך ולשלוח אותו בנשיקה לבית-הספר.

יואב בן צור: המילה זעזוע אין ביכולתה להכיל את הרגשות שעברו בקרבי עם הישמע הבשורה האיומה על טביחתם האכזרית של שכנים יקרים, תלמידי חכמים, רודפי צדקה וגמילות חסדים, אשר מסרו את נשמתם תוך כדי תפילה, עם טלית ותפילין, מתבוססים בדמם.

יואב בן צור: יש המבקשים לעשות הבחנה בין מרצח הפוגע ברכבו ביהודים ובין מרצח אכזרי הנכנס לבית-אלוקים ביריות וגרזִנים.

יואב בן צור: חכמינו זיכרונם לברכה תיארו את רבי עקיבא שכאשר מסר את נפשו על קידוש השם, והרומאים ברשעותם ובאכזריותם סרקו את בשרו במסרקות של ברזל, אולי סכין קצבים, שאלו אותו תלמידיו: רבנו, עד כאן?

יואב בן צור: אמר להם: כל ימי הייתי מצטער מתי יבוא לידי מקרא זה ואקיימנו, ועכשיו שבא לידי לא אקיימנו?

יואב בן צור: וכך יצאה נשמתו של רבי עקיבא בקדושה ובטהרה בייחוד השם.

יואב בן צור: כשבאו מלאכי רום לפני כיסא הכבוד ושאלו לקדוש-ברוך-הוא: זו תורה וזה שכרה?

יואב בן צור: השיב להם הקדוש-ברוך-הוא: ככה עלה במחשבה לפני.

יואב בן צור: בכנס זיכרון לקדושי השואה אשר התקיים בעיר חיפה בשנות ה-60, נעמד רבה הראשי דאז, הגאון רבי יוסף משאש, זכר צדיק לברכה, ואחר שהביא את דברי המדרש, הוסיף וביאר את הפסוק "אשרי העם שככה לו": אשרי העם שמאמין באמונה שלמה כי אל אמונה ואין עוול צדיק וישר ה'.

יואב בן צור: וכאשר תשובת ה' למלאכים הייתה, ככה עלה במחשבה – "ככה" של השם יתברך זו כן תשובה.

יואב בן צור: ואשרי אותו עם האוחז אומנות אבותיו בידו, אשרי העם ש"ככה" לו.

יואב בן צור: כמי שעסק שנים רבות בחינוך, יודע אני עד כמה יש בכוחו של כלי עצום זה להשפיע לטוב או חלילה למוטב.

יואב בן צור: כאשר ילדים בכפר ג'בל-מוכבר מתחנכים על קידוש השהיד ועל שנאת האחר, היהודי והציוני, לא נוכל לעשות סוף לטרגדיות האלה.

יואב בן צור: על מפקחי משרד החינוך הן במדינת ישראל והן ברשות הפלסטינית להפעיל את מלוא סמכותם על בתי-הספר ועל תוכני הלימוד, הן הפורמליים והן הבלתי-פורמליים, ולעשות סוף לחינוך לרצח ולשפיכות דמים.

יואב בן צור: אשא תפילה היוצאת מלב כואב ודואב: "כי דם עבדיו יקום ונקם ישיב לצריו וכפר אדמתו עמו".

יואב בן צור: אמן.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

אורי מקלב: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, הרבה מאוד פעמים עמדתי על הדוכן הזה ונאמתי נאומים רבים, רבים מאוד; הרבה שנים אני נואם כאן.

משה גפני: הנאום של היום הוא מאוד מאוד קשה, מאוד מאוד קשה.

משה גפני: אנחנו כולנו קיווינו שלא נראה את המחזות הללו; שלא נראה רב, תלמיד חכם, שוכב על הרצפה בבית-הכנסת מגואל בדם, עם טלית ותפילין.

משה גפני: אלה סוגי המחזות שאנחנו מכירים מההיסטוריה האפלה של הפוגרומים שהיו באירופה, של התופעות שאנחנו כולנו העדפנו וקיווינו והתפללנו שלא יקרו יותר.

משה גפני: אני רוצה קודם כול לשלוח את תנחומי למשפחות הנרצחים, ארבעה רבנים תלמידי חכמים רודפי צדקה וחסד, משפחותיהם של הרב אברהם גולדברג, הרב משה טברסקי, הרב קלמן לוין והרב אריה קופינסקי, והשוטר שחירף את נפשו, רב-סמל זידאן סייף, השם ייקום דמם – שוטר שחירף את נפשו כדי למנוע את הזוועות, את הרצח שלא פסק.

משה גפני: קשה לי לדמיין איך יושבת משפחה מהסוג הזה, של אותם רוצחים שנכנסו לבית-הכנסת עם גרזן ואקדח, ורצחו בדם קר יהודים שלא חטאו ולא פשעו, שהיו במקום תפילה, היו באמצע תפילת שמונה-עשרה; איך חושבת המשפחה שלהם, של הרוצחים הללו, המחבלים הללו, מה חושבת האימא של אותו רוצח, מה חושבת המשפחה שלהם.

משה גפני: אותה אמירה שנאמרה על עשיו, "על חרבך תחיה", כנראה עד היום לא פגה.

משה גפני: אנחנו, היהודים, אנחנו מאמינים בחיים.

משה גפני: התורה היא תורת חיים.

משה גפני: אנחנו מחללים את יום הכיפורים על ספק פיקוח נפש.

משה גפני: אנחנו עושים כל מאמץ כדי להציל כל אחד כאשר הוא נמצא בסכנת נפשות.

משה גפני: ופה, במחי רגע קוטעים חיים של אנשים, תלמידי חכמים, יראי שמים, מתפללים.

משה גפני: אי-אפשר להבין את זה.

משה גפני: אני רוצה – אדוני היושב-ראש, מכיוון שגם אין הרבה זמן – אני רוצה גם לדבר אל עצמנו.

משה גפני: האם בגלל העובדה הזאת, שאנחנו רואים שמולנו עומדים כאלה רוצחים, האם מותר לנו לעשות כל מה שעולה בדעתנו שצריך לעשות?

משה גפני: האם בתקופה כזאת, ולא רק בתקופה כזאת, האם יש צורך בעלייה להר-הבית?

משה גפני: נכון, יש כאלה שטוענים שזה סמל הריבונות.

משה גפני: זה לא סמל הריבונות.

משה גפני: מדינת ישראל שולטת בהר-הבית.

משה גפני: מדינת ישראל שולטת, הצבא שלה שולט, המשטרה שולטת.

משה גפני: האם זה נכון לעלות להר-הבית?

משה גפני: האם זה לא להתעמר באנשים כאן בארץ, כי יש מרצחים?

משה גפני: ושלא יגידו לי שאני מאשים את האנשים שהם הקורבנות.

משה גפני: אני לא מאשים את הקורבנות, אני מאשים את הרוצחים.

משה גפני: האם מותר לנו לעשות את הדבר הזה?

משה גפני: אני אומר לכם באופן חד וחלק: אסור לעלות להר-הבית.

משה גפני: אסור.

משה גפני: קודם כול מבחינת ההלכה, אבל אנחנו לא מדינת הלכה.

משה גפני: אסור מבחינת השכל הישר.

משה גפני: על מה?

משה גפני: פתאום צריכה חברת כנסת להתפלל בהר-הבית?

משה גפני: פתאום צריך מישהו – באמת מאוד היה חשוב לו עכשיו להתפלל בהר-הבית?

משה גפני: אני למדתי הרבה שנים בישיבה.

משה גפני: אני מכיר את ההלכות.

משה גפני: יותר חשוב להתפלל ולהגיד תהילים בבית-הכנסת השכונתי מלעלות להר-הבית ולהתפלל שם ולגרום לרצח, לשפיכות דמים.

משה גפני: למה?

משה גפני: דרך זה לגלות ריבונות?

משה גפני: הרי אנחנו עם חכם ונבון.

משה גפני: זה מה שמעיד על הריבונות שלנו?

משה גפני: הולכת חברת כנסת, סגנית שר במשרד ממשלתי, והיא אומרת שיורם כהן, ראש השב"כ, צריך להתפטר כי הוא אמר אתמול בוועדת החוץ והביטחון שהוא מבקש שלא יעלו להר-הבית.

משה גפני: הוא מבקש, הוא איש מקצוע.

משה גפני: יושב מוסלמי באינדונזיה, שהוא לא צד בעניין.

משה גפני: מוסלמי, אבל הוא לא צד בעניין.

משה גפני: לא מעניין אותו בדיוק מה שקורה פה.

משה גפני: ואני אומר לכם, ברור לי שכשהוא שומע – אומנם דברי הסתה, אבל כשהוא שומע שיש בעיות בנושא של הר-הבית, והולכים לשנות דברים, אפילו אם זה לא נכון – וזה לא נכון – הוא עובר צד.

משה גפני: הוא עובר צד, והוא עלול להגיע בסוף גם להר-נוף, והוא מסוגל להגיע למזרח-ירושלים ולתל-אביב.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי פתאום תפסה אותם הכמיהה להתפלל?

משה גפני: אני מזמין אותם להתפלל בבית-הכנסת שאני מתפלל.

דב ליפמן: או בכותל.

משה גפני: או בכותל.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היום, מבחינתי, מבחינת כולנו, הוא יום נורא.

משה גפני: הוא יום נורא.

משה גפני: זה – לא ניתן לתאר.

משה גפני: כל אחד מאתנו הרי יודע ומכיר את ההיסטוריה ורואה את התמונות האלה.

משה גפני: לא ניתן לתאר את זה.

משה גפני: זה הגיע לנושא אסטרטגי.

משה גפני: זה כבר לא עוד פיגוע.

משה גפני: המשמעות של העניין, שירושלים הופכת להיות משהו אחר, על כל המשתמע מכך – מבחינת ההיערכות, מבחינת הכול.

משה גפני: אני לא נותן המלצות, לא למשטרה ולא לצבא, אבל ברור שקרה משהו חוץ מהטרגדיה הנוראה.

משה גפני: קרה כאן משהו.

משה גפני: אני פונה לעצמנו.

משה גפני: ננהג יותר בתבונה.

משה גפני: מותר גם בנושא של הר-הבית לשמור על ההלכה.

משה גפני: מותר.

משה גפני: אם זה גם מסתדר מבחינה מדינית, ודאי שצריך לעשות את זה.

משה גפני: מבחינתי, גם אם זה לא מסתדר מבחינה מדינית צריך לעשות את זה, אבל ודאי שכל הדרך הזאת היא דרך פסולה.

משה גפני: אסור לעשות אותה.

משה גפני: אני חוזר על תנחומי למשפחות, על איחולי ההחלמה לפצועים.

משה גפני: אני שמעתי עכשיו שהפצוע הקשה מתאושש, חזר להכרה.

משה גפני: אנחנו מאחלים לכולם איחולי החלמה מלאה.

משה גפני: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אורי מקלב: רק צריך כאן לזכור שהפצוע קשה – אלה פצועים – גדעו לו יד עם הגרזן או הסכין הזאת.

אורי מקלב: זה לא רק פצועי ירי.

אורי מקלב: זה פצועים שקטעו מהם איבר כמו יד, עם הגרזן, באכזריות שהתמשכה; גם אם הוא חי היום.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל.

אורי מקלב: אני גם מודה לך, חבר הכנסת גפני, שהחלפת אותי בדברים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אני שוב מנצל את ההזדמנות כדי לשלוח תנחומים למשפחות והחלמה מהירה לפצועים.

איתן כבל: נשוב ונאמר שאת הפעולה הנפשעת הזאת, באמת, אין לי מילים לתאר.

איתן כבל: בית-כנסת.

איתן כבל: הרי כל רצח הוא רצח, אבל יש מסגרות שכשהפעולה נעשית בהן, זה כבר עובר ממלחמה של לאומיות ולאומנות, עלול חס וחלילה לעבור למלחמת דת, וזה הדבר שבאמת – באמת – אף אחד מאתנו לא רוצה, כי במלחמות דת נכנסים למעגל שאין ממנו מוצא.

איתן כבל: אבל אני, אדוני היושב-ראש, רוצה לומר, למרות הכול ואף-על-פי-כן, שבכל זאת, עם כל הקושי, יש לנו ציפיות מראש הממשלה נתניהו, שקורא לעצמו במשך שנים מר ביטחון, ואני שואל אותו, חברי חברי הכנסת חיליק בר, עמר בר-לב, איפה הביטחון?

איתן כבל: חברים יקרים, נתניהו מאבד את ירושלים.

מיקי לוי: עם ישראל.

איתן כבל: נתניהו מאבד את ירושלים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: עם ישראל לא.

איתן כבל: אבל נתניהו מאבד את ירושלים.

יחיאל חיליק בר: אתה הראשון שיודע את זה.

איתן כבל: ומי שחושב שקיפאון מדיני ושקט ביטחוני, אדוני מפקד מחוז ירושלים, הפטנט הזה שהגה נתניהו, יכול להמשיך ולחיות, טועה.

איתן כבל: וזה בא לידי ביטוי.

איתן כבל: אדוני, אתה יודע, אתה חיית כאן יותר מכל אחד אחר ומכיר את דופק החיים של ירושלים, ובכל פעם, פעם אחר פעם, אנחנו משתמשים במילים מכובסות.

איתן כבל: ואני אומר זאת, יום אחד אחרי הרצח האיום והנורא, אבל אי-אפשר להתחמק, אי-אפשר להתחבא, ואני יודע כבר את שלל הטוקבקים הנבזיים, הנפשעים, המנוולים שאנחנו נקבל, ואני כאן כדי לומר: אינני ירא.

איתן כבל: איננו יראים.

איתן כבל: אנחנו נלחמים על הבית, ובשביל המלחמה על הבית נאמר את האמת: נתניהו מאבד את ירושלים.

איתן כבל: בלי בושה, אתמול במסיבת עיתונאים הוא קורא בנונשלנטיות, לכאורה, לבוא להציל אותו, להצטרף לממשלת אחדות לאומית.

איתן כבל: נו, באמת, ברצינות.

איתן כבל: זה מביך, זה מביש.

איתן כבל: אנחנו אוהבים את הארץ הזאת.

איתן כבל: אנחנו נעשה הכול כדי לשמור עליה, אבל גם נילחם כדי לעשות הכול כדי שתהיה זכות גם לפלסטינים למדינה שקטה לצד מדינת ישראל.

איתן כבל: ולמרות הקיצונים שם ולמרות הקיצונים משלנו, נילחם כדי שהיום הזה יגיע.

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, גברתי השרה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אלה הם ימים איומים בירושלים, והלב של כולנו כואב על עוד דם שנשפך, על מעשה הרצח הנורא, המזעזע, על עוד נרצחים חפים מפשע.

דב חנין: אנחנו משתתפים באבלן הכבד של המשפחות, אבלם של היתומים, של האלמנות, של האחיות, של האחים, של כל קרובי המשפחה.

דב חנין: אנחנו מאחלים החלמה לפצועים.

דב חנין: הרצח הזה הוא מעשה שיש לגנות ולהוקיע בצורה חריפה שאיננה משתמעת לשני פנים.

דב חנין: השאלה הגדולה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו, עמיתי חברי הכנסת, ואנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלה הזאת במלוא הרצינות:

דב חנין: עד מתי יימשך מעגל הדם והאימה הזה?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני אומר לכם שהוא יימשך עד שבאמת נחליט לעצור אותו, עד שבאמת נעשה את מה שצריך כדי לעצור אותו, כדי להיחלץ ממעגל הדם והאימה הזה, כדי להפוך גם את ירושלים וגם את הארץ הזאת למקום של חיים; של חיים בכבוד, של חיים בצדק, של חיים בעצמאות – לשני העמים.

דב חנין: שמעתי היום שמדברים על ירושלים השלמה.

דב חנין: אני לא יודע אם זה לעג לכאב או עיוורון למציאות, או אולי שני הדברים ביחד.

דב חנין: ירושלים היא לא שלמה; ירושלים היא עיר פצועה ומחולקת.

דב חנין: היא לא מאוחדת, היא משוסעת.

דב חנין: העיר המזרחית היא עיר שתושביה מרגישים תחת כיבוש.

דב חנין: האתגר הגדול שלנו הוא לעשות את ירושלים לעיר של שלום.

דב חנין: אבל עיר של שלום תהיה עיר שיש בה שתי בירות: שיש בה את ירושלים המערבית כבירת ישראל וירושלים המזרחית כבירת פלסטין, וכל עם חי עם דגלו ועם עצמאותו.

דב חנין: רק בדרך הזאת, אדוני היושב-ראש, אנחנו נוכל להגיע למצב שנצא ממעגל של דם, של שנאה, של אימה, וניחלץ לעתיד שיבטיח לשני העמים בארץ הזאת חיים ועתיד.

דב חנין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: תודה גם על העמידה בלוח-הזמנים.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס, אחרון הדוברים.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני השר, אתמול העברתי תנחומים, בנאום בן דקה, למשפחות המתפללים, אלו שנרצחו אתמול – אנשים שהשאירו 26 יתומים; ממש נשמות טהורות.

דב ליפמן: הבוקר הייתה לי הזכות להתפלל באותו מניין באותה שעה.

דב ליפמן: היה חשוב לי להיות שם עם הטלית והתפילין וגם להסתכל על האנשים במניין.

דב ליפמן: אנשים עמדו שם בגאווה להראות שעם ישראל חי ושהמחבלים לא הצליחו לעשות שום דבר.

דב ליפמן: הם בירכו ברכת "הגומל" בבכי.

דב ליפמן: מעמד מאוד מרגש.

דב ליפמן: היום אני רוצה להעביר תנחומים למשפחתו של השוטר הגיבור זידאן סייף.

דב ליפמן: במותו, אני חושב, ציווה לנו זידאן את הדו-קיום.

דב ליפמן: רואים ביחסים שלנו עם הקהילה הדרוזית את האפשרות של אנשים יהודים ולא-יהודים להסתדר ביחד במדינה שלנו.

דב ליפמן: ראינו את זה גם אצל ג'דעאן אסעד מבית-ג'ן.

דב ליפמן: הייתי בבית-ג'ן יום מלא אתם, למדתי על התרבות שלהם, אני דיברתי על התרבות שלנו.

דב ליפמן: יהודים ולא-יהודים יכולים להסתדר ביחד במדינת ישראל.

דב ליפמן: אני קורא למנהיגים בצד הפלסטיני להבין שהעם היהודי כאן להישאר, להפסיק את ההסתה ולהתחיל לפעול לדו-קיום אמיתי.

דב ליפמן: תעמולה אנטישמית והפצת שקרים מרחיקות אותנו מהתקדמות ומעודדות עוד רצח של חפים מפשע, וזה חייב להיפסק.

דב ליפמן: לפני שבוע הייתי באולפן, ודובר של ה"פתח" היה מולי, והוא דיבר על איך אנחנו מטמאים – מטמאים – את הר-הבית.

דב ליפמן: אני באופן אישי לא עולה להר-הבית, אבל אני שאלתי: מטמאים?

דב ליפמן: והוא אמר: כן, עולים, שותים שם אלכוהול.

דב ליפמן: אני אמרתי: מה אתה אומר?

דב ליפמן: בסוף הוא לקח את זה בחזרה.

דב ליפמן: אבל ההסתה גורמת לטרור.

דב ליפמן: אני מחזק, כמובן, את כוחות הביטחון.

דב ליפמן: הם חייבים להמשיך להיות חזקים מול הטרור, ובעזרת השם נגיע למצב של שקט בבירה שלנו, בירושלים עיר הקודש.

דב ליפמן: למרות כל הקושי, הכעס והכאב, דבר אחד בטוח: אסור לתת למצב הזה להימשך.

דב ליפמן: אי-אפשר כל כמה שנים לעסוק בכיבוי שרפות.

דב ליפמן: חייבים להבין שאנחנו נדרשים לצעדים משמעותיים וארוכי-טווח.

דב ליפמן: זה דורש מנהיגות, זה דורש המון אומץ, זה לא יהיה קל, אבל אנחנו חייבים לעשות את זה בעזרתם של כל מנהיגי האזור.

דב ליפמן: אנחנו חייבים כל הזמן לא לשכוח שעם הנצח אינו מפחד מדרך ארוכה.

דב ליפמן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן ישיב השר יעקב פרי.

אורי מקלב: לא אמרתי את זה בתחילת דברי, השר, כי זה לא היה רשום לי, אבל ביררתי במזכירות.

קריאה: – – –

אורי מקלב: יש כאן "ישיב" בלי אף אחד.

אורי מקלב: חס וחלילה, לא לפגוע במשיב החשוב.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, גברתי השרה, אין ספק שמה שאנחנו עדים לו בשבועות האחרונים במיוחד, המצב הביטחוני והמדיני העגום שאליו נקלע כל האזור, הוא תוצאה ישירה של מדיניות כוחנית, דורסנית והרת סיכונים של ממשלת נתניהו.

באסל גטאס: נתניהו "הרוויח" זמן בתואנה של הסכמה של הליכוד לעיקרון של שתי המדינות מימי נאום בר-אילן בשנת 2009, והוא, לשיטתו, הצליח לסחוב ולבזבז זמן עד אפריל 2014.

באסל גטאס: ההצלחה, לשיטתו, התבטאה בזה שמצד אחד הוא ניהל את הסכסוך תוך שליטה ברמת הלהבות והמשך קביעת עובדות בשטח על-ידי הרחבת ההתנחלויות והבנייה בהן והמשך ייהוד ירושלים וניתוקה משאר חלקי הגדה, ומצד שני התפאר בהמשך הצמיחה הכלכלית כאילו אין סכסוך.

באסל גטאס: ההצלחה של נתניהו, רבותי, היא ההפסד של כל עמי האזור.

באסל גטאס: נתניהו עצמו שם קץ לאשליה הזו כאשר ביטל את המשא-ומתן הסתמי שהיה וסתם את הגולל עליו כשביטל את שחרור הפעימה הרביעית של האסירים הביטחוניים.

באסל גטאס: מאז היו אלה חודשי מלחמה.

באסל גטאס: הרבה דם ויזע, שכול, כאב, דמעות ופשעים, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בעזה, בירושלים ובמקומות אחרים; חודשים שבהם נחצה כל גבול על-ידי כניסה למשחק באש ופתיחה במלחמת דת יזומה של הימין המשיחי בראשות נתניהו.

באסל גטאס: כל טיפת דם, כל יללת כאב, כל דמעת אם שכולה וכל אלמנה מתייסרת מכל צד, שהוקרבו על מזבח המשך פרויקט הכיבוש וההתנחלויות ושלילת חירותו ועצמאותו של עם שלם, הן בראשה של הממשלה הזאת ובראש העומד בראשה ביבי נתניהו.

באסל גטאס: המשך הכיבוש ושלילת חירותו ועצמאותו של העם הפלסטיני במולדתו הוא המקור לכל ההרג והדם הניגר מכל עבר.

באסל גטאס: אנחנו מתנגדים לכל מעשי ההרג של אזרחים חפים מפשע, ובמיוחד הרג מתפללים בעת תפילתם, ומאמינים שגם כאשר מטרת ההתנגדות היא מוצדקת לא כל אמצעי לגיטימי.

באסל גטאס: אנחנו מזהירים מפני הקריאה הבריונית של נתניהו ושל שריו להתחמשות האזרחים; מי שקורא להתחמשות אזרחית, קורא למלחמה ברחובות.

באסל גטאס: אנחנו מזהירים מפני הטלת עונשים קולקטיביים נקמניים נגד עשרות אלפים מתושבי ירושלים הפלסטינים.

באסל גטאס: הטלת סגר וסגירת שכונות בבטונדות לא יביאו לדיכוי שאיפות העם הפלסטיני לשחרור מעול הכיבוש ורצונו העז להתנגד לכיבוש ולעוולותיו, ובטח ובטח לא ימחקו את זכות העם שלנו למאבק נחוש ובלתי מתפשר.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

פנינה תמנו: יעלה להשיב השר יעקב פרי, בבקשה, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצעה לסדר-היום הבאה.

קריאה: – – – עמדה נוספת ליעקב מרגי.

פנינה תמנו: לפני כן אני אאפשר עמדה נוספת של חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני עונה היום על הצעה זו, הצעה חשובה זו לסדר-היום, בשמו של השר לביטחון פנים, שנסע להלווייתו של השוטר הדרוזי שנרצח אתמול בטבח בבית-הכנסת.

יעקב פרי: אני עונה על הצעות דחופות לסדר-היום של חברי הכנסת יוגב, דרעי, מקלב, הורוביץ, כבל, חנין, ליפמן ובאסל גטאס.

יעקב פרי: בשמי ובשם השר אהרונוביץ, אני מבקש בראשית דברי להביע את תנחומינו הכנים למשפחות של הנרצחים – הרב משה טברסקי, יליד ארצות-הברית, בן 59, שהיה רב בישיבת "תורת משה" בירושלים; אריה קופינסקי, בן 43; אברהם שמואל גולדברג, בן 68; הרב קלמן לוין, כבן 50, ורס"מ זידאן סייף, בן 30, שוטר תנועה במשטרת ירושלים, מהכפר יאנוח-ג'ת בגליל, אשר חירף את נפשו ונכנס לבית-הכנסת להציל את המתפללים ונרצח, ולשלוח מכאן רפואה שלמה לפצועים.

יעקב פרי: רבותי חברי הכנסת, הפיגוע הברברי והמזעזע שהתרחש אתמול על-ידי חיות אדם שנכנסו אל מקום קדוש, בית-כנסת, וטבחו ללא רחם במתפללים באמצע תפילת שמונה-עשרה, כשהם עטופים בטלית ותפילין לראשם, מראות מזעזעים כאלה מוכרים לנו מהתקופות החשוכות ביותר בהיסטוריה.

יעקב פרי: זה אירוע מהקשים ומהאכזריים שהיינו עדים לו בשנים האחרונות.

יעקב פרי: התגובה המהירה של שלושת השוטרים מנעה פיגוע קשה עוד יותר.

יעקב פרי: המחבלים היו בדרכם החוצה מבית-הכנסת, במטרה להמשיך ולפגוע באזרחים נוספים.

יעקב פרי: הטרור הוא פרי הסתה המגיעה בראש ובראשונה מהרשות הפלסטינית ותנועת ה"פתח".

יעקב פרי: החל משלשום, הרשתות הפלסטיניות גועשות ומאשימות את ישראל במותו של נהג "אגד" ממזרח-ירושלים, אף-על-פי שבדוח הפתולוגי נקבע באופן חד-משמעי שמדובר בהתאבדות.

יעקב פרי: יש לציין שבנתיחת הגופה באבו-כביר נכח גם, לצד הפתולוג הישראלי, פתולוג פלסטיני שאישר – הפלסטיני – את תוצאות הנתיחה.

יעקב פרי: בעקבות הפיגוע קיים השר לביטחון פנים הערכת מצב דחופה עם מפכ"ל המשטרה, מפקד מחוז ירושלים ונציגי השב"כ, ושם סוכם: תמשיך ממשלת ישראל, וכוחות הביטחון ימשיכו לפעול ביתר שאת בתוך השכונות; נפעל בבולטות גבוהה יותר ברחובות הבירה ונפעיל את כל היכולות המודיעיניות והטכנולוגיות למניעת פיגועים; ייעשה כל מאמץ להשבת השקט והחזרת תחושת הביטחון לתושבים.

יעקב פרי: במקביל, חבר הכנסת באסל גטאס, נאפשר ליותר אנשים שיש להם היכולות וההכשרה, לשאת נשק, בדגש על קצינים במילואים; מאבטחים יישאו את נשקם לביתם גם אחרי המשמרת, בהתאם להנחיות המקצועיות; הועברה הנחיה להגברה משמעותית של האבטחה סביב מוסדות חינוך, גני-ילדים ובתי-כנסת; ניתנה הנחיה לגיוס פלוגות מילואי משמר הגבול; הוצבו מחסומי בידוק ביציאה מהשכונות הערביות; הלילה הרסו כוחות הביטחון את ביתו של המחבל שביצע את פיגוע הדריסה שהתרחש בתחנת הרכבת הקלה ליד גבעת-התחמושת.

יעקב פרי: על הקהילה הבין-לאומית להתעורר ולדרוש מאבו מאזן שיחדל מההסתה ויפעל מייד להרגעת השטח, כפי שהוא, דרך אגב, מצליח יחסית יותר ביהודה ושומרון.

יעקב פרי: זו שעת מבחן עבור כולנו.

יעקב פרי: אני קורא לציבור לגלות איפוק, סבלנות וסובלנות ולתת לכוחות הביטחון לפעול להשבת השקט והסדר.

יעקב פרי: אני מבקש להודות בשם כולנו, מעל בימת הכנסת, לכל כוחות הביטחון, שוטרי משטרת ישראל, הפועלים ללא לאות ובאומץ לב ומחרפים את נפשם כדי להגן על תושבי ירושלים.

יעקב פרי: תודה רבה, גברתי.

פנינה תמנו: תודה לשר יעקב פרי.

פנינה תמנו: מה אתה מציע, והאם – –

יעקב פרי: מה אני מציע?

פנינה תמנו: – – אתה מציע שיסתפקו בתשובתך, או להעביר את הנושא לדיון בוועדה?

יעקב פרי: מה מציעים חברי הכנסת?

מרדכי יוגב: חוץ וביטחון.

קריאות: חוץ וביטחון.

יעקב פרי: חוץ וביטחון.

פנינה תמנו: אתה מסכים?

יעקב פרי: מקובל, כן.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה להעברת – – – הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – 1

קריאה: – – –

פנינה תמנו: אפשר אחרי ההצבעה?

קריאה: – – –

פנינה תמנו: לפני ההצבעה.

פנינה תמנו: בסדר גמור, אז אני אבטל את זה.

פנינה תמנו: איך אני מבטלת?

יעל גרמן: לא להצביע?

פנינה תמנו: לא להצביע.

פנינה תמנו: נעשה ביטול ונעבור לעמדה נוספת של חבר הכנסת יעקב מרגי.

פנינה תמנו: תודה למזכירה שהסבה את תשומת לבי.

פנינה תמנו: בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, רציתי להביע את תנחומי למשפחות השכולות, לאחל איחולי החלמה מהירה לפצועים, ולהתייחס ספציפית לשוטר שמסר נפשו, שוטר מהעדה הדרוזית שמסר נפשו כדי להציל אחרים.

יעקב מרגי: ואני חושב, מכובדי השר, אני חושב – יש החלטות ממשלה.

יעקב מרגי: התחושה שלנו, כנבחרים וכאזרחים, שהממשלה לא יודעת לגמול לאוכלוסייה הדרוזית כפי שהאוכלוסייה הדרוזית גומלת לנו.

יעקב מרגי: ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: אני מצפה מהממשלה שתעביר החלטה – החלטה, להתכנס במיוחד ולקבל החלטה – באיזה צעדים אפשר לבוא לקראת הקלה בדיור, תעסוקה והשכלה למגזר הדרוזי, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: תודה.

פנינה תמנו: יישר כוח.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה להעברת ההצעה לסדר-היום, הטבח בבית-כנסת בירושלים, לוועדת חוץ וביטחון.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אתם מוזמנים להצביע.

באסל גטאס: הצבעתם – – –

פנינה תמנו: ביטלתי את ההצבעה.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

פנינה תמנו: להלן התוצאות: 14 חברי כנסת בעד העברה לוועדת חוץ וביטחון.

פנינה תמנו: קשישים וחולים נמנעים מלרכוש תרופות בסיסיות

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום: קשישים וחולים נמנעים מלרכוש תרופות בסיסיות, מס' 4038 ו-4060.

פנינה תמנו: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריך יעלה חבר הכנסת יואב בן צור.

פנינה תמנו: מי שתשיב על ההצעה הזאת היא שרת הבריאות יעל גרמן.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, ותודה רבה מיוחדת על הנכונות שלך להחליף אותי בניהול הישיבה במליאה – –

פנינה תמנו: בחפץ לב.

אורי מקלב: – – תודה רבה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לציין שאומנם בהצעה לסדר-היום כתוב "קשישים וחולים נמנעים מלרכוש תרופות בסיסיות", אבל אני רוצה להוסיף שזה לא רק קשישים וחולים, אלא המציאות היא שגם הורים לילדים נמנעים מלקנות תרופות נצרכות מאוד לילדיהם.

אורי מקלב: הדוחות שבעקבותיהם ביקשנו את ההצעה הדחופה לסדר-היום הם גם דוחות של הסתדרות הרופאים וגם דוחות של עמותת הרופאים לזכויות אדם, שמדברים על כך שחמישית, 20% – כל בן-אדם חמישי – שמוגדרים כשכבות החלשות או המעמד הנמוך, מוותרים על לקיחת תרופות, ו-50% מהם, מאותה חמישית, מתברר, כפי שכתוב גם בסקרים וגם בדוח, יש החמרה והסלמה במצב הרפואי שלהם בעקבות כך שהם לא לוקחים את התרופות הנצרכות, שהם מוותרים על כך, אף שהרופא רשם להם אותן והנחה אותם לקחת אותן.

אורי מקלב: את זה אומרים גם הרופאים עצמם וגם החולים עצמם; יש כאן עדויות של חולים שמוותרים על תרופות שהן נצרכות להם מאוד.

אורי מקלב: והאמת היא, שמבחינתי זה לא פלא.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה נפגשתי עם קבלות כשאשתי חזרה מקופת-חולים – היא לקחה את הנכדים לרופא או לרופאה, ואני רואה את הקבלה: 150 שקל, 180 שקל.

אורי מקלב: ומה קרה?

אורי מקלב: בסך הכול על איזה אנטיביוטיקה שהרופאה נתנה לשני ילדים, זה מגיע – אנטיביוטיקה פשוטה, מינימלית, על סטרפטוקוקוס או משהו מעין זה – סכומים שמגיעים ל-70, 80 שקל לילד, ואשתי אומרת לי שזה אפילו יותר.

אורי מקלב: אני לא מדבר עכשיו על שאר הדברים, על העלויות שיש למשפחות ולחולים בביקור השוטף בקופת-חולים.

אורי מקלב: כל רופא מקצועי – 21 שקל; כל צילום – 31 שקל; ביקור במרפאת לילה, שלפעמים זו כמעט הדרך היחידה, במרכזים הרפואיים של קופות-החולים – גם 30 שקל.

אורי מקלב: זה סכומים שמשלמים בשוטף כל הזמן.

אורי מקלב: על כל בדיקה, על כל ביקור משלמים אגרה.

אורי מקלב: ואני מבין שזה באישור של משרד הבריאות.

אורי מקלב: אבל אני מדבר עכשיו על התרופות עצמן.

אורי מקלב: ואני שואל: איך זה מגיע?

אורי מקלב: אז הפטנט הוא מאוד פשוט: מקבלים ארבעה בקבוקים של "מוקסיפן", חמישה בקבוקים של "מוקסיפן"?

אורי מקלב: התוצאה היא – כל בקבוק, כל מנה היא 15 או 14 שקלים, המכפלה ברורה – עוד לפני המשחה, עוד לפני הכול – שני ילדים, זו המכפלה הטבעית מאוד, שבסך הכול קיבלו את האנטיביוטיקה הפשוטה.

אורי מקלב: לא פעם זה גם כדורים, שכפי שמתברר משלמים אולי אפילו יותר מאשר כשקונים את זה בלי מרשם של רופא, ובחוסר המודעות או חוסר הידע של אנשים, שיכול להיות שאם היו משלמים את זה בעצמם זה היה יותר זול.

אורי מקלב: מה שקורה, שהמנות מסודרות גם לא לפי הצריכה.

אורי מקלב: ניקח תרופות – צריכים לקחת, למשל, 20 כדורים.

אורי מקלב: במקום שזה יהיה שתי מנות, מה שקורה – שמים בכל חפיסה רק שמונה כדורים, ובסטנדרט, בפרוטוקול, צריך 20 כדורים.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: אבקש לסיים.

אורי מקלב: בזה אני מסיים.

אורי מקלב: לא, משלמים על כל מנה נוספת.

אורי מקלב: התרופות יקרות.

אורי מקלב: כל ההשתתפות העצמית הגיעה מתוך הנחה שלא יפריזו בצריכה, שאנשים ידעו שמשלמים על זה.

אורי מקלב: מכאן ואילך היא נהייתה מחולל הכנסה גבוהה מאוד של קופות-החולים, שהתעשרו – לא יודע אם התעשרות, אבל הכנסה שהיא הרבה מעבר לעלויות, מעבר לתפיסה שאדם שמבוטח משלם וצריך לשלם על ביקור קצר.

אורי מקלב: איזה סכומים?

אורי מקלב: פלא שאנשים מוותרים אם הם צריכים לשלם 150 שקל על שני הילדים?

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת יואב בן צור.

פנינה תמנו: שלוש דקות לרשותך.

פנינה תמנו: בבקשה.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת הצעה לסדר-יום זו שמטרתה להביא לדיון נושא כאוב ובעיה קשה ביותר: המצב שבו קשישים וחולים רבים, וכמו שאמר חברי, חבר הכנסת אורי מקלב, גם אנשים שהם קשי יום, נמנעים מלרכוש תרופות בסיסיות.

יואב בן צור: בשבוע שעבר הציג שר האוצר יאיר לפיד את התקציב ואת חוק ההסדרים ל-2015, תקציב אשר הוגש בפטור מחובת הנחה.

יואב בן צור: בתוך כארבע שעות נדרשנו להצביע בעדו או נגדו, כאשר בטוח אני כי רכישת מקרר, תנור או מכונת כביסה לביתכם הייתה לוקחת מעט יותר זמן – לצורך בדיקת המפרט והנתונים ובחירת המוצר המתאים והמחיר הנכון.

יואב בן צור: אבל מה שנכון לניהול מדיניות משק-הבית, במדיניות הקיימת כנראה לא נכון למדיניות הניהול של תקציב המדינה.

יואב בן צור: אבקש להודות כי בהחלט ראויה להערכה, ובאמת אני מתכוון לכך, תוכניתו של שר הרווחה מאיר כהן, שאושרה כבר ביוני שעבר, הנקראת "התוכנית הלאומית לסיוע לניצולי השואה", שבה המדינה תשקיע, אני מקווה מבלי שתקצץ בחוק ההסדרים בסעיף כזה או אחר, כמיליארד שקלים לצורך סיוע לאותם ניצולי וניצולות השואה, ויש במהלך זה תיקון של עוול היסטורי.

יואב בן צור: אך לידיעת אדוני שר הרווחה וגברתי השרה, לא רק ניצולי שואה זקנים חיים כאן במדינת ישראל.

יואב בן צור: אי-שם בערי הפריפריה חיה גם הגברת מסעודה מדימונה, אשר לא הייתה במחנות בימי השואה האיומה, אבל גם היא זקוקה, לצערנו, לתרופות.

יואב בן צור: מצבה הרפואי לא פסח עליה בגלל מוצאה, אבל לה אין מי שידאג כאשר הכנסתה היא קצבת הזיקנה של הביטוח הלאומי.

יואב בן צור: הברירה היחידה שנותרה לה היא פשוט לא לקחת תרופות כרוניות שלהן היא זקוקה, או לדלג – יום כן ויום לא.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, התקציב שהונח בפנינו בשבוע שעבר כולל גזירות שימשיכו להרע את מצבם של קשישים וחולים.

יואב בן צור: הגזירה המשמעותית מכולן בתחום הבריאות היא ככל הנראה הותרת ההשתתפות העצמית של הציבור בקופות-החולים, אשר הוגדלה בתקציב אשתקד, ואי-נכונות הממשלה ליישם את דוח הוועדה למלחמה בעוני, אשר המליצה במפורש להעניק פטור מההשתתפות עצמית ברכישת תרופות לחולים כרוניים.

יואב בן צור: פרופסור גבי בן נון, מומחה לכלכלת בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון ומי שלקח חלק פעיל בעיצוב חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אמר בריאיון לעיתון "גלובס", שהמהלכים של משרד האוצר הם בדיוק הפוכים ממה שצריך לעשות במערכת הבריאות.

יואב בן צור: "המהלכים עומדים בניגוד לרוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שמבוסס על עקרונות של צדק, שוויון ועזרה הדדית.

יואב בן צור: אין כאן לא צדק, לא שוויון ולא עזרה הדדית" – אומר בן נון.

יואב בן צור: לדבריו, האוצר נוקט את הכלים הכי רגרסיביים שיש כדי להגדיל את ההכנסות של מערכת הבריאות.

יואב בן צור: במקום להרחיב את סל הבריאות הציבורי ולכלול בו שירותים וקבוצות אוכלוסייה רחבות, כפי שהבטיחו לעשות, הממשלה והאוצר מצמצמים את ההתחייבויות הללו.

יואב בן צור: אין להתפלא כי כאשר הוגשה הצעת חוק המבקשת להסדיר בעיה קשה וכאובה זו, היא נדחתה בשם מחויבות קואליציונית, מבלי לנהל דיון מעמיק בחשיבותה ובנכונותה.

יואב בן צור: שכן, כאמור, מלבד היות הצעת חוק פטור מהשתתפות עצמית בתרופות לחולים כרוניים חלק מהמלצות ועדת אלאלוף והצעה חברתית ביותר, יש בהצעה זו בנוסף חיסכון משמעותי למשק ולקופת המדינה.

יואב בן צור: החכם מקדים תרופה למכה, והיות שכאשר נמנעת מאדם הזכות הבסיסית והפשוטה ביותר לרכוש תרופות נוכח מצבו הכלכלי הרעוע והצמיחה במשק ההולכת וקטנה, הרי כאשר אותו חולה מגיע למצב המצריך אשפוז וטיפול רפואי בבתי-חולים, הדבר עולה עשרות מונים על סכום הסיוע לאלה שבאמת נזקקים לכך ברכישת התרופות.

יואב בן צור: אני קורא מעל במה זו ליושב-ראש הוועדה למלחמה בעוני בישראל, מר אלי אלאלוף, להשמיע את קולו כנגד שולחיו לוועדה: אנא מכם, התייחסו ברצינות מינימלית למה שנכתב בדוח הוועדה למלחמה בעוני בישראל.

יואב בן צור: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

אורי מקלב: גברתי השרה, בבקשה, דברי תשובה על ההצעות לסדר-היום.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת, חברי חברי הכנסת, אנו ערים ומודעים למצוקות של אותן אוכלוסיות – –

אורי מקלב: חברותי.

אורי מקלב: חברותי חברות הכנסת.

יעל גרמן: – – שקשה להן לרכוש תרופות.

יעל גרמן: ולא רק זאת, אלא שאנחנו גם עוקבים אחרי זה בסקרים אחת לשנתיים וגם כל שנה.

יעל גרמן: והאמת היא שלאחרונה אנחנו מגלים שמספר האנשים שקשה להם לרכוש תרופות הולך וקטן.

יעל גרמן: לאחרונה עמד שיעורם על 9%, לעומת 16% בשנת 2005.

יעל גרמן: אבל אין ספק שלא צריך להיות גם לא 0.1%, מפני שאדם שלא רוכש תרופות הוא אדם חולה, אדם שגם עלול למות בגלל זה, ואנחנו צריכים באמת להשתדל ולעשות הכול כדי שכל אחד ירכוש ויוכל לרכוש את התרופות.

יעל גרמן: אבל חשוב לי לציין כי אנחנו כבר היום, בתוך מערכת הבריאות, יש לנו הרבה מאוד מנגנונים שמאפשרים לאוכלוסיות קשות, קשות-יום, לרכוש את התרופות.

יעל גרמן: הרי רכישת תרופות היא, דרך אגב, ללא תמורה, היא בחינם.

יעל גרמן: יש רק השתתפות עצמית.

יעל גרמן: אז מהרגע הזה אני מפרטת את ההנחות ואת הפטורים בהשתתפות העצמית: ניצולי שואה, כפי שחברי הזכיר, נהנים היום מפטור מלא מתשלום עבור השתתפות עצמית לכל המחלות ולכל התרופות; פטורים היום חולים שחולים בכמה מחלות קשות, כמו איידס, המופיליה, שחפת, סיסטיק פיברוזיס, חולי דיאליזה, גם חולי אונקולוגיה; גם החולים האלו פטורים לחלוטין מתשלום עבור תרופות.

יעל גרמן: נוסף על כך, אזרחים ותיקים, בכלל, זכאים ל-50% הנחה ברכישת תרופות, ואזרחים שמלאו להם 75 זכאים ל-10% נוספים, זאת אומרת הם זכאים ל-60% הנחה.

יעל גרמן: כמו כן, עבור חולים כרוניים, שבאמת רוכשים תרופות בצורה מסיבית, יש תקרת תשלום של 300 שקל, שמעבר לה הם לא משלמים דבר, ואם הם – אותם חולים כרוניים – קשישים, הרי שתקרת התשלום יורדת ל-150 שקל, ומעבר ל-150 שקל בחודש גם הם לא משלמים דבר.

יעל גרמן: אבל אני רוצה לומר שדווקא תקציב 2015, שאנחנו חוזרים ומדגישים שהוא תקציב חברתי, מביא אתו בשורה; הוא מביא אתו בשורה גם בתקציב הבריאות וגם בתקציב הרווחה.

יעל גרמן: לתקציב הבריאות יתווספו 3.176 מיליארד, שמהם רק 1.7 מיליארד הם מה שאנחנו קוראים "טייס אוטומטי" והצמדות, וכל השאר הוא תוספות אמיתיות.

יעל גרמן: כל השאר מדבר גם על רפורמות, רפורמות שבסופו של דבר יביאו להקלה, כמו – – –

מיקי לוי: – – –

יעל גרמן: תעשה לי חשבון, 3.176 מיליארד פחות 1.7 מיליארד.

אורי מקלב: 2 מיליון ו-176 – – –

יעל גרמן: לא.

אורי מקלב: מיליארד וחצי בערך.

יעל גרמן: זה יוצא מיליארד וחצי, 1.476 מיליארד, ואלה הן תוספות אמיתיות מעבר למה שהיה בתקציבים הקודמים.

יעל גרמן: אלה תוספות שיאפשרו לנו להקל על אותן אוכלוסיות קשות.

יעל גרמן: מתוך 3.176 המיליארד יש 100 מיליון בלבד לצמצום פערים באותם מגזרים שיש בהם באמת פערים בריאותיים ויש בהם באמת אוכלוסיות קשות שלא יכולות להרשות לעצמן לרכוש תרופות.

יעל גרמן: אבל גם הרפורמה בביטוחי בריאות שאנחנו מקדמים תביא בסופו של דבר לכך שאותו אדם שהיום הוציא 70 שקל לחודש עבור ביטוח שאולי הוא לא צריך יוכל מחר לבטל את הביטוח וב-70 שקל לרכוש תרופות.

יעל גרמן: ונוסף על כך, לתקציב הרווחה נוספו 320 מיליון שקל שמיועדים להעלאת הגמלאות לאותם קשישים שמקבלים הבטחת הכנסה.

יעל גרמן: 320 מיליון השקל האלה שנוספו – לראשונה יש תוספת כל כך משמעותית שממוקדת בקשישים שמקבלים הבטחת הכנסה, זאת אומרת, בקשישים קשי-יום.

יעל גרמן: 320 מיליון השקל האלה, אליבא דמשרד הרווחה, ובמיוחד הביטוח הלאומי, יוציאו את הקשישים ממעגל העוני, יעלו אותם מעבר למה שאנחנו מגדירים קו העוני, ואני מקווה שבכך הם יוכלו להרשות לעצמם גם לקנות תרופות.

יעל גרמן: הנה כי כן, הממשלה הזאת דווקא עושה רבות כדי לצמצם פערים.

יעל גרמן: הממשלה הזאת מגישה תקציב חברתי, שיש בו בשורות, גם ברווחה וגם בבריאות, שיאפשרו לצמצם את התופעה שעליה הצבעתם, ובצדק, תופעה פסולה ומדאיגה שבמסגרתה יש אנשים שלא יכולים להרשות לעצמם לקנות תרופות.

יעל גרמן: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: מה את מציעה?

אורי מקלב: ועדה?

אורי מקלב: אפשרי?

יעל גרמן: אני חושבת שהתשובה הזאת מספקת, אבל אם היא לא מספקת נעביר את זה לוועדה.

יעל גרמן: יש לנו ועדה, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אין בכלל בעיה.

אורי מקלב: בכל מקרה, יש קבוצות שלא נמצאות – קבוצות של הורים לילדים בשכבות חלשות שלא מקבלים שום הנחה, וכפי שאני אמרתי, כל ביקור אצל רופא, עם שני ילדים או עם ילד אחד, זה 70, 80, 100 שקלים.

אורי מקלב: על דבר מינימלי, על אנטיביוטיקה הכי פשוטה.

יעל גרמן: זה נכון.

יעל גרמן: זוהי ההשתתפות העצמית.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שהרפואה הציבורית היום לא עולה כסף, שיש לנו היום חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שמאפשר לך להגיע לכל רופא.

יעל גרמן: אומנם אתה משלם 20 שקל, אבל אם היית הולך לרפואה הפרטית היית משלם 1,500, 2,000 ו-3,000 שקל.

יעל גרמן: כשאתה מגיע לרפואה הציבורית, לבתי-החולים הציבוריים, אתה לא משלם מאומה.

יעל גרמן: טופס 17 משולם על-ידי קופות-החולים, ולמעשה על-ידי הממשלה.

יעל גרמן: זאת אומרת, יש לנו רפואה ציבורית באמת מפוארת, שמממנת.

אורי מקלב: אבל אותו רופא מקצועי נותן מרשם, וחלק גדול מהתרופות שהוא נותן, שהן תרופות חדשות, רק 50% הם השתתפות של הקופה, ויוצא שאותו חולה, כשהוא הולך לרופא מקצועי, יוצא בסופו של דבר עם תשלום של 80-70 שקל לבית-מרקחת, בלי רופא המשפחה, רק על שתי המשחות האלה.

יעל גרמן: זו ההשתתפות העצמית.

יעל גרמן: כדי לבטל השתתפות עצמית אנחנו צריכים להוסיף למערכת הבריאות 2.5 מיליארד שקל, וזה באמת מעל ומעבר ליכולתה של הממשלה.

משולם נהרי: השאלה היא כמה עולה התרופה לקופת-החולים.

משולם נהרי: אולי זה חלק – – – של קופות-החולים, דרך הפער של התרופות.

יעל גרמן: אומנם זה מה שנקרא "צווישנרוף", קריאתך, אבל אני בהחלט, חבר הכנסת נסים – – –

אורי מקלב: משולם נהרי.

יעל גרמן: אה, משולם נהרי, כן.

אורי מקלב: בסדר, זה באותו כיוון.

יעל גרמן: כן, זה באותו כיוון ובאותה סיעה.

יעל גרמן: אני בכל זאת אענה לך: התרופות עולות הרבה יותר, ואתה יכול לעשות את הבדיקה המיידית, להיכנס לכל אחד מבתי-המרקחת בארץ, לקחת את התרופה ולבקש לקנות אותה באופן פרטי.

משולם נהרי: "אקמול" עולה לקופת-חולים שקל וחצי וגובים 12 שקלים.

משולם נהרי: נו, פער כזה גדול?

משולם נהרי: אני הייתי בממשלה כשהציגו את הפערים הגדולים האלה – – –

יעל גרמן: חבר הכנסת נהרי, אומנם הקופות קונות את התרופות הרבה יותר בזול, אבל אנחנו, הציבור, מקבלים אותן חינם ורק משלמים השתתפות עצמית – –

אורי מקלב: וההשתתפות העצמית זה 12 שקל.

יעל גרמן: – – שזה מחיר סמלי.

יעל גרמן: אם את אותה אנטיביוטיקה, "מוקסיפן", רעייתו של היושב-ראש, של חבר הכנסת מקלב, הייתה נכנסת לבית-מרקחת כדי לקנות, היא הייתה משלמת מאות שקלים.

יעל גרמן: מאות שקלים.

יעל גרמן: תודה, חברים.

אורי מקלב: קצת יותר, לא הרבה יותר.

אורי מקלב: תודה לך, גברתי.

אורי מקלב: במקום 12 שקלים – 15, במקום 14 שקלים הייתה משלמת 22 לבקבוק; והוא מדבר על התרופות הרגילות, כמו "אקמול" ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: אין ספק שצריך לעשות רפורמה גם בעניין הזה.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי השרה.

אורי מקלב: ואנחנו, אם כך, נוכל לעבור להצבעה, מכיוון שגם השרה הסכימה לדיון בוועדה.

אורי מקלב: מי שמצביע בעד הוא בעד דיון בוועדה, מי שמצביע נגד מתנגד לדיון בוועדה.

אורי מקלב: רבותי, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך ההצעה לסדר-היום בנושא קשישים וחולים נמנעים מלרכוש תרופות בסיסיות, תועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: כוונת כי״ל לפטר 600 עובדים

אורי מקלב: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: כוונת כי״ל לפטר 600 עובדים, מס' 4043, 4045, 4052, 4051 ו-4078.

אורי מקלב: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת תמר זנדברג.

אורי מקלב: אחריה – חבר הכנסת משולם נהרי.

אורי מקלב: ישיב, כפי שכתוב לי פה – השר נפתלי בנט?

אורי מקלב: מי עונה?

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש – יש פה שר שעונה לי?

אורי מקלב: יש שרה.

תמר זנדברג: יש שרה?

תמר זנדברג: איפה?

אורי מקלב: אני לא יודע אם היא סרה למשמע אוזניים או – – –

תמר זנדברג: אבל איפה היא?

תמר זנדברג: היא יצאה כרגע.

אורי מקלב: היא נמצאת, היא נמצאת.

אורי מקלב: השרה נמצאת.

תמר זנדברג: לא ראיתי אותה כרגע לוקחת את תיקה ויוצאת?

אורי מקלב: אני רואה אותה.

אורי מקלב: אני רואה אותה.

תמר זנדברג: אוקיי, בסדר.

תמר זנדברג: טוב.

תמר זנדברג: תראו, חברות וחברים, באמת, הכנסת כאן דנה הרבה בכל מיני דברים שקשורים לנושא הזה, ועדת ששינסקי 1, עוד בכנסת הקודמת, ששינסקי 2, שאנחנו דנים בה עכשיו.

תמר זנדברג: אני חושבת שבשבועות האחרונים הגיעה לשיא בחוצפה ובחזירות, ובציניות, ההתנהגות של תאגיד אחד, של חברה אחת שנקראת כי"ל, "כימיקלים לישראל".

תמר זנדברג: קודם, באנו לכאן עם ששינסקי 2, שבעקבות לחצים של אותה חברה המסקנות הסופיות שלה צומצמו, כווצו ונסחטו בהתאם ללחצים של "כימיקלים לישראל", ואחרי שזה קרה עוד חלה חוצפה נוספת, והייתה גם סחיטה נוספת, וכי"ל הצליחה להכניס לתחשיב המס שלה את הוצאות המחקר והפיתוח כדי לצמצם עוד יותר את שיעור המס והתמלוגים שהיא משלמת למדינה.

תמר זנדברג: ולמה?

תמר זנדברג: באנו, בוועדת הכלכלה, אני וחברים נוספים כאן, יזמנו דיון בנושא המסקנות הסופיות מול מסקנות הביניים של ועדת ששינסקי 2, והגיעו לשם עובדים ממפעל המגנזיום שאמרו לנו: המפעל עומד בסכנת סגירה, אף-על-פי שהמגנזיום הוחרג ממסקנות ששינסקי 2, והמסקנות חלות רק על האשלג, אבל למרות זאת כי"ל באה וטוענת שהיא יכולה לעשות איזה סבסוד צולב בין שני המשאבים האלה.

תמר זנדברג: ולכן כי"ל לחצה עוד, והשיגה, ככה ברגע האחרון, בשנייה האחרונה, לפני שהדלתות נסגרות, הקלה נוספת במסקנות של הוועדה, שכאמור, כזכור לכולנו, אמורה להחזיר לנו את המסים ואת התמלוגים של משאבי הטבע הציבוריים, ששייכים לנו, לכולנו; כי"ל בסך הכול באה ואוספת אותם מהאדמה וכורה אותם, אפילו בלי איזו תגלית או חיפוש יותר מדי מורכב כמו שיש בגז.

תמר זנדברג: אחר כך הסתבר לנו באותו שבוע שערד והנגב שוב על הכוונת: לא מספיק שסגרו את מפעל "מגבות ערד", גם מכרה הפוספטים המזהם והמזיק לבריאות, שנמצא מחוץ לערד ומשפיע על עוד כמה יישובים, יהודיים ובדואיים – כי"ל מתכוונת להחזיר את בקשתה ואת דרישתה, והפעם משרד האוצר – סגן השר, אני מבינה שאתה עומד לענות לנו?

תמר זנדברג: סגן שר האוצר, אתה עומד לענות על ההצעה הזאת לסדר-היום?

אורי מקלב: לא, עוד לא ידוע.

אורי מקלב: מה שרשום כרגע אצלנו זה שזה השר בנט.

תמר זנדברג: טוב, מעניין.

תמר זנדברג: אז ננצל את העובדה שאתה יושב כאן.

תמר זנדברג: האם תוכל להסביר איך ייתכן שמשרדך תומך בכריית פוספטים מחוץ לערד למרות העובדה – יושבת כאן שרת הבריאות, שהמליצה חד-משמעית – משרדה המליץ באופן חד-משמעי נגד הדבר הזה.

תמר זנדברג: ואחרי כל זה, נוסיף את המסמר האחרון לארון, וזה – למרות הסחיטה ולמרות הקריאה הנוספת, "כימיקלים לישראל" מתכוונת לפטר עוד 600 עובדים בישראל, וזה למרות – ובזה אני אסיים, אני רק אסבר את אוזנכם – הדוחות הרבעוניים של חברת כי"ל, שהתפרסמו במקרה באותו שבוע, שמדברים על עלייה של 130% ברווח הנקי, כלומר, 180 מיליון דולר, הצלחה שבעקבותיה החברה חילקה דיבידנד של 125 מיליון דולר לבעלי המניות שלה.

תמר זנדברג: ולמרות זאת – באמת, החוצפה והחזירות, גם לפטר עובדים, אף שהטענה בעד קיצוצים והטבות נוספות במסקנות ששינסקי 2 זה אוי אוי אוי, רק אל תיגעו בנו, כי אחרת נפטר עובדים.

תמר זנדברג: אז זו הדוגמה לביטוי הידוע: גם לאכול את הדגים הסרוחים וגם להיות מגורשים מהעיר, רק שהפעם הבדיחה היא על חשבוננו, אזרחיות ואזרחי ישראל, ומי שצוחק כל הדרך אל הבנק זה משפחת עופר ובעלי המניות של "כימיקלים לישראל".

תמר זנדברג: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

אורי מקלב: חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן – חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: גם לרשותך עומדות שלוש דקות.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות החללים, גם אלה משכונתי, וגם למשפחת השוטר, ולשלוח ברכת החלמה מהירה לכל הפצועים.

משולם נהרי: אתמול היה יום קשה ביותר.

משולם נהרי: ממש בשכנות – שמענו את כל מה שקרה שם, היינו שם.

משולם נהרי: הטרור עלה מדרגה.

משולם נהרי: להיכנס לבית-הכנסת כשאנשים מתפללים ולטבוח בהם בצורה האכזרית ביותר – דבר שלא היה ואסור שיקרה.

משולם נהרי: הדבר מחייב אותנו לשנס מותניים, לשים את כל המחלוקות בצד ולהתאחד מול כוחות הרשע, המרצחים הארורים.

משולם נהרי: הנושא בהצעה לסדר-היום הוא הפיטורים שמתכוונת לעשות "כימיקלים לישראל".

משולם נהרי: חברת "כימיקלים לישראל" היא בבעלות "החברה לישראל" ובשליטת משפחת עופר, והם מאיימים לפטר בשלוש השנים הקרובות בין 500 ל-600 עובדים ולהגדיל את ההשקעות שלהם בחוץ-לארץ.

משולם נהרי: כל המטרה היא ללחוץ על הממשלה לרכך את המסקנות שקוראות להגדיל את חלקה של הממשלה בהכנסות ממשאבי הטבע.

משולם נהרי: אף-על-פי שוועדת ששינסקי השנייה כבר ריככה את המסקנות שלה, הם רוצים ללחוץ עוד קצת.

משולם נהרי: רבותי, זה קורה ימים ספורים אחרי שחברת כי"ל חילקה דיבידנדים של 125 מיליון דולר.

משולם נהרי: הם לא מסכנים; הם נהנו ממשאבי הטבע של מדינת ישראל, של אזרחי ישראל, הם צברו הון עתק ממשאבי הטבע.

משולם נהרי: זה מה שנקרא צרות של עשירים.

משולם נהרי: אבל לבנו עם העובדים; העובדים הללו, שחס וחלילה עומדים להיזרק לרחובות.

משולם נהרי: כולנו יודעים כמה קשה להתקיים היום כשעובדים, אנחנו שומעים מה שקורה היום, על העוני, על מעגל העוני שהולך וגדל, הולך ומתרחב.

משולם נהרי: כמה קשה היום לאדם שעובד להתקיים, לפרנס את משפחתו.

משולם נהרי: עוד יותר קשה, פי כמה וכמה, כאשר הוא ייזרק לרחוב.

משולם נהרי: כמה קשה לאדם ללא משען ומשענה.

משולם נהרי: כבודו מושפל וחייו אינם חיים.

משולם נהרי: אסור לנו לתת יד לכך.

משולם נהרי: אני קורא ל"כימיקלים לישראל" וגם לממשלת ישראל: אל נא אחי תרעו.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת משולם נהרי.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אורי מקלב: אחריו – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת סתיו שפיר.

אורי מקלב: אני מקווה שעד אז יגיע השר לענות.

אורי מקלב: אני מקווה שלא נישאר ללא מענה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, מסתבר שלא על כל עניין יש לממשלה תשובה, וכנראה על העניין הזה אין לה תשובה, ואנחנו נסיים את הדיון ללא תשובת הממשלה, ונעביר את הנושא להמשך טיפול בוועדה, אני מניח, כדי להמשיך ולעסוק בסוגיה הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין גבול לחוצפה.

דב חנין: אין גבול לחוצפה.

דב חנין: אנחנו שומעים שביום ראשון השבוע נשלחו מכתבי שימוע לקראת פיטורים ל-144 מעובדי חברת "תרכובות ברום" שבנאות-חובב, עוד אחד מהמהלכים הכוחניים של חברת כי"ל, עוד אחד מהצעדים שחברת כי"ל נוהגת בהם כדי להפחיד את המדינה, כדי להרתיע את המדינה, כדי לאיים על המדינה וכדי למנוע מאתנו, הציבור הישראלי, לקבל את מה שמגיע לנו ממשאבי הטבע שלנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ועדת ששינסקי, שמותקפת היום על-ידי חברת כי"ל, הלכה לקראת חברת כי"ל את כל הדרך, ועוד קצת.

דב חנין: הרי לפני ועדת ששינסקי השנייה הם היו צריכים לשלם בממוצע 8% תמלוגים על מה שהם אוספים בים-המלח.

דב חנין: לפי מסקנות ועדת ששינסקי 2 הם יצטרכו לשלם 5%.

דב חנין: נכון שוועדת ששינסקי 2 מציעה להטיל עליהם מס על רווחי היתר, שהם הרווחים המוגזמים, מעל 14% רווח על התשואה – על זה להטיל מס נוסף, והדבר הזה מוביל למסע של איומים ולחצים על המדינה.

דב חנין: זה פשוט לא נתפס שחברה שהרוויחה 6 מיליארד דולר, ומחלקת בשנים האחרונות דיבידנדים בסך 10 מיליארד שקלים, היא שמציעה ומנסה להקריב בלי למצמץ את העובדים הנאמנים והמסורים שלה כדי להימנע מתשלום של מס הוגן.

דב חנין: ומי שמקבל את ההחלטות האלה זה אנשים שמרוויחים ומשתכרים פי-עשרות מהעובדים שלהם במפעלים האלה.

דב חנין: מאיימים עלינו שייקחו את המפעלים לחוץ-לארץ?

דב חנין: זה איום שמנותק לחלוטין מהמציאות ומהנתונים.

דב חנין: עלויות הייצור בספרד הן פי-שניים מעלויות הייצור אצלנו, אז שלא יאיימו עלינו להעביר את הייצור לספרד.

דב חנין: אפילו באתיופיה, אדוני היושב-ראש, בדקתי ומצאתי שעלויות הייצור של האשלג גבוהות יותר מאשר בישראל – באתיופיה – גם אם תחולנה כל מסקנות ועדת ששינסקי.

דב חנין: ואני לא רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כמה עדיף לייצר אשלג בארץ, עם התנאים שיש בארץ, הרמה המקצועית, היכולות, הוודאות שקיימת לגבי הייצור בארץ.

דב חנין: ולכן אנחנו צריכים לומר לכי"ל בבירור: אל תאיימו.

דב חנין: משאבי הטבע של הציבור הישראלי יחזרו לציבור הישראלי.

דב חנין: לעובדים בחברת כי"ל ובחברות-הבת שלה צריך לומר: אתם לא תופקרו; אם חברת כי"ל תבחר להקריב אתכם, אנחנו נדע לשחרר את עצמנו מחברת כי"ל ומעולה.

דב חנין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

אורי מקלב: לא תהיה תשובה, אבל אפשר להעביר את זה לוועדה גם אם אין תשובה.

אורי מקלב: רק אם הממשלה תתנגד, אבל אתם לא תתנגדו – –

סתיו שפיר: מי נותן לנו את התשובה?

אורי מקלב: השר נפתלי בנט היה אמור לתת את התשובה, אבל הוא נמצא בקבינט.

אורי מקלב: זה לא שהוא חסר ללא שום סיבה.

אורי מקלב: אבל הוא גם לא השאיר כאן שום תשובה.

סתיו שפיר: אז לא תינתן תשובה?

דב חנין: אין לו מענה.

דב חנין: אין מענה.

אורי מקלב: אבל יש תשובה של שר אחר?

אורי מקלב: אבל אם יש תשובה פה מישהו יכול לקרוא אותה.

קריאה: – – –

אורי מקלב: ואין מי שיקריא את זה.

אורי מקלב: ביקשו את זה, מישהו – – –

סתיו שפיר: אז אנחנו מדברים אל החלל הריק, ללא תשובה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: טוב, בסדר.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה לך, על-פי דוח הכנסות המדינה האחרון שפורסם, בין 2003 ל-2010 חל זינוק של 140% בהטבות המס שהמדינה מחלקת במסגרת החוק לעידוד השקעות הון.

סתיו שפיר: מ-2.3 מיליארד שקלים זה קפץ ל-5.6 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: כי"ל היא אחת מארבע החברות שמקבלות יותר מ-70% מסך הטבות המס שמחולקות במסגרת החוק הזה.

סתיו שפיר: למעשה, אותן ארבע חברות – יחד עם "טבע", "אינטל" ו"צ'ק פוינט" – משלמות מס של בערך מיליארד שקלים, ומקבלות הטבות בסך 4 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: חסר פרופורציה לחלוטין, אלא אם כן היינו רואים את התוצר של זה במה שהוגדר כמטרות החוק.

סתיו שפיר: בחוק לעידוד השקעות הון כתובות שלוש מטרות: פיתוח כושר הייצור של המדינה; שיפור יכולתו של המגזר העסקי להתמודד בתנאי תחרות בשווקים בין-לאומיים; וכמובן, יצירת תשתית למקומות עבודה חדשים בני-קיימא.

סתיו שפיר: אני אזכיר לכם שבסוף השנה שעברה אמר מבקר המדינה שאין שום מעקב ובדיקה על מה שקורה עם הטבות המס האלה – האם המדינה מקבלת מהן יותר?

סתיו שפיר: האם באמת יש תעסוקה רבה יותר של עובדים?

סתיו שפיר: במה בעצם – כמה ההשקעה הכלכלית הזאת היא השקעה שטובה לנו?

סתיו שפיר: ובתור דוגמה, אני רוצה לקחת את שיטת העבודה של כי"ל.

סתיו שפיר: בשנים האחרונות אנחנו בדיון שעכשיו מגיע כבר כמעט לקצו, סביב שדה-בריר – האם לכי"ל תינתן האפשרות להשתמש בפוספטים שבשדה-בריר שסמוך לערד?

סתיו שפיר: משרד הבריאות – ישבה פה קודם השרה גרמן, שבהודעה, בהחלטה אמיצה מאוד, קבעה שמשרד הבריאות מתנגד למהלך הזה מאחר שכריית פוספטים סמוך למקומות מגורים עלולה להביא לעלייה דרמטית במקרי הסרטן באותו מקום.

סתיו שפיר: התושבים מתנגדים, משרד הבריאות מתנגד, אבל כי"ל מתחילה לאיים.

סתיו שפיר: יצאתי להפגנה יחד עם עוד כמה חברי כנסת – ובהם תמר זנדברג, שהיא שותפה להצעה הזאת לסדר-היום – מול המשרדים של מנכ"ל חברת כי"ל נגד שדה-בריר הזה.

סתיו שפיר: יש לציין שיש לשדה-בריר חלופות; אפשר לכרות את הפוספטים האלה גם באזורים אחרים, פשוט מרוחקים יותר, ועל כן יקרים יותר לחברה.

סתיו שפיר: במקום להשיב לנו בצורה הגיונית ומסודרת בחר המנכ"ל דווקא לשלוח את העובדים, וככה מצאנו את עצמנו עומדים יחד עם תושבי ערד מול עשרות מעובדי כי"ל שבאים ואומרים לנו: למה אתם לוקחים לנו את מקומות העבודה?

סתיו שפיר: אבל זה לא המצב.

סתיו שפיר: כי"ל משתמשת באיומים האלה פעם אחר פעם.

סתיו שפיר: עכשיו אנחנו מקבלים את ההודעה שכי"ל החליטה לפטר 600 עובדים.

סתיו שפיר: במפעל הברום היא החליטה לפטר 150 עובדים, ואף-על-פי שנקבע לה משא-ומתן לשבוע זה, היא כבר שלחה להם היום, ממש היום, את המכתבים לקראת שימוע שלפני פיטורים.

סתיו שפיר: 90 אנשים מעל גיל 50 יפוטרו במסגרת ההחלטה הזאת; בן-אדם אחד שעוד רגע כבר היה אמור לצאת לפנסיה.

סתיו שפיר: זו שיטת העבודה.

סתיו שפיר: מה אנחנו מקבלים בעצם מהטבות המס האלה?

סתיו שפיר: האם הדבר הזה הגיוני?

סתיו שפיר: האם לא צריך להשתמש במצב הזה דווקא עכשיו, אחרי המלחמה הקשה בדרום, כדי לשנות את המצב הזה ולהעניק את הטבות המס, או לחלופין, מענקים כספיים של ממש למפעלים ישראליים שיכולים לספק מקומות תעסוקה אמיתיים ובאמת בני-קיימא?

סתיו שפיר: כאלה שעובדים בהם בשכר הוגן עם תנאי העסקה הוגנים, עם זכויות סוציאליות, עם פנסיות הוגנות?

סתיו שפיר: כאלה שבאמת יספקו מקומות עבודה לתושבי הדרום?

סתיו שפיר: עוד גילוי שיצא אז באותו מחקר אחרי פרסום דוח הכנסות המדינה היה שרק 28% מאותן הטבות מס באמת מגיעות לתושבי הפריפריה; ב"תושבי הפריפריה" מתכוונים לתושבי הצפון והדרום.

סתיו שפיר: האם הדבר הזה הגיוני?

סתיו שפיר: יש פה הזדמנות לקחת את המצב הזה ולבנות מערך חדש, גם מערך של פיקוח ומעקב אחרי הטבות המס האלה, כפי שביקש מבקר המדינה, אבל גם החלטה לפזר את הטבות המס בצורה יותר הגיונית, לוודא שאותם מקומות שמקבלים את ההטבות גם באמת מעסיקים עובדים מהפריפריה בתנאים הוגנים, ולא הופכים אותם לעובדי קבלן ומשתמשים בהם אחר כך כדי לאיים על הממשלה כשהיא מנסה לקבל החלטות אמיצות.

סתיו שפיר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

אורי מקלב: חבר הכנסת יעקב מרגי, עמדה נוספת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי הכנסת, כאיש הנגב אני לא רוצה לחשוב איך היה נראה הנגב בלי כי"ל, בלי המפעלים, בלי קריות המחקר שם, ואני חושב שדיברו פה חברי על מה שכי"ל מחויבת גם בחוק וגם כלפי החברה, כלפי הקהילה.

יעקב מרגי: אני מדבר לאחרונה עם עובדי כי"ל, מצב הרוח שם ממש גרוע מאוד, ההתייחסות מאוד דורסנית, פעולות חד-צדדיות של ההנהלה.

יעקב מרגי: אני חושב שיש לכנסת מה לומר, ואם צריך, צריך לקדם דיון דחוף בנושא הזה בוועדות הכנסת.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו באמת נקבל את עצתך לדיון בוועדה.

אורי מקלב: סתיו, ועדה?

סתיו שפיר: אני מציעה את ועדת הכספים.

אורי מקלב: הכספים.

אורי מקלב: בסדר, ועדת הכספים.

משולם נהרי: ועדת העבודה.

משולם נהרי: טעות, סתיו.

אורי מקלב: לא, אבל, בואו תגיעו להסכמה, שלא נצטרך להעביר את זה לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: ועדת העבודה.

משולם נהרי: ועדת העבודה, סתיו; חיים כץ.

מיקי לוי: צודק, סתיו.

משולם נהרי: שם זה ילך לסתם – לא כדאי לך.

סתיו שפיר: מה זה?

משולם נהרי: ועדת העבודה.

מיקי לוי: הוא צודק.

סתיו שפיר: אני רוצה לדבר על מערך הפיקוח על הטבות המס.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: העבודה.

אורי מקלב: אז יש כאן הסכמה בסופו של דבר.

סתיו שפיר: העבודה, בסדר.

אורי מקלב: לוועדת העבודה והרווחה.

אורי מקלב: נעבור להצבעה.

אורי מקלב: מי שמצביע הוא בעד דיון בוועדת העבודה והרווחה, ומי שנגד מתנגד להצעה הזאת.

אורי מקלב: אנחנו גם נבקש מהשר להגיע לוועדה הזאת, בכל אופן זה נושא חשוב, הרבה עובדים.

אורי מקלב: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורי מקלב: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך ההצעה לסדר-היום, כוונת כי"ל לפטר 600 עובדים, תועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורי מקלב: כוונת ההסתדרות להכריז על סכסוך עבודה

אורי מקלב: אם כך, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום הבאות: כוונת ההסתדרות להכריז על סכסוך עבודה, מס' 4055, 4072, 4077 ו-4083.

אורי מקלב: על הצעה זו ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

אורי מקלב: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת יעקב מרגי, ולאחר מכן – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורי מקלב: לאחר מכן – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

אורי מקלב: שלושה דוברים בהצעה הזאת לסדר-היום.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: שלוש דקות.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ההסתדרות מתכוננת להכריז על סכסוך עבודה ולהשבית את המשק.

יעקב מרגי: היא מתכוננת להשבית את המשק על סוגיית שכר המינימום ועל סוגיית עובדי הקבלן.

יעקב מרגי: כולי תקווה שההסתדרות אכן תשבית את המשק, ולא תכריז – לא רק תכריז, כי הגיע הזמן – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת מוזס.

אורי מקלב: בבקשה.

יעקב מרגי: – – – כי הגיע הזמן לעשות למען צמצום העוני והפערים.

יעקב מרגי: את צמצום העוני והפערים אפשר לעשות על-ידי הגדלת שכר המינימום וביטול העבדות המודרנית שמונהגת זה כמה עשורים במדינה.

יעקב מרגי: עובדי הקבלן, מכובדי השר – בממשלה הקודמת, ידידי סגן השר, שר האוצר, בממשלה הקודמת התקבלה החלטה לגבי עובדי כתף אל כתף, אותם עובדים שעושים את אותה עבודה; קח משרד ממשלתי, יש כמה עובדים, חלקם עובדי המשרד, חלקם עובדי קבלן – עושים את אותה עבודה, מקבלים שכר נמוך יותר, לא מקבלים את השי של ההנהלה, לא זכאים, לא יוצאים להשתלמויות כמו עובדי המשרד, לא זכאים – ממש עבדות מודרנית.

יעקב מרגי: נכון, הם עובדים במשרד ממשלתי, אבל הם עובדי קבלן, ויש החלטה לצמצם את מספר עובדי כתף אל כתף.

יעקב מרגי: לצערי הרב, הממשלה מתמהמהת ביישום וגוררת רגליים.

יעקב מרגי: סוגיה שנייה שההסתדרות רוצה להכריז בשלה על סכסוך עבודה – סוגיית שכר המינימום.

יעקב מרגי: קראנו ואנחנו מבינים שכוונת הממשלה להעלות את שכר המינימום לסכום מסוים עדיין שנויה במחלוקת; זאת לא השאיפה של ההסתדרות.

יעקב מרגי: אני קורא ליושב-ראש ההסתדרות לא להתפתות ולא לקבל את הפשרה שהאוצר כנראה השלים אתה.

יעקב מרגי: כנראה האוצר השלים עם סכום מסוים, והוא הולך לעשות זאת.

יעקב מרגי: שזאת לא תהיה מלכודת.

יעקב מרגי: צריך להיאבק הן בסוגיית שכר המינימום – אני חושב ששכר המינימום היום הוא שכר עוני.

פנינה תמנו: אנחנו בעד, נכון.

יעקב מרגי: היום צוין בכנסת יום העוני הבין-לאומי.

יעקב מרגי: אני השתתפתי באחד הדיונים, בוועדה לזכויות הילד.

יעקב מרגי: הוצגו שם מצבים קשים מאוד, מצבים קשים שבהם ההורה יוצא לעבודה בבוקר, חוזר בערב, לא פרזיט, האימא יוצאת לעבודה בבוקר, חוזרת בערב, והנה השכר שמביאים שניהם גם יחד לא מוציא אותם מעבר לקו העוני.

יעקב מרגי: מכובדי השר, סגן השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק שיושב-ראש ההסתדרות מדליק לפניכם נורת אזהרה, קורא לעברכם: אל תגזימו.

יעקב מרגי: הפערים הם די גדולים בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: זאת פצצת זמן חברתית שצריך לטפל בה.

יעקב מרגי: צריך לטפל בה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אם לא היו משתיקים את העניים בשנות ה-70 וה-80 ועושים להם דה-לגיטימציה, תרבות ה"תן לי", זוכרים את זה?

יעקב מרגי: תרבות הקצבאות, תפסיקו, צאו לעבודה – אז קיצצו קצבאות ילדים, השלימו עם זה.

יעקב מרגי: מישהו הסיט את אותם 4 מיליארד?

יעקב מרגי: הולכים ומצמצמים את תשלומי ההעברה לטובת חברות הדירוג, לטובת זה שנופיע במדינות ה-OECD.

יעקב מרגי: אנחנו נכנסים למדינות ה-OECD בפרמטר אחד ונדפקים ב-20 פרמטרים.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני קורא מכאן ליושב-ראש ההסתדרות למצות את המהלך עם האוצר.

יעקב מרגי: במידה שלא יהיו הישגים, לא בשכר המינימום ולא במצבם של עובדי הקבלן במדינת ישראל – להשבית את המשק.

יעקב מרגי: זו אחת השביתות בהקשר של הדיור והוויכוח הסוער שהיה פה היום במליאה.

יעקב מרגי: שביתה כזאת היא אחת השביתות הראויות, וראוי שחופש השביתה בסוגיות האלה יהיה קיים.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

אורי מקלב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

אורי מקלב: אני שוב מזכיר שאחרונת הדוברים היא חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

אורי מקלב: ישיב סגן השר חבר הכנסת מיקי לוי.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, סגן השר, בטרם אני אעלה את הנושא של השביתה, אני לא יכול להתעלם מהמצב היום וממה שקורה, מכל הנושא הזה, מהטבח הנוראי של אתמול.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, אמרו לנו כל פעם שפעם, כשהיו מדברים על תרפ"ט ועל השואה, אמרו: אז היינו מיעוט נרדף וחלש, היום יש לנו צבא, משטרה, יס"מ, ימ"מ, ואפילו "קסאם".

מנחם אליעזר מוזס: ראש הממשלה אומר שאבו מאזן מסית; בא ראש השב"כ ואומר שאינו מסית ושאינו מעוניין בטרור.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו יודעים לא מהיום, בתרפ"ט יצאה ההסתה של אמין אל-חוסייני, שם רשעים ירקב, שטען שהיהודים רוצים להגיע להר-הבית ולכבוש את אל-אקצא.

מנחם אליעזר מוזס: את אינתיפאדת אל-אקצא יצר ערפאת ב-2000, כשאריק שרון עלה להר-הבית, ואז קיבלתי נתונים ממי שהיה אז מפקד משטרת ירושלים, שיושב כאן היום, סגן השר לוי, שבאותו יום – שבעה הרוגים פלסטינים, 200 פצועים פלסטינים ו-50 שוטרים פצועים.

מנחם אליעזר מוזס: ואז התחילו המהומות של אוקטובר 2000, שעד היום זה תאריך מכונן לשני הצדדים.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, אני לא יודע מה קורה כאן, אבל ראש הממשלה עסוק בחוק הלאום היהודי.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע מה ההתעסקות הזאת כאשר כולנו יודעים היום – ואנחנו רואים איך שטובחים ורוצחים בנו – יודעים באמת שאנחנו הלאום היהודי.

מנחם אליעזר מוזס: צריכים לקחת את העניינים לידיים, ואם יעשו משהו, ה' יצליח דרכנו.

מנחם אליעזר מוזס: ולא – מכל ההרוגים שהיו עד היום, החל מהרב וולס, וכל הרוצחים, היום נזכרו להרוס בית אחד, ולא בית, אלא את החדר שבו המחבל היה גר, לא חלילה כל הבית.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע איפה התבונה, לאן נעלמה התבונה.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו אני רוצה להתייחס לנושא כוונת ההסתדרות להכריז על סכסוך עבודה.

מנחם אליעזר מוזס: האיומים החוזרים ונשנים להשתמש בנשק השביתה, ובפרט תופעת שביתות הפתע החוזרות ונשנות, גובלים בהפקרות של ממש.

מנחם אליעזר מוזס: חייבים לשים לזה סוף.

מנחם אליעזר מוזס: יהיו הסיבות לשביתה אשר יהיו, הציבור איננו יכול להיות בן-ערובה.

מנחם אליעזר מוזס: לפני שבוע, ללא שום התראה מראש, השביתו טייסי "אל על" את הטיסות.

מנחם אליעזר מוזס: אלפי נוסעים שתכננו לטוס הגיעו לשדה התעופה ונשארו תקועים – ללא יכולת להגיע למחוז חפצם.

מנחם אליעזר מוזס: הסיבה להשבתה הייתה דרישתם של הטייסים לאפשר להם להמשיך לטוס עד גיל 68 במקום 65.

מנחם אליעזר מוזס: המאבק אומנם צודק, אבל למה על גבם של הנוסעים?

מנחם אליעזר מוזס: יש דרכים מכובדות יותר להשגת מטרות.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו הצטרפו לשובתים גם הנהגים הערבים בירושלים.

מנחם אליעזר מוזס: משביתים את התחבורה הציבורית מסיבה לא עניינית ולא הגיונית.

מנחם אליעזר מוזס: 250 נהגים לא הגיעו לעבודה והתחבורה הציבורית כמעט משותקת.

מנחם אליעזר מוזס: לו היו סנקציות חמורות על משביתי שירותים חיוניים, לא היה להם העוז להכריז חד-צדדית ובפתאומיות על השבתה.

מנחם אליעזר מוזס: כך גם לגבי שירות התעסוקה.

מנחם אליעזר מוזס: סניפי שירות התעסוקה סגורים כבר תקופה ארוכה ואלפי מובטלים אינם מקבלים את המגיע להם על-פי חוק.

מנחם אליעזר מוזס: ההסתדרות מנהלת מאבק על נושא חשוב ביותר, העלאת שכר המינימום, נושא צודק, אבל האם אפשר להודיע לפני שהולכים על שביתה?

מנחם אליעזר מוזס: מה הן ההפתעות האלה?

יוני שטבון: ברשותך, משפטים אחרונים, כי הזמן נגמר.

מנחם אליעזר מוזס: הגנה על זכויות עובדים היא ערך נעלה.

מנחם אליעזר מוזס: מאידך גיסא, הזכות לקבל שירות ראוי מהשירות הציבורי נעלה עוד יותר.

יוני שטבון: פתחת בנושא בית-הכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: צריך למצוא את האיזונים המתאימים איך להגן על זכויות העובדים בלי לפגוע בזכויות האזרחים.

מנחם אליעזר מוזס: היד הקלה על איום השביתה חייבת להיפסק.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: ושוב אני בא ואומר שהנושא של הר-הבית, כבר פסקו חכמינו וגדולי ישראל ומועצת גדולי התורה, שבזמננו, לפי הרמב"ם ולפי שאר הפוסקים, אסור לעלות להר-הבית.

מנחם אליעזר מוזס: זה עניין חשוב ממדרגה ראשונה – לא פחות מאכילת חמץ בחג הפסח.

מנחם אליעזר מוזס: יחד עם זאת, כולם יודעים שזה שייך לנו.

מנחם אליעזר מוזס: להביא את כל המזרח התיכון ואת כל העולם המוסלמי לידי מלחמת דת – השם ירחם.

מנחם אליעזר מוזס: אוי לנו מתקופה זאת.

מנחם אליעזר מוזס: ה' יהיה בעזרנו שנגיע כבר להבנה ונדע להבדיל בין אור לחושך.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מוזס.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: לאחר מכן ישיב סגן השר חבר הכנסת מיקי לוי.

יוני שטבון: בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, השר יעקב פרי, חברי כנסת נכבדים, האמת היא שההצעה לסדר-היום שמדברת על צמיחה שלילית היא כנראה לא רלוונטית, במיוחד אחרי ששמעתי את חברי חבר הכנסת יעקב מרגי – ברצוני להתייחס לדברים שאמרת, להתייחסות הנוקבת שלך גם לגבי שכר המינימום וגם לגבי עובדי כתף אל כתף.

פנינה תמנו: ראוי שהדברים יהיו פה ברורים.

פנינה תמנו: גם אם עכשיו ובימים האחרונים רץ קמפיין של להעלות את שכר המינימום, קמפיין שמשתמע ממנו כאילו מפלגת יש עתיד ושר האוצר מתנגדים להעלאת שכר המינימום, צריך שיהיה ברור ובהיר שיש עתיד תומכת בהעלאת שכר המינימום.

פנינה תמנו: שר האוצר תומך בהעלאה של שכר המינימום, אם לא יותר מכך, ואנחנו מובילים – אנחנו מובילים להעלאה של שכר המינימום.

פנינה תמנו: אבל בתוך זה צריך להבין שיש גורמים שכל אחד מושך לכיוון שלו, ואני מאוד מתפלאת על יושב-ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן, שהוא איש משכמו ומעלה, שמנסה לעשות עלינו סיבוב, על שר האוצר, ומצייר איזו תמונה שגויה, מצג שווא, שאנחנו מתנגדים לשכר המינימום, להעלאה של שכר המינימום.

פנינה תמנו: הוא יוצא עם קמפיין שעולה הון תועפות.

פנינה תמנו: הוא לקח את כל הקמפיין הזה וחילק את הכסף – תאמינו לי, כבר היו מקבלים את התוספת; ובל נשכח שזה גם כסף של הציבור.

פנינה תמנו: ואני אומרת לניסנקורן: תפסיק להתעקש על העלאת שכר המינימום לאנשים שמרוויחים יותר מ-10,000 שקל.

פנינה תמנו: אנשים שמרוויחים 12,000 שקל, עליהם הוא מתעקש עכשיו, ועל זה תקוע המשא-ומתן, כי אנחנו רוצים להעלות את שכר המינימום לאנשים שמרוויחים 4,300-4,200 שקל, אנשים שמרוויחים מתחת ל-6,000 שקל, להם צריך להעלות.

פנינה תמנו: לא צריך לפוצץ משאים-ומתנים או חלילה להציג מצג שווא לציבור, כשכל ההתעקשות היא להעלות את שכרם של מי שמרוויחים למעלה – כמו שאמרתי – גם מ-12,000 שקלים, כשהבסיס שלהם הוא שכר מינימום, אבל התוספת היא תוספת לשכר הסופי שמגולם בתלוש המשכורת.

פנינה תמנו: מי שמעניינים את שר האוצר ואת מפלגת יש עתיד אלה אותם אנשים שמשתכרים פחות מ-6,000 שקל, אותם אנשים שלא מצליחים לגמור את החודש.

פנינה תמנו: ועלו פה טענות כאילו היינו מפלגה רק של מעמד הביניים.

פנינה תמנו: זו קונספציה שגויה.

פנינה תמנו: אנחנו דואגים לחלשים ולאוכלוסיות המוחלשות.

פנינה תמנו: אנחנו דואגים לאותם אנשים שלא מצליחים לגמור את החודש, ואנחנו בעד העלאת שכר מינימום, וזה יקרה בלי פופוליזם.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יוני שטבון: ישיב על הדברים סגן השר מיקי לוי.

יוני שטבון: בבקשה.

פנינה תמנו: יש עוד מעט הצעה לסדר-היום על הסיגד, נשארו האתיופים – – –

יוני שטבון: ההצעה היא בסוף.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי למפלגת יש עתיד, פנינה, שמעון, השר פרי וחברנו מרגי, זו הכנסת, כנסת ישראל, כרגע.

יעקב מרגי: – – –

יוני שטבון: מחזיקים את המדינה על הכתפיים שלהם עכשיו.

מיקי לוי: זו כנסת ישראל כרגע.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: אנחנו רוב.

מיקי לוי: אנחנו רוב.

מיקי לוי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך את ההסתדרות על הצטרפותה ליוזמת האוצר לפעול לשיפור שוק התעסוקה בישראל: ברוכים הבאים, הסתדרות.

מיקי לוי: אני ממש מברך אתכם.

מיקי לוי: בחודשים האחרונים קיימנו כמה ישיבות ודיונים באוצר, בראשותו של שר האוצר, כדי לבחון את הנושא על כלל מרכיביו, תוך גיוס המעסיקים, התעשיינים, הלשכות המקצועיות, דהיינו "להב" לעסקים קטנים, לשכת רואי-החשבון, לשכת יועצי המס ולשכת עורכי-הדין וההסתדרות, מתוך הבנה כי יש לתאם מהלך זה בהסכמה של כלל הגורמים הרלוונטיים במשק.

מיקי לוי: אי-אפשר ללכת חד-צדדית, כי זה לא יעבוד.

מיקי לוי: עד היום התקיימו דיונים בין ההסתדרות לבין התעשיינים, ולצערנו הרב הם לא עלו יפה והוכרז סכסוך עבודה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, חשוב וצריך לנהל את הסכסוכים בישיבה משותפת והסכמות של כלל הגורמים יחד, ולא באיומים והשבתות.

מיקי לוי: מזה לא נגיע לשום דבר.

מיקי לוי: אי-אפשר לעשות את זה במהלך חד-צדדי, בלי אותם גורמים מרכזיים במשק, איגוד התעשיינים, העסקים הקטנים, הלשכות השונות.

מיקי לוי: אי-אפשר.

מיקי לוי: במיוחד כאשר אנחנו אלה שיזמו את העלאת הסוגיות לדיון.

מיקי לוי: מכאן שיש נכונות אמיתית מצד האוצר להביא לשינוי משמעותי במצב הקיים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, חברי, אין לנו מספר מוסכם לתוספת.

מיקי לוי: כל מה שכתוב בעיתון, שנע בין אפס ל-1,000, זה פרי דמיונם של אנשים.

מיקי לוי: אנחנו בהחלט מחפשים את אותה תוספת שגם התעשיינים, האיגודים, המעסיקים, יוכלו לחיות אתה, כולל, כן, המגזר הציבורי, שגם שם התוספת היא תוספת נכבדה.

מיקי לוי: אנחנו בעד, שר האוצר יזם, אלא שדברים – מדרך הטבע, כשיש שחקנים רבים על המגרש, הנושא הזה לוקח זמן.

מיקי לוי: ראוי היה לפתור בפחות זמן, אני מסכים אתך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לפעול באופן משותף ולהתייחס למכלול הסוגיות, בהן העלאת הפריון והשכר הריאלי במגזר הפרטי והציבורי.

מיקי לוי: הרי אם נעלה את הפריון, מדרך הטבע יהיה לנו קל מאוד להעלות את השכר.

מיקי לוי: לצערי, מדינת ישראל לא נמצאת במקום טוב בפריון העבודה, וכאן אנחנו צריכים לשפר – את פריון העבודה, את מוסר העבודה, את התוצרים, בכלל המגזרים.

מיקי לוי: ברגע שהפריון יעלה – ומה לעשות, יש מדינות שהפריון של העובד בהן גבוה פי כמה וכמה משל הישראלי.

מיקי לוי: ברגע שנעלה את הפריון, ההשלכות של המהלך על המגזר הציבורי, בדגש על הגברת הגמישות הניהולית ופתרון בעיית התשלומים העודפים, חבר הכנסת מרגי – אלה בדיוק אותם תשלומים עודפים שחברת הכנסת שטה דיברה עליהם, כשהבסיס הוא נמוך אבל השכר הוא גבוה, ואז אותם בעלי שכר בסיס נמוך מגישים בקשה להשלמת הכנסה.

מיקי לוי: הרי זה לא יעלה על הדעת, וצריך לתקן את זה.

מיקי לוי: וכמובן אסור לשכוח גם את העובדים החלשים במשק.

מיקי לוי: כן, העובדים החלשים שהם ענייננו בתוספת, הם נמצאים בראש מעיינינו.

מיקי לוי: יש לפעול לשיפור מצבם תוך ביטול עיוותים בשוק התעסוקה.

מיקי לוי: כל אלו נועדו לסייע לנו לצמצם את פערי האי-שוויון שקיימים.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אני מציע למציעים להסתפק בתשובתי, להמתין לתוצאות, או להעביר לאן שאתם רוצים – ועדה, דיון בכנסת.

מיקי לוי: אני חושב שהכול נמצא כרגע במסלול טיפול מאוד מאוד אינטנסיבי.

מיקי לוי: אדוני, חבר הכנסת מרגי?

יעקב מרגי: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מיקי לוי: טוב, מה שתרצו.

פנינה תמנו: אני מסתפקת – – –

יעקב מרגי: ממילא לא יהיה – – –

יוני שטבון: אנחנו נצביע על ההצעה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: להעביר לוועדה, כן.

יוני שטבון: האם הנושא יועבר לוועדה – מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת העבודה והרווחה.

יוני שטבון: צמיחה שלילית במשק

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: צמיחה שלילית במשק, מס' 4069, 4073, 4076 ו-4084.

יוני שטבון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת באסל גטאס – ולאחר מכן – חבר הכנסת נחמן שי.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות לכל דובר.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הנתונים שהתפרסמו בשבוע שעבר על מצב המשק ועל הצמיחה מעוררים כמה שאלות; במיוחד יש חשיבות למידע הזה בימים אלה שהכנסת דנה ותדון בתקציב המדינה, כמובן, ואני חושב שהתקציב שנבנה לפני פרסום הנתונים החשובים האלה מצייר תחזית אופטימית מדי לגבי ההכנסות, בצד ההכנסות הצפויות.

באסל גטאס: התחזית שנבנתה הייתה ל-2.8%, בעוד שבמצב המשק כפי שהוא כיום – צמיחה שלילית ברבעון האחרון, שלילית אבסולוטית, מינוס 0.4%.

באסל גטאס: ברבעון הקודם הייתה צמיחה שלילית אפקטיבית, כלומר המשק צמח, אבל פחות מהצמיחה הדמוגרפית, וגם זו נחשבת צמיחה שלילית.

באסל גטאס: כמובן, יש לזה הפן הכלכלי החשוב, כי בסופו של דבר מצב המשק הוא זה שקובע את המצב התפקודי של הממשלה ושל משרדי הממשלה השונים, והיחס חוב–תוצר והגירעון הצפוי בתקציב המדינה לשנת 2015, אבל – אני לא חושב שהשעון נכון.

יוני שטבון: הוא הופעל בזמן.

באסל גטאס: לא דיברתי חמש דקות.

יוני שטבון: לא, זה שלוש דקות.

יוני שטבון: אמרתי שלוש דקות.

באסל גטאס: אמרת לי חמש דקות.

יוני שטבון: לא.

יוני שטבון: יש פה תקנון של הכנסת, שלוש דקות לכל דובר.

יוני שטבון: בבקשה.

באסל גטאס: אני מדבר בניחותא, חשבתי שיש לי חמש דקות.

יוני שטבון: נכון.

יוני שטבון: כיוון שלא הבנת כך, נאריך לך בעוד דקה.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הנה, עוד דקה הוספנו.

באסל גטאס: העניין המרכזי שחשוב כאן לציין הוא מידת השבריריות או הרגישות של המשק במצב המדיני.

באסל גטאס: לא סוד הוא שהמשק צמח שלילית בגלל המלחמה בעזה, וזה לא רק בגלל ההוצאות שהתווספו, אלא כי המשק עצמו דשדש במקום ודשדש גם בשלושת החודשים שלפני המלחמה בעזה.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: לא נכון.

באסל גטאס: כן, הצמיחה הייתה שלילית דה-פקטו.

מיקי לוי: ממש לא.

באסל גטאס: הייתה צמיחה של 1 נקודה – – –

פנינה תמנו: זה יום אחד ב"צוק איתן".

שמעון סולומון: ברבעון השלישי היה.

באסל גטאס: ברבעון האחרון הייתה צמיחה שלילית אבסולוטית.

באסל גטאס: אמרתי, אתה לא הקשבת לי.

באסל גטאס: אני ראיתי שאתה מדבר עם – – –

פנינה תמנו: אני חייבת לשאול אותך שאלה: יש מלחמה, אתה רוצה שתהיה צמיחה?

באסל גטאס: אבל בשלושת החודשים, ברבעון לפני – תשמעי אותי – ברבעון לפני כן המשק צמח, חיובי, אבל הוא צמח פחות מהצמיחה הדמוגרפית.

באסל גטאס: הוא צריך לצמוח בסדר גודל של 1.8% רק כדי לאזן את הצמיחה באוכלוסייה.

באסל גטאס: וזה אומר לנו שהמשק – מה שביבי נתניהו ניסה למכור כל הזמן, שאפשר להגיע לצמיחה ומשק משגשג גם כשמנהלים סכסוך ומנהלים מצב של מלחמה, זה לא נכון – המשק מאוד רגיש למצב המדיני, למצב האזורי, ואם ממשלת ישראל מתכוונת להשיג יעדים של צמיחה, גם צריך להגיע לפתרון של שלום צודק, מקובל, ולהגיע לעצמאות של שני העמים, שתי מדינות החיות זו בצד זו – –

יוני שטבון: נא לסיים.

באסל גטאס: – – וזה לא המצב.

באסל גטאס: ולכן אני צופה שתחת הממשלה הנוכחית, שאין בה אופק מדיני – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת באסל, הוספתי לך עוד דקה.

באסל גטאס: אני מסיים.

באסל גטאס: אני מסיים.

יוני שטבון: הוספתי לך עוד דקה אפילו.

באסל גטאס: אני מסיים.

באסל גטאס: – – – כשאין אופק מדיני ואין התקדמות בשלום, המצב ימשיך להידרדר.

באסל גטאס: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת באסל גטאס.

יוני שטבון: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יוני שטבון: נא להקפיד על שלוש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש – או, אני רואה ששר המדע עובד היום שעות נוספות.

נחמן שי: בסדר.

יעקב פרי: משלמים לי כפול.

נחמן שי: משלמים לך, בסדר גמור.

נחמן שי: מגיע לך כל שקל.

יוני שטבון: שכר מינימום, או שכר – – –

נחמן שי: כל שקל מגיע לשר פרי.

נחמן שי: חברי חברי הכנסת, הקטסטרופה הכלכלית שדיברנו עליה לא משמחת אף אחד כמובן, אבל היא מתממשת לנגד עינינו.

נחמן שי: הירידה בפעילות הכלכלית הולכת ונמשכת ומביאה אותנו לצמיחה שלילית ברבעון הזה, מה שאומר שהגלגלים של המשק הולכים ונעשים אטיים יותר ויותר.

נחמן שי: מובן שמשרד האוצר, שמייד מגן על עצמו בכל מיני דרכים, אמר: לא, לא אסון כל כך גדול, יהיה בסדר, כי יש לנו רזרבות.

נחמן שי: אבל אלה, עם כל הכבוד, שטויות.

מיקי לוי: צמיחה לא שייכת לרזרבות.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: הצמיחה צריכה להוציא אותנו מהמקום – מהבור שאנחנו נופלים אליו באטיות.

נחמן שי: הקטרים שאמורים לסייע לפעילות המשק, כמו למשל בנייה למגורים, או ייצוא, או מרכיבים אחרים של פעילות כלכלית, לא עובדים.

נחמן שי: עכשיו, אנחנו לא צריכים להיות גאונים כלכליים, אמרתי, ולקבל פרס נובל לכלכלה, כדי להבין שהמלחמה עלתה הרבה כסף, באופן ישיר ועקיף.

נחמן שי: וכשפנינו ואמרנו: תפצו ותסייעו, גם לבעלי עסקים, גם לחברות שניזוקו במלחמה, ותיתנו להם משאבים כדי שיצאו לדרך מחדש, כדי שהגלגלים יותנעו שוב, הדברים האלה כמובן התקבלו בבוז.

נחמן שי: שלחו אותנו, הגענו לבג"ץ, ניסינו להרחיב גם את השפעת המלחמה – הלוא משרד האוצר התווכח אתנו שקו 40 הקילומטר הוא הקו הסופי, אין נזקים מעבר לכך.

נחמן שי: אז היום באים הנתונים האלה וטופחים על פניהם של אנשי האוצר, של כל אחד מאתנו.

נחמן שי: אני אומר עוד הפעם, משבר כלכלי לא משמח איש במדינה הזאת, אבל האמת היא גלויה.

נחמן שי: המשק כולו נפגע מהמלחמה הזאת, והמשק כולו היה צריך לקבל זריקת מרץ כדי לחזור לתפקד כמו שצריך.

נחמן שי: והגרוע מכול, שגם התקציב החדש, שאושר או יאושר בזמן הקרוב, אין בו בשורה.

נחמן שי: כולם כבר יודעים את זה.

נחמן שי: אומנם אנשי האוצר ואנשי יש עתיד והשר וסגן השר, כולם הגדירו אותו כתקציב חברתי, אבל אלה שמות שאין מאחוריהם שום דבר.

נחמן שי: הוא גם לא תקציב חברתי והוא גם לא תקציב כלכלי, והכי גרוע, שאם אנחנו מסתכלים, אז התחזית היא עגומה גם לגבי השנה הבאה, והסיכוי לפגוש את הצמיחה המיועדת ל-2.8 הוא קטן מאוד.

נחמן שי: לכן אנחנו נכנסים למיתון, ומיתון זה רע.

נחמן שי: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

יוני שטבון: ישיב על הדברים סגן השר חבר הכנסת מיקי לוי.

יוני שטבון: בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה להרגיע אתכם ולהגיד ולהבהיר, ותכף אני גם אפרט, כי זה לא חוכמה, חבר הכנסת שי, לעמוד פה ולהגיד: זה לא חברתי, לא הוספתם.

מיקי לוי: אתה מתמצא במספרים?

מיקי לוי: אתה יודע כמה הוספנו לחינוך?

נחמן שי: מכיר.

מיקי לוי: אני שואל, אתה יודע כמה הוספנו לבריאות?

נחמן שי: כן, אני מכיר את הססמה: הוספנו והוספנו.

נחמן שי: ויש קיצוץ.

מיקי לוי: אני שואל.

מיקי לוי: אני שואל אם פתחת את ספר התקציב.

מיקי לוי: ואני רוצה להרגיע ולהבהיר כי הכלכלה הישראלית יציבה.

מיקי לוי: לא נכנסנו, חלילה, למיתון; אומנם המילה הזאת שגורה בפיכם, אבל אין לה שום בסיס כרגע.

מיקי לוי: לא נכנסנו למיתון, ובניגוד לקולות ולהפחדות הצמיחה אינה שלילית.

מיקי לוי: ואני אסביר.

נחמן שי: תסביר.

מיקי לוי: הנתון שמפרסמת הלמ"ס הוא נתון נקודתי, ראשוני, אשר מתייחס לרבעון אחד ואיננו מאפיין את נתוני הצמיחה הרב-שנתיים, והוא אף יעודכן בהמשך, כפי שקורה תמיד, על-ידי הלמ"ס.

מיקי לוי: במהלך הרבעון השלישי, שאליו התייחס הפרסום, מצאה עצמה מדינת ישראל במבצע "צוק איתן", שארך 50 ימים.

מיקי לוי: 50 יום הושבת חלק מן המשק; אורח החיים היומיומי, היצוא, רמת הדולר – הכול היה בעייתי.

מיקי לוי: אלה היו 50 ימים ארוכים וקשים, אשר הייתה להם השפעה ברורה על הפעילות העסקית ועל הכלכלה כולה.

מיקי לוי: ענפים שלמים, כמו ענף התיירות, ספגו, לצערנו, פגיעה ממשית והשפיעו על הנתון השלילי.

מיקי לוי: אי-אפשר להתעלם מכך.

מיקי לוי: במהלך המבצע וב-15 בספטמבר פורסם עדכון של תחזית הצמיחה של משרד האוצר לשנת 2014, ובמסגרתו עודכנה התחזית.

מיקי לוי: מכיוון שהתחזית הייתה בתחילת השנה ומבצע "צוק איתן" בהמשך השנה, מצאנו לנכון לעדכן את התחזית מצמיחה של 2.9% ל-2.4%, בעקבות הפגיעה של המבצע; כן, עצירת התיירים, המכה שספג ענף התיירות, תשתיות שנעצרו וכו' וכו'.

מיקי לוי: כפי שפורסם, עדכון התחזית התבסס על הנחה כי ברבעון השלישי הצמיחה תפחת.

מיקי לוי: הייתה תחזית כזו, כי "צוק איתן" נפל לתוך הרבעון השלישי, חלקו הגדול.

מיקי לוי: לפיכך, אדוני היושב-ראש, למרות הנתון השלילי שהתפרסם, התחזיות שלנו לצמיחה נותרו בעינן, והן עומדות על כ-2.4%.

מיקי לוי: זו התחזית של הכלכלן הראשי של הממונה על הכנסות המדינה – 2.4% בשנת 2014 וכ-2.8% ל-2015.

מיקי לוי: כשאנחנו רואים שמסביב ייהום הסער, נתונים אלה הם נתונים בהחלט טובים.

מיקי לוי: ראוי לציין כי התחזית לשנה הבאה אף צנועה וזהירה יותר מהתחזית שהשמיע בנק ישראל, שעומדת על כ-3%.

מיקי לוי: אנחנו היינו יותר זהירים ממנו ודיברנו על 2.8%, אף שיש לנו עדיין space ויכולנו להצטרף אליו בתחזית.

מיקי לוי: זה תואם בדיוק, התחזית של בנק ישראל, את התחזית שפרסמה קרן המטבע, שעומדת על 3%.

מיקי לוי: לא הצטרפנו לתחזיות האלה, שמדברות על 3% – הן של בנק ישראל והן של קרן המטבע – ואנחנו מדברים על תחזית מאוד מאוד זהירה של 2.8, ואם יהיה יותר, אנחנו רק נהיה מרוצים יותר.

מיקי לוי: עשינו מאמצים רבים – רבים מאוד, למרות השנה הקשה שעברה עלינו – בנושא מנועי הצמיחה: בתשתיות, ואפשר לראות אותן בחוץ – בהרחבת הכבישים, בתכנון הרכבת לעמק; בחינוך, אפשר לראות שם את התוספת מעל הטייס האוטומטי של 2.3 מיליארד שקל; בבריאות, רק לפני כשעה וחצי הייתה פה שרת האוצר ודיברה על סדר גודל של כמעט – כמעט – 1.7 מיליארד שקל תוספת לבריאות.

יעקב פרי: שרת הבריאות.

יעקב פרי: אמרת שרת האוצר.

מיקי לוי: אני מתנצל, שרת הבריאות.

יחיאל חיליק בר: יש משהו שאנחנו צריכים לדעת?

מיקי לוי: היא דיברה על כמעט 1.7 מיליארד שקל מעל הטייס האוטומטי; ורווחה, בהמשך לוועדת אלאלוף, שמונתה על-ידי שר הרווחה באומץ רב, התוספת שם תהיה כמעט 1.7 מיליארד שקל.

מיקי לוי: נכון, הגישו מסקנות על 4 מיליארד, ועשינו מאמצים לתת 1.7 מיליארד.

מיקי לוי: וכן, הבאנו גם השקעות חוץ – חברת "אינטל", אחרי מאמצים גדולים, בניגוד לפעם הקודמת.

מיקי לוי: חלק מחברי הכנסת שוותיקים ממני בבית הזה יודעים שבקדנציה הקודמת, כש"אינטל" רצתה לפתוח מפעל במדינת ישראל, מפעל נוסף, אז התווכחו על חבילת ההטבות שהיא תקבל.

מיקי לוי: וכן, נתנו חבילת הטבות.

מיקי לוי: אבל חברת "אינטל" תוסיף כ-1,700 מקמות עבודה במפעל החדש שהיא תקים, בהיקף של 10 מיליארד דולר.

מיקי לוי: כן, נתנו הטבות מס, עבור אותם אנשים שיעבדו שם במשכורות גבוהות ויוציאו את זה בחוץ, ויניעו את הכלכלה עבור אותם עוד כ-3,000 מבקשי עבודה – אין לי המילה, חבר הכנסת נחמן שי, אז אני אומר "תומכי לחימה"; אם יש לך משהו אחר, "תומכי עבודה", "חיצוניים", אני לא יודע – אותם מובילים שיביאו את העובדים, עבור אותם ספקי מזון, אותן מכבסות, אותם מכונאי חוץ שיתקנו את המכוניות של המפעל – כן, עוד 3,000 איש שאנחנו מוסיפים למעגל העבודה ודואגים בהחלט להשקעות חיצוניות.

מיקי לוי: אין ספק כי הצעדים שנקטנו במהלך 2013 ו-2014 יאפשרו לכלכלה הישראלית ולמשק להתמודד עם תוצאות מבצע "צוק איתן".

מיקי לוי: מהרזרבות, מהמאבק בהון השחור שילמנו את החלק הגבוה היחסי של הוצאות "צוק איתן".

מיקי לוי: נכון שיש עוד קופסה שחורה, שאני לא אוהב אותה, אבל היא כרגע נתונה ל-2015.

מיקי לוי: אבל לא העלינו מסים.

מיקי לוי: לא העלינו מסים כדי לממן את הוצאות מבצע "צוק איתן" וכדי לתמוך בענף התיירות, שספג מכה קשה, אלא הוצאנו כסף מרזרבות שלנו, מעוד תוספת שהבאנו, של כמעט 4 מיליארד שקל, 3.95, גבייה עודפת, חלקה מהמאבק בהון השחור.

מיקי לוי: מתוך אלה שולמו.

מיקי לוי: תפתחו בבקשה את ספר התקציב – שום דבר הוא לא חור שחור.

באסל גטאס: כל התקציב הוא חור שחור.

מיקי לוי: אני מחזיק ממך – – –

באסל גטאס: אתה יודע שמה שאני אומר נכון.

מיקי לוי: אני מחזיק – מה שאתה אומר – – –

באסל גטאס: אתם משנים למחרת את כל התקציב.

מיקי לוי: מה שאתה אומר הוא totallyלא נכון.

באסל גטאס: totally.

מיקי לוי: אתם יושבים בצד הזה ולא יודעים לפרגן ולא יודעים להגיד, ואתם נתפסים בססמאות.

מיקי לוי: ואני מבין – – –

באסל גטאס: כמה אתם משנים?

באסל גטאס: כמה מיליארדים במשך השנה אתם מעבירים בשינויים בתקציב?

באסל גטאס: מיליארדים, מיליארדים.

מיקי לוי: תקשיב, אני חושב שגם בתקציב שלך בבית אתה משנה סדר עדיפויות.

באסל גטאס: אבל לא למחרת.

מיקי לוי: זוהי מדינה חיה, נושמת, בועטת, תודה לאל דמוקרטית, שמאיימים עליה כל שני וחמישי – –

באסל גטאס: – – –

מיקי לוי: – – ולכן יש לה הוצאות שאינן מתוכננות בתקציב הרגיל, מה לעשות.

מיקי לוי: אוי ואבוי אם לא הייתה לנו הגמישות הזאת.

מיקי לוי: ולעצם העניין, אדוני היושב-ראש, למרות מבצע "צוק איתן" והשפעתו על המשק, הן מבחינת הפיצויים ששילמנו והן מבחינת הצרכים המבצעיים ועלותו התקציבית הגבוהה של המבצע, אני חושב שניתן להסתפק בתשובה זו.

מיקי לוי: אבל אם חברי חברי הכנסת מעוניינים להעביר את הנושא לדיון לוועדה או לדון בו במליאה, לא אתנגד לשום בקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יוני שטבון: אני מבין שמציעים, אדוני, להעביר את הנושא לוועדה.

באסל גטאס: ועדת הכלכלה.

יוני שטבון: כן?

יוני שטבון: זה מוסכם?

מיקי לוי: כספים.

יוני שטבון: ועדת הכלכלה.

נחמן שי: כן, כן, ועדת הכלכלה.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הכנסת.

יוני שטבון: אנחנו מצביעים.

יוני שטבון: מי בעד ומי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הכנסת, כי יש פה חוסר הסכמה, אני מבין.

יוני שטבון: בקבוק תבערה נזרק אל בית-כנסת בשפרעם; מסגד נשרף בכפר אל-מוע'ייר

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות רגילות לסדר-היום, והמשמעות של הדברים היא שלכל דובר יש כעשר דקות.

יוני שטבון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יוני שטבון: הנושא: בקבוק תבערה נזרק אל בית-כנסת בשפרעם; מסגד נשרף בכפר אל-מוע'ייר; מס' 4057.

יוני שטבון: בבקשה, עשר דקות.

יוני שטבון: אפשר גם פחות, כמובן.

יעקב מרגי: אני אתרום את חלקי לסיבולת של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, סגן השר, אנחנו בתקופה, בלשון המעטה, לא רגועה במדינה, בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: רק אתמול הבאנו לקבורה את הרוגי הפיגוע.

יעקב מרגי: היום הבאנו לקבורה את השוטר מכפר יאנוח-ג'ת.

יעקב מרגי: אני רוצה שנדבר עליו.

יעקב מרגי: עליתי לומר כמה מילים למשפחה של השוטר – שיש לה במה להתגאות, על החינוך שבא מהבית.

יעקב מרגי: שוטר מיחידת התנועה שומע שיש פיגוע, קופץ, מסתער, חותר למגע כמו שחינכו אותו, שילם בחייו.

יעקב מרגי: הוא מקור גאווה למשפחה.

יעקב מרגי: צער.

יעקב מרגי: משתתפים בצערם, בצער האלמנה.

יעקב מרגי: הראו לי היום פסק הלכה שלא ידעתי אותו, של הרב עובדיה יוסף, עליו השלום; פסק הלכה שאומר, ממש מפורט, שחייל, או שוטר, איש ביטחון, שהוא לא בן הדת היהודית, שמסר נפשו למען העם היהודי, יהיה אפשר לעלות לבית-הכנסת, לעלות לתורה ולעשות לו אשכבה.

יעקב מרגי: זה צמרר אותי.

יעקב מרגי: כשראיתי את זה הצטמררתי, ואני כרגע מצטמרר ואומר את זה, מה הערך.

יעקב מרגי: אנחנו, לפני כמה שנים, גינינו בפס רחב, גינינו בפס רחב את הטבח במערת המכפלה.

יעקב מרגי: הוקענו, החברה עד היום מוקיעה את ברוך גולדשטיין.

יעקב מרגי: הזדעזענו.

יעקב מרגי: ואתמול, עם המראות הקשים של טבח, של דם, של הרוגים עטורי תפילין וטלית, גרזן אכזרי בצורה הכי נפשעת – מה ההבדל?

יעקב מרגי: העם היהודי, העם הקדוש מגנה, מזדעזע, ואני רואה קולות צהלה ושמחה.

יעקב מרגי: אוי לאותם הורים, אוי לאותה בושה, אוי לאותה משפחה שיכולה לרקוד ולשמוח ולחלק ממתקים אחרי מעשה נפשע וברברי של הבן שלה.

יעקב מרגי: עכשיו לנושא שלשמו התכנסנו: הצתת בית-הכנסת בשפרעם, ובאותה נשימה הצתת המסגד בכפר מצפון לרמאללה.

יעקב מרגי: אני קורא למדינת ישראל, כמי שהיה שר לשירותי דת, אני אומר לכם: בתי-הכנסת, בתי-העלמין העתיקים, שנמצאים בכפרים הלא-יהודיים, אין להם מענה.

יעקב מרגי: בחוק זה לא כפוף למשרד לשירותי דת, אין שום משרד שאחראי להם.

יעקב מרגי: הייתי לפעמים בוש ונכלם כשפנה אלי ראש מועצה דרוזי, או ראש מועצה ערבי, מוסלמי, וזעק על מצבו של בית-עלמין יהודי עתיק שנמצא בתחומו, ואין מענה.

יעקב מרגי: בזמנה הממשלה אמרה שתעשה, הייתה כוונה כזו לעשות סקר; לא יודע מה נעשה עם זה.

יעקב מרגי: לא ייתכן שבתי-עלמין ובתי-כנסת יהודיים עתיקים שנמצאים ביישובים לא יהודיים יהיו מופקרים לפעולות טרור ופעולות ונדליזם.

יעקב מרגי: באותה נשימה אני מגנה גם את פעולות "תג מחיר" – למרות התחושה הקשה מהגינוי הרפה על מה שנעשה אתמול.

יעקב מרגי: פעולות "תג מחיר", הגיע הזמן שייעלמו מהנוף, ייעלמו מהתודעה שלנו.

יעקב מרגי: זה לא מוסיף כלום, זה מחזק את אויבינו, זה מבאיש את ריחנו.

יעקב מרגי: אין שום סיבה, אין שום תועלת מהנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

יוני שטבון: ישיב על הדברים השר יעקב פרי, בבקשה.

יוני שטבון: בשם השר לביטחון פנים, נכון?

יוני שטבון: רק נציין שהשר לביטחון פנים נמצא ברגעים אלה בצפון, בהלוויה של השוטר סייף, זיכרונו לברכה.

יעקב פרי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מרגי, השר אהרונוביץ ואנוכי קודם כול מבקשים לגנות מכול וכול את התופעה של הפגיעה בקודשי הדת שמבצעים קומץ פורעי חוק.

יעקב פרי: במוקדם או במאוחר הם ייתפסו ואנחנו נמצה עמם את הדין.

יעקב פרי: התייחסות לאירוע בבית-הכנסת העתיק בשפרעם – ביום שלישי, 11 בנובמבר 2014, בסמוך לשעה 22:20, הושלך בקבוק תבערה לעבר בית-הכנסת העתיק בשפרעם על-ידי שני רעולי פנים.

יעקב פרי: לא היו נפגעים, לא נגרם כל נזק לרכוש או לבניין; נשרף מוקד של עשבים בלבד מחוץ לבית-הכנסת.

יעקב פרי: אל המקום הגיעו מפקדי תחנת המשטרה בשפרעם וגורמי חקירה מקצועיים.

יעקב פרי: נפתחה חקירה אינטנסיבית, נאספים עדיין ממצאים בשטח.

יעקב פרי: החקירה מתנהלת תוך תעדוף ומעקב אחר התקדמותה ועד למיצויה עד תום.

יעקב פרי: באשר לאירוע במסגד אל-מוע'ייר, בתאריך 12 בנובמבר 2014, בשעה 06:00, התקבל דיווח באמצעות המת"ק – תיאום וקישור של המינהל האזרחי – על שרפת מסגד בכפר אל-מוע'ייר שבגזרת בנימין.

יעקב פרי: מדיווח ראשוני עלה מייד חשד כי מדובר ככל הנראה בהצתה ובחשד לכאורה לפעולת "תג מחיר".

יעקב פרי: בסריקות של פלסטינים במסגד ובמבנים סמוכים לא נמצאו כתובות הקושרות לפעילות "תג מחיר".

יעקב פרי: כל הכוחות הוזנקו לנקודת כינוס והיערכות, ולאחר כשלוש שעות, לפני הכניסה לכפר, לא ניתן אישור מגורמי צה"ל, הריבון בשטח, להיכנס לכפר, עקב התרעות על חמושים והפרות סדר מרובות בכפר.

יעקב פרי: לאור הערכת מצב זו, הובאו לנקודת הכינוס נציגי הרשות הפלסטינית, כיבוי אש ומשטרה, אשר עודכנו בדבר הממצאים במסגד.

יעקב פרי: הם נתבקשו על-ידי חוקר השרפות וקצין החקירות של המשטרה לשוב ולאסוף נתונים וממצאים נוספים.

יעקב פרי: כמו כן הוחלט כי בסיום איסוף הממצאים תיקבע פגישה בין כל הגורמים על מנת לקבל את הממצאים שנאספו באופן מסודר.

יעקב פרי: ב-17 בנובמבר התקיימה הפגישה עם נציגי המשטרה והכיבוי הפלסטינים, אשר העבירו למשטרת ישראל כמה מוצגים שנתפסו בשטח.

יעקב פרי: הם הועברו למעבדות המטה הארצי ונמצאים עדיין בבדיקה.

יעקב פרי: מבדיקה באגף החקירות של המשטרה, אגף החקירות והמודיעין, עולה כי מדובר ב-11 אירועים שלכאורה חשודים כאירועים של "תג מחיר" בשנת 2014.

יעקב פרי: שניים מתוך ה-11 נמצאים בפרקליטות, כלומר להגשת כתבי אישום, אחד מ-9 בנובמבר והשני מ-17 בנובמבר.

יעקב פרי: כל שאר האירועים, שאני יכול רק לקרוא אותם: קיבוץ צרעה, אום-אלפחם, יפו, יפו, יפו, יפו, עוד הפעם יפו, כפר עקרבא, כפר דיר-איסתיא, שפרעם וכפר אל-מוע'ייר שהתייחסתי אליו, נמצאים בחקירה, ואני מאוד מקווה שאנחנו נביא לדין; נתפוס את האשמים ונביא אותם לדין.

יעקב פרי: תודה רבה, אדוני.

יוני שטבון: תודה רבה לשר פרי.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, יש הצבעה על הנושא.

יוני שטבון: המציע מעוניין להעביר את הנושא לוועדת הפנים.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הפנים.

יוני שטבון: אין-סוף עבירות מבוצעות ברשת המקוונת וידי המשטרה קצרות

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: אין-סוף עבירות מבוצעות ברשת המקוונת וידי המשטרה קצרות, הצעה לסדר-היום מס' 4059.

יוני שטבון: יציג את הדברים חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יוני שטבון: הצעה רגילה לסדר-היום.

יוני שטבון: ישיב על הדברים השר פרי, בשם שר הביטחון.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני אתן קרדיט – בעיתון "הארץ", כתבתו של יניב קובוביץ: כל דקה נעשים בישראל 63 פשעים ברשת.

יעקב מרגי: אני זוכר שבקדנציה הראשונה שלי בכנסת התחילה להיות קצת מודעות לעבירות ברשת.

יעקב מרגי: בתחום העבירות.

יעקב מרגי: הייתה במשטרת ישראל, ידידי הניצב בדימוס מיקי לוי, מחלקה של פשעי מחשב; עוד לא קראו לזה סייבר.

יעקב מרגי: התחלנו עם אחד והתפעלנו שסיימנו עם 11.

יעקב מרגי: היום אני יודע שזה מגיע אפילו קרוב ל-100, אבל הקצב שאנחנו מדברים עליו – בכתבה מובא ש-30 מיליון עבירות בתחום הפשיעה המקוונת בוצעו בישראל מתחילת 2014.

יעקב מרגי: רבותי, לכאורה האתגרים הם רבים והמשטרה היא אותה משטרה.

יעקב מרגי: ודאי שאי-אפשר לשים מאחורי כל משתמש מחשב שוטר, או מעקב, כמו שאי-אפשר להצמיד לכל אזרח שוטר כדי לתת לו את הביטחון האישי, אבל אנחנו יודעים לתת תחושה של ביטחון אישי לאזרחים בעבודה קולקטיבית של המשטרה.

יעקב מרגי: ואני חושב, יש המושג של למען יראו וייראו.

יעקב מרגי: אבל לפני שאני אגע בזה, אני חייב לגעת בנקודה אחרת שעסקתי בה שקשורה לפשעי מחשב: הפדופיליה במחשב.

יעקב מרגי: היה אזרח, אני מקווה שהוא לא ירד בסוף מהארץ – הוא אמר לי שהוא ירד.

יעקב מרגי: קראו לו, והוא קיבל את התואר "לוכד הפדופילים".

יעקב מרגי: הוא עשה את זה מיוזמתו בצורה וולונטרית.

יעקב מרגי: הוא היה נכנס לאתרי צ'טים, מתחזה לנערים ונערות צעירים, והיה ממש לוכד.

יעקב מרגי: תתפלאו, הוא אמר לנו באחד המפגשים שהיה בלשכת עורכי-הדין, שאי-אפשר להצביע על חתך מסוים של פדופיל – נחלת כל המגזרים, נחלת כל השכבות, בכל המקצועות.

יעקב מרגי: והוא הפתיע כל פעם מחדש, וכל פעם ראינו כתבה, אבל תמיד אותו כתב-אישום, אותו מעצר בא בעקבות אותה עבודה שלו.

יעקב מרגי: הוא אמר לנו באותו מעמד שהוא אמור לעזוב את הארץ, וכל כך הצטערנו.

יעקב מרגי: אני חושב שהמשטרה, וזה נוגע גם לנושא שאני מדבר עליו – אני חושב שליחידת הסייבר צריך לגייס עשרה שזה יהיה תפקידם.

יעקב פרי: יש 100.

יעקב מרגי: אני יודע, אמרתי, ביחידת הסייבר יש 100, ויש להם תפקיד חשוב.

יעקב מרגי: צריך להוסיף חבורה של – בצבא, בתקופה שלי היה מושג "לוכדי עריקים" – לוכדי עברייני רשת, להתחזות או לעקוב.

יעקב מרגי: יש טכנולוגיות, אנחנו אלופים בטכנולוגיות.

יעקב מרגי: אם יהיו שניים-שלושה כתבי-אישום ראוותניים, מרתיעים, אז כמו שהיום אדם חושב פעמיים לפני שהוא מרים יד – פעם תקיפה הייתה – היום יודע אדם שהוא נורמטיבי – אם הוא עבריין מועד אין לו מה להפסיד; האדם הנורמטיבי יודע שגם אם עולה לו, סליחה על הביטוי, הדם למוח, הוא יודע שעבירת תקיפה זה רישום פלילי, זה חמור, זה יפריע לו במהלך חייו.

יעקב מרגי: אני חושב שאם יהיו כמה כתבי-אישום והרשעות מרתיעות נוכל לצמצם את העבירות שנעשות ברשת.

יעקב מרגי: תודה, אדוני השר.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יוני שטבון: השר פרי ישיב על הדברים.

יוני שטבון: תודה.

יעקב פרי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בסוף שנת 2012 הוחלט במשטרת ישראל להקים יחידה בתוך יחידת "להב 433", מערך סייבר שיכלול יחידה מרכזית וחוקרי סייבר במחוזות המשטרה.

יעקב פרי: המערך הוקם והוא כולל כיום 100 שוטרים, 50 ביחידת מטה ארצי ו-50 במערך הפרוס במחוזות.

יעקב פרי: ה-100 נותנים מענה וטיפול בעבירות ייחודיות בסייבר, כגון עבירות של חדירה למחשב, השתלת וירוסים במחשב וכיוצא בזה, כמו גם סיוע מקצועי לכלל יחידות המשטרה בהפקת ראיות ממחשבים, כסיוע בתיקי חקירה – עבירות מין, התחזות לאחר ברשת ועוד – שיש בהם התנהלות ברשתות.

יעקב פרי: היחידה אמונה על פענוח תיקי סייבר מורכבים, ויש בידה יכולות ייחודיות המאפשרות לה לתת מענה בעבירות המתוחכמות, המהוות ללא ספק איום על אזרחי המדינה.

יעקב פרי: היחידה הארצית נבנתה באופן שיאפשר לה לחשוף ולטפל בעבירות הסייבר המשפיעות על מפת פשיעת הסייבר בישראל, תוך יצירת שיתוף פעולה עם גופים עמיתים בארץ ובעולם, ובכך מהווה היחידה חלק ממענה כולל לתופעות פשיעת הסייבר.

יעקב פרי: יותר ויותר פשעים נמצאים בתחום המרחב הקיברנטי, והמשטרה ערוכה לטיפול בעבירות האלה גם באמצעות חוקרי השטח, שמסתייעים במערך הסייבר, ומאפשרים למעשה תגובה נאותה על מגוון רחב של עבירות, לרבות עבירות במרחב זה.

יעקב פרי: עולם הסייבר הוא עולם ללא גבולות.

יעקב פרי: עולם שמאפשר לעבריינים ממדינה אחת לתקוף אזרחים ממדינה אחרת ללא הבחנה.

יעקב פרי: מנגד, פעילות האכיפה עדיין מוגבלת לתחומי המדינה, ולפיכך מקשה מאוד על תנועה ומעקב אחר אותם עבריינים.

יעקב פרי: מתוך הבנת המציאות החדשה, מקיימת יחידת הסייבר המשטרתית שיתוף פעולה מאוד ענף עם שאר מטות הסייבר בארץ וקשרים ענפים עם גורמי אכיפה מקבילים בחו"ל, דבר שמאפשר ועוד יאפשר בעתיד ליחידה יכולת פעולה נרחבת גם כאשר הגבולות הטריטוריאליים נחצים.

יעקב פרי: תיקי חקירה מורכבים מאוד פוענחו על-ידי מערך הסייבר ויחידת הסייבר ב"להב 433", והביאו להגשת כתבי-אישום במגוון רחב של תיקים, לרבות תיקי פדופיליה באינטרנט, סחיטת דמי חסות במרחב הסייבר, חדירות למחשבים, הונאות במטבע וירטואלי, ויש גם שותפות בכמה חקירות בין-לאומיות שהשפעתן רוחבית.

יעקב פרי: חשוב לציין כי בעולם הסייבר עבריין אחד יכול לחולל עשרות ואף מאות עבירות במרחב הקיברנטי, ומכאן שקיימת חשיבות לפעילות איכותית ממוקדת ולאו דווקא לתוצאות כמותיות.

יעקב פרי: הטיפול בעבירת סייבר נפתח או בתלונה המגיעה מהציבור או בעקבות מעקב משטרתי המבוצע בסייבר אחרי עבירות המבוצעות ברשת.

יעקב פרי: המערך מטפל במגוון עבירות בסייבר, החל מתיקי הסתה ברשת, המשך בעבירות מין והטרדות מיניות ברשת וכלה בתחומים ייחודיים לעבירות על-פי חוק המחשבים.

יעקב פרי: עד לאחרונה נמדדו העבירות המבוצעות ברשת על-פי מספר התיקים שטופלו ביחידת הסייבר, אולם בעקבות ניתוח הפשיעה ברשת שנערך לאחרונה הוחלט לשנות את המערכת המשטרתית כך שתוכל למדוד את כלל עבירות הסייבר המדווחות על-ידי הציבור אשר מטופלות גם בתחנות המשטרה.

יעקב פרי: נתוני מדידה מהימנים ייאספו החל מהשנה הבאה.

יעקב פרי: ממעקב אחר מספר התיקים המטופלים ברשת עולה כי מאז הקמת יחידת הסייבר עלה מספר התיקים המטופלים על-ידי חוקרי הסייבר.

יעקב פרי: כך, למשל, בתיקי עבירות מחשב לבדם טופלו מתחילת השנה ועד היום 771 תיקים – עלייה של 5% במספר התיקים ביחס לתקופה המקבילה בשנה שעברה.

יעקב פרי: 145 תיקי פדופיליה נפתחו בשנת 2014, וזאת לעומת 138 בשנת 2013.

יעקב פרי: ברצוני לסיים ולציין כי הסקר שנערך על-ידי המשרד לביטחון פנים, שעליו הסתמך חבר הכנסת נסים זאב, וחבר הכנסת יעקב מרגי ייצג אותו פה נאמנה, היה כללי והתייחס גם להתבטאויות או השפלות ברשת, אשר מרביתן אינן מגיעות לכדי עבירות פליליות.

יעקב פרי: אני מציע, אדוני היושב-ראש, להסתפק בכך.

יעקב מרגי: יהיה דיון על הסייבר בוועדת המדע.

יעקב פרי: אני לא מתנגד.

יעקב מרגי: תודה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים אם הנושא יועבר לוועדה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 6, אין נגד, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא אושר ויועבר לוועדת המדע והטכנולוגיה.

יוני שטבון: חג הסיגד של יהודי אתיופיה

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-יום זה: חג הסיגד של יהודי אתיופיה, הצעה לסדר-היום מס' 4079 שיזם חבר הכנסת שמעון סולומון.

יוני שטבון: זו הצעה רגילה לסדר-היום.

יוני שטבון: בבקשה.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר, וכל מי שנמצא פה, כל חברי הכנסת מהאופוזיציה, מהקואליציה, וכל השרים, ובעיקר הציבור שצופה בנו – זה גם בשם חברתי פנינה, זה נוגע לשנינו.

שמעון סולומון: הנה, כבוד סגן השר נכנס עכשיו.

שמעון סולומון: אני אתחיל ממה שציינת – סַגְד, הנכון הוא סיגְד.

שמעון סולומון: סיגד זה השתחוויה, בארמית להשתחוות.

שמעון סולומון: זה חג שחגגנו באתיופיה כל שנה, 50 יום אחרי יום כיפור, כמו שעשו בימי עזרא ונחמיה.

שמעון סולומון: חידוש הברית, חידוש הקשר, הכמיהה לירושלים, תפילות.

שמעון סולומון: בעצם ביום הזה, תאר לך תמונה של כולם, כל הקהילה, כל הכפר, לבושים בלבן, מתכוננים נפשית וגם פיזית – פשוט הולכים לנהר, מיטהרים, וביום הזה עולים להר הכי גבוה עם הכוהן הגדול.

שמעון סולומון: ולמה להר הגבוה?

שמעון סולומון: כי זה המקום הכי טהור.

שמעון סולומון: וכל היום מתפללים לעלות לירושלים, להיות עם כל האחים בירושלים.

שמעון סולומון: לא אמרנו "ישראל" ולא אמרנו שם אחר אלא "ירושלים".

שמעון סולומון: ירושלים מבחינתנו ביטאה את ארץ-ישראל.

שמעון סולומון: אני כילד בטח זוכר גם כן, כל המשפחות מכל האזור היו מגיעות אלינו, באמת עולות להר, מקום טהור, רחוק, פחות טמא, אין בו מרעה, מקום שיכול לסמל את המקום הכי קדוש, ושם היינו עורכים את התפילה; וגם קצת רחוק מהנוצרים, מהאחרים, כי זה יום מיוחד שרק אנחנו היינו מתאחדים בו.

שמעון סולומון: בארץ אנחנו חוגגים בהר-הזיתים ובכותל המערבי.

שמעון סולומון: יש כאלה שחוגגים בהר-הזיתים, כי זה מקום גבוה, כמו שהיה באתיופיה, ויש כאלה שאומרים: התפללנו במקום הכי גבוה, כי זה היה המקום הכי טהור, הכי קדוש, והיום בישראל המקום הכי קדוש זה הכותל המערבי.

שמעון סולומון: לכן אנחנו מתחלקים לשני המקומות – לא במחלוקת שלילית, אלא כל אחד מבחירה, מכבדים; גם הרבנים, גם הקייסים מתחלקים לשני המקומות.

מיקי לוי: – – – ארמון-הנציב, לא הר-הזיתים.

שמעון סולומון: סליחה, ארמון-הנציב.

שמעון סולומון: לזה התכוונתי.

שמעון סולומון: וזה כל שנה.

שמעון סולומון: דרך אגב, היום הזה הוא גם יום בחירה.

שמעון סולומון: יש כאלה שבוחרים בו כיום הבחירה, כי זה חג שהוכר בחוקי מדינת ישראל גם כן.

שמעון סולומון: אנחנו בדרך זו בעצם שימרנו את היהדות, שימרנו את הייחודיות שלנו, וזה בעצם מה שהבדיל בינינו לבין האחרים, שלמרות הקושי בגלות חיפשנו כל דרך לשמור את היהדות על מנת שיום יבוא ונעלה לירושלים.

שמעון סולומון: והיום הזה הגיע, ואנחנו פה, ואני מאלה שאומרים: ההורים שלנו באמת לא רק חלמו אלא גם הגשימו את החלום – אנחנו כאן.

שמעון סולומון: וכאן בארץ יש לנו הרבה אתגרים, כמו שיש לנו הרבה הצלחות.

שמעון סולומון: כמו שיש לנו הרבה הצלחות בכל התחומים – בעבודה, באוניברסיטאות, בצבא – יש לנו גם הרבה אתגרים.

שמעון סולומון: אי-אפשר להגיד "אנחנו כאן" וזהו.

שמעון סולומון: אני חושב שהיום הצעירים, כמוני, לוקחים את החלום של העלייה גם כאן; אנחנו אומרים: לא צריכים לנוח, ולכן אנחנו ממשיכים להיאבק.

שמעון סולומון: יש גם, לצערי, כמו שיש הרבה הצלחות, יש גם הרבה מאבקים כנגד הגזענות, שזה באמת משהו שמוציא אותנו משיווי המשקל, כי לא לזה התפללנו ולא חשבנו לרגע אחד שיהיו לנו מאבקים כאלה.

שמעון סולומון: חשבנו שיהיו מאבקים רגילים של עבודה, של להשתלב, להשתדרג ולהגיע להישגים כמו כל אחד אחר, אבל לא חשבנו לרגע אחד שיהיו לנו בעיות על רקע של צבע, על רקע של גזענות.

שמעון סולומון: אבל זה גם קורה בחברה שהיא הטרוגנית.

שמעון סולומון: יש אנשים כאלה ויש כאלה, ותפקידנו לא להוריד את הראש ולא לשקוע בתסכולים אלא באמת להוכיח שאפשר אחרת, ולא להיות מדוכדכים, אלא בגאווה ובתחושת ביטחון, בראייה לעתיד, להגיד שהחברה הישראלית לא כולה גזענית ולא כולה מתנכלת לקהילה, אלא חלק קטן מאוד שצריך להתייחס אליו באופן רציני.

שמעון סולומון: אני מאמין שבטווח הארוך, בעוד כמה שנים, המצב יהיה הרבה יותר טוב.

שמעון סולומון: אז חג שמח.

שמעון סולומון: מחר אנחנו חוגגים בירושלים.

שמעון סולומון: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יוני שטבון: ישיב על הדברים סגן שר הדתות, בבקשה, חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

יוני שטבון: לאחר מכן – הודעה מהמקום של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, השר פרי, חברי, בראשית דברי אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת שמעון סולומון, שהעלית נושא חשוב שלא כולם מכירים אותו.

אלי בן-דהן: תרשה לי לתת לך עוד הסבר לחג הסיגד.

אלי בן-דהן: אני קושר אותו לחג המימונה של יהודי מרוקו.

אלי בן-דהן: כידוע, חג המימונה של יהודי מרוקו, נאמרו עליו טעמים רבים.

אלי בן-דהן: נדמה לי שזה הטעם היפה והנכון לחג הזה: מכיוון שבניסן, כידוע, חל חג הגאולה, ואחרי שעשינו הכנות לחג הגאולה – בניסן נגאלו ובניסן עתידין להיגאל – ונגמר חג הפסח ולא נגאלנו, לכן היה חשש גדול שאולי עם ישראל ייפול במתח הציפייה שלו לגאולה, ולכן תיקנו את החג הזה, חג המימונה, של לבוא ולחזק את האמונה, ולומר: נכון, עבר חג הפסח, ואולי אתם רוצים להתייאש מן הגאולה; אנחנו בכל זאת חוגגים את חג המימונה, לומר: אנחנו לא מתייאשים מן הגאולה.

אלי בן-דהן: אנחנו מכריזים כי אנחנו באמת ממשיכים להאמין בגאולת ישראל.

אלי בן-דהן: ונדמה לי שזהו גם הטעם של חג הסיגד.

אלי בן-דהן: החג הזה נחגג 50 יום לאחר יום הכיפורים.

אלי בן-דהן: יום הכיפורים זה יום שבו בני ישראל נדמים למלאכים; כמו שאמרת: לובשים לבן, לא אוכלים, לא שותים.

אלי בן-דהן: אנחנו כל היום כולו יושבים ומתפללים, ובסוף היום כולנו שרים: לשנה הבאה בירושלים הבנויה.

אלי בן-דהן: כי כולנו מרגישים: הנה, נטהרנו, התקדשנו, עלינו, התעלינו.

אלי בן-דהן: אז אנחנו אומרים: אוקיי, אם כך, בוודאי הגאולה תבוא בימים הקרובים.

אלי בן-דהן: ועוברים ימים, ומגיעים ליום ה-50, ואין גאולה.

אלי בן-דהן: ואז אולי יבואו בני העדה ויאמרו: רגע, אז בשביל מה התפללנו?

אלי בן-דהן: בשביל מה התקדשנו?

אלי בן-דהן: אולי הכול היה לשווא?

אלי בן-דהן: אולי חס ושלום נתייאש מן הגאולה?

אלי בן-דהן: לכן בא החג הזה, לומר: אנחנו איננו מתייאשים מן הגאולה; אנחנו בטוחים שהגאולה בסופו של דבר בוא תבוא.

אלי בן-דהן: ונדמה לי שזה הטעם היפה והנכון של החג הזה.

אלי בן-דהן: אני חושב שאתם, בני העדה האתיופית, העדה הנפלאה הזאת שברוך השם נקלטת פה בארץ מיום ליום בכל התפקידים ובכל המקומות; בני העדה מוצאים את מקומם הראוי והמתאים, ודווקא הקליטה שלכם מהווה סמל ודוגמה לביטחון, לאמונה, לצדקת הדרך ולחיזוק עמידתנו פה בארץ-ישראל.

אלי בן-דהן: דווקא בימים האלה, ימים של מתיחות ביטחונית, אני חושב שהחג הזה, חג הסיגד, מציין את הזכות הנצחית של העם היהודי בארץ-ישראל, את הבירה הנצחית ירושלים, שאליה כולנו, וגם אתם כמובן – כל אחד מכל גלות שהגיע, כמהּ וציפה לראות את ירושלים – אז דווקא בימים האלה חשוב מאוד מאוד לחזק את החג הזה.

אלי בן-דהן: אנחנו בחג הזה נאמר כולנו לעם ישראל ולעולם כולו: שבנו לארצנו, לא נזוז מהארץ הזאת, כי הארץ הזאת היא שלנו.

אלי בן-דהן: אנחנו כאן בזכות ולא בכוח.

אלי בן-דהן: אנחנו כאן כי הקדוש-ברוך-הוא נתן לנו את הארץ הזאת.

אלי בן-דהן: היא שלנו, והיא לא של אף עם אחר בעולם כולו.

אלי בן-דהן: אני מאחל לכם חג שמח; מאחל לכם שבזכות

אלי בן-דהן: כם נחזק כולנו את עמידתנו ואת ביטחוננו בארץ, ולא נתייאש מהגאולה.

אלי בן-דהן: נזכור שהגאולה, בעזרת השם, בוא תבוא.

אלי בן-דהן: חג שמח.

יוני שטבון: תודה רבה לסגן השר ולמציע.

יוני שטבון: נסיים פה את הדיון או נעביר את זה לוועדה?

יוני שטבון: אני מניח שפה יסתיים הדיון.

יוני שטבון: חבר הכנסת סולומון?

יוני שטבון: מבחינתך זה מסתיים פה.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – הודעה נוספת מהמקום.

יוני שטבון: רק דקה בבקשה, להקפיד על הכללים.

פנינה תמנו: ראשית, חג שמח.

פנינה תמנו: תודה למי שכן נוכח מחברינו חברי הכנסת, והשר יעקב פרי.

פנינה תמנו: אני חושבת שכפי שציינת, סגן השר, דווקא בימים אלה, בימים של מתיחות, אף אחד לא חשב לרגע לבטל את המעמד הכל-כך חשוב הזה של ציון חג הסיגד בארמון-הנציב, ואלפים, בעזרת השם, יגיעו מחר להיות שם, עם הקייסים, המנהיגים הרוחניים של בני הקהילה, ולדעת, לזכור, להוקיר ולהמשיך את אותה מסורת, שכל פעם מרגשת אותי מחדש.

פנינה תמנו: אלפי שנים הם היו עולים על הר גבוה, לבושים בלבן, ויש לי תיעוד מבית-התפוצות, משנות ה-70, איך הם עולים על הר גבוה, מתפללים, עם אמונה ונחישות, בלי להתבלבל אחרי כל אלפי השנים שאנחנו היינו באתיופיה, מתוך אמונה ברורה איפה היעד, וזה שאנחנו רק זמניים באתיופיה.

פנינה תמנו: הרי כזה חג – הסמליות שלו כל כך גבוהה גם בארץ, כדי להנחיל לדורות הבאים, לדור הצעיר, את שיבת ציון ואת הזכות הכל-כך ברורה שלנו.

פנינה תמנו: דרך יהדות אתיופיה אפשר גם ללמוד הרבה על השורשים שלנו, על כל אלה שמדברים על קונספירציה ועל זה שאנחנו – הבל הבלים, ואני אפילו לא רוצה להזכיר.

פנינה תמנו: כך שאני חושבת שהחג הזה הוא באמת חג מיוחד, ואני מקווה שחברי הכנסת והשרים יגיעו מחר לארמון-הנציב לחוג אתנו את חג הסיגד.

פנינה תמנו: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה, וחג שמח מכל הלב.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, לפני שנעבור לסיום הדיון, יש לנו הודעה של מזכירות הכנסת.

יוני שטבון: אין הצבעה בנושא.

יוני שטבון: בבקשה, סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון מס' 6), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

יוני שטבון: תם סדר-היום.

יוני שטבון: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, ב' בכסלו התשע"ה, 24 בנובמבר 2014, בשעה 16:00.

יוני שטבון: ישיבה זו נעולה.