ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 179, 2014-11-18 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ה בחשוון תשע"ה, 18 בנובמבר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, זהו יום קשה מאוד לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: הבוקר התחולל בירושלים, לא הרחק מכאן, טבח ביהודים בעודם מתפללים.

יולי יואל אדלשטיין: זהו פשע שנאה מן הסוג הברברי ביותר, שפלות ועליבות של מי שאינם עוד בני-אנוש אלא חיות טרף צמאות לדם.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עם זאת, צריך לומר בקול רם וברור: מי שינסה לקחת את החוק לידיים, מי שייטול חלק בהתפרעויות אלימות, עליו לדעת שהוא מסייע ישירות לטרור, כיוון שהוא מסיט את משטרת ישראל וצה"ל מפעולתם העיקרית: החזרת הביטחון האישי לאזרחי ישראל בבירת ישראל ומחוצה לה.

יולי יואל אדלשטיין: זהו מסוג הימים שבהם נופלות המחיצות המפרידות בין השקפות עולם וחילוקי הדעות מבפנים, ואנחנו מפנים מקום להבעת צער עמוק וגינוי ללא סייג של המעשה הזה, שיש לקרוא לו בשמו: בבירת ישראל, במקום קדוש, התבצע לאור יום פשע כנגד העם היהודי, פשע נגד האנושות.

יולי יואל אדלשטיין: ברשותכם, חברי הכנסת, אני מבקש היום גם פעם אחת ולתמיד לגנות את הגינויים – את הגינויים הרפים שיוצאים כל פעם מחדש ממה שעדיין נשאר מן העולם הנאור.

יולי יואל אדלשטיין: עלינו לדאוג שהעולם הנאור אכן יפעל ויעניש את כל המסיתים והשולחים בצעדים מעשיים, ולא בגינויים רפים.

יולי יואל אדלשטיין: לנו בישראל נמאס מן הגינויים; אנחנו רוצים מעשים.

יולי יואל אדלשטיין: אב הרחמים, פקוד את בניך הישרים והתמימים, שנטבחו בירושלים על קדושת השם בעומדם לפניך בתפילה.

יולי יואל אדלשטיין: יזכרם אלוקינו לטובה עם שאר צדיקי עולם, וינקום לעינינו נקמת דם עבדיו השפוך.

יולי יואל אדלשטיין: ככתוב: "הרנינו גויִם עַמו כי דם עבדיו יִקום ונקם ישיב לצריו וכִפֶּר אדמָתו עַמו".

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם כנסת ישראל אני מאחל החלמה מהירה לפצועים ושולח את תנחומינו הכנים למשפחות הנרצחים.

יולי יואל אדלשטיין: ארץ אל תכסי דמם.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרם ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 17 והוראת שעה), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 8) (התחדשות עירונית), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת מאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת גילה גמליאל בנושא: מצבו של מתחם גני-הילדים בכפר אלאטרש שבמועצה האזורית אל-קסום.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה ההלנית בדבר הפקה משותפת של סרטי קולנוע; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממלכת ספרד בדבר הפקה משותפת של סרטי קולנוע; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מונטנגרו בדבר שיתוף פעולה בתחום התרבות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה, שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אתם יכולים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אזמין את חבר הכנסת חמד עמאר, סגן יושב-ראש הכנסת, לפתוח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו שאמרת, יום קשה עבר עלינו.

חמד עמאר: אני רוצה להשתתף בצערן של משפחות ההרוגים ולשלוח את תנחומי ולאחל לפצועים החלמה מהירה.

חמד עמאר: השבוע אנחנו מציינים את שבוע המחויבות לבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: הרשות פעלה השבוע בהסברה בבתי-ספר ברשויות המקומיות, ועשתה מיצג, שכולכם ראיתם בכניסה לכנסת, על ההרוגים הולכי הרגל.

חמד עמאר: אנחנו מדינה מובילה בעולם – 108 הרוגים הולכי רגל; 40% ממספר ההרוגים במדינת ישראל בשנה.

חמד עמאר: זה מספר עצום.

חמד עמאר: כל הרוג משאיר אחריו משפחה, הורים, ילדים, חברים.

חמד עמאר: בישראל נהרגו מהתחלת השנה 275 בני-אדם ונפצעו קשה 1,220 בני-אדם.

חמד עמאר: מספר עצום.

חמד עמאר: מהבדיקה שעשיתי, מספר ההרוגים, ילדים מגיל אפס עד ארבע – נהרגו 14 ילדים, כולם במגזר הלא-יהודי, ורובם נהרגו כשהאבא שם רוורס, קרוב משפחה שם רוורס, וחזר והרג את הילד.

חמד עמאר: לכן, גם דיברתי עם הרשות והבנתי שהם יוצאים במסע הסברה על תאונות חצר.

חמד עמאר: אני מקווה שכל הנושא של תאונות חצר – זה ייגמר.

חמד עמאר: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד ביום הזה: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, כשהקימו אותה התקציב שלה היה 550 מיליון שקל; התקציב שלה בשנת 2015 מתוכנן להיות 235 מיליון שקל.

חמד עמאר: אני קורא לשר האוצר, לשר התחבורה: אנחנו משחקים בחיי אדם.

חמד עמאר: אנחנו לא משחקים בחיי אדם, אנחנו צריכים לשמור על חיי אדם.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רינה פרנקל, בבקשה.

רינה פרנקל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, תנחומי למשפחות הנרצחים באירוע הטרגי הזה היום בירושלים, והחלמה מהירה לכל הפצועים.

רינה פרנקל: הבוקר, כשהגעתי לכנסת, ראיתי מיצג שלא ניתן היה להתעלם ממנו, של דמויות קרטון המייצגות אנשים שנהרגו בתאונות דרכים.

רינה פרנקל: בלטו לי במיוחד שתי דמויות שעמדו זו לצד זו, של שני ילדים, תינוקות רכים, בני שנתיים, שקיפחו את חייהם בדרכים.

רינה פרנקל: ילדים, צעירים, מבוגרים, נהרגו בתאונות דרכים שניתן למנוע אותן.

רינה פרנקל: בשבוע שעבר הוחלט לסגור את נתיב התחבורה הציבורית בדרך ז'בוטינסקי בפתח-תקווה, שידוע בשם "ציר המוות", לאחר שורה של תאונות דרכים קטלניות שבהן נהרגו 21 בני-אדם במשך חמש שנים, מאז הקמתו בשנת 2009.

רינה פרנקל: אני שואלת את עצמי: מדוע רק עכשיו, רק אחר שנהרגו הרבה אנשים?

רינה פרנקל: בעיריית פתח-תקווה טענו כי כל פניותיהם למשרד התחבורה בעניין הכביש המסוכן לא נענו.

רינה פרנקל: ואני תוהה: מדוע משרד התחבורה לא רואה לנכון לשים בראש סדר העדיפויות שלו טיפול בנושא חשוב כל כך?

רינה פרנקל: האם אנשים צריכים לסיים את חייהם כדי שצמתים וכבישים מסוכנים יתוקנו?

רינה פרנקל: צריך לשים סוף למותם המיותר של בני-אדם.

רינה פרנקל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, כמובן, תנחומי למשפחות הנרצחים והחלמה מהירה למשפחות הפצועים.

בועז טופורובסקי: בהמשך לדבריהם של חבר הכנסת עמאר וחברת הכנסת פרנקל – השבוע, מיום שלישי שעבר, 11 בנובמבר, ועד היום, 18 בנובמבר, נהרגו ארבעה בני-אדם בארבע תאונות דרכים קטלניות בכבישי הארץ: ביום שישי, 14 בנובמבר, נהרג ילד בן 11 מפגיעת רכב בשכונה ה' שביישוב שגב-שלום בשעה שרכב על אופניו; באותו יום נהרג קובי שמש, בן 20, לאחר שרכבו התנגש בעץ ברחוב מנחם בגין באשקלון.

בועז טופורובסקי: באותה תאונה נפצע גבר נוסף באורח קשה; ביום שבת, 15 בנובמבר, נהרג גבר בן 57 בהתהפכות טרקטור ונפילה לתהום ביישוב חורפיש שבצפון; ביום ראשון, 16 בנובמבר, נהרגה צעירה בת 25 שהייתה מעורבת בתאונת דרכים חזיתית על כביש 42, סמוך ליבנה.

בועז טופורובסקי: בשעה זו נלחם על חייו רוכב אופנוע שנפצע אנושות הבוקר, בתאונה שאירעה בכביש 4, סמוך למחלף מסובים.

בועז טופורובסקי: נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מגלים תמונה מזעזעת, של קרוב ל-500 רוכבי אופנוע בממוצע, בשנים האחרונות, כל שנה, שנפצעים באורח קשה או אנוש בתאונות דרכים – שוב, בכל שנה; כמעט 90% מהם עם פגיעות באזור הראש.

בועז טופורובסקי: ולאותה תמונה מזעזעת מצטרפים 44 רוכבי אופנוע בממוצע שנהרגים מדי שנה.

בועז טופורובסקי: מחר תוצג בפניכם לקריאה טרומית הצעת החוק שאני מגיש להוצאת קסדות החצי מחוץ לחוק.

בועז טופורובסקי: אישור מהיר של ההצעה הִנו הכרחי, שכן זו הצעת חוק שפשוט תציל חיים או תמנע פציעות קשות ומקרי מוות מיותרים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, לטבוח בגרזנים יהודים שעטופים בטליתות של שחרית ובתפילין בבית-כנסת זה מעשה שפל ומתועב, שנוגע בתחתית השאול של המוסר האנושי.

איתן כבל: אין על כך מחילה.

איתן כבל: אני קורא לראש הממשלה ולממשלה לעשות את כל אשר נדרש כדי להשיב לתושבי ישראל את הביטחון שאבד להם, אבד לנו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, כמובן, אני שולח מכאן תנחומי למשפחות הנרצחים ומאחל החלמה לפצועים.

איתן כבל: אבל, ברשותך, גם ברגע הזה, אני רוצה להוסיף אמירה שמתייחסת גם לפתיח של דבריך: אחד הדברים שאני מוצא את עצמי וחברי מוצאים את עצמם מתקוממים עליהם – ושוחחתי על זה עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ לפני דקה: אנחנו אזרחי מדינת ישראל, אינני מוכן לקבל בשום פנים ואופן – ואני אקום כאן ואני אתקומם דקה-דקה, שעה-שעה, על מי שינסה להעמיד אותי וכל הזמן לבקש ממני, עם זכוכית מגדלת, כדי לראות איך אני מגיב ואיך אני אומר ואיך אני מקלל ואיך אני אומר לצד השני.

איתן כבל: אינני זקוק לשום הכשר על אהבתי את הארץ הזאת, מאף אדם, לא בבית הזה ולא מחוצה לו.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, באופן שבאמת – האמירות האלה, שכל הזמן עומדים אנשים עם סרגלים ומסתכלים מה אמרתי ואיזו מילה אמרתי – אינני זקוק לזה.

איתן כבל: אינני צריך להוכיח בפני אף אחד, לא בבית הזה ולא מחוצה לו, את אהבתי למקום הזה.

איתן כבל: זה ביתי.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שלא השתמע בשום צורה מדברי – – –

איתן כבל: לא התכוונתי אליך.

איתן כבל: לא, חס וחלילה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני דיברתי בוודאי על הגינויים של הקהילייה הבין-לאומית – – –

איתן כבל: אני אמרתי – בהמשך ובכלל.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק במאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא הרגע לבדוק איך כל אחד מגיב, מאילו טעמים.

יולי יואל אדלשטיין: הלב של כולנו מדמם בימים כאלה, זה ברור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, עכשיו תורך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חבר הכנסת דב חנין.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני מבקש להתייחס לפיגוע הרצחני שהיה היום בבוקר בירושלים.

שמעון אוחיון: ארבעה מתפללים יהודים: אריה קופינסקי, אברהם גולדברג, הרב קלמן לוין והרב משה טברסקי, ראש כולל "תורת משה", השם ייקום דמם, יהודים שבאו להתפלל תפילת שחרית בשכונת מגוריהם הר-נוף, בעיר הבירה של ארצם היחידה, נטבחו על-ידי שני מחבלים ממזרח-ירושלים, שניהם בעלי תעודת זהות כחולה, אזרחי מדינת ישראל.

שמעון אוחיון: ראשית, אני שולח את תנחומי הכנים למשפחות השכולות ואף מאחל החלמה מהירה לפצועים בבתי-החולים השונים.

שמעון אוחיון: זוהי מלחמה של טרוריסטים אסלאמיים שאינם בוחלים בכל דרך כדי לפגוע ולרצוח בנו, להתפרץ אל בתי-הכנסת בשעת תפילה, כשיהודים עטופים בטלית ותפילין, או למוסד חינוכי בארץ ובחוץ-לארץ; מתנפלים על תלמידים, על תינוקות בעגלותיהם, יורים ודורסים אותם בדם קר.

שמעון אוחיון: אלו הם רוצחים נתעבים, המחללים כל דבר שלכאורה נקרא בעיניהם בשם אלוהים, בשם "אללה אכבר", ומאבדים כל צלם אנוש.

שמעון אוחיון: ואני גם מצטרף לדברי הפתיחה של יושב-ראש הכנסת.

שמעון אוחיון: עם כל הגינויים של חלק מראשי המדינות, עדיין העולם רואה ושותק, מתעלם כשדם יהודי נשפך.

שמעון אוחיון: ואני תוהה: עד מתי?

שמעון אוחיון: הגשתי הצעת חוק שעיקרה שלילת אזרחות ממחבלים בעלי תעודת זהות כחולה.

שמעון אוחיון: איך ייתכן שאנחנו, מדינת ישראל הריבונית, נאפשר למחבלים ולבני משפחותיהם ליהנות מזכויות של אזרח ישראלי ומכל מיני הטבות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שמעון אוחיון: המלחמה במעשים נפשעים אלו היא מלחמה טוטלית, והיא תתרחש רק כאשר יישללו חופש התנועה וכלל הזכויות של האזרח במדינת ישראל מכל מחבל, או בן משפחתו, שמעז לפגוע באזרחים אחרים על רקע לאומני.

שמעון אוחיון: רק כך נסייע ביצירת הרתעה אמיתית.

שמעון אוחיון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, בשמי ובשם חברי לסיעת חד"ש – אנחנו משתתפים באבלן הכבד של משפחות הנרצחים ברצח הנורא הבוקר.

דב חנין: אנחנו כואבים על כל טיפה של דם של חפים מפשע שנשפכת, ואנחנו מאחלים לנו, אדוני היושב-ראש, שנדע לפרוץ את מעגל האימה הזה של שנאה ודם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אתמול אישרנו בכנסת הצעת חוק שעוסקת – מחמירה בענישה של מיידי אבנים.

דב חנין: יידוי אבנים, בוודאי כשאנחנו מדברים על דברים שקורים בתוך מדינת ישראל, הוא דבר חמור, פסול ומסוכן.

דב חנין: אני רוצה לספר על אירוע שהתרחש השבוע: אוטובוס של חברת "קווים" ובו 17 נוסעים ערבים נרגם באבנים ליד צומת סגולה.

דב חנין: צעקו על הנוסעים: ערבים מגעילים.

דב חנין: החלונות נופצו, ארבעה מנוסעי האוטובוס נפצעו, נשים וגברים התחילו לצעוק – זה כמובן מאוד מפחיד.

דב חנין: את הפצועים רצו להעביר לבית-החולים בילינסון, אבל מה שכואב ומפחיד במיוחד זה שהם אומרים: אנחנו לא רצינו להיות מובאים לבית-החולים בילינסון, כי פשוט פחדנו לחזור לעיר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים במסלול אפל למקומות אפלים.

דב חנין: ומול ההידרדרות הזאת, אנחנו בבית הזה חייבים להשמיע קול ברור מכל חלקי הבית: לעצור את ההידרדרות ולהתחיל ללכת בכל העוצמה בכיוון ההפוך של יציאה מן הבור.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: כיוונתי בדברי בפתיחת הישיבה לדעת גדולים.

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק על הנושא הזה דיברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דב ליפמן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני משתתף באבל הכבד, גם של המשפחות, וגם של השכונה, של הקהילה כולה, ירושלים, הארץ – הארץ באמת אבלה על מותם; הנסיבות הן כאלה שבאמת עולות על כל דמיון – ומאחל איחולי החלמה לפצועים שחלקם, אני מבין, במצב קשה.

נחמן שי: אנחנו רצינו, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, לקיים מחר בכנסת אירוע, שמהבית הזה תצא קריאה לדו-קיום, להבנה, לחיים משותפים.

נחמן שי: אנחנו לא נאבד את התקווה, אבל ברור לנו שכרגע זה לא הזמן המתאים, לצערנו הרב.

נחמן שי: אני מניח, אני מקווה ואני יודע שכוחות הביטחון יעשו את שלהם.

נחמן שי: אנחנו צריכים לזכור שביטחון מדינת ישראל נתון בידי האנשים האלה, שמינינו אותם לכך, ואף אחד, אף אחד בשום מקום, אינו רשאי להחליט איך לסדר את החיים בארץ וליטול איזושהי יוזמה בידיו.

נחמן שי: אני מקווה שרעיונות כאלה שעולים, ולפעמים הם כאילו מובנים, ירדו באופן מיידי מעל סדר-היום.

נחמן שי: והדבר השני, שגם הוא בידינו, וחשוב לזכור אותו ברגע הזה, זה הר-הבית.

נחמן שי: אני מבין את הרגש כלפי הר-הבית; כל אחד מבין אותו.

נחמן שי: אבל בואו נניח להר-הבית בימים האלה.

נחמן שי: לצערי, אחדים מחברינו פה עשו פעולות מסוימות והצהירו הצהרות מסוימות שהשפיעו על המצב בהר-הבית ועל ההתייחסות אליו.

נחמן שי: בואו נניח לזה; נגיע גם לימים שבהם נוכל לשבת ולדבר על שינוי הסטטוס-קוו.

נחמן שי: ברגע הזה זה ברור, לדעת הכול, שהעיסוק בהר-הבית – ההצהרות, הביקורים התכופים יצרו דחיפה מיותרת לחלוטין במצב, בהסלמה שלו.

נחמן שי: בואו נוותר על זה בעת הזאת.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, גם אני משתתף בכל מה ששמענו לגבי הצער שמרגישים כלפי המשפחות השכולות – ועכשיו מתקיימות ההלוויות – וגם מאחל החלמה מהירה לפצועים מהבוקר.

דב ליפמן: אני דווקא מאמין, אני באמת מאמין, בדו-קיום ובסובלנות.

דב ליפמן: אני גם מאמין שרוב ערביי ישראל הם מתונים וגם הם רוצים את זה.

דב ליפמן: אני חייב להגיד, כבוד היושב-ראש, שאתמול שמעתי את הנאומים בהצעות האי-אמון.

דב ליפמן: שמעתי שהמנהיגות שלנו מחזירה אותנו לתקופת הצלבנים, ושמעתי שוב ושוב על נהג האוטובוס "הנהרג", "הנהרג", "הנהרג".

דב ליפמן: אני חושב שגם פה, בתוך הבית שלנו, אנחנו חייבים לעשות חשבון נפש.

דב ליפמן: אני גם מקווה שכל הח"כים הערבים שעמדו פה ודיברו אתמול גם יעמדו פה לגנות את מה שקרה הבוקר.

דב ליפמן: אבל יותר מזה – להזכיר לכולנו שהחיים והמוות ביד הלשון, לימדו אותנו חז"ל, והגיע הזמן גם לחשבון נפש פה בתוך הכנסת, לשמור על הגבולות בנאומים שלנו מעל במת הכנסת.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת שמעון סולומון.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להשתתף בצערן של משפחותיהם של משה טברסקי, אברהם גולדברג, קלמן לוין ואריה קופינסקי, שנרצחו היום בטבח מחריד בבית-הכנסת.

שלי יחימוביץ': יהי זכרם ברוך.

שלי יחימוביץ': אני גם רוצה לשבח את שני השוטרים.

שלי יחימוביץ': רק בישראל שוטר שעובד במעבדה, במעבדת זיהוי פלילי, ושוטר תנועה מצליחים לסכל באומץ לב כזה ובנחישות כזאת פיגוע טרור.

שלי יחימוביץ': צריך לציין את זה, במיוחד כשהמשטרה מותקפת לעתים קרובות על לא עוול בכפה.

שלי יחימוביץ': אין משטרה, טובה ככל שתהיה, אין שב"כ, טוב ככל שיהיה, אין יחידות לוחמה בטרור, טובות ככל שיהיו, וצבא, טוב ככל שיהיה, שיכולים לטפל בשורש הבעיה.

שלי יחימוביץ': שורש מרחץ הדמים הזה הוא סכסוך בין ישראל לבין הפלסטינים, והפתרון שלו הוא פתרון מדיני והתוויית גבולות של קבע למדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': בטרור צריך לטפל בנחישות, אבל הנחישות הזאת אינה תחליף לתהליך מדיני.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר מילה על שכונת ג'בל-מוכבר שממנה יצאו הרוצחים; ממנה גם יצא מפגע פיגוע הטרקטור, ממנה גם יצא הרוצח שטבח בתלמידי ישיבת "מרכז הרב", וגם אלה שהסיעו את המחבל בפיגוע בצומת פת שבו נרצחו 19 איש.

שלי יחימוביץ': ג'בל-מוכבר לא צריכה להיות חלק ממדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': נתנו להם תעודות זהות כחולות, התעקשנו להפוך אותם לשכונה ירושלמית.

שלי יחימוביץ': הם לא שכונה ירושלמית.

שלי יחימוביץ': אנחנו צריכים להיפרד מג'בל-מוכבר, ולדעת להיפרד מאותן שכונות שאינן חלק אינטגרלי ממדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': זה אחד הפתרונות לסכסוך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון סולומון, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, גם אני מביע תנחומים למשפחות שנהרגו להן יקיריהן, ומאחל החלמה מהירה לפצועים.

שמעון סולומון: בתקופה האחרונה הביטחון מתערער, בעיקר בירושלים, בבירת ישראל.

שמעון סולומון: יש כאן לפעמים ניסיונות למתוח קו ישר בין המצב – שאין אופק מדיני ושאין שלום, ולכן, זאת הסיבה.

שמעון סולומון: זאת טעות וזה גם ממש לא צודק.

שמעון סולומון: אני חושב שזה חמור מאוד למתוח קו בין שני הדברים.

שמעון סולומון: אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב על דרכים להרתיע; כי לטעמי ולטעמם של הרבה אנשים, אין כאן יד קשה.

שמעון סולומון: לא יכול להיות שמרצחים פשוט נכנסים לעיר הבירה, לבתים, לבתי-כנסת.

שמעון סולומון: התעוזה שלהם – והפקרות של דם של אזרחים שלא עשו כלום בחייהם ורק רוצים לחיות בשקט.

שמעון סולומון: טועה ומטעה מי שאומר: אין הרתעה.

שמעון סולומון: יש אנשים שאומרים שאין הרתעה.

שמעון סולומון: אני חושב שאין מספיק הרתעה.

שמעון סולומון: לפעמים מתלבטים אם להרוס בבתים של רוצחים את החדר, שמא ייפגע החדר השני, הקיר של ההורים.

שמעון סולומון: אני חושב שאנחנו משחקים ב"נדמה לי".

שמעון סולומון: צריכים לחשוב על עונשים מרתיעים כדי שלא יהיה מצב שרוצחים וגם חיים, וגם זה משתלם להם.

שמעון סולומון: זה חמור מאוד.

שמעון סולומון: צריך פשוט שיח אחר, לצד המאמצים להשיג שלום, להפוך כל אבן.

שמעון סולומון: אני מאלה שאומרים שצריך לא להפסיק, במיוחד אחרי "צוק איתן".

שמעון סולומון: צריך, כמובן, להמשיך ולא להתייאש.

שמעון סולומון: אבל זה לא סותר את הדברים.

שמעון סולומון: צריך להתייחס בחומרה רבה ולהרתיע, ולא לטפל בכפפות של משי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהתייחס לפיגוע הבוקר, כל הסיעות הערביות בכנסת הוציאו הודעת גינוי.

מסעוד גנאים: אבל בסוף הפתרון זה לא להתיר לתושבי ירושלים עוד נשק או להחמיר בעונש על זריקת אבנים.

מסעוד גנאים: הפתרון צריך להיות פתרון צודק לכל הסכסוך הזה.

מסעוד גנאים: אני רוצה לדבר, לרגל שבוע הבטיחות בדרכים – עדיין דרכינו והסביבה שלנו לא בטוחות לאזרחים, ובחברה הערבית במיוחד, הילדים הם הקורבנות של תאונות אלה.

מסעוד גנאים: אחוז גבוה מהתאונות, מהקורבנות, הם ערבים.

מסעוד גנאים: עלינו לעשות הכול כדי להציל חיי אדם – מתאונות אלה.

מסעוד גנאים: השקעה בתשתיות ופיתוח והגברת התודעה הם הדרך הנכונה לבטיחות ולהצלת חיי אדם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יפעת קריב.

עמרם מצנע: פיגוע חמור ביותר.

עמרם מצנע: ידעה ירושלים וידענו אנחנו פיגועים חמורים גם בעבר, אבל לראות מתפללים נטבחים בתוך בית-כנסת, עם הטליתות, אני חושב שזה מזעזע כל אחד.

עמרם מצנע: כשאתה נוסע בבוקר ושומע את סדרת הידיעות בתקשורת אתה מקבל אגרוף בבטן, ומתחיל לחשוב על סדרי עדיפות בחיים.

עמרם מצנע: אז גם אני שולח, כמובן, ברכה להבראה מהירה לפצועים ותנחומים למשפחות.

עמרם מצנע: אבל אני מוכרח לומר שאני מציע לעצמנו לא ללכת שוב לפתרונות קלים.

עמרם מצנע: האחד – להאשים את העולם שהוא לא מזיל דמעה; הוא אף פעם לא הזיל דמעה.

עמרם מצנע: השני – להאשים את הרשות הפלסטינית; היא אויב שאתו בסוף נצטרך להתפשר.

עמרם מצנע: השלישי – יד קשה, להחמיר את העונשים.

עמרם מצנע: חברים, צריך להבין, אנחנו כבר אחרי עשרות שנים של מאבק בטרור ומאבק על שמירה על ביטחון ועל ריבונות.

עמרם מצנע: צריך להבין שבכוח צבאי – בכוח – לא נצליח לפתור את הסכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

עמרם מצנע: צריך לחזור ולשאול את עצמנו מה אנחנו עושים כדי להתמודד עם הבעיה, ומה אנחנו עושים – ובשבועות האחרונים היינו עדים לכך ששופכים דלק על המדורה ועל הגחלים הלוהטות.

עמרם מצנע: אני רוצה שוב לחזור לדבר הראשון: טרור הוא טרור, ובטרור צריך להילחם, אבל כשאנחנו מסתכלים קדימה ושואלים את עצמנו מה אנחנו צריכים לעשות למען ביטחוננו – בואו לא נחפש תשובות קלות ופשוטות שכבר ניסינו בעבר ללא הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יפעת קריב, ואחריה – חבר הכנסת אורי מקלב; הוא יהיה אחרון הדוברים.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מזועזעת וכואבת את פיגוע הטרור, הרצח הנתעב והאכזר שאירע היום.

יפעת קריב: לבי עם משפחות ההרוגים והפצועים, ואני שולחת מכאן ברכת החלמה מהירה לפצועים.

יפעת קריב: הלב מדמם.

יפעת קריב: אי-אפשר להמשיך בסדר-היום.

יפעת קריב: אני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש:

יפעת קריב: האם ירושלים מחולקת דה-פקטו מבחינה ביטחונית?

יפעת קריב: האם שכונות מסוימות הפכו למסוכנות ליהודים?

יפעת קריב: האם שלא באמצעות תהליכים מדיניים אלא באמצעות טרור, אימה ופחד, אנחנו מוותרים על חלקים בריבונותה של מדינת ישראל?

יפעת קריב: אני רוצה לחזק מכאן את כוחות הביטחון, וקוראת לשר לביטחון פנים להחזיר את השליטה והסדר לרחובות ישראל.

יפעת קריב: אסור לנו לתת למחבלים חסרי צלם אנוש להכתיב סדר-יום ביטחוני שמשפיע על סדר-יום מדיני – סדר-יום שמשנה סטטוס קוו, שמשנה ריבונות.

יפעת קריב: ירושלים הייתה ותהיה בירת העם היהודי.

יפעת קריב: ואין לנו ברירה: גם ביום כזה וברגעים שכאלה אנחנו חייבים להוביל ביחד עם מדינות העולם והאזור סדר-יום מדיני, וזאת לצד מלחמה עיקשת וחסרת פשרות במחבלים ובטרור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יפעת קריב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקלב – בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, הטבח החייתי, הנוראי והאכזרי, והתוצאה הקשה שיהודים נרצחים תוך כדי תפילה במקום קדוש, אנשים שקטים ומאמינים, חברי "קהילת בני תורה" שבשכונת הר-נוף – זה צריך לזעזע כל יהודי באשר הוא, ודאי אנחנו כשמתינו מונחים לפנינו.

אורי מקלב: הפיגוע הזה היה פיגוע מתוכנן מראש, והיעד של בית-הכנסת גם כן לא היה מקרי, הוא היה ממוקד בבית-הכנסת.

אורי מקלב: זה יכול היה להיעשות רק על-ידי אנשים שהסתובבו חופשי, מכירים את המקום; ולא מדובר בקו תפר או באיזה פיגוע מקרי.

אורי מקלב: לכן, תרחיש הבלהות הזה שהתממש הבוקר, שאנשים עד היום אולי חשבו שזה רק חלום בלהות שלא יתממש, קרי, שאדם – שחיים ביחד, ותושבי ירושלים גילו איפוק בחודשים האחרונים, על אף המהומות; על אף ההתרחשויות הרבות שהיו, אפשר להעיד על כך שתושבי ירושלים ככלל התנהגו באיפוק רב.

אורי מקלב: ועם כל זה, מבקשים מאתנו היום לחיות ביחד.

אורי מקלב: איך אפשר לחיות בתופעה – שנהפכת לתופעה, זה לא מקרה בודד – שנהפכת לתופעה, עם האנשים שמסתובבים לך, רוצחים פוטנציאליים, בחצר ביתך?

אורי מקלב: כפי שאמרו היום גם אנשים שאחראים לביטחון, על-ידי תגבור השמירה ועל-ידי איפוק, לא נפתור את הבעיה.

אורי מקלב: צריך חשיבה מחדש.

אורי מקלב: אי-אפשר לדרוש היום לחיות במקום כשנותנים באופן חופשי, ושיש כאלה שכשאתה שומע על רצח כזה מתועב ושפל וקשה ואכזרי, כאן קרוב אליך יש תופעות של שמחה, תופעות של עידוד.

אורי מקלב: זה אומר שאנחנו צריכים, על כל התופעה הזאת, לחשוב מחדש.

אורי מקלב: מי שרוצה לחיות בשלום ומי שיכול לחיות בשלום, יוכל לחיות אתנו, אבל מי שלא, ומי שגם מראה וסביבתו מראה שהם תומכים – אנחנו צריכים לחיות בנפרד אחד מהשני.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב ולכלל הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שנמצא פתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני מוסיף גם את חבר הכנסת עיסאווי פריג' לדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני לא הקשבתי לחברים שדיברו היום, אבל – היום התעוררנו לזוועה בירושלים, אירוע בלתי אנושי, בלתי מוסרי, שאין מקום או כל חשיבה להצדיק.

עיסאווי פריג': אבל אני רוצה להדגיש ולומר כי תפקידנו כנבחרי ציבור – יהודים, ערבים – בזמן כזה הוא להתעלות על עצמנו ולא לתת לרגש להוביל אותנו.

עיסאווי פריג': אני יודע שאני אומר דברים שיש חלק מהחברים שראיתי ברשתות החברתיות שרצו שני צעדים קדימה, אבל האחריות ששמעתי, גם מראש הממשלה ומאחרים, צריכה לבוא לידי ביטוי גם בימים קשים כאלה.

עיסאווי פריג': אז כולנו ביחד.

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת שקד, ובזה נסיים את הנאומים בני דקה.

איילת שקד: אני רוצה לדבר על התקשורת הזרה היום.

איילת שקד: כמי שעקבה אחרי האתרים, גם האנגליים, גם האמריקניים, גם הקנדיים – נתגלתה תמונה די מזעזעת ומעוותת של דיווחים, חלקם שקריים לגמרי, חלקם מאוד מוטים.

איילת שקד: וכאן אני מבקשת, לפחות מחברי הכנסת שנמצאים כאן, לצאת לתקשורת הזרה, להשקיע רבע שעה מזמנכם ביום ולהתראיין שם ולהסביר מה קורה כאן באמת.

איילת שקד: גם האנגלית שלי רחוקה מלהיות פרפקט, ובכל זאת אני משקיעה את העשר דקות ביום בשביל להתראיין בתקשורת הזרה, כי הם פשוט ברוב המקרים מדווחים תמונה מעוותת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: הם מנסים להתחרות עם Associated Press, שלאחר פיגוע הדריסה בירושלים הוציאו כותרת מאוד יפה: משטרת ירושלים הרגה פלסטיני.

יולי יואל אדלשטיין: הכותרת לא תוקנה.

אורי מקלב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לנושא הבא, נושא חשוב: דיון מיוחד, ציון יום הפג בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל, הטעות שלי היא בעקבות הדיון החשוב והאמוציונלי שהיה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם אנחנו נביא שני חוקים, על-פי סדר-היום המקורי שהודפס, ולאחר מכן נעבור לציון יום הפג.

יולי יואל אדלשטיין: גם המציעה אתנו, גם השרה אתנו, אז אתם הסליחה על כך שכבר הודעתי.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: נחזור בסדר-היום לסעיף 3: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (תיקוני חקיקה) (מס' 2), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: תציג את ההחלטה, בשם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חברת הכנסת עדי קול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: זה טעון אישור והצבעה.

עדי קול: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבדת להביא בפניכם הצעת החלטה בדבר תיקון טעות בחוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (תיקוני חקיקה) (מס' 2), התשע"ד–2014.

עדי קול: החוק התקבל בכנסת ביום ב' באב התשע"ד, 29 ביולי 2014, ופורסם ברשומות.

עדי קול: בשל טעות סופר, ההפניות בתיקונים העקיפים לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ"ג–1963, ולחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, הן לסעיף 194ב לפקודת מס הכנסה, סעיף שאינו קיים, במקום לסעיף 194א, שהוסף לפקודת מס הכנסה במסגרת החוק המתקן.

עדי קול: מוצע לתקן את הטעות.

עדי קול: לפי סעיף 10א(ד) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, תחילתו של התיקון ביום תחילתו של החוק, קרי, י"א באב התשע"ד, 7 באוגוסט 2014.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת ההחלטה בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

עדי קול: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע על החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (תיקוני חקיקה) (מס' 2), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד עמדת ועדת החוקה, הצעת ועדת החוקה, יצביע בעד, ומי שמתנגד יצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההחלטה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר תיקון טעות בחוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (תיקוני חקיקה) (מס' 2), התשע"ד–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי מליאת הכנסת אישרה את החלטת ועדת החוקה בדבר תיקון הטעות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/574; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 12759; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני שב ומזמין את חברת הכנסת עדי קול – הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה תוצג בשם יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט על-ידי, כפי שאמרתי, חברת הוועדה חברת הכנסת עדי קול.

עדי קול: שוב, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26), התשע"ה–2014.

עדי קול: כיום ניתן למנות דירקטור חיצוני בחברה לכהונה נוספת רק אם בעל מניות או דירקטוריון החברה מציע את מועמדותו לכהונה נוספת.

עדי קול: כדי להעצים את עצמאותו של הדירקטור החיצוני, ולמנוע ממנו את הצורך לנקוט הליכי שכנוע של בעלי מניות או חברי דירקטוריון שיסכימו להציע את מועמדותו, מוצע לאפשר לדירקטור חיצוני להציע את מועמדותו לכהונה נוספת בעצמו.

עדי קול: לשם הבטחת עצמאותו של הדירקטור החיצוני בפעולתו, וכן שמירה על האינטרסים של בעלי מניות המיעוט, מוצע כי על מינוי דירקטור חיצוני שהציע את מועמדותו לכהונה נוספת מיוזמתו יחולו הוראות פסקה (1) של סעיף 245(א1) לחוק החברות, שלפיהן על המינוי להיות מאושר על-ידי רוב מקרב בעלי מניות המיעוט.

עדי קול: כמו כן, מוצע להבהיר, במקומות שבהם הדבר נדרש, כי תקנות מכוח פקודת החברות יהיו טעונות את אישורה של ועדת החוקה, חוק ומשפט, בדומה לתקנות מכוח חוק החברות.

עדי קול: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

עדי קול: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת עדי קול.

יולי יואל אדלשטיין: יש בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: מאלה שביקשו לדבר רק חבר הכנסת דב חנין נמצא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: האם אדוני רוצה לדבר?

יולי יואל אדלשטיין: מסיר את הבקשה שלו.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26), התשע"ה–2014, הוצגה מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט על-ידי חברת הכנסת קול.

יולי יואל אדלשטיין: בקריאה שנייה אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע על החוק על-פי נוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–3 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אישרנו את הצעת החוק בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ונעבור לאישורה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 26), התשע"ה–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה שלישית, 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי המליאה אישרה כנדרש את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26) בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום הפג הבין-לאומי

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עכשיו אנחנו אכן עוברים לציון יום הפג הבין-לאומי, הצעה לסדר-היום מס' 4004.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מציינים את היום כאן בכנסת ביוזמתה הברוכה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: הטיפול בפגים בעולם, ובישראל בכלל זה, רשם התקדמות משמעותית במרוצת השנים; ועדיין, יש מקום לשפר ולייעל, ובין היתר הדיון הזה נועד לכך.

יולי יואל אדלשטיין: אצלנו בארץ כ-10% מן היילודים מוגדרים פגים, כלומר נולדו לפני השבוע ה-37 להיריון.

יולי יואל אדלשטיין: התינוק הפג, מטבע הדברים, חשוף לסיכונים ונזקק לטיפול מיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: כפועל יוצא מכך, גם הוריו נדרשים להתמודדות שונה, מורכבת וארוכה יותר מזו של הורים רגילים.

יולי יואל אדלשטיין: גם המחוקק נתן דעתו לכך, ותיקון שנכנס לתוקפו בשנה שעברה אפשר את הארכת חופשת הלידה בשישה שבועות במקרה של אשפוז היילוד.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, עלינו לתת דעתנו על הצורך הגובר בהתמודדות עם צורכי הפגים עצמם, שמספרם בארץ בעלייה מתמדת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שומעים לא אחת על מחסור בצוותים רפואיים בתחום היילודים, בעיקר פגים, שמספרם איננו מדביק את קצב הילודה.

יולי יואל אדלשטיין: הפגים אינם יכולים לזעוק, אך אני מקווה שאנחנו, חברי הכנסת, בין היתר בדיון חשוב זה, נהיה להם לפה ונתריע על מצוקתם ועל צורכיהם המיוחדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד פעם מברך את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס על העיסוק בנושא, וגם מזמין אותה להעלות את הצעתה כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן שרת הבריאות חברת הכנסת גרמן תשיב בשם הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אכן, היום התעוררנו לבוקר קשה במיוחד, חדשות שתפסו כל אחד ואחת מאתנו.

אורלי לוי אבקסיס: התחושה של חוסר הביטחון הזה, והמראות של בית-הכנסת פה, בבירה בירושלים, תוך כדי כך שאנשים מתפללים עם טליתות ותפילין, אולי היו מתאימים יותר לתקופה אפלה בהיסטוריה של האנושות, באירופה, והיום, כאן, זה במדינתנו.

אורלי לוי אבקסיס: יום קשה, אכן.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כול, אני רוצה לשלוח מפה איחולי החלמה לכל אותם פצועים ששוכבים עכשיו בבתי-החולים, וכמובן להשתתף בצער המשפחות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כמו שאנחנו נוהגים לומר, אנחנו צריכים להמשיך בחיי השגרה ולעסוק בנושאים שגם בהם, או בנושא הספציפי הזה שאנחנו מדברים בו, מדובר בהצלת חיי אדם.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אז, אדוני היושב-ראש, הפורום למען הפגים בישראל, ששותפים בו איגוד הנאונטולוגים ועמותת לה"ב – נמצאת אתנו פה גם יושבת-ראש העמותה רומי שחורי, שמדי תקופה קצרה לוחצת ושואלת: איך התקדמו הדברים?

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה?

אורלי לוי אבקסיס: מה עוד צריך לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: הם באמת עושים עבודת קודש, כי הם גם נותנים את השירות לאותם הורים, שלצערי הרב ביום בהיר אחד – הרי זה לא מתוכנן, אף אחד לא מתכנן דבר כזה, אירוע שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מצפה ללידה, שאמורה להיות משהו משמח, משהו מאחד, משהו של תא משפחתי, או חדש או שנוסף לתא המשפחתי הקיים, ובאבחת כנף אחת – טראומה.

אורלי לוי אבקסיס: ללדת פג זה טראומה.

אורלי לוי אבקסיס: מי משלם את המחיר?

אורלי לוי אבקסיס: בעיקר אותם הורים, ועמותת לה"ב כולה הם הורים לפגים, והם יספרו לכם על הבעיות שהם נפגשים אתן ביום-יום, או היום אני אספר בשמם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה כבר היום השישי במספר שאנחנו מציינים פה בכנסת ישראל, ואני רוצה להודות ליושב-ראש, שאישר את זה גם השנה, כי מרגע שנכנסנו לתמונה והפכנו את היום הזה ליום מיוחד בכנסת, הצלחנו להביא להישגים, הישגים משמעותיים.

אורלי לוי אבקסיס: אם נשים נאלצו לעזוב את מקום עבודתן כדי לטפל ברך היילוד בדיוק כשהוא חוזר הביתה, כי חופשת הלידה נגמרה עוד בימי האשפוז שלו, זו הדרת נשים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה גם אנטי-חברתי, כי לא ייתכן שאישה שילדה פג, שנלחמו עליו בבתי-החולים, שהסתובב סביבו צוות רפואי, ברגע שמגיעים הביתה, חופשת הלידה נגמרת וצריך לחזור לעבודה כאילו לא היה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר להכניס את הילד למעונות, כמובן, והמשפחה הופכת להיות כוח העזר או הכוח הסיעודי-הבריאותי.

אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, אני יודעת את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו התגייסנו כולנו, לפני למעלה מ-18 שנה, במשפחה שלי, כשנולדה האחיינית שלי, חלי המדהימה, ששרדה תודה לאל, אבל הייתה לה אחות תאומה שלא החזיקה מעמד, והווירוס הרג אותה.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל, צוות מדהים הצליח להציל את השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אז עברנו תקופה לא קצרה מאז, והצלחנו להאריך את חופשת הלידה עד כדי 20 שבועות נוספים, למשך כל ימי האשפוז של אותו יילוד.

אורלי לוי אבקסיס: ואני גאה, זה אחד החוקים שהובלתי בכנסת הקודמת, ובאות אלי עדיין משפחות עם ילדים ואומרות לי: בזכותך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה היה מתבקש.

אורלי לוי אבקסיס: אז בשנים האחרונות עשינו לא מעט דברים וקידמנו מהלכים חשובים בנושא הפגים ולטובת הפגיות בבתי-החולים, והצוותים הרפואיים, שעושים עבודת קודש וממש ממש מצילים חיים.

אורלי לוי אבקסיס: עם זאת, כפי שראינו היום בכמה דיונים שקיימנו – בוועדה לזכויות הילד, בוועדת הבריאות ובוועדה לענייני ביקורת המדינה – אנחנו יודעים היטב שעדיין יש לא מעט בעיות, ובזמן הקצר שנותר לי אני רוצה להעלות אותן על סדר-היום, גברתי השרה.

אורלי לוי אבקסיס: דוח מצב הפגים בישראל לשנת 2014, כפי שפורסם היום, מגלה: שיעור הזיהומים בפגיות בישראל גבוה פי-שניים מאשר במדינות המערב; שיעור התמותה בשנה הוא כ-17% פגים שנפטרים מזיהום, לעומת קבוצה של כ-12% במדינות ה-OECD; אחד מכל ארבעה פגים ילקה בזיהום בפגייה, לעומת אחד מתשעה פגים במדינות המערב.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו מדינה מתקדמת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה הדוח.

אורלי לוי אבקסיס: מהדיונים גילינו תמונה שציפיתי שתהיה קצת אחרת, גברתי השרה.

אורלי לוי אבקסיס: חלק מרכזי מהגורמים: מחסור חמור בכוח-אדם; מחסור קריטי באחיות, שנאלצות לרוב לרוץ מפג לפג; צפיפות גדולה מדי של מיטות הפגים; אי-תקנון של מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו לבדיחה – זה לא בדיחה, זה עצוב: כפי שהתברר היום – וחברי מיקי רוזנטל ניהל את דיון הוועדה לענייני ביקורת המדינה – משרד האוצר, כפי שהתחייב עוד בתקופת רוני גמזו כמנכ"ל, וההסכם עם האוצר לגבי הוספה של מיטות לפגיות – הסתבר לנו שאכן באמת עד שנת 2013 תוקננו המיטות והועברו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מ-2013 יש הפסקה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, הפסיקו הלידות בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: הוקמה רשות חדשה, רוצים לראות אם היא עומדת על הרגליים ואיך היא עומדת על הרגליים, ועד אז האוצר, על פניו, בתעודה מסוימת, במסמך מסוים, אומר: אני מודע לבעיה ואני נותן את המיטות.

אורלי לוי אבקסיס: רק מה לא אמרו לנו?

אורלי לוי אבקסיס: שאין תקנים עם המיטות הללו.

פנינה תמנו: אבקש לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה יום מיוחד.

פנינה תמנו: אבקש לסכם.

פנינה תמנו: מה זה לא?

אורלי לוי אבקסיס: זה יום מיוחד, יש עוד כמה דקות.

פנינה תמנו: יש זמנים לפי התקנון.

פנינה תמנו: ודאי שניתן לבקש מהיושבת-ראש לאפשר לך לסיים את הדברים, אבל להגיד לי לא, זה לא מקובל.

פנינה תמנו: אז בבקשה, רק לסכם את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, זה נושא כל כך חשוב, ואני יודעת שהוא נוגע ללבך.

אורלי לוי אבקסיס: ברשותך, אני אנצל את הזמן.

פנינה תמנו: אני מוסיפה לך עוד דקה.

פנינה תמנו: בבקשה – – –

אורלי לוי אבקסיס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: חבל מאוד, כי אנחנו גילינו היום בוועדה כמה דברים אבסורדיים, ואני לא יודעת איך שרת הבריאות תוכל להתייחס אליהם אם לא נאמר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: תקציבים שלמים ותקנים – כי מיטה ללא תקן שווה כמו מיטה שתקנה ב"איקאה".

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על מיטות של טיפול נמרץ זה אומר מיטות שמתקננים אותן עם כוח-אדם, זה אומר רופא ואחות.

אורלי לוי אבקסיס: וגם כאשר יש תקנים, מסתבר – גילינו היום בוועדה – מנהלי הפגיות לא יודעים עליהם.

אורלי לוי אבקסיס: תקנים צבועים מוסטים למחלקות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: שלא נדבר על כחצי מיליארד שקלים שמגיעים מהביטוח הלאומי לבתי-החולים בעבור אותם פגים – לא מגיע ליעד.

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול לשמש לחשמל, זה יכול לשמש ליחסי ציבור, זה יכול לשמש לאלף ואחד דברים אחרים, אבל אף אחד לא בודק ולא מבקר שאכן הפגיות נהנות מאותו כסף, שאמור היה להיות כסף צבוע.

אורלי לוי אבקסיס: אז התקנים לא צבועים והכסף לא צבוע, אבל ההורים האלה, עם הילדים האלה, כל כך זקוקים לזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לספר לכם עוד משהו, שאותי הוא זעזע, בלחימה בדרום.

פנינה תמנו: ובזה אבקש לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: פנינו לפגייה של צנגן, שהוא יושב-ראש איגוד הנאונטולוגים במדינת ישראל, בברזילי, וראיתי תמונות מזעזעות.

אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם שבמצב חירום צריך להעביר פגייה שלמה כי היא לא ממוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: רק שמונה פגיות בכל הארץ ממוגנות, והן לא בדרום.

אורלי לוי אבקסיס: וידעו את זה כבר קודם, עוד מהלחימה הקודמת, והבטיחו למגן.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם יודעים מה היה?

אורלי לוי אבקסיס: היו צריכים להעביר אותם למקלט.

אורלי לוי אבקסיס: פגים זעירים – כל טלטול הכי קטן יכול לגרום להם לדימומים במוח, נאמר לנו על-ידי יושב-ראש איגוד הנאונטולוגים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שמענו סיפורים מזעזעים של הורים שבזמן אזעקה בבתי-חולים שונים בארץ נשכבו על האינקובטורים.

אורלי לוי אבקסיס: הורים אחרים שלפו את הילדים שלהם מהאינקובטורים כדי להגן עליהם בגופם, תוך סכנת חיים, שלהם ושל הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: הוצאת את הילד מהאינקובטור, ממכונת ההנשמה – יכול להיות שנעשה לו נזק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חוסר האונים של ההורים האלה, שעומדים 24 שעות, 24/7, בבית-החולים כי אין מספיק אחיות – ואמרו לנו הורים שכשיש אירוע מסוים האחיות מבקשות: בבקשה, הילד שליד – שהוא לא הילד הביולוגי של אחד ההורים – תנער אותו, כי אני עכשיו מטפלת בילד אחר; תנער אותו כדי לעודד אותו לנשום.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת, גברתי השרה, באמת אני רוצה לקבל כמה תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אחת – לגבי טיפול בקהילה, שלא קיים בכלל.

פנינה תמנו: חברת הכנסת אבקסיס, חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שני משפטים אחרונים ואני מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: טיפול בקהילה לא קיים כמעט בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: נאונטולוגים מספרים שהם לא רושמים הפניה למכון להתפתחות הילד, כי הם יודעים שאין מקום שיקבל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: הוראה של רופא לראות תוך חודשיים ילד שיצא מפגייה – אחרי שמונה חודשים במקרה הטוב הוא ימצא רופא מומחה או רופא להתפתחות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לעבור לסדר-היום?

אורלי לוי אבקסיס: העברת בקדנציה הזאת את העניין של תרומת ביציות, של אם פונדקאית.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים שבהפריה חוץ-גופית הסיכוי ללידת פג הולך וגדל?

פנינה תמנו: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני לא רוצה לפרש את העובדה שאת מתעלמת – – –

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר מצד אחד להעלות את מספר הפגים ומצד שני לא לתת.

פנינה תמנו: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני לא רוצה לפרש את הדברים כחוסר כבוד – – –

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אני רוצה להגיד לכם – טוב, אני יודעת.

פנינה תמנו: אני חושבת שאת מגזימה.

פנינה תמנו: אני הוספתי לך דקה.

פנינה תמנו: אני מבקשת ממך לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: תגידי, ואם היה מדובר בשרה לא מבית מפלגתך, גם היית עוצרת בצורה כזאת?

פנינה תמנו: יש תקנון.

פנינה תמנו: התקנון לא נכתב על-ידי.

אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי, הייתי יושבת-ראש, סגנית יושב-ראש.

פנינה תמנו: אני חושבת שזה לא מן העניין.

אורלי לוי אבקסיס: ובנושאים חשובים כאלה היינו נותנים עוד.

אילן גילאון: בנושאים כאלה זה מקובל לתת עוד קצת זמן.

פנינה תמנו: הוספתי, נתתי תוספת זמן.

פנינה תמנו: אני חושבת שלפנים משורת הדין הייתי מאוד לארג'ית.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, גברתי השרה – – –

פנינה תמנו: אני מבקשת ממך, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אני יוצאת, אני קמה.

פנינה תמנו: תסכמי במשפט.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שמחה לשמוע לגבי הביקורת שלכם, אם התקנים מגיעים ליעדם; לגבי הביקורת שלכם, אם משרד הבריאות בכלל עורך ביקורת, אם הכספים מגיעים לפגיות.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שמחה לשמוע למה יש 6 מיליון שקלים בסך הכול לפיתוח שירותים בקהילה, כי אין נאונטולוגים בקהילה – יימצאו?

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שמחה לשמוע אם האחיות המיוחדות האלה יגויסו כדי לממש את התקנים.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שמחה לשמוע אם משרד הבריאות ישלם להן את הקורס המיוחד כדי להציל את הילדים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כי היום האבסורד הוא ששולחים אותן ללמוד על חשבונן, או על חשבון מנהלי בית-החולים – –

פנינה תמנו: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואם לא יהיה לו תקן, למה שהוא יוציא כסף?

אורלי לוי אבקסיס: המצב עגום, ואני מקווה מאוד שאת אשת בשורות היום.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: תעלה להשיב שרת הבריאות יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני לא יכולה להתחיל ולהגיע לנושא המאוד-מאוד חשוב הזה בלי להביע קודם כול את תנחומי למשפחות ארבעת ההרוגים, משפחת הרב קלמן לוין, משפחת אריה קופינסקי, משפחת הרב משה טברסקי ומשפחת אברהם שמואל גולדברג.

יעל גרמן: אני גם רוצה לאחל החלמה מלאה ומהירה לפצועים.

יעל גרמן: ואני רוצה לספר לכם שבבתי-החולים בירושלים מאושפזים כמה פצועים: ל"שערי צדק" הגיעו חמישה פצועים, אחד מהם פצוע ראש שהועבר לאחר טיפול ראשוני ל"הדסה", כך שכרגע מאושפזים שם ארבעה פצועים, שלושה במצב קל ואחד במצב בינוני.

יעל גרמן: ב"הדסה" מאושפזים ארבעה פצועים קשה, שלושה מהם, לפני שעה היו עדיין בחדר הניתוח.

יעל גרמן: אני מבקשת גם, בהזדמנות זו, להתייחס לסיכום הראשוני של נתיחת המנוח יוסף חסן, שאתמול הרבו לדבר בו.

יעל גרמן: אני לא אפרט את הממצאים המקצועיים שנמצאים בפני, אבל אני בהחלט מבקשת לקרוא את הסיכום, והסיכום אומר כך: "הממצאים מתיישבים עם תלייה עצמית.

יעל גרמן: אנו ממשיכים בבדיקות מעבדה כדי לברר אם נמצאים חומרים שונים בנוזלי הגוף.

יעל גרמן: אין בממצאים שתוארו כל אינדיקציה להתערבות גורם זר במעשה התלייה.

יעל גרמן: במהלך הנתיחה נכח ד"ר אל-עלול מטעם המשפחה.

יעל גרמן: הובהר לו שהוא רשאי לשאול כל דבר, לבקש כל בקשה או בדיקה או ביצוע של תצלום, אך לא הייתה כל בקשה כזאת.

יעל גרמן: במהלך הנתיחה הייתה הסכמה לגבי הממצאים השונים ומשמעותם ולא עלה חשד שהמוות נגרם על-ידי אחר".

יעל גרמן: חתום ד"ר חן קוגל, ראש המכון לרפואה משפטית, וד"ר מאיה פורמן-רזניק.

יעל גרמן: ועתה לנושא העולה היום, שהוא מאוד מאוד חשוב.

יעל גרמן: בשנת 2013 נולדו במדינת ישראל 12,516 תינוקות פגים, שהם 7.32% מכלל 171,000 הלידות שלנו במדינת ישראל.

יעל גרמן: שיעור התינוקות הנולדים לפני השבוע ה-33 נמוך – 1.2%, כ-2,100 תינוקות; שיעור התינוקות שנולדו לפני השבוע ה-28 הוא 0.3%, 408 תינוקות.

יעל גרמן: יש לזכור ששיעור הפריון בישראל הוא הגבוה בכל מדינות ה-OECD.

יעל גרמן: אחוז התינוקות שנולדו במשקל נמוך מ-2,500 גרם בישראל הוא גבוה יחסית לממוצע ב-OECD – אצלנו 8.1%, בהשוואה לממוצע של 7% ב-OECD.

יעל גרמן: בסך הכול אנחנו יכולים להיות גאים במדינת ישראל, שבה תמותת התינוקות במגמת ירידה.

יעל גרמן: השיעור בישראל דומה לשיעור הממוצע, ובשנת 2013 נפטרו 535 תינוקות, לדאבוננו, שזהו שיעור של 3.1 ל-1,000 לידות חי.

יעל גרמן: משרד הבריאות עושה הכול כדי להוריד את השיעור הזה, ובתוך כך עושה רבות כדי לשפר את הטיפול בפגים.

יעל גרמן: ועדיין, יש משימות רבות לפנינו.

יעל גרמן: במהלך השנה החולפת פעלנו במשרד הבריאות על מנת לקדם את תחום הטיפול בפגים: בדצמבר 2013, לראשונה, פורסם חוזר מינהל הרפואה שקבע סטנדרט טיפול בפגיות, בהתייעצות עם איגוד הנאונטולוגים.

יעל גרמן: החוזר קובע לראשונה המלצה לסטנדרט של כוח-אדם ותשתיות.

יעל גרמן: החוזר מעמיד סטנדרט לפגיות שאליו בתי-החולים צריכים להתכוון.

יעל גרמן: הקצינו 240 מיטות נוספות לפגיות מתוך תוספת של 960 מיטות.

יעל גרמן: וכן, הקצאת מיטות צריכה לבוא עם כוח-אדם, ללא ספק, וכך גם יהיה.

יעל גרמן: לא מדובר על מיטות ועל ברזלים; זה צריך לבוא עם כוח-אדם.

אורלי לוי אבקסיס: – – – גברתי השרה, 2014 לא תוכננה עם כוח-אדם.

יעל גרמן: אני אענה לך על כך, לא עכשיו.

יעל גרמן: את תפרטי לי בכלל את כל הטענות והתלונות, ואחת לאחת תקבלי תשובה.

יעל גרמן: חשוב לספר שלראשונה יצאנו, גם עם איגוד הנאונטולוגים, יחד עם משרד האוצר, וכמובן משרד הבריאות, למה שאנחנו קוראים פרויקט "כוכבים", שבעיקרו אנחנו מתמרצים פגיות.

יעל גרמן: במסגרת הפרויקט אנחנו מקצים סכום שניתן באופן ייעודי לפגיות לשיפור תשתיות והצטיידות.

יעל גרמן: מודל התמרוץ מודד תשומות ותוצאות על-פי הסטנדרט המומלץ בחוזר שציינתי קודם לכן, שפורסם בדצמבר 2013, כאמור.

יעל גרמן: בסיכום עם האוצר ניתנה לשם כך תוספת של 20 מיליון ש"ח החל מ-2014 לבסיס, ובמהלך ארבע שנים היא תגיע ל-80 מיליון ש"ח.

יעל גרמן: התוספת הזאת של 20 מיליון ש"ח עומדת להגיע בסוף החודש הזה – תחילת 2015, לפגיות שעמדו בקריטריונים.

יעל גרמן: ב-2015 לא קיצצנו, ותוספת התקציב של 40 מיליון ש"ח שמיועדים לתוספת ל"כוכבים", לפגיות, נמצאת בתקציב 2015.

יעל גרמן: ב-2016 יהיו כבר 60 מיליון, וב-2017 – 80 מיליון, ומאותה העת 80 מיליון ש"ח יישארו, מיועדים לפגיות.

יעל גרמן: כך שלבוא ולומר שלא נעשה כלום, זה ממש לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא אמרתי את זה – – – אבל חלק – – – לא מומשו הלכה למעשה.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שבשטח, חברתי חברת הכנסת, אני חייבת לומר שבשטח אנחנו כבר רואים שיפור.

יעל גרמן: בתי-החולים מתייחסים לסטנדרט ולמודל ומגיבים אליו.

יעל גרמן: לדוגמה, יש גידול במספר האחיות בפגיות; גידול בכוח-אדם מקצועי פארה-רפואי; בחלק מבתי-החולים הוסיפו ושיפצו חדרי תרופות; הוסיפו בקרות על רחיצת ידיים כדי למנוע את אותם זיהומים.

יעל גרמן: ולגבי הזיהומים, השקנו תוכנית לאומית בשם "לגעת באפס", המתנהלת זה כמה חודשים, ומטרתה הורדת שכיחות זיהומים הנרכשים בפגייה.

יעל גרמן: התוכנית מבוצעת, שוב, בהובלת האיגוד הישראלי לנאונטולוגיה ובשיתוף אחיות הפגייה ומשרד הבריאות.

יעל גרמן: מטרת התוכנית היא הורדת שכיחות הזיהומים הנרכשים בפגייה ב-25% מדי שנה, תוך שינוי תרבותי והתנהגותי ושיפור תהליכי עבודה של הצוות המטפל בפגיות.

יעל גרמן: המטרה היא, כמו שאמרתי, לגעת באפס – להגיע לאפס אחוזי זיהומים.

יעל גרמן: שיטת העבודה כוללת יצירת קווים מנחים אחידים לטיפול בפגים בכלל הארץ, שימוש ברשימות תיוג, תצפיות ובקרה אחר מילוי הקווים המנחים ולמידה מאירועים של זיהומים.

יעל גרמן: בכל פגייה מונה צוות מקומי ליישום התוכנית, שעובד בהכוונת ועדת ההיגוי המרכזית של הפרויקט ובשיתוף פעולה בין כל הפגיות בארץ.

יעל גרמן: בהתאם לתוצאות ממערכת המידע, שכוללת נתונים מכל בתי-החולים על תינוקות במשקל נמוך מקילו וחצי, מ-1,500 גרם, נצפתה ירידה בשיעור זיהום דם מאוחר בקרב תינוקות ששרדו 72 שעות לפחות: מ-29.1% בשנת 2001 אנו עדים בשנת 2012 – ואני משערת שזה ירד גם ב-2013 – ל-22.3%, למעלה מ-20% ירידה באלח דם.

יעל גרמן: הפעילות שלנו אינה מסתיימת בבתי-החולים, והיא ממשיכה גם בקהילה.

יעל גרמן: במסגרת זו יזמו שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, בשיתוף עם עמותת "אשלים", תוכנית לשיפור המעקב אחר הפגים בקהילה בתחנות טיפת-חלב.

יעל גרמן: בתוכנית יש קורס הדרכה אינטנסיבי בנושא.

יעל גרמן: בתוכנית מודגשים הצרכים הייחודיים והטיפול באותם צרכים ל-30 אחיות בריאות הציבור אשר ירכזו את הנושא ואשר תהיינה אחראיות למעקב הפגים בארבע נפות בארץ.

יעל גרמן: מעקב גדילה של פגים: פורסם חוזר בריאות הציבור בנושא מעקב גדילה של תינוקות וילדים, תוך אימוץ בפועל של עקומות תקן ארגון הבריאות העולמי מ-2006.

יעל גרמן: החוזר כולל פרק מיוחד המוקדש למעקב גדילה של פגים והנחיה לבצע הערכת גדילה.

יעל גרמן: נוסף על כך פועל משרד הבריאות להנגיש את שירותי התפתחות הילד במרכזים לגיל הרך ובמרכזים להתפתחות הילד שנפתחו ביישובים המשתתפים ב"תוכנית 360", שזוהי התוכנית הלאומית למניעה ולטיפול בילדים ונוער בסיכון.

יעל גרמן: כמו כן, הוחלט במשרד הבריאות על הקמת פיילוט לבנק חלב.

יעל גרמן: חלב אם חשוב במיוחד לפגים קטנים, וכידוע מונע סיבוכים במעי ועוד.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם משהו שאמרנו – – –

יעל גרמן: אז אני שמחה לומר שמצאנו את התקציב, מיליון ש"ח, לשנת 2015 – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר יודעים איזה בתי-חולים יהיו בפיילוט?

יעל גרמן: כרגע יש לנו שני בתי-חולים בפריפריה.

יעל גרמן: אני לא יכולה לומר אילו, אבל החלטנו שאלה יהיו בתי-חולים בפריפריה.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על שני בתי-חולים שיבצעו את הפיילוט – כאלה שמוכנים כמובן.

יעל גרמן: לא כל בתי-החולים, דרך אגב, היו מוכנים לכך.

יעל גרמן: על כל פנים, אני שמחה לבשר שמצאנו מיליון ש"ח, ולראשונה במדינת ישראל נעשה פיילוט של בנק חלב אם, שיסייע לאותן אימהות שנולדו להן פגים ואינן יכולות להניק אותם, על כל המשמעויות הבריאותיות.

פנינה תמנו: או לצערנו ילדים שננטשו.

יעל גרמן: יש גם כאלה.

יעל גרמן: התקדמנו לא מעט בנושא הטיפול בפגים, והשקענו משאבים רבים.

יעל גרמן: עם זאת, אתגרים רבים עוד לפנינו: לוודא שהמיטות שהוקצו אכן תוקננו עם כוח-אדם; לוודא שמספר האחיות והרופאים ימשיך לגדול; לוודא שיש מענה ראוי בקהילה; לוודא שעוד בתי-חולים יהיו מוכנים להצטרף בסופו של דבר לפיילוט ולפתוח עוד בנקי חלב אם.

יעל גרמן: אני רוצה לספר לכם לסיום סיפור ששמעתי לאחרונה מד"ר ספי מנדלוביץ, שעובד אצלנו במשרד הבריאות.

יעל גרמן: וכך הוא סיפר: לפני שלוש שנים, במהלך לידה מוקדמת, בשבוע ה-27, נולד פג במשקל 778 גרם, בן לזוג צעיר שהיה זה בנם בכורם.

יעל גרמן: התינוק נולד במצב קשה מאוד ונזקק להחייאה ממושכת, שכוללת עיסויים, הנשמות, הכנסת נקזים לבית החזה ומתן תרופות החייאה למעלה משעה.

יעל גרמן: במקרים מסוג זה הסיכויים להישרדות הם קלושים ביותר, בעיקר בגלל המשקל המאוד-מאוד-נמוך, והאפשרות שהתינוק יצליח לשרוד ללא פגיעה מוחית משמעותית גם היא קלושה ביותר.

יעל גרמן: הצוות הרפואי הסביר להורים על הסיכויים ועל הסיכונים הכרוכים בהמשך הפעילות להצלת הילד.

יעל גרמן: ההורים החליטו לקחת את הסיכון תוך הבנה מלאה של המצב, והחליטו להמשיך ולהילחם עבור בנם.

יעל גרמן: מלחמה זו נמשכה ארבעה חודשים והתאפיינה בשילוב כוחות של הצוות והמשפחה, כשכל צד מחזק את הצד השני כשהוא נופל ברוחו.

יעל גרמן: משפחה זו נשארה בקשר צמוד עם הרופא המטפל, וכיום, שלוש שנים אחרי, אני כל כך שמחה לספר שלמרות שהילד אומנם נעזר בהליכון ויש לו משקפיים, הוא הולך לגן רגיל, הוא נחשב לנמרץ, הוא אינטליגנטי יותר מבני גילו, וחי חיים נורמליים.

יעל גרמן: בעקבות סיפור זה החליט האב ללכת ללמוד רפואה ולהתמחות בטיפול בפגים.

פנינה תמנו: וואו.

פנינה תמנו: יפה מאוד.

יעל גרמן: הטיפול בפגים מחייב אורך רוח, שיתוף פעולה בין המשפחה לצוות המטפל, נטילת סיכונים, והמשרד עושה הכול ונוקט כל כך הרבה פעולות תמרוץ כדי לתמרץ את מקצוע הפגיות בקרב המתמחים ברפואה.

יעל גרמן: גם כאן אני חייבת לציין שהייתה התקדמות בלתי רגילה: עד שנת 2011 עמד מספר המתמחים בתחום על שניים, וכיום, בעקבות ולאחר התמרוץ, יש לנו 25 מתמחים, שזו התקדמות בלתי רגילה.

יעל גרמן: לסיום, אני רוצה – – –

אורלי לוי אבקסיס: חייבים להשאיר את התמרוץ גם לשנים הבאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך למה – כי 40% מהנאונטולוגים – –

יעל גרמן: אנחנו משאירים.

יעל גרמן: בשנת – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – במדינת ישראל עומדים לצאת לפנסיה.

יעל גרמן: בשנת 2015 אנחנו מצאנו את התקציב, ואני מאוד מקווה שנצליח למצוא את התקציב גם הלאה.

יעל גרמן: אין ספק שצריך לתמרץ את כל המקצועות במצוקה, וגם נאונטולוגיה, והראיה – שאנחנו העלינו את זה בעשרות אחוזים.

יעל גרמן: כל מה שסיפרתי – הכול נעשה כדי להעלות את שיעור הפגים השורדים, ושכל המקרים יסתיימו באותו סוף טוב שעליו סיפרתי.

יעל גרמן: תודה רבה.

פנינה תמנו: המציעה, חברת הכנסת לוי אבקסיס, את מסתפקת בתשובה או שאת מציעה הצעה אחרת?

אורלי לוי אבקסיס: אני מסתפקת, כי אנחנו קבענו גם בוועדות השונות לעשות מעקב – – –

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: גם השרה ציינה שהיא עוד תרחיב מולך דברים נוספים – – –

יעל גרמן: כל שאלה כמובן תיענה.

פנינה תמנו: כל שאלה שתעלה – כי רואים שיש התקדמות בנושא הזה, וזה נושא ראוי וחשוב.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אז אין לנו על מה להצביע.

פנינה תמנו: ציון יום הסוכרת הבין-לאומי

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לדיון הבא.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אנחנו פותחים דיון מיוחד לציון יום הסוכרת הבין-לאומי.

פנינה תמנו: לפני שנעבור לרשימת הדוברים אומר כמה דברים.

פנינה תמנו: על-פי נתוני האגודה הישראלית לסוכרת, למעלה מחצי מיליון ישראלים סובלים ממנה, וחלק גדול אינם מודעים לה כלל.

פנינה תמנו: הסוכרת היא אחת המחלות הנפוצות בעולם, ועל-פי ארגון הבריאות העולמי, כבר לפני שנים אחדות היו בעולם לא פחות מ-220 מיליון חולי סוכרת.

פנינה תמנו: כדי לסבר את אוזננו, ההערכה היא שבארצות-הברית, למשל, לוקים בה כ-6% מהאוכלוסייה.

פנינה תמנו: יש לה שורה של תסמינים, וסכנותיה מרובות – מבעיות בכלי דם ובלב ועד פגיעה ברשתית, ולא עלינו גם עיוורון.

פנינה תמנו: לבד מטיפול תרופתי, יש חשיבות גדולה לקיום אורח חיים בריא, לתזונה נכונה ולפעילות גופנית.

פנינה תמנו: אם פעם חשבנו שכל אלה הם מותרות, הרי שהיום ברור כי אלו חיוניים לשמירה על בריאות ולמניעת מחלות, והסוכרת ביניהן.

פנינה תמנו: מכאן החשיבות הרבה של העיסוק במחלה והדיון הציבורי בה, ואני מברכת על ציון היום הבין-לאומי לסוכרת גם כאן בכנסת ישראל.

פנינה תמנו: אם נצליח לתרום, אפילו במעט, להעלאת המודעות למחלה ולהתמודדות אתה, הרי יהיה זה שכרנו כולנו.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לדיון בהצעות לסדר-היום מס' 3875, 4049 ו-4089.

פנינה תמנו: הדובר הראשון – חבר הכנסת איתן כבל, ואחריך יעלה חבר הכנסת באסל גטאס.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: עומדות לרשותך עד חמש דקות, בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, תודה, רשמת פרלמנטרית, גברתי השרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, כאן, בבית הזה, אנו בדרך כלל עוסקים בנושאים עם פרופיל ציבורי גבוה, שמצטלמים היטב, שמחוללים הדים.

איתן כבל: מחלת הסוכרת, מדי שנה מתים ממנה 2,500 איש, וככזאת, היא הרוצח השקט.

איתן כבל: מתים ממנה הרבה יותר מאשר במלחמות ובתאונות דרכים גם יחד.

איתן כבל: לפעמים, כשאתה חושב על הדברים האלה, שאם אין לזה את הבולטות ואם זה לא מופיע בכותרות הראשיות, גברתי השרה, לא נורא – אני אומר את זה כמובן בצורה קצת בוטה ואכזרית.

איתן כבל: עבור מי שלא מכיר מקרוב את המחלה מדובר בסך הכול בשם, במילה, אך עבור כחצי מיליון ישראלים מדובר במאבק יומיומי, בטיפולים, בזריקות, במשאבות, וחלילה, במקרים לא מעטים גם בכריתת איברים או מוות.

איתן כבל: אני מכיר את זה במשפחה שלי.

איתן כבל: סבא שלי, זיכרונו לברכה, אבי אמי, הלך לעולמו ממחלת הסוכרת בגיל 28.

איתן כבל: הוא נחת כאן בארץ, ולא הרבה אחרי זה מת מהמחלה.

איתן כבל: ואני מכיר את זה מקרוב כי במשפחה, באופן טבעי, אז – – –

פנינה תמנו: כשהוא היה בן 28?

איתן כבל: בוודאי, כשהוא היה בן 28.

איתן כבל: וכשאתה מכיר את זה מקרוב, אתה גם דואג עכשיו לעצמך.

איתן כבל: אם המשפחה נמצאת בסכנה או בסיכון גבוה, אז זה מצריך גם ממך, מהמעגלים הקרובים.

איתן כבל: אתה מגיע לגיל מסוים ואתה צריך למצוא את עצמך כל הזמן במעקב; וברוך השם, הכול בסדר, ואני מקווה שהכול ימשיך להיות בסדר, אבל אתה נחשף מקרוב לדברים האלה, אתה רואה אותם מקרוב, ועד שאתה לא רואה את זה בסביבה שלך, זה תמיד רחוק ממך.

איתן כבל: לעתים סוכרת היא גזירת גורל, אך במקרים רבים ניתן למנוע אותה.

איתן כבל: רבבות ישראלים לוקים במחלה בשל אורח חיים לא בריא, שנובע מהיעדר מודעות.

איתן כבל: לשדה הזה, המניעתי, גברתי השרה, חובה על המדינה להיכנס ביתר שאת.

איתן כבל: המאבק בסוכרת אינו מתחיל בטיפול הרפואי שלאחר האבחון אלא באירועים כגון היום הזה שלשמו התכנסנו כאן, יום המודעות למאבק בסוכרת.

איתן כבל: העניין הזה של המודעות הוא כל כך מרכזי, הוא כל כך חשוב, כי עדיין, למרות העובדה שלצערנו מתים כל כך הרבה מדי שנה, ואין כמעט משפחה שאין בה מישהו ממעגל ראשון, שני או שלישי שלוקה במחלת הסוכרת, זה עדיין לא נמצא בעדיפות העליונה שלנו, כי אנחנו פחות רואים את זה, פחות מרגישים את זה עדיין בעוצמות החזקות שמחייבות אותנו לקום ושתהיה אמירה.

איתן כבל: זוהי לא רק חובתה של המדינה לתמוך בגופים כגון המועצה הלאומית לסוכרת, מיזם "עוצמה", האגודה הישראלית לסוכרת וארגונים נוספים, שכולם משקיעים מאמצים בחינוך, בהגברת המודעות ובמניעה; זהו גם אינטרס מובהק שלה, שכן הטיפול בחולה סוכרת יקר פי-ארבעה מהטיפול באדם שאיננו סובל מהמחלה.

איתן כבל: מאבק בסוכרת, אם כן, מעבר לפן האנושי, הראשון במעלה, פירושו גם חיסכון אדיר בהוצאות.

איתן כבל: גם המשך ההשקעה בתחום המבטיח של מחקרי הנדסה גנטית, שעשויים למצוא תרופה למחלה, הוא בעל חשיבות עליונה.

איתן כבל: אני רוצה להודות לפרופסור קרסיס, שחיבר בינינו לד"ר שלמה שגב, שהעביר לי חלק – – –

יעל גרמן: קרוסיס.

איתן כבל: איך?

יעל גרמן: קרוסיס.

איתן כבל: קורסיס.

יעל גרמן: קרוסיס.

פנינה תמנו: קרוסיס.

איתן כבל: קרוסיס.

איתן כבל: זה חשוב מאוד, שימי לב שאני הקפדתי.

איתן כבל: פרופסור קרוסיס.

איתן כבל: – – – שהעביר לי חלק מהנתונים והציג בפני, בצורה מאוד מובהקת, נהירה וברורה את החשיבות בהעלאת הנושא הזה על סדר-יומנו.

איתן כבל: אני חוזר ואומר שכמעט אין מי שלא מכיר חבר או קרוב משפחה שנאבק בסוכרת.

איתן כבל: למענם ולמען כל אלה שעדיין ניתן למנוע מהם את המחלה הקשה הזאת, עלינו לוודא שהיא לא תחמוק בחזרה אל שגרת האנונימיות והאדישות, שמאפשרת לה להפיל קורבנות כה רבים.

איתן כבל: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת כבל.

פנינה תמנו: הדובר הבא, חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח.

פנינה תמנו: תעלה להשיב שרת הבריאות יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברי – אין כבר חברות – חברי חברי הכנסת, בשנים האחרונות אנחנו רואים בכל העולם וגם בארץ עלייה מדאיגה במספר חולי סוכרת.

יעל גרמן: למעשה, חבר הכנסת איתן כבל, הסוכרת נחשבת למגפה של המאה ה-21.

איתן כבל: נכון.

יעל גרמן: יש היום כ-387 מיליון חולים בעולם, ובישראל 6.5%, שהם למעלה מחצי מיליון חולים בסוכרת – אלה שאנחנו יודעים; ישנם גם כאלה שלא יודעים שהם חולים בסוכרת.

יעל גרמן: הגורמים הידועים למחלת הסוכרת הם גורמים סביבתיים, התנהגותיים וגנטיים.

יעל גרמן: הגורם ההתנהגותי העיקרי קשור בתזונה לא בריאה ומיעוט פעילות גופנית, שמובילים להשמנה, ומכאן לסוכרת.

יעל גרמן: גורם נוסף, שלא כל כך מודעים לו, לתחלואה בסוכרת הוא זיהום אוויר; מה שהיום, דרך אגב, גם התגלה כגורם מסרטן.

יעל גרמן: הסוכרת משמשת גם כנייר לקמוס לפערים החברתיים הקיימים במדינה, לדאבוני הרב.

יעל גרמן: אנחנו יודעים כי שיעור חולי הסוכרת בקרב הקהילה הערבית עומד על 12%, שזה כמעט פי-שניים מבכלל האוכלוסייה, ובקרב יוצאי אתיופיה השיעור מגיע ל-16%.

פנינה תמנו: הוא גבוה מאוד.

פנינה תמנו: זו בעצם האוכלוסייה – – –

יעל גרמן: שסובלת מזה הכי הרבה.

יעל גרמן: והיא לא סבלה מזה באתיופיה; היא התחילה לסבול בגלל הרגלי האכילה ברגע שהגיעו הנה למדינה – הרגלי האכילה ובכלל התנהגות.

יעל גרמן: כאמור, סוכרת, כמו כל מחלה אחרת, היא לא בהכרח גזירה משמים, וניתן למנוע אותה, בעיקר על-ידי אורח חיים בריא, תזונה נכונה ופעילות גופנית.

יעל גרמן: במשרד הבריאות אנחנו פועלים, יחד עם משרדי החינוך והספורט, לעודד אורח חיים פעיל ובריא, ובכלל זה הפעלה של מתנ"סים וגני-ילדים מקדמי בריאות.

יעל גרמן: אנחנו מקדמים תחבורה פעילה לבתי-הספר.

יעל גרמן: תחבורה פעילה לבתי-הספר – הכוונה היא שבמקום לנסוע באוטובוס הילדים הולכים ברגל, בצורה מסודרת ועם ליווי.

איתן כבל: כמו פעם.

יעל גרמן: כמו פעם, דרך תחנות האוטובוס, אבל זה ברגל ולא באוטובוס.

יעל גרמן: אנחנו מטפחים גינות ירק בגני-ילדים.

יעל גרמן: אנחנו מקדמים גני-ילדים מקדמי בריאות – בגני-הילדים מתחילים להרגיל את הילדים לאכול מזון בריא, והם יודעים להפריד: זה בריא וזה לא בריא, ממש מגיל שלוש-ארבע.

יעל גרמן: אנחנו מעודדים מועדוני אופניים לנוער והנגשת חיים פעילים ובריאים למתמודדים עם מוגבלויות, שסובלים משיעורי סוכרת גבוהים במיוחד.

יעל גרמן: מינהל הספורט השיק את התוכנית "פרחי ספורט" לקידום הספורט בקרב ילדים ובני-נוער, והטיל על הרשויות המקומיות את האחריות להעלאת שיעור העוסקים בפעילות גופנית.

יעל גרמן: יצרני המזון, מתוך הסכמה, בשיתוף פעולה אתנו, עם האגף לבריאות הציבור בראשותו של פרופסור איתמר גרוטו, הפחיתו את תכולת המלח בכמה מוצרי בסיס – את זה אף אחד לא יודע, אבל זה נעשה – כולל לחמים וסלטים ארוזים, בעקבות שיתופי פעולה, כאמור, עם האגף לבריאות הציבור.

יעל גרמן: הכנסת, בהובלת ועדת החינוך, העבירה בקיץ שעבר חוק לפיקוח על הערך התזונתי של המזון שמוגש ונמכר במוסדות חינוך.

יעל גרמן: משרד החינוך ממשיך להיות מנהיג בקידום בריאות הילדים, והוא הקצה מתקציבו שעות העשרה בקידום בריאות לאלפי מנהלים, מורים וגננות במגזרים השונים, והנושא מקבל יותר שעות הכשרה מכל נושא אחר.

יעל גרמן: בגני-הילדים בישראל התחייבו לחגוג ימי הולדת בריאים, שבהם ההורים מביאים דברים בריאים: גזר – –

פנינה תמנו: קורנפלקס.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: – – והיום יש ממתקים מחרובים, ולא שוקולד.

יעל גרמן: והפלא ופלא, ניתן לחגוג אחרת.

יעל גרמן: בחודשים האחרונים אנו פועלים לאפשרות פיקוח על מחיר הלחם, וזה אחד הפרויקטים שאנחנו משקיעים בהם את מרב המאמץ.

יעל גרמן: מי שהפנה את תשומת לבי לנושא הוא ד"ר בשארה בשאראת, שהוא מנהל בית-החולים בנצרת, והוא מודע לכך שבאמת באוכלוסייה הערבית שיעור חולי הסוכרת כפול מאשר בקרב האוכלוסייה הכללית.

פנינה תמנו: על כמה הוא עומד באוכלוסייה הערבית?

יעל גרמן: 12% – פחות מאשר בקהילה האתיופית.

יעל גרמן: גם אצל הבדואים זה יותר מאשר בקהילה הערבית.

יעל גרמן: והוא בא ואמר ששינוי קטן כמו שינוי הרגלי האכילה, שבמקום לאכול לחם ולחמניות מקמח לבן יאכלו לחם מקמח מלא – הדבר יעשה שינוי אדיר ברמות הסוכר בדם ובסיכויים והסיכונים לחלות בסוכרת.

יעל גרמן: ולכן אנחנו עושים היום מאמצים גדולים מאוד לשכנע את משרד האוצר ולמצוא נוסחאות שונות כדי להביא בסופו של דבר לפיקוח על מחיר הלחם מקמח מלא.

יעל גרמן: כי אני לא יודעת עד כמה אתם יודעים, אבל לחם מקמח לבן – וכשאומרים לחם אחיד, זה שהוא צבוע שחור, אל תטעו, זה קרמל שמכניסים לשם, זה לא גרעיני חיטה מלאה – הלחם הזה עולה בין 5 ל-6 שקלים, בעוד לחם מקמח מלא עולה בין 15 ל-23 שקלים.

יעל גרמן: יוצא אפוא שדווקא אותן אוכלוסיות שזקוקות לזה לא מסוגלות להגיע לזה בגלל המחירים הגבוהים, וזה לא מונגש להן.

יעל גרמן: במסגרת "אפשריבריא" למגזר החרדי נערכו תוכניות הכשרה למורות ולגננות במטרה להכשיר צוותים חינוכיים להובלת תחום קידום הבריאות במערכת החינוך החרדית.

יעל גרמן: תכנון ההשתלמות וביצועה נערכו בשיתוף פעולה בין-תרבותי ורב-מגזרי: הסמינר החרדי "בית המורה – בית יעקב", משרד החינוך ועיריית בני-ברק.

יעל גרמן: המשתלמות ייצגו זרמים חרדיים שונים: חסידים, ליטאים וספרדים מכל רחבי הארץ.

יעל גרמן: תוכנית משותפת למשרד הבריאות ושירותי בריאות כללית, "רפואה שלמה", שפותחה ב-1997, פועלת עד היום, והיא נועדה לענות על הצרכים של יוצאי אתיופיה, מנקודת הראות הן של יוצאי אתיופיה והן של הצוות המטפל בהם.

יעל גרמן: התוכנית משלבת מגשרים יוצאי אתיופיה כחלק קבוע מהצוות במרפאות הראשוניות בקופת-חולים שבהן ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה, וזאת כדי לשפר את התקשורת והטיפול, ובעיקר – להעלות את המודעות לנושא הבריאות בכלל ולנושא הסוכרת בפרט.

יעל גרמן: באחת המרפאות שביקרתי בהן ממש ראיתי את הנושא הזה.

יעל גרמן: תוכנית נוספת, המותאמת לחברה הערבית בישראל, היא "מנהיגות רפואית".

יעל גרמן: זוהי סדנה להכשרת מנהיגים בתחומי הבריאות שיובילו שינוי בהתנהגות הבריאות באוכלוסייה הערבית, שכאמור סובלת לא רק מסוכרת אלא גם מהשמנה, שגם כן מביאה לסוכרת.

יעל גרמן: מעבר למניעה של סוכרת, חשוב להשקיע גם בזיהוי, טיפול ואיזון אצל חולים שכבר חלו במחלה.

יעל גרמן: בימים אלו אנו בוחנים במשרד אפשרות של גיוס רוקחים לפעולות של זיהוי מוקדם ומניעה, כגון מדידת סוכר בגלוקומטר – מאוד פשוט למדוד את זה – בבתי-מרקחת לצורך הפניה, וכן בחינת רגל של מטופל סוכרתי לזיהוי פצעים והפנייתו להמשך טיפול במידת הצורך.

יעל גרמן: חשוב לדעת כי פיתוח חדשני, חיישן תת-עורי העוקב אחר רמת הסוכר ומנטר את רמת הסוכר באופן רציף, ולמעשה מהווה מעין לבלב מלאכותי, נמצא היום בסל עבור נשים בהיריון, ילדים עד גיל 18 ואנשים הסובלים מסוכרת באופן שאינם מודעים, כאשר רמות הסוכר משתנות באופן קיצוני.

יעל גרמן: קופות-החולים עוסקות רבות ומשקיעות משאבים לא מעטים באיזון של חולי הסוכרת ובמניעת סיבוכי המחלה.

יעל גרמן: במסגרת תוכנית המדדים הלאומית ששותפות לה קופות-החולים קיימים 13 מדדים המתייחסים רק לסוכרת בתחום השכיחות, האיזון, זיהוי גורמי סיכון נלווים וטיפול נלווה כגון חיסונים.

יעל גרמן: אני מלאת תקווה, כשאני רואה את מארג החיבורים, היוזמות והשותפויות של הסקטור הממשלתי, המקומי, הציבורי, העסקי והאזרחי, שביחד נצליח למגר את המחלה, שכאמור נחשבת היום למגפה של המאה ה-21.

יעל גרמן: תודה.

פנינה תמנו: תודה לשרת הבריאות.

פנינה תמנו: האם אתה מסתפק בתשובתה, חבר הכנסת כבל?

פנינה תמנו: אכן כך.

פנינה תמנו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/891).

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 23) (חוק העונשין, עיצום כספי וסמכויות פיקוח), התשע"ה–2014, לקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: אני רק מתקנת לפרוטוקול: לא כתוב "(חוק העונשין)"; כתוב "(עונשין)", הכוונה לחוק העונשין, לא – – – בסדר גמור.

פנינה תמנו: מי שתציג את החוק – שרת הבריאות יעל גרמן.

פנינה תמנו: לאחר מכן אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להציג לפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (עונשין, עיצום כספי וסמכויות פיקוח).

יעל גרמן: במסגרת הצעת החוק אנו מציעים לתקן ולשפר את המסגרת המשפטית הנוגעת לתחום הייצור והשיווק של תרופות ורעלים רפואיים ולתחום העיסוק של רוקחים, בתי-מרקחת, בתי-המסחר לתרופות, יבואנים ויצרני תרופות.

יעל גרמן: מטרתה של הצעת החוק היא לתקן את ההוראות העונשיות הקבועות בפקודת הרוקחים ולהחמיר את הענישה שבצדן, לקבוע הוראות הנוגעות להטלת עיצום כספי בגין הפרת הוראות מסוימות, לתקן הוראות הנוגעות לסמכויות המנהל על-פי הפקודה ולהסמיך מפקחים שיפקחו על ביצוע ההוראות.

יעל גרמן: נוסף על כך מוצע לנסח מחדש או להבהיר הוראות שונות בפקודת הרוקחים.

יעל גרמן: חלק מהתיקונים האמורים נדרשים לצורך קביעת ההוראות העונשיות או הוראות העיצום הכספי שיחולו בשל הפרת ההוראות.

יעל גרמן: כמו כן, מוצע להחליף את סעיף העונשין, המנוסח היום בצורה כללית, ולרכז בו בצורה מפורטת ואחידה את כלל ההוראות העונשיות שבפקודה, לרבות אלה הקבועות היום בסעיפים שונים, וזאת כדי להתאימן לנוסח העדכני של הוראות עונשיות.

יעל גרמן: מוצע גם לקבוע, כהוראת שעה למשך חמש שנים מיום תחילתו של החוק המוצע, הוראת עונשין על הפרת התקנות המפורטות בה.

יעל גרמן: פרק הזמן האמור יאפשר הסדרה עצמאית של הוראת עונשין בתקנות, בהתאם לרף הענישה הקבוע בתיקון המוצע, תוך שימור המצב הקיים בתקופת הביניים.

יעל גרמן: כל התיקונים המוצעים הללו חשובים מאוד על מנת לעדכן את הוראות הפקודה, שחלקן כבר התיישנו, ולתת מסגרת משפטית נחוצה כדי להמשיך ולהסדיר בצורה אפקטיבית ויעילה את תחומי הפעילות הללו, שהם בעלי השלכה ישירה על בריאות הציבור.

יעל גרמן: נודה על תמיכת הכנסת ואישור הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יעל גרמן: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לך, השרה.

פנינה תמנו: אנחנו נעבור לדיון.

פנינה תמנו: רשימת הדוברים: הראשון לדבר, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: מוותר.

פנינה תמנו: מוותר על זכות הדיבור.

פנינה תמנו: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

פנינה תמנו: וכך תמה רשימת הדוברים.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה.

פנינה תמנו: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 23) (עונשין, עיצום כספי וסמכויות פיקוח), התשע"ה–2014, קריאה ראשונה – בבקשה, הצבעה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 23) (עונשין, עיצום כספי וסמכויות פיקוח), התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

פנינה תמנו: עשרה חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים, אין נמנעים.

פנינה תמנו: הצעת החוק תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

פנינה תמנו: [מס' כ/569; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 12730; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

פנינה תמנו: מי שיציג את החוק בשם יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה הוא חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48), התשע"ה–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מיקי רוזנטל: חוק מבקר המדינה, התשי"ח–1958 [נוסח משולב], קובע כי נציב תלונות הציבור רשאי ליתן צו הגנה על זכויותיו של עובד שהתלונן שהממונה עליו פגע בו בתגובה על כך שהוא הודיע על מעשי שחיתות שבוצעו בגוף שבו הוא עובד.

מיקי רוזנטל: החוק אינו מאפשר כיום לתת צו כאמור אם העובד הודיע על ביצועם של מעשים חמורים אחרים – כלומר, לא שחיתות – כמו מעשים שהם הפרה חמורה של החוק או פגיעה חמורה במינהל התקין.

מיקי רוזנטל: ואולם, יש אינטרס ציבורי ברור בחשיפה של מעשים כאלה.

מיקי רוזנטל: לפיכך, וכדי לעודד עובדים להודיע גם על ביצוע הפרות חוק חמורות או פגיעות חמורות במינהל התקין, מוצע בהצעת חוק זו, שיזם חבר הכנסת מיקי רוזנטל, להרחיב את סמכותו של נציב תלונות הציבור ולאפשר לו לתת צו לשם הגנה על זכויותיו של עובד גם כאשר הממונה עליו פגע בהן בשל כך שהעובד הודיע בתום לב על הפרות או פגיעות כאמור או סייע לאחר להודיע על מעשים כאלה.

מיקי רוזנטל: מוצע לקבוע כי הרחבת הסמכויות כאמור תחול לעניין תלונות על פגיעה בעובד שהודיע על ביצוע מעשים כאמור מיום כניסתו לתוקף של החוק המוצע ואילך.

מיקי רוזנטל: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

מיקי רוזנטל: אני יכול להגיד כמה תודות או אחר כך?

משה מזרחי: תודה.

פנינה תמנו: אתה יכול להגיד תודות עכשיו.

מיקי רוזנטל: אז אני אודה, כדי לחסוך לכנסת עוד פעם – – –

פנינה תמנו: זה חשוב, ואנחנו מברכים אותך, כולנו, על הצעת חוק חשובה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי רוזנטל: אני מודה ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אמנון כהן – הוועדה לענייני ביקורת המדינה כמובן – למנהלת הוועדה חנה פריידין, ליועץ המשפטי של הוועדה עורך-דין גלעד קרן, ללשכת מבקר המדינה, שסייעה לי רבות, ולמשרד המשפטים – עו"ד הדס אגמון, לתנועה לאיכות השלטון – עו"ד מיקה קרטן, וליועצים היקרים שלי, אדם רינגל, נדב יסוד ואסף גולדפרב.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: יותר שקיפות, פחות שחיתות.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת רוזנטל.

פנינה תמנו: חברי כנסת נכבדים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ושלישית על הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48), התשע"ה–2014; קריאה שנייה ושלישית, כאמור.

פנינה תמנו: קודם כול קריאה שנייה, בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–3 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה ללא מתנגדים; 11 חברי כנסת תמכו בה.

פנינה תמנו: מזל טוב, חבר הכנסת רוזנטל.

פנינה תמנו: מפה היא עוברת לספר החוקים כמובן.

פנינה תמנו: סליחה, הצבעה בקריאה שלישית.

פנינה תמנו: אני מתרגשת יותר מחבר הכנסת רוזנטל.

פנינה תמנו: בבקשה, הצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48).

פנינה תמנו: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48), התשע"ה–2014, נתקבל.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה.

פנינה תמנו: 12 חברי כנסת בעד הצעת החוק, אין מתנגדים, כאמור, ושוב פעם מזל טוב.

פנינה תמנו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/578).

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת שמעון סולומון וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: מי שיציג את הצעת החוק – היוזם, חבר הכנסת שמעון סולומון, בבקשה.

שמעון סולומון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, השרה יעל גרמן, בשני העשורים האחרונים תפס עולם הפרסום האינטרנטי מקום מרכזי בחיינו.

שמעון סולומון: השימוש באמצעי הפרסום על שלל סוגיו הפך לכלי יומיומי בעבודה ובשעות הפנאי, למבוגרים ולצעירים כאחד.

שמעון סולומון: בד בבד, עם כל היתרונות שהשימוש באמצעי הפרסום הביא לחיינו, הגיעו גם סכנות ואיומים חדשים.

שמעון סולומון: רשתות חברתיות, בלוגים ואתרים מהווים פלטפורמה לתקשורת בין הפרט לכלל ולהפך, וכיום אנו עדים – בין שמדובר באנשים פרטיים ובין שבגופים – לתופעה חמורה המנצלת את הפלטפורמות הפרסומיות השונות לשימוש פוגעני כלפי אנשים פרטיים וכלפי מוסדות וגופי ציבור שונים.

שמעון סולומון: בשנים האחרונות מתחוללת הסתה פרועה ברחבי רשת האינטרנט ומחוצה לה, בעיקר כנגד עובדים סוציאליים.

שמעון סולומון: פרסום נאצות, איומים, פרטים אישיים, קריקטורות מסיתות ופרוטוקולים חסויים מדיונים בבתי-המשפט – אלה הם רק חלק מהדברים שאתם נאלצים עובדים סוציאליים במדינת ישראל להתמודד.

שמעון סולומון: במדינת ישראל כבר נרצחו שלוש עובדות סוציאליות במסגרת מילוי תפקידן כתוצאה מאלימות קשה שהופעלה נגדן.

שמעון סולומון: כיום, אחת ליומיים בממוצע מתרחש מקרה אלימות חמור בלשכות הרווחה בארץ כנגד העובדים הסוציאליים.

שמעון סולומון: יש קשר ישיר בין ההסתה והאלימות ברשת האינטרנט ובפלטפורמות נוספות, כגון שלטי חוצות, פלאיירים ומודעות, לבין האלימות הפיזית המופעלת נגד העובדים והעובדות הסוציאליים.

שמעון סולומון: חוק זה בא להגן על העובדים הסוציאליים ונותני שירות במגזר הציבורי החשופים להתעללויות אישיות מצד גורמים שונים באמצעות הרחבת ההגדרה של המושג "אלימות מילולית".

שמעון סולומון: אנחנו מבקשים לכלול בחוק העונשין גם אלימות מילולית.

שמעון סולומון: זה כבר לא רק מילים.

שמעון סולומון: המילים הופכות למעשים, ואנחנו רואים את זה ביום-יום; מה עוד שמדובר באוכלוסיית העובדים הסוציאליים, שהם החזית של החברה, הם בעצם נמצאים מול האוכלוסייה הכי חלשה, ואנחנו רואים שהם גם סובלים יום-יום.

שמעון סולומון: לכן אני מבקש את תמיכתכם – להצביע בעד ההצעה.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת סולומון.

נחמן שי: יש לנו פה רשימת דוברים.

נחמן שי: מתחילים: עיסאווי פריג' – איננו; מנחם אליעזר מוזס – איננו; יואב בן צור – איננו; תמר זנדברג – איננה; אראל מרגלית – איננו; משה גפני – איננו; זהבה גלאון – איננה; מאיר פרוש – איננו; ישראל אייכלר – איננו; מיכל רוזין – איננה; ניצן הורוביץ – איננו; יעקב ליצמן – איננו; באסל גטאס – איננו.

נחמן שי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

נחמן שי: אחר כך – חבר הכנסת שמולי.

נחמן שי: חבר הכנסת שמולי, ביקשת גם.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת, שלוש דקות.

נחמן שי: צא לדרך.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, זה עתה באתי מהלוויית הנרצחים בהר-נוף.

נסים זאב: ארבעה נרצחים תוך כדי תפילה, עטופים בציצית ובתפילין, נרצחו בדם קר על-ידי, לא פחות ולא יותר, אדם שחי, התפרנס מהמקום, מג'בל-מוכבר, שהפכה להיות שכונת פורענות.

נסים זאב: בזמן האחרון אנחנו כבר רואים הרבה פורעים והרבה מחבלים יוצאים מהשכונה הזאת.

נסים זאב: למעשה, זו הייתה אמורה להיות שכונה שמגשרת בין יהודים לערבים, ואולי סמל ודוגמה לדו-קיום.

נסים זאב: לצערי הרב, אנחנו רואים שהשכונה הזאת – שם קני המחבלים.

נסים זאב: בפועל, אדוני היושב-ראש, כל מערכת ההסתה יוצאת מהאינטרנט, ולכן אני הבאתי הצעת חוק – זה יובא בימים הקרובים – בכלל, לא דווקא נגד עובדים סוציאליים.

נסים זאב: יש פה הסתה פרועה ברשתות, אפילו דרך הפייסבוק, של חברי הכנסת פה, ערבים, שיוצאים ומסיתים את ההמונים לצאת כאילו נגד הנושא הזה שנקרא כיבוש אל-אקצא.

נסים זאב: הטריק הזה של אל-אקצא – – –

פנינה תמנו: ההסתה נמצאת פה – – – בתוך הבית הזה.

נסים זאב: הם מתחרים – בתוך הבית הזה הם מתחרים אחד עם השני, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: מי שראה את התוכנית בערוץ 2 במוצאי שבת, מה טלב אבו עראר מסית ומדיח – לא מה שהיה בכנסת, הרבה מעבר.

נסים זאב: זה פשוט לא יאומן.

נסים זאב: אני חשבתי שאני נמצא ברמאללה, אולי בעזה.

נסים זאב: בכלל לא במדינת ישראל.

נסים זאב: איש שעומד ומסית ורוקד ומלהים ומתלהם, כמובן, עם כל האנשים שהיו אתו, ו"בואו נצא להילחם", כאילו אנחנו צריכים להגן על הנושא שנקרא מקדש אל-אקצא.

נסים זאב: הרי אנחנו, מבחינתנו ההלכה מאוד ברורה, אדוני היושב-ראש:

נסים זאב: אנחנו לא עולים ולא נעלה.

נסים זאב: אין לנו עניין בכלל במקום הזה.

נסים זאב: גם הערבים מודים שאנחנו לא עולים.

נסים זאב: האם מישהו יכול להגיד לי שיש איזשהו שינוי בכלל בסטטוס-קוו?

נסים זאב: ראש הממשלה הולך לראש ממשלת ירדן ואומר לו: הסטטוס-קוו לא ישתנה, הוא לא השתנה, לא בעבר, לא בהווה ולא בעתיד.

נסים זאב: אבל הם לא מוכנים לשמוע.

נסים זאב: הם רוצים לצאת למלחמה נגד מדינת ישראל, רוצים לשפוך דם יהודי, כאילו.

נסים זאב: זה בדיוק כמו האינתיפאדה, עוד מזמן חאג' אמין אל-חוסייני, לא?

נחמן שי: חבר הכנסת – – –

נסים זאב: ב-1929.

נחמן שי: חבר הכנסת זאב – – –

נסים זאב: ממשיכים – אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: תודה.

נסים זאב: ממשיכים באותו קו, בקו של הסתה; רוצים להפוך את הוויכוח בין הפלסטינים לבין מדינת ישראל למלחמת דת.

נסים זאב: לא ניתן להם, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: חייבים להצהיר ולהבהיר חד-משמעית: אנחנו לא ניתן להם לפגוע בנו, ודם יהודי לא ניתן שיישפך בארץ-ישראל.

נחמן שי: תודה.

פנינה תמנו: יישר כוח.

נחמן שי: תודה רבה לך, חבר הכנסת זאב.

נחמן שי: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

נחמן שי: גם לרשותך יעמדו שלוש דקות.

נחמן שי: בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ראשית, גם אני כמובן מבקש להצטרף לדברים, לניחומים, ולהביע צער ותנחומים כלפי המשפחות, ולאחל החלמה מהירה לפצועים.

איציק שמולי: הצעת החוק נוגעת, כנראה, גם לאלה שייאלצו לטפל בנפגעים של המקרה הזה.

איציק שמולי: ואתה, חברי, חבר הכנסת סולומון, נגעת בחשיבות שיש לעובדים הסוציאליים במערך החברתי של מדינת ישראל.

נחמן שי: נכון.

איציק שמולי: אני חושב שאני אתמוך בהצעת החוק, רק יש לי שאלה אחת אליך, ואני לא שואל אותה בהתרסה, אלא אני באמת מצפה שתיתנו לי תשובה: לפי מה שאני רואה כאן, בדברי ההסבר שהונחו על שולחן הכנסת, מוצע למנוע – לתת רשות למנהל או לרשויות רווחה למנוע כניסה למוסד שאמור לתת שירות וטיפול מאדם שנוקט או נקט אלימות מילולית.

איציק שמולי: השאלה שלי: אם לא יטפלו בו במוסד הטיפולי, איפה בדיוק יטפלו בו?

איציק שמולי: כלומר, זה שבן-אדם נוקט אלימות מילולית זה דבר פסול, צריך לגנות את זה, ומובן שאנחנו צריכים בבית הזה להתאגד בהגנה שלנו כלפי עובדי – להגן על עובדי ציבור, בוודאי ובוודאי עובדים סוציאליים, שנמצאים בחזית ופוגשים לפעמים את האוכלוסיות הקשות ביותר בחברה.

איציק שמולי: השאלה היא אם הפתרון נעוץ בזה שאנחנו נמנע ממישהו את הגישה לטיפול, אם אין בזה מדיניות של הסטת המבט לצדדים ולא התמודדות עם הבעיה עצמה.

איציק שמולי: אז אם תוכל רק לענות על הנקודה הזאת – –

נחמן שי: תענה.

איציק שמולי: – – שנהיה רגועים בהצבעתנו.

איציק שמולי: תודה.

נחמן שי: תענה.

נחמן שי: אני לא יודע אם תעלה, אבל תענה רגע מהמקום, אם אתה יכול.

נחמן שי: אז בוא, תענה בבקשה.

נחמן שי: סליחה.

שמעון סולומון: – – –

נחמן שי: כן, כן.

נחמן שי: או מהצד.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: כן.

שמעון סולומון: לא, אין בעיה.

נחמן שי: זה חשוב לחבר הכנסת שמולי.

שמעון סולומון: לא משנה לי.

שמעון סולומון: תראה, אנחנו מדברים על עובדים סוציאליים שעומדים בפני סכנה.

שמעון סולומון: אתה צודק, זו סוגיה מאוד – אבל זו גם התלבטות, לאן הם ילכו אם לא יטפלו בהם שם.

שמעון סולומון: אבל אני מסתכל גם, באמת, על סכנה אמיתית, ממשית, כשאדם הוזהר כמה פעמים, ועובדים סוציאליים עומדים חסרי אונים.

שמעון סולומון: אני חושב שזאת סוגיה מאוד מאוד חשובה.

שמעון סולומון: כשנדון בה בוועדה נוכל להרחיב את הדיבור על זה, ואני מזמין אותך לבוא לוועדה.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: נכון מאוד.

איציק שמולי: אני רק מציע לכם שהחוק הזה – שהתקנות יהיו באישור של ועדת – – – שלא יקרה מצב שכל מנהל של רשות רווחה יכול לנקוט מדיניות משל עצמו.

שמעון סולומון: תראה – – –

איציק שמולי: זה קרה, אגב, בתאגידי המים.

איציק שמולי: כל מנהל תאגיד מים מחליט מה המדיניות – – –

נחמן שי: טוב.

שמעון סולומון: תראה, הדיון הוא מובן.

שמעון סולומון: הרעיון הוא – העיקרון הוא להגן על נותני שירות.

שמעון סולומון: בתוך זה, משם ודרומה, נוכל לדבר בוועדה, להעלות את כל הסוגיות.

שמעון סולומון: בסופו של דבר, זה להגן על עובדי ציבור.

שמעון סולומון: לכן, אם תבוא לשם, אנחנו פשוט – –

נחמן שי: נגיע להבנה משותפת.

שמעון סולומון: – – ניקח את זה בחשבון.

נחמן שי: מצוין.

נחמן שי: ברשותכם, אני רוצה לעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת שמעון סולומון וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: בבקשה, מגיעים להצבעה.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: אוקיי, הצבעה, ברשותכם.

נחמן שי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נחמן שי: נסתיים הזמן.

נחמן שי: בעד – 12, נגד – אפס, נמנעים – אפס, נוכחים – אפס.

נחמן שי: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

נחמן שי: הצעת חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול (תיקון מס' 2) (הרחבת ההגדרה "אלימות מילולית"), התשע"ה–2014, של חבר הכנסת שמעון סולומון וקבוצת חברי הכנסת, עברה בקריאה ראשונה.

נחמן שי: היא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אנחנו נעבור עכשיו להודעה של סגן מזכירת הכנסת.

נחמן שי: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה מיום י"ח בחשוון התשע"ה, 11 בנובמבר 2014, בעניין היעדרות חברי הכנסת מישיבות הכנסת בכנס הקיץ של המושב השני של הכנסת התשע-עשרה, ממאי עד אוגוסט 2014.

נאזם בדר: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/578).

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

נחמן שי: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8) (הזכות לנוכחות מלווה בטיפול רפואי), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

נחמן שי: בבקשה, גברתי.

פנינה תמנו: – – –

נחמן שי: לרשותך עשר דקות.

נחמן שי: אני לא יודע אם את זקוקה לכל הזמן הזה.

פנינה תמנו: כנראה שלא.

נחמן שי: טוב.

נחמן שי: בבקשה.

שמעון סולומון: – – –

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר לנדאו, אורחים נכבדים שביציע, הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8) (הזכות לנוכחות מלווה בטיפול רפואי).

פנינה תמנו: אני מתנצלת, אדוני היושב-ראש.

פנינה תמנו: לפני שאני אפתח בחוק, ברצוני לשלוח תנחומים וחיזוקים למשפחות הנרצחים ולאחל החלמה מהירה לפצועים.

פנינה תמנו: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8) (הזכות לנוכחות מלווה בטיפול רפואי) – אני מביאה לפניכם את הצעת החוק הזאת כי היא בעצם נותנת מענה לאוכלוסייה גדולה ומוחלשת.

פנינה תמנו: מעבר לזה שכל אדם במדינת ישראל תעמוד לו האפשרות לקחת מלווה לטיפול, ישנם אנשים שהצעת החוק הזאת תיתן להם מענה קונקרטי ואף מציל חיים.

פנינה תמנו: כי אם נסתכל על אוכלוסיית המבוגרים, האוכלוסייה הוותיקה, פגועי נפש, עולים חדשים, הדבר הבסיסי שעומד לכל אחד מאתנו, שזה יכולת ההתקשרות ויכולת העברת המסרים מול רופאים – היא אינה עומדת להם.

פנינה תמנו: למבוגרים זה הרבה פעמים בשל חסמים של שמיעה; עולים חדשים – בשל העובדה שאין להם שפה; פגועי נפש – בשל החששות, ולחלקם בשל חרדות, וכך הלאה.

פנינה תמנו: אוכלוסיות שלמות זקוקות שמלווה יהיה אתן במהלך טיפול.

פנינה תמנו: שאלו אותי אנשים, גם בבית הזה: הרי זה מובן מאליו.

פנינה תמנו: זה לא מובן מאליו.

פנינה תמנו: היום זה בגדר המלצה.

פנינה תמנו: ואני חייבת לומר, זה לא משהו שאנחנו חלילה כופים על רופאים, ממש לא.

פנינה תמנו: הצעת החוק שלי תעזור לשני הצדדים, ואני תמיד אומרת: הם באותו צד של המתרס.

פנינה תמנו: הרי רופא שמתקשה להבין את המטופל אינו יכול לתת את הטיפול המיטבי, ומטופל שאינו מצליח להבין את הרופא אינו יכול ליישם את הוראות הטיפול; שלא לדבר על כך שהיו מצבים שכתוצאה מאי-הבנה האנשים איבדו את חייהם, מקרים פשוט הסתיימו באופן טרגי.

פנינה תמנו: כך שאין לי ספק שהצעת החוק הזאת הולכת לעזור גם למטפלים וגם למטופלים וגם להקטנת שיעור המקרים של – איך אנחנו קוראים לזה לפעמים?

פנינה תמנו: רשלנות רפואית.

פנינה תמנו: ואז יש ויכוחים בבתי-המשפט, אבל הרבה פעמים זה פשוט אי-הבנה.

פנינה תמנו: מעבר לכך, אדם אשר מרגיש שחסרה לו הנוחות הראויה בשביל שהוא יקבל טיפול – המטופל עצמו מפריע לרופא.

פנינה תמנו: ואם אפשר למזער את זה על-ידי מגשר שמלווה אותו, שזה בן משפחתו, מישהו שמוסכם עליו – ודאי שהחוק מתייחס ומוציא מן הכלל אדם אשר מפריע או הפריע בעבר במהלך הטיפול; אין המטרה לתת הגנה לאנשים שבסוף פוגעים בטובתם כמטופלים.

פנינה תמנו: הצעת החוק שלי רואה בראש ובראשונה את טובתו של המטופל ואת זכותו לקבל את הטיפול המיטבי ואת האיכות הבריאותית שמגיעה לכל אדם ואדם.

פנינה תמנו: אז כאמור, הצעת החוק שלי מיועדת לכלל האוכלוסייה ואינה כתובה במידות של אנשים כאלה ואחרים, עם בעיות כאלה ואחרות.

פנינה תמנו: ובכל זאת, מטרתה הראשונית – אומר כמי שיוזמת את החוק – כוונת המחוקק היא לעשות השוואת זכויות, הנגשת זכויות בסיסיות, זכויות אדם, גם בתחום הרפואה.

פנינה תמנו: משכך, חברי היקרים, אני רואה לנכון ומברכת על כך שהגענו להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת החוק.

פנינה תמנו: עם זאת, כדי להרגיע את מי שחושש שחלילה, בשל האלימות שכולנו מכירים, שקורית לא אחת במסדרונות בתי-החולים או במרפאות, אנשים ינצלו את זה, אני כבר אומרת לכם שהצעת החוק הזאת תובא לקריאה שנייה ושלישית בתיאום מלא עם משרדי הממשלה השונים, כולל שמיעה של איגוד הרופאים, מתוך הבנה שאנחנו באים ממקום של גשר, של שותפות, הידברות, ובוודאי, כאמור, הידוק של זכויות האדם.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

נחמן שי: אני מסתכל על רשימת הדוברים ואני לא רואה איש מהם באולם, אז אני אחסוך מעצמנו את קריאת כל הרשימה.

נחמן שי: אם יש מישהו שהיה רוצה לדבר ומופיע – בקיצור, אין.

נחמן שי: אז אני מציע – – –

נסים זאב: מה זה אין?

נחמן שי: רגע, סליחה.

קריאה: מה, לא ראית שנסים פה?

פנינה תמנו: – – –

נסים זאב: ככה זה?

נחמן שי: חבר הכנסת זאב, הייתה פה אי-הבנה.

נחמן שי: חשבנו שאתה ויתרת הפעם.

נסים זאב: לא, מה פתאום.

איתן כבל: אמרתי תמיד: אם הוא יוותר, זה אומר שהמשיח בדרך.

נחמן שי: חבר הכנסת זאב יהיה אתנו, ואחריו נוכל לגשת להצבעה.

נחמן שי: לא תהיה תשובה של שר.

נחמן שי: מייד אחרי דבריו החשובים של חבר הכנסת זאב, שעושה את דרכו לדוכן, באופן נדיר, נוכל להצביע.

נחמן שי: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני תומך בהצעת החוק.

נחמן שי: אוה, יפה.

נסים זאב: אני חושב שהמקרים הרבים שאנחנו מכירים – ואני מסכים לכל מילה שאמרת.

נסים זאב: זה חוק שכולו חסד, וצריך להיות אינטרס גם של המטופל, גם של המטפל, ודאי של המלווה, שבדרך כלל הוא קרוב משפחה.

נסים זאב: וככל שיש פיקוח, אני אומר לך, על הרופאים, הם משתדלים גם לעבוד יותר טוב; שלא יהיה ספק בעניין הזה.

נסים זאב: יש הבדל אם רופא יודע שרואים אותו ומבקרים אותו ושואלים אותו, או שזה אחד שחושב שאין מי שיאמר לו מה תעשה ומה תפעל כי הכול מעשה ידיו.

נסים זאב: ולכן, יש לזה גם אפקט של ביטחון אישי של החולה.

נסים זאב: כשהוא יודע שיש מישהו שמלווה אותו ופוקח עיניים על כל פעולה שהרופא עושה, הוא עושה את זה יותר בבטחה.

נסים זאב: אבל, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להתעלם מהתוהו ובוהו ששורר במדינת ישראל.

נסים זאב: איך יכול להיות – רק אתמול אני דיברתי.

נסים זאב: יש שביתה של שלושה ימים של נהגי אוטובוסים ערבים בגלל עלילת הדם של כאילו אותו שהיד, שתלה את עצמו באוטובוס.

נסים זאב: עכשיו כל נהגי האוטובוסים הערבים שובתים.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, צריך פה להביא בחקיקה: מי ששובת לשם הסתה, שילך לכל הרוחות, אין לו מה לחזור לעבוד, לא ב"אגד" ולא במקומות ציבוריים.

נסים זאב: זה לא אוטובוס פרטי, שכל אחד ייקח ויעשה דין לעצמו.

נסים זאב: אנשים באלפים וברבבות משוטטים ברחובות, הולכים קילומטרים כי אין הסעות, כי אין אוטובוסים.

נסים זאב: אז תתארו לכם שמחר יהיה איזה רופא, דוקטור, והוא במקרה גם ערבי, ויחליט להתאבד, ועוד יקראו לו שהיד רפואי, שעובד במגזר הרפואי, ואז כל הרפואה של מדינת ישראל – – –

פנינה תמנו: – – –

נסים זאב: תזכרי מה אני אומר לך – אז כל הרופאים הערבים ישבתו.

נסים זאב: ואת יודעת מה הולך ב"הדסה"?

נסים זאב: את יודעת מה אחוז הערבים?

נסים זאב: מה זה הדבר הזה?

נסים זאב: מה ההפקרות הזאת?

נסים זאב: לאן אנחנו רוצים להוביל את עצמנו?

נסים זאב: ביד מי אנחנו מוסרים את עצמנו?

נחמן שי: תודה רבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן שמדינת היהודים לא תהיה רק בהצהרות כזב – חוק הלאום, חוק השְבּוֹם, כל החוקים האלה.

נסים זאב: אנחנו צריכים להיות מדינה יהודית – –

נחמן שי: תודה רבה.

נסים זאב: – – מדינה יהודית, ולהתנהג כעם ישראל במדינה שלנו – איך אומרים?

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: ביד חזקה ובזרוע נטויה.

נסים זאב: לא ביד חזקה אמרתי ולא בזרוע נטויה, אבל לפחות צריכים להשיב – –

נחמן שי: את הביטחון האישי.

נסים זאב: – – את הביטחון האישי לאזרחי ישראל.

נחמן שי: נכון.

נסים זאב: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש: אין ביטחון.

נסים זאב: אנשים הולכים ברחובות, לא מאמינים שיש מישהו שמסוגל אפילו, "ואשימה עיני עליו", לפקוח עין עליהם.

נחמן שי: תודה לך.

נחמן שי: אני ארשה לעצמי להשיב שביטחון לא מתערער כל כך מהר.

נחמן שי: ובמדינת ישראל שכולנו חיים בה, ובעיר הזאת שיקרה לכולנו, ושנינו חיים בה, רבים וטובים מאוד מופקדים על הביטחון ושומרים עלינו.

נחמן שי: אם ננקוט דרך של ביטחון וזהירות, אז אני מבטיח לך שהביטחון האישי יישמר – רק מסר ממני אישי אליך, חבר הכנסת נסים זאב.

נחמן שי: עד כאן בדיאלוג הזה.

נסים זאב: – – –

נחמן שי: אני מאמין בזה באמונה גדולה.

נחמן שי: אני, כמובן, בוטח בקדוש-ברוך-הוא, כמו שאתה יודע.

נחמן שי: אנחנו נעבור עכשיו להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8) (הזכות לנוכחות מלווה בטיפול רפואי), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: אני מעמיד לרשותכם את ההצבעה.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8) (הזכות לנוכחות מלווה בטיפול רפואי), התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נחמן שי: בעד – 13, נגד – אין, אין נמנעים.

נחמן שי: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 8) (הזכות לנוכחות מלווה בטיפול רפואי), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת, חוזרת לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: רבותי וגבירותי, תם סדר-היום.

נחמן שי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ו בחשוון התשע"ה, 19 בנובמבר 2014, בשעה 11:00.

נחמן שי: ישיבה זו נעולה.