ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 178, 2014-11-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ד בחשוון תשע"ה, 17 בנובמבר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום של שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות (תיקון מס' 3), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2860/19 וכלה בהצעת חוק פ/2880/19 – הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – ועדה ציבורית לבחינת הצהרות ההון של חברי הכנסת), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למעונות הסטודנטים), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, גילה גמליאל, רוברט אילטוב, שמעון אוחיון, דוד צור, דב חנין ותמר זנדברג; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – תקופת צינון לנושאי משרה בכירה בשירות הציבור), התשע"ה–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תובענת תושב אזור עימות), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת איילת שקד, דוד צור, זבולון כלפה, אלעזר שטרן, יריב לוין, מירי רגב, רוברט אילטוב ומרדכי יוגב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – זמן המתנה למוביל), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת נחמן שי, איתן כבל, דב חנין, שמעון אוחיון, ניצן הורוביץ, משה מזרחי, מירי רגב ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק שירות אזרחי-ביטחוני (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת עפר שלח, שאול מופז, רונן הופמן ודוד צור; הצעת חוק להכרזה על הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית כהתאחדות בלתי מותרת, התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, רוברט אילטוב, זאב אלקין, גילה גמליאל, יריב לוין, שמעון אוחיון, אברהם מיכאלי, איילת שקד, ניסן סלומינסקי ויוני שטבון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (ליווי נהג חדש צעיר), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת דוד צור, חמד עמאר, בועז טופורובסקי, דב חנין, רונן הופמן, אלכס מילר, רינה פרנקל, מירי רגב, פנינה תמנו-שטה ואיילת שקד; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (רכישה של תכשיר למטרת שיווק או ייבוא מבית-מסחר לתרופות שהוא מפיץ מורשה), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת משה מזרחי, מירי רגב, איתן כבל, שולי מועלם-רפאלי,

ירדנה מלר-הורוביץ: מיכל רוזין, דוד אזולאי ואלעזר שטרן; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק פטור מדמי נסיעה בתחבורה ציבורית למתנדבים לשנת שירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, עמרם מצנע, נחמן שי, מרב מיכאלי, יחיאל חיליק בר, בועז טופורובסקי, תמר זנדברג, נסים זאב, זבולון כלפה, חמד עמאר, איתן כבל, יריב לוין, פנינה תמנו-שטה, מירי רגב, אמנון כהן, משה מזרחי, דב ליפמן וניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לבית-מדרש ולישיבה), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, אריה דרעי, ישראל אייכלר ויצחק כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס למענק כספי בשל הישג בתחרות ספורט), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, גילה גמליאל, יריב לוין, רוברט אילטוב, שמעון אוחיון, דוד צור, יואל רזבוזוב ודב חנין; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת עיקול כספי ערובה שהשתלמו למזכירות בית-המשפט למטרות שחרור ממעצר), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, יריב לוין, אברהם מיכאלי, איציק שמולי, דב חנין, מירי רגב ומרב מיכאלי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – צבירת יחידות של שירותי גלישה באינטרנט באמצעות רט"ן מחוץ לישראל), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, דוד צור, יואל רזבוזוב, גילה גמליאל, ניצן הורוביץ, אברהם מיכאלי, דב חנין, תמר זנדברג ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק פינוי ובינוי (פיצויים) (תיקון – התקשרות של בעל דירה מסרב), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב ובועז טופורובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לעמותות הפועלות להנצחת זכר השואה או למען ניצולי השואה), התשע''ה-2014, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, אלעזר שטרן, יפעת קריב, משה זלמן פייגלין, זבולון כלפה, יעקב מרגי, דב חנין, משה מזרחי, נסים זאב, עליזה לביא ויריב לוין; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – אלמנה המקבלת תרומת זרע אנונימית),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – הגדרת עבודת היועץ הפרלמנטרי כעבודה משפטית), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, זבולון כלפה, דב חנין, אלעזר שטרן, מנחם אליעזר מוזס ועליזה לביא; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו נקרא לשירות מילואים בקריאת פתע), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, יריב לוין, עליזה לביא, רוברט אילטוב, אלעזר שטרן, פנינה תמנו-שטה ויוני שטבון.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל וסוכנות החלל האירופית בדבר שיתוף פעולה בחלל למטרות שלום.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת משה גפני, רות קלדרון וגילה גמליאל בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: נתוני המועצה להשכלה גבוהה על קריסת לימודי מדעי הרוח במוסדות להשכלה גבוהה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי ביום שני, י"ז בחשוון התשע"ה, 10 בנובמבר 2014, לבקשתו של חבר הכנסת אורי מקלב, נמסרה הודעה שלפיה הוא חוזר בו מהצעת חוק המים (תיקון – פיקוח על תעריפי מים), התשע"ג–2013, פ/1048/19.

ירדנה מלר-הורוביץ: בהודעה זו נפלה טעות, וההודעה המתוקנת היא כי הוא חוזר בו מהצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פקיעת כהונה בשל תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל), פ/2696/19.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: אובדן תחושת הביטחון האישי והכלכלי של אזרחי ישראל;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מאחזת את עיניהם של מיליוני אזרחים – קשישים, נכים, עניים, חסרי דיור, חולים, תושבי הפריפריה, המעמד הבינוני והמובטלים – וכל בשורותיה מתבררות כשטרות ללא כיסוי;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון בממשלה מטעם סיעות שונות בבית.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן: אובדן תחושת הביטחון האישי והכלכלי של אזרחי ישראל, מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא בוודאי חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת איתן כבל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי הרשמת הפרלמנטרית, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, האמת היא, חבר הכנסת אריה דרעי, שאני אומר שהדבר הכי ראוי היה שבנסיבות האלה ראש הממשלה ישב פה.

איתן כבל: בסוף, כשאנחנו מדברים על אי-אמון, ראש הממשלה היה צריך להיות כאן מדי יום שני ולהשיב את הכבוד הזה למוסד שקוראים לו מוסד האי-אמון – שדרך אגב, אדוני היושב-ראש, נשחק עד דק, אני מסכים לחלוטין.

איתן כבל: ודרך אגב, גם הערתי היום לחברי לאופוזיציה שראוי שגם בדיון ב-40 חתימות תהיה נוכחות מסיבית שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע, כפי שאתה רואה, לא – – –

אריה מכלוף דרעי: סיעת העבודה שמגישים – – –

איתן כבל: אדוני, חבר הכנסת אריה דרעי, שנותן לי, איך אומרים – נהיה המצליף שלי – אני מתקדם כדי לגעת בעניין ולומר כך: כשאמרתי "ראש הממשלה" – כי בסופו של עניין זה אי-אמון בממשלה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

איתן כבל: זה דבר שצריך להיות מונח כאן לפתחנו.

איתן כבל: ואני אומר את זה כך – – –

טלב אבו עראר: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אנחנו – אדוני היושב-ראש – –

טלב אבו עראר: כולי אוזן.

איתן כבל: – – אם מותר לי לומר – תקועים עם ראש הממשלה נתניהו.

איתן כבל: אנחנו תקועים אתו, ואתו הכול תקוע.

איתן כבל: מדינת ישראל תקועה עם ראש הממשלה זו הקדנציה השלישית, וכשאנחנו בודקים מה נעשה בשנה האחרונה, אדוני היושב-ראש, אנחנו עוסקים בימים אלה בתקציב, ותקציב הוא אחת מגולות הכותרת של כל ממשלה, כי דרכו אתה בוחן את מעשיה ופעולותיה של הממשלה, ואנחנו רואים את עצמנו – הממשלה הזאת איננה מסוגלת להגיע להבנות ולהסכמות בתוכה.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הפגיעה הקשה בתדמיתה של הכנסת מצד אחד, ומצד שני בעבודתנו שלנו – הרי מה אומרת לנו הקואליציה?

איתן כבל: הקואליציה ויושב-ראש הקואליציה אמרו לנו רק לפני כמה ימים: בואו נביא את כל הנושאים לכדי קריאה ראשונה – וישבו אתנו – נגיע להבנות והסכמות, כי אנחנו רוצים לקיים דיון מעמיק בתוך הוועדות השונות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, 31 בדצמבר הולך ומתקרב, ועד לרגע זה לא מתקיים דיון אמיתי בשאלות מרכזיות הנוגעות לחיים שלנו כאן.

איתן כבל: ראש הממשלה משתבלל לגמרי, אין לו כמעט אמירה אמיתית בנושאים החברתיים הכלכליים, ואין דבר שאנחנו לא תקועים בו.

איתן כבל: שלא לדבר על מע"מ אפס – המע"מ אפס הזה תקע לנו את הצורה, תקע את שוק הדיור.

איתן כבל: מה נהיה מהאפס הזה?

איתן כבל: נהיה אפס דיור.

איתן כבל: מה הסיפור הזה של האפס?

איתן כבל: מי האפס בסיפור הזה?

איתן כבל: האם המע"מ אפס, או מי שמטפל בו הוא האפס?

עפו אגבאריה: העם, לא המע"מ.

איתן כבל: חברות וחברים, יש כאן עניין שצריך לעסוק בו ולשים אותו על השולחן.

איתן כבל: ולא דיברנו על שכר המינימום – 23 שקלים, 23 שקלים.

איתן כבל: יקום האדם שיראה לי איך אפשר לחיות מ-23 שקלים לשעה, יקום האדם הזה.

איתן כבל: איך אפשר?

איתן כבל: איך יושב אדם באוצר ועושה את החשבון של ה-1 ועוד 1 ויכול לגרום לכך שמשפחה במצב המינימלי, הבסיסי, עם ילד אחד, יכולה לחיות מ-23 שקלים לשעה?

איתן כבל: ועוד מתמקחים, ואומרים: אולי נעלה את זה ב-2 שקלים.

איתן כבל: 2 שקלים לשעה?

איתן כבל: אז, נכון, כל שקל חשוב, אבל בסופו של עניין מה, מה?

איתן כבל: איזה יחס זה?

איתן כבל: התחושה בציבור היא תחושה כבדה.

איתן כבל: ולזה מתחבר העניין של יוקר המחיה.

איתן כבל: מה זה יוקר מחיה?

איתן כבל: בסופו של עניין זה הכול מתחבר לכדי תהליך שלם שבו אנשים מרגישים שהם תקועים, אינם מסוגלים לחיות באופן שלא מדיר את שנתם.

איתן כבל: היום לגדל משפחה, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך את זה, ואינני בוכה על עצמי אפילו לא לרגע אחד, ברוך השם, אבל כשאתה מסתכל על מה שמשפחה צריכה במינימום, וכשאתה מסתכל על מה משפחה – בתי-ספר, אלוהים, מישהו ראה פה, יש פה הרבה חבר'ה צעירים שיש להם ילדים שעדיין לומדים בבתי-ספר.

איתן כבל: ואם הילדים שלך מחולקים – בתיכון, ביסודי ובגן, זו משכורת, זו משכורת.

איתן כבל: ואנחנו מדברים על כך שאנחנו חיים במדינה שיש בה חוק חינוך חובה חינם.

איתן כבל: איזה חינם?

איתן כבל: זה בדיוק כמו המע"מ אפס.

איתן כבל: זה חיבור שלם בין מע"מ אפס לחוק חינוך חינם.

איתן כבל: זה בדיוק אותו דבר.

איתן כבל: אנחנו חיים כאן בתוך שקר אחד גדול.

איתן כבל: וחבר הכנסת אקוניס, סגן השר, רק כשנדמה שיש איזו אמירה כלכלית משמעותית – אנחנו שומעים צפצופים מאיראן.

איתן כבל: באוזניים יש לנו צלצולים בפרסית.

איתן כבל: אנחנו מתחילים לשמוע את הפרסים באוזניים.

איתן כבל: יש קצת עניינים שגורמים לציבור, ככה, להרגיש שצריך לעשות מעשה; יש אמירות להעלות את רף הענישה, לעשות את זה.

איתן כבל: ובאמת אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע שביטחונה של מדינת ישראל וביטחונם של אזרחי מדינת ישראל עבורי הם הערך העליון ביותר.

איתן כבל: חיי אדם באשר הם.

איתן כבל: ואני אומר את זה כיהודי, כישראלי.

איתן כבל: אינני מתבייש לומר זאת, ואני אומר זאת קבל עם ועולם.

איתן כבל: אבל אי-אפשר שכל עניין שזז כאן, ישר לקחת את זה – להסיט לביטחון, כיוון שזו הבטן הרכה של אזרחי מדינת ישראל והכי קל להקפיץ את הבטן בעניינים שכאלה.

איתן כבל: והחוכמה בימים האלה היא להרגיע את המצב.

איתן כבל: שלא נדבר על כך, אדוני סגן השר אקוניס – מר ביטחון.

איתן כבל: מר ביטחון.

איתן כבל: יש מישהו שיש לו קילומטרז' של ביטחון, לפחות בדיבור, כמו של נתניהו?

איתן כבל: ובכלל, עכשיו התפרסמה תמונתו ככה בכל מקום, שזה סבבה, אין לי בעיה עם זה, אבל מה עם הביטחון, חבר הכנסת פרוש?

איתן כבל: אתה יושב בוועדת החוץ והביטחון, אתה מקשיב, מה עם הביטחון?

מאיר פרוש: אדוני – – –

איתן כבל: מי, מי יושב – – –

מאיר פרוש: – – –

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אנחנו לא מגלים הכול.

איתן כבל: אבל אנחנו מדברים באמת עכשיו בצורה רצינית.

איתן כבל: מר ביטחון לא נותן ביטחון.

איתן כבל: אין ביטחון במדינת ישראל כשמר ביטחון מנהל את ביטחונה של מדינת ישראל.

איתן כבל: אין.

איתן כבל: ואינני רוצה בכלל לעסוק עכשיו בשאלות של השלום, זה לא נושא הדיון.

איתן כבל: בשורה התחתונה, אדוני היושב-ראש, כשיותר מרבע מהישראלים באמת משתכרים 23 שקלים לשעה, בסוף בסוף, עוד לפני השאלות הגדולות, אנחנו עוסקים כאן בחיים שלנו, פה בתוכנו, לפני שמתחילים להתעסק בחוץ.

איתן כבל: ובאמת, אני משתדל לא לדבר קלישאות על חוסן פנימי וכוח פנימי.

איתן כבל: אני לא יכול להכיל את זה.

איתן כבל: אני מכיר לא מעט משפחות כאלה, ואדוני בטח מכיר, משפחות שלא חיות ברעב במובן שאנחנו מכירים רעב, חרפת רעב.

איתן כבל: אבל המושגים השתנו.

איתן כבל: כשהגדירו, חבר כנסת משה מזרחי, מהי חרפת רעב לפני 30 שנה, זו לא חרפת רעב שעליה אנחנו מדברים בימים אלה, כי היום הכול השתנה: זה אדם שאין לו מחשב, אין מילוי אותם צרכים בסיסיים כדי לחיות במאה ה-21, לו ולבני ביתו.

איתן כבל: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך את זה כאן:

איתן כבל: ובעת ההיא אין מלך בישראל – שאף אחד לא יתבלבל, לא שחשבתי שנתניהו הוא מלך, הוא רק מלך בעיני עצמו – אבל בימים ההם אין מלך בישראל.

משה מזרחי: גם נשאר תקוע עם הדף של ה"TIME" – – –

איתן כבל: יכול להיות, יכול להיות – – –

משה מזרחי: ביבי – – –

איתן כבל: כן, שכחתי מזה.

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה לא רק איש הישר בעיניו יעשה, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו במקום שבו אנחנו מפרקים את עצמנו ולא נדע לאן נגיע.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל שהציג הצעת אי-אמון מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני עובר להצעת האי-אמון הבאה: כישלון הממשלה בתחום הכלכלי, המדיני והביטחוני; יהדות התורה ומרצ.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אורי מקלב, וינמק את ההצעה חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו הגשנו הצעת אי-אמון כאשר אנחנו מבקשים למקד את ההצעה בעובדה שלממשלה יש כישלונות בתחום הכלכלי, המדיני והביטחוני.

מאיר פרוש: אני חושב שזה יהיה מיותר, אבל בכל אופן צריך לומר: את כותרת הכישלון הכלכלי אפשר לראות בעצם העובדה שלראשונה מ-2009 יש בישראל צמיחה שלילית.

מאיר פרוש: כל מה שבמהלך השנים האחרונות – ישראל ניסתה להתגאות בהישגים הכלכליים, וראש הממשלה בעיקר היה זה שנתן את הטון על ההישגים הכלכליים שיש למדינת ישראל.

מאיר פרוש: והנה, למרות כל המאמצים ולמרות כל הפעולות, בישראל יש צמיחה שלילית.

מאיר פרוש: אז יש צמיחה שלילית, אבל מה זה אומר לאזרח?

מאיר פרוש: ולא כל אחד יודע לקשר בין הצמיחה השלילית לבין מה שזה אמור לעשות לאזרחים ולמשפחות.

מאיר פרוש: אז אנחנו יודעים שיותר מ-800,000 ילדים רעבים היום ללחם.

מאיר פרוש: מדינה שבה האוכלוסייה קרובה ל-7 מיליון אבל 800,000 ילדים רעבים ללחם – דבר כזה, לא רק שהוא לא השתפר מאז הוקמה הממשלה הזו, והיא הוקמה לפני שנה ותשעה חודשים, אלא הבעיה הזו מעמיקה ומעמיקה, ויותר ויותר ילדים רעבים היום ללחם.

מאיר פרוש: והבדיחה הגדולה, שהוביל אותה שר האוצר, והוא הוביל אותנו אולי לעברי פי פחת, זו העובדה שראש הממשלה מאפשר לשר האוצר להוביל תוכנית גרנדיוזית של מע"מ אפס, שכל המומחים, המומחים הכלכליים במדינת ישראל, אלה מתוך משרד האוצר וגם הכלכלנים מבחוץ, אומרים שהתוכנית הזו יכולה להיות אסון לכלכלה הישראלית, וראש הממשלה במחי יד נותן הסכמה לתוכנית גרנדיוזית כזו שבאמת מובילה את נושא הדיור לעברי פי פחת.

מאיר פרוש: אז האם צריך לדבר ולהוסיף עוד מילה אחת על הכישלון הכלכלי של הממשלה הזו?

מאיר פרוש: ובתחום המדיני, זה לא סוד: כל אחד שמתעמק ומנסה לדעת, יודע – אם כי הדברים האלו הם לא לטעמי, אבל כל אחד יודע – שהממשלה הזו, הקואליציה הזו, שמורכבת מכל גוני הקשת מלבד החרדים, ואולי גם הערבים, הממשלה הזו הסכימה לרעיון של שתי מדינות, ישראל ופלסטין.

מאיר פרוש: וכאשר אני אומר "ישראל הסכימה", זה לא רק שהיא הסכימה, אלא במהלך כהונתה של הקדנציה הנוכחית, מי שהובילה את המשא-ומתן הייתה השרה לבני, היא עמדה בראש צוות המשא-ומתן, ואנחנו יודעים שהתקיים משא-ומתן מעמיק, שישראל אולי מעולם לא הייתה במצב של משא-ומתן כזה בינה לבין הפלסטינים.

מאיר פרוש: אף שאנחנו לא היינו בתוך חדר השיחות בין ישראל לפלסטינים אנחנו יודעים – ואיך אנחנו יודעים?

מאיר פרוש: אנחנו יודעים מכיוון שהעובדה שארצות-הברית לא יצאה באצבע מאשימה כלפי ישראל שהיא לא ויתרה מספיק, לטעמה של ארצות-הברית, בחדר המשא-ומתן, אלא אדרבה – אנחנו מבינים שישראל, שראש הממשלה שלה הוא בנימין נתניהו, שהוא כביכול ממחנה הימין, נתן את האפשרות לנציגי ישראל לעשות את מקסימום הוויתורים שאי-פעם ישראל עשתה כלפי הפלסטינים – ואמרתי, שוב: לא לטעמי – עד שהמשא-ומתן התפזר ואין המשך למשא-ומתן הזה.

מאיר פרוש: אבל אחרי שזה קרה – וזה קרה כמו שאמרתי, שהיו ויתורים כל כך מפליגים שמעולם ישראל לא העזה לוותר – אחרי הוויתורים האלה, איך ישראל נראית היום בעולם?

מאיר פרוש: אם פעם היא הייתה מבודדת, אחרי הוויתורים האלה היא עוד יותר מבודדת.

מאיר פרוש: ואני שואל את עצמי ואני שואל את החברים: למה ישראל כל כך מבודדת אחרי שהיא עשתה את כל הוויתורים שאין ישראלי שאי-פעם, מטעם מדינת ישראל, הסכים להם?

מאיר פרוש: דווקא בתקופתו של נתניהו, כאשר הבית היהודי נמצא בתוך הממשלה הזו, דווקא בתקופה הזו ישראל כל כך מבודדת.

מאיר פרוש: איך ראש הממשלה לא מינף את העובדה שמטעמו היו כל כך הרבה ויתורים לטובת הפלסטינים והוא נשאר עדיין מבודד?

מאיר פרוש: וגם ביטחונית, אני חושב שלא הייתה – אני לא זוכר, על כל פנים – מלחמה שהייתה כל כך מוצדקת, שהעם נתן את הגיבוי לממשלה: אדרבה, תילחמו, תעשו את כל מה שאתם יכולים כדי לנצח את ה"חמאס", ואיך זה נראה, שהדבר הזה נמשך יותר מ-50 יום?

מאיר פרוש: בלי להיכנס לפרטים למה זה נמשך ואיך זה נמשך, אבל בסופו של דבר ישראל גם בתחום הביטחוני נכשלה.

מאיר פרוש: אילו אני הייתי נתניהו, הייתי מתבודד עם עצמי והייתי חושב למה זה קורה לי.

מאיר פרוש: למה בתחום הכלכלי, שאני נחשב בו למומחה, אנחנו נראים במצב הזה; למה בתחום המדיני, שכשהייתי צעיר הצלחתי בו, באומות המאוחדות, הייתי מוכשר, הייתי סגן שר החוץ של שמיר והצלחתי בתחום הזה, ושוב אני נכשל; ולמה בנושא הביטחוני, שהוא כל כך התגאה במהלך המלחמה שלא הייתה מלחמה שכל כך הרבה ישב הקבינט ודן, וגם במקרה הזה בסופו של דבר גוברות הדעות שה"חמאס" יצא מרוצה.

מאיר פרוש: אני חושב שממשלה כזאת, שבתחום הביטחוני, בתחום המדיני וגם בתחום הכלכלי – ואני אומר פה מילה; יש כאלה שיגידו: הנה, הניחו לפניכם את ספר התקציב, ואנחנו צריכים לדון עליו, צריכים להצביע עליו.

מאיר פרוש: האם הכנסת לא יוצאת מבוזה כאשר מניחים בפניה חמש שעות לפני דיון את ספרי התקציב, בהיקף כל כך גדול, כל כך אדיר, ומבקשים מחברי הכנסת להצביע?

מאיר פרוש: האם חברי הכנסת לא יוצאים מבוזים?

דוד רותם: – – –

מאיר פרוש: האם המוסד הזה, הכנסת, לא יוצא מבוזה כאשר מביאים לפה בכלל הצעת תקציב, ואין אפשרות להעמיק ולעיין בספרי התקציב?

מאיר פרוש: הרי הכנסת יוצאת מבוזה כאשר מניחים בפניה ספר תקציב ומבקשים מאתנו: אנא, תבואו, תשתתפו בדיון ותצביעו.

מאיר פרוש: על מה אנחנו מצביעים, על מה?

מאיר פרוש: שמ-800,000 ילדים רעבים יהיו 900,000 ילדים רעבים?

מאיר פרוש: איזו בשורה חברתית התקציב הזה מביא?

מאיר פרוש: איזו בשורה?

מאיר פרוש: איך הממשלה הזו הולכת להתנהל?

מאיר פרוש: גם בתחום הביטחוני יש בעיות קשות שלא פתרו אותן עם ספר התקציב הזה שמונח פה.

מאיר פרוש: כל ההתנהלות הזו נידונה לכישלון.

מאיר פרוש: הכישלון הוא בכל התחומים.

מאיר פרוש: ולא דיברתי על הנושאים החברתיים, ולא דיברתי על הנושאים שהם העיקר של היהדות, ועל עצם העובדה שאנחנו נמצאים כאן בארץ-ישראל מכוח זה שהקדוש-ברוך-הוא נתן לנו את הארץ ואיך הממשלה הזו מתנהלת בתחומי הדת; איך היא מתנהלת בתחומי הדת, ואיך היא רוצה שהיהודי ייראה פה בארץ, ומה זה בעיניה יהודי, ומה זה נקרא גיור, ואיזה גיור רוצים לאפשר כאן במדינה.

מאיר פרוש: אפשר לחשוב שאם מישהו יקנה מקרר של "אמקור" הוא ייחשב יהודי, מכיוון שהוא קנה תוצרת ישראלית, ואם החולצות שלו יהיו תוצרת כחול-לבן הוא יהודי.

מאיר פרוש: אולי זה יהיה המודל של מיהו יהודי.

מאיר פרוש: לכן, בשם חברי, אני מבקש להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

דוד רותם: בשם מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הממשלה מאחזת את עיניהם של מיליוני אזרחים – קשישים, נכים, עניים, חסרי דיור, חולים, תושבי הפריפריה, מעמד הביניים והמובטלים – וכל בשורותיה מתבררות כשטרות ללא כיסוי, מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם ינמק את הצעת האי-אמון.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת איתן כבל, שהמוסד הזה של הגשות אי-אמון קצת – קצת בלשון המעטה – ירד ערכו.

אריה מכלוף דרעי: נכון, אולי גם אנחנו אשמים כי מגישים כל שבוע.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני חושב שאין לנו ברירה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: מה נשאר לנו חוץ מזכות הזעקה?

אריה מכלוף דרעי: אבל ההתייחסות של הממשלה, של השרים, של חברי הכנסת, היא באמת מבזה, כי בכל זאת מדובר כאן בדברים הכי כואבים לאזרחים שאנחנו משמיעים את הזעקה שלהם, וההתייחסות כאן היא כמעט אפאתית או אפסית לגמרי.

אריה מכלוף דרעי: חבל.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו הגשנו, סיעת ש"ס, אי-אמון על הנושאים החברתיים-הכלכליים, על תקציב המדינה, על המדיניות החברתית או מדיניות הרווחה שעומדת להתחסל, או שהתחסלה כבר, במדינת ישראל, לצערנו הרב.

אריה מכלוף דרעי: ואני רוצה לפנות באמת לראש הממשלה, לשר האוצר, לשר הכלכלה, שהם עסוקים כעת.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו שומעים בתקשורת שיש משבר; משבר על תקציב המדינה, משבר בחוקים.

אריה מכלוף דרעי: וכשמתבוננים קצת בפרטים אנחנו שומעים על מה המשבר: סיעת הליכוד או הקואליציה עומדת על כך שבוויכוח איך לנסח את החוק של קק"ל, האם להעביר מיליארד או לרשום 65% מהכספים לתקציב המדינה, או איזו רפורמה – כל דבר הוא רפורמה היום – בחוק החברות הממשלתיות, כן נפריט אותן, כן להפריט חלק בבורסה, כשהמשמעות של זה – אנחנו יודעים מה המשמעות של מי שמתנגד ומי שבעד.

אריה מכלוף דרעי: וגם תיירות מרפא או שירותי רפואה פרטיים.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אומר את זה בציניות, הכול דברים חשובים, ואני בטוח שיושב-ראש הכנסת צודק בעמדה שלו.

אריה מכלוף דרעי: אלה נושאים שהכנסת צריכה לתת את דעתה ולדון בהם בוועדות הרלוונטיות.

אריה מכלוף דרעי: יש ועדת הרווחה ויש ועדת הכלכלה, אני מסכים.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני שואל, אדוני היושב-ראש, אלה הנושאים שמצאה לה הממשלה לריב בהם?

אריה מכלוף דרעי: זה מה שמפריד בין השותפות בקואליציה?

אריה מכלוף דרעי: ועם כל הכבוד, גם חוק הלאום או מינוי שר נוסף למפלגת התנועה, במקום עמיר פרץ שהתפטר – על זה עכשיו כל הקואליציה במשבר גדול, מאיימים ללכת לבחירות?

אריה מכלוף דרעי: אני מאוד בעד שילכו לבחירות, אבל שנתיים, שנה ותשעה חודשים, הם לקחו למעלה מ-4 מיליארד שקל מהשכבות החלשות, מהעניים.

אריה מכלוף דרעי: הורידו עוד 100,000 ילדים מתחת לקו העוני; כבר למעלה מ-800,000 ילדים.

אריה מכלוף דרעי: 35% מילדי ישראל מתחת לקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: דרדרו – ועוד מעט אני אפרט – כמעט בכל נושא שאנחנו מדברים עליו, המצב רק הידרדר.

אריה מכלוף דרעי: מי מדבר עכשיו על מחירי הדיור?

אריה מכלוף דרעי: מי מדבר עכשיו על יוקר המחיה?

אריה מכלוף דרעי: מי מדבר על מיטות בבתי-החולים?

אריה מכלוף דרעי: על התורים הארוכים?

אריה מכלוף דרעי: מי מדבר על התרופות?

אריה מכלוף דרעי: מי מדבר על כל הדברים האחרים?

אריה מכלוף דרעי: ותראו על מה הממשלה, על מה הקואליציה האטומה הזאת, בחוסר רגישותה, על מה הם עושים משבר.

אריה מכלוף דרעי: במקום לעשות משבר אמיתי, כששר האוצר מדבר על תקציב חברתי, לבוא ולזעוק, להשמיע את הזעקה של העניים, של המעמד החלש, של מעמד הביניים החלש, במקום זה על מה הם רבים?

אריה מכלוף דרעי: מאז התחלנו לדבר על מע"מ אפס ועד עכשיו, מחירי הדירות עלו בעוד איזה 20%.

אריה מכלוף דרעי: כל ההנחה של המע"מ, של ה-16%, שגם היא בהרבה מגבלות – –

איתן כבל: הלכו לעזאזל.

אריה מכלוף דרעי: – – כבר הלכה לעזאזל; כל ההנחה הזאת הלכה, נגמרה.

אריה מכלוף דרעי: מי מרוויח מזה?

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע, מה זה משנה.

אריה מכלוף דרעי: אבל זה קורה כשעושים את זה, תסלח לי, בחוסר מקצועיות, בפופוליזם זול, לתפוס כותרת "פתרתי את בעיית הדיור".

אריה מכלוף דרעי: אני לא בא בטענה רק לשר האוצר; הכי קל זה להתנפל עליו.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לראש הממשלה ולשרי הממשלה ולראשי הקואליציה: איפה הייתם כשקול זעקת העניים זעק מן האדמה הזו "אין לנו מה לאכול"?

אריה מכלוף דרעי: איפה הייתם כשסגרו מפעלים, כש-40,000 עסקים קטנים או נסגרו או בסכנת סגירה?

אריה מכלוף דרעי: מה עם מפעל המגבות בערד?

אריה מכלוף דרעי: מישהו זוכר את 250 העובדים שם?

אריה מכלוף דרעי: מישהו בכלל מתייחס לכל הבעיה הזו?

אריה מכלוף דרעי: ועוד ועוד שורה שלמה של דברים.

אריה מכלוף דרעי: תמשיכו לריב, תמשיכו לריב.

אריה מכלוף דרעי: הבטחתם לטפל ביוקר המחיה, שגבוה ב-30% מבשאר העולם המערבי, תמשיכו לריב.

אריה מכלוף דרעי: למה צריך להיות כל כך יקר לקנות כאן גבינה, קוטג', בשר ושאר מוצרי יסוד?

אריה מכלוף דרעי: אדוני ראש הממשלה, שר האוצר, שר הכלכלה, איך יש לכם את האומץ לקום בבוקר ולהסתכל לאימהות המסכנות בעיניים, בידיעה שלא עשיתם כלום?

אריה מכלוף דרעי: ואתם תמשיכו לריב על עוד שר או על עוד איזשהו מאחז בחברה ממשלתית או מי ישלוט בקק"ל או מי יביא את הכותרת הפופוליסטית הזאת של מע"מ אפס, שזה, דרך אגב, למעלה מ-2 מיליארד שקל.

אריה מכלוף דרעי: כמה משפחות אפשר היה לפרנס בזה, כמה אפשר היה להוריד את יוקר המחיה; במקום זה היינו מורידים את המע"מ על מוצרי היסוד, והיינו יודעים לכל הפחות שמוצרי היסוד, הורדנו את מחיריהם ב-20%, 25%, יש לאנשים מה לאכול.

אריה מכלוף דרעי: שר הכלכלה נפתלי בנט דיבר על כך שלממשלה שמניחה בטונדות בירושלים אין זכות קיום.

אריה מכלוף דרעי: ואני אומר, שממשלה שלא מסוגלת לדאוג לאוכל לאזרחיה, שלא מסוגלת להקל ולו במעט על ילדיה, שתהיה לכולם אפשרות לקנות אוכל, ממשלה כזו שמניחה בטונדות לתושביה בדרך למכולת ולשוק, לממשלה כזאת אין זכות קיום.

אריה מכלוף דרעי: אבל על זה לא עושים משבר; על זה אנחנו צריכים לעמוד כאן ולזעוק, ותהיה כאן עוד הצבעת אי-אמון וכל הדברים ילכו לפרוטוקול, וימשיכו בממשלה לריב על הדברים שחשובים להם, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: האם יש איזה נושא חברתי – אני שואל את הממשלה; השר אהרונוביץ מייצג כאן את הממשלה, לא הוא אחראי על זה, אבל הוא חלק מהאחריות הקולקטיבית – האם יש איזה נושא חברתי, כלשהו, שכן טיפלתם בו, חוץ מלדבר ולעשות מסיבות עיתונאים?

אריה מכלוף דרעי: האם נושא התעסוקה השתפר?

אריה מכלוף דרעי: האם יצרתם מקומות עבודה בפריפריה?

אריה מכלוף דרעי: מפעל המגבות בערד, שזה תקציב של כמה מיליוני שקלים בשנה – והבעלים מוכן, עד היום הוא ספג את ההפסדים – במספר מיליונים בודדים אפשר היה להמשיך את עבודת המפעל הזה, וגם את זה לא הצלחתם להושיע.

אריה מכלוף דרעי: האמת, כך זה נראה מבחוץ, לא אכפת לכם.

אריה מכלוף דרעי: לא אכפת לכם המפעל בערד; לא אכפת לכם שקשישים לא מצליחים לחיות בכבוד; לא אכפת לכם שהקשישים לא קונים תרופות מפני שהם לא יכולים להשתתף בהשתתפות העצמית; לא אכפת לכם הפערים שהולכים וגדלים בחינוך בין המרכז לפריפריה.

אריה מכלוף דרעי: אולי יש פתרון: בתי-ספר מקצועיים לפחחים וחשמלאים; לא שאני מזלזל בהם, חלילה, אבל זה הפתרון, הכי קל להגיד אותו.

אריה מכלוף דרעי: הממשלה הזאת אטומה לכל הקולות מהשטח שצועקים: די, אנחנו לא יכולים יותר, אנחנו רוצים להתפרנס בכבוד, אנחנו רוצים לקנות אוכל לילדים שלנו בלי לפשוט רגל, אנחנו רוצים, רחמנא ליצלן, לחלום על רכישת דירה אם נעבוד קשה, והכי אנחנו רוצים להרגיש שלממשלה אכפת מאתנו.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, לא שאני נהנה מזה, אבל אני אומר:

אריה מכלוף דרעי: מי יבוא ויזעק ויבקש מחילה ולו במעט מהמפלגות?

אריה מכלוף דרעי: אדוני סגן השר, אולי אתה בדבריך כאן תתקן קצת את העוול: 30 שנה ויותר שאנחנו, המפלגות החרדיות, הדביקו לנו את הסטיגמה הזאת של סחטנות, של מי שכל הזמן משתמשים באיומים כמיעוט וכופים את רצוננו על שלטון הרוב.

אריה מכלוף דרעי: כמה מאמרים נכתבו על זה, כמה קיתונות של ביזיונות.

אריה מכלוף דרעי: היינו צריכים להתגונן כל הזמן ולהגיד: אנחנו מייצגים את הציבור שלנו, זה לגיטימי.

אריה מכלוף דרעי: תראו מה קרה בשנה וחצי – תאמינו לי, אני אומר את זה לא בציניות – מה שהם שכחו, אנחנו לא למדנו.

אריה מכלוף דרעי: תראו מה זה, כל שבוע איום אחר.

אריה מכלוף דרעי: תראו את הסחטנות, תראו את הסחר-מכר: בשבוע שעבר ישראל ביתנו מצביעה בעד מע"מ אפס, למה?

אריה מכלוף דרעי: שר החוץ ליברמן ושר האוצר לפיד סגרו את העניין של תיירות מרפא.

אריה מכלוף דרעי: היום ישראל ביתנו עיכבה, ואני שואל: מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: כנראה הסיכום של תיירות מרפא לא היה מספיק, או איזה בית-חולים באיזה עיר אחרת.

אריה מכלוף דרעי: תראו מה שהולך כאן – וזה לגיטימי, אני לא אומר שלא – אבל לבוא ולהגיד לחרדים: אתם קבוצת המיעוט, 18 מנדטים או יותר, אסור לכם לדבר בשם הציבור שלכם, זה נקרא סחטנות; אבל כששר האוצר מנסה לכוף את דעתו, דעת מיעוט, נגד כל הגורמים המקצועיים בנושא מע"מ אפס, זה לא סחטנות.

אריה מכלוף דרעי: כל יום לאיים על הממשלה להפיל אותה זה לא סחטנות, זה לגיטימי, זה דאגה למעמד הביניים.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, קצת הגינות.

אריה מכלוף דרעי: אתם מקפחים את החרדים, אתם מקפחים את השכבות החלשות, אבל לכל הפחות טול קורה מבין עיניך לפני שאתה מאשים מגזרים שלמים שמנסים לדאוג בסך הכול לאוכל ולחלב וביצים לילדים שלהם.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה דרעי – הצעת אי-אמון מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: על שלוש הצעות האי-אמון ישיב סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יש הצעת אי-אמון נוספת שעליה ישיב השר לביטחון פנים חבר הכנסת אהרונוביץ.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני, אתה יודע – אמרתי את זה פה פעמים רבות – שאני תלמידו של מנחם בגין, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: וביושרו המפורסם, אדוני, כאשר היו בעיות קשות בקואליציה שלו הוא אמר את האמת שעליה אני אחזור עכשיו: יש קלקולים בקואליציה, ואנחנו נתגבר עליהם.

אופיר אקוניס: וזאת האמת.

אופיר אקוניס: לעלות לפה עכשיו – – –

ג'מאל זחאלקה: אולי הם התכוונו עליך, קלקולים?

אופיר אקוניס: אמרתי שהמשפט הזה רלוונטי גם לימינו אלה.

אופיר אקוניס: זאת האמת.

אופיר אקוניס: גם כשאני אומר דברים שאתה אמור להסכים אתם אתה מפריע.

אופיר אקוניס: לפחות תיהנה מהזמן הנדיר שבו אתה אמור – – –

ג'מאל זחאלקה: עם החלק הראשון אני מסכים, עם החלק השני – – –

אופיר אקוניס: אם החלק הראשון לא היה – אם החלק הראשון לא נכון, השני לא יהיה.

ג'מאל זחאלקה: החלק הראשון – – – קלקולים, אז בחלק השני אני מטיל ספק.

אופיר אקוניס: אבל, חבר הכנסת זחאלקה – –

ג'מאל זחאלקה: החלק הראשון בסימן קריאה, החלק השני בסימן שאלה.

אופיר אקוניס: – – למרות הקלקולים הללו, שכפי שאמרתי גם אנחנו נתגבר עליהם, כך אני מקווה, אדוני היושב-ראש, כך אני מקווה – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

אופיר אקוניס: – – הייתי מציע לאופוזיציה לא למהר ולתפור חליפות.

איתן כבל: – – –

אופיר אקוניס: הרי, חבר הכנסת כבל, בסופו של דבר, בסופו של דבר מה שיעמוד למבחן הציבור הוא העמדות שלכם, העמדות של המפלגות, כאשר יבואו – יגיע היום הזה, בוודאי, אדוני היושב-ראש, במוקדם – – –

מסעוד גנאים: חשבתי המעשים.

אופיר אקוניס: העמדות משקפות מעשים בשלל נושאים.

אופיר אקוניס: למשל, אדוני היושב-ראש, בנושא ירושלים, בנושא הוויתורים, פרטנרים וירטואליים, אבו מאזן מעודד הטרור ומתסיס ההסתות, העמדות בעניינים הכלכליים-חברתיים ובעניין המסתננים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, עם כל הבעיות והקשיים – – –

עפו אגבאריה: – – –

אופיר אקוניס: – – – עם כל הבעיות והקשיים בתוך הקואליציה הזאת – –

עפו אגבאריה: המרגיע הלאומי.

אופיר אקוניס: – – היא עדיפה לאין שיעור מן האלטרנטיבה שמציעה האופוזיציה בימים אלה.

אופיר אקוניס: דוגמה, אדוני היושב-ראש – בקשב רב הקשבתי לדבריו של חבר הכנסת איתן כבל, והוא לגלג – כהרגלם, אגב.

אופיר אקוניס: יש להם מין תכונה, תמיד מלגלגים, תמיד ככה מבטלים עמדות של אחרים.

אופיר אקוניס: כמובן, כל עוד זה העמדות שלהם זה בסדר; אם זה עמדות של אחרים – לגלוג ובוז.

אופיר אקוניס: אגב, זאת הסיבה שעד היום, חבר הכנסת דרעי, ציבורים שלמים בעמנו אינם מוכנים להצביע למפלגת העבודה, זאת בדיוק הסיבה.

אופיר אקוניס: והוא דיבר בלעג על ראש הממשלה ועל תפיסות הביטחון שלו ושלנו.

אופיר אקוניס: מפלגת העבודה מעזה לדבר על ביטחון.

אופיר אקוניס: הרי לא כדאי, חבר הכנסת כבל, לא כדאי לך שנזכיר לציבור מה קורה כאן תמיד זמן קצר אחרי שאתם מקבלים את הגה השלטון; זה אומנם נדיר בשנים האחרונות, אבל זה קרה, ואנחנו יודעים בדיוק מה קורה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שהציבור ממש לא רוצה לחזור אל המראות הללו ואל המציאות הזאת, שהיא קשה מאוד.

אופיר אקוניס: הייתה קשה, וברוך השם אנחנו לא שם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרוש, שיצא, ובכל זאת אני אענה לו, כי גם לו היו, אדוני היושב-ראש, טענות בנושא המדיני-ביטחוני.

אופיר אקוניס: הממשלה עומדת על האינטרסים הביטחוניים של ישראל בכל הגזרות.

אופיר אקוניס: יש מאבק בחודש האחרון, בעיקר בירושלים, מאורגן וממומן על-ידי הרשות הפלסטינית ומדינות אחרות, ואנחנו מטפלים בו בנחישות וביסודיות.

אופיר אקוניס: אני גם שמח לראות, אדוני היושב-ראש, שקיבלת שיחה מרגשת מחברנו יהודה גליק, ואני גם רואה שהוא משתפר מיום ליום, ואנחנו שמחים.

אופיר אקוניס: אנחנו לא ניתן שמראות מסוג זה יחזרו בירושלים.

אופיר אקוניס: מטפלים בו בנחישות וביסודיות.

אופיר אקוניס: מעמידים אתגר, מטפלים בזה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דרעי, אתה דיברת על כמה דברים, ובעיית הדיור הייתה אחת מהם.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך, משום שאתה אולי חושב שיש בה – יכול להיות, אני לא רוצה לדבר בשם כולם בקואליציה הזאת – יכול להיות שאתה חושב שאנחנו לא שומעים את הקולות.

אופיר אקוניס: שומעים את הקולות.

אופיר אקוניס: אין מפגש עם צעירים בישראל שלא שומעים בו את התלונה על יוקר – בעיקר הדיור, בעיקר על מחירי הנדל"ן המאמירים.

אופיר אקוניס: ואני אומר לך, ודאי בעניין הזה תוכל לקבל תשובה יותר יסודית משר הבינוי והשיכון אריאל, אבל ודאי שמטפלים בזה.

אופיר אקוניס: אין פתרונות קסם, וגם צריך לומר ביושר לציבור, לצעירי ישראל: מודעים לבעיה.

אופיר אקוניס: מודעים, היא כואבת לכולם.

אופיר אקוניס: אבל כל עוד סביבת הריבית תישאר אפסית, סביבתה של ריבית הפריים של בנק ישראל, שאין לאיש בבית הזה, אפילו לא לך, אדוני היושב-ראש, היושב בראשו של הבית הזה, היכולת בכלל – לדבר אולי כן, לעשות ודאי שלא – אנחנו מברכים על עצמאותו של בנק ישראל – אבל צריך לומר את זה ביושר: כל עוד הריבית הזאת תהיה אפסית, קשה מאוד יהיה, חבר הכנסת דרעי, לראות ירידת מחירים, ואני לא ארחיב בעניין הזה, כי אני מכבד את עצמאות הבנק המרכזי.

אופיר אקוניס: אבל אתה סיימת בדבר שאני חייב להתייחס אליו, ואתה גם ביקשת שאני אתייחס אליו.

אופיר אקוניס: בעניין הזה, אדוני, אני אדבר בשם מפלגתי, ופחות בשם הממשלה כולה.

אופיר אקוניס: המפלגה שממנה אני בא, הליכוד, מעולם, בשום גלגול של התנועה – זוהי תנועה, זוהי לא רק מפלגה – מעולם לא השתמשה בציבור החרדי כקרדום פוליטי לחפור בו.

אופיר אקוניס: מעולם לא, מימי תחילתה של התנועה.

אופיר אקוניס: אנחנו ביקשנו אי-פעם קולות בשם השנאה?

אופיר אקוניס: שנאה, לצערי, קיימת בחלק מהמפלגות, גם בחלק ממפלגות הקואליציה.

אופיר אקוניס: הרדיפה של הציבור החרדי – אתה יודע שאין הדבר כך, לא היה, לא הווה ולא יהיה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, יש לנו יחס של כבוד לציבור החרדי.

אופיר אקוניס: זה לא אומר, חבר הכנסת דרעי, שאין כרגע וגם לא יהיו בעתיד חילוקי דעות, אבל לעולם לא נעשה את המעשה הזה שבו אומרים: הכה בחרדי כדי לקבל קולות בקלפיות.

אופיר אקוניס: זו לא תפיסתנו, לא הייתה ולא תהיה.

אופיר אקוניס: אבל אני חייב לשאול אותך שאלה לסיום.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דרעי, שאלת אותי שאלה, אתגרת אותי, ואני אשמח אם תענה – כאשר אני ארד, או אם תרצה שכל הציבור ישמע.

אופיר אקוניס: הרי נודע לנו, אדוני היושב-ראש, שבימים האחרונים גם אתה וגם אגודת ישראל קיבלתם פנייה ממפלגה מסוימת להשתתף בממשלה חלופית, כן – מעניינת מאוד – מהי תשובתך ותשובת המפלגה האחות, אגודת ישראל, על הפנייה הזאת.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אני אבקש לדחות – עם כל הכבוד שיש אליך ולסיעתך ולשאר הסיעות – את הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: אני אשמח לתשובתך.

איתן כבל: – – –

אופיר אקוניס: אני אשמח לתשובתך.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להשיב?

אופיר אקוניס: אני אשמח.

יולי יואל אדלשטיין: לא, כאן אני עדיין מחלק זכות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שאת החוקים לוועדות המתאימות אני לא מצליח עדיין לחלק, לפחות את זכות הדיבור תשאיר לי לחלק במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע הצעת אי-אמון נוספת, מטעם הסיעות בל"ד, חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע – המצב בירושלים וניסיון הממשלה לשנות את הסטטוס-קוו באמצעות התנחלויות ופגיעה במסגד אל-אקצא.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הוא גם ינמק את ההצעה וישכנע אותנו להצביע בשבילו לראשות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עד עשר דקות לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם צריך להפיל את הממשלה, אחר כך יהיו בחירות לראש הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: מאז 1967 נתנו ממשלות ישראל, כולן, ללא יוצאת מן הכלל, הבטחות, עשו הבנות וחתמו על הסכמים, שההבטחה העיקרית בהם הייתה לא לשנות את המצב במסגד אל-אקצא וברחבת מסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: ההבטחה הראשונה ניתנה על-ידי משה דיין לווקף המוסלמי.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר: אנחנו לא נתערב.

ג'מאל זחאלקה: ניתנה לווקף מין אוטונומיה לניהול המסגדים, וממשלת ישראל, על-ידי משה דיין, אז, הבטיחה לא לשנות את המצב.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך, בהסכמי אוסלו, ממשלת ישראל – הסכמי אוסלו וההסכמים שבאו אחריהם – התחייבה שלא לשנות את המצב במסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: היא התחייבה יותר מכך, לא לשנות את המצב בירושלים בכלל, על-ידי חליפת המכתבים בין שמעון פרס למנוח יאסר ערפאת.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל התחייבה גם בהסכם עם ירדן, 1994, הסכם הערבה, שחתמו עליו יצחק רבין והמלך חוסיין, אז, שיש הבטחה מפורשת לשמור את המצב במסגד אל-אקצא, ברחבת המסגדים, 144 דונם, ובסביבה שלהם, ללא שינוי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, ממשלת ישראל, היו לה הבטחות מפורשות שלא לשנות את המצב.

ג'מאל זחאלקה: בתקופה האחרונה המצב התחיל להשתנות.

ג'מאל זחאלקה: כל מי שמכיר קצת את ההיסטוריה יודע שבשנות ה-70 ובשנות ה-80 היו כמה משוגעים שקראו להם "נאמני הר-הבית", סלומון וכל מיני אנשים – הם לא דתיים, או רובם או חלק גדול מהם לא דתיים בכלל – שעלו למסגד אל-אקצא, טענו שרוצים לבנות את הר-הבית, את בית-המקדש.

ג'מאל זחאלקה: אבל אלה היו אנשים שכולם נהגו לזלזל בהם.

ג'מאל זחאלקה: בקושי היה מגייס בסוכות, סלומון וחבורתו, עשרה אנשים, 20 אנשים.

ג'מאל זחאלקה: אבל בשנים האחרונות אנחנו עדים לסחף מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: האיסור הרבני על עליית יהודים למסגד אל-אקצא התחיל להתכרסם, וכל מיני רבנים התחילו להוציא פסקי הלכה שמאפשרים לאנשים לעלות למסגד אל-אקצא, להיכנס לשם, ובמקום עשרות אנחנו רואים מאות.

ג'מאל זחאלקה: יש ניסיון בתקופה האחרונה מצד שרים וסגני שרים ללחוץ על הרבנות הראשית לשנות את עמדתה, ואם זה יקרה אנחנו נהיה עדים לקטסטרופה גדולה – לא למאות, לא לעשרות, אלא לאלפים ולעשרות אלפים, ואני אומר לכם: מלחמת גוג ומגוג.

ג'מאל זחאלקה: המצב לא פשוט.

ג'מאל זחאלקה: מסגד אל-אקצא קיים יותר מ-1,000 שנים, ואני אומר לכם שכל אחד וכל אדם באמונתו יחיה, אני לא בא להתווכח עם אמונות של אנשים.

ג'מאל זחאלקה: יאמינו אנשים במה שרוצים – היה בית-מקדש, מה היה בית-המקדש, איפה היה – במה שהם רוצים הם יכולים להאמין, אבל יש מציאות, והמציאות הזאת היא שיש מסגד אל-אקצא שמתפללים בו אנשים, וכל פגיעה בו היא פגיעה לא רק במי שבמקרה נמצא שם – עשרות אנשים, או מאות, או אלפים – ולא רק בעם הפלסטיני, ולא רק באומה הערבית; זאת פגיעה ביותר ממיליארד מוסלמים, וזאת גם פגיעה בכל אדם שמאמין בחופש פולחן ובכבוד לבני אדם.

ג'מאל זחאלקה: זה התגרות באומות העולם, מה שנקרא, על-פי לשונו של הרב שך בזמנו.

ג'מאל זחאלקה: זה מן האיסורים, להתגרות באומות העולם, אבל עושים את זה עכשיו בצורה חופשית.

ג'מאל זחאלקה: סגן שר הדתות פנה לרבנות הראשית וביקש פסק הלכה לאפשר ליהודים להיכנס למסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: זה משחק באש; מי שעושה את זה יודע שתהיה תגובה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, כדאי שהדברים ייאמרו כאן ויירשמו בצורה ברורה: לא יהיה מצב, אין אפשרות, אפס הסתברות שהפלסטינים או האנשים האחראים למסגד אל-אקצא יאפשרו את שינוי הסטטוס-קוו הנוכחי.

ג'מאל זחאלקה: אין אפשרות.

ג'מאל זחאלקה: לא יסכימו ולא נסכים לחלוקת הזמן והמרחב במסגד אל-אקצא נוסח מה שנעשה במערת המכפלה.

ג'מאל זחאלקה: לא יקרה, פשוט תוציאו את זה מהראש.

ג'מאל זחאלקה: בשביל שזה יקרה אנחנו נחזור לימי הצלבנים, כאשר האגדה או ההיסטוריה מספרת שבמסגד אל-אקצא, ברחבת המסגדים, נטבחו שם עשרות-אלפי אנשים – דרך אגב, גם יהודים וגם נוצרים מזרחיים וגם מוסלמים – והייתה שלולית דם שכיסתה את כל המקום הזה.

ג'מאל זחאלקה: ויש סימן לחזרה לימי הצלבנים.

ג'מאל זחאלקה: מה הסימן?

ג'מאל זחאלקה: שמימי הצלבנים, כבוד היושב-ראש, מימי הצלבנים, מימי הטבח הנורא שעשו הצלבנים במסגד אל-אקצא, לא נסגר המסגד מעולם; רק בשבועות האחרונים.

ג'מאל זחאלקה: לא נמנעה תפילת מוסלמים במסגד מימי הצלבנים עד היום, לא נסגר המסגד טוטלית בפני מתפללים, לא קרה כדבר הזה שעברה תפילה ולא היה מי שיתפלל במסגדים; רק תחת הוראה של השר שנוכח כאן, מר אהרונוביץ, לא לאפשר למוסלמים להתפלל.

ג'מאל זחאלקה: תדע לך, עשית מעשה צלבני או מעשה הצלבנים.

ג'מאל זחאלקה: לך תלמד מההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר מסוכן ביותר.

ג'מאל זחאלקה: אני אמרתי "משחקים באש"?

ג'מאל זחאלקה: מי שעושה כדבר הזה, מי שעושה את הפגיעה הזו, מי שמנסה לשנות את הסטטוס-קוו במסגד אל-אקצא, לא רק מפר הסכמים, אלא מבעיר תבערה גדולה.

ג'מאל זחאלקה: אני זוכר, כבוד היושב-ראש, יהודי חכם אחד, פרופסור ישעיהו ליבוביץ.

ג'מאל זחאלקה: פרופסור ישעיהו ליבוביץ, שהיה יהודי דתי אורתודוקסי שאין לחשוד בו שהוא נותן הנחות כלשהן בענייני הלכה, הוא אמר את הדבר הבא; הוא אמר את הדבר הבא – תקשיבו טוב מה אמר פרופסור ישעיהו ליבוביץ בעניין הזה – הוא אמר:

ג'מאל זחאלקה: לפי אמונתו – והוא מכיר את זה יותר מכל מיני אנאלפביתים כאן בכנסת – לפי אמונתנו מדובר שתהיה עבודת האל על מסגד אל-אקצא, ברחבת הבית, מה שנקרא, הר-הבית.

ג'מאל זחאלקה: זה הביטוי שלו, עבודת האל.

טלב אבו עראר: רחבת המסגד.

ג'מאל זחאלקה: לא, אני אומר משפט שלו.

ג'מאל זחאלקה: עבודת האל.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו צריכים להיות שבעי רצון – אנחנו, היהודים הדתיים כלשונו – כי יש אנשים שעושים עבודת האל לשיטתם.

ג'מאל זחאלקה: זה צריך לספק אותנו.

ג'מאל זחאלקה: אין עבודת אלילים שם, זה צריך לספק אותנו.

ג'מאל זחאלקה: בשום מקום – הוא טען, אני לא מכיר, כך אני מצטט אותו – לא כתוב שזו צריכה להיות עבודת האל של היהודים.

ג'מאל זחאלקה: לא כתוב מי, כתוב "עבודת האל", וזה אותי מספק, ותפסיקו לסגוד לאבנים.

גילה גמליאל: נא לסיים.

גילה גמליאל: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: הסיפור על ליבוביץ ידוע ונמשך.

ג'מאל זחאלקה: אני, גברתי היושבת-ראש, אני – סליחה?

אראל מרגלית: בשל קדושתו של ההר אנחנו צריכים להגביל את עצמנו.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שהוא אמר.

אראל מרגלית: ממורא.

אראל מרגלית: זה לא אומר שזה לא קדוש.

אראל מרגלית: זה קדוש, אבל אנחנו – – – מתעסקים עם המקום הקדוש.

ג'מאל זחאלקה: לא, זה מה שאמר, זה מה שאמר – בסדר.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, אני אמרתי שאני לא אמשיך מה שהוא אמר.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, אני יודע מה הוא אמר.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להפליא בדברים, רק ציטטתי אותו.

אראל מרגלית: הוא פשוט היה המורה שלי.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה לצטט דבר אחד של כל מיני אנשים שאומרים שרוצים להרוס את ההר, וכל מיני יהודים, נוצרים מטורפים, השגרירות הנוצרית וכל מיני יהודים מטורפים כאן:

ג'מאל זחאלקה: נהרוס את המסגדים ונבנה את בית-המקדש.

גילה גמליאל: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: גברתי, בתנ"ך כתוב: ויהיה דבר ה' לאמור, לא תבנה בית לי כי דם לרוב שפכת.

ג'מאל זחאלקה: מי שידיו מגואלות בדם לא יכול לבנות בית-מקדש.

ג'מאל זחאלקה: תלמדו קצת היסטוריה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

גילה גמליאל: ישיב השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ, בבקשה.

נסים זאב: בינתיים אנחנו – – – את ההסתה הפלסטינית ושל ערביי ישראל.

קריאות: – – –

נסים זאב: את ההסתה שלכם אנחנו לומדים.

נסים זאב: אנחנו קוראים אתכם טוב.

נסים זאב: טלב אבו עראר רוקד על דם.

נסים זאב: תראה מה הוא עושה בפייסבוק שלו.

נסים זאב: תסתכל, תשמע.

נסים זאב: מסית ומדיח, מסית ומדיח אתה.

נסים זאב: בן-בליעל.

נסים זאב: יושבים בכנסת ישראל.

קריאה: אתה נראה כמו – – – לא אבו עראר.

גילה גמליאל: טוב, השר עלה אז ההפסקה שלכם הסתיימה.

נסים זאב: בני-בליעל יושבים בכנסת ישראל.

קריאה: מאיפה הוא מסתכל בפייסבוק?

קריאה: בערבית או בעברית?

נסים זאב: בשתיהן.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: כן, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום חמישי האחרון התקיים מפגש משולש בירדן בהשתתפות מר בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, מזכיר המדינה של ארצות-הברית מר ג'ון קרי ועבדאללה מלך ירדן, זאת כדי להבהיר ולהדגיש ולהצהיר פעם נוספת כי הסטטוס-קוו בהר-הבית יישמר.

יצחק אהרונוביץ': כמו שהכרזתי גם מעל בימה זו כמה פעמים: לא יהיה שינוי בסטטוס-קוו בהר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': הצורך במפגש זה היה נחסך מאתנו לו היו נוהגים כולם ביתר אחריות: התנועה האסלאמית, יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן, כל מנהיגי הציבור; והיו מפסיקים להתסיס את השטח ופועלים אף הם להרגעת הרוחות.

יצחק אהרונוביץ': ביום חמישי האחרון, לאחר הערכת מצב שקיים מפקד מחוז ירושלים של משטרת ישראל לקראת תפילות המוסלמים ביום שישי בהר-הבית, הוחלט על פתיחת הר-הבית לתפילת יום שישי ללא הגבלת גיל, זאת לאור השיקולים המבצעיים ומתוך רצון לשדר מסר חד וברור של החזרת שגרת מרקם החיים לירושלים, בדגש על הר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': בתפילות יום השישי האחרון בהר-הבית השתתפו מעל 40,000 מתפללים מוסלמים, ובסיומן לא נרשמו אירועים חריגים.

עיסאווי פריג': מה זה אומר?

יצחק אהרונוביץ': אנצל במה זו לומר שוב בקול רם וברור כי בכוונתנו להמשיך במדיניות החזרת השגרה, שגרת החיים בירושלים ובהר-הבית, וזאת ככל שיישמר השקט ובכפוף למודיעין על האיומים הקיימים אשר יועלו בהערכות המצב השוטפות והמיוחדות שאני מקיים.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה כי הובן והופנם המסר שלא נסבול התפרעויות שלוחות רסן כפי שהיינו עדים להן בשבוע החולף ושכל ניסיון כזה ייענה באפס סובלנות.

יצחק אהרונוביץ': ביום שישי האחרון ביקרתי בכפר-כנא במטרה להידבר עם ההנהגה בכפר ולקיים הערכת מצב עם מפקדי המשטרה במקום, והכול כדי להרגיע את הרוחות ולהבהיר כי המשטרה תנהג באיפוק מרבי כל עוד החוק יישמר.

יצחק אהרונוביץ': גם כל האמצעים שנקטנו בירושלים בתקופה האחרונה נתנו את אותותיהם, ואנחנו מתחילים לראות את סימני הרגיעה בשטח, למעט כמה אירועים נקודתיים, וזאת למרות ניסיונות ה"חמאס" והתנועה האסלאמית להביא להסלמה, בעידוד של אנשים שמוכרים בציבור, כולל האירוע שהיה אתמול, שעדיין נחקר ומטופל.

יצחק אהרונוביץ': הם מנסים להתעמת עם כוחות הביטחון בהפגנות האחרונות, במטרה להבעיר את האזור.

יצחק אהרונוביץ': במדינת ישראל יש חוק וסדר, ועל כל אזרחי ישראל לכבדם.

יצחק אהרונוביץ': מי שלא יעשה כן ייעצר, וימוצה עמו הדין.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לשבח את כוחות הביטחון ולהודות לשוטרי משטרת ישראל העושים לילות כימים כדי להשיב את הסדר על כנו במטרה לאפשר לאזרחי מדינת ישראל את הביטחון ואיכות החיים שלהם הם זכאים.

יצחק אהרונוביץ': אני מציע להסתפק בהודעה הזאת ולהוריד את זה מסדר-היום.

גילה גמליאל: אני מודה לשר לביטחון פנים אהרונוביץ.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור כרגע לדוברים.

גילה גמליאל: הראשון בהם הוא עמר בר-לב ממפלגת העבודה.

גילה גמליאל: בבקשה, עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: ואחריו – חברת הכנסת יפעת קריב מיש עתיד, ואחריה – חבר הכנסת שמעון אוחיון מישראל ביתנו.

גילה גמליאל: שלוש דקות מרגע זה.

עמר בר-לב: גברתי היושבת-ראש, רק הסתיים "צוק איתן", וכבר אנחנו מתמודדים מול מתקפות טרור בתוך מדינת ישראל וביהודה ושומרון.

עמר בר-לב: הסכסוך חצה את גבולות הקו הירוק, הוא התפשט לכל אורכה של מדינת ישראל, ורכבת האירועים הזאת מובילה לדעיכה והתפוגגות של תחושת הביטחון של אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: וכשזה קורה, כשתחושת הביטחון – כשהרכבת מידרדרת צריך לבחון מה קורה אצל הקטר, לאן הוא מוביל אותנו.

עמר בר-לב: ולך, ראש הממשלה, שאיננו נמצא כאן, אני אומר: תפסיק לפזר עשן ולעשות רעש.

עמר בר-לב: אתה לא מוביל אותנו לשום מקום.

עמר בר-לב: אתה עושה הרבה מאוד רעש, הרבה מאוד צלצולים, מדבר – ואני יכול להגיד לך דבר אחד בענייני טרור: בענייני טרור אין כמו הפתגם When you have to shoot, shoot, don't talk.

עמר בר-לב: אתה יודע מה, ביבי?

עמר בר-לב: כמו שפעם לימדנו אותך איך נלחמים בטרור: בתחבולה, בשקט, ביד קשה, לא ברעש וצלצולים ובנאומים חסרי משמעות.

עמר בר-לב: בוא נאמר את האמת, בוא נודה על האמת: איבדת את השליטה.

עמר בר-לב: במקום להרגיע – אתה לא מצליח לבלום את חברי המפלגה שלך שעולים להר-הבית.

עמר בר-לב: במקום להרגיע – אתה לא מצליח לבלום את הצעת החוק של חברי הכנסת לוין ואורית סטרוק להחיל את החוק היהודי, החוק הישראלי, על יהודה ושומרון.

עמר בר-לב: במקום להרגיע בתקופה כזאת – אתה לא מצליח לבלום את חבר הכנסת אלקין מלהביא את החוק שלו, חוק הלאום.

עמר בר-לב: בתקופה כזאת, שאנחנו צריכים רגיעה – דיבר כאן השר לביטחון פנים, רגיעה – במקום לקחת נשימה עמוקה, ראש הממשלה, לקחת נשימה עמוקה, להתנהג כמו מנהיג ובאמת להרגיע את הרוחות, אתה מלא עשן וצלצולים, כמו אותו קטר שמידרדר בירידה.

עמר בר-לב: והדברים לא יסתדרו מעצמם.

עמר בר-לב: אם לא תנצל את ההזדמנות הקיימת היום, את הצטלבות האינטרסים הבין-לאומיים – ואם אני מדבר על הדרום, בהקשר של רצועת-עזה, שכל האינטרסים אומרים: יש אינטרס להחליש את ה"חמאס", לתת לאבו מאזן איזו דריסת רגל, ובאמת להוביל לשקט ארוך-טווח בדרום הארץ.

עמר בר-לב: ותגיד לי, ראש הממשלה, אתה צריך את שר החוץ, את מזכיר המדינה האמריקני קרי – לגרור אותך לרבת-עמון, לשבת עם המלך על-כורחך ואז לבוא עם הרעיון של להפסיק את מגבלות הגיל לכל אלה שעולים להר-הבית?

גילה גמליאל: נא לסיים.

עמר בר-לב: לא יכולת ליזום את זה בעצמך?

מיקי לוי: לא, זה החלטה, זה החלטה – – –

גילה גמליאל: נא לסיים.

עמר בר-לב: לא יכולת לחשוב על זה?

עמר בר-לב: אתה צריך להיגרר לרבת-עמון בלי שום יוזמה ובלי שום מחשבה – אני כבר גומר – ולעשות את זה?

עמר בר-לב: אז לסיום אני רק אומר:

עמר בר-לב: אני מניח שכולכם מכירים את סיפור הילדים "מעשה בחמישה בלונים".

עמר בר-לב: שם אומרים לילד רוני רון: אל תבכה, מחר נקנה לך עוד בלון.

עמר בר-לב: ואני אומר לכם, חברי הכנסת, הבלון הנפוח של מר ביטחון יתפוצץ לנו בפנים.

גילה גמליאל: לא, זה "לא נורא, רוני רון, זה סופו של כל בלון".

איתן כבל: אם אתה כבר מקריא את זה, לפחות תעשה את זה בהטעמה הנכונה.

גילה גמליאל: לא בהטעמה, גם במילים הנכונות.

גילה גמליאל: אמרתי לו.

עמר בר-לב: אבל היושבת-ראש מלחיצה אותי, עד שאני מגיע לקטע שהיא שולטת בו – –

מיקי לוי: הוא מפריח את הבלונים במהירות.

עמר בר-לב: – – ואז פתאום יש את כל הזמן בעולם.

עמר בר-לב: אז אני רק אשלים את מוסר ההשכל.

עמר בר-לב: הבלון הנפוח של מר נתניהו התפוצץ לנו בפנים, אז בואו נביע היום אמון במנהיג חדש, בחבר הכנסת יצחק הרצוג.

עמר בר-לב: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר כנסת עמר בר-לב ממפלגת העבודה.

גילה גמליאל: תעלה חברת הכנסת יפעת קריב ממפלגת יש עתיד, בבקשה.

גילה גמליאל: אחרייך יעלה חבר הכנסת שמעון אוחיון מישראל ביתנו, ואחריו – יואב בן צור מש"ס.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות מרגע זה.

יפעת קריב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שוב אנחנו מתכנסים לדיון באי-אמון, אחד הכלים הדמוקרטיים והחשובים של האופוזיציה, וכרגיל, שוב האופוזיציה מציגה קרקס ומצטערת על כך שהיא לא חלק מהעשייה הממשלתית החברתית שאנחנו עושים למען הציבור בישראל.

יפעת קריב: חברי מפלגת העבודה, אני שמחה לראות שאתם מציעים את יושב-ראש האופוזיציה יצחק בוז'י הרצוג להרכיב את הממשלה, ומלינים על אובדן תחושת הביטחון האישי והכלכלי של אזרחי מדינת ישראל.

יפעת קריב: אני רק רוצה לוודא שאנחנו מדברים על אותו יצחק הרצוג שכיהן כשר הבינוי והשיכון בתקופה שמחירי הדירות רק עלו; אותו יצחק הרצוג שהיה השר הממונה על רשות השידור ולא שינה דבר לטובת האזרח; אותו יצחק הרצוג שהיה שר הרווחה במשך ארבע שנים וסיכם את כהונתו בריאיון ל"גלובס" באמירה על המשרד: "הפכתי אותו למשרד יוקרתי".

עמר בר-לב: העתיד – – – אבל העבר כל הזמן משתנה.

יפעת קריב: אנחנו, בניגוד למפלגת העבודה, לא דואגים ליוקרה ולשררה.

עמר בר-לב: העבר כל הזמן משתנה.

יפעת קריב: ארבע שנים, וזה מה שהוא אמר: "משרד יוקרתי".

יפעת קריב: אנחנו לא מחפשים יוקרה ושררה – –

עמר בר-לב: ממש לא.

יפעת קריב: – – אנחנו מגדילים את התקציב הנוכחי של הרווחה ב-2 מיליארד שקלים, שיאפשרו נקיטת פעולות ממשיות להוצאת אוכלוסיות ממעגל העוני.

יפעת קריב: וכשאנחנו אומרים שאנחנו רוצים להעלות 190,000 איש, קשישים, מעל קו העוני, זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

יפעת קריב: זו המשמעות של תקציב חברתי, ואנחנו לא מתכוונים לתת לבעלי אינטרסים ולחברי מרכז להשפיע.

יפעת קריב: בשביל זה הלכנו לפוליטיקה.

יפעת קריב: ולכל חברי במפלגת העבודה, שחוששים לתקציב החברתי של יש עתיד, אני רוצה לומר: אל חשש.

יפעת קריב: כפי שדאגתם שחוק השוויון בנטל לא יעבור, או כפי שאתם פעלתם כדי שמעמד הביניים ימשיך לשאת לבדו בנטל, וכפי שלא האמנתם שנעביר את חוק המשילות, דבר שכמובן יפגע ביכולתו של בוז'י הרצוג לשבת בממשלות מנופחות כשלמפ

יפעת קריב: לגתו שרים ללא תיק וסגני שרים לשום דבר – אתם הולכים להיות עדים לתקציב חברתי ראוי, שייטיב עם הציבור בישראל, הציבור שבאנו לשרת.

יפעת קריב: ואני רוצה גם לומר מילה – – –

עמר בר-לב: חוץ מכם עוד מישהו מאמין לזה?

מיכל רוזין: העיקר שאתם מאמינים בזה.

יפעת קריב: מאמינים בזה.

יפעת קריב: הוכחות, קבלות – – –

עמר בר-לב: חוץ מכם עוד מישהו מאמין בזה?

עמר בר-לב: אפילו השותפים שלכם לקואליציה לא מאמינים לכם.

יפעת קריב: אני רוצה להתייחס גם למועמד אריה דרעי, שרצה היום להיות ראש הממשלה וטען שזו ממשלה שמאחזת עיניים של מיליוני אזרחים.

מיכל רוזין: – – – לא מאמינה למילה שאת מקריאה.

יפעת קריב: האם מדובר באותו אריה דרעי ממפלגת ש"ס, שישבה כמעט בכל ממשלות ישראל ורק העמיקה את העוני ואת הפערים בחברה?

יפעת קריב: אולי קשה לש"ס לשבת מהצד ולראות שאנחנו מטפלים בבעיות האמיתיות של מעמד הביניים, של השכבות החלשות, מטפלים ממוּקד בעוני, משקיעים 4 מיליארד שקלים בבריאות, בין היתר לטובת הנחה בתרופות מרשם לאוכלוסיות עניות וחיזוק ופיתוח שירותי בריאות בפריפריה.

יפעת קריב: זה לא רק שאנחנו לא מעלים מסים לאחר תקופת "צוק איתן" ולאחר התקופה הקשה שעברנו; להפך, זו ממשלה שבינואר הקרוב – –

גילה גמליאל: נא לסיים.

יפעת קריב: משפטים אחרונים.

יפעת קריב: – – תוריד את מחירי החשמל ואת מחירי המים ביותר מ-10%.

יפעת קריב: אפשר לנהל מדינה ולחזק את מעמד הביניים ואוכלוסיות מוחלשות ואוכלוסיות עניות, אפשר לשנות סדרי עדיפויות.

יפעת קריב: מובן שאני מתנגדת להצעת האי-אמון, ואני קוראת לכם להצביע נגד.

יפעת קריב: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת הכנסת יפעת קריב מיש עתיד.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת שמעון אוחיון ממפלגת ישראל ביתנו, ואחריו – חבר הכנסת יואב בן צור מש"ס, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב מיהדות התורה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות מרגע זה.

שמעון אוחיון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לסוגיית המצב בירושלים.

שמעון אוחיון: מי שחושב שהמצב בירושלים נוגע אך ורק לתושבי מדינת ישראל, יכול באמת להסתכל על מה שקורה היום בקהילות היהודיות בתפוצות, במיוחד באירופה.

שמעון אוחיון: יצא לי להיות בשבוע שעבר בכנס של ה-GA, של הפדרציות, של הקהילות היהודיות בארצות-הברית, והופיעו שם ראשי הקהילות היהודיות באירופה כשהם מתארים מצב מבהיל, מבעית ביותר, של דאגה, של חרדה.

שמעון אוחיון: אחד מהם, אחד מראשי הקהילות, ראש קהילה שמונה קרוב ל-40,000 איש, אמר: אם המצב הזה יימשך, אני צופה שבתוך 20 שנה כל הקהילה הזאת מתחסלת, קמה ועוזבת את המקום.

שמעון אוחיון: אותו מבצע טרור בירושלים שאנחנו דואגים לביטחונה, אותו מבצע דריסה, אותו ניסיון של הרג, של רצח, קורה גם בהולנד, קורה בכל מקום.

שמעון אוחיון: בכל מקום שנמצא יהודי המחובר לעם היהודי ולמדינת ישראל, גם הוא צפוי לרדיפה ולדריסה.

שמעון אוחיון: לכן אני באמת רוצה, במקום להתעסק בסוגיה הזאת של אי-אמון בגלל המצב הביטחוני בירושלים, הייתי מצפה שכולנו נתאחד ונדאג גם לאחינו בקהילות היהודיות באירופה, נפגין סולידריות.

שמעון אוחיון: מכאן אני קורא גם לשר החינוך, גם לשר לענייני התפוצות, לדאוג לתוכנית במסגרת לימודי האזרחות שתלמד אותנו מהו המצב היום של הקהילות היהודיות באירופה שסובלות באותה המידה שתושבי ירושלים סובלים.

שמעון אוחיון: אותם מקרי פיגוע.

שמעון אוחיון: לא חסים עליהם ולא בוחלים בשום אמצעי כדי לפגוע בהם באותה המידה שעושים כאן.

שמעון אוחיון: הקשר שלנו, בין הנוער היהודי במדינת ישראל והנוער היהודי בתפוצות, יחזק את הסולידריות בינינו, וניתן באמת את התחושה שכולנו נלחמים למען קיומו של העם היהודי ולמען מדינת הלאום היהודי, מדינת ישראל.

שמעון אוחיון: זוהי הצעתי, וכמובן לדחות את הצעת האי-אמון.

שמעון אוחיון: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת שמעון אוחיון מישראל ביתנו.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת יואב בן צור מש"ס.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב מיהדות התורה, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית מהתנועה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות מרגע זה.

גילה גמליאל: בבקשה.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, טרם דברי, אני מבקש לצטט מדבריו של חתן פרס ישראל למפעל חיים, מר אלי אלאלוף, שאותו לקחה ממשלת ישראל כעלה תאנה לכסות על קלונה ובושתה באי-עשיית צדק עם מיליוני אזרחים, קשישים, נכים, חולים, עניים, חסרי דיור.

יואב בן צור: לפתע האירה קרן אור באפלה, והייתה להם תקווה שמשהו בסדר-היום של מדינת ישראל הולך להשתנות, ושוב נשוב ונשוחח על המצב החברתי.

יואב בן צור: וכמובן מייד מסיבת עיתונאים, וכותרות ראשיות כמובן, ושר האוצר, ושר הרווחה, ומייד לאחר מכן – כלום אחד גדול.

יואב בן צור: מר אלי אלאלוף הציב לעצמו מטרה – לצמצם את העוני במדינת ישראל בחצי, ולהגיע לרמת הממוצע במדינות ה-OECD, ולהוציא בין 15,000 ל-20,000 משפחות בשנה ממעגל העוני.

יואב בן צור: אלו לא רק ססמאות, אלו המלצות מפורטות שהממשלה הבטיחה לקדם.

יואב בן צור: בריאיון בחודש אפריל השנה בעיתון "דה-מרקר" נשאל מר אלאלוף אם הוא מאמין שהממשלה תשנה את הקו ותחל לפעול למען החלשים בחברה.

יואב בן צור: הוא השיב על זה: "אם ארגיש שהדוח לא נלקח ברצינות, או שלא מתכוונים ליישם אותו ברצינות, אשבור את הכלים.

יואב בן צור: תוך שלושה חודשים מיום הגשת המסקנות אדע אם יהיה טיפול רציני בעוני בישראל, או שכל זה לא היה שווה דבר".

יואב בן צור: אדון אלאלוף, אני פונה אליך מעל במה זו, במה נכבדה בכנסת ישראל, וקורא לך לקיים את הבטחתך לשבור את הכלים.

יואב בן צור: חלפו שלושה חודשים מיום הגשת המסקנות של הדוח המפורט של הוועדה בראשותך, שבה היו חברים 60 נציגים.

יואב בן צור: הוגשו על-ידי ועל-ידי חברי לסיעה כ-15 הצעות חוק אשר מטרתן אחת – יישום המלצות הוועדה, ואף ניתן לכך פומבי בדברי ההסבר לכל הצעה והצעה.

יואב בן צור: מטרתנו היחידה הייתה שההמלצות שהגשת והדוח המפורט לא ייגנזו ולא ירדו מסדר-היום.

יואב בן צור: השיח צריך להיות חברתי.

יואב בן צור: מצבנו ביחס למדינות ה-OECD בכי רע.

יואב בן צור: ממשלת ישראל מאחזת עיניים, מראה ומשמיעה לציבור מחזות שווא.

יואב בן צור: אין בינם לבין המציאות כלום.

יואב בן צור: לא ייתכן שממשלת ישראל תצביע הן בוועדת שרים והן במליאה בשם מחויבות קואליציונית נגד הצעות חוק שכל מטרתן היא יישום ההמלצות שבדוח הוועדה.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, הניצול הציני והמחפיר של השם המזרחי של מר אלי אלאלוף והרקע החברתי שלו לצורך יצירת מצג שווא, למשיכת זמן ולמסמוס הטיפול בעוני בישראל, הוא עוול בל יכופר.

יואב בן צור: מדוע ממשלת ישראל לא פועלת במקומנו ומגישה את המלצות הדוח כהצעות חוק ממשלתיות, תוך מעקב אחר יישום ההמלצות במלואן?

יפעת קריב: – – –

יואב בן צור: על כן אני קורא לחברי להצטרף להבעת האי-אמון בממשלה.

יואב בן צור: תודה רבה.

יפעת קריב: – – – פעם ראשונה ששמים כסף אמיתי לטיפול בעוני – – –

יואב בן צור: תיישמו את ההמלצות של הוועדה שאתם הקמתם.

יואב בן צור: תהפכו אותן להצעות חוק, מה הבעיה?

יואב בן צור: למה זה כל כך קשה?

יואב בן צור: אתם הקמתם את הוועדה הזאת.

קריאות: – – –

יפעת קריב: – – – תקציב חברתי – – –

גילה גמליאל: אני מודה לך, חבר הכנסת יואב בן צור מש"ס.

גילה גמליאל: אחריו יעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ ממרצ, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

ניצן הורוביץ: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, העם נושא עיניו אל הבית הזה, וכל מה שהוא רואה בשבועות האחרונים זה התכתשויות ומריבות וקטטות וגידופים בתוך הקואליציה.

ניצן הורוביץ: כתב איזה מישהו בימים האחרונים: מי צריך אופוזיציה כשיש כזאת איבה בתוך הקואליציה?

ניצן הורוביץ: התקציב, מע"מ אפס, "ישראל היום", חוק הלאום, תיירות מרפא, כל דבר – קק"ל, פיצולים – כל דבר מגיע להתכתשות בתוך הקואליציה.

ניצן הורוביץ: וגם אם הקואליציה הזאת תצליח להעביר את התקציב הזה, שהוא תקציב מדכדך, הוא תקציב עגום, הוא תקציב שאין בו שום בשורה, העסק הזה גמור.

ניצן הורוביץ: הקואליציה הזאת מיצתה את עצמה; הברית הזאת, ברית האחים שהייתה כל כך – עוררה התלהבות – התבררה כקומבינה מבישה.

ניצן הורוביץ: הקואליציה הזאת הפכה בעצמה לגועליציה, והגיע הזמן ללכת הביתה.

ניצן הורוביץ: אנחנו נלך בתוך כמה חודשים לבחירות.

ניצן הורוביץ: אנחנו, מרצ, מוכנים לבחירות, רוצים בחירות.

ניצן הורוביץ: מפלגות האלטרנטיבה לבנימין נתניהו ילכו לבחירות בראש מורם, יזכו להישגים, והן אלה שירכיבו כאן את הממשלה הבאה; והממשלה הבאה תהיה ממשלה שתלך בדרך של צדק חברתי והסדר מדיני, שני הדברים הגדולים שממשלתו של נתניהו קברה וקוברת יום-יום.

ניצן הורוביץ: יוקר המחיה, מחירי הדיור, הפערים החברתיים הנוראים, האש שמשתוללת פה בארץ, בין בעזה, בירושלים, בשטחים; הגזענות שאוכלת כל חלקה טובה בארץ הזו – העם בישראל על כל חלקיו רוצה דרך אחרת, רוצה שינוי, רוצה צדק חברתי ורוצה להגיע לשלום.

ניצן הורוביץ: עם הממשלה הזאת לא יהיה צדק חברתי, לא יהיה שלום, גם לא יהיו דברים אחרים הרבה יותר קטנים שאתם לא מצליחים הרי להעביר – להעביר שום דבר.

ניצן הורוביץ: אז הגיע זמנכם, גברתי היושבת-ראש – אותך אני דווקא מחבב, אבל מה לעשות שאת נמנית עם המחנה הזה.

ניצן הורוביץ: ואני אומר – זה כבר לא אני אומר, אתם אומרים את זה האחד לשני: די, זה נגמר, זה סוף הדרך.

ניצן הורוביץ: וכמה שיותר מהר תלכו, כמה שיותר מהר שנסיים את הפארסה הזאת, כך תחסכו גם כסף, גם בושות, וגם צרות מאזרחי ישראל.

ניצן הורוביץ: יש אלטרנטיבה.

ניצן הורוביץ: יש אלטרנטיבה.

ניצן הורוביץ: אנחנו נצטרך לגלות אותה לאחר הבחירות, ואני מאמין שבהסתמך על הכישלונות והמחדלים שייצרתם בשנתיים האחרונות העם יעשה את הבחירה הנכונה ואנחנו נשוב לכאן לאחר הבחירות עם ממשלה אחרת, שתיתן תקווה, ותיתן דרך, ותיתן מטרה לכולנו.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ ממרצ.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת מאיר שטרית מהתנועה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות מרגע שתעלה לדוכן.

גילה גמליאל: בבקשה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שימים אלה הם ימים מאוד קשים למדינת ישראל.

מאיר שטרית: הם מאוד קשים למדינה, לא למפלגה פוליטית זו או אחרת, שאנחנו רואים בהן את העיקר, אלא למדינה – יש בדרך מדינה.

מאיר שטרית: ואנשים שעומדים בממשלה צריכים להסתכל על מה טוב למדינה, מה טוב לעם ישראל, מה טוב לאנשים שחיים פה, ולא מה טוב למפלגה שלי או מה ישרת אותי יותר טוב בבחירות.

מאיר שטרית: מדינת ישראל היא מדינה חזקה, אין שום ספק בכך.

מאיר שטרית: מדינת ישראל יכולה בקלות, במצב הנוכחי, להתמודד בכוח, בכוח, ככל שהדבר דרוש כדי להשתלט על כל חלקה, על כל מקום שרוצים באזור שלנו.

מאיר שטרית: אבל מי צריך את זה?

מאיר שטרית: בשביל מה להשתמש בכוח?

מאיר שטרית: מה שדרוש היום הוא לא כוח.

מאיר שטרית: דרושות היום מתינות, הבנה, גם של הצד השני, ונכונות לשקט.

מאיר שטרית: אף אחד – אף אחד, לא יהודי, ולא ערבי, ולא פלסטיני – לא רוצה להיות במצב שבו, חלילה, בנו נפגע או בתו נפגעת.

מאיר שטרית: כולם אבות ואימהות, ואף אחד לא רוצה שילדיו ייפגעו.

מאיר שטרית: ולכן החובה על הממשלה, אלה שמובילים את המדינה, ליצור את הרגיעה, את ההבנה, את השקט, ולשדר שקט לאוכלוסייה, גם היהודית וגם הערבית.

מאיר שטרית: שני העמים נידונו לחיות כאן זה לצד זה.

מאיר שטרית: הפלסטינים לא יעזבו, ואנחנו לא נעזוב, היהודים.

מאיר שטרית: והישראלים לא יעזבו.

מאיר שטרית: ישראלים, אני אומר, ערבים ויהודים.

מאיר שטרית: אנחנו פה לחיות, שנינו.

מאיר שטרית: אז האם באמת אי-אפשר לחיות יחד?

מאיר שטרית: אני דוחה את זה בכל תוקף.

מאיר שטרית: אני בין אלה שחושבים שאפשר לחיות יחד ולחיות בשלום.

מאיר שטרית: אני אומר את זה כמי שבא ממדינה ערבית, חי שם עד גיל תשע, ממרוקו.

מאיר שטרית: אנחנו חיינו שם כמו אחים.

מאיר שטרית: בית ליד בית.

מאיר שטרית: אני זוכר את השכנה הערבייה שלנו שומרת עלי כילד, כשאמי הייתה הולכת לשוק, ומקפידה שלא נאכל שום דבר לא כשר.

מאיר שטרית: וההפך, אני זוכר את השכנים שלנו מתארחים אצלנו בחגים, ואנחנו אצלם; וחוגגים יחד וחיים זה עם זה בשלום.

מאיר שטרית: אלה יהודים, אלה מוסלמים; כל אחד, חיים כמו אחים.

טלב אבו עראר: למה בישראל לא ככה?

מאיר שטרית: זה בדיוק העניין.

מאיר שטרית: כשנפרדנו ועלינו לארץ, השכנים נפרדו מאתנו בבכי.

מאיר שטרית: ואני אומר, למה?

מאיר שטרית: למה להקצין?

מאיר שטרית: כשאפשר לחיות אחרת.

מאיר שטרית: אפשר להתנהג אחרת.

מאיר שטרית: אני, למשל, מאמין שבמצב הנוכחי ראש הממשלה יעשה נכון – ואני קורא לו לעשות את זה – אם הוא יזמין אליו את אבו מאזן הביתה; לא לתקוף אותו שהוא מסית, להפך, להזמין אותו אליו הביתה לארוחת ערב ולדבר אתו.

מאיר שטרית: להרגיע את הרוחות.

מאיר שטרית: לדבר אתו, להגיע יחד להסכמות.

מאיר שטרית: להבין.

מאיר שטרית: הרי אפשר – זה לא מצב שאי-אפשר לפתור אותו.

מאיר שטרית: כבר ראינו מדינות שנלחמו האחת בשנייה 100 שנה, צרפת וגרמניה, והיום אין גבולות ביניהן.

מאיר שטרית: אז זה לא מצב אבוד.

מאיר שטרית: זה תלוי באנשים; לא תלוי באלוהים, לא תלוי ברבנים, לא תלוי באף אחד.

מאיר שטרית: ואני קורא לממשלה לפקוח את העיניים ולעשות שקט.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת מאיר שטרית מהתנועה.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב מיהדות התורה, אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים מרע"ם-תע"ל-מד"ע, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה מחד"ש.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו עומדים במשך שנה ושלושת-רבעי כל שבוע ומגישים אי-אמון בממשלה הזאת.

אורי מקלב: אבל אני חושב, גברתי היושבת בראש, שהנושא הופך להיות מיותר.

אורי מקלב: הממשלה מביעה אי-אמון בעצמה.

אורי מקלב: ממשלה שלא מאמינה בעצמה, שיש משבר – יש אי-אמון עמוק בין מרכיביה ובין חבריה.

אורי מקלב: התיעוב בין המרכיבים, בין חבריה; הסלידה, היחסים הבין-אישיים – הפירוד רב על החיבור בממשלה הזאת שחלק מחבריה ברחו – שר הפנים, השר להגנת הסביבה, ולוקח זמן רב לשכנע את השר ארדן להישאר בממשלה ולא לברוח לתפקיד אחר בחוץ-לארץ.

אורי מקלב: חברי כנסת שאמורים להיכנס לכנסת ומעדיפים תפקידים אחרים.

אורי מקלב: איפה היה דבר כזה בעבר?

אורי מקלב: דה-פקטו הממשלה הזאת יש בה אי-אמון.

אורי מקלב: היא לא אמינה ולא מתפקדת.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על חוסר משילות?

אורי מקלב: לפני חצי שנה דיברתם על חוסר משילות וחוקקתם חוק על חוסר משילות.

אורי מקלב: מה אמרתם בחוק הזה?

אורי מקלב: שלא יוכל אחד מחבריה להרכיב ממשלה תוך כדי כהונה.

אורי מקלב: ומה עושה הפוליטיקה החדשה?

אורי מקלב: תוך כדי שהממשלה מתפקדת שר בכיר מנסה להרכיב ממשלה על פניו של ראש הממשלה.

אורי מקלב: זה משילות?

אורי מקלב: זה החוק, שאם הייתם באמת מקבלים אותו לא רק באותה קדנציה, אלא מייד, לא הייתם יכולים לעשות את זה.

אורי מקלב: משילות – שאתם מדברים על אי-אמון כל שבוע שאין בזה תועלת?

אורי מקלב: שאתם עצמכם לא מאמינים האחד בשני?

אורי מקלב: אני רק אקריא לכם בקצרה מבחר ציטוטים ממה שאמרו מרכיבים שבתוך הממשלה לממשלה.

אורי מקלב: מה אומר בנט?

אורי מקלב: "ממשלה שמסתתרת מאחורי בטונדות" – מה הוא אומר?

אורי מקלב: – "אין לה זכות קיום".

אורי מקלב: מי אומר את זה?

אורי מקלב: חבר הממשלה.

אורי מקלב: מה אומר ראש הממשלה?

אורי מקלב: מה הוא עונה לו? "אם בנט אינו מרוצה, הוא מוזמן להתפטר".

אורי מקלב: כן?

אורי מקלב: חבר בממשלה.

אורי מקלב: לבני, שרת המשפטים, תוקפת בחריפות את ראש הממשלה: "יש בממשלה שותפים החותרים נגד הדמוקרטיה", אומרת שרת המשפטים על הממשלה הזאת.

אורי מקלב: אומר אלקין: "נכון, יש איום מיש עתיד שאם התקציב לא יעבור יקימו ממשלה חלופית"; לא סתם, "יקימו ממשלה חלופית".

אורי מקלב: מה אומר גם השר לשעבר פרץ?

אורי מקלב: "ראש הממשלה הפך להיות הבעיה במקום הפתרון".

אורי מקלב: בנט מעריך שבנימין נתניהו לא ימשיך, וכן גם אהרונוביץ, אדוני השר, סבור שליברמן הוא זה שיקים את הממשלה הבאה.

אורי מקלב: זה ציטוט ממך, נכון?

יצחק אהרונוביץ': בעתיד, בעתיד.

אורי מקלב: בעתיד, כן.

אורי מקלב: את זה אומרים לראש ממשלה מכהן.

אורי מקלב: ומה אומר אלעזר שטרן מהתנועה?

אורי מקלב: "ראש הממשלה לא נאמן למילותיו ולעתידה של מדינת ישראל כמדינה יהודית".

אורי מקלב: ועוד בנט מאיים, שאם תימשך ההקפאה הוא יפרוש מהממשלה.

אורי מקלב: ומה אומר יריב לוין על הקואליציה?

אורי מקלב: "קיים עימות כל הזמן, גם במישור האישי וגם ברמת הצוותים".

אורי מקלב: מה אומר יריב לוין?

אורי מקלב: אני כבר מסיים.

אורי מקלב: אדוני, אני יכול כאן – מבחר ציטוטים – מה שאומר שטייניץ על יעלון, אבל אני לא – – –

גילה גמליאל: אתה אומר, עם קואליציה כזאת אתם יכולים לשבת בשקט.

אורי מקלב: אני לא צריך להגיד שום דבר.

אורי מקלב: אתם אומרים בעצמכם את הכול.

אורי מקלב: איך אפשר – איך הציבור יכול להאמין?

אורי מקלב: זה נקרא משילות?

אורי מקלב: איך ציבור – לא צריך להיות פרשן ולא צריך להיות עמקן; מספיק – איך אחד יכול לחשוב שממשלה כזאת, שעתיד הילדים שלה או הנכדים שלה, או שבהחלטותיה יכולה להיות השפעה, שהיא מתפקדת ואפשר לסמוך עליה?

אורי מקלב: הציבור צריך להיות מודאג לא מזה שאנחנו מגישים את האי-אמון; מהאי-אמון של הממשלה עצמה.

אורי מקלב: ואני רוצה רק לומר את המשפט שמישהו אמר לפני לא הרבה זמן בארצות-הברית: אם זה נראה כמו ברווז והולך כמו ברווז ומגעגע כמו ברווז, זה ברווז.

אורי מקלב: מי אמר את זה?

אורי מקלב: ראש הממשלה בנימין נתניהו.

אורי מקלב: אני מציע לך, תסתכל במראה ותגיד לעצמך גם כן: ממשלה צולעת ומגעגעת זה ברווז, זה לא ממשלה.

אורי מקלב: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב מיהדות התורה.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים מרע"ם-תע"ל-מד"ע, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה מחד"ש.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס מבל"ד.

גילה גמליאל: בבקשה, עומדות לרשותך שלוש דקות.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, באמת ראש הממשלה לא מפסיק להרגיע.

מסעוד גנאים: מאז שהרגיע אותנו שהכול בסדר במסגד אל-אקצא, ושיירת חברי הכנסת מהימין, האחד אחרי השני נכנס לשם עם פרובוקציות; מאז שגם הרגיע אותנו, כערבים, שאנחנו רוצים להשמיד את מדינת ישראל, אנחנו מחבלים, כי אנחנו מפגינים, כי אנחנו זועמים, כי אנחנו מתנגדים למדיניות שלו – אבל זה הספורט שלו, לקשור, הלינקג' הזה.

מסעוד גנאים: אי-אפשר; הוא המדינה.

מסעוד גנאים: המדיניות שלו היא קיום המדינה.

מסעוד גנאים: אם אתה מתנגד למדיניות של ראש הממשלה, אז אתה מאיים על קיומה של מדינת ישראל, לכן דינך כערבי, יא מחבל, דינך או למצוא את עצמך מחוץ לגבולות – יאללה, טרנספר לפלסטין.

מסעוד גנאים: הוא לא יודע שפה הארץ, היסטורית, גם שמה פלסטין, או שאם הוא יגיד שהוא מכיר במדינה פלסטינית עצמאית בגבולות 67', אנחנו מסכימים אתו.

מסעוד גנאים: אז דינך גם – לשלול את האזרחות שלך.

מסעוד גנאים: כל זה למה?

מסעוד גנאים: בגלל שמפגינים נגד הריגת צעיר ערבי, בגלל שמפגינים על זכותנו במסגד אל-אקצא.

מסעוד גנאים: הרגיעה האחרונה, הרוגע האחרון שגורם לי, כערבי, להרגיש בשקט באמת ולהאמין לראש הממשלה, שהוא ראש הממשלה של כולנו, ואנחנו ניהפך לשווים, זה פשוט מאוד להכריז על חוק מדינת ישראל מדינת הלאום היהודי, ושהשפה הערבית היא לא שפה רשמית, אלא היא בעלת מעמד מיוחד.

מסעוד גנאים: אם השפה הערבית, כאשר הייתה רשמית, זה לא יושם ולא ראינו אותה ליד השפה העברית, עכשיו, מה עושים לשפה הערבית כאשר יש לה מעמד מיוחד?

מסעוד גנאים: הצעת החוק הזו באה להוכיח לנו שראש הממשלה רוצה להתחרות עם בנט, עם ליברמן, עם יריב לוין, עם אלקין.

מסעוד גנאים: הוא לא רוצה לעזוב את הזירה הזו.

מסעוד גנאים: המגרש הימיני לא רוצה לעזוב אותו.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה מתנהג כראש ימני, מחנה ימין קיצוני.

מסעוד גנאים: חוק מדינת ישראל כמדינת הלאום היהודי גורם לי שארגיש בהדרה, באפליה.

מסעוד גנאים: זו הצדקה כאילו אני, כערבי, אין לי מקום פה, והלגיטימי פה זה היהודי.

מסעוד גנאים: לראש הממשלה אני אומר: בחיאתכ, דחילק, ראש הממשלה, תפסיק להרגיע; ההרגעה שלך הורגת אותנו.

מסעוד גנאים: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה, ולאחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו שמענו היום מהתגובות של סגן השר וגם מהשר השקפות קצת שונות.

עפו אגבאריה: האחת, שהוא מפנה אצבע מאשימה כלפי הרשות הפלסטינית וכלפי אבו מאזן שהוא המתסיס, והוא רק מדבר נגד מדינת ישראל, והוא מאיים על קיומה של מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: כאילו מי שענה פה, חבר הכנסת אקוניס, וראש הממשלה הם מרגיעים לאומיים, כאילו הם רוצים רק רגיעה, כשאנחנו שומעים אותם, ושומעים מה הם מדברים, ואנחנו רואים מה הם עושים בשטח.

עפו אגבאריה: הם לא משכילים להבין שיש פה 6.5 מיליון יהודים ויש כ-6 מיליון ערבים.

עפו אגבאריה: הערבים לא יתנדפו מכאן ולא ילכו לשום מקום.

עפו אגבאריה: גם אנחנו לא אומרים שהיהודים צריכים ללכת מפה.

עפו אגבאריה: להפך.

עפו אגבאריה: אנחנו אומרים שיש מקום לכולם, אנחנו יכולים לחיות ביחד.

עפו אגבאריה: אבל יש בעיה.

עפו אגבאריה: כשמישהו אומר שהמדינה צריכה להיות מדינה יהודית – בשביל מי הוא אומר את זה?

עפו אגבאריה: מי צריך לדעת את הדברים האלה?

עפו אגבאריה: האם הערבים חולקים עליו – שאתה תקרא לעצמך מה שאתה רוצה?

עפו אגבאריה: שקודם כול יפתור את הבעיה בתוך היהדות, איזה מין יהדות הוא רוצה.

עפו אגבאריה: אבל מדוע הוא אומר את הדברים האלה, וכורך את זה גם עם השפה, וגם עם השירותים לאזרחים הערבים, וכאילו הם לא קיימים פה.

עפו אגבאריה: אז מי מתסיס?

עפו אגבאריה: מי שם מקלות בגלגלים או בכל איזושהי אפשרות של הידברות מסוימת?

עפו אגבאריה: אני חושב שנכון עשה השר לביטחון הפנים.

עפו אגבאריה: הוא דיבר ואמר שבשבוע האחרון הוא נתן אפשרות להיכנס ללא הגבלת גיל למתחם אל-אקצא, ועובדה שנכנסו איזה 40,000 אנשים ולא היו מהומות.

עפו אגבאריה: אז מדוע כל כך הרבה שנים אתם הגבלתם את הגיל?

עפו אגבאריה: האם זה לא היה נכון או שזה כן היה נכון?

עפו אגבאריה: אם אנחנו נשווה – לא הייתה הגבלת גיל, האנשים היו מרוצים, זה הביא לרגיעה מסוימת.

עפו אגבאריה: כאשר אתם מגבילים את הגיל, אז ראיתם שזו לא רגיעה, זה להפך, מתסיס.

עפו אגבאריה: אז אולי נלמד מזה שיש אפשרות ויש דרך אחרת?

עפו אגבאריה: ותמיד יש דרך אחרת, ואנחנו בעד שתהיה דרך אחרת, כי זו הדרך להידברות.

עפו אגבאריה: אם ניקח בחשבון ש-40% מתושבי ירושלים שעכשיו ממונה עליהם הממשלה הם ערבים, למרות שהם שטח כבוש, ועדיין יש מריבה על המקום הזה, אז יש מקום להתחשב באופן מבין ובראש פתוח, ולא לעשות דווקא, כאשר היו גם מהממשלה אנשים שאמרו שעצם העובדה שחברי – –

גילה גמליאל: נא לסיים.

עפו אגבאריה: – – כנסת עלו להר-הבית, זה גם מתסיס; אז זה באמת מתסיס.

עפו אגבאריה: אז בואו נעבור את השלב הזה.

עפו אגבאריה: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת באסל גטאס מבל"ד; יש לך שלוש דקות מהרגע שתעלה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת באסל גטאס הוא אחרון הדוברים.

גילה גמליאל: אחריו – יסכם את הדיון הסיעתי סגן השר אופיר אקוניס.

נסים זאב: – – – בלי כאפיה היום, מה קרה?

באסל גטאס: כן, יש לך בעיה עם זה.

נסים זאב: – – –

באסל גטאס: יש לך הרבה בעיות.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שהשר לביטחון הפנים נמצא כאן ולהעלות את אותן סוגיות הקשורות במשטרה ובביטחון הפנים שהן חלק מההצעה לאי-אמון.

באסל גטאס: אדוני השר, היחס, היחסים ההדדיים בין משטרת ישראל ובין הציבור הערבי, ובין אזרחי המדינה הערבים, הם יחסים טעונים, צריך להודות בזה.

באסל גטאס: ביקור כאן וביקור שם ומפגש עם ההנהגה, שלרוב הם באים רק בעתות משבר וכשיש מתח רב, לא עוזרים.

באסל גטאס: אני מציע לך באמת לחזור ולשנן ולקרוא את דוח ועדת אור.

באסל גטאס: שאלת אותנו בשבוע שעבר מכאן: אין לכם אמון במח"ש?

באסל גטאס: אמרנו לך כאן כולנו, ככה, בהתפרצות: אין לנו אמון במח"ש.

באסל גטאס: אין לנו אמון במשטרת ישראל בגלל 67 שנים של יחסים שכללו הרבה עוינות, הרבה יחס משפיל, הרבה מעצרי סרק, הרבה התנהגות ברוטלית, עד ההפגנות האחרונות בזמן מלחמת עזה ובזמן ההתנגדות לחוק פראוור.

באסל גטאס: רואים, רואים, רואים שהיחס לערבי הוא אחר מהיחס ליהודי.

באסל גטאס: אפילו – אתה יודע מה?

באסל גטאס: בהודעות המשטרה.

באסל גטאס: כשנעצרו, אתה זוכר, כשאמרו שנתפסו הרוצחים של שלי דדון.

באסל גטאס: ישר אמרו שזה עניין ביטחוני, ועשו מזה הילה, וכו', והתברר שזה לא ככה.

באסל גטאס: כשנעצר בסוף הרוצח, שהוא עדיין בחזקת חפות, עד שבית-המשפט – הפכו את זה שוב לעניין ביטחוני.

באסל גטאס: והמשטרה שתקה.

באסל גטאס: היום, היום, הבוקר, בעניין הנהג שנמצא תלוי באוטובוס, ישר המשטרה הוציאה הודעה שאין פן פלילי, בעוד שכל מזרח-ירושלים, מאות אלפים, חושבים ומאמינים עד הרגע הזה שהוא נתלה, שהוא נרצח.

באסל גטאס: אני לא אומר שזה המצב.

באסל גטאס: אני אומר שזה לא המצב – צריכים לחכות לתוצאות של הבדיקות, של ניתוח הגופה וכו'.

באסל גטאס: אבל ישר אנחנו מרגישים שהמשטרה נקטה עמדה.

באסל גטאס: תמיד המשטרה נוקטת עמדות שמגבירות את החשד נגדה.

באסל גטאס: וזה, כמובן, בכל האירועים שקורים במזרח-ירושלים.

באסל גטאס: בכל זמן שיש מתח, תמיד המשטרה מצטיירת כאויב לנו.

באסל גטאס: היא תופסת אותנו כאויב, ואז אנחנו גם תופסים אותה כאויב, שלא בא באמת להסדיר סדר וביטחון לאנשים.

באסל גטאס: קח את העניין של האמל"ח.

באסל גטאס: היום התקיים דיון בוועדת הפנים – ואני מסיים בשני משפטים – על העניין של הנשק הבלתי-חוקי.

באסל גטאס: למה, אני שואל אותך, כבוד השר – אני רוצה לסיים, אבל רוצה שהשר ישמע אותי.

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: השר שטייניץ.

באסל גטאס: אני שואל – ובזה אני מסיים – כבוד השר, עד אמצע שנות ה-70, סוף שנות ה-70, לא היה בשום יישוב ערבי, באף בית ערבי אפילו חתיכת נשק אחת.

באסל גטאס: החוקי – ברור.

באסל גטאס: אבל בלתי חוקי – לא היה.

באסל גטאס: איך פתאום, במשך שני עשורים הפכנו כל כפר לסליקים של נשק?

באסל גטאס: ואתם יודעים, אתם יודעים מי הסוחרים.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה אשמה?

יצחק אהרונוביץ': המשטרה אשמה?

באסל גטאס: אשמה בזה שהיא לא מונעת, אשמה בזה שהיא לא מסלקת את הנשק.

באסל גטאס: אם הנשק הזה היה מופנה נגד יהודים – אני אומר לך, כל אזרח ערבי חושב ככה, לא רק אני – אם הנשק הזה היה מופנה נגד יהודים, ב-24 שעות היו מוצאים אותו ומסלקים אותו.

יצחק אהרונוביץ': תשאל את האנשים, איך הם – – –

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

גילה גמליאל: אחרון הדוברים – יעלה וישיב בשם הממשלה סגן השר המקשר בין הכנסת לממשלה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

גילה גמליאל: בבקשה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, גברתי, כמדי שבוע הופכת הבמה הזאת, הופך הדיון בהצעות האי-אמון בממשלה למסע של שיסוי, הסתה, פיזור השקרים והבדיות נגד מדינת ישראל על-ידי מרביתם של חברי הכנסת מן הסיעות הערביות.

מסעוד גנאים: נגד ממשלת ישראל, ממשלת ישראל.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: העברית שלי היא מצוינת, ואני אחזור, אני אחזור על האמירה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, ההצעות פה, כבכל – – –

עפו אגבאריה: זה כבר שחוק.

אופיר אקוניס: גם אתם שחוקים.

אופיר אקוניס: אתה יודע, גם השקרים שלכם שחוקים – – –

עפו אגבאריה: תביא משהו חדש.

אופיר אקוניס: השקרים שלכם שחוקים, מה לעשות, אבל אף שהם שחוקים אתם חוזרים עליהם כל הזמן, כל הזמן, ומחלחלים אותם.

אופיר אקוניס: ולצערי – וגם את זה אני אגיד ביושר – לצערי, רבים בקהילייה הבין-לאומית וגם בציבוריות הישראלית מתחילים להאמין לשקרים שלכם, לבדיות שלכם.

אופיר אקוניס: ואתם מחלחלים אותם 100 שנה.

אופיר אקוניס: 100 שנה.

אופיר אקוניס: הרי, גברתי, המהומות בירושלים, המהומות האלימות בירושלים, הסכינאות הפלסטינית, הערבית, בירושלים לא החלה ב-2014, היא החלה ב-1920.

אופיר אקוניס: האבנים – הטרור הפלסטיני לא החל ב-2014, הוא החל באביב 1920, במתקפה ברברית ואלימה, כמובן בעידוד והסתה – – –

עפו אגבאריה: אתה חוזר על זה 20 פעם.

אופיר אקוניס: – – – עידוד והסתה של ההנהגה הערבית המקומית נגד היישוב היהודי.

אופיר אקוניס: לא היה כיבוש, לא היו התנחלויות, לא הייתה ישראל, הייתה התנועה הציונית, תנועה מופלאה – – –

טלב אבו עראר: זה לא שקר?

אופיר אקוניס: התנועה הציונית היא שקר?

אופיר אקוניס: אתה רואה שאתה שקרן?

אופיר אקוניס: אתה רואה שאתה מפיץ את דברי השקר?

טלב אבו עראר: זה שקר.

אופיר אקוניס: גם התנועה הציונית – אצלך הרי אין לה זכות קיום.

אופיר אקוניס: אבל אני לא אכנס בדיוק עכשיו, חבר הכנסת אבו עראר, כי אני מכבד אותך כאזרח ישראלי, לנדידתם של שבטים בדואיים מן המדבר הערבי לארץ-ישראל המערבית.

אופיר אקוניס: נקיים את הדיון הזה, אם אתה רוצה, בהזדמנות אחרת, לא עכשיו.

אופיר אקוניס: אז כיוון שאני לא מבטל את הזהות שלך, את נדידת העמים, את הנדידה של ערביי ישראל – – –

טלב אבו עראר: הם עלו לארץ או מה?

טלב אבו עראר: תגיד לי מאיפה עלית לארץ.

טלב אבו עראר: מאיפה עלית?

אופיר אקוניס: אני לא עליתי משום מקום – – –

טלב אבו עראר: מה, הבדואים עלו?

אופיר אקוניס: אני נולדתי בתל-אביב, שם אני חי, ותל-אביב – – –

גילה גמליאל: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: אנחנו היינו לפניך ולפני העם שלך כאן.

טלב אבו עראר: תפסיק לשקר, זה שקר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: אנחנו פה לפני שהיית אתה.

אופיר אקוניס: – – – ותל-אביב היא העיר, לדאבונכם – – –

גילה גמליאל: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, תל-אביב הפכה לעיר העברית הראשונה בעולם, עם התיכון הראשון העברי בעולם, עם הרבה דברים.

אופיר אקוניס: אבל שאיפותינו לא היו לתל-אביב, חבר הכנסת אבו עראר, אלא לירושלים, שהוכרזה – מה לעשות, הרי את הבדיה הזאת אתם לא מצליחים לטשטש – שהוכרזה בירתו של העם היהודי לפני 3,000 שנה.

אופיר אקוניס: והר-הבית, אדוני היושב-ראש – – –

טלב אבו עראר: לפני 5,000.

אופיר אקוניס: 3,000, 3,000.

אופיר אקוניס: אני מאוד דייקן, אני לא מטשטש עובדות.

טלב אבו עראר: לא, תגיד 5,000, יותר קל.

אופיר אקוניס: אני לא מטשטש עובדות.

אופיר אקוניס: ואנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, שאז, כאשר החלו ההתפרעויות הערביות, לא היה, חבר הכנסת אגבאריה, במה להיאחז, משום שלא היו התנחלויות, ולא היה כיבוש, ולא הייתה ישראל, אלא היו כאן ראשוני התנועה הציונית, ורציתם לגדוע את זה ולא הצלחתם.

אופיר אקוניס: אתם כשלתם, אתם כשלתם כישלון מהדהד, כישלון מחפיר, בניסיון אלים, טרוריסטי וברברי, שנמשך, לצערי, אדוני היושב-ראש, עוד מעט 100 שנה, והוא מתרחש כל יום, גם בימים אלה.

אופיר אקוניס: אנחנו, ברוך השם, מתחילים להתגבר על גל הטרור הזה, אבל גל הטרור הזה, חבר הכנסת לוי, סגן שר האוצר, איננו חדש.

אופיר אקוניס: מטפלים בו בנחישות וביסודיות, אבל הוא איננו חדש.

אופיר אקוניס: אבל הדבר הגרוע ביותר, אדוני היושב-ראש, שמתקיים פה כל הזמן, הוא האמירה והחזרה על שקרים נבזיים במטרה לעורר ולהתסיס, לא רק את האזור אלא את העולם המוסלמי כולו, כמובן נגד ישראל, נגד היהודים, נגד תרבות המערב – – –

ג'מאל זחאלקה: לא צריך להתסיס, אתה עושה את העבודה טוב מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אתה עושה את העבודה טוב מאוד.

אופיר אקוניס: – – – הניסיון לשקר לעולם כולו, וגם לערביי ישראל, וגם לתושבי ירושלים הלא-יהודים, כאילו ישראל מתכוונת לשנות את הסטטוס-קוו בהר-הבית.

אופיר אקוניס: ואם כבר, אדוני היושב-ראש, ישנם רבים בציבוריות הישראלית היהודית שטוענים שאם משתנה הסטטוס-קוו בהר-הבית, הרי הוא משתנה לרעתם של היהודים.

אופיר אקוניס: אבל על השקר הזה חוזרים וחוזרים.

אופיר אקוניס: אני מציע גם לחבר הכנסת זחאלקה וגם לחבר הכנסת אגבאריה, וגם – חבר הכנסת אבו עראר לא דיבר, נדמה לי, לא נימק היום – לחבר הכנסת מסעוד גנאים, אני מציע לכם לא לזלזל בשום דת אחרת; לא לזלזל, ולא לקחת בעלות ולא לקחת פטרונות, לא על הר-הבית, ולא על ארץ-ישראל ולא על שום מקום אחר, ובעיקר לא על המקום הקדוש ביותר לעם היהודי.

אופיר אקוניס: אתם ממשיכים ומתסיסים באמצעות הדוכן הזה, ואתם שואלים ומתקיפים את מדיניות הממשלה ואת שוטרי ישראל, את שוטרי משטרת ישראל.

אופיר אקוניס: יושב כאן בכיר בממשלה, סליחה, בכיר בכנסת, באופוזיציה, חבר הכנסת מזרחי, שהוא איש משטרה, תשאלו אותו ביושר מה – – –

משה מזרחי: מעולה, אתה בכיוון הנכון.

יחיאל חיליק בר: משטרה – – –

אופיר אקוניס: בכיר במשטרה, זה היה אמור להיות "בכיר במשטרה" ויצא "בכיר בממשלה".

משה מזרחי: מעולה, אותו דבר, אותו דבר.

קריאה: אתה מציע מדינת משטרה – – –

אופיר אקוניס: לא, לא אותו דבר, לא, לא.

אופיר אקוניס: אתם רוצים מדינת משטרה?

יחיאל חיליק בר: לא, הממשלה בסוף מגיעה לחקירות במשטרה.

אופיר אקוניס: לא, לא נדבר על הצבעתכם בשבוע שעבר, חבר הכנסת בר.

אופיר אקוניס: ומה אתם הייתם מצפים, חבר הכנסת גטאס, שיעמדו שוטרי ישראל וייתנו למתפרעים המותססים להכות בהם?

אופיר אקוניס: לנסות להרוג אותם?

אופיר אקוניס: לירות, ליידות בהם אבנים, בקת"בים, זיקוקים?

אופיר אקוניס: מה רציתם, שהם יעמדו חסרי אונים?

באסל גטאס: שיתנהגו אלינו כמו שמתנהגים למפגינים יהודים – – –

אופיר אקוניס: ומי שעומד, מי שעומד עלינו לכלותנו, אנחנו – חבר הכנסת גטאס, אנחנו יודעים את כל העובדות – – –

באסל גטאס: שיתנהגו אלינו כמו שמתנהגים למפגינים יהודים.

אופיר אקוניס: כל מי שיהיה אזרח שקט ואזרח שומר חוק במדינת ישראל, יקבל את היחס המגיע לו כאזרח שומר חוק.

אופיר אקוניס: אבל מי שינסה להפר את החוק – – –

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, אתה לא מצטרף למקהלה-מקהלה הזאת, אני מקווה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שאתה לא מצטרף למקהלה הזאת.

אופיר אקוניס: מקומך איננו שם, אתה אזרח שומר חוק, תמשיך לשמור על החוק.

אופיר אקוניס: אבל, חבר הכנסת גטאס, ואני אבהיר את זה בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים:

אופיר אקוניס: מי שמפר את החוק, יהודי, ערבי או בדואי, או מכל דת אחרת – – –

באסל גטאס: יורים בו.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יורה – למה אתה ממשיך ומתסיס את זה?

אופיר אקוניס: אתה רואה?

אופיר אקוניס: אתה ממשיך ומתסיס את זה, אתה קורא – – –

באסל גטאס: יורים בו על המקום.

באסל גטאס: משפט שדה.

אופיר אקוניס: פעם, אדוני היושב-ראש, בעבר, המנהיגות הערבית בישראל הייתה – כולל חברי כנסת מן הסיעות הערביות – הייתה הגורם הממתן, הגורם שמבקש מהציבור מנהיגות, מנהיגות לא מתסיסה בכנסת.

אופיר אקוניס: ובמקום זאת אנחנו מגלים בכנסות האחרונות את חברי הכנסת מן הסיעות הערביות שמתסיסים בכל פעם, כולל באי-אמון, כולל פה, אדוני היושב-ראש, את הציבור הערבי.

אופיר אקוניס: ואני אמרתי לך, חבר הכנסת גטאס, אזרחים שומרי חוק מכל הדתות, נתייחס אליהם כאל אזרחים שווי זכויות וגם שווי חובות.

אופיר אקוניס: לא מרימים יד על שוטרים, לא עושים את זה.

אופיר אקוניס: ושוטרינו, תפקידם לשמור על הסדר, והם ימשיכו לשמור על הסדר, בכל מקום במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממליאת הכנסת ומחברות וחברי הכנסת לדחות את כל הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, השרים, נא לשבת, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: סדרת הצעות אי-אמון לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי שרת המשפטים, יושבת-ראש סיעת הבית היהודי, אם אתן מעוניינות להצביע, נא לשבת, כנ"ל גם כל שאר השרים.

יולי יואל אדלשטיין: אובדן תחושת הביטחון האישי והכלכלי של אזרחי ישראל – מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – 50 נמנעים – 1 הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 41 בעד, 50 נגד, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כישלון הממשלה בתחום הכלכלי, המדיני והביטחוני – של יהדות התורה ומרצ.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות יהדות התורה – מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 40 נגד – 50 נמנעים – 1 הצעת סיעות יהדות התורה – מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, נגד – 50, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת האי-אמון מטעם יהדות התורה ומרצ לא התקבלה, וחבר הכנסת מקלב יוכל להמשיך ולכהן כסגן יושב-ראש הכנסת, ואני מאוד שמח על כך.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מאחזת את עיניהם של מיליוני אזרחים – קשישים, נכים, עניים, חסרי דיור, חולים, תושבי הפריפריה, המעמד הבינוני והמובטלים – וכל בשורותיה מתבררות כשטרות ללא כיסוי, מטעם סיעת ש"ס; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – 50 נמנעים – 1 הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 41, נגד – 50, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת סיעת ש"ס לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם בל"ד, חד"ש ורע"ם-תע"ל-מד"ע – המצב בירושלים וניסיון הממשלה לשנות את הסטטוס-קוו באמצעות התנחלויות ופגיעה במסגד אל-אקצא.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה – 40 נגד – 51 נמנעים – 1 הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 40 בעד, 51 נגד, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת בל"ד, חד"ש ורע"ם-תע"ל-מד"ע לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/897).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014, קריאה ראשונה – תציג את ההצעה שרת המשפטים חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, לאחר מכן יש גם הצעת חוק פרטית מוצמדת לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת חוק העונשין (יידוי אבן או ירי של אבן או חפץ אחר), מוצע לתקן את חוק העונשין במטרה לסייע בהתמודדות עם תופעת יידוי האבנים לעבר כלי תחבורה אזרחיים ומשטרתיים בנסיעה, תופעה שהפכה לצערנו מאוד שכיחה, ובשלה מוגשים כ-1,000 כתבי-אישום בשנה.

ציפי לבני: העבירות הקיימות היום בחוק לא נותנות ביטוי הולם לחומרת התופעה ולמאפייני הסיכון המיוחדים שלה; ראינו את התופעות האלה בירושלים.

ציפי לבני: עיקרי התיקון המוצע: ביטול סעיף 332(3) לחוק העונשין והחלפתו בעבירה חדשה ומדורגת שתאסור יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר לעבר כלי תחבורה בנסיעה; מדרג בסיס, שיאסור יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר לעבר כלי תחבורה בנסיעה באופן שיש בו לסכן את בטיחותו של הנוסע, העונש – עשר שנות מאסר; מדרג מחמיר, שיאסור יידוי או ירי של אבן או חפץ באופן שיש בו כדי לסכן את בטיחותו של הנוסע בכלי התחבורה, או את מי שבקרבתו, בכוונה לפגוע בנוסע, העונש המוצע הוא 20 שנות מאסר; הוספת עבירה של יידוי או ירי של אבן או חפץ לעבר שוטר או כלי רכב – מוצע לקבוע עבירה חדשה, שתאסור יידוי אבנים או חפצים אחרים לעבר שוטר או כלי רכב משטרתי בכוונה להפריע לשוטר כשהוא ממלא את תפקידו בחוק.

ציפי לבני: העונש המוצע לצד עבירה זו – חמש שנות מאסר.

ציפי לבני: כך גם מוצע תיקון עקיף לחוק בתי-המשפט, כך שהעבירה הזאת תידון בבית-המשפט המחוזי, אבל יידרש לכך רק שופט אחד, ולא שלושה שופטים.

ציפי לבני: אנחנו נמצאים בפני מכה – תופעות מאוד קשות שראינו בחודשים האחרונים.

ציפי לבני: החוק במדינת ישראל צריך להתמודד עם תופעות מהסוג הזה, ולכן הגשנו במהירות את הצעת החוק הזאת, שתיתן כלים בידי המשטרה וגורמי אכיפת החוק מול התופעה הזאת.

ציפי לבני: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשרת המשפטים חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2783/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, יש הצעת חוק המוצמדת להצעה הזאת, היא תעלה לדיון מוקדם, קרי לקריאה טרומית: הצעת חוק העונשין (תיקון – סיכון חיי אנשים באמצעות יידוי אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014, של חברי הכנסת מירי רגב ודוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת רגב.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות גברתי עד שלוש דקות.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פרטית של חברי חבר הכנסת דוד אזולאי ושלי.

מירי רגב: בשנים האחרונות אנחנו עדים לאירועי יידוי אבנים יומיומיים, העלולים להגיע לעשרות מקרים ביום אחד.

מירי רגב: ראינו רק בחודש האחרון בירושלים ובמזרח-ירושלים את כמות יידויי האבנים ואת האסון והנזק שהם יכולים לגרום.

מירי רגב: חלק ניכר מהאירועים לא קורה בהכרח מעבר לשטחי הקו הירוק, אלא בתוכם, כמו שראינו בירושלים, בכביש מודיעין, בכביש 5, שבו נפצעה אנושות הילדה אדל ביטון, ובצפון הארץ.

מירי רגב: יידוי אבנים הפך לשיטה, והגיע הזמן להגיד לאותם מיידי אבנים: עד כאן.

מירי רגב: אבן הורגת.

מירי רגב: אני שמחה שמשרד המשפטים הבין סוף-סוף גם את המציאות הזאת, שאבן הורגת, והביא הצעת חוק מסודרת בעניין הזה.

מירי רגב: ברגע שאנחנו מבינים שיידוי אבנים הוא פיגוע לכל דבר ועניין, צריך להתייחס לזה כלפיגוע.

מירי רגב: רק בנס ניצלים חייהם של אזרחי המדינה בכל יום כשהם נתקפים במטר אבנים או באבנים המושלכות לעבר רכבם, או כשרכב שנתקל באבן ואז עושה תאונה.

מירי רגב: כל תפקידם של מיידי האבנים הוא לגרום לכך שאזרחים ייהרגו.

מירי רגב: זו מטרת יידוי האבנים.

מירי רגב: לכן, בהצעת החוק הזאת אנחנו מביאים הגדרה ברורה של מהו ניסיון חבלה וערך חיי אדם במדינת ישראל.

מירי רגב: אני חושבת שהצעה זו תגביר את כושר ההרתעה שלנו כמדינה, תעצור את הטירוף והסכנות הנקרות בדרכם של אזרחי ישראל בארצנו ותפחית את אותם פיגועים קרים המתבצעים בשתיקה ובנחישות על-ידי הפלסטינים, ותוציא את הנושא מהאופל החוקתי שהוא נמצא בו היום.

מירי רגב: הצעה זו מבקשת להחמיר עם מיידי האבנים ולהעניש אותם בעשר שנות מאסר.

מירי רגב: חברי דוד אזולאי ואנוכי הבטחנו להצמיד את הצעת החוק הזאת להצעת החוק הממשלתית, ואני מקווה שחברי הכנסת יצביעו בעד החמרה על מיידי אבנים, כי הם יבינו שאבן הורגת.

מירי רגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, הצעה ממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: היא הועלתה לקריאה ראשונה, לכן כרגע אנחנו פותחים את הדיון, כמקובל.

יולי יואל אדלשטיין: מנחם אליעזר מוזס, ראשון הדוברים; אחריו – נחמן שי, יואב בן צור, תמר זנדברג וכן הלאה, על-פי רשימת הדוברים שנמצאת ברשותי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת המשפטים, אני מברך על החלטת הממשלה ועל החוק שמובא עכשיו בפני החברים, אבל אני רואה כאן את הבעיה יותר בנושא של אינתיפאדת הילדים, אני קורא לזה.

מנחם אליעזר מוזס: אם נפתחו בחודשיים האחרונים 258 תיקים, נעצרו 258 ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: אין תשובה בחוק הזה למיידי האבנים הילדים.

מנחם אליעזר מוזס: אין תשובה.

מנחם אליעזר מוזס: הרי אני מציע לכם, תצאו להר-הזיתים; למעלה, במעלה ההר, יש בית-ספר א-טור.

מנחם אליעזר מוזס: בשעות הצהריים, או כשהם יוצאים בערב, הילדים יוצאים עם אבנים מחודדות.

מנחם אליעזר מוזס: לכתחילה.

מנחם אליעזר מוזס: יוצאים, בודקים מי שעובר, אם זה יהודי, מייד זורקים – אבנים מחודדות, מסוכנות ביותר.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו שמענו כבר את השר לביטחון פנים בוועדה לא פעם ולא פעמיים: אנחנו הזהרנו את בית-הספר שאם הם יעשו כך אנחנו נסגור להם את הכניסה מהצד הזה וייכנסו מהצד השני, מהרחוב השני.

מנחם אליעזר מוזס: ואני ממתין ומחכה מתי יהיה האות הזה, מתי זה יקוים, שיסגרו כבר את הכניסה הראשית של בית-הספר, שפונה לכיוון מערב, שמשם יוצאים ילדים וזורקים על כל רכב עם לוח זיהוי ישראלי.

מנחם אליעזר מוזס: עוד הפעם, 258 ילדים נעצרו – אינתיפאדת הילדים.

מנחם אליעזר מוזס: על זה אין שום תשובה בחוק הזה.

מנחם אליעזר מוזס: האם שרת המשפטים או מישהו יכול להאיר את עינינו מה קורה עם האינתיפאדה הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: אני מאוד אשמח לשמוע.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר לביטחון פנים, אתה גם סיפרת לנו בוועדה על הבעיות בדרך להר-הזיתים, של הילדים מבית-הספר המפורסם, ושהעירייה צריכה לקחת את הענייניים בידיים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל כאן זה הרבה יותר עמוק מאשר העירייה, כי, לצערי הרב, החינוך שם הוא ממש אנטי-ישראלי ונגד המדינה בצורה בלתי רגילה.

מנחם אליעזר מוזס: סיפר לי יהודי, לא חרדי, שהוא הלך בחג השבועות, ירד לסילואן.

מנחם אליעזר מוזס: לא זיהו אותו, הוא היה כמו תייר.

מנחם אליעזר מוזס: הוא הלך לראות במה משחקים הילדים.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים במה?

מנחם אליעזר מוזס: באקדחי דמה, בכל מיני חרבות דמה, "אטבח אל-יהוד" ו"אללהו אכבר".

מנחם אליעזר מוזס: זה המשחקים שלהם.

מנחם אליעזר מוזס: שלא לדבר על דפי הקשר, מה שמביאים הביתה.

מנחם אליעזר מוזס: רבותי, הדבר הזה הוא בלתי נסבל.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, התלמידים האלה ממומנים ב-100% על-ידי מדינת ישראל, על-ידי משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר הזה צריך לבוא לידי קץ, ואני מחכה לראות שהחוק הזה יביא פתרון לילדים, לאינתיפאדת הילדים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי; איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואב בן צור.

אריה מכלוף דרעי: – – –

יצחק וקנין: מוותר, או – אתה רשום לדבר על החוק.

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה; חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו; חבר הכנסת משה גפני – איננו; חבר הכנסת יעקב אשר – איננו; חבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: חברי כנסת שלא יהיו נוכחים באולם, אני לא אאפשר להם לדבר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אינני עומד כאן כדי להגן על מיידי אבנים על כלי רכב בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: אני חושב שהצגת הבעיה בצורה הזאת היא מעוותת לחלוטין.

חנא סוייד: אני רוצה להתייחס לחלק התוספת בחוק הזה – העניין של זריקת אבנים על שוטרים.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד שבמקרה הזה יש שיפור אפילו לגבי המקרה שהיה בשבוע האחרון או לפני שבועיים בכפר-כנא.

חנא סוייד: בכפר-כנא המקרה הוא שמי שתקף בצורה זו או אחרת שוטר, וכפי שראינו הוא לא היווה שום סכנה לשוטר – הרגו אותו על המקום.

חנא סוייד: לכן לדבר על חמש שנים מאסר זה בהחלט מקל הרבה יותר מאשר לירות באותו בן-אדם על המקום ולהרוג אותו.

דני דנון: הייתה לו סכין ביד – – –

חנא סוייד: אני חושב שהחוק – טוב, בסדר, אפשר להתווכח על זה.

חנא סוייד: אני אמרתי שבעצם זה שיפור.

חנא סוייד: בכל מקרה, להרוג בן-אדם זה הרבה יותר מלאסור אותו חמש שנים.

חנא סוייד: אבל אני רוצה לדבר באופן כללי, על התמונה הרחבה שהחוק הזה מנסה להתוות.

חנא סוייד: מדובר כאילו במצב פסטורלי, שסתם אנשים רוצים לזרוק אבנים על כלי רכב ועל שוטרים.

חנא סוייד: המצב הוא לא ככה.

חנא סוייד: אם רוצים להיות אמיתיים, צריך לא לטפל אך ורק בסימפטומים, אלא בבעיות.

חנא סוייד: אנחנו צריכים לזכור שבירושלים – ודיברו הרבה על העניין של ירושלים כאן – מדובר במצב של כיבוש; גם בירושלים, גם במקומות אחרים.

חנא סוייד: אני לא אומר את זה בשביל להצדיק זריקת אבנים, אני אומר את זה כדי שאנחנו נטפל בבעיה העיקרית ולא בסימפטומים שלה, אם בירושלים ואם בשכונות של ירושלים, אם בניסיונות לחדור לשכונות הערביות, כמו סילואן ומקומות אחרים שבהם צפינו במקרים של יידוי אבנים.

חנא סוייד: המצב שם הוא לא לתקוף אנשים, אלא להתגונן מפני אנשים שמנסים לנשל את אותה אוכלוסייה מהבתים שלה ומהשכונות שלה.

חנא סוייד: לכן אני חושב שצריך לשים את הדברים בפרופורציה הנכונה, ולא להתייחס אך ורק לסימפטומים.

חנא סוייד: אנחנו מאוד מקווים שאנחנו אכן נגיע למצב שבו המשטרה תתייחס באופן חיובי, באופן דמוקרטי, לציבור, במיוחד לציבור הערבי.

חנא סוייד: ואני רוצה להזכיר לכם, לא רק ערבים מיידים אבנים על כלי רכב.

חנא סוייד: תזכרו מה שקורה בירושלים בנושאים של חניונים ובנושאים של שבת, מי גם זורק?

חנא סוייד: ואני מזכיר את זה לחבר הכנסת מוזס, שהיטיב כאן להתלהם נגד – –

יצחק וקנין: תודה.

חנא סוייד: – – הילדים, הצעירים הערבים, ואני מזכיר לו שלא רק צעירים ערבים זורקים אבנים, אלא עוד אנשים, אחרים, מסיבות שהן סיבות רעיוניות, סיבות של אידיאולוגיה, ולא צריך למהר ושתהיה יד קלה על ההדק.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, שמדבר בטלפון עכשיו.

מאיר פרוש: – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אני סגרתי את רשימת הדוברים, רבותי.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר מביאים הצעת חוק כזו, ממש שקופה, שמופנית כלפי אוכלוסייה מסוימת – –

מירי רגב: מיידי אבנים, מה לעשות.

עפו אגבאריה: – – של מיידי אבנים – – –

מירי רגב: – – –

עפו אגבאריה: – – – אבל כאשר מיידי האבנים הם במאה-שערים, אז הוא – –

מירי רגב: גם – – – אותו עונש – –

עפו אגבאריה: – – לא יקבל כדור גומי, ולא אפילו – –

מירי רגב: – – אותו עונש – – –

עפו אגבאריה: – – כדור פלסטיק, וגם לא בסופו של דבר כדור חי.

עפו אגבאריה: זה עוד לא היה.

מאיר פרוש: אל תתחייב ואל – – –

עפו אגבאריה: זה עוד לא היה.

מאיר פרוש: אל תתחייב ואל – – –

עפו אגבאריה: אני, אני מתחייב על מה שהיה, לא על מה שיהיה – –

מאיר פרוש: – – –

עפו אגבאריה: – – ועל מה שיהיה זה אותו דבר.

מאיר פרוש: – – –

עפו אגבאריה: לכן אני מתפלא איך חבר הכנסת מוזס תומך ומדבר בהתלהמות על דבר כזה, כאשר הוא רואה שזה מופנה כלפי אוכלוסייה מסוימת.

עפו אגבאריה: ואתה יודע שגם החרדים וגם הערבים תמיד מקלקלים לממשלה הזאת את כל הנתונים, נכון?

עפו אגבאריה: אז אתה אומר שמיידי האבנים הם רק בקרב הערבים?

עפו אגבאריה: לא שמעתי אותך מדבר על הילדים שבאים ומציתים בתי-תפילה, מסגדים.

עפו אגבאריה: למה את זה לא אמרת?

עפו אגבאריה: האם הם יעמדו לאיזה משהו – לפחות להרשיע אותם במשהו?

עפו אגבאריה: האם לפחות תפסו אותם?

עפו אגבאריה: אתה שמעת על דבר כזה?

עפו אגבאריה: באמת, זה כל כך צבוע.

עפו אגבאריה: מדברים על גזענות.

עפו אגבאריה: האם זה לא גזענות?

עפו אגבאריה: תארו לעצמכם שזה היה קורה במדינה כלשהי באירופה, אם הגרמנים עכשיו היו אומרים שגרמניה היא מדינת הלאום של העם הגרמני, איך אתם הייתם מגיבים?

עפו אגבאריה: באמת.

עפו אגבאריה: אבל דברים כאלה שהולכים ומתרחשים בארץ, אף אחד אפילו לא שם לב אליהם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, לא צריך חוק שיקבע שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל.

יצחק וקנין: התורה קבעה את זה.

יצחק וקנין: התורה אומרת את זה.

יצחק וקנין: לא צריך חוק.

עפו אגבאריה: מי מערער על זה?

עפו אגבאריה: מי מביא את זה?

עפו אגבאריה: למה הוא צריך עכשיו להביא את כל הדבר הזה?

עפו אגבאריה: זה לא רק להתגרות?

מירי רגב: צריך להפסיק ליידות אבנים – – – צריך להפסיק – – –

עפו אגבאריה: אז תוכיחו לעצמכם.

עפו אגבאריה: אני יודע שעוד מעט הפריימריז בליכוד, בינואר יש לכם.

עפו אגבאריה: אז ביבי צריך לבוא למרכז הליכוד ולהגיד: או אני או נפתלי בנט או ליברמן, מי אתם רוצים שיהיה ראש הממשלה?

עפו אגבאריה: זה הוויכוח.

עפו אגבאריה: וכל המצעד ההזוי הזה למסגד אל-אקצא, זה רק בשביל הדברים האלה.

עפו אגבאריה: אז תפסיקו להיות כאלה שוטים ולחשוב שכל העם שוטה.

עפו אגבאריה: באמת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת?

יצחק וקנין: ואחריה – חבר הכנסת עמר בר-לב; מוותר.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: החוק הזה שמונח לפנינו, חברים וחברות, הוא בעצם חוק מיותר, משום שבחוק העונשין יש באמת מבחר מאוד גדול של עבירות שמאפשרות לעצור ולתבוע ולהעמיד לדין את כל מי שהחוק הזה מתיימר בעצם לתפוס, במירכאות כאלה או אחרות, כך שבאמת אין שום צורך בחוק חדש.

מרב מיכאלי: רק מה?

מרב מיכאלי: החוק הישן באמת מדבר על סכנת חיים, ולכן מקציב עונש מרבי של 20 שנה, בהתאמה.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת רוצה לתפוס את מי שמוחה מחאה אזרחית, וגם אם באמת אנחנו רוצות לעצור את מי שזורק ומיידה אבנים, רוצות לעצור את מי שמסכן חיים, חלילה, אנחנו לא רוצות לבלבל אותו עם מי שמוחה מחאה אזרחית.

מרב מיכאלי: צריך להגיד עוד דבר: החוק הזה בא בגלל מה שקורה היום בירושלים.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת הבעירה את ירושלים, ועכשיו היא מקשיחה ומקשיחה את המקל שבו היא משתמשת, כאילו זה מה שיביא להרגעת הרוחות בירושלים, ולא כן היא.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת צריכה להבין שהיא צריכה לפעול למען הסדר מדיני.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת חייבת להבין שהאזרחיות והאזרחים הערבים שלה הם אזרחיות ואזרחים ערבים שלה, שהיא צריכה להתייחס אליהם כאל שוות ושווים; שהיא צריכה להתייחס לפלסטינים ולפלסטיניות ככאלה שיש להם זכות להגדרה עצמית, וצריך להגיע אתם להסכם, ולא להמשיך ולהילחם עם כולם בכל החזיתות באלימות הולכת וגוברת שמביאה פחות ביטחון, פחות עמידות למדינת ישראל, ובסך הכול ממשיכה ומסכנת את כולנו כאן.

מרב מיכאלי: לכן, חברות וחברים, אני מפצירה בכם להצביע נגד החוק.

מרב מיכאלי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: שלוש דקות יש לך.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש שר? יש שר.

באסל גטאס: אני מצטרף למה שאמרה חברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי: אין שום צורך בחוק הזה.

באסל גטאס: החוק הקיים, יש בו כיסוי מרבי לכל סוגי העבירות ולכל מה שנדרש, גם מבחינת העונש וגם מבחינת הגדרת העבירות, כדי לענות על כל מציאות שהיא, מורכבת ככל שתהיה.

באסל גטאס: ברור שבאווירה המתלהמת ובאווירת ה"עליהום", באווירת חוסר הביטחון האישי הקיימת, במקום שהממשלה תלך ותשנה מדיניות – ולצערי, אפילו בוועדת השרים לענייני חקיקה מזדרזים לשנות חוקים, כאילו החוקים ישנו את המציאות.

באסל גטאס: גברתי השרה, המדיניות צריכה להשתנות.

באסל גטאס: כשהמדיניות משתנה – וראינו מה היה השבוע, כשבהודעת השר לביטחון פנים, כששינו את המדיניות, השטח נרגע.

באסל גטאס: חוקים לא מרגיעים.

באסל גטאס: ובחוק הקיים, אותו עונש מקסימלי קיים בתוך החוק.

באסל גטאס: אין צורך להגיב על מציאות שהיא מעשה ידיה של הממשלה בחקיקה שרק תגרום לספר החוקים להיות מאוד לא דמוקרטי, מאוד לא אנושי, מאוד – זה כתם, ללכת לענישה על זריקת אבנים בצורה כזו שאפילו, יעני המסר למי שהולך למחות, שאם גם ככה על עבירה כזו אתה תקבל 20 שנה, אז תעשה עבירה יותר חמורה, ממילא אתה משלם אותו מחיר.

באסל גטאס: תזרוק בקבוק תבערה או אפילו תלך למשהו יותר חמור.

באסל גטאס: אני חושב שההצעה לשינוי החוק היא הצעה לא ראויה, אסור שתהיה, ואני מקווה שהיא תוסר מסדר-היום.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס להצעת החוק משתי זוויות.

ג'מאל זחאלקה: האחת, דבר שקורה בכנסת בעשר השנים האחרונות באופן סיסטמטי: חברי הכנסת והממשלה באים בהצעות של הגברת הענישה, כלומר, סעיף של ענישה של שלוש שנים, באים בהצעת חוק להפוך את זה לחמש שנים, לשבע שנים.

ג'מאל זחאלקה: הדברים הגיעו לכדי אבסורד.

ג'מאל זחאלקה: הם לא הועילו בכלום בעבירות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: אין בזה שום תועלת חוץ מהפופוליזם של ההחמרה.

ג'מאל זחאלקה: זה בא מתוך תפיסת עולם שמרנית של פתרון הבעיות על-ידי ענישה ועוד ענישה ועוד ענישה, במקום לטפל בשורש הבעיות – באופן כללי, לא רק בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני תמיד התנגדתי להגברת הענישה.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, כל הקרימינולוגים בעולם אומרים: הגברת הענישה לא מקטינה את היקף העבירה שלשמה יש ענישה כזו או אחרת.

ג'מאל זחאלקה: ההיתכנות לתפוס את המבצע אכן מגבירה או מקטינה, מצמצמת, את העבירה.

ג'מאל זחאלקה: אבל פה – קרימינולוגיה לחוד והפופוליזם חוגג בכל מקום.

ג'מאל זחאלקה: לעניין העבירה הזאת, מה כוונת המשורר או המחוקק?

ג'מאל זחאלקה: הוא בא ואומר: אני לא רואה פתרון פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה פתרון פוליטי, אני רוצה לדכא.

ג'מאל זחאלקה: זה בא למטרה לא ראויה ממניע לא ראוי, ולכן צריך להתנגד לזה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם: אפשר למנוע זריקת אבנים על-ידי סיום הכיבוש, על-ידי פתרון הבעיות; לא על-ידי הגברת הענישה.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: על זה צריך לדון, לא על הגברת הענישה; צריך לדון בסיום הכיבוש המנוגד לחוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: העבריין הוא ממשלת ישראל, שעוברת יום ולילה על החוק הבין-לאומי, ולא אנשים שנלחמים על חירותם.

ג'מאל זחאלקה: יש הבדל גדול בין אלימות של מדכא ואלימות של מדוכא; את זה צריך לתפוס.

ג'מאל זחאלקה: אנשים שנלחמים למען חירות, אין דינם כדין אלה שמדכאים ומונעים את החירות; ואלה משתמשים בנשק חם ואלה מקבלים עיטורי כבוד.

ג'מאל זחאלקה: ממשלה שהרגה יותר מ-2,000 פלסטינים בעזה, את ראשיה צריך לשים בבית-סוהר למאסר עולם, ולא את אותם אנשים שנלחמים לחירותם.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דני דנון; איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב – – –

נסים זאב: ישנו.

יצחק וקנין: תמיד ישנו.

קריאה: נסים, קצר.

נסים זאב: אני בקושי יכול לדבר שלוש דקות.

מירי רגב: אתה יכול לדבר הרבה יותר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ואחריך – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: אם לא יהיה – חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: אם לא יהיה – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

משולם נהרי: תן לו במקומי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה קרה באבו-סנאן?

נסים זאב: כסרו אל-אסנאן – שברו את השיניים האחד לשני.

נסים זאב: אבל על מה שברו להם את השיניים, על מה?

נסים זאב: יש שם מאבק מכוער ביותר.

נסים זאב: כמובן, זה מתחיל תמיד בילדים; הלוא אנחנו מדברים על הילדים, שהם רק מיידי אבנים.

נסים זאב: שם ניסו לעשות פרעות במגזר הדרוזי.

נסים זאב: אבל הדרוזים ידעו גם להחזיר מלחמה, לא כמו היהודים – אנחנו בורחים; רואים קצת אבנים, בורחים, פוחדים מאינתיפאדה.

נסים זאב: שם, חביבי, עשו להם סדר.

נסים זאב: ניסו קצת להשחיר את הנשים – – –

באסל גטאס: אתה מדבר שטויות, מספיק.

נסים זאב: ניסו להשחיר קצת את הציבור של הדרוזים ולפגוע גם בנשים שלהם, בכבוד של הנשים שלהם.

נסים זאב: הם יודעים להגן על הנשים שלהם, הם יודעים להגן על הבנות שלהם, תאמין לי.

נסים זאב: בנות ישראל, לצערנו הרב, הפכו להיות הפקר.

נסים זאב: מה קורה בפועל?

נסים זאב: ההתפרעויות האלימות הולכות וגוברות; מאות אבנים וזיקוקים על בתים בקו התפר; בקבוקי תבערה על הרכבת הקלה; רשתות האינטרנט הערביות מקצינות, מתעדות יהודים בהר-הבית כביכול כובשים את הר-הבית, נכנסים בשערי המוות.

נסים זאב: הרשתות החברתיות הערביות משבחות את הטרור וקוראות לכולם: קומו, הכו את הציונים במוט של ברזל, תצאו לאינתיפאדה.

נסים זאב: אגב, עושה את זה פה אבו עראר.

נסים זאב: מי שראה את התוכנית במוצאי-שבת, אני אומר לכם, הוא יכול להיות גאה ברב-המחבלים.

נסים זאב: אבו עראר ואבו ג'יהאד – מבחינתי זה אותו הדבר.

נסים זאב: הוא אומר: תצאו לאינתיפאדה.

נסים זאב: כל פעם שרואים איזה שהיד חדש, מראים את התמונה של המחבל, את הסרטונים, מתעדים את הפיגועים ואומרים וקוראים לכולם, אדוני היושב-ראש, הדרך שלך לאל-אקצא, תלכו כולכם עכשיו למלחמת דת.

נסים זאב: כולם שמחים להכות את הציונים.

נסים זאב: אנחנו רואים – מהסעודים, ה"חמאסניקים", פלסטינים, "דאעשים", בל"דים, תע"לים, לא משנה, מכל המפלגות מנסים לפוצץ את ירושלים, ומנסים להבעיר את הרחוב במזרח-ירושלים.

נסים זאב: יותר ויותר קבוצות בפייסבוק יוצרות קרקע פורייה לחממות הטרור.

נסים זאב: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שיש רבים – יש פה מלחמה של כל יחיד ויחיד – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

נסים זאב: כולם באותה אידיאולוגיה שלהם.

נסים זאב: יש 300,000 שיש להם בתוכנית של הדרך לאל-אקצא, שהם כולם כאחד באותו הפייסבוק קוראים האחד לשני.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני לא בטוח שהחוק הזה יכול לעזור ולסייע וימנע – – –

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: אני חושב שעשו את זה קודם כול בשביל החרדים; קודם כול בשביל החרדים – שלא יזרקו אבנים.

נסים זאב: אבל מה לעשות, עכשיו מי שנמצא על המפה במיידי אבנים זה הערבים.

נסים זאב: אבל אנחנו צריכים להביא בחשבון ש-20 שנות מאסר על יידוי אבנים על כלי רכב – לדעתי, זה הזוי.

נסים זאב: אני לא מכיר אפילו מקרה של ירי – – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה, נא לסיים.

נסים זאב: – – – של ירי, שיורים לעבר רכב והוא לא נפגע – שנתנו לו 20 שנות מאסר – –

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: – – על אחת כמה וכמה ביידויי אבנים.

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: אז לכן, זה יהיה עוד חוק שכתוב בספר החוקים אבל הוא לא ייושם הלכה למעשה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, ואחריה – אחרון הדוברים, אורי מקלב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני קודם כול מברכת על הצעת החוק, שלטעמי מגיעה אפילו מעט באיחור, גם את חברת הכנסת מירי רגב וגם את הממשלה – על כך שההצעה הזאת מוגשת.

פנינה תמנו: צריך להבין, לשנן את המספר הזה: 1,000 כתבי-אישום נפתחים מדי שנה בגין יידוי אבנים.

פנינה תמנו: זאת תופעה קשה שהולכת ומתפשטת.

פנינה תמנו: ואני חייבת לומר לחבר הכנסת זחאלקה, שעמד פה וניסה להצדיק בהסתתרות מאחורי כותרות של "כיבוש", "התקוממות", "מאבק לגיטימי" – על מה הוא מדבר?

פנינה תמנו: כל אדם כזה שמחזיק אבן וזורק, הרי הוא רוצח.

פנינה תמנו: הכוונה שלו לפגוע.

פנינה תמנו: אבן הורגת, ומי שלא מבין את זה, הרי הוא מנסה לטשטש את העובדות ואת המציאות.

פנינה תמנו: אני בטוחה שאחרי שהחוק הזה יעבור, ואחרי שהטיפול יהיה הולם מבחינה משפטית, אז אנחנו לא נראה 1,000 כתבי-אישום מדי שנה, אלא סוף-סוף אנחנו נראה את אותם אנשים שקמים בבוקר כדי לרצח בעמנו מאחורי סורג ובריח, וזו בדיוק כוונת המחוקק וזו בדיוק מטרת החוק.

פנינה תמנו: אני חושבת שבסופו של דבר אין מנוס מהסתכלות על המציאות בעיניים.

פנינה תמנו: משכך, אני חושבת שהצעת החוק הזאת היא חיונית, היא חשובה.

פנינה תמנו: רק בצהריים הגיעה לכאן בחורה בשנות ה-20 שלה שלפני כשבוע ימים יידו עליה אבנים, על רכבה, באזור אריאל.

פנינה תמנו: היא כולה פצועה וחבולה; הגיעה לכנסת כדי שנוכל לראות במו-עינינו איך היא כמעט איבדה את חייה בגיל כל כך צעיר.

פנינה תמנו: והרי כולנו יודעים, כולנו מכירים את המקרים ואת האסונות ואת הרצח שכבר קרו בעקבות אבנים.

פנינה תמנו: אז לבוא ולהמשיך להסתתר מאחורי אמירות נבובות של מאבק, של התקוממות, כפי שאמרתי, הרי זוהי הסתה ממדרגה ראשונה – לבוא ולהמשיך לקרוא לאותם אנשים שקמים בבוקר, והם מבינים שזה הפך להיות כלי עיקרי כדי לפגוע ולרצוח ישראלים, להמשיך לעשות את זה.

פנינה תמנו: לכן אני חושבת שכדאי שחברי הכנסת שמתנגדים לחוק יחשבו פעמיים לפני שהם מעודדים טרור ומתנגדים לחוק הזה.

פנינה תמנו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מקלב, שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני לא נוהג להתעמת אתך מבמת המליאה בנושא זריקות אבנים ודברים כאלה, אבל אתה אמרת בדבריך משפט שאני לא יכול לעבור עליו לסדר-היום.

אורי מקלב: קודם כול קבעת שבמאה-שערים זורקים אבנים ואתם לא ימצו את הדין.

אורי מקלב: אז אני, קודם כול, מודיע לך שאנחנו נתמוך בחוק הזה, והראיה היא שיש אולי הבדל אחד ביני לבינך – מכיוון שאנחנו מוקיעים את כל אלה שזורקים אבנים, אם זורקים אבנים, ואנחנו יוצאים נגד זה; ואם יש החמרה בעונש, אנחנו תומכים גם בהחמרה בעונש.

אורי מקלב: ואני גם מצפה ממך שאתה תגנה את זריקת האבנים.

אורי מקלב: לא הייתי מתווכח אתך על מה שאתה עושה אצלך בבית, אבל אתה רוצה לחזק את דבריך, אז אתה מביא ראיה ממני בבית?

אורי מקלב: אז אני אומר לך שהתופעה הזאת, אם היא קיימת, היא תופעה שהיא קיצונית, שאנחנו מוקיעים אותה ודוחים אותה, ואנחנו פועלים נגדה.

אורי מקלב: מהעכבר – שניים רבים, שניים רודפים אחרי העכבר במטבח: עקרת-הבית והחתול.

אורי מקלב: ההבדל ביניהם הוא הבדל תהומי: החתול רוצה לתפוס אותו, רוצה לאכול אותו, מעוניין שיגיע, ועקרת-הבית לא רוצה בכלל את העכבר.

אורי מקלב: וזה ההבדל: אנחנו לא רוצים, אנחנו באמת לא רוצים ביידוי האבנים, את התופעה הזאת.

אורי מקלב: נכון, יכול להיות שזה לא מידתי, יכול להיות שזה מחמיר מדי, העונש, אבל אי-אפשר להתעלם מזה שזה נהפך לתופעה.

אורי מקלב: וכמו כל דבר, אנחנו מחוקקים חוקים אם התופעה קיימת.

אורי מקלב: לא חוקקנו חוקים שמחמירים עם תוקפי קשישים, שאולי אפילו קצת עזרו בעניין הזה?

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: עשינו חוקים חמורים כי הייתה תופעה.

אורי מקלב: אנחנו היום מחמירים בזיקוקין די-נור – מי חשב לפני שנה שנחמיר בזיקוקין די-נור?

אורי מקלב: אבל אני כן אומר, גם כששרת המשפטים נמצאת פה: עם ההחמרה, צריך – יחד עם זה צריכה לבוא הוכחה, ראיות.

אורי מקלב: מה לעשות שאני הייתי עד לא פעם ולא פעמיים להאשמה של זריקת אבנים על-ידי ילדים, ולא על-ידי ילדים, כשהעדויות היו מאוד מאוד חלשות, כשהיה תיאום עדויות בין שוטרים על זריקת אבן?

אורי מקלב: ככה אפשר להאשים מישהו בזריקת אבן: על-ידי עדות שקר של שוטרים.

אורי מקלב: והשר לביטחון פנים, אתה נמצא פה – עדויות שקר ותיאומי עדויות של שוטרים.

אורי מקלב: אם אנחנו מחמירים את הענישה בעניין הזה, בד בבד אנחנו צריכים גם להכביד – יותר להוכיח – את חובת הראיות, ולא לתת לזה ששוטר אומר, ועוד עם חבר שלו, שהוא זרק אבן או ניסה לזרוק אבן, ואז זה גם סיכון אחרים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים ללכת בעניין הזה יחד, כי התופעה הזאת קיימת, ואנחנו רואים שמאשימים ומגישים כתבי-אישום כשבחלק מהמקרים אין מספיק הוכחות, ההוכחות קלושות מאוד, שזה מילה נגד מילה, או ששוטר אומר, הוא זרק אבן.

אורי מקלב: לכן אני גם לא רואה סיבה להפלות בין מי שזורק על שוטר או זורק על אזרח.

אורי מקלב: בסופו של דבר הענישה צריכה להיות אחידה.

אורי מקלב: זריקת אבן מסכנת חיים, או מסכנת כלי תחבורה, וזה צריך להיות באותה מידה, שווה.

אורי מקלב: ואנחנו גם אומרים: החוק הזה, כפי שמופיע בדברי ההסבר, נובע מכך שצריך לטפל בהסלמה בירושלים; כפי שמופיע בדברי ההסבר.

אורי מקלב: ואנחנו לא שיפוטיים לגבי ההתמודדויות שלכם, השר לביטחון פנים, עם מה שקורה במזרח-ירושלים ובעוד מקומות.

אורי מקלב: במקום אחד אנחנו כן יכולים לראות, מקום שנתנו לכם בו את כל האמצעים, כולל אמצעים כספיים, וזה הר-הזיתים.

אורי מקלב: ולא מדובר באיזו תופעה רחבה, בקילומטרים רבים.

אורי מקלב: מדובר במקום מצומצם, במקום מאוד ממוקד.

אורי מקלב: מדובר במקום שהשקענו בו כספים, מרחב שלם הוקם שם במקום כדי לתת מענה, ואתם לא מסוגלים לתת מענה.

אורי מקלב: אז אתם באמת חושבים שאם אנחנו נגביר את הענישה זה יעזור?

אורי מקלב: גם בזה אתה טועה.

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: גברתי שרת המשפטים תסכם את הדיון.

ציפי לבני: אני מודה, כמובן, לכל הדוברים.

ציפי לבני: כאמור, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק יוצאת דופן במובן הזה שכל מערכות אכיפת החוק התמודדו יחד עם תופעה שהיא תופעה קיימת ושקלו איך בעצם אפשר לתת לה פתרון.

ציפי לבני: כשהגיעו גורמי המשטרה ובעצם אמרו שאם יידוי אבנים נראה בתחילה כמו איזה דבר לא דרמטי, בוודאי לא מול טרור שמשתמש בחומרי נפץ או בכלי נשק – מסתבר שאותן אבנים, אותם חפצים, בעת שמיידים אותם על רכב בנסיעה, ברגע שמיידים אותם על שוטר, זה בעצם מעביר מסר שאין שלטון חוק אמיתי, אין אכיפת חוק.

ציפי לבני: ונראה היה שאולי יש כאלה שחושבים שאם הם משתמשים באבנים, לעומת כלי נשק חמים, אז בפועל הם יכולים לייצר את אותה סכנה שיכולים לייצר גם עם כלי נשק אחרים.

ציפי לבני: לכן קיבלנו את ההחלטה, בעקבות התדיינות שהייתה בין גורמי המשטרה לבין גורמי אכיפת החוק וכמובן משרד המשפטים – ייעוץ וחקיקה, להחליף, לתקן את החוק, להחמיר בעבירות, לקבוע עבירות חדשות, ולומר שאנחנו לא ניתן למיידי אבנים, גם אם הם צעירים בגילם, להכתיב את הטון בירושלים.

ציפי לבני: לכן אנחנו מעבירים היום את הצעת החוק הממשלתית יחד עם הצעת החוק הפרטית, במטרה שהכנסת תשלים באמת את הליכי החקיקה, וטובה שעה אחת קודם.

ציפי לבני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו נצביע בהצבעה הראשונה על הצעת הממשלה בקריאה ראשונה, ונצביע בהצבעה השנייה על החוק שהוצמד לחוק של הממשלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014 – רבותי, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 120) (יידוי או ירי של אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 57 בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים, רבותי.

יצחק וקנין: אני אוסיף לפרוטוקול – לפרוטוקול אני אומר – חברת הכנסת עליזה לביא הצביעה בעד, אבל אני לא יכול להוסיף אותה לספירה.

יצחק וקנין: לפרוטוקול.

יצחק וקנין: וגם חבר הכנסת השר מאיר כהן.

יצחק וקנין: רבותי, אני עובר להצבעה – אנחנו נצביע גם על ההצעה המוצמדת.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: אם כן, ועדת הכנסת תכריע לאן ההצעה תועבר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, על הצעת חוק העונשין (תיקון – סיכון חיי אנשים באמצעות יידוי אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014 – של חברי הכנסת מירי רגב ודוד אזולאי.

יצחק וקנין: רבותי, קריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 61 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – סיכון חיי אנשים באמצעות יידוי אבן או חפץ אחר), התשע"ה–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 61 בעד, 12 מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, אם כן, הצעה זו תוצמד להצעת החוק הקודמת, וגם היא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית, רבותי.

יצחק וקנין: [מס' מ/702; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ד', עמ' 5352, הכנסת ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ד, עמ' 30153; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק ההגבלים העסקים (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, תודה, השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק ההגבלים העסקים (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, שיזמה הממשלה.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק עוסקת בשני עניינים: הראשון, ביטול הפטור הגורף מהאיסור על הסדר כובל ביחס להסדרים שעניינם בלעדיות הדדית בהפצה; והשני, הרחבת הסעדים המבניים הקבועים בחוק.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אנחנו נותנים לממונה על ההגבלים העסקיים יותר כוח ויותר כלים, ואני אתייחס לזה יותר מאוחר, מכיוון שאנחנו רואים יותר ויותר שאחת הבעיות שלנו היא שיצרנו מונופולים, והממונה אמר: אני לא יכול, אין לי מספיק כוח.

אבישי ברוורמן: נתנו לו כלים.

אבישי ברוורמן: אני בסוף אתייחס למשמעות של הכלים ומתי צריך להשתמש בהם.

אבישי ברוורמן: חוק ההגבלים העסקיים אוסר על אדם להיות צד להסדר כובל, דהיינו הסדר העלול להגביל, למנוע או להפחית את התחרות.

אבישי ברוורמן: קידום התחרות הוא אינטרס בעל חשיבות רבה, אך עם זאת, קיימים אינטרסים נוספים הראויים להגנה, ועל כן מונה החוק שורה של הסדרים שלא ייחשבו הסדרים כובלים.

אבישי ברוורמן: אחד מסוגי הסדרים אלו הוא הסדר כובל של בלעדיות הדדית בהפצה, שהוא הסדר שלפיו משווק מתחייב לרכוש את הנכס או את השירות שהוא משווק מספק אחר, והספק מצדו מתחייב למכור רק למשווק.

אבישי ברוורמן: יש לציין כי הפטור אינו חל כאשר הספק והמשווק עוסקים בייצור אותם נכסים או במתן אותם שירותים.

אבישי ברוורמן: אף שלכאורה, בשל דרישת ההדדיות, הפגיעה הנשקפת לתחרות מהסדרים כובלים מעין אלו עשויה להיות פחות משמעותית מזו של הסדרי בלעדיות בהפצה שאין בהם הדדיות, נראה כי בכל זאת יש בהם פוטנציאל לא רצוי לפגיעה בתחרות ובציבור.

אבישי ברוורמן: לדוגמה, ספק דומיננטי בשוק ומשווק דומיננטי, חברת מזון גדולה, חברת שיווק גדולה, עלולים לנצל את הפטור, להתקשר ביניהם בהסכם מסוג זה, ועל-ידי כך, על-ידי החיבור ביניהם, להגדיל עוד יותר את כוח השוק שלהם ולפגוע בצרכנים, מכיוון שזה יאפשר להם להעלות מחירים, מכיוון שהתחרות פגומה.

אבישי ברוורמן: ולכן, לפיכך, בזה אנחנו נחליט כי אין הצדקה להעניק להסדרים אלו פטור גורף מתחולת האיסור על הסדר כובל.

אבישי ברוורמן: כוח נוסף לממונה.

אבישי ברוורמן: יש לציין כי בדומה לכל הסדר כובל אחר, גם לאחר ביטול הפטור, כפי שמוצע בהצעת החוק, ניתן יהיה להתקשר בהסדר בלעדיות הדדית בהפצה המהווה הסדר כובל, אם הצדדים לו יקבלו לכך אישור מבית-הדין להגבלים עסקיים, או פטור פרטני מאת הממונה על ההגבלים העסקיים, או שההסדר ייכלל במסגרת פטור סוג.

אבישי ברוורמן: על מנת לאפשר למשווקים או לספקים אשר נהנים כיום מפטור גורף לנקוט צעדים אלה או לבטל את ההסדר ביניהם, כדי להקטין את כוחם האוליגופולי, להגביר את התחרות, מוצע כי חלק זה של הצעת החוק ייכנס לתוקפו רק בתום תשעה חודשים מיום פרסומו.

אבישי ברוורמן: תשעה חודשים, זמן היריון מספיק כדי ליישם את החוק.

אבישי ברוורמן: בנוסף, מוצע להרחיב את סל הסעדים המבניים הקבועים בחוק.

אבישי ברוורמן: באופן כללי ניתן לומר שסעד מבני הוא סעד המטפל במבנה השוק, וזאת לעומת סעד התנהגותי המטפל בהתנהגות האנטי-תחרותית, העלולה לנבוע כתוצאה מכך שקיים כשל שוק.

אבישי ברוורמן: מכיוון שבמקרים רבים הסעד – הפעולה המתאימה ביותר היא סעד מבני, שכן בכוחו לטפל בשורש הבעיה ולהוביל למבנה שוק תחרותי יותר, מוצע להסמיך את בית-הדין להגבלים עסקיים להורות לחבר בקבוצת ריכוז או לבעל מונופולין למכור נכסים.

אבישי ברוורמן: בארצות-הברית, אחד המקרים הגדולים והידועים ביותר – החברה הגדולה AT

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יצחק וקנין: שכנעת אותנו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, לחוק הזה אין הסתייגויות, אבל יש בקשת דיבור של חברת הכנסת שלי יחימוביץ; גם היא איננה.

יצחק וקנין: אנחנו, אם כן, נעבור להצבעה בקריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

דוד רותם: תוסיף גם אותי.

דוד רותם: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–6 – 35 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יצחק וקנין: אני מוסיף את דוד רותם להצבעה – אחרי שאני אכריז.

יצחק וקנין: 35 בעד, ואני מוסיף את קולו של דוד רותם, 36.

יצחק וקנין: אני לא יכול להוסיף אתכם, רבותי.

יצחק וקנין: רבותי, 36, כולל קולו של דוד רותם, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, החוק עבר בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 16), התשע"ה–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 43, כולל קולו של דוד רותם.

יצחק וקנין: החוק עבר בקריאה שלישית, רבותי, והוא ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: יושב-ראש ועדת הכלכלה יודה לכל אלה שעסקו במלאכת החקיקה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות בזה לצוות המקצועי והמסור של ועדת הכלכלה: צוות הייעוץ המשפטי בראשות המשנה ליועץ המשפטי לכנסת עורכת-דין אתי בנדלר; עורכת-דין אביגל כספי; מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון; רכזות הוועדה: דקלה טקו, כוכי שבתאי ויפעת לוי ישראל, ודובר הוועדה ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: כמו כן, אני מבקש להודות לצוות עוזרי: נעמה אסרף, איתמר אסף ודורון הדס.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכל הצוות של הממונה, של משרד האוצר, של שר הכלכלה, שעבד אתנו בשיתוף.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: והשר בנט, אני העליתי – לא שמעת אולי את הנאום שלי – הנושא של הפיקוח על הגז, אני מבקש ממך גם כן, תצטרף.

אבישי ברוורמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יצחק וקנין: [מס' מ/895; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 13562; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: לחוק זה, רבותי, אין הסתייגויות, ולכן מייד עם סיום דבריו של יושב-ראש הוועדה אנחנו נעבור להצבעה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2).

דוד רותם: לאחר תקופה של קרוב לעשור שבה הנושא היה בדיונים ולא היה מוסדר באופן מלא, חוקקה הכנסת השמונה-עשרה חוק שהסדיר באופן מפורט וברור את חלוקת העבודה בין הפרקליטות והתביעה המשטרתית.

דוד רותם: חוק זה חוקק על-ידי הכנסת כהוראת שעה לשלוש שנים, ולאחר מכן היא הוארכה בשנה נוספת, וזאת במטרה לאפשר לגורמים הרלוונטיים לקדם את נושא איחוד התביעה המשטרתית והפרקליטות, איחוד שעליו המליץ מבקר המדינה ועליו החליטה הממשלה עוד בשנת 2001.

דוד רותם: תוקפה של הוראת השעה עומד לפוג, וכעת הצעת החוק הנוכחית מבקשת להאריך את תוקף הוראת השעה בשנתיים נוספות.

דוד רותם: במסגרת הדיונים בוועדה הוצעו כמה תיקונים קטנים כלקחים מהפעלת ההסדר בשנים האחרונות.

דוד רותם: מוצע להעביר עבירות מסוימות, ובמיוחד עבירות שנוגעות לחופש הביטוי, לטיפולה של הפרקליטות, ומנגד מוצע להעביר עבירות מסוימות לטיפולה של המשטרה.

דוד רותם: כמו כן, הצעת החוק מטילה על היועץ המשפטי לממשלה חובה לדווח לוועדת החוקה על שני עניינים שנדונו בוועדה: ראשית, התוכנית להגברת עצמאותה של התביעה המשטרתית והצעדים שננקטו ליישומה, זאת לאחר שנמסר לוועדה על-ידי נציגי המשטרה כי הוחלט על הקמת אגף משפטי נפרד ועצמאי במשטרה, שלא יהיה כפוף לאגף החקירות והמודיעין, ואשר ירכז את כל מערך התביעה המשטרתית.

דוד רותם: שנית, התוכנית להגברת הפיקוח והאכיפה על תובעים שהוסמכו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה ואינם שוטרים או פרקליטים ולצמצום ההסמכות למי שאינו עובד ציבור, והצעדים שננקטו ליישומה; זאת לאחר שהובא לידיעת הוועדה כי הוכן בנושא זה דוח פנימי במשרד המשפטים והוקם צוות ליישום הדוח.

דוד רותם: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות, ולמיטב ידיעתי גם לא הוגשה בקשה לרשות דיבור.

דוד רותם: אני מבקש מחברי המליאה לאשר את הצעת החוק בנוסח שהוגש על-ידי הוועדה.

דוד רותם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2014.

יצחק וקנין: קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–3 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: 31 בעד, אין מתנגדים, רבותי, ואין נמנעים.

קריאה: אפשר להצטרף?

יצחק וקנין: אני יכול רק להגיד לפרוטוקול, שהשר מאיר כהן ביקש, וחבר הכנסת שמעון אוחיון, אבל לא לספירה עצמה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2014.

יצחק וקנין: קריאה שלישית – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 36 נגד – אין נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ה–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 36 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/845; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ט, עמ' 8803; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 118), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, חברת הכנסת עדי קול.

עדי קול: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 118), התשע"ה–2014.

עדי קול: הצעת חוק ממשלתית זו נועדה לאסור צריכה של פרסום תועבה שבו דמותו של קטין.

עדי קול: סעיף 214 לחוק העונשין עוסק באיסור פרסום והצגת תועבה.

עדי קול: בשנת 1998 נוסף סעיף קטן (ב3) האוסר החזקה של פרסום תועבה שבו דמותו של קטין.

עדי קול: מטרת סעיף זה היא מניעת השימוש בסרטים פורנוגרפיים שבהם קטינים, בין היתר כדי לצמצם את הביקוש לסרטים אלה הנעשים תוך ניצול והתעללות מינית בקטינים.

עדי קול: אולם בעוד בעבר צריכה ושימוש באתרי אינטרנט שבהם פורנוגרפיית קטינים נעשו באמצעות הורדת חומרים והחזקתם, כיום ניתן לצפות בחומרים האלה באופן ישיר, ללא שמירת החומרים על-גבי מחשב לאורך זמן.

עדי קול: לפיכך, את המעשים שביקשו למנוע באמצעות האיסור על החזקה של הפרסום, ניתן היום לבצע באמצעות צפייה בלבד.

עדי קול: נוכח השאלה שהתעוררה בפסיקה בדבר גיבוש רכיב ההחזקה כאשר אדם צופה באופן ישיר בסרטון או בתמונה ברשת האינטרנט, מוצע להתאים את האיסור הקיים בדבר החזקה של פרסום תועבה שבו דמותו של קטין להתפתחויות הטכנולוגיות ולתקן את הסעיף כדי שיאסור במפורש גם צריכת פרסום תועבה כאמור אף ללא החזקה בחומר, כך שתיאסר כניסה לאתרים שבהם פורנוגרפיית קטינים וצפייה בהם.

עדי קול: בנוסף, מוצע לקבוע, כפי שקבעו היום לעניין החזקה בחומר תועבה שבו דמותו של קטין, כי לא יראו אדם כצורך פרסום תועבה כאמור אם עשה זאת באקראי ובתום לב.

עדי קול: עוד מוצע, כי ההגנה הקיימת על מי שמחזיק בחומר למטרה כשרה תחול גם על מי שצורך את החומר למטרה כאמור.

עדי קול: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

עדי קול: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, גם לחוק זה אין הסתייגויות ואין בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 118), התשע"ה–2014.

יצחק וקנין: קריאה שנייה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–2 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 31 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 34 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 118), התשע"ה–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 34 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/865; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ז, עמ' 10605; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 12), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית – יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת – עדי קול?

יצחק וקנין: אני מבין שחברת הכנסת עדי קול תציג את הצעת החוק.

יצחק וקנין: אוקיי, רק צריכים להודיע לנו לפני כן.

עדי קול: דורית הודיעה.

יצחק וקנין: לא, על החוק הקודם הודיעו; על החוק הזה לא הודיעו לי.

יצחק וקנין: אבל לא משנה, זה היינו הך, תציגי את החוק.

עדי קול: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 12), התשע"ה–2014 – אני מתכבדת להציג אותה בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עדי קול: ההצעה הוגשה כהצעת חוק ממשלתית, שאליה מוזגה הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת מיקי רוזנטל ומשה מזרחי.

עדי קול: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי יוענק סיוע משפטי לפי חוק הסיוע המשפטי, התשל"ב–1972, בלי מבחן של יכולת כלכלית, לעובדים שנוקטים הליכים מסוימים נגד המעסיק אם הוא פגע בזכויותיהם מאחר שחשפו מעשי שחיתות או התלוננו על התנהלות בלתי תקינה במקום עבודתם.

עדי קול: מטרת התיקון לתרום לשמירה על טוהר המידות וההתנהלות התקינה במקומות עבודה ולעודד עובדים לחשוף התנהלות בלתי תקינה במקומות עבודתם, באמצעות מתן סיוע משפטי כאמור.

עדי קול: הסיוע המשפטי יינתן רק אם נמצא כי יש סיכוי משפטי להליך, והוא יינתן לעובדים במגזר הפרטי והציבורי כאחד.

עדי קול: הסיוע המשפטי יינתן לעובד בהליכים הבאים: ראשית, יינתן סיוע לעובד בהליך לפי חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז–1997.

עדי קול: מדובר בהליך אזרחי בבית-הדין האזורי לעבודה, שבמסגרתו העובד יוכל לתבוע את מעסיקו אם הוא פגע בענייני עבודתו או פיטר אותו בשל כך שהעובד התלונן נגדו, לפי התנאים שנקבעו באותו חוק.

עדי קול: הסיוע המשפטי יינתן, לפי המוצע, גם בהליך בירור תלונה של עובד שהוגשה לנציב תלונות הציבור לפי סעיפים 45א–45ד לחוק מבקר המדינה, התשי"ח–1958 [נוסח משולב].

עדי קול: הליך זה עניינו פגיעה בזכויות העובד, למעט שוטר, סוהר או חייל, משום שהודיע על מעשי שחיתות שבוצעו בגוף המבוקר שבו הוא עובד, או בתגובה על פעולותיו במילוי תפקידו כמבקר פנימי בגוף מבוקר.

עדי קול: עוד מוצע להעניק סיוע משפטי גם בהליך אחר בפני ערכאה שיפוטית, הנלווה להליך עיקרי לפי חוק הגנה על עובדים או חוק מבקר המדינה, ובלבד שהוא קשור לפגיעה בעובד שבעניינה הוגש ההליך העיקרי.

עדי קול: זאת במטרה להעניק לעובד מטרייה רחבה של סיוע משפטי, מתוך הבנה שיכולות לקום לו עילות תביעה נוספות הקשורות לפגיעה בזכויותיו.

עדי קול: כן מוצע לתת לעובד סיוע משפטי בהליך של שימוע בפני המעסיק, בעניין הקשור להליך העיקרי לפי חוק הגנה על עובדים או חוק מבקר המדינה, ובהליך של ערעור או עתירה על החלטות בכל ההליכים האמורים לעיל.

עדי קול: להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

עדי קול: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 12), התשע"ה–2014.

יצחק וקנין: קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–3 – 37 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: החוק עבר בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 37 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 12), התשע"ה–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 37 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: החוק עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/877; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 11766; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 47), התשע"ה–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית – יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, בחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, נקבע שמי שבונה בתחומי פינוי-בינוי, או שנותן שירותי בנייה בתוכנית החיזוק תמ"א 38, פטור ממס ערך מוסף.

ניסן סלומינסקי: פטור זה, שהוא טוב, לא מאפשר ליזם או לנותן שירותי הבנייה לנכות מס תשומות.

ניסן סלומינסקי: כדי לעודד יותר קבלנים שיבנו במסגרת תמ"א 38 או פינוי-בינוי, וממילא גם להקל על האזרחים, מוצע בהצעת חוק זו להחליף – במקום פטור ממס ערך מוסף, להחליף לפטור בשיעור אפס ממס, וכך לאפשר לקבלנים והיזמים לנכות את תשומות הבנייה.

ניסן סלומינסקי: זו הצעת חוק טובה, שמקִלה.

ניסן סלומינסקי: אין התנגדויות לה, ואני חושב שגם בוועדה היא עברה פה-אחד, ולכן – – –

אלעזר שטרן: – – –

ניסן סלומינסקי: מה?

אלעזר שטרן: – – – אפס, לפחות שלא יהיה אותו חוק.

ניסן סלומינסקי: אז ההפך זה פטור – – –

אלעזר שטרן: אני אומר, לתת מע"מ אפס – – –

ניסן סלומינסקי: אני גם כן הצעתי את זה הרבה פעמים, כדי למנוע – אולי עוד לא – – – ואולי נעשה את זה במסגרת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני בעד זה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני מבקש מחברי לאשר את זה, וגם להקל על הקבלנים וגם להיטיב עם האזרחים.

ניסן סלומינסקי: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת סלומינסקי.

משה זלמן פייגלין: יש לנו הסתייגויות לאחרי סעיף 2, של חבר הכנסת יעקב ליצמן; איננו.

משה זלמן פייגלין: משה גפני?

משה זלמן פייגלין: איננו.

משה זלמן פייגלין: מאיר פרוש?

משה זלמן פייגלין: איננו.

משה זלמן פייגלין: אורי מקלב, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: חמש דקות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי אני אציג את ההסתייגויות, אבל חשוב לציין שההסתייגויות באות להרחיב את החוק ולא למעט בחוק.

אורי מקלב: הן לא נגד החוק – אנחנו תומכים בחוק, אנחנו חושבים שהחוק הוא טוב, והנה הראיה שלא תמיד מתנגדים.

אורי מקלב: כשמביאים חוקים טובים, גם אם יש פטור – מה שנקרא מע"מ אפס, או להעביר את זה לתשומות – כל מה שבא להקל את הבנייה, להרחיב אותה, להקל עליה – אנחנו תומכים בזה.

אורי מקלב: והנה אנחנו תומכים.

אורי מקלב: רק מה אנחנו אומרים?

אורי מקלב: תלוי למה אנחנו בעצם מצמצמים ולא מרחיבים אותה.

אורי מקלב: אנחנו באים עם שתי הסתייגויות, שהביא חבר הכנסת יעקב אשר בוועדת הכספים יחד עם חבר הכנסת גפני, ואני חושב שגם היו מצורפים בזמנו עוד חברי כנסת, גם מסיעת ש"ס; רק יכול להיות שבאופן מעשי לא הגישו את ההסתייגות.

אורי מקלב: באה ההסתייגות ואומרת, שגם אם מדובר על חדרים נוספים, על המרחב המוגן – למה לא תעשה את זה גם כן?

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים, ואם כנים דבריכם שאנחנו מדברים על תוכנית שבאה להגיד על תמ"א 38 שזה חיזוקים, חיזוקים שיש בדירה, למה לא ניתן את אותו תהליך, נעשה את זה גם על המרחב המוגן, או מה שנקרא מרחב מוגן דירתי, ובלי הסעיפים שבאים למעט את זה בסעיפים מסוימים?

אורי מקלב: אנחנו – גם במקומות שאין.

אורי מקלב: אם אני יוצא היום, אין לי בעיה, גם במידה שאין לנו בעיה עם הנושא של חיזוקי מבנים מפני רעידות אדמה.

אורי מקלב: אבל אנשים רוצים להרחיב, להוסיף להם מרחב מוגן בלי שיהיה צריך לחזק את המבנה, או שזה לא עומד בקריטריונים של חיזוק המבנה.

אורי מקלב: אז מרחב מוגן הוא לא דבר חשוב?

אורי מקלב: הוא לא דבר הכרחי?

אורי מקלב: אנחנו לא חושבים שלעת הזאת, באופן מיוחד, צריך באמת לדרבן את האנשים ולהקל עליהם?

אורי מקלב: המרחבים המוגנים נבנים לא רק בשביל להגדיל את הדירה, אלא בשביל באמת לתת מענה לתקופות לא קלות שעברו מיליון איש, ואף יותר, מתושבי מדינת ישראל, שהיום יש להם קושי להתמודד.

אורי מקלב: אנחנו זוכרים איך אימהות לילדים מתארות איך הם צריכים לצאת – אין להם מרחב מוגן – איך הם צריכים לצאת עם ארבעה ילדים קטנים לחדר המדרגות, לרדת עד למטה, ולפעמים גם זה אין.

אורי מקלב: אז מה יש יותר טוב מזה כשאנחנו צריכים לתת יותר מענה, ולעודד ולדרבן ולהקל על הרחבות של מרחבים מוגנים כאלה?

אורי מקלב: ולאחר שאנחנו ניתן את זה, אם אנחנו באמת נקל עליהם גם בנושא המיסוי בצורה כזאת או בצורה אחרת, אנחנו רק נגדיל את המרחב.

אורי מקלב: באיזה מקום גם בנושא הכספי אנחנו יודעים שהדברים האלה הם השקעה מועטה.

אורי מקלב: מניעת הרווח של הממשלה מהמסים האלה, לא מכך היא תתעשר ולא מכך היא תיפול.

אורי מקלב: אז תרחיב אותה.

אורי מקלב: למה אין לב יותר פתוח, עין יותר רחבה?

אורי מקלב: למה צריך לעשות בצמצום?

אורי מקלב: ואני חוזר ואומר שאנחנו תומכים בחוק הזה.

אורי מקלב: החוק הזה חשוב.

אורי מקלב: אבל למה להגיש אותו בצורה מצומצמת, בצורה מוקטנת, כשאנחנו יכולים להרחיב אותו ואנחנו יכולים להקל יותר?

אורי מקלב: ויש גם הסתייגות נוספת, על הוראת המעבר.

אורי מקלב: אם מחוקקים חוק כזה, אחד הדברים שקשה בכלל לסבול זה שיש אחד שמקבל ואחד שלא מקבל.

אורי מקלב: הרי חלק מההתנגדות שלנו גם למע"מ אפס, מעבר לכמה דברים, אחד הדברים המרכזיים הוא שאתה עושה אפליה: יש כאלה שיקבלו 280,000 ויש כאלה שיקבלו – גם הזכאים, אני לא מדבר על מי שלא זכאי; גם הזכאים עשויים לקבל או יקבלו הרבה פחות.

אורי מקלב: ואנחנו אומרים שיש אפליה בעניין הזה.

אורי מקלב: ולא זו – אלא דווקא אלה שיש להם יקבלו, ואלה שאין להם, שקונים את הדירה בפריפריה, שאין להם דירות גדולות, הם לא יקבלו.

אורי מקלב: דרך אגב, לנו דווקא הייתה הצעה לפתור את זה, אבל גם את זה לא רציתם לשמוע: שגם הפטור ממע"מ יהיה פטור מדורג; על דירה של 1.6 מיליון יהיה רק 12% פטור, דירה של 1.2 מיליון או 1.3 מיליון יהיה לה פטור של 15%, ומי שקונה דירה נמוכה – הרי זה היה עושה שההנחה והפטור יהיו שווים, כולם יהיו בסביבות ה-200,000 או 180,000; בשונה מכאן, שאתה עושה פערים גדולים מאוד.

אורי מקלב: ואנחנו יודעים מה ההשפעה של פערים בחברה – אחד מקבל, יכולנו לקבל.

אורי מקלב: לכן, יש אנשים שיבנו ויקבלו ויש אנשים שיבנו עוד שנתיים ולא יקבלו, מכיוון שהחוזה שלו הוא חוזה עם תאריך מאוחר.

אורי מקלב: אז תרחיבו את היריעה, קצת לגלות גמישות.

אורי מקלב: מי שגם היום עוד לא בנה והוא רוצה לקבל את הפטור, אז גם אם ההסכם שלו היה הסכם – מה קרה?

אורי מקלב: למה אי-אפשר לגלות קצת יותר גמישות?

אורי מקלב: נכון, זה קצת מאמץ של פקידוּת למצוא את זה, ואולי יהיו גם כמה רמאים, אולי, אבל כמה יהיו אלה שירוויחו?

אורי מקלב: אני הצגתי את זה כרגע, חשבתי שגם חברי יציגו את ההסתייגויות – הם בקיאים בזה יותר והם גם השקיעו יותר.

אורי מקלב: לכן, מכיוון שההסתייגויות שלנו לא באות לצמצם את החוק והן לא נגד החוק, אלא רק באות להרחיב את החוק, שייתן מענה הרבה יותר רחב לציבור שצריך את זה, אני מעמיד את ההסתייגויות האלה להצבעה.

אורי מקלב: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת מקלב.

משה זלמן פייגלין: אני רואה שחבר הכנסת מוזס, שהסתייג, ואייכלר, שהסתייג, לא נמצאים כאן.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת סלומינסקי, רצית להשיב על ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, ההערות של חברי חבר הכנסת מקלב הן הערות נכונות במובן הזה שגם אני הייתי רוצה שכל מי שבונה מקלט יהיה פטור ממע"מ.

ניסן סלומינסקי: ואני הייתי רוצה הרבה יותר מזה – שהמדינה תממן בניית מקלטים, כי אני חושב שזה דבר הרבה יותר נצרך.

ניסן סלומינסקי: אבל, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: – – –

אורי מקלב: הוא לוקח ממנו כסף.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אני אומר, אבל הרי המדינה תמיד נמצאת במצוקה ותמיד צריכה להחליט על העדיפויות.

ניסן סלומינסקי: כאן באנו ואמרנו דבר אחד, שאם ננסה להרחיב אותו ויתחיל דיון, בסך הכול נפסיד את זה.

ניסן סלומינסקי: זה תמיד – הרבה פעמים יש לנו את הטוב ואנחנו רוצים את הטוב יותר, ובסוף מפסידים את הכול.

ניסן סלומינסקי: פה יש הטבה שהיא הטבה מכובדת, שגם אתם מכירים בה ומסכימים.

ניסן סלומינסקי: בוא נלך צעד צעד, וכך אמרנו גם בוועדה: בוא נאשר קודם כול את זה.

ניסן סלומינסקי: זה לא סותר את זה שאחר כך נעלה לדיון גם את הדבר השני, שיכול להיות שכן או לא.

ניסן סלומינסקי: אבל ברגע שאני מתלה, ויתחיל דיון על זה, עם רשות המסים, מס הכנסה וכל זה, אנחנו יודעים שזה יעכב, ובסוף יכול להיות שהכול ייפול.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, חכמים אומרים: קודם כול יש לי ציפור ביד, בוא ניקח אותה.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נטפל בציפור השנייה.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני מציע – – –

אורי מקלב: – – – שתי הציפורים בידיים שלך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: שתי הציפורים בידיים שלך – – –

ניסן סלומינסקי: זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: אז זה – נדון על החלק השני, כי אני חושב שזה דבר ראוי, ואני אמרתי אפילו נועז, אפילו יותר ממך.

ניסן סלומינסקי: לכן אני חושב שזה שווה.

ניסן סלומינסקי: יש לנו ציפור ביד – נאשר אותה.

ניסן סלומינסקי: וכולנו שמחים, כי זו הטבה, ואנחנו יודעים שהנושא של תמ"א 38 לא מנוצל ממש – לא יודע, לא ניגשים לזה, זה לא מנוצל, וזה ייתן דחיפה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: כנ"ל גם יעזור לתושבים.

ניסן סלומינסקי: ואותו דבר אזורי פינוי-בינוי, שזה יעזור מאוד.

ניסן סלומינסקי: וכולנו מסכמים, בוא נאשר את זה, אחר כך נתקדם הלאה לכיוון השני.

ניסן סלומינסקי: לגבי ההערה השנייה שלך, ידידי אורי, לגבי ההערה השנייה בנושא הדיפרנציאלי, מה שנקרא, אז זה ויכוח ישן נושן בנושא של האם ללכת למע"מ דיפרנציאלי או לא.

ניסן סלומינסקי: זה יכול לסבך – שוב, אני לא מומחה גדול, אבל ניסינו את זה בכמה נושאים אחרים, וגם בהקשר של מע"מ אפס; בחוק הידוע ניסינו ללכת, אם אתה זוכר, בנושא הזה, ובאמת רשות המסים אומרת: ברגע שאתה מכניס דיפרנציאציה למע"מ, זה מתחיל לסבך את הכול.

ניסן סלומינסקי: היום יש או אפס או כמה שיש, אבל אין משהו באמצע; זה יתחיל לסבך את הכול.

ניסן סלומינסקי: לכן אני, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאנחנו לא ניכנס לזה ולא נצביע על זה ולא נחליט על זה, ונחזור רק להצעת החוק הזו.

ניסן סלומינסקי: נאשר אותה ואחר כך נתקדם הלאה.

ניסן סלומינסקי: לגבי ההערה של אלעזר קודם – אני חושב שכולנו יודעים שאו שמשלמים מע"מ או שלא משלמים מע"מ.

ניסן סלומינסקי: אבל יש גם דרגת ביניים, שגם אם אתה לא משלם מע"מ, אתה מוציא חשבונית על מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: אז לכאורה כל אחד ישאל אותך: מה אתה עושה צחוק?

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל אם אתה פוטר ממע"מ או מוציא חשבונית אפס?

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל?

ניצן הורוביץ: התשומות – – –

ניסן סלומינסקי: לא, התשומות בנושא הזה כן.

ניסן סלומינסקי: הוא דיבר על הפירות והירקות, הוא שאל.

ניסן סלומינסקי: ואני רוצה להגיד לכם שיש הבדל עצום לגבי הפירות והירקות.

ניסן סלומינסקי: נניח אם אין בכוחנו בינתיים להחזיר אותם למע"מ רגיל והם במע"מ אפס, אבל לפחות שנבקש שיוציאו חשבונית על מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: מה התועלת בזה?

ניסן סלומינסקי: כתוצאה מזה – כי כיום, ברגע שיש פטור ממע"מ, יכולים להיעשות שם הרבה מאוד עסקאות שאנחנו, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: מגדירים אותן באותה מסגרת של הון שחור או כל מיני monkey business שאנחנו רוצים לחסום וקשה.

ניסן סלומינסקי: ברגע שחייבים להוציא חשבונית – גם אם זה אפס, אבל חייב להוציא חשבונית – אתה כבר יודע.

ניסן סלומינסקי: הוא חייב לדווח, הסיפור הוא אחר לגמרי.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני מאוד מאוד בעד זה שבפירות וירקות נעבור לחשבונית מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: כל זמן שזה – אבל שלפחות יוציאו חשבונית.

יצחק וקנין: אני חושש שזה יהיה פתח לא טוב – – –

ניסן סלומינסקי: אז אני רק מסכם, אני רק מסכם.

ניסן סלומינסקי: אורי ידידי, בוא ונצביע כולם על זה שיש לנו ציפור אחת ביד, אחרי כן נתקדם הלאה, ובוועדה ננסה באמת לפעול בנושא של פירות וירקות, הוצאת חשבונית מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת סלומינסקי.

משה זלמן פייגלין: ובכן, נעבור להצבעה על ההסתייגויות; קודם כול – ההסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: לסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: אנחנו מצביעים על סעיפים 1 ו-2 כנוסח הוועדה, כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד סעיפים 1 ו-2 כנוסח הוועדה?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1–2 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: בעד – 41, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: סעיפים 1 ו-2 התקבלו כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: לאחרי סעיף 2 מבקש חבר הכנסת אורי מקלב להצביע על הסתייגותו בשם הקבוצה – חברי הכנסת יעקב ליצמן, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס ישראל אייכלר ויעקב אשר.

משה זלמן פייגלין: ובכן, אנחנו מצביעים עכשיו.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד הסתייגותו של אורי מקלב לאחרי סעיף 2?

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 26 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת יהדות התורה לאחרי סעיף 2 לא נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד ההסתייגות – 12, 26 מתנגדים, נמנע אחד.

משה זלמן פייגלין: ההסתייגות של אורי מקלב בשם הקבוצה לא התקבלה.

משה זלמן פייגלין: לסעיף 3 יש הסתייגות של קבוצת יהדות התורה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הסתייגות קבוצת יהדות התורה לסעיף 3?

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 29 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת יהדות התורה לאחרי סעיף 3 לא נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד ההסתייגות – 12, 29 מתנגדים, נמנע אחד.

משה זלמן פייגלין: ובכן, ההסתייגות של קבוצת יהדות התורה לאחרי סעיף 3 לא התקבלה.

משה זלמן פייגלין: עכשיו נצביע על סעיף 3 כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד סעיף 3 כהצעת הוועדה?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 3 – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3 נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 46, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: סעיף 3 כהצעת הוועדה התקבל.

משה זלמן פייגלין: ונעבור לקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 47)?

משה זלמן פייגלין: הצבעה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 45 נגד – אין נמנעים – אין חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 47), התשע"ה–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 45, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 47) עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

משה זלמן פייגלין: [מס' מ/856; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ו, עמ' 10450; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), קריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מירי רגב: תודה לכבוד היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), התשע"ה–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מירי רגב: בבסיס הצעת החוק עומד הצורך בשחרור חסמי פיתוח בהליכי התכנון והבנייה וכן הרצון לאפשר לאזרחים חופש החלטה גדול יותר ביחס לקניין שלהם.

מירי רגב: סעיף 15 לפקודה קובע איסור כריתה של אילן מוגן או של עץ בוגר, כהגדרתם בפקודה, בלא קבלת רישיון לכך מפקיד היערות.

מירי רגב: כמו כן נקבעו בפקודה התנאים למתן רישיון כאמור או להטלת חיוב בנטיעה חלופית.

מירי רגב: כדי לשחרר חסמי פיתוח באזורים המיועדים למגורים ולהאיץ הליכי פיתוח, מוצע כי במגרש המיועד למגורים בתוכנית בת-תוקף יידרש רישיון לכריתת עץ רק אם קוטר גזעו של העץ עולה על 20 ס"מ, במקום 10 ס"מ כקבוע היום.

מירי רגב: בכך יצומצם הצורך בפנייה לפקיד היערות בבקשה לרישיון כריתה, והרגולציה תתמקד במקרים המשמעותיים, שבהם נדרשת מעורבות של פקיד היערות והצורך בהליך של קבלת רישיון כריתה מפקיד היערות.

מירי רגב: יש לציין כי היום, כל אדם שרוצה לכרות עץ בוגר בגינתו הפרטית, גם אם מדובר בעץ שהוא עצמו שתל, נדרש לפנות לפקיד היערות.

מירי רגב: תיקון זה יאפשר חופש החלטה גדול יותר לאזרחים לגבי הקניין הפרטי שלהם ויצמצם את המקרים שבהם הם יידרשו לפנות בבקשה לקבלת רישיון כריתה או לשלם היטל כספי אם יכרתו את העץ שלא לפי הפקודה.

מירי רגב: עוד מוצע להעניק סמכות לפקיד היערות לשקול שיקולים נוספים בעת מתן רישיון כריתה, ובהם תכלית הבקשה, כדי להכריע אם במכלול הנתונים העומדים לפני פקיד היערות, כריתת העץ או העתקתו למקום אחר עדיפה על הותרתו במקום.

מירי רגב: כן מוצע כי במקרה שבו פקיד היערות נוכח, לאחר ששקל את כלל השיקולים, כי אין להותיר את העץ במקומו או להעתיקו, תוענק לו הסמכות לתת רישיון לכריתת העץ, בשונה מהמצב היום, שבו הסמכות לתת רישיון לכריתה קיים רק במקרה שאין אפשרות להותיר את העץ במקומו או להעתיקו.

מירי רגב: הצעת החוק מבקשת אף להעניק סמכות לקביעת פטור מנטיעה חלופית או מהיטל כספי או חיוב בהיטל כספי מופחת, בנסיבות המצדיקות זאת, כגון תכלית הבקשה.

מירי רגב: כדי להבטיח שהפטור יינתן רק במקרים שבהם התכלית, הנסיבות והתועלת החברתית והציבורית אכן מצדיקות זאת, עמדה הוועדה על כך שהתקנות יובאו לאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מירי רגב: כמו כן, בנוסח ההצעה המקורי ביקשה הממשלה לצמצם את החובה הקיימת היום על סימון עצים בתרשים בתוכנית המיועדת למגורים.

מירי רגב: לאור החשיבות בהגנה על עצים בשלב התכנון, עמדה הוועדה על כך כי החובה לא תצומצם.

מירי רגב: אני סבורה כי ההצעה המונחת לפניכם, לאחר השינויים שהוכנסו על-ידי הוועדה, היא הצעה טובה, אשר מאזנת את הרצון והצורך לשחרר חסמים ולזרז את הליכי הפיתוח ואת הצורך והחשיבות בשמירה על העצים גם בסביבה אורבנית.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת מוגשת בצירוף הסתייגויות.

מירי רגב: אבקש מהכנסת כי תדחה את ההסתייגויות ותתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

מירי רגב: אני מבקשת להודות למנהלת הוועדה לאה ולצוות הוועדה, ליועץ המשפטי של הוועדה, לתומר, לגלעד ולרוני, על הסיוע.

מירי רגב: תודה רבה לכם.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: להצעת החוק הוגשו כאמור כמה הסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: לסעיף 1 של הצעת החוק הוגשו הסתייגויות של חברת הכנסת זהבה גלאון – לא נמצאת; חבר הכנסת אילן גילאון – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

תמר זנדברג: אני – אני אדבר בשם הסיעה.

משה זלמן פייגלין: רגע, את מדברת בשם זהבה?

תמר זנדברג: בשם כל קבוצת מרצ.

משה זלמן פייגלין: בשם כל קבוצת מרצ – מצוין.

משה זלמן פייגלין: יש לך עד – – –

תמר זנדברג: זה יפה שקראת את השמות של כל החברות והחברים – – –

משה זלמן פייגלין: כולם היו יכולים לעלות.

משה זלמן פייגלין: יש לך עד 20 דקות.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, הצעת החוק הזאת, כמו כל מיני הצעות שבאות אלינו כאן, חלקן קטנות, חלקן גדולות, המטרה המוצהרת שלהן היא להתמודד עם משבר הדיור.

תמר זנדברג: שמענו בדברייך, גברתי יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שיש עצים שנמצאים במגרשים שמיועדים למגורים, הרבה פעמים זה בחצרות של הבתים, בחצרות של בתים פרטיים או משותפים, והעצים האלה נורא נורא מפריעים; חייבים לבנות בית באותו מגרש, ולכן חייבים לעקור את העץ.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שצריך להכביר מילים על החשיבות של העץ, מה העץ נותן לנו מעבר לעובדה שהוא מהווה מטרד.

תמר זנדברג: מדובר בעץ שנותן לנו נוי, אוויר, מסייע נגד זיהום האוויר, וגם הוא עומד שם מאז ומעולם, ואני חושבת שאם אנחנו רוצים לכרות עץ, צריך לשאול למה לכרות אותו.

תמר זנדברג: צריכה להיות סיבה מספיק טובה, וזאת לא צריכה להיות ה-default.

משה זלמן פייגלין: – – –

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: הזכויות שלנו.

תמר זנדברג: הזכויות שלנו בעץ, ואתם יודעים – חבר הכנסת איציק כהן, הוא פה?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: הוא נתן לי במתנה פתק עם איזה פסוק שכתוב עליו, ובטח אתה יודע לצטט את הפסוק הזה טוב ממני – שבאת לעולם וראית לפניך את מה שאלוהים נתן, ואל תהרוס.

תמר זנדברג: אל תהרוס, קודם כול.

תמר זנדברג: בוא נתחיל מזה.

משה זלמן פייגלין: תן דעתך שלא תשחית את עולמי.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: קודם כול, זה מה שצריך להנחות אותנו.

תמר זנדברג: קרה המקרה ובכל זאת בשם איזון הערכים – מצד אחד אנחנו רוצים לבנות, ואולי במקרה אותו עץ עומד במקום שבו אמור לעמוד חדר השינה או המקלט, או אינני יודעת מה, וצריך לכרות את העץ, אז בדיוק בשביל הדבר הזה מדינת ישראל הציבה משרה שנקראת "פקיד היערות", ופקיד היערות הוא האחראי לעצים וצריך לבקש ממנו היתר.

תמר זנדברג: אני רק רוצה לסבר את אוזנכם שברפורמה בחוק התכנון והבנייה, רפורמה מאוד גדולה, רפורמת המרפסות או הפרגולות, כפי שהיא נודעה כאן, שדנו בה במשך חודשים ארוכים, רק לא מזמן פה בכנסת, כבר הייתה פגיעה בשיקול הדעת של פקיד היערות ובסמכות שלו, ועכשיו באה הממשלה ומבקשת מאתנו פגיעה נוספת בשיקול הדעת של פקיד היערות.

תמר זנדברג: ומה היא מבקשת?

תמר זנדברג: שני דברים עיקריים, שאני רוצה לשכנע אתכם שהם לא מצדיקים את האיזון הזה אל מול הצורך לבנות, ואולי אפילו לבנות כמה שיותר מהר.

תמר זנדברג: הראשון זה קוטר העץ, קוטר הגזע.

תמר זנדברג: עד היום עצים שקוטר גזעם מעל 10 ס"מ היו מוגנים באופן אוטומטי, ומצריכים שיקול דעת של פקיד היערות, ומהיום רק מעל 20 ס"מ.

תמר זנדברג: כלומר, אנחנו חיים באזור די צחיח, באזור ים-תיכוני, זה לא אירופה פה, אין פה עצים עבותים, עם גזעים מאוד מאוד רחבים, אלא עצים צעירים יחסית, שנותנים לנו את כל אותן תועלות, ולא יצטרכו אישור של פקיד היערות על מנת לכרות אותם.

תמר זנדברג: ונניח שכבר פנינו לפקיד היערות, ואנחנו רוצים לבקש ממנו לכרות את העץ, אז עד עכשיו היינו צריכים, מכיוון שעץ נותן לנו איזו תועלת ציבורית, אז אם היינו פונים לבקש אישור לכרות עץ, היינו צריכים להחזיר משהו לציבור, אם באמצעות מה שנקרא נטיעה חלופית, כלומר לנטוע עץ אחר במקום אחר, ואם באמצעות היטל כספי, כופר כלשהו, כביכול אפשר למדוד את התועלת שהעץ נותן לציבור בכסף כלשהו שחוזר לקופה הציבורית ומשמש למטרות אחרות, שאנחנו רוצים לקוות שהן מטרות טובות.

תמר זנדברג: ובא התיקון הזה וקודם כול מקל בעצים שגזעם בקוטר מתחת ל-20 ס"מ, שלא יצטרכו אישור של פקיד היערות, ודבר שני, הוא מדלג, נותן על הדרך גם פטור מנטיעה חלופית ו/או מהיטל כספי.

תמר זנדברג: ונשאלת השאלה למה, מה עשינו רע, אנחנו הציבור.

תמר זנדברג: גם ויתרנו על העץ וגם עכשיו לא נקבל תמורתו.

תמר זנדברג: אומרים לנו: יש משבר דיור.

תמר זנדברג: התועלת שהעץ נותן היא לא פרטית.

תמר זנדברג: כמו שזכויות הבנייה – אתה יודע, המגרש הוא אולי בבעלות פרטית, אבל זכויות הבנייה, יש עליהן רגולציה.

תמר זנדברג: אתה לא יכול לבנות מה שאתה רוצה, כי האוויר, האדמה, כל מה שזכויות הבנייה, התועלת שהיא נותנת לנו, ומצד שני, העץ, התועלת שהוא נותן לנו, הם לא פרטיים, הם מנוהלים בצורה ציבורית.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה למה – מה התועלת שבגללה כל כך חשוב לנו להיפטר כל כך מהר ובקלות מהעצים.

תמר זנדברג: אז אומרים לנו: משבר הדיור, חייבים לבנות מהר, והעץ המסכן הזה שעומד לו אי-שם בקצה המגרש מעכב את הבנייה.

תמר זנדברג: אנחנו, בוועדת הפנים והגנת הסביבה, הוצגו בפנינו נתונים על-ידי פקיד היערות, והנה הסתבר שאין איזה עומס מיוחד על פקיד היערות, שכל כך מקשה עליו, והביורוקרטיה אצל פקיד היערות מעכבת את הבנייה.

תמר זנדברג: אם כבר, להפך, אחת הטענות שעולות מהרבה ארגוני סביבה, מפעילים עירוניים, קהילתיים, בהרבה מאוד ערים ברחבי הארץ, זה שיש יד קלה מדי על ההדק: פקיד היערות מאשר למעלה מ-90% מהבקשות שמוגשות לו.

תמר זנדברג: אז למה?

תמר זנדברג: מדוע עלינו גם את שומר הסף האחרון הזה מפני כריתת העצים להסיר, והכול בשם עוד ועוד בנייה?

תמר זנדברג: הרי הבנייה הזאת לא שווה הרבה בלי מה שמקיף אותה; בלי בני-האדם, בלי העצים, בלי הצמחייה.

תמר זנדברג: זה חלק מאותו מרקם שחובה עלינו לא רק להגן עליו, אלא גם ליהנות ממנו, גם ליהנות מהתועלת שלו.

תמר זנדברג: לכן הצעת החוק הזו בעינינו היא מיותרת, היא נמהרת, ובסופו של דבר היא מזיקה, ואנחנו מבקשים להתנגד לה.

תמר זנדברג: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת דב חנין מבקש להסתייג גם כן.

משה זלמן פייגלין: בקשת דיבור או הסתייגות?

משה זלמן פייגלין: בקשת דיבור.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חמש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, חברת הכנסת זנדברג, בצדק, הביאה שורה של הסתייגויות מהצעת החוק הזו.

דב חנין: אני רוצה לפנות אליכם, עמיתי חברי הכנסת, ולהציע לכם להתנגד לתיקון הזה.

דב חנין: צריך להתנגד לתיקון הזה לא רק מכיוון שהוא מיותר, כמו שאמרה חברת הכנסת זנדברג.

דב חנין: לא העצים מפריעים לבנות בתים במדינת ישראל.

דב חנין: לא העצים הם אויבי הציבור.

דב חנין: לא העצים הם מה שמפריע לייצר פתרונות דיור.

דב חנין: צריך להתנגד להצעת החוק הזו כי היא הצעת חוק מזיקה, היא הצעת חוק ששוברת את האיזונים שאנחנו הצלחנו ליצור בחקיקה הישראלית במהלך השנים האחרונות, בין הצרכים של הפיתוח לבין הצרכים של הגנת הסביבה והגנת הבריאות של אזרחי ישראל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, עץ הוא אחד הדברים שהופכים סביבת מגורים לסביבה טובה.

דב חנין: איך נראה רחוב טוב?

דב חנין: רחוב שיש בו עצים, רחוב שנעים ללכת בו, רחוב שיש בו צל.

דב חנין: איך נראית חצר טובה בבית?

דב חנין: חצר טובה בבית היא חצר שיש מעליה עץ שאפשר לחסות בצלו, שאפשר ליהנות מהצל גם בקיץ וליהנות מההגנה שהעץ נותן מול השמש.

דב חנין: עצים בתוך הסביבה העירונית מפחיתים את דרגת החום, יוצרים אוויר טוב יותר.

דב חנין: עץ איננו המפגע שממנו צריך להיזהר ובו צריך להילחם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו עושה שני דברים מוטעים.

דב חנין: דבר ראשון, היא מצמצמת את אותם עצים שראויים להגנה – במקום הגנה יחסית מאוזנת על מגוון עצים, היא בעצם מצמצמת את ההגנה רק לעצים גדולים ובוגרים במיוחד.

דב חנין: גם כאשר העצים מוגנים, עמיתי חברי הכנסת, ההגנה שנותרת על העצים היא הגנה מוחלשת ביותר.

דב חנין: אחד ההישגים הגדולים שהיו לנו בוועדת הפנים והגנת הסביבה לפני כמה שנים, היה הרעיון של הנטיעה החלופית; אתה רוצה לכרות עץ?

דב חנין: בסדר, תכרות עץ, תיטע עץ אחר במקומו במקום אחר, או אם אי-אפשר לטעת עץ אחר במקומו, או לא אפשרית נטיעה חלופית, תשלם היטל כספי שיוכל לאזן את הפגיעה בציבור כתוצאה מכריתת העץ.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש משהו מאוד עצוב במהלך הזה שבו כאילו ספינת הדגל של הפיתוח היום באה במקום עצים, במקום שבו האתוס בעבר היה אתוס של נטיעה.

דב חנין: הרי זה היה האתוס: אנחנו באנו לטעת – "אל נא תעקור נטוע", בטח אמרו חבר הכנסת פייגלין וחבריו.

מירי רגב: – – –

דב חנין: לא, אבל בוודאי לגבי עצים, חברים, בוודאי לגבי עצים.

דב חנין: יש משהו עצוב בגריסה ובשבירה של הרעיון הזה כשאנחנו רוצים כן להפוך את הארץ לירוקה יותר; כשאנחנו כן רוצים להפוך את הארץ לנעימה יותר; כשאנחנו כן רוצים לייצר בתים שבצדם יש עצים; כשאנחנו רוצים לייצר רחובות שבהם יש עצים; כשאנחנו רוצים לייצר רחובות שבהם יש צל; כשאנחנו רוצים לייצר סביבת מגורים שבאמת נעים וטוב להיות בה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לכן המהלך הזה הוא מהלך מוטעה, שגוי, מסוכן, מזיק.

דב חנין: ככה אנחנו נייצר יותר מדבריות בטון, ככה אנחנו נייצר מקומות שבהם לאנשים פחות נעים לחיות, פחות נעים לגור, פחות נעים ללכת.

דב חנין: אני קורא לכנסת להתנגד לתיקון הזה.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת מירי רגב תגיב על ההסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מירי רגב: לא שכנעתם אותי בוועדה, אתה רוצה לשכנע אותי במליאה?

מירי רגב: דב ותמר היקרים, תראו, אני חושבת שאנחנו עושים עבודה נפלאה בוועדה בכל מה שקשור להגנת הסביבה, ואנחנו משתפים פעולה מאוד יפה.

מירי רגב: לא רק אתם רוצים ליהנות מהעצים, גם אנחנו רוצים ליהנות מהעצים.

מירי רגב: אני בוודאי חושבת שיש חשיבות לעצים בסביבה עירונית, בסביבה אורבנית.

מירי רגב: זה חשוב לילדים כשהם יורדים לרחוב, לקשישים שמסתובבים, לספורטאיות שבינינו, תמר, שרוכבות על אופניים, וצריכות מדי פעם לנוח ככה מתחת לעץ, לכולנו, זה ברור לנו.

מירי רגב: עצים זה דבר חשוב, ולכן אני חושבת שהצעת החוק הזאת מאזנת בין שמירה על עצים לבין היכולת שלנו לתת פתרון למשבר הדיור.

מירי רגב: לא יכול להיות שהשמירה על העצים תעכב את הפיתוח.

מירי רגב: ולא יכול להיות שהשמירה על העצים תגרום – – –

גלעד ארדן: איך את אומרת דבר כזה?

מירי רגב: כן, השר להגנת הסביבה.

מירי רגב: עכשיו שר הפנים יהיה בבעיה, כי הוא צריך להיות אחראי למהלכי התכנון והבנייה.

מירי רגב: ולא יכול להיות שהעצים יעכבו את תהליכי התכנון והבנייה.

תמר זנדברג: הם לא מעכבים.

מירי רגב: הנוסח הזה מאפשר, חד וחלק, לפקיד היערות לתת את חוות דעתו במקרים המשמעותיים, ולאזן בין הרצון לקדם את תהליכי התכנון והבנייה ובין הרצון לשמור על העצים.

מירי רגב: לעניין הפטור מההיטל – אמרנו ועמדנו על כך בוועדה, וזו הייתה גם הצעה שלכם, תמר ודב, שסוגיית התקנות תגיע לוועדה.

מירי רגב: ולכן הוועדה תבטיח שהפטור יינתן רק בנסיבות מתאימות לכך.

מירי רגב: הוועדה תעמוד על כך.

מירי רגב: יש לנו רצון לשמור על הסביבה.

מירי רגב: יש לנו רצון לשמור על סביבה בריאה, על סביבה ירוקה.

מירי רגב: אבל יש לנו גם רצון שאנשים יוכלו לחיות בסביבה הזאת, ולא יכול להיות שלא נוכל לבנות בתים.

מירי רגב: ולכן אני קוראת לכנסת להתנגד להסתייגויות ולתמוך בהצעת החוק הזאת.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי, יושבת-ראש ועדת הפנים.

משה זלמן פייגלין: ובכן, אנחנו נצביע עכשיו על הסתייגות קבוצת מרצ: זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; להלן: קבוצת מרצ.

משה זלמן פייגלין: הסתייגותם לסעיף 1 להצעת החוק – מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 13 נגד – 28 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד ההסתייגות – 13, 28 מתנגדים ושני נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הסתייגות קבוצת מרצ לסעיף 1 לא עברה.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצבעה על סעיף 1 לחוק כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: סעיף 1 לחוק.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 35 נגד – 12 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 35, נגד – 12, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: סעיף 1 לחוק עבר כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: לגבי סעיף 2, הבנתי, תמר, שאתם מושכים את ההסתייגות.

משה זלמן פייגלין: ובכן, לסעיף 2 ולסעיף 3 אין הסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצביע עליהם כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד סעיפים 2 ו-3 כהצעת הוועדה?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 2–3 – 36 נגד – 13 נמנעים – אין סעיפים 2–3 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: 36 בעד, 13 מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: סעיף 2 וסעיף 3 עברו כנוסח הוועדה.

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצבעה על החוק כולו בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה – מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הצעת החוק לתיקון פקודת היערות?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 36 נגד – 13 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), התשע"ה–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 36, נגד – 13, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק לתיקון פקודת היערות עברה ותיכנס לרשומות.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), התשע"ה–2014.

משה זלמן פייגלין: כדת וכדין.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/900).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות (תיקון מס' 3), התשע"ה–2014, קריאה ראשונה.

משה זלמן פייגלין: קיבלה פטור מחובת הנחה.

משה זלמן פייגלין: יציג את הצעת החוק שר התקשורת גלעד ארדן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

גלעד ארדן: עדיין בכובע הנוכחי כשר התקשורת.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מאוד שמח, אפילו נרגש, לעמוד כאן בפניכם ביום האחרון שלי בתפקידי כשר התקשורת ולהציג בפני הכנסת את הצעת החוק החשובה הזאת.

גלעד ארדן: במסגרת תפקידי כשר התקשורת שמתי לי למטרה לטפל בהרחבת מערך הפצת השידורים הקרקעי בטכנולוגיה ספרתית, הידוע בכינויו "עידן פלוס", ולהגביר באמצעותו את התחרות בתחום הטלוויזיה הרב-ערוצית, והצעת החוק אשר מונחת בפניכם נועדה בדיוק למטרה זו.

גלעד ארדן: היום מופצים באמצעות המערך השידורים של בעלי הזיכיונות בערוץ 2 והשידורים המופצים בערוץ 10, ערוץ הכנסת, רשות השידור והטלוויזיה החינוכית, אבל כדי שהצרכנים ייהנו ממערך אטרקטיבי ומהיצע תוכן גדול ומגוון, יש חשיבות רבה בהרחבת מגוון השידורים באמצעות ערוצים נוספים, ערוצים נושאיים, ובהרחבת הפצת שידורים אלה לציבור.

גלעד ארדן: בימים אלה מתבצעת עבודה לצורך פרסום מכרז לערוצים נושאיים חדשים, שיופצו באמצעות מערך "עידן פלוס", ולכן יש בהצעת החוק שלפני

גלעד ארדן: כם כמה תיקונים שנקבעו במטרה לאפשר יישום יעיל של הרחבת מערך "עידן פלוס", באמצעות הסרת מגבלות הקיימות כיום בחוק לגבי המכרזים לערוצים הנושאיים.

גלעד ארדן: בנוסף, וזה אולי הדבר העיקרי בעיני והחשוב יותר בהצעת החוק, בשנים האחרונות, נוכח השינויים וההתפתחויות הטכנולוגיות הרבות, הורחבו דרכי ההפצה והקליטה של תוכני טלוויזיה ורדיו, בין השאר, גם באינטרנט.

גלעד ארדן: התיקון לחוק שאני מציג בפניכם היום מתאים את האסדרה לאופן שבו אנו, ובעיקר ילדינו, צורכים תכנים ולהתפתחות הטכנולוגית, כך שהתכנים שהיו פתוחים לציבור מהאוויר באמצעות אותו מערך של "עידן פלוס" יופצו לציבור הרחב גם על גבי רשת האינטרנט.

גלעד ארדן: ולכן הצעת החוק שלפני

גלעד ארדן: כם מחייבת את הגורם המפעיל – היום זו הרשות השנייה – שמפעיל את מערך ההפצה של "עידן פלוס", להקים אתר אינטרנט ולהפיץ בו את השידורים המופצים באמצעות המערך לציבור הרחב ללא כל תשלום.

גלעד ארדן: כל אדם, למעשה, יוכל לצפות בשידורים אלה באתר האינטרנט ללא תמורה.

גלעד ארדן: נוסף על כך, הצעת החוק מחייבת את המפעיל של מערך "עידן פלוס" – כפי שאמרתי, היום זו הרשות השנייה – לאפשר גישה לשידורים האלה גם לגורמי תקשורת נוספים, אשר יוכלו להפיץ אותם בעצמם.

גלעד ארדן: באופן הזה יגדל מספר הגורמים המפיצים את השידורים האלה ויורחב היקף ההפצה שלהם, שכן, כפי שאמרתי, הם יונגשו ויופצו גם באינטרנט, ולא רק בדרך שהיום מחייבת רכישת ממיר וקליטת התכנים באמצעות טלוויזיה.

גלעד ארדן: אני מאמין שהמהלך הזה יהפוך את מערך "עידן פלוס" לאטרקטיבי יותר, ויביא לתחרות בריאה בתחום הטלוויזיה הרב-ערוצית.

גלעד ארדן: כדי לאפשר את הפצת השידורים הפתוחים ומתן גישה אליהם, הגורם המפעיל את המערך ומפיצי המשנה יהיו פטורים מאסדרת זכויות קניין רוחני בשידורים המופצים על-ידם, בדומה לפטור הניתן כיום ל"הוט" ו-yes בהפצת הערוצים הפתוחים, וזאת, שוב, כדי לקדם תחרות להשוות את המצב של כל הפלטפורמות שמפיצות את אותם ערוצים.

גלעד ארדן: היום "הוט" ו-yes מקבלות בעצם את הפטור הזה, ומחר, אם גם "סלקום" תמכור במחיר תחרותי חבילה שישולבו בה גם ערוצים שמופצים על גבי האינטרנט, גם היא תיהנה מאותו פטור מתשלום זכויות יוצרים.

גלעד ארדן: הפטור הזה יהיה כפוף לכך שיינקטו אמצעים סבירים למניעת הפצת השידורים מחוץ לשטח מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ההפצה תיעשה באופן מלא, בזמן אמיתי, בלא קטיעה, עריכה או שינוי, ובלא תמורה.

גלעד ארדן: המהלך הזה מצטרף למאמצים הרחבים שהשקענו בחודשים האחרונים כדי להפוך את "עידן פלוס" לפלטפורמה תחרותית וטובה יותר.

גלעד ארדן: במסגרת מאמצים אלה שיפרנו את מערכי הקליטה ובעתיד יתווספו תכנים וערוצים נוספים.

גלעד ארדן: ואני מאמין שלצד התחרות בתחום התשתיות והרפורמה בפס הרחב תיווצר סוף-סוף תחרות אמיתית בתחום השידורים, ויישבר הדואופול של "הוט" ו-yes.

גלעד ארדן: אזרחי ישראל משלמים היום, לצערנו, מחירים מהגבוהים בעולם עבור חבילות טלוויזיה, וזה למרות החבילה המוזלת שחייבתי את החברות למכור השנה.

גלעד ארדן: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני סבור שיש עדיין הרבה דברים שחשוב לעשות כדי להקל על אזרחי המדינה בתחום התקשורת, הן מבחינת עלות והן מבחינת שירות.

גלעד ארדן: ניסיתי במהלך כהונתי כמיטב יכולתי לקדם רפורמות רבות בתחומים הללו.

גלעד ארדן: חלקן הצלחתי להשלים, ברוך השם, וחלקן, לצערי לא, ואני מקווה שהן יושלמו בעתיד.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזאת היא צעד נוסף במאבק הזה, וצריך שהיא תשמש פלטפורמה להרבה מאוד צעדים שיוכלו להביא לשיפור השירות ולהוזלת התכנים שהציבור ראוי שיקבל במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני השר, ובהצלחה בתפקידך הבא.

משה זלמן פייגלין: רשומים לי כאן שני מתדיינים.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אורי מקלב.

משה זלמן פייגלין: אורי, אם לא תדבר בטלפון תוכל לבוא לדבר פה.

אורי מקלב: מוותר.

משה זלמן פייגלין: אתה מוותר.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמה נחמד לשמוע שאנחנו, ברוך השם, בתקופת העידן והעידנים, עידן הפלוס, בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית משפרים את הערוצים, הכול חינם אין כסף.

נסים זאב: השאלה, מה התכנים שמעבירים לציבור הזה; איזה חומר נותנים להם מבחינת חינוך, מבחינת תכנים ציוניים, נקרא לזה, או אנטי-ציוניים.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לקטסטרופה, אדוני היושב-ראש, שבשעות האחרונות, בעקבות אותו ערבי שתלה את עצמו – הוא נמצא באזור אבו-דיס – אז כל הנהגים הערבים החליטו להשבית את האוטובוסים, ואנשים עומדים בתחנות, אלפים ורבבות, פה בירושלים.

נסים זאב: אי-אפשר להגיע לשום מקום.

נסים זאב: אולי הגיע הזמן, כאשר אנחנו מעלים חוק מאוד טוב, מאוד יפה, חוק הלאום – ולאום מלאום יאמץ ורב יעבוד צעיר – אגב, זה פרשת השבוע, פרשת עשיו ויעקב – אז אני רוצה להבין, אנחנו כל כך דואגים לבטא את הנושא היהודי, במדינת ישראל, להביא לזה תכנים שבית-המשפט בכל נושא יביא בחשבון ונזכיר לו שאנחנו מדינה יהודית, אבל בסופו של דבר מי שולט בנו?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, דע לך, אם מחר איזה רופא יתלה את עצמו, לא נהג, אתה יודע איזו שביתה תהיה בבתי-החולים, ב"הדסה", בכל המקומות?

נסים זאב: אתה יודע כמה רופאים ערבים, באחוזים, יש?

נסים זאב: כל ערבי היום שמת, אני אומר לכם, הוא בחזקת שהיד.

זהבה גלאון: מה יש לך?

נסים זאב: מה יש לי?

נסים זאב: מה שאני אומר לך זה הקטסטרופה של היום.

מסעוד גנאים: מה שייך?

מסעוד גנאים: מה זה רלוונטי?

נסים זאב: אתה לא יודע מה זה שייך?

נסים זאב: זה שייך.

עפו אגבאריה: – – –

נסים זאב: זה שייך כי אנחנו עכשיו רוצים לתת יותר כוח לחדשות, לפייסבוק, להעביר את הערוצים שלנו יותר ויותר, שכמה שיותר אנשים ישמעו, ואין לנו כבר שליטה עליהם, כי הארס שמעבירים באותם שידורים בכל הערוצים – אין שליטה על זה.

נסים זאב: ההסתה עושה את שלה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הגופה הזאת, הייתה הסכמה שהיא עוברת, גם כן, בתיאום עם המשפחה, למכון לרפואה משפטית באבו-כביר, בליווי המשטרה.

נסים זאב: וגם המשפחה הסכימה שרופא פלסטיני יבדוק, יעקוב, ייתן את הדיווחים שלו.

נסים זאב: אתה ראית קודם, חבר הכנסת שעלה פה, אחד מבל"ד, תע"ל, ער"ם, אני לא יודע מאיזו מפלגה, על מה הוא התרעם?

נסים זאב: – למה המשטרה מעזה לבוא ולומר שזה לא היה לאומני.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: איך יכול להיות דבר כזה?

משה זלמן פייגלין: תודה.

נסים זאב: אנחנו קודם כול צריכים להכריז עליו שהוא שהיד, וכל התחנות היום בשעות האלה מכריזות על אינתיפאדה, כי הלך עוד שהיד אחד, ופה עוזרים להם ואומרים להם: תשמעו, כן, הוא היה שהיד.

נסים זאב: די לעלילות הדם, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: מספיק שהתחנות הפלסטיניות מרעילות את הציבור שלהן נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: לא יכול להיות שהרעל הזה פה גם כן יצא מהבית הזה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב, הבנו.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

נסים זאב: כן, אבל לא מספיק להבין, צריכים גם לעשות משהו.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: ובכן, אין מסתייגים נוספים.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצבעה בקריאה הראשונה על הצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות (תיקון מס' 3), התשע"ה–2014.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות (תיקון מס' 3), התשע"ה–2014, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 34, אין מתנגדים, שני נמנעים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע שהצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות (תיקון מס' 3), התשע"ה–2014, עברה ותעבור להמשיך טיפול בוועדת הכלכלה.

קריאה: ועדת הפנים.

משה זלמן פייגלין: ועדת הפנים?

משה זלמן פייגלין: אז ועדת הכנסת.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/577).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת שולי מועלם וקבוצת חברי כנסת.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, חברי השר, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה מוכר לכולנו; חוק מוסרי, חוק מבורך, חוק שעושה צדק ואוסר על מעביד להפלות את עובדיו, או את מבקשי העבודה אצלו, מחמת עילות רבות, וביניהן גילם, גזעם, דתם, לאומיותם, ארץ מוצאם, השקפה, מפלגה, שירות במילואים, ועוד ועוד עילות רבות.

שולי מועלם-רפאלי: לצערי הרב, נוכחתי לגלות בשנה האחרונה כי הרשימה הארוכה והמקיפה שישנה כבר בחוק אינה מספקת לעשיית צדק מלא בתחום זה, שכן יש אנשים שמגדילים לעשות ומוצאים סיבות נוספות לאפליה וחוסר צדק.

שולי מועלם-רפאלי: חברי וחברותי, אם ניישיר מבט למציאות, לא חסרים מקרים שבהם אנשים לא מתקבלים לעבודה מסיבות לא ענייניות שאינן מוגנות היום במסגרת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: זה יכול להיות מפני שהם גרים במקום עם תדמית מפוקפקת; כי הם באים מעיירה קטנה בדרום; לעתים זה מפני שהם גרים במקום שמדורג נמוך בסולם הסוציו-אקונומי, ולעתים זה מסיבות שקשה אפילו להסביר אותן.

שולי מועלם-רפאלי: האפליה הזו נוגעת בכל כך הרבה קבוצות באוכלוסייה – קיבוצניקים, עירוניים, פריפריה, וכן, גם במתנחלים.

שולי מועלם-רפאלי: שאלו אותי מי אמור ליהנות מהצעת החוק, ואני חוזרת ואומרת: כולם, תושבי הפריפריה בכל מקום שהם, בתוך הקו הירוק ומחוצה לו.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי אין כאן כל הבחנה, כולם ראויים ליחס שווה, וכל תפיסת עולם מעוותת שרואה במי שגר במקום כלשהו נחות מהאחר, רק מפני שקבע את מקום מושבו כאן ולא שם, אינה מקובלת עלי.

שולי מועלם-רפאלי: לפני כמה חודשים נתקלנו בתופעה שלפני שנים בודדות לא היינו יכולים אפילו לדמיין אותה: מנהל דגול וערכי, כפי שהגדירו אותו רבים בסביבתו, הודיע קבל עם ועדה כי הוא מסרב להעסיק מורים שגרים בהתנחלויות, וזאת מכיוון שאנשים כאלו, כהגדרתו, הם אנשים שמקום מגוריהם הופך אותם, בעיניו, ללא-מוסריים.

שולי מועלם-רפאלי: הוא הדגיש כי אין מדובר בהשקפתם הפוליטית, מבחינתו הם יכולים להצביע לשמאל או לימין.

שולי מועלם-רפאלי: כאן מדובר בעצם החלטתם לגור על פיסת אדמה שלשיטתו הופכת אותם באופן אוטומטי לכאלה שאינם ראויים לעבוד אצלו בבית-הספר.

שולי מועלם-רפאלי: אותו מנהל הרהיב עוז ולא התבייש לספר בתקשורת על מורה שהוא העסיק אצלו בבית-הספר והתגורר בחיפה, אבל, רחמנא ליצלן, עבר יום אחד לגור בקריית-ארבע.

שולי מועלם-רפאלי: המנהל הזה, הדגול והערכי, סיפר שהוא אמר לאותו מורה: כשגרת בחיפה היית אדם מוסרי; כשעברת לקריית-ארבע הפסקת להיות אדם מוסרי.

שולי מועלם-רפאלי: ומשכך, מסקנתו הייתה ברורה: הוא אינו מעסיק יותר את המורה הזה.

שולי מועלם-רפאלי: בעיני, לא ייתכן שמי שמתנגד לאפליה על רקע כל אחת מהעילות הרבות שמופיעות בחוק, והחוק מגן עליו היום, יהיה מוכן לקבל מצב שבו אדם שגר במקום מסוים לא יתקבל למקום עבודה רק מכיוון שמקום מגוריו אינו מוצא חן בעיני מאן דהוא.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו, שליחי הציבור, חייבים לתקן את העוול הנוראי, שאדם מבאר-שבע לא יכול לעבוד במרכז, תל-אביבי לא יכול לעבוד בצפון, ותושב יהודה ושומרון לא יכול לעבוד בירושלים או בתל-אביב.

שולי מועלם-רפאלי: לא ייתכן שאנשים לא ירוויחו את לחמם בכבוד בגלל מקום המגורים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: אמרו לי בחוגי המעסיקים: אבל זה יגרום לכך שאנשים יצטרכו לשלם יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אז הם לא יצטרכו לשלם יותר, כי יש חוקים במדינת ישראל, אבל גם אם כן – מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: למנוע אפליה הרי עולה כסף תמיד, וזה בסדר גמור.

שולי מועלם-רפאלי: לא לפטר אישה בהיריון עולה כסף; להעסיק גבר או אישה שעושים עשרות ימי מילואים בשנה עולה כסף; לתמוך בעולה עולה כסף – להעסיק עולה שלא שולט עד הסוף בכל מכמניה של השפה העברית גם כן עולה כסף, וכן גם כאן:

שולי מועלם-רפאלי: להעסיק מישהו ממקום כזה או אחר לעתים עולה קצת יותר.

שולי מועלם-רפאלי: לעתים זה עולה כסף ולעתים זה פחות מסתדר עם השקפת העולם שלך, אבל אתה לא יכול להפלות אותו בגלל זה.

שולי מועלם-רפאלי: בספר דברים, חומש דברים, שהוא החומש האחרון, מתייחסת התורה לאיש אשר בנה בית חדש ולא חנכו, וקובעת כי "ילך וישוב לביתו פן ימות במלחמה ואיש אחר יחנכנו".

שולי מועלם-רפאלי: השמחה שאופפת אדם בשעה שהוא בונה את ביתו, שגם התורה מוצאת דרך להתייחס אליה, מופרת כיום לעתים בשל אנשים המבקשים לומר לנו היכן ראוי לאדם לבנות את ביתו והיכן לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מכם, חברי חברי הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק הזו, להניח לכל אדם לבנות את ביתו במקום שלבו חפץ, ללא צורך לשלם על כך מחיר חברתי כזה או אחר.

שולי מועלם-רפאלי: ויתקיים בנו, בעזרת השם, מאמרו של שלמה המלך בספר משלי: "בחכמה יבנה בית ובתבונה יתכונן".

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה לחברת הכנסת מועלם.

משה זלמן פייגלין: יש לנו כבר רשימת דוברים.

משה זלמן פייגלין: הראשון, חבר הכנסת אליעזר מוזס – אינו נמצא; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת יואב בן צור – מוותר; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין; אתה מוותר?

דב חנין: – – –

משה זלמן פייגלין: מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מאיר פרוש – – –

עפו אגבאריה: תגיע ישר לנסים זאב.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

משה זלמן פייגלין: אוה.

קריאה: אמרת שאת מוותרת.

קריאה: מה?

מיכל רוזין: לא.

משה זלמן פייגלין: פחדתי שיהיה משעמם.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, שלוש דקות.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הישיבה, כבוד חברי הכנסת, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, אין עוררין על כך שראוי כמובן שלא תהיה הפליה על שום בסיס שהוא.

מיכל רוזין: לצערי, למיטב ידיעתי גם מבדיקה עם משפטנים רבים בנושא הזה, אין פה הפליה; הפליה לא יכולה להתקיים מכיוון שאם היא מתקיימת היא כבר אסורה היום בחוק וניתן-על פי החוק הקיים להעמיד לדין.

מיכל רוזין: אבל אם אנחנו מדברים על איסור הפליה, אז אני רוצה לנצל את ההזדמנות בכל זאת לדבר על הפליה שקיימת למרות החוק.

מיכל רוזין: אתם יודעים, הרבה פעמים אנחנו מחוקקים חוקים אבל בפועל לא מקיימים את איסור ההפליה.

מיכל רוזין: אני רוצה לספר לכם על כמה פניות.

מיכל רוזין: למשל, פנו אלי מבוטיק לבגדי נשים בכפר אכסאל, פה, בתוך מדינת ישראל.

מיכל רוזין: מכונת הסליקה התקלקלה להם והם פנו לנציג השירות של החברה על מנת שיבוא טכנאי.

מיכל רוזין: התשובה המדהימה הייתה, שמכיוון שהם גרים בכפר ערבי כמובן, יש הוראה שלא להגיע אליהם.

מיכל רוזין: וכך כותב לי הפונה: הנציגה התחצפה וענתה לי שמה שאני אומר לה בכלל מוזר כי אף לקוח ערבי לא התלונן.

מיכל רוזין: שום דבר לא עזר, והנציגה חזרה שוב על אותה תשובה – שלא נכנסים לכפר ערבי.

מיכל רוזין: שאלתי: מה עם טכנאי ערבי?

מיכל רוזין: אמרו: לא מעסיקים כאלה.

מיכל רוזין: שאלתי: חברה עם פריסה ארצית ולקוחות ערבים, אז מה עושים?

מיכל רוזין: איך אתם מצפים לתקן?

מיכל רוזין: אז היא אמרה: אין בעיה, תגיע ליישוב יהודי עם המכונה ושם יחכה לך טכנאי ויתקן.

מיכל רוזין: מקרה נוסף שאירע במהלך מבצע "צוק איתן" עם חברת "עצמל'ה" לחדרי ילדים, גם, פתאום היה להם תירוץ של מצב ביטחוני, פה, בתוך גבולות מדינת ישראל, בכלל לא קרוב לאזור עזה כמובן.

מיכל רוזין: לקבל כסף מערבים זה בסדר, אבל לתת שירותים – מוגזם.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שהמצב במקומות שונים בארץ הוא אף חריף יותר, כמובן בכפרים הלא-מוכרים הבדואיים, אבל גם בכפרים המוכרים.

מיכל רוזין: פעמים רבות הם לא מקבלים שירותים, אמבולנסים לא מוכנים להיכנס, דואר הם לא מקבלים; הם צריכים לנסוע לבאר-שבע לאסוף את הדואר שלהם.

מיכל רוזין: באוגוסט האחרון מד"א לא הסכימו להיכנס לוואדי-ג'וז בלי ליווי משטרתי – זה עיכב את הפינוי של ילד פצוע ראש, שבסופו של דבר נפטר מפצעיו.

מיכל רוזין: ביולי 2014 נהג "אגד" סירב להיכנס לנצרת בקו 826 והוריד את הנוסעים באמצע הכביש.

מיכל רוזין: ב"אגד" כמובן סירבו להתייחס למקרה הספציפי ומסרו שהנהגים פועלים על-פי הוראות גורמי הביטחון והמשטרה.

מיכל רוזין: אנחנו רואים תופעות מאוד מאוד קשות, אז לפני שאנחנו נרחיב את החקיקה לדברים שאין צורך בהם, בואו נטפל באכיפה ובואו נטפל בכך שאזרחי ישראל יהיו כולם שווים בפני החוק.

מיכל רוזין: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר; חבר הכנסת אורי מקלב – מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נסים זאב.

מסעוד גנאים: תדבר משהו חדש, תחדש משהו.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש פעם שדיברתי ולא היה איזה חידוש?

נסים זאב: תגידו לי אתם.

משה זלמן פייגלין: קדימה, קדימה.

עפו אגבאריה: אתה מדבר זהב, כל הכבוד.

נסים זאב: אז תתייחסו קצת בכבוד, באמת.

עפו אגבאריה: תמשיך כך, נסים.

נסים זאב: אני מודה לך על העידוד ועל החיזוק – – –

עפו אגבאריה: תמשיך כך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני בוודאי תומך בחוק, רק השאלה, ואני שואל דווקא את המציעה, אני גם חתום על הצעת החוק: עד כמה קילומטרים – למשל, תל-אביבי שבא לירושלים לעבוד – – –

עפו אגבאריה: למה לא התחלת בערבים?

נסים זאב: לא, לא, לא, זה לא קשור לערבים, תכף תראה, זה קשור דווקא לחרדים.

נסים זאב: תראה, פעם זה ערבים, פעם זה חרדים, אבל תן לי לווסת את זה.

נסים זאב: אני רוצה לדעת, בא למשל ללשכת העבודה ירושלמי שרוצה לעבוד בתל-אביב או בחיפה, ואותו המעסיק חושש, אומר: תשמע, כל יום הוא ייסע 150 קילומטר או 200 קילומטר, אז יכול להיות שהוא לא יוכל לעמוד בלוח הזמנים; אולי יום-יומיים כן, אבל באופן קבוע לא.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך למה אני אומר את זה, אני לא סתם מעלה שאלות ותהיות.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכל חברי הכנסת, כשבזמנו הביאו פה את הצעת חוק הדיינים – וגם הרבנים, אז ברבנים עוד הסכמנו, צריך שרב יגור ביישוב שלו.

נסים זאב: אבל דיין – מה הקשר שדיין שבית-הדין שלו בירושלים והוא תל-אביבי והוא מגיע בזמן, הוא מגיע לבית-הדין ב-08:30-08:00 – אני מכיר את הרב אליהו אברג'ל, כולכם מכירים אותו, היה נוסע כל יום, יוצא מירושלים, מגיע לבאר-שבע – – –

שולי מועלם-רפאלי: לכן לא מחייבים את הדיינים יותר – – –

נסים זאב: לא, אז חייבו, היה חוק שחייבו.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, מה שהיה היה, תיקנו – – –

נסים זאב: מה שהיה היה?

נסים זאב: אז אני רוצה לשאול, אני רוצה שהחוק הזה – – –

שולי מועלם-רפאלי: תיקנו את זה – – –

נסים זאב: סניורה, סניורה מועלם, אני אתך בעניין הזה – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת.

נסים זאב: אני רוצה לקרוא לחוק הזה:

נסים זאב: חוק שוויון הזדמנויות בעבודה – גם דיינים הם עובדים, עובדים את הקדוש-ברוך-הוא אבל גם כן עובדים, שהחוק הזה גם יחול עליהם.

נסים זאב: אני רוצה לומר, החוק הזה יכול בהחלט – ואני מבקש את זה בהזדמנות הזו – אם אני צריך לקבל עובד, זה מחייב אותי לקבל אותו, לא משנה מאיזו עיר הוא בא ולא משנה מה המרחק.

נסים זאב: אם, כפי שאת חושבת, מפני שהוא מתנחל, את צודקת, את אומרת: אולי האזור, זה מפני שהוא גר באזור של מתנחלים או בשכונה ערבית, אני יודע, באבו-דיס אולי עכשיו – אז יש בעיה.

נסים זאב: אגב, אני רוצה להגיד לגברת רוזין – – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

נסים זאב: חברת הכנסת רוזין, את הבאת את הדוגמאות, אני רוצה לומר לך שגם חברת החשמל הרבה פעמים נמנעת מלהיכנס לשכונות כי עושים בהם לינץ', מה לעשות.

מיכל רוזין: אף אחד לא עושה בהם לינץ'.

נסים זאב: הם לא כל כך מסכנים.

מיכל רוזין: בסדר.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אפילו כשבא מד"א לשכונות שלהם הם סוקלים אותו באבנים, רכב "הצלה" שמגיע.

נסים זאב: מה, את לא יודעת את זה, פתאום?

משה זלמן פייגלין: תודה.

נסים זאב: את לא שמעת על זה?

נסים זאב: אז מה לעשות, אנחנו נמצאים במציאות מטורפת – –

מיכל רוזין: – – –

נסים זאב: – – ולכן אי-אפשר להקיש מאחד לשני.

משה זלמן פייגלין: תודה.

נסים זאב: אני רק רוצה לסיים, ואני מבקש מחברת הכנסת שולי מועלם – שאני יד אחת אתה בחוק הזה – שננסה לתקן את העוול שנעשה בזמנו לגבי הדיינים – – –

שולי מועלם-רפאלי: תוקן, תוקן, תוקן.

שולי מועלם-רפאלי: אני יושבת בוועדה למינוי דיינים, וזה כבר תוקן.

נסים זאב: אם זה תוקן אז ברוך השם, אני שמח לשמוע.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: הדברים היו חשובים, תודה רבה.

נסים זאב: רגע, שזה יחול גם על רבנים ולא רק על דיינים.

משה זלמן פייגלין: הדברים היו חשובים, ותודה על התעקשותך לומר אותם למרות כל המלעיזים.

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 36, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/565).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת הענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מרדכי יוגב וקבוצת חברי כנסת.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מרדכי יוגב, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: עשר דקות לרשותך.

מרדכי יוגב: ברשות היושב-ראש, השרים, הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) מדברת על החמרת הענישה דווקא לאלה שעושים את הכסף הגדול מתופעה בלתי חוקית שסיכון ביטחוני בצדה, המלינים והמעסיקים.

מרדכי יוגב: בישראל עובדים כיום למעלה מ-40,000 פועלים פלסטינים, והתופעה הזאת, כשהיא בהיתר, היא תופעה מבורכת; תופעה מבורכת לפרנסתם, תופעה מבורכת לצרכים השונים ולכלכלה.

מרדכי יוגב: אבל חלקם – חלקם הבלתי-ידוע במספרו, סדר גודל של אולי 20,000 – הם שוהים בלתי חוקיים.

מרדכי יוגב: רק היום קמה משבעה משפחתו של אלמוג שילוני ממודיעין, החייל שנרצח לפני שבעה ימים בקרבת תחנת הרכבת בתל-אביב על-ידי שוהה בלתי חוקי.

מרדכי יוגב: הסכנה הביטחונית הזאת, על-ידי אלה ששירותי הביטחון לא אישרו את כניסתם לתחומי הקו הירוק, גרמה גם בשנה שעברה לרציחתם של עוד שלושה אנשים: רכז הביטחון של היישוב שערי-תקווה ליאור פרחי; חטיפתו של החייל תומר חזן ממסעדה בבת-ים ורציחתו; ורצח החייל עדן אטיאס באוטובוס בתחנה המרכזית בעפולה.

מרדכי יוגב: עם כל האירועים האלה, ארבע רציחות במספר, יחד עם עבירות נוספות, שהמשטרה יודעת להעיד עליהן, אם בגוש-דן, אם במרחב השפלה, עושים סטטיסטיקות – ויש עוד הרבה יותר שוהים בלתי חוקיים שאין שום חשבון על עצם שהייתם.

מרדכי יוגב: אשר על כן, עיקר המאמץ שהתיקון לחוק הזה בא לעזור בו, להרתעה מול התופעה, להרתיע את אלה שמעסיקים או מלינים – תוך כדי תיקונים בעבודה בוועדת החוקה הורדנו את אלה שמסיעים, בוודאי את אלה שמסיעים באופן אקראי – אלה שמעסיקים ומלינים דרך קבע ועושים כסף גדול מהסיכון הביטחוני שיכול להגיע, כפי שאתם יודעים, גם לאותם רציחות.

מרדכי יוגב: אם כן, הצעת החוק הזאת מבקשת לתקן את חוק הכניסה לישראל ולהפוך את העבירה, שאותה עוברים מי שמעסיקים קבוע ומלינים קבוע ומעודדים בכך את אותם שוהים בלתי חוקיים, מעבירה של עוון לעבירה של פשע, ובכך גם להחמיר את הענישה משנתיים לארבע שנים, או לחייב בכל מקרה את הענישה לפי מה שיקבע השופט, ונוסף על כך, גם לחלט את הרווחים שהרוויח אותו מעסיק או מלין, ולהכניס גם התחייבות כספית של העבריין שנתפס, שמסייע לשוהה בלתי חוקי שכזה עם פוטנציאל גם של רציחות ועבירות ביטחוניות.

מרדכי יוגב: ההתייחסות של החוק ממוקדת מאוד, היא צומצמה רק נגד אותה קבוצה קטנה של אנשים, שאכן מעודדים בכך גם את האפשרות של הטרור, כאשר כל מי שנכנס באישור – ואני בעד שיהיו רבים או יותר כאלה – בוודאי לא ייפגע מההצעה הזאת.

מרדכי יוגב: כל מטרתה של ההצעה היא לצמצם את פוטנציאל הפיגועים ולהציל חיים.

מרדכי יוגב: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת יוגב.

משה זלמן פייגלין: יש לנו רשימת דוברים ארוכה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, כאשר מובאת בפנינו הצעת חוק, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו קודם כול את השאלה, מה החוק הזה בא לתקן.

דב חנין: האם היום המצב של הלנה או העסקה של שוהים בלתי חוקיים איננו מוסדר בחוק?

דב חנין: התשובה היא פשוטה: הוא מוסדר בחוק, והוא נושא עונשים, ואפילו עונשים חמורים.

דב חנין: ולכן השאלה היא, למה נדרשת ההחמרה הזאת?

דב חנין: מה באה הצעת החוק הזאת לתקן, מה היא באה להוסיף על המצב המשפטי הקיים היום?

דב חנין: התשובה שלי, עמיתי חברי הכנסת – אני חושב שהצעת החוק הזאת מייצרת החמרה שאיננה דרושה, איננה מידתית, הופכת את העבירות שבהן אנחנו עוסקים לעבירות קיצוניות.

דב חנין: בסופו של דבר, רובם המכריע של אותם אנשים שמכונים "שוהים בלתי חוקיים" הם אנשים שמגיעים לכאן כדי למצוא לעצמם פרנסה, כדי להביא קצת כסף למשפחה, אנשים שחיים בעוני.

דב חנין: ראינו בסוף השבוע כתבה בחדשות ערוץ 2 על תנאי החיים הקשים, הבלתי-אפשריים, של אותם שוהים בלתי חוקיים.

דב חנין: רובם המכריע של האנשים האלה, אין להם שום קשר לעבירות ביטחון או לסיכון ביטחוני, והרדיפה שלהם וההחמרה הקיצונית של הענישה ביחס לכל מי שמסייע להם היא מעשה שהוא לא ראוי, הוא לא נכון, הוא לא מוסרי, הוא לא מקדם שום מטרה, הוא אפילו מזיק.

דב חנין: לכן אני קורא לכנסת להתנגד להצעת החוק הזאת.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת חנין.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת הבא שנרשם הוא חבר הכנסת אליעזר מוזס – אני רואה שהוא לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מאיר פרוש – לא נמצא; חבר הכנסת יצחק כהן – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; חבר הכנסת חנא סוייד – לא נמצא; גם חבר הכנסת ברכה לא נמצא; חבר הכנסת באסל גטאס – לא נמצא; חבר הכנסת מאיר שטרית – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: מוותר.

משה זלמן פייגלין: מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה – מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת יואב בן צור – לא נמצא; חבר הכנסת משה גפני – לא נמצא, וחבר הכנסת מיקי רוזנטל – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: נעבור אם כן, רבותי – – –

נסים זאב: רגע, מה אתי?

משה זלמן פייגלין: לא נרשמת.

אילן גילאון: יש הוראת קבע – נסים זאב.

אילן גילאון: הוא מעביר את כרטיס האשראי שלו.

משה זלמן פייגלין: שכחתי שזה כלל, גם אם זה לא רשום.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

אילן גילאון: אבל הוא לא רשום.

משה זלמן פייגלין: אבל הוא ביקש.

משה זלמן פייגלין: שכחתי שאמר לי המזכיר שבכל מקום להוסיף – – –

אילן גילאון: ואם אנחנו מבקשים שלא?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בכל מקום אשר אזכיר את שמי, אבוא אליך ובירכתיך.

נסים זאב: אז סך הכול, זו ברכה שאני נמצא פה ומדבר אתכם, מעורר אתכם, לתת לכם קצת חיות, לכנסת הזאת.

נסים זאב: אתם כבר נרדמים בעמידה ובהליכה.

אילן גילאון: הייתי עיוור, עכשיו אני רואה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כולם שואלים מדוע יש צורך להחמיר בענישה.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם, הרצח של שילוני – זה היה תושב שכם.

נסים זאב: זה היה שב"ח שהגיע כביכול לעבודה.

נסים זאב: אנחנו עדים לכך שעשרות של דקירות סכינים, של אזרחים חפים מפשע, נדקרו על-ידי אותם שב"חים, שבאו כביכול למצוא עבודה, או אפילו עבדו, אבל בסוף יום העבודה מצאו לנכון לעשות עוד עבודה נוספת.

נסים זאב: עבודה מקצועית, ועל חרבך תחיה, כמו שכתוב בפרשת השבוע.

נסים זאב: הם לא מוותרים.

נסים זאב: כל הזדמנות שאפשר, גם לרצוח, דם יהודי.

נסים זאב: הם עושים את זה כי הם מוסתים השכם וערב על-ידי התקשורת הפלסטינית.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא יכולים לדרוש רק מהם.

נסים זאב: אנחנו צריכים לדרוש מעצמנו קודם כול.

נסים זאב: אנחנו צריכים להגן על עצמנו.

נסים זאב: וכאשר אדם בעל אינטרס, שזקוק לעובדים – אני לא אומר, אבל יש עובדים, אדוני היושב-ראש, גם לי היו עובדים ערבים במשך שנים, אבל כולם עם תעודות; לא שהתעודה הופכת אותו לגלאט כשר, אבל לפחות אתה יודע שכל אחד כזה עובר בדיקה ביטחונית, יש לו מסמכים המעידים שאין לו בעיה ביטחונית.

נסים זאב: זה לא אומר שלא תהיה לו בעיה ביטחונית, אבל לפחות עד לרגע זה אין לו בעיה ביטחונית ולכן אתה קצת רגוע.

נסים זאב: אבל כאשר מביאים אנשים מכל הבא, אני מדבר על אותם מסיעים, אותן מסיעות, לצערי הרב, שעושים עבודה כפולה ומכופלת ומביאים ומייבאים עובדים שב"חים בדרך-לא-דרך, הם צריכים להיענש.

נסים זאב: ולכן אני מברך את חבר הכנסת ידידי מוטי, שהביא את הצעת החוק, ואנחנו תומכים בהצעה הזאת, מה לעשות.

נסים זאב: אנחנו בעניין הזה מסכימים עם הבית היהודי.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: הנה, ראית, ימות המשיח.

משה זלמן פייגלין: ובכן, נעבור להצבעה על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26).

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת הענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים), התשע"ד–2014, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 33, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) (החמרת הענישה בעבירות הלנה והעסקה של שוהים בלתי חוקיים) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לטיפול בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

משה זלמן פייגלין: סגנית שר הפנים פניה קירשנבאום ביקשה לצרף את שמה לפרוטוקול כתומכת בחוק.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/576).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק הבאה, רבותי, ונותרו לנו עוד שתיים על סדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 32) (מספר הסגנים), של חברת הכנסת מירי רגב וקבוצת חברי הכנסת.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבדת – – –

משה זלמן פייגלין: סיעת הבית היהודי, אם אפשר את הדיון לערוך בישיבה או – – –

מירי רגב: בן-דהן – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

מירי רגב: – – אתם מדברים עכשיו על הכותל הקטן?

אלי בן-דהן: ודאי.

מירי רגב: הבנתי.

אלי בן-דהן: – – –

מירי רגב: כן, הבנתי.

מירי רגב: אז עברנו לבירורי יהדות עכשיו.

ניסן סלומינסקי: הוא כבר נהפך לגדול.

מירי רגב: כן.

אלי בן-דהן: – – –

ניסן סלומינסקי: – – – לגדול – – –

מירי רגב: אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 32), הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת זבולון כלפה, חבר הכנסת דוד אזולאי, חבר הכנסת דוד צור, חבר הכנסת משה גפני, חבר הכנסת דוד רותם ואנוכי.

מירי רגב: הצעת חוק זאת מונחת בפניכם לקריאה ראשונה.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת מדברת על הוספת סגן לעיר המונה מעל 200,000 תושבים, ללא שכר – ללא שכר – לאותם חברי כנסת שרצו לבכות אצל יושב-ראש הכנסת שלא הבהרתי כראוי את החוק, וענה להם היועץ המשפטי של הכנסת שהבהרתי מאוד נכון את החוק.

עפו אגבאריה: למי את תופרת חליפות?

עפו אגבאריה: למי?

מירי רגב: הבהרתי את החוק ואמרתי – –

עפו אגבאריה: מירי, למי את תופרת חליפות?

מירי רגב: – – הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק – –

עפו אגבאריה: – – –

מירי רגב: – – שמדברת על סגן חמישי ללא שכר.

עפו אגבאריה: לפעילי הליכוד.

מירי רגב: והתכוונתי למה שאני אומרת.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת תיתן מענה לאותן ערים בינוניות שיוכלו – שראש העיר יוכל לנהל את ענייניו, יוכל להפחית את הריכוזיות והסמכותיות הנתונות בידי מספר מצומצם של סגנים.

מירי רגב: יש הרבה מאוד נושאים שהם צריכים לתת להם פתרון.

מירי רגב: ציבור רחב של אזרחים יוכל בעצם לקבל את המענה ההולם לצרכיו.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת היא לא הצעת חוק תקציבית, היא לא הצעת חוק שמביאה, לא פקידים נוספים, לא משרדים, לא רכבים; שום דבר.

מירי רגב: סגן נוסף ללא שכר.

מירי רגב: הבהרתי זאת בחוק, הבהרתי זאת בוועדה.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת עברה בוועדה, ואני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: אין הסתייגויות להצעת החוק הזאת, ולכן אני קוראת לחברי להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

קריאה: – – –

קריאה: כל שר – – –

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: – – – בוועדה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

עפו אגבאריה: – – –

משה זלמן פייגלין: יש לנו, מבין רשימת הדוברים שיש לי כאן, אני – –

מירי רגב: בוועדה – – – שידברו – – –

משה זלמן פייגלין: – – רואה שרבים לא נמצאים.

אילן גילאון: מירי, מירי – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מוזס – לא נמצא.

אילן גילאון: מירי – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נחמן שי – אני לא רואה אותו; יואב בן צור; תמר זנדברג – –

מירי רגב: אז גם – – –

משה זלמן פייגלין: – – ואראל מרגלית.

אילן גילאון: אני בעד לשלם לכל חברי – – –

מירי רגב: נביא חוק כזה.

אילן גילאון: וזה החמור.

אילן גילאון: למה בלי תשלום?

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת משה גפני – לא נמצא; חבר הכנסת יעקב אשר; חבר הכנסת דב חנין – ישנו עדיין?

משה זלמן פייגלין: כן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

דב חנין: מה זה אבל?

דב חנין: זו שאלה רטורית.

קריאה: – – – עדיין.

משה זלמן פייגלין: בלי תשלום, מה הבעיה?

משה זלמן פייגלין: אתם אוהבים בלי כסף.

דב חנין: תודה, תודה, אני אזמין.

מירי רגב: לא, אבל רק כשמדובר על – – –

משה זלמן פייגלין: אני, אגב, חושב שצריך לשלם.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: הם הצביעו נגד סגירת עיתון חינם.

יחיאל חיליק בר: מה אתה רוצה?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני וחברי חבר הכנסת עפו אגבאריה הצבענו נגד החוק הזה בקריאה הטרומית, ואנחנו מתנגדים לו גם בקריאה הראשונה.

דב חנין: אנחנו מתנגדים להצעת החוק לא מכיוון שמדובר בסגנים בשכר.

דב חנין: הבהירה את זה גם מציעת החוק, חברת הכנסת רגב, שכוונתה איננה לסגנים בשכר אלא לסגנים שאינם בשכר.

דב חנין: אבל אנחנו יודעים שמינוי של סגן איננו כרוך רק בעלויות של השכר.

דב חנין: כדי שסגן יוכל לתפקד הוא צריך לשכה, הוא צריך מנגנונים נוספים.

דב חנין: והשאלה היא: למה צריך עוד סגן בעירייה?

דב חנין: באים ואומרים לנו: אנחנו רוצים לבזר את העבודה או את האחריות של ראש העירייה.

דב חנין: אני תומך בכך.

דב חנין: אבל דרך המלך לבזר את עבודת ראש העירייה היא לבזר אותה לחברי מועצת העיר.

דב חנין: ישנם בעירייה נבחרי ציבור נוספים, נבחרי ציבור שצריכים לחלק להם אחריויות, וצריך לתת להם גם איזה גמול שהוא על השליחות הציבורית שהם עושים.

דב חנין: לכן, אני חושב שדרך המלך איננה מינוי של סגנים נוספים, מה שבעצם יוצר עוד מנגנונים של חלוקת הטבות קואליציוניות ופוליטיות לטובת ראש העירייה.

דב חנין: המהות של הצעת החוק הזאת איננה ביזור של אחריות וכוחות, אלא להפך, ריכוז של אחריות וכוחות, מכיוון שמחזקים את ראש העירייה כאשר נותנים לו את האפשרות למנות עוד סגנים, לחלק בעצם עוד משרות, ובעצם להגדיל בדרך הזו עוד יותר את עלויות התפעול של העירייה, גם אם לא מדובר בסגן ראש עיר בשכר, גם אם מדובר בסגן ראש עיר ורק עם העלויות הסובבות הנוספות ולא עלות השכר.

דב חנין: אנחנו מדברים על ריכוז הכוח, על יותר ריכוזיות בעירייה, לא על יותר ביזור בעירייה.

דב חנין: מה שצריך לעשות בעיריות זה להחליט אחת ולתמיד שצריך לתת גמול כספי לחברי מועצת העיר.

דב חנין: לא מדובר בשכר, אלא מדובר בגמול עבור ישיבות, עבור השקעת זמן.

דב חנין: מדובר בנבחרי ציבור, שכדי שהם יוכלו לעשות את עבודתם באופן ראוי הם צריכים לקבל על זה גמול, כדי שהם יוכלו להתפנות ולהקדיש לעבודה הציבורית הזאת ולשליחות הציבורית הזאת את מה שצריך להקדיש.

דב חנין: אחרת, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו נהיה במצב שרק אנשים שיש להם הרבה כסף יוכלו להרשות לעצמם להיות בשליחות ציבורית בעיריות; או שאנשים יצטרכו, כדי להיות חברי מועצת עיר ולהתפנות לעבודה הזאת או לשליחות הזאת, לקבל סיוע כלשהו או עזרה או תמיכה מצד כל מיני גורמים מן הצד.

דב חנין: זה בוודאי לא מה שראוי, זה בוודאי לא מה שנכון, זה בוודאי לא מה שאנחנו צריכים.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

דב חנין: – – הגישה הנכונה – אני מסיים בזה – היא לא למנות סגנים נוספים.

דב חנין: מספר הסגנים הקיימים ברשויות המקומיות הוא די והותר.

דב חנין: את הביזור בעבודת העירייה צריך לעשות בדרך של חיזוק המועצה, חיזוק חברי המועצה, כולל גם גמול סביר לחברי המועצה על הפעילות והשעות שהם נותנים לשליחות הציבורית.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: – – –

משה זלמן פייגלין: מה?

אורי מקלב: אני מוכן להתקזז – – –

משה זלמן פייגלין: אצלי לא מופיע.

משה זלמן פייגלין: שמך לא – – –

קריאה: – – –

מירי רגב: אז יאללה – – –

משה זלמן פייגלין: אוקיי, כנראה יש כאן טעות.

משה זלמן פייגלין: לפני אחרון הדוברים – חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אתה יודע מה – – –

משה זלמן פייגלין: שיהיה.

משה זלמן פייגלין: מוותר.

אורי מקלב: – – –

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

קריאה: יש.

אורי מקלב: לא נשבור לך את המילה.

קארין אלהרר: יאללה, נסים, פעם אחת תהיה בעד משהו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ב-1983 נבחרתי להיות סגן ראש עיריית ירושלים.

נסים זאב: אז טדי קולק היה צריך לתמרן.

נסים זאב: למפלגת העבודה אז היו 17 מנדטים, קוראים לזה – –

קריאה: – – –

נסים זאב: – – כיסאות.

נסים זאב: חברי מועצה.

נסים זאב: הוא היה צריך לרַצות, קודם כול, את הבית שלו.

נסים זאב: אז הוא היה צריך למנות שלושה סגנים.

נסים זאב: ומה עם הליכוד?

נסים זאב: אז עוד אחד, נהיו ארבעה.

נסים זאב: ומה עם אגודת ישראל?

נסים זאב: עוד אחד.

נסים זאב: ומה עם ש"ס?

נסים זאב: עוד אחד.

נסים זאב: הגענו לשמונה סגנים, בקיצור.

נסים זאב: וזה היה קטסטרופה.

נסים זאב: אני זוכר שמשרד הפנים אמר: מה זה?

נסים זאב: זה, יש פה סגנים בלי סוף.

נסים זאב: ואחר כך הייתה פה איזו חקיקה והגבילו את זה.

נסים זאב: ואני אומר לכם, לדעתי, לפעמים צריכים כן לרַצות פלגים מסוימים ומפלגות שונות כדי שיהיה שקט תעשייתי.

נסים זאב: אני רק רוצה לבקש דבר נוסף:

נסים זאב: לפעמים בשיקול הדעת רוצים לתת חצי שכר לסגן א' ומחצית השכר לסגן ב'.

נסים זאב: ואני פונה למירי רגב, כשהיא עושה סדר בעניין: לפעמים יש אינטרס, אפילו שיש הסכמה בין המפלגות, כשיש ויכוח למי לתת את הסגן בשכר, שאותו השכר – כמו שהיום יש לנו, ברוך השם, עדיין יש כאלה שיש להם שני עוזרים, כל אחד מקבל חצי משכורת, ושניהם, אגב, מרוצים, כי כל אחד עובד חצי מהשעות, וכולם מרוצים.

נסים זאב: חבל שביטלו את ההצעה הזאת והפכו אותה על-כורחנו שלא בטובתנו.

נסים זאב: אני אומר: אולי בהזדמנות הזאת נציע את זה ונחיל את זה גם על ראש הממשלה.

נסים זאב: כמה סגנים שהוא רוצה, שיעמיד לעצמו, כל עוד זה לא מוסיף בשכר, וכולם בלאו הכי מקבלים שכר, אז יש ממלא-מקום לראש הממשלה, סגן ראש הממשלה – –

ניסן סלומינסקי: שיהיה חצי.

נסים זאב: – – סגן לסגן ראש הממשלה.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: שיהיו ארבעה, חמישה, שישה – איך אומרים, כן ירבה וכן יפרוץ.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: ובכן, נעבור להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 32) (מספר הסגנים).

משה זלמן פייגלין: הצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 32) (מספר הסגנים), התשע"ה–2014, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 33, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 32) עברה להמשך טיפול בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/570; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 12626; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: הגענו בשעה טובה לחוק האחרון לערב זה, הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18) – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי.

משה זלמן פייגלין: ההצעה – עם הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב בראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18), התשע"ה–2014.

ניסן סלומינסקי: זוהי הצעת חוק פרטית שיזם חברי וידידי לסיעה חבר הכנסת יוני שטבון עם קבוצת חברי כנסת.

ניסן סלומינסקי: סעיף 25ב לחוק למועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958, מסמיך את המועצה להשכלה גבוהה לקבוע אמות מידה לסיוע לתלמידים וכו'.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כחברה רוצים לעודד ולשבח, נגיד ככה, את כל אותם אלה שמשרתים בצבא, ומצד שני, ודאי שאנחנו לא רוצים – ואנחנו רוצים ההפך – להעניש את כל אותם אלה שמשתמטים, ואני אומר שוב: משתמטים.

ניסן סלומינסקי: אני לא מדבר על כל אותם אלה שהופטרו, מה שנקרא, מלשון פטור, כדין משירות צבאי, אלא פשוט משתמטים, כפי שעכשיו אפרט.

ניסן סלומינסקי: לכן, כדי לבטא בחוק נוסף על מחויבותה של החברה בישראל לאזרחים ששירתו בצבא או משרתים במילואים כאמור, מוצע לקבוע שתלמיד במוסד להשכלה גבוהה, שחלה עליו חובת גיוס לשירות סדיר, כלומר מי שמלאו לו 18 שנה וטרם קיבל פטור משירות ביטחון בשל אחת העילות המאפשרות ליתן פטור משירות ביטחון, כלומר אנחנו לא מדברים על אלה שיש להם פטור.

ניסן סלומינסקי: אותו אחד שמחויב, ולמרות הכול לא התייצב, ללא צידוק מספיק, או תלמיד, כאמור, שהוא עריק משירות סדיר, והכול כפי שנקבע בפקודת הצבא, אדם כזה, שנקרא לו משתמט או עריק, לא יהיה זכאי לקבל סיוע לפי אמות המידה שקבעה המועצה להשכלה גבוהה, וזאת כל עוד ייחשב אותו תלמיד כמי שלא התייצב ללא צידוק מספיק, או שהוא עריק לפי פקודות הצבא.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, אם אותו עריק, שהוא תלמיד, עכשיו, נשפט ונענש או זוכה בדין, הוא יוכל להגיש בקשה ולקבל את הסיוע; אבל כל עוד הוא נחשב עריק מבחינת הצבא, המועצה להשכלה גבוהה לא תיתן לו את אותן מלגות שהיא זכאית לתת, וזה ייכנס כאחת מאמות המידה שיקבעו למועצה להשכלה גבוהה במתן המענקים האלה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה חוק הגון מאוד, נכון מאוד, כי כל התופעה הזאת, של משתמטים או עריקים, ואני מדגיש – משתמט, הכוונה, שאין לו פטור שהחוק מעניק לו.

ניסן סלומינסקי: מי שיש לו פטור לא נכנס למסגרת הזאת, אלא מי שאין לו פטור, והוא עריק או משתמט.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאנחנו כאן, לפחות כנסת ישראל, וגם החברה בישראל צריכה להוקיע אנשים כאלה, ובכל דרך שאנחנו יכולים להכביד או להעניש, אנחנו מצווים לעשות את זה, כי תופעה כזאת אסור שתקרה במדינתנו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לך, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת סלומינסקי.

משה זלמן פייגלין: אין הסתייגויות לחוק, אבל יש בקשות רשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: הראשונה, חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חבר הכנסת אילן גילאון – מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: חמש דקות לרשותך.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, החוק הזה הוא חוק לא ראוי, ואני קורא לכם לדחות אותו.

ניצן הורוביץ: מעבר לזה שהוא לא ראוי, הוא גם חוק מוזר, כי הוא מתייחס למצב שבעיני הוא בלתי סביר בעליל.

ניצן הורוביץ: אם יש עריק מצה"ל, או מישהו שהוא משתמט משירות, ורשויות הצבא מחפשות אותו, הוא לא הולך ולומד באוניברסיטה.

ניצן הורוביץ: מישהו שיודע על אדם שבורח מהצבא – יש חוק במדינת ישראל, יש משטרה צבאית, והיא מטפלת בו ומעמידה אותו לדין, כפי שעושים במקרים של עריקות והשתמטות.

ניצן הורוביץ: לכן החוק הזה, שאומר שאם עריק כזה לומד באוניברסיטה או באיזו מכללה, ואז ישללו מהמכללה את התקציב עבורו, את הסיוע עבורו – זה איזה מין דבר מופרך ומטופש שאני בכלל לא יודע איך הגיע כזה חוק למקום כזה של קריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: – – –

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: אתה סגן שר במדינת ישראל, אם אתה יודע על עריק שמסתובב חופשי, שברח מיחידתו, תפנה למשטרה צבאית, תגיד להם שהאיש הזה נרשם לאוניברסיטה, והם מן הסתם יבואו וייקחו אותו, אני מניח.

ניצן הורוביץ: אבל באיזו דרך אתה רוצה לטפל בזה?

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: אתה תעביר עכשיו לאוניברסיטאות את כל המרשם הצבאי של אנשים שערקו מהצבא, חקירות של מצ"ח, ואז הם יתחשבנו עם המדינה, אם הם יקבלו סיוע על אותו אדם במסגרת הסיוע למוסדות להשכלה גבוהה; דבר כל כך משונה כזה.

יוני שטבון: אם אדם משתמט, שלא ילמד שם.

ניצן הורוביץ: אתה באמת מכיר משתמטים – עריקים שברחו מהצבא והלכו ונרשמו לאוניברסיטה ולומדים?

ניצן הורוביץ: אז למה אתה לא מדווח עליהם למשטרה הצבאית?

יוני שטבון: – – –

ניצן הורוביץ: אתה באמת רוצה להפוך איזה מרצה באוניברסיטה או איזו מזכירה באיזו מכללה למשטרה צבאית חוקרת?

ניצן הורוביץ: מה זה, יצאתם מדעתכם?

ניסן סלומינסקי: – – –

ניצן הורוביץ: אבל יש גבול למה שאפשר לעשות פה.

ניצן הורוביץ: זה פשוט לעשות צחוק מרשויות המדינה, הדבר הזה.

ניצן הורוביץ: אני לא מבין את החוק הזה.

ניצן הורוביץ: אמרתי לך את זה, ניסן, בישיבת הוועדה.

ניצן הורוביץ: אני לא מבין איך זה הגיע לכאן.

ניסן סלומינסקי: – – – עריקים ומופיע ברשימה, לא נותנים לו.

ניצן הורוביץ: אני בעד לקיים את החוק במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אם יש חוק, ויש חוק – – –

תמר זנדברג: גם הזנה: מי שמשתמט – אין אוכל.

ניצן הורוביץ: לא, לא.

תמר זנדברג: – – –

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת זנדברג, זה עוד יותר מטופש מזה.

ניצן הורוביץ: רצו פה להעביר איזה חוק, שיגידו: אנחנו נלחמים במשתמטים.

ניצן הורוביץ: לקחו איזה דבר על סיוע למוסדות להשכלה גבוהה, שאם לומדים אצלם עריקים מהצבא – אני חייב לומר, הפעם זה שיא השיאים.

ניצן הורוביץ: פשוט, בשביל מה להטריח את הכנסת?

ניצן הורוביץ: קחו דף ריק, תרשמו למעלה: הבית היהודי לוחמים במשתמטים.

ניצן הורוביץ: אל תרשמו בפנים כלום, כי חבל על הבושה.

ניצן הורוביץ: תעבירו את זה ככה, נצביע, כי הרי מה שכתוב זה הבל, הבל.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני אומר לכם – סליחה?

ניצן הורוביץ: לא, אני פשוט, אני לא – – –

זהבה גלאון: זה קין, זה לא הבל.

ניצן הורוביץ: כן, זה קין, זה לא הבל.

ניצן הורוביץ: אות קין, החוק הזה.

ניצן הורוביץ: ואני אומר, תניחו למוסדות להשכלה גבוהה, תניחו למכללות, הם לא אמורים לפקח – מי עשה שירות צבאי ומי ברח מהמשטרה הצבאית ומי זה יש לו תיק במצ"ח; זה באמת לא עניינם.

ניצן הורוביץ: זה באמת לא עניינם לקבל את הרשומות הצבאיות, זה עניין של פרטיות ושל חקירות, ותניחו לנו.

ניצן הורוביץ: באמת, החוק הזה, אגב, אם – בוא, הרי זה יעבור כי אתם תצביעו אוטומטית בעד למרות שזה חוק של שטות – אם עוד שנה תבוא ותגיד לי, תראה לי איזו מכללה שהורדת לה שקל בגלל שמצאת אצלה עריק, אני אגיד לך: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: אבל לא תצליח.

ניצן הורוביץ: סתם להטריד אותנו, להטריח את ספר החוקים בחוק מטופש ומיותר.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת הורוביץ.

משה זלמן פייגלין: הדוברת הבאה, חברת הכנסת מיכל רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נמצא; חברת הכנסת תמר זנדברג, לא צריך לצעוק, אפשר לבוא ולדבר.

תמר זנדברג: – – –

משה זלמן פייגלין: מוותרת.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: ניצן ייצג אותי היטב.

משה זלמן פייגלין: כן.

משה זלמן פייגלין: אין ספק שהוא עשה עבודה יפה.

משה זלמן פייגלין: ובכן, נעבור עכשיו להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18), כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 1 – 29 נגד – 8 נמנעים – 2 סעיף 1 נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 29, שמונה מתנגדים, שני נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18) עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: ונעבור לקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה שלישית של הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18).

משה זלמן פייגלין: מי בעד, מי נגד?

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 33 נגד – 8 נמנעים – 2 חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18), התשע"ה–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: יש לנו עוד הודעה, אז מי שרוצה – – – בעד – 33, שמונה מתנגדים, שני נמנעים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע שהצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18), התשע"ה–2014, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לרשומות.

יוני שטבון: תגיד תודות רק.

יוני שטבון: תודות.

משה זלמן פייגלין: תודות.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חבר הכנסת שטבון.

מירי רגב: תגיד אבל שיש עוד הודעה.

משה זלמן פייגלין: אחריך יש עוד הודעה של יושבת-ראש ועדת הפנים.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעזרת השם הצלחנו להעביר היום תיקון חשוב בישראל, ושמנו סוף לפארסת הוקרת המשתמטים.

יוני שטבון: מדינה מתוקנת מוקיעה את מי שמשתמט מחובותיו כלפיה.

יוני שטבון: היום ישראל הפכה למתוקנת יותר.

יוני שטבון: רבים עמלו במלאכה החשובה הזאת, וכולם יבואו על הברכה.

יוני שטבון: ראשונים, חברי ושותפי להצעת החוק: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, חבר הכנסת עפר שלח, חבר הכנסת יריב לוין, חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת איתן כבל וחבר הכנסת עמר בר-לב.

יוני שטבון: שימו לב: קואליציה ואופוזיציה.

יוני שטבון: משום מה יש מפלגה אחת ששכחה את חובתה כלפי חיילי צה"ל.

יוני שטבון: תודה רבה, ואני מלא הערכה.

יוני שטבון: תודה לשותפי במועצה להשכלה גבוהה, ובראשם לפרופסור מנואל טרכטנברג, שלמרות הוויכוחים בראשית הדרך, ידענו להתעלות ולהגיע לעמק השווה שהבטיח את התיקון.

יוני שטבון: תודה למשרד הביטחון ולמערכת הצה"לית: לפרקליטות הצבאית, ל"מיטב", לראשי אגף כוח-אדם; תודה מיוחדת גם לוועדת הכספים בראשות חבר הכנסת ניסן סלומינסקי ידידי; לעורך-הדין אייל לב-ארי, לטמיר כהן ולרועי וולף על מסירות ונכונות לסייע.

יוני שטבון: תודה אישית ומיוחדת לחברי, עורך-דין גיל ברינגר, יועץ החקיקה של סיעת הבית היהודי, על עצה ותבונה, מקצוענות חסרת פשרות ומסירות שאין כדוגמתה.

יוני שטבון: אחרונים יבואו על הברכה הצוות המסור שלי: שי בר חן ואוהד כהן.

יוני שטבון: חברים, אני מודה לכם על האישור.

יוני שטבון: אישרתם את החוק החשוב הזה שישם סוף להפקרות.

יוני שטבון: לנו, כנבחרי ציבור, יש חובה מוסרית חשובה מאין-כמותה: לעצור את הפארסה הזאת.

יוני שטבון: צה"ל הוא צבא העם, ולחברה הישראלית כולה יש אחריות להירתם למיגור תופעת ההשתמטות.

יוני שטבון: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שטבון.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/494; "דברי הכנסת" ה-18, חוב' ל"ו, עמ' 30868; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת מירי רגב.

משה זלמן פייגלין: הודעה, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: הודעת ועדת הפנים והגנת הסביבה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 4) (איסור העסקה), התשע"ב–2012.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, בהתאם לסעיף 2 לחוק רציפות הדיון בהצעת חוק, התשנ"ג–1993, ולאחר שקוימו התנאים המוקדמים לכך, הקבועים בסעיף 3 ו-4 לחוק האמור, הנני מתכבדת להודיעכם, כי בישיבתה מיום ד' בחשוון התשע"ד, 28 באוקטובר 2014, החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 4) (איסור העסקה), התשע"ב–2012.

מירי רגב: כל סיעה מסיעות הבית או הממשלה, רשאית בתוך 14 יום ממועד הודעה זו להציע לכנסת שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק הנזכרת.

מירי רגב: אני מקווה שאף אחד לא יעשה כך.

מירי רגב: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: תם סדר-היום.

משה זלמן פייגלין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ה בחשוון התשע"ה, 18 בנובמבר 2014, בשעה 16:00.

משה זלמן פייגלין: ישיבה זו נעולה.

משה זלמן פייגלין: תודה.