ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 175, 2014-11-10 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ז בחשוון תשע"ה, 10 בנובמבר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום של שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת התקציב לשנת הכספים 2015, התשע"ה–2014; הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015, התשע"ה–2014; הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), התשע"ה–2014; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה–2014, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2580/19 וכלה בהצעת חוק פ/2859/19 – הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – ועדת חריגים הומניטרית להעסקת עובדי סיעוד מעבר לתקופה המותרת), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, שולי מועלם-רפאלי, מירי רגב, יעקב אשר, יעקב מרגי ורינה פרנקל; הצעת חוק שיפוט בתי-דין יהודיים קראיים (נישואין וגירושין), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, גילה גמליאל, יחיאל חיליק בר, רות קלדרון, יפעת קריב ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון – הגדרת עבירת מין), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, מיכל רוזין, נחמן שי, רינה פרנקל, דב ליפמן, עפו אגבאריה, איתן כבל, דב חנין, מירי רגב ושמעון אוחיון; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשע"ה–2014, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – קליטת שידורי קול ישראל וגלי צה"ל בכל חלקי הארץ), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מירי רגב, איתן כבל, רות קלדרון, משה מזרחי, ניצן הורוביץ ועליזה לביא; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטול ההשתתפות העצמית בעלות אשפוז סיעודי למי שמלאו לו 70 שנה), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת גמלת הבטחת הכנסה של מקבלי קצבת זיקנה ושאירים), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הודעה מראש לעובדים על מועד חופשה מרוכזת), התשע"ה–2014, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מאסר מינימום למי שהפקיר אדם שנפגע בתאונה), התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אלכס מילר, בועז טופורובסקי, דוד רותם, זבולון כלפה, יריב לוין, שמעון אוחיון, דוד צור ורוברט אילטוב; הצעת חוק האזורים הימיים, התשע"ה–2014, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב ליפמן, קארין אלהרר, מרב מיכאלי, שמעון אוחיון, יחיאל חיליק בר, אורי מקלב וניצן הורוביץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת מוחמד ברכה, נחמן שי וגילה גמליאל בנושא: פרסום משרד החינוך לדירוג שיעור הזכאים לבגרות לפי יישובים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובות השרים על המסקנות הבאות:

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובת שרת המשפטים חברת הכנסת ציפי לבני על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איתן כבל, פנינה תמנו-שטה ואורי מקלב בנושא: שיטת "מצליח" – הליכי הגבייה של חברת התוכן הדיגיטלי "איקיוטק"; על מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת נסים זאב, אורית סטרוק ודב חנין בנושא: אי-יישום חוק התגים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובת שר החינוך חבר הכנסת שי פירון על מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, אורי מקלב ויחיאל חיליק בר בנושא: שירותי טיפולי שיניים בחינם לילדים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי חבר הכנסת אורי מקלב ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק המים (תיקון – פיקוח על תעריפי מים), התשע"ג–2013, פ/19/1048.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: המגמות המסוכנות המסתמנות בתקציב המדינה;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: התקציב שהוגש לכנסת המעיד על אטימות חברתית והיעדר חמלה ועל ניסיון ותבונה מפוקפקים ומוגבלים בתחום הכלכלי ובידיעת היעדים הממלכתיים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה – מטעם סיעת העבודה: המגמות המסוכנות המסתמנות בתקציב המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא בוודאי חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני יושב-ראש הכנסת, מזכירת הכנסת, ירדנה, אמרה במילים הכמעט-אחרונות שלה לפני שעליתי, שהונחה לפנינו עכשיו הצעת התקציב, וזאת כמובן בדיחה כשלעצמה.

יחיאל חיליק בר: אני לא חבר כנסת הרבה שנים, אבל אני יודע שכמו בכל פרלמנט נורמלי, צריך לקרוא ולהתעמק בחוק לפני שמצביעים עליו.

יחיאל חיליק בר: מה אני יכול להגיד לכם על התקציב שהונח הבוקר על שולחננו?

יחיאל חיליק בר: תכף אני אגיד לך, אבל אני בטוח שרוב חברי הכנסת שיושבים פה או שלא יושבים פה, לא יכולים להגיד לי עליו דבר כי הם לא קראו אותו.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשאול את הקואליציה, איך ייתכן שאנחנו אמורים להצביע על הדבר או על החוק הכי חשוב שעולה בכנסת בלי לדעת בעצם על מה אנחנו מצביעים?

יחיאל חיליק בר: כסגן לשעבר אני רק אומר לך שלא הפעלת את השעון, אבל אתה לא חייב, אתה יכול לתת לי זמן בלתי מוגבל.

יחיאל חיליק בר: אין סיכוי שמישהו שיושב פה יודע על מה הוא מצביע, גם לא ידידי לאון ליטינצקי, שאני מברך אותו על כניסתו לכנסת – אבל אין לך מושג על מה אתה מצביע היום, כי לא קראת, כמוני, את התקציב; ואני, אגב, מאלה שקוראים מהר, אבל את החבילה הזאת היה קצת קשה לי לקרוא מרגע שהונחה עד עכשיו.

יחיאל חיליק בר: לכן, כמתנגד, קודם כול ברמה הבסיסית, אני יכול להיות שלם עם זה שאני מתנגד לתקציב הזה כי אני לא מוכן, ועצוב לי שחברי כנסת אחרים מוכנים, להצביע על תקציב שאין להם מושג מהו.

יחיאל חיליק בר: אבל כן ניסינו ללמוד ולנבור במשרד האוצר, בכל מיני ניירות שהודלפו, כאילו אנחנו צריכים להתחנן לקבל את התקציב, מה אומר התקציב הזה.

יחיאל חיליק בר: מה שגילינו, אדוני יושב-ראש הכנסת, זה שהתקציב הזה הוא בעצם השתקפות – הביטוי המובהק ביותר של מדיניות הממשלה הזאת.

יחיאל חיליק בר: כמו שאמרנו לא פעם אחת ולא פעמיים, מדובר בתקציב גרוע.

יחיאל חיליק בר: לצערי, הוא רחוק מלהביא לציבור בשורה כלשהי.

יחיאל חיליק בר: לא תוצג היום לכנסת שום רפורמה משמעותית בשום דבר משמעותי.

יחיאל חיליק בר: אף אזרח שיושב בבית ויראה את התקציב לא יגיד: אוה, יכול להיות שבשנה הבאה יהיה לי טוב יותר, כמו שאמר שר האוצר.

יחיאל חיליק בר: התקציב הזה גוזר עלינו להיות שוב אחת מהמדינות שממוקמות נמוך בדירוג ה-OECD.

יחיאל חיליק בר: כמובן, הדובדבן שבקצפת, הדבר ששר האוצר כל כך מתגאה בו, תוכנית מע"מ אפס, כאילו היא תביא את הבשורה לאלה שלא יכולים לרכוש דירה בישראל – אז זהו שלא.

יחיאל חיליק בר: כי חוץ משר האוצר, שהוא כידוע כלכלן גדול, מומחה; חוץ ממנו, שורה של מומחים, כלכלנים, נדל"ניסטים, קבלנים – ואפילו נגידת בנק ישראל, זאת ששר האוצר כל כך נלחם כדי שתהיה במקומה, אומרת: התוכנית תביא לעלייה במחירי הדירות ותגביר את הביקוש.

יחיאל חיליק בר: אז איזו בשורה יש בחוק מע"מ אפס?

יחיאל חיליק בר: איזו בשורה יש לציבור שחפץ, אולי, לקנות דירה בישראל?

יחיאל חיליק בר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שלא צריך לקיים היום הצבעה על התקציב, לא היום ולא בשבוע הבא.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, כחברי הכנסת, כשליחי ציבור, אחראים לא פחות מפקידי האוצר ומשר האוצר לתקציב הזה שיופל או יונחת או יומט על אזרחי מדינת ישראל, ולכן אנחנו צריכים ללמוד אותו, להיאבק עליו, להילחם בו, לשאול שאלות.

יחיאל חיליק בר: שום דבר מהדברים האלה לא ניתן לנו לעשות, ועל כן התקציב הזה עובר, אם יעבור, בצורה הכי לא שקופה, הכי לא דמוקרטית, ובטח כשמדובר בתקציב כל כך כל כך גרוע.

יחיאל חיליק בר: נכבדי, יושב-ראש הכנסת, אף שאתה איש יקר, אבל מה לעשות, בעוונותיך, אולי לזכותך – אתה מאמין שזה דבר טוב – אתה חבר במפלגת הליכוד.

יחיאל חיליק בר: אני חייב להגיד לך, ואני לא היחיד שאומר את זה, יש גם אנשים בליכוד שאומרים את זה: הליכוד נכשל.

יחיאל חיליק בר: הממשלה של הליכוד נכשלה, והיא נכשלה כמעט בכל תחום שמשפיע על החיים שלנו במדינה הזאת.

יחיאל חיליק בר: כשאני אומר "הליכוד", אני מדבר על הליכוד ושותפיו; על מפלגתו של מיקי לוי, יש עתיד, על התנועה, על כל מפלגה ומפלגה שנותנת יד לתקציב הזה שעובר היום ולכישלון של הממשלה, ממשלת הליכוד, בכל תחום ותחום, ואין הנחות לאף שותף.

יחיאל חיליק בר: אם הוא שותף בממשלה הזאת, הוא שותף למחדל ולכישלון.

יחיאל חיליק בר: הליכוד נכשל חברתית, הוא נכשל כלכלית.

יחיאל חיליק בר: אבל אתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: פעם נתנו לליכוד גם את הקרדיט הזה שגם אם הוא קצת נכשל חברתית וכלכלית, לפחות אפשר לסמוך עליו שיביא או ביטחון – כי הרי הימין יודע להביא ביטחון – או שלום, בטוח, כי נתניהו יביא שלום בטוח.

יחיאל חיליק בר: ובטוח שהוא יביא גם שלום אחרי כל כך הרבה שנים.

יחיאל חיליק בר: שמעתי גם את ראש הממשלה אומר למוחים נגדו שהוא מזמין אותם לעבור לפלסטין.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, עזבו שיש כאלה שמוחים נגדו בגלל יוקר המחיה, יורדים מהארץ בגלל זה, וזה לא משנה אם לברלין או לניו-זילנד.

יחיאל חיליק בר: אני אוהב שהממשלה נתפסה לזה שהם יורדים לברלין.

יחיאל חיליק בר: אגב, אלה שירדו לברלין זה אלה שנלחמו בקיץ האחרון ב"צוק איתן".

יחיאל חיליק בר: אלה החיילים, אלה המילואימניקים שלא מצליחים לחיות פה, שלא מצליחים לקנות דירה.

יחיאל חיליק בר: נלחמו ב"צוק איתן", סיכנו את חייהם, חלקם נהרגו, ואלה שלא, ירדו, כי קשה להם לחיות פה.

יחיאל חיליק בר: אז לאלה, ולאלה שמוחים על דברים אחרים, ראש הממשלה ממליץ ומבקש מהם לעבור לפלסטין.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אתם יודעים מה?

יחיאל חיליק בר: חלק אולי היו שוקלים את זה אם שם היה יותר טוב, אבל באה הממשלה שלנו ואומרת שיש לה רעיון, סטרט-אפ ענק: את הסכסוך הזה אי-אפשר לפתור, צריך לנהל אותו.

יחיאל חיליק בר: נתניהו והממשלה לא שמעו על הפטנט הזה שסכסוך פותרים, אומרים: סכסוך מנהלים.

יחיאל חיליק בר: ואתם יודעים מה?

יחיאל חיליק בר: זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: אם היו מנהלים אותו טוב, והיה לנו פה טוב בניהול של סכסוך, אז מילא.

יחיאל חיליק בר: אבל אני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש, ואתכם, חברות וחברי הכנסת, מה קיבלנו בימי מדיניות הימין וקידום תיאוריית ניהול הסכסוך שלו?

יחיאל חיליק בר: אז ככה, זאת רשימה קצרה, כי אין לי הרבה זמן, רק ארבע דקות.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך נפגעה ההרתעה הישראלית, ארגוני הטרור כבר לא פוחדים מאתנו, מדינות שנמצאות בסטטוס אויב לידנו כבר פחות פוחדות מאתנו.

יחיאל חיליק בר: הזרוע הארוכה של צה"ל כבר לא ארוכה בעיניהן וההרתעה הישראלית נפגעה.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך, תחושת הביטחון של כל אזרח ואזרחית ירדה פלאים.

יחיאל חיליק בר: היום קשה לעלות לרכבת, קשה אפילו להמתין לרכבת, כי יכולים לדרוס אותך, עם אוטו, עם טרקטור.

יחיאל חיליק בר: זה קורה כשהסכסוך מנוהל בצורה כל כך טובה; ניהול הסכסוך הוביל אותנו לחזרה למציאות של פיגועים, מציאות שחשבנו שאולי נצליח לשכוח ממנה; ניהול הסכסוך גם הוביל אותנו למציאות של אלפי טילים שנורו על מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אלפי טילים.

יחיאל חיליק בר: אלפי הטילים האלה נפלו בזמן שאנחנו מנהלים את הסכסוך.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך, ארגוני הטרור התחזקו פוליטית וצבאית.

יחיאל חיליק בר: לא הצלחנו לחסל אותם, לא הצלחנו לרדד אותם, לא הצלחנו לכתוש אותם – וכל הדימויים שהימין משתמש בהם כדי להראות איך הוא יטפל בארגוני הטרור.

יחיאל חיליק בר: הם התחזקו בימי ניהול הסכסוך.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך הסבבים והמבצעים בעזה הפכו לעניין שבשגרה, ותושבי הדרום הפכו בשר תותחים קבוע כשגרת חיים; זה בימי ניהול הסכסוך.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך גברה לממדים מסוכנים ההסתה הדו-צדדית, אדוני היושב-ראש, בין הערבים ליהודים תושבי ואזרחי מדינת ישראל ובין יהודים ליהודים מהימין ומהשמאל, והיטיב לתאר את זה פה נשיא המדינה הנבחר ראובן ריבלין שאמר איזה קללות וגידופים ואיומים הוא קיבל על זה שהוא רק מדבר – מדבר – על ערכים דמוקרטיים.

יחיאל חיליק בר: זה קרה בניהול הסכסוך.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך, הקיטוב בינינו לבין הפלסטינים גבר והפך לייאוש ולחוסר אמון מוחלט, כפי שמעולם – מעולם – לא היה.

יחיאל חיליק בר: גדל והעמיק הקרע בין אזרחי ישראל הערבים והיהודים.

יחיאל חיליק בר: וכמובן, מכיוון שהסכסוך מתנהל כל כך טוב, ישראל גם צועדת בבטחה לעבר בידוד בין-לאומי, שהולך ומחמיר ומחמיר ומחמיר, ופרלמנטים זרים – אף שזהבה כועסת עלי – פרלמנטים זרים הולכים, ובמקום שאנחנו נכיר במדינה פלסטינית, אנחנו המדינה הראשונה והיחידה שצריכה להכיר כדי להפוך לשתי מדינות – הולכים ועושים את זה בשבילנו, כי יודעים שאנחנו מנהלים את הסכסוך ואין לנו שום מנהיגות.

יחיאל חיליק בר: ואני כבר לפני חצי שנה – זהבה, רק שתדעי – מהפודיום הזה קראתי לראש הממשלה נתניהו: ממשלת ישראל צריכה להכיר במדינה הפלסטינית, זה מה שצריך לקרות.

יחיאל חיליק בר: אבל אני מסכים אתך, כשישראל לא עושה ואזלה ידנו, אז אולי בשבדיה או בבריטניה, אם אנחנו לא ננהל את הסכסוך, ינהלו את הסכסוך בשבילנו; ועצוב, כי הם מבינים שהממשלה הזאת היא ממשלת חידלון, ממשלת סירוב מדינית שלא יודעת גם לנהל סכסוך.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו גם צועדים לעבר בידוד בין-לאומי.

יחיאל חיליק בר: בימי ניהול הסכסוך, קהילות יהודיות בתפוצות הפכו מטרה לגל מתקפות אנטישמיות ואנטי-ישראליות; בימי ניהול הסכסוך העמיק עד כדי דאגה הקרע בינינו לבין בעלת-בריתנו הטובה והגדולה ביותר, ארצות-הברית; בימי ניהול הסכסוך, הסכסוך הפוליטי כבר הפך לסכסוך דתי.

יחיאל חיליק בר: אנשים ממרוקו ומאינדונזיה מאיימים עלינו שיפגעו ביהודים.

יחיאל חיליק בר: זה כשמנהלים את הסכסוך כל כך טוב.

יחיאל חיליק בר: והכי גרוע, בימי ניהול הסכסוך, אנחנו שוב על ספהּ של אינתיפאדה שלישית; ויכול מפכ"ל המשטרה להגיד שזאת כן אינתיפאדה ולקרוא לה "אינתיפללה" או "אינתיכללה".

יחיאל חיליק בר: זאת אינתיפאדה, והיא תלך ותהיה יותר אינתיפאדה; ואני בטוח שמיקי לוי, שיודע מה זאת אינתיפאדה, יגיד שאנחנו בדרך לאינתיפאדה.

יחיאל חיליק בר: כי פירומנים שחלקם יושבים פה, הולכים ומלבים את זה, בין שהם מאמינים בזה ובין שזה למטרות פוליטיות.

יחיאל חיליק בר: אז, אדוני – אני מסיים – מדיניות הימין נכשלה.

יחיאל חיליק בר: ראש הממשלה, אדוני, סכסוך לא מנהלים, סכסוך פותרים.

יחיאל חיליק בר: ואם מנהלים אותו, אז לא ככה מנהלים אותו.

יחיאל חיליק בר: אם ניהלת, אז נכשלת.

יחיאל חיליק בר: וכפי שאמרו אדמו"רינו המפגינים ב-2011, שגם להם לא הקשיבו: ביבי, נכשלת, לך הביתה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הבאה היא מטעם סיעות מרצ ויהדות התורה: מגמות מסוכנות בתקציב המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון, וינמק את ההצעה חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, ראשית תרשה לי, אדוני, לאחל החלמה מהירה לחייל שנדקר בתל-אביב היום.

אילן גילאון: אני קורא מכאן לכל הצדדים באשר הם, קטנים כגדולים: תורידו את להבות האש, אל תלכו בעקבות מנהיגים שבמקום להנמיך את להבות האש פשוט מציתים להבה הרבה יותר גדולה.

אילן גילאון: אדוני, האמת היא שבאי-אמון הזה אני מיותר לחלוטין.

אילן גילאון: כאילו, קטונתי, מי אני בסך הכול כדי להציע אי-אמון בממשלה שכל יום וכל שעה וכל דקה מציעה אי-אמון בעצמה?

אילן גילאון: ביחידים ובקבוצות, אלה באלה ואלה באלה.

אילן גילאון: אנחנו אומרים, אדוני היושב-ראש, noblesse oblige, האצילות מחייבת.

אילן גילאון: כן, אני חושב שהשר בנט, שאמר השבוע שממשלה שמסתתרת מאחורי בטונדה אין לה זכות קיום, אני אומר לו: נו, ומה אתה עושה בשביל הדבר הזה?

אילן גילאון: מה, אתה פרשן?

אילן גילאון: אז אני חושב שהוא צודק.

אילן גילאון: קל וחומר כאשר אותה ממשלה שזקוקה להסתתר מאחורי בטונדה, היא בעצמה בטונדה.

אילן גילאון: מה היא צריכה לעשות, הממשלה הזאת?

אילן גילאון: ואז אני בא, אדוני היושב-ראש, אל נאומו של ראש הממשלה באזכרה ליצחק רבין שהתקיימה כאן בשבוע שעבר.

אילן גילאון: לפי מה שאמרו לי, זה היה נאום מתון יחסית לנאום שננאם אתמול בוועידת הליכוד, נדמה לי.

אילן גילאון: אני רואה איך ראש הממשלה כאן, במקום שהייתי מציע לו קצת להצניע לכת באמת, ובמקום לדבר על ההסתה הפנימית שקורית כאן, ובמקום לקרוא להנמיך את הלהבות, כפי שנשיא המדינה עשה את זה ביושר רב ובחן רב, הוא ממשיך את החשבונות שלו על כל מה שבאים עלינו לכלותנו, ונואם נאום כאילו מיועד למרכז הליכוד, אדוני.

אילן גילאון: אני מסתכל ממקומי על ראש הממשלה שלי ורואה את הפייגליניזציה שחלה בו ואת הדנוניזציה שחלה בו ואת כל אותם פנים שהוא מקבל, אותם פנים של הקרובים לו במרכז מפלגתו.

אילן גילאון: נאום כשל זיקית, שתופסת את הצבע של הסביבה שלה.

אילן גילאון: פעם לפחות הוא היה מושפע יותר מאנשים כמו מרידור וכמו בגין.

אילן גילאון: ובמקום לקרוא להנמכת הלהבות, הוא עדיין ממשיך בבטונדה הקבועה והיחידה שהוא מכיר, בטונדת הגטו, שבה כולם באים עלינו לכלותנו, ושאנחנו צריכים להיות עם חזק ללא חת, כי כולם באים להשמידנו ולהכריתנו.

אילן גילאון: אבל שום דבר יצירתי, שום דבר שמחוץ לקופסה או מחוץ לבטונדה אין כאן במשך שנים.

אילן גילאון: אותה בטונדה של דוקטרינת האין-פרטנר, אותו ניסיון להאשים את כל החיצוניים, אותו ניסיון לפנות ימינה, אותו ניסיון להסתכל מה קורה בסביבה ובהתאם לכך לקבל את עמדותיך.

אילן גילאון: זה מזכיר, אדוני, את צ'מברליין, שאמר: ודאי שאני צריך לשמוע מה האנשים האלה אומרים לי, זה משום שאני המנהיג שלהם, אז צריך לעשות מה שהם אומרים לי.

אילן גילאון: והגיבוי האוטומטי הזה, אדוני היושב-ראש, של ראש הממשלה ושל שרים – כולנו ראינו – ואני לא מומחה לבליסטיקה, אדוני, וגם אם יסתבר שמהסרט שהוצג בטלוויזיה בסופו של דבר יקום הבחור הצעיר שנורה ונהרג, והוא זה שיורה בשוטר בסופו של דבר – מבחינת מה שרואים במקום הזה – מי שרוצה לכבות שרפה אומר לכל הפחות שהדבר הזה ייבדק, ואיננו נותן איזה גיבוי גורף במציאות הזאת, אם יש לו אחריות.

אילן גילאון: אלא אם כן האנשים האלה, כולם באים לעשות הון פוליטי על מה שכל כך קל לעשות הון פוליטי.

אילן גילאון: ואז אני יודע שכאשר ראש הממשלה אומר את הדברים האלה, הוא אומר את זה מתוך אותה בטונדה, אדוני היושב-ראש, של המשך הממשל הצבאי באמצעים אחרים כלפי ערביי ישראל; של ההתנשאות ושל האפליה.

אילן גילאון: קיבלנו היום את ספרי התקציב – סלח לי שאני עובר, כי אני רוצה לומר עוד כמה סיבות לאי-אמון שאני מציג כאן – ואני, אדוני, מתנחם בדבר אחד שהוא שוויוני – בהחלט לא קיבלנו – מדובר כאן בכ-7.5 קילוגרם של תקציב.

אילן גילאון: אני לפחות מתנחם בעובדה אחת: אני אומנם לא קראתי אותו, לא הספקתי, אבל אני יודע שגם שר האוצר לא קרא אותו, אז זה בסדר גמור.

אילן גילאון: אנחנו פחות או יותר יודעים את המגמות הבונקריסטיות, הבטונדיות, של תקציב שבנוי על אותם עקרונות: שיותר אנשים יקבלו פחות, ופחות אנשים יקבלו יותר; של חוסר אחריות; של מדינה במכרז בלבד; של outsourcing מוחלט ושל אי-אחריות של מדינה לתושביה.

אילן גילאון: לעומתיות מוחלטת, חוסר אמון, משבר אמון מוחלט – על זה יהיה בנוי גם התקציב הבא.

אילן גילאון: הרי התקציב, אדוני היושב-ראש, זה המאני-טיים של הפוליטיקה.

אילן גילאון: אז קובעים את השאלה היחידה שאנחנו נדרשים לענות עליה: מי מקבל כמה ולמה ומי ישלם כמה ולמה.

אילן גילאון: וכאן לא קרה שום דבר, חוץ מאשר – אני רואה, אדוני, את מבצעי ההוזלה; יש מבצעי הוזלה של ראש הממשלה ומבצעי הוזלה של שר האוצר, ואני לא יודע איפה לקנות יותר.

אילן גילאון: מבצעי הוזלה של "המשביר" – קנה ב-200, שלם 100 – ככה נראה הדבר הזה.

אילן גילאון: אז אם אתם מנהלים מדיניות כזאת, שבעיני היא אסונית, לכו ישר לבחירות, ותקבעו תאריך כלשהו, ותפסיקו עם הבטונדות האלה, כי הבטונדה של התקציב שלכם היא אותה בטונדה של שמרנות שמקדשת פרות קדושות ולוקחת את תקציב הביטחון ולעולם איננה מערערת עליו, כי זו מילה קדושה, כאשר אתה אומר "ביטחון המדינה".

אילן גילאון: איננה מערערת עליו, לא בשינויים – – –

עיסאווי פריג': זה הבטונדה, זה.

עיסאווי פריג': אתה רואה את הבטונדה?

עיסאווי פריג': לא תצטרך – – –

אילן גילאון: תיזהר, עיסאווי, שים את זה בזהירות, כי אם זה ייפול לך על הרגל זה עלול לפגוע.

אילן גילאון: אני מכיר את הבטונדה הזאת.

אילן גילאון: הבטונדה היא בטונדה של מחשבה, היא בטונדה של ממשלה שאין בה ולו מנהיג אחד, לו אדם יצירתי אחד.

אילן גילאון: כולם פרזנטורים, אקזיטורים, אנשים שחיים מאוויר חם, שמייצרים אווירה ומנצלים מצבי רוח כלליים של הציבור.

אילן גילאון: זאת ההנהגה של היום, שכל אחד בא להיטיב את מעמדו מול המסכים, מול הפריים של הטלוויזיה, כדי להראות כמה הוא יותר חכם מהאחר.

אילן גילאון: אז לכן מה לי, הקטון, בכלל לבקש, אדוני היושב-ראש, אי-אמון בממשלה?

אילן גילאון: הממשלה מבקשת אי-אמון בעצמה.

אילן גילאון: השר פרץ עזב; איך אומרים?

אילן גילאון: מודה ועוזב ירוחם.

אילן גילאון: כל הכבוד, אני מברך אותו על כך.

אילן גילאון: אני מצפה מהפרשן הממשלתי, אדוני, השר בנט, שכל הזמן אומר כמה הממשלה הזאת אין לה זכות קיום, שיממש את תפקידו כשר ויקום וילך משם.

אילן גילאון: אלא אם כן יש עוד בטונדה, אדוני, והיא בטונדת המושבים, הבטון הזה שמחבר אנשים, ללא גבול, כמו יאיר לפיד וכמו ציפי לבני וכמו בנט ואחרים, מחבר אותם אל עטיני השלטון ואל אותם מקומות שהם תקועים בהם אף שכל יום הם מבינים – והם אומרים מבחינתם – שאין זכות קיום לממשלה המסתתרת מאחורי בטונדות.

אילן גילאון: אז אני רוצה להגיד שיש לעשות מעשה, ויש לגאול אותנו מייסורינו, ואני מציע לראש הממשלה לפגוש את איש המפתח היום במדינה, דני דנון, ולקבוע אתו תאריך מוסכם לבחירות הכלליות, לא בתוך הליכוד, כדי שאנחנו נפסיק את מדיניות הבטונדה הזאת, שלא לומר הבנטונדה הזאת, אדוני.

אילן גילאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק כהן לנמק הצעת אי-אמון מטעם סיעת ש"ס: התקציב שהוגש לכנסת המעיד על אטימות חברתית והיעדר חמלה ועל ניסיון ותבונה מפוקפקים ומוגבלים בתחום הכלכלי ובידיעת היעדים הממלכתיים.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא בוודאי חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת כהן, עד עשר דקות לרשותך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אנחנו בשנה האחרונה בסיוט, בסיוט מתמשך, מאז הורכבה הממשלה הבלתי-נסבלת והבלתי-מתקבלת-על-הדעת, ממשלה שלא הייתה כמותה מאז קום המדינה.

יצחק כהן: היו ממשלות טובות, ממשלות גרועות, אבל ממשלה חסרת אחריות, ממשלה שמלבה אש גם במקומות שקטים, וגם כשאין צורך, ממשלה שמגישה לנו היום תקציב שכל-כולו פיקציה – סגן שר האוצר מיקי לוי, פיקציה.

יצחק כהן: קבעתם יעדים בלתי ניתנים להשגה, בגלל הגחמות של מע"מ אפס, ושלא יעשו ככה, ושלא יטפלו ככה, וביטלתם פעולות של הממשלה הקודמת, של שר האוצר הקודם, נכנסתם ל"ברוֹך" אדיר.

יצחק כהן: ל"ברוֹך" אדיר.

יצחק כהן: קבעתם יעדים שלא תוכלו להשיג בדרך הנורמלית, של כלכלנים שיושבים ומנסים לכנס תקציב.

יצחק כהן: זה לא מתכנס.

יצחק כהן: אז מה עושים שרלטנים כשזה לא מתכנס?

יצחק כהן: מתחילים להביא מן הגורן ומן היקב.

יצחק כהן: אני מסתכל עליך, מיקי לוי.

יצחק כהן: יש לי פה רשימה ארוכה של דברים, של מקורות, מניפולציה שעשיתם פה, שכשהיא תתגלה לציבור אתם תכבשו את פניכם בקרקע.

יצחק כהן: ואוי ואבוי, שלי, אם הצעדים האלה יתקיימו, ואוי ואבוי אם הם לא יתקיימו.

יצחק כהן: פשוט מדהים.

יצחק כהן: מה חשבתם, שזה יעבור ככה?

יצחק כהן: כל מיני הנחות שאין להן שום אחיזה במציאות, כל מיני תוכניות שחדרתם אליהן ושמתם שם יד, הכרחתם את הפקידים המקצועיים לעשות פעולות שלא ייעשו, ומה חשבתם, שזה יעבור?

יצחק כהן: אז א.

יצחק כהן: רבותי, התקציב הזה לא עומד.

יצחק כהן: הוא לא עומד.

יצחק כהן: הוא לא מתכנס.

יצחק כהן: והמספרים, שאתם ודאי תגלו אותם בהמשך, ואם לא, אנחנו נעזור לכנסת לגלות אותם – מאיפה הם לקחו?

יצחק כהן: מיליארד מפה, 2 מיליארד משם, 1.5 מיליארד מפה; כדי להתכנס היה חסר עוד מיליארד, אז הלכו למקום שאם הכנסת תשמע אתם תהיו במצב מאוד מאוד לא נעים, תצטרכו להסביר להם, ולהסביר לעוד המון המון אנשים בציבור הישראלי איך שמתם יד ולא נכוויתם, במקומות שאסור היה לכם להגיע, אסור היה לכם לגעת.

יצחק כהן: אבל לא ניתן לכם לגעת בזה.

יצחק כהן: כי זה חורבן.

יצחק כהן: וטיפלתם בעוני?

יצחק כהן: אחיזת עיניים.

יצחק כהן: טיפלתם במעמד הביניים?

יצחק כהן: אחיזת עיניים.

יצחק כהן: ומה חשבתם, מיקי לוי, שהעולם גולם?

יצחק כהן: שתניחו את ספרי התקציב ותגידו: התכנס לנו ליעדים, גם ליעד ההוצאה וגם ליעד הגירעון?

יצחק כהן: כינסנו אותו?

יצחק כהן: – לא ישאלו אתכם שאלות?

יצחק כהן: הלוא יושבים פה חברי כנסת ותיקים, שהעבירו יותר מתקציב אחד, והם יודעים איך מכנסים תקציב.

יצחק כהן: מה חשבתם, שיעברו על זה לסדר-היום?

יצחק כהן: תבואו בהצבעה של רוב דורס בוועדת כספים ותעבירו את זה?

יצחק כהן: לא, לא, לא, לא.

מיקי לוי: כן, כן, כן.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: אם זה היה דירקטוריון פרטי היו מפטרים את כולכם – – –

מיקי לוי: שמענו.

מיקי לוי: כמו שפיטרו אותך.

יצחק כהן: – – – לשים יד, אני לא חושף את זה היום, אני אחשוף את זה.

יצחק כהן: יש לי הרשימה מאיפה לקחתם כסף.

יצחק כהן: יש לי את הרשימה, ואני אחשוף אותה כשאני אחליט מתי לחשוף אותה.

מיקי לוי: אתה מוזמן.

יצחק כהן: אתה תכבוש את פניך בקרקע, ייהפכו פניך כשולי קדירה.

יצחק כהן: אבל אתה, אתה גם אנוס על-פי הדיבור.

יצחק כהן: יש לכם שם שר אוצר שהחליט על מע"מ אפס, שהחליט שהוא לא מטפל בתקציב, לא מעניין אותו איך סוגרים, אתם תסגרו לי אותו.

יצחק כהן: אני לא נוקט פעולות כדי להיראות funny, מאוד נחמד; אפילו גידל זקן לצורך העניין.

יצחק כהן: אבל זה לא עובד ככה, מיקי.

יצחק כהן: יושב-ראש הכנסת העביר יותר מעשרה תקציבים; שלי יחימוביץ העבירה יותר מעשרה תקציבים.

יצחק כהן: זה לא יעבור.

יצחק כהן: זה לא עובר – מילא.

יצחק כהן: אבל כשייחשפו השערוריות, השערורייה תיחשף, איפה שמתם יד לקחת כסף, אז אתם אולי אולי אולי תברחו מהארץ, אם תהיה לכם טיפת כבוד עצמי.

יצחק כהן: זה פשוט בושה.

יצחק כהן: בושה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הרשימה אצלי ביד.

יצחק כהן: לך אני אוכל לחשוף אותה מתי שתרצה.

יצחק כהן: אבל בוועדת הכספים אנחנו נעבור סעיף-סעיף, שקל-שקל, אותם 12.5 מיליארד שקל שלקחתם מן הגורן ומן היקב – הפעם זה לא מן הגורן ומן היקב, הפעם זה ממקומות – – – חמור מאוד, מיקי לוי.

יצחק כהן: חמור מאוד מה שעשיתם.

יצחק כהן: מיקי, יש גבול לשרלטנות, יש גבול לחובבנות, יש גבול לפופוליזם.

יצחק כהן: אבל לא ניתן לכם, לא ניתן לכם לנגוע – אתם תצטרכו לחזור למשרדים, להזמין את כל המקצוענים שפרשו מהאוצר, לבקש מהם סליחה ולבקש מהם להכין תקציב כמו שמכינים תקציב מדינה.

יצחק כהן: זה מדינה, זה לא יש עתיד.

יצחק כהן: זה לא קְלוּבּ בדרום תל-אביב, זה לא משהו במועדון באיזה מקום.

יצחק כהן: זה מדינה, מיקי, מתי תפנימו?

יצחק כהן: נתנו לכם – איך אמר ירום אריאב?

יצחק כהן: אין לכם רישיון לטוסטוס, אתם לא נענים לאף רמזור ולאף תמרור, איך אתם מצפים שלא להתרסק?

יצחק כהן: זה אכן יתרסק, זה כבר התרסק.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הרשימה מזעזעת.

יצחק כהן: פשוט מזעזעת.

יצחק כהן: אבל אולי חשבו באמת שר האוצר וסגנו שככה יביאו, יניחו את הקופסאות האלה על השולחן וזה יעבור ככה על סדר-היום.

יצחק כהן: לא, מיקי, זה לא יעבור על סדר-היום.

יצחק כהן: אתם תיתנו תשובות על כל שקל, ואיך הגעתם לשם אתם תסבירו לציבור.

יצחק כהן: אתם תסבירו את זה.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: אין אמון בממשלה הזאת, בטח לא בהנהגה הכלכלית שלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן, שהציג את הצעת האי-אמון מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה להציג הצעת אי-אמון מטעם הסיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד: המגמות המסוכנות המסתמנות בתקציב המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הלילה עוד נדבר על התקציב ועל מעללי הממשלה בתחום הכלכלי-חברתי.

מוחמד ברכה: אבל ישיבת הכנסת לא יכולה להיפתח כאילו זה יום כשאר הימים לאחר האירועים האחרונים בעקבות הרצח של חיר ראוף חמדאן מכפר-כנא.

מוחמד ברכה: מאז אוקטובר 2000, אדוני היושב-ראש, נהרגו או נרצחו בידי כוחות הביטחון 48 אזרחים ערבים, 48 אזרחים ערבים שלא התמזל מזלם שתהיה מצלמת אבטחה או מצלמה כלשהי בסביבה.

מוחמד ברכה: אנחנו יודעים מעדויות ראשונות על מקרים שאזרחים ערבים נהרגו, נרצחו בדם קר.

מוחמד ברכה: הבוקר "הארץ" מציין מקרה אחד מ-2009 – אדם שברח בגבו לשוטרים נורה מאחור.

מוחמד ברכה: ואנחנו יודעים על מקרים אחרים, גם על המקרה של ראמי פאחורי מנצרת, לפני כמה חודשים, שברח משוטרים על קטנוע, אופנוע, וכשהוא לא היה יכול לברוח הם ירו בו.

מוחמד ברכה: שם מצלמות האבטחה קיימות, אבל לא רואים בבירור את הכול.

מוחמד ברכה: במקרה של ח'יר חמדאן רואים הכול ברור.

מוחמד ברכה: רק מי לא רואה?

מוחמד ברכה: ראש הממשלה לא רואה, השר לביטחון פנים לא רואה.

מוחמד ברכה: יש להם מסננים בעיניים שלא יכולים לראות אמת.

מוחמד ברכה: ובעצם על-פי נאומו של ראש הממשלה אתמול במרכז הליכוד, הוא בעצם מבטל את אותה אמירה מפורסמת של אריק שרון: מה שרואים מכאן לא רואים משם – כאילו הוא אמור להתנהג כראש ממשלה שלא היה יכול לראות דברים כראש אופוזיציה וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: הוא, בנימין נתניהו, הוא רואה רק דבר אחד ויחיד – פייגלין ודנון.

מוחמד ברכה: לא שהוא אביר זכויות האדם בשאר ימיו, אבל מראש הממשלה נדרשים דברים אחרים: נדרשת עמדה אזרחית, נדרשת עמדה שמסתכלת על כל האזרחים.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה לא יכול לספר סיפורים על שלילת אזרחות.

מוחמד ברכה: האזרחים הערבים אינם אורחיו של בנימין נתניהו ואינם אורחיהם של חברי ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: לפחות לנו ברור שיש לנו אזרחות אחת, יש לנו זהות אחת.

מוחמד ברכה: נולדנו במקום הזה, נישאר במקום הזה.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה אומר: הנחיתי את שר הפנים לפעול בכל האמצעים כדי לבדוק את האפשרות של שלילת האזרחות לאלה הקוראים להשמדתנו.

מוחמד ברכה: מי קורא להשמדה?

מוחמד ברכה: מי רודף את האזרחים הערבים?

מוחמד ברכה: מי שולל את זכויותיהם האנושיות, הכלכליות, החברתיות?

מוחמד ברכה: מי בז לחייהם ונותן הצדקות לרצח?

מוחמד ברכה: אני יודע שהדברים האלה לא שווים את הדיו שהם כתובים בה, כי זה פשוט מנוגד לכל דבר ולכל עיקרון.

מוחמד ברכה: אין אדם ללא אזרחות.

מוחמד ברכה: מדינה אינה רשאית, אינה יכולה לשלול אזרחות מאזרח שלה ולהשאיר אותו ללא אזרחות.

מוחמד ברכה: אבל עצם המחשבה הנואלת הזו, המרושעת הזו, אומרת בעצם הכול על יחסו של ראש הממשלה לאזרח הערבי ולחייו ולזהותו.

מוחמד ברכה: אין ולא יכולה להיות מחלוקת על נסיבות הירצחו של ח'יר חמדאן.

מוחמד ברכה: הוא נורה בדם קר, והוא נורה אחרי שכאילו השוטרים שבאו לעשות מעשה סיימו אותו וחזרו דווקא כדי להתגרות.

מוחמד ברכה: את זה לא רואים בסרטון, אבל רואים אותם במקומות אחרים.

מוחמד ברכה: השר לביטחון פנים, לפני הרצח הזה, אמר דברים חמורים ביותר, כשדיבר על קצין מג"ב שדלק, כביכול, אחרי המחבל והרג אותו במהירות.

מוחמד ברכה: אמר: פעולה נכונה ומקצועית.

מוחמד ברכה: אבל לא רק, הוא הוסיף: וכך הייתי רוצה שיסתיימו האירועים.

מוחמד ברכה: מחבל שפוגע באזרחים דינו ליהרג.

מוחמד ברכה: ח'יר חמדאן אינו מחבל.

מוחמד ברכה: ח'יר חמדאן אינו מחבל.

מוחמד ברכה: ח'יר חמדאן הוא קורבן של הרג ושל רצח בדם קר.

מוחמד ברכה: אבל בעצם, האמירה של השר לביטחון פנים היא הפרה בוטה של החוק; היא מעין רישיון להרוג.

מוחמד ברכה: היא מעין רישיון להוצאה להורג בבית-דין שדה, שהשוטרים חושבים, השוטרים מחליטים, השוטרים מבצעים במקום.

נסים זאב: – – –

מוחמד ברכה: לכן, כשאנחנו מאשימים את אלה שלחצו על ההדק, זה לא מסתיים שם.

מוחמד ברכה: האשם מתחיל בראש הפירמידה, בזה שנתן את ההיתר הפומבי, החד-משמעי, האור הירוק החד-משמעי, ואלה שפעלו – פעלו מתוך ההיתר הזה.

מוחמד ברכה: גם היום אנחנו שומעים את השר לביטחון פנים.

מוחמד ברכה: היה יכול לבוא ולהגיד: יש חקירה של מח"ש, עם כל הפקפוק במידת האפקטיביות של מח"ש – שלי.

מוחמד ברכה: אבל היה יכול להגיד: אנחנו נמתין לתוצאות, נראה ונחליט.

מוחמד ברכה: הוא אומר: לא, אני נותן גיבוי מלא לשוטרים שירו בח'יר חמדאן.

טלב אבו עראר: פושעים.

טלב אבו עראר: לא שוטרים, טרוריסטים.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא מעל בימת הכנסת ליועץ המשפטי לממשלה, מר וינשטיין, להקים צוות חקירה מיוחד, שיחקור את האחראים בשטח ואת האחראים הפוליטיים, השילוחיים.

מוחמד ברכה: אני מבקש שהיועץ המשפטי יורה למשטרה לחקור את יצחק אהרונוביץ, השר לביטחון פנים, באשמת מתן הוראה ואור ירוק לרצח, ואחר כך לרדת למטה.

מוחמד ברכה: אבל הוא הראשון שאמור להיחקר.

מוחמד ברכה: היום אמר פרופסור שמעון שמיר, חבר ועדת אור, אותה ועדה שהוציאה מתחת ידיה את אותו דוח מפורסם, שבו נכתב שהמשטרה מתייחסת לאזרחים הערבים כאל אויב – ועל אף זאת, כפי שאמרתי בתחילת דברי, מאז אוקטובר 2000 נרצחו בידי מה שקרוי כוחות הביטחון 48 אזרחים ערבים, אזרחי מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מה אומר שמעון שמיר?

מוחמד ברכה: הוא אומר: המשטרה עשתה מאז 2000 כמה פעולות הסברה, אבל במבחן התוצאה אין עדיין במשטרת ישראל מודעות מספקת לכך שערבים אזרחי ישראל הם אזרחים לכל דבר ולא צריך לפעול נגדם עם אצבע קלה על ההדק.

מוחמד ברכה: ראיתי את התמונות מכפר-כנא.

מוחמד ברכה: אינני חוקר מח"ש, אבל כנראה זה מה שקרה גם פה.

מוחמד ברכה: הדברים – הכותרת על הקיר.

מוחמד ברכה: יש פה פשע שנעשה בדם קר.

מוחמד ברכה: לכן, שוב, אני קורא ליועץ המשפטי לממשלה, ולא לאף אחד אחר – לא למפכ"ל, ולא לשוטרים, ולא למח"ש – ליועץ המשפטי, לפתוח בחקירה פלילית נגד אהרונוביץ.

מוחמד ברכה: אני חושב, היות שאנחנו מגישים אי-אמון בממשלה, טוב שההתחלה תהיה התפטרותו או פיטוריו של אהרונוביץ, כשר שכשל, גם באמירה, והיה שותף במתן אור ירוק לרצח, וגם כזה שכשל במיגור תופעות האלימות בכלל בארץ, אבל במיוחד בקרב הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

אחמד טיבי: בבקשה, סגן השר מיקי לוי.

אחמד טיבי: אמרו לנו שסגן השר לא חש בטוב, ואני מודה לו על תשובתו מראש.

אחמד טיבי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני באמת יושב פה במליאה, שומע את הנאומים, ופשוט לא מאמין; לא מאמין למה שיוצא לכם מהפה.

מיקי לוי: זה אחר זה עולים נציגי כל המפלגות מהאופוזיציה, מפלגת העבודה, ש"ס, אותן מפלגות שהרכיבו את הממשלות האחרונות, ובלי טיפה של בושה מתארים בפנינו את הבעיות הכלכליות של המדינה, כאילו לא אתם, אתם עצמכם, יצרתם את יוקר המחיה, את משבר הדיור החריף שמלווה אותנו עשר שנים, ויצרתם במו-ידיכם את פערי האי-שוויון הבלתי-נסבלים, את התרחבות ממדי העוני לממדים מפלצתיים ואת הפגיעה הקשה ביותר במעמד הביניים הישראלי.

מיקי לוי: עומדים כאן, בנאומים חוצבי להבות, ומטיפים לנו מוסר כאילו יושב-ראש האופוזיציה בכבודו ובעצמו לא היה שר הרווחה רק לפני שנים מספר; כאילו חבר הכנסת גפני לא היה יושב-ראש ועדת הכספים בכנסת הקודמת; כאילו ש"ס לא הייתה חברה כמעט בכל ממשלה שהייתה פה מאז 1984.

מיקי לוי: אז, חברים, בואו נעמיד דברים על דיוקם: אנחנו מתקנים את מה שאתם קלקלתם.

מיקי לוי: ויש לנו הרבה מה לתקן.

מיקי לוי: וזה לוקח זמן, כי הבעיות שהשארתם פה, אחרי עשרות שנים בשלטון, הן בעיות מבניות – וצר לי שחבר הכנסת כהן עזב את האולם.

מיקי לוי: הייתי רוצה לראות את הרשימה הסודית שלו, והייתי רוצה שהוא ישמע אותי – בעיות של משק ריכוזי, בעיות שמצריכות טיפול שורש.

מיקי לוי: אני מודה לך שחזרת.

יצחק כהן: אני רוצה לשמוע.

יצחק כהן: אולי אתה תחשוף, מאיפה לקחת כסף.

יצחק כהן: אם אתה לא תחשוף, אנחנו נחשוף.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, בשנה וחצי האחרונות, מאז קיבלנו את המפתחות למכונית של המשק הישראלי, היינו עסוקים בהסטת ההגה מהדהירה אל עבר הבולען התקציבי שהשאירה הממשלה הקודמת.

מיקי לוי: כזכור, קיבלנו משק עם תחזית גירעון של יותר מ-5%.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: ב-2012, חבר הכנסת כהן, סיימתם – ואי-אפשר לשחזר את ההיסטוריה; מילים אפשר לשנות, מספרים לא – ב-2012 סיימתם עם גירעון של 3.9%.

מיקי לוי: אני מניח, חבר הכנסת כהן, שאתה קורא עיתונים והיום יכולת לראות את הפרסומים שהגירעון, נכון להיום, אחרי שלושה רבעונים, עומד על 2.5%.

מיקי לוי: זה בגלל הצעדים שאנחנו ערכנו, והאחריות שגילינו, ואנחנו נמצאים בישורת האחרונה.

יצחק כהן: מה הצעדים?

מיקי לוי: בתקציב שאנו מביאים היום לכנסת אחוז הגירעון יהיה 3.4%, לאחר מבצע צבאי ארוך וכואב, שעלותו התקציבית איננה נמוכה, ושהיו לו השלכות כלכליות על המשק כולו, והוא שולם כבר כמעט כולו בתקציב 2014.

מיקי לוי: ולמרות מבצע "צוק איתן", וההוצאות הביטחוניות הכבדות, אנו מביאים היום תקציב מאוזן, תקציב חברתי, שמרחיב באופן ניכר את השירותים החברתיים ומשפר את רמת החיים של השכבות החלשות ושל מעמד הביניים הישראלי.

מיקי לוי: תקציב החינוך יגדל בכ-3.2 מיליארד שקלים, ובמסגרתו נרחיב לכיתות ג' וד' את בתי-הספר של החופש הגדול, שחסכו אלפי שקלים להורים ואפשרו את המשך הלמידה – המשמעותית – אל תוך הקיץ, למרות "צוק איתן".

באסל גטאס: תגיד, איפה אתה חי?

מיקי לוי: תקציב משרד הבריאות יגדל משמעותית – – –

באסל גטאס: איפה אתה חי?

מיקי לוי: תקציב משרד הבריאות – –

באסל גטאס: מתי אתם יוצאים מהממשלה?

באסל גטאס: זאת השאלה היחידה הרלוונטית.

מיקי לוי: – – יגדל משמעותית, בכ-4 מיליארד שקלים, תוספת של יותר מ-50%, מעל הטייס האוטומטי, כדי להרחיב את סל הבריאות וכדי להתחיל ליישם את מסקנות ועדת גרמן לשיפור הטיפול והשירות הניתנים לחולה בישראל.

מיקי לוי: כמו כן, הוספנו 1.2 מיליארד שקלים למשרד לביטחון הפנים.

מיקי לוי: כן, הוא קרוב ללבי, למרות מה שנשמע פה.

מיקי לוי: אלה אותם שוטרים ששומרים על ביטחוננו, אלה אותם שוטרים שחוקרים אישי ציבור, ואותם – – –

אילן גילאון: – – – אנטנה מסתובבת לכל אזרח.

מיקי לוי: חבר הכנסת גילאון, אותם שוטרים – – –

אילן גילאון: היה פעם מערכון, אדוני, של "הגשש החיוור", שהבטיח אנטנה מסתובבת לכל אזרח.

מיקי לוי: שמעתי אותך, והשבתי בנחת.

מיקי לוי: תקשיב מה שיש לי להגיד לך.

מיקי לוי: – – – אלה אותם שוטרים שחקרו אותם אישי ציבור ששלחו ידם במעל.

מיקי לוי: אלה אותם שוטרים שהם מגיני הדמוקרטיה הישראלית באשר היא.

מיקי לוי: כדי להרחיב את מערך השיטור העירוני הוספנו – – –

באסל גטאס: – – –

מיקי לוי: כדי להרחיב את מערך השיטור הוספנו 1.2 מיליארד שקלים, כדי לגייס עוד 1,100 שוטרים, כבאים וסוהרים, כדי להבטיח שהדמוקרטיה הישראלית תעמוד על כנה וכדי להילחם בפשיעה ובהפרת הסדר ברחובות ערינו, ובכך לשפר את הביטחון האישי של אזרחי ישראל.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, המלחמה בעוני נכנסת להילוך גבוה בתקציב 2015.

מיקי לוי: כבר השנה נתחיל ביישום מדורג של מסקנות ועדת אלאלוף למלחמה בעוני ונמשיך את השינוי הגדול שחוללנו השנה לטובת רווחתם של ניצולי השואה.

מיקי לוי: במסגרת תקציב הרווחה, שגדל בכ-2 מיליארד שקלים, נממן גם את החוק לקידום אנשים עם צרכים מיוחדים, נרחיב את התוכנית לביטחון תזונתי לילדים ונתקצב את תוכנית "נושמים לרווחה", שתיתן ליווי למשפחות נזקקות.

באסל גטאס: מתי אתם יוצאים מהממשלה?

מיקי לוי: כל זאת אנו עושים, אדוני היושב-ראש – –

באסל גטאס: מתי מפילים את הממשלה?

מיקי לוי: – – תוך שמירה על ההתחייבויות שנתנו למעמד הביניים – הרי אתה תקרא את זה גם בממשלות הבאות, כי אתה תמשיך לשבת בספסלים האלה, וגם בממשלות עבר, כי אתה ממשיך לשבת בספסלים האלה.

באסל גטאס: אני חדש כמוך, מיקי.

באסל גטאס: אני חדש כמוך.

מיקי לוי: אז חבריך, אדוני.

מיכל בירן: הוא לא מבחין – – –

באסל גטאס: אנחנו בטוח נחזור, אתה אולי לא.

מיקי לוי: חבריך, אדוני.

מיקי לוי: כל זאת אנו עושים תוך שמירה על ההתחייבות שנתנו למעמד הביניים; בתקציב 2015 לא תהיינה העלאות מסים.

מיקי לוי: כן, בתקציב 2015, ההתחייבות שלנו לאזרח הישראלי: לא תהיינה העלאות מסים, כי הגיע הזמן להפסיק לחלוב את חשבונות הבנק של מעמד הביניים ושל האזרח הישראלי באשר הוא.

מיקי לוי: ההחלטה שלא להעלות מסים תביא, כבר בינואר הקרוב, לירידה של יותר מ-10% במחירי החשמל והמים.

מיקי לוי: כבר בינואר הקרוב תבוא ירידה של יותר מ-10% במחירי החשמל והמים, ותשפיע על כל משפחה, עסק ומפעל בישראל, תוך שהיא מסייעת בהגדלת הצמיחה ובהורדת המחירים.

מיקי לוי: לסיום, אדוני היושב-ראש, במשך שנים רבות, מאז המשבר האינפלציוני של אמצע שנות ה-80, עשו ממשלות ישראל שימוש בחוק ההסדרים ככלי לדריסת הצעות חוק שהממשלה לא רצתה בהן, ללא דיון ראוי וללא כבוד לבית-המחוקקים הזה.

מיקי לוי: כל שנה – והוותיקים שבינינו יודעים – היה מגיע חוק הסדרים בכרך עב כרס.

מיקי לוי: חוק ההסדרים צמח במשך השנים כדי כרך עבה, שהכיל אלפי עמודים.

מיקי לוי: בכל שנה ושנה הממשלה הבטיחה, אך למרות הביקורות – ואלה שהיו שותפים פה בממשלות הקודמות – למרות הביקורת שנשמעה נגד הנוהג הפסול, של חוק הסדרים שמגיע בכרך עב כרס, היו מביאות הממשלות הקודמות חוק הסדרים עבה ומלא כרימון ברפורמות ובתיקוני חקיקה שלא כיבדו את הבית הזה.

מיקי לוי: אז אחרי שנים שאחרים הבטיחו ודיברו – אחרי שנים, כן, שאחרים הבטיחו ודיברו – אנחנו היום מקיימים ומביאים חוק הסדרים רזה וקטן, שמכבד את הבית הזה ואת הדיון הדמוקרטי הפתוח שמתקיים בו.

מיקי לוי: לפיכך, אדוני היושב-ראש, אני מציע לכנסת לדחות את כל הצעות האי-אמון בממשלה ולהביע בכך אמון בדרך הכלכלית ובתקציב שמוביל שר האוצר.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לסגן השר מיקי לוי – –

יצחק כהן: איפה הכסף?

אחמד טיבי: – – ואנחנו עוברים עכשיו לדוברים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הוא לא אמר לנו איפה הכסף.

אחמד טיבי: יש לך סיבה לבדוק.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל בירן, מפלגת העבודה.

אחמד טיבי: השאלה, האם העובדה שהשר עמיר פרץ יושב בספסל של חבר כנסת רגיל היא תוצאה של מהלך שהוא קיבל?

אחמד טיבי: והאם העובדה שדווקא בספסל ליד שלי יחימוביץ הוא בחר לשבת?

אברהם מיכאלי: למה אתה מגלה את כל הסודות?

אחמד טיבי: שמע, יש איזה 500 מצלמות פה.

אחמד טיבי: עמיר.

אחמד טיבי: אהלן וסהלן.

אחמד טיבי: Welcome back.

עמיר פרץ: ברוך הבא, אתה אומר.

אחמד טיבי: מקומך הטבעי.

אחמד טיבי: גברתי חברת הכנסת בירן, בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה להתחיל בהעברת תנחומי למשפחתו של החייל – אני מבינה שהשם עוד לא פורסם – שנדקר היום בתל-אביב.

מיכל בירן: אני מאחלת לו החלמה שלמה, ונראה לי שכולנו מאחלים ומייחלים.

מיכל בירן: את מה שקורה בהתנהלות מול התקציב הזה אי-אפשר להבין.

מיכל בירן: אני יושבת ושוברת את הראש איך זה יכול להיות – – –

לימור לבנת: אמרת תנחומים, אז – – –

מיכל בירן: את צודקת לגמרי, אני מודה לך על התיקון.

מיכל בירן: איחולי החלמה של כולנו וצערנו על המקרה שאירע.

מיכל בירן: תודה רבה לך על התיקון.

מיכל בירן: את צודקת לחלוטין.

מיכל בירן: את מה שקורה עם התקציב הזה אי-אפשר להבין.

מיכל בירן: זה כמו שאתה מנסה לפתור חידה, מנסה לפתור, שובר את הראש, ואז בסוף יש הפיסה של הפאזל שנופלת למקומה, וכל הפיסות מסתדרות.

מיכל בירן: אז אני מצאתי את זאת.

מיכל בירן: את מה שקורה עם התקציב אפשר להבין בצורה הגיונית אך ורק אם הממשלה הזאת חושבת שחברי הכנסת מטומטמים.

מיכל בירן: אני אנסה להסביר את הטענה שלי.

מיכל בירן: דבר ראשון, במקום נורמלי, בעולם נורמלי, כשאנשים חושבים: אוקיי, אני מביא תקציב, חוק הסדרים, לקריאה ראשונה.

מיכל בירן: אם הייתי מבקשת עכשיו מחברת הכנסת שלי יחימוביץ רק לדפדף את כל הדפים של ספר התקציב, אני מניחה שהיה מדובר בפרק זמן משמעותי, ודאי וודאי שאי-אפשר להספיק לקרוא ולהתעמק ולהתייעץ עם גורמים ועם מומחים בפרק הזמן הזה.

מיכל בירן: אבל איך זה יכול להסתדר?

מיכל בירן: ישאלו: מי זה חברי הכנסת האלה, הם ממילא לא יפתחו את ספר התקציב, הם ממילא לא יטרחו לעשות שום דבר.

מיכל בירן: רק אז אפשר להבין את זה.

מיכל בירן: עוד דוגמה לזה שממשלת ישראל חושבת שחברי הכנסת הם מטומטמים: אני יכולה לדבר בעיקר על הצעת המחליטים, כי אותה קראתי לעומק, כי היה לי זמן.

מיכל בירן: בהצעת המחליטים יש כמה סעיפים שנראים ממש בשבילנו.

מיכל בירן: למשל, הפחתה בתקציב משרד הבינוי והשיכון – ומאז כבר השתנה שמו – של 16 מיליון שקלים; הפחתה במשרד לשירותי דת – 25 מיליון שקלים; הפחתה במענקים הייחודיים לרשויות ביהודה ושומרון – 3.6 מיליון שקלים.

מיכל בירן: כשמדפדפים רק קצת אחר כך, רואים בשנייה הפחתה של 100 מיליון שקלים בהשתתפות המדינה בחינוך – עוד 100 מיליון שקלים שהיא מגלגלת על הרשויות המקומיות.

מיכל בירן: אז תגידו לי מה?

מיכל בירן: איך אפשר להסביר את זה חוץ מלחשוב שאנחנו מטומטמים?

מיכל בירן: שאם יש בהצעת המחליטים עמוד שלם שכתוב בו "הפחתה במענקים לרשויות ביהודה ושומרון", אנחנו לא שמים לב שזה 3.6 מיליון שקלים, שזה ממש מעט כסף שמעבירים אותו בהעברה תקציבית כמעט בלי למצמץ?

מיכל בירן: אנחנו לא מבינים את המציאות?

מיכל בירן: עוד דוגמה: יושבים ומסבירים לנו שיש גירעון, אבל הגירעון הוא רק 3.4%.

מיכל בירן: אבל יש קופסה.

מיכל בירן: הקופסה היא לא חלק מהתקציב.

מיכל בירן: באיזה עולם זה הגיוני?

מיכל בירן: זה הגיוני אך ורק אם חושבים שאנחנו חבורה של מטומטמים.

אחמד טיבי: נא לסיים.

מיכל בירן: אוקיי.

מיכל בירן: אז יש לי משהו לחדש לכם: אפשר לעבוד על חלק מהאנשים חלק מהזמן, אבל אי-אפשר לעבוד על כל האנשים כל הזמן.

מיכל בירן: חברי הכנסת של מדינת ישראל הם ממש לא מטומטמים, הם ההפך, והם יעשו את התפקיד שלהם, שהם נבחרו בשביל לעשות אותו על-ידי הציבור ששלח אותם לכאן, כדי לפקח על הממשלה הזאת.

מיכל בירן: אם היא רוצה או לא רוצה, אנחנו נבצע את התפקיד שלנו.

מיכל בירן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, רפואה שלמה מפה לחייל שנפגע היום בתל-אביב, וגם לשלושת הנפגעים לא מזמן בפיגוע בגוש-עציון.

עליזה לביא: שלושה נפגעים.

עליזה לביא: אני רוצה מכאן גם לחזק את ידיו של תושב טייבה שסייע לישראלי שנקלע לשם וחילץ אותו ונתן לו סיוע ומענה בשניות שהוא נזקק לכך, ובכך הציל את חייו.

עליזה לביא: תקציב 2015, שאני שומעת שמתקלסים ובאים ואומרים שהוא לא חברתי.

עליזה לביא: רק עכשיו אני שומעת את חברתי מיכל בירן, חברת הכנסת, שאומרת:

עליזה לביא: אנחנו לא מספיקים לקרוא – אז איך אפשר לצאת בהצהרות שהוא לא חברתי, וכן חברתי, ולא חברתי וכן חברתי?

עליזה לביא: תקציב 2015, אדוני היושב-ראש, הוא תקציב חברתי, תקציב שמטפל בבעיות האמיתיות שנשארו פה, ככה, יותר מדי זמן – –

מיכל בירן: עליזה, קיבלת אותו לפנינו?

עליזה לביא: – – גם של מעמד הביניים וגם של השכבות המוחלשות.

עליזה לביא: התקציב הזה, מספרית, מעלה את ההשקעה בבריאות ב-4 מיליארד שקלים – –

מיכל בירן: את קיבלת אותו לפנינו?

מיכל בירן: קראת אותו?

עליזה לביא: – – ויתחיל את יישום המסקנות של ועדת גרמן לחיזוק מערכת הבריאות הציבורית בישראל, שכוללות, בין היתר, את הרחבת סל התרופות – וראית מה קרה לסל התרופות כש-50% מהיושבים בו היו נשים, בפעם הראשונה, את הנראות של התרופות – – –

מיכל בירן: עליזה, את הספקת לקרוא את התקציב?

עליזה לביא: – – – הנחה על תרופות מרשם לאוכלוסיות עניות.

עליזה לביא: למשל, תקציב החינוך, שקרוב ללבך – תקציב שההשקעה בו גדלה ב-3.2 מיליארד שקלים, תקציב שלראשונה יאפשר את המשך הרפורמה בבגרויות ובלמידה המשמעותית ואת הרחבת בתי-הספר.

עליזה לביא: תקציבים שהולכים משרד-משרד – המשרד לביטחון פנים, שיש לו יותר תקציב.

עליזה לביא: יותר מזה, תקציב 2015 לא מעלה מסים.

עליזה לביא: הוא לא מעלה מסים.

עליזה לביא: שר האוצר הבטיח שהוא לא יעלה מסים, ובתקציב אין עזים, ולא עולים המסים.

עליזה לביא: המסים, כמו שכולנו יודעים, מכבידים על האזרחים, על התושבים, עוצרים את הצמיחה במשק, מצמצמים את ההכנסה הפנויה, את יכולת הצריכה.

עליזה לביא: אנחנו בתקציב 2015 לא מעלים מסים.

עליזה לביא: את זה אנחנו כן יכולים לקרוא, ואת זה אנחנו כן יכולים להבין, גם בלי להיכנס לשורות הקטנות.

עליזה לביא: אבל אני רוצה לספר לכם שבתקציב 2015, בפעם הראשונה, יש הבחנה מגדרית בתקציב המדינה.

עליזה לביא: לשמחתי, שר האוצר יאיר לפיד קיבל את בקשתי ויישם בתקציב 2015 תכנון תקציב למדינה גם בהיבט המגדרי, ובכך מדינת ישראל מצטרפת למדינות מערביות שהתקציב בהן מוגש תוך הניתוח המגדרי.

עליזה לביא: ניתוח מגדרי הוא כלי הכרחי בהתוויה של המדיניות בחלוקת המשאבים באופן שווה, כך שנוכל להוביל באמת לאותו שינוי חברתי שכולנו מייחלים לו, מימין ומשמאל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עליזה לביא: אנחנו בתחילת הדרך, ואני קוראת מכאן לשרות וגם למנכ"ליות של המשרדים לסייע בידינו להטמיע את ההבנה של פריסה של תקציב מגדרי, ואני מקווה שכל משרדי הממשלה יציגו את תקציב המדינה בהיבטים המגדריים.

עליזה לביא: אני גאה בפעם הראשונה להציג בפניכם – תקבלו את החומרים של הפילוח המגדרי של תקציב 2015, בפעם הראשונה במדינת ישראל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת וורצמן?

אחמד טיבי: וורצמן.

אחמד טיבי: בגלל הטעות בקריאת שמך תקבל שלוש דקות שלמות.

מסעוד גנאים: לפני זה לא היו שלמות?

אחמד טיבי: קודם היה עד שלוש דקות.

אברהם וורצמן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, מזכירת הכנסת, שלום לכולכם.

אברהם וורצמן: הצעות האי-אמון של חברי מסיעות האופוזיציה עוסקות במגמות המסוכנות המסתמנות בתקציב המדינה, אטימות חברתית, היעדר חמלה וחוסר בירור היעדים הממלכתיים.

אברהם וורצמן: חברי חברי הכנסת מהאופוזיציה, לצערי, בימים האלה אתם פשוט לא בפוקוס.

אברהם וורצמן: בואו נדבר על המגמות המסוכנות, בואו נדבר על היעדר החמלה שאנחנו רואים יום-יום.

אברהם וורצמן: ברגע זה שמענו על פיגוע דקירה בגוש-עציון, שנדקרו בו שלושה ישראלים, ולא שומעים מכם כלום.

אברהם וורצמן: שמענו היום שפוצעים ודוקרים קשה חייל צה"ל בתחנת רכבת בלב תל-אביב, ולא שומעים את חברי באופוזיציה מגנים ומשמיעים את קולם.

אברהם וורצמן: מובן שאנחנו מאחלים רפואה שלמה לכל הפגועים והפצועים.

אברהם וורצמן: נראה שכל הסיעות שהגישו את האי-אמון שכחו להתמקד במתרחש סביבנו בימים האחרונים במצב הביטחוני.

אברהם וורצמן: הפיגועים היום ובימים האחרונים מוכיחים שוב ושוב עד כמה המצב הביטחוני בארץ הוא עדין ומסוכן, וזהו הנושא שכנסת ישראל צריכה להתמקד בו.

אברהם וורצמן: הרשות הפלסטינית היא האחראית הבלעדית לפיגועי הדריסה בשבועות האחרונים ובימים האחרונים.

אברהם וורצמן: המלחמה בארץ הזאת היא מלחמה של מחבלים נגד כל יהודי, ולא משנה איזה יהודי הוא.

אברהם וורצמן: בואו נדבר על אטימות חברתית; אם המבקש להסתובב בתחנה המרכזית בתל-אביב לא יכול לעשות זאת בבטחה, אם המבקש לנסוע ברכבת הקלה בירושלים או להתפלל בהר-הבית לא יכול לעשות זאת, גם המבקש לשבת בבר בתל-אביב לא יוכל לעשות זאת.

אברהם וורצמן: אם המבקש להגיע לביתו בביטחון בכבישי יהודה ושומרון ובנימין לא יוכל לעשות זאת, גם המבקש להגיע לביתו בבאר-שבע, חדרה ובת-ים לא יוכל לעשות זאת.

אברהם וורצמן: אסור לנו להתבלבל; המלחמה נגדנו איננה מגיעה בגללנו.

אברהם וורצמן: איננו אשמים באלימות האסלאם הקיצוני.

אברהם וורצמן: איננו אחראים לכך שמחבלים ערבים עוסקים כל העת בטרור, לצערנו.

אברהם וורצמן: אם ימשיך הגיס החמישי בתוכנו לחפש בנו את האשמה בכל עת, אנו עלולים להפסיד גם במלחמה הזאת.

אברהם וורצמן: זו איננה מלחמה פרטית של מתנחלים בירושלים, בחברון, בתל-אביב או בנתניה.

אברהם וורצמן: זהו קרב על הבית של כל אחד ואחת מאתנו, על זכות הקיום של הילדים שלנו, על מהות הציונות, על מהות היהדות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם וורצמן: אני מסיים.

אברהם וורצמן: אם תגובתנו תהיה רק לסגת עוד ועוד, למגן עצמנו לדעת, לחפש כיפות ברזל, נחושת ושלום, אנחנו עלולים להידחק לפינה קשה יותר ויותר.

קריאה: – – –

אברהם וורצמן: אני חושב שהפתרון זה לא הבטונדות.

אחמד טיבי: הפתרון זה שאתה תסיים, כי הגעת לדקה הרביעית.

אברהם וורצמן: אני אסיים עוד 30 שניות.

אברהם וורצמן: תודה.

אברהם וורצמן: העולם יהיה אתנו כאשר נאמין בזכותנו על הארץ הזאת, כאשר נדע לשאת בגאון את הדגל ואת האמירה הציונית והיהודית.

אברהם וורצמן: אם נמשיך להגיב בחולשה ובפחד, אם נפגין חוסר קשר לאדמתנו, העולם ימשיך בשנאתו ובהתנתקותו.

אברהם וורצמן: דין נצרים כדין תל-אביב, אמר שרון לפני יותר מ-20 שנה.

אברהם וורצמן: ניבא ולא ידע מה ניבא.

אברהם וורצמן: כאשר ויתרנו על נצרים, אנחנו עלולים לוותר על תל-אביב.

אברהם וורצמן: יש לנו עדיין אפשרות לתקן.

אברהם וורצמן: יש לנו אפשרות, היא מתחילה קודם כול בתודעה של כל אחד ואחד מאתנו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת וורצמן, דין וורצמן כדין מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: נא לסיים.

אברהם וורצמן: גמרנו.

אברהם וורצמן: גמרנו.

אברהם וורצמן: עלינו להמשיך ולבנות בכל רחבי ארץ-ישראל, ובמיוחד בירושלים.

אברהם וורצמן: לא כנקמה, לא כתגובה על טרור, אלא כי זו מולדתנו, זה ביתנו.

אברהם וורצמן: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל מאז, לתמיד ולעולם.

אברהם וורצמן: תודה לך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: תפאדל (אומר דברים בשפה הערבית).

אחמד טיבי: את נסים אי-אפשר להגביל מראש בשום דבר.

אחמד טיבי: גם לא בדיעבד, אגב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רק תשים לב שתמיד כשאני עולה לדבר אתה במקרה יושב-ראש.

נסים זאב: איך אתה תופר את זה אני לא יודע, אבל זה תמיד מסתדר לך ככה.

אחמד טיבי: יכול להיות שזו פסגת חלומותי.

נסים זאב: יכול להיות.

נסים זאב: אני לא מבין, מה רוצים מהרכבת הקלה?

נסים זאב: מה מפריע לתושבי מזרח-ירושלים כל פעם שרואים את הרכבת, שהם זורקים בקבוקי תבערה או מיידים אבנים, לא יכולים לראות משהו שטוב להם.

נסים זאב: הרי בזמני אני עמדתי פה, ומי שזוכר את הנאומים שלי, התרעתי השכם והערב, אמרתי שהרכבת הקלה, בזמן כל תחילת אינתיפאדה, כל אירוע ביטחוני שיקרה, בסופו של דבר הרכבת הקלה תהיה המטרה הראשונה.

נסים זאב: אז למה לתת להם בכוח שירות?

נסים זאב: הם לא רוצים את זה, הם מעדיפים לנסוע על חמורים, על סוסים.

נסים זאב: הם רגילים לזה; עשרות שנים, מאות שנים.

נסים זאב: למה בכוח נותנים להם שירות שהם לא חפצים בו?

נסים זאב: לכן, אני מבין את הזעם שלהם, אני מבין מה כואב להם, נותנים להם בכוח שירות שהם לא רוצים אותו.

נסים זאב: אבל, אדוני היושב-ראש, צריך קודם כול להפסיק את גל ההסתה.

נסים זאב: התחנות הערביות, הפעילים מהתנועה האסלאמית, כולם מרימים דגלים פלסטיניים; איפה כבר לא?

נסים זאב: באיזה עיר כבר לא מניפים דגלים?

נסים זאב: עזות המצח, הצפצוף על מדינת ישראל, יורקים עלינו – אבל מה לעשות, זה חלק מהדמוקרטיה, והאטימות והטיפשות שלנו.

נסים זאב: אני שמעתי ששר החוץ, הייתה לו איזו הצעה מאוד מדהימה.

נסים זאב: הוא אמר שאולי הגיע הזמן להעביר את המשולש לפלסטינים.

נסים זאב: עוד מעט נעביר גם את עכו ואת רמלה.

נסים זאב: כל פעם שנמצא שם תעוזה כלשהי של ערבים, שמנסים להשתלט על האזור, ניתן להם את זה.

נסים זאב: באמת, תפאדלו, תנו לנו רק את מרכז תל-אביב, ואולי קצת ירושלים, השכונות החרדיות.

נסים זאב: אנחנו לא צריכים שום דבר.

נסים זאב: מה זה, איזה מין אמירה זאת?

נסים זאב: שר החוץ לא אחראי לאמירות שהוא אומר בכלל, הוא לא יודע על מה הוא מדבר בכלל.

נסים זאב: יש כאן רצף של אירועים, כולל סדרה ארוכה של הפגנות אלימות, יידוי אבנים, בקבוקי תבערה.

נסים זאב: לא, אין צורך, אדוני היושב-ראש, להיות קשורים בארגונים.

נסים זאב: הם כבר מאורגנים מספיק.

נסים זאב: המחבלים שפועלים על דעת עצמם הם זאבים בודדים, הם לא צריכים להיות בארגון.

נסים זאב: המחבל אברהים אל-עכארי התנפל על שוטרים בג'יפ, ואני אומר לך, מה שהיה בשבוע שעבר, ביום רביעי, ומאות צפו, ראו ממש סרט חי איך המטורף הזה – ויש הרבה מטורפים כאלה, וצריכים להביא את זה בחשבון בהמשך.

נסים זאב: הם, כשנכנסת בהם הרוח הרעה, ורוח ההסתה, הם רוצים להרוג, להשמיד, כמה שיותר, מה לעשות.

אחמד טיבי: נא לסיים.

נסים זאב: אז לכן, אדוני היושב-ראש, בוא נפסיק קודם כול את ההסתה מבית-ספרנו, מהמקום הזה.

אחמד טיבי: בוא נפסיק את הנאום שלך.

נסים זאב: כאשר טלב אבו עראר אומר:

נסים זאב: אנו קוראים לעולם הערבי ולעולם המוסלמי לפעול לאלתר כדי להגן על מסגד אל-אקצא המבורך ממעשה התוקפנות של הכובש הישראלי בניסיונותיו לשמור את הסטטוס-קוו, והוא קורא לעולם הערבי, ואחרי כמה שעות יש ניסיון של רצח של יהודה גליק, אתה רואה את ההמשכיות.

נסים זאב: למי הוא פונה בערבית?

נסים זאב: הוא פונה ל"אל-ג'זירה" – תראו אותי, תסתכלו עלי, תראו, אני נלחם; את המלחמה של מי?

נסים זאב: של "דאעש", של "חמאס", שלכם, אתם, העולם הערבי האסלאמי.

נסים זאב: ואנחנו מאפשרים – – –

אחמד טיבי: עם ההברקה הזאת, של "דאעש", אתה מסיים את הנאום.

אחמד טיבי: חמש דקות.

נסים זאב: אז לכן, אדוני היושב-ראש – אני רואה שזה מצא חן בעיניך.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: אגב, לידיעתך – ובזה אתה תסיים – "אל-ג'זירה" לא מראיינת את טלב אבו עראר, אתה סתם משמיץ אותו.

נסים זאב: מה אתה אומר?

אחמד טיבי: כן, אז זהו.

נסים זאב: אני רואה שרק אותך מראיינים שם.

מסעוד גנאים: אם אתה – – –

אחמד טיבי: גם אותי לא.

נסים זאב: אדוני, אתה הכוכב הגדול.

אחמד טיבי: אתה עוקב אחרי "אל-ג'זירה"?

נסים זאב: אז אתה לא יודע, אתה כנראה לא רואה את זה.

אחמד טיבי: אתה עוקב?

נסים זאב: אני לא עוקב, אבל מראים לי את זה.

נסים זאב: כל פעם שיש אחמד טיבי ב"אל-ג'זירה", שולחים לי: הנה, תסתכל, תראה, הנה, זה הנציג שלכם בכנסת.

נסים זאב: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: נציג, אבל לא שלכם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלכס מילר.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הצביעות חוגגת כאן.

אלכס מילר: היום בוועדת הכנסת, כאשר אני שמעתי חברי כנסת מדברים על כך שלא קיבלו בזמן את התקציב, שלא היה להם מספיק זמן לקרוא – אני כבר שומע חברי כנסת מהאופוזיציה שההסתייגויות שלהם לחוק התקציב מוכנות להגשה.

אלכס מילר: אז אם אנחנו מדברים באמת על מצב של התייחסות בצורה רצינית לחוק התקציב ולחוק ההסדרים, אז נעשה את זה בצורה מסודרת, בוועדות של הכנסת, וכל מי שיש לו הסתייגויות לחוק, כמובן יעלה אותן, ואנחנו גם נצביע במליאת בכנסת על כל אותן ההסתייגויות; אבל לא להפוך את הדבר שבעצם דורש אחריות מלאה שלנו, של חברי הכנסת, כלפי מדינת ישראל, עם התקציב שאנחנו צריכים לאשר, לקרקס שלם שחוגג כאן במליאת הכנסת.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה להתייחס לקמפיין האגרסיבי שמתנהל, קמפיין מתוקשר כנגד השר לביטחון הפנים, עם דרישה לפטר אותו.

אלכס מילר: הזוי לגמרי, מה שמתרחש כאן, כאשר מנסים בכל הכוח לפגוע במשטרת ישראל, בשר לביטחון הפנים.

אלכס מילר: אנחנו רואים שהם בסך הכול מנסים בכל דרך לספק ביטחון למדינת ישראל, ביטחון פנים לכל אזרחינו, כאשר כל אלה שמנהלים קמפיין נגד המשטרה מנסים בכל דרך להחליש את משטרת ישראל ואת ביטחון הפנים שלנו.

אלכס מילר: ומובן לי, מובנים לי כל אלה שמנסים לבוא ולעשות את הקמפיין על גבם של השוטרים, להחליש אותם.

אלכס מילר: אנחנו רואים את התופעות של הפגנות אלימות, אנחנו יודעים גם מי מוביל אותן, ואנחנו רואים את ההסתה שמתנהלת גם כאן, מעל בימת הכנסת, וגם כל אותם המנהיגים הקיצונים של המגזר הערבי, שבכל דרך מנסים לפגוע בביטחונה של מדינת ישראל.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני מציע לכל אלה שמנסים בכל דרך להסית אזרחים נגד אזרחים להיזהר, כי בסופו של דבר, אנחנו גם יודעים לבוא ולעשות חקיקה שתעשה סדר בקרב כל אותם המתפרעים שעושים הכול כדי לפגוע בשוטרים, כדי לפגוע בחיילים, וכך או אחרת, אדוני היושב-ראש, אני מציע לכל מי שבאמת מנסה לתפוס טרמפ על כל גלי ההסתה הזאת, גם במזרח-ירושלים וגם ברחבי הארץ, להירגע, כדי שאנחנו לא נראה את כל אותן הודעות שאנחנו רואים כל שעתיים על פיגועים שקורים ברחבי הארץ.

אלכס מילר: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת מילר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבין שגם אם בעבר הממשלה, כאשר היא רצתה להעביר דבר נוסף שחשוב להצעת תקציב, וכדומה, היא לא עמדה תמיד בכללים, כללים שנוהגים פה.

מאיר פרוש: אבל יושב פה סגן שר האוצר, שהוא בעצם המוציא ומביא מטעם משרד האוצר אל המליאה, ודאי שהוא מגן ויגן בשצף קצף על החשיבות בהבאת התקציב, אדוני סגן שר האוצר.

מאיר פרוש: אני שואל את עצמי איך מדינה, איך משרד האוצר, איך שר האוצר, איך סגן שר האוצר, איך מישהו מהקואליציה יבוא פה ויגן על הצעת תקציב של יותר מ-300 מיליארד שקל; לבקש כאן מהחברים שיצביעו היום בעד, לנסות לשכנע שצריכים להצביע בעד, לבקש בכלל מחברי הכנסת.

מאיר פרוש: הרי עצם העובדה שמביאים לכאן את ספרי התקציב מבלי שמאפשרים לחברים לעיין בספרים – אם החברים ייענו לבקשה של הממשלה ויצביעו היום, פשוט אנחנו עוזרים לעשות צחוק מהמדינה, לעשות צחוק מהתקציב, לעשות צחוק מעצמנו, שאנחנו בכלל מעזים לבוא ולומר דעה על תקציב שאנחנו לא מכירים.

מאיר פרוש: אני אומנם לא הרבה שנים בכנסת.

מאיר פרוש: לפני זה הייתי חבר עירייה; אני מכיר את פקודת העיריות.

מאיר פרוש: בפקודת העיריות נאמר – יעיד על כך גם חבר הכנסת מצנע שהיה ראש עיר בחיפה – אי-אפשר להצביע על תקציב עירייה לפני שספר התקציב מונח עשרה ימים על שולחן העירייה או על שולחן המועצה.

מאיר פרוש: איך באים לבקש מאתנו?

מאיר פרוש: גם תקנון הכנסת מבקש – לא עשרה ימים, לפחות 48 שעות.

מאיר פרוש: אז נתלים בסעיף בתקנון הכנסת שמאפשר לך לפנות לוועדת הכנסת, שהיא תבקש מהממשלה, תבקש להאיץ.

מאיר פרוש: מה כל כך חשוב?

מאיר פרוש: מה זה משנה?

מאיר פרוש: ומה יקרה אם נצביע ביום רביעי על זה?

מאיר פרוש: הרי הרוב של הקואליציה, שהולך בעיניים סגורות אחרי מה שהממשלה אומרת, אחרי אלה שמתעמרים בעם ופוגעים בעם, הם יגידו לכם להצביע בעד – תצביעו בעד, אבל איך אפשר לעשות צחוק מכל המוסד הזה של תקציב?

מאיר פרוש: מביאים לחברי הכנסת את התקציב?

מאיר פרוש: אני מציע, אדוני היושב-ראש: תפסיק את הדיון, תבקש מהממשלה שתקיים דיון על העניין הזה.

מאיר פרוש: למה שהיא תעשה צחוק מהתקציב?

מאיר פרוש: למה שהיא תעשה צחוק מהכנסת?

מאיר פרוש: לבקש מאתנו, חברים, שנצביע על תקציב שרק עכשיו קיבלנו?

מאיר פרוש: איפה נשמע דבר כזה?

מאיר פרוש: צריך להתבייש לבקש מאתנו להשתתף בהצבעה כזאת.

מאיר פרוש: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: נשקול את ההצעה שלך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עמרם מצנע.

עמרם מצנע: מכובדי היושב בראש הישיבה, חברי חברי הכנסת, על התקציב יהיו לנו כנראה כמה שעות טובות לדבר.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לכם, קודם כול אני רוצה לומר, שכולנו משתתפים בצערן של משפחות הקורבנות, מאחלים החלמה מהירה לפצועים.

עמרם מצנע: פיגוע רודף פיגוע, ואתה לא מספיק להתעניין בפיגוע אחד, ומגיעה ידיעה מגוש-עציון ומתל-אביב וממקומות רבים אחרים בארץ.

עמרם מצנע: המדינה שלנו בוערת, והסכנה אורבת בכל פינה, ומסתובבים בינינו פירומנים.

עמרם מצנע: חברי חברי הכנסת, האם טחו עינינו מלראות?

עמרם מצנע: האם טחו עינינו מלהבין שאנחנו, הפוליטיקאים, המנהיגים, ראש הממשלה, שרים בממשלה, חברי כנסת, במו-ידיהם שופכים יום-יום דלק נוסף על התבערה?

עמרם מצנע: מי שאוחז בסכין או באקדח או במטען החבלה הוא טרוריסט, ואתו צריך להתנהג כמו עם טרוריסטים.

עמרם מצנע: אבל מי שמעורר מהומה, ויוצר מציאות כפי שאנחנו נחשפים אליה, ורוממות הביטחון בפיו, פוגע בביטחון מדינת ישראל; ורוממותה של ירושלים בפיו, והוא פוגע בסיכוי שלנו לנהל את ירושלים ולקיים את ריבונותנו על ירושלים.

עמרם מצנע: אני ציפיתי שראש הממשלה, אחרי האירוע החמור בכפר-כנא, בהודעתו לציבור, קודם כול ובראש ובראשונה יביע תנחומים למשפחה שבה נהרג אזרח מדינת ישראל על-ידי שוטרים.

עמרם מצנע: והדבר השני שהוא יאמר, הוא יאמר – – –

דוד רותם: – – –

עמרם מצנע: ואני פונה לשרת המשפטים ולמח"ש, שיעשו בדיקה רצינית ועמוקה.

עמרם מצנע: תראו מה קורה לנו: מייד, עוד לא נגמר האירוע, ואנחנו כבר מתפצלים – ימין ושמאל.

עמרם מצנע: הימין נותנים מייד גיבוי אוטומטי לכל דבר שקורה, והשמאל כמובן מגנים בפה מלא.

עמרם מצנע: למה אנחנו לא עוצרים לרגע, בודקים ובוחנים ונותנים לחקירה, לבדיקה, להיעשות כפי שצריך?

עמרם מצנע: באיזה מקום שוטרים יורים באזרחי המדינה באופן כל כך מיידי, פשוט, חופשי, כמו אצלנו?

אופיר אקוניס: בארצות-הברית.

עמרם מצנע: שטויות.

אופיר אקוניס: בארצות-הברית.

עמרם מצנע: שטויות.

אופיר אקוניס: תבדוק.

עמרם מצנע: שטויות.

עמרם מצנע: אני מציע גם לא ללמוד מארצות-הברית כל דבר.

עמרם מצנע: אני לא יודע ולא רוצה להביע את דעתי על האירוע ועל המקרה.

עמרם מצנע: מזל שהוא צולם.

עמרם מצנע: אם הוא לא היה מצולם, לא היה ויכוח: כולם היו אומרים אמן אחרי עדותם של השוטרים, ובזה זה היה נגמר.

עמרם מצנע: יש צילום.

עמרם מצנע: אני לא רוצה לפענח אותו.

עמרם מצנע: אבל לבוא ומייד לקרוא לאדם כזה, אזרח מדינת ישראל, מחבל?

עמרם מצנע: כמה פעמים תקפו שוטרים עם סכינים במדינת ישראל?

עמרם מצנע: ואני לא מצדיק את זה בשום פנים ואופן.

עמרם מצנע: האם אנחנו יכולים לגזור עליו דין מוות?

עמרם מצנע: עכשיו, רבותי, אני אומר לכם עוד הפעם.

עמרם מצנע: אני אומר לכם – – –

טלב אבו עראר: – – –

עמרם מצנע: אני לא צריך עזרה.

עמרם מצנע: אני לא צריך עזרה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מצנע, אתה עושה עוול, כי הירי היה על המרפק.

מיקי לוי: חוסר מזל – – –

עמרם מצנע: תעשה לי טובה.

עמרם מצנע: תעשה לי טובה.

עמרם מצנע: אני לא בא מאוהלים סגורים.

עמרם מצנע: אני מכיר את המערכות האלה, אני מכיר את התהליכים האלה.

עמרם מצנע: ומי שלא יחקור ברצינות ולעומק ויוציא מסקנות, עושה עוול למוסר, לערכים ולביטחון של כולנו.

עמרם מצנע: אני אומר לכם, אנחנו נמצאים בסכנת נפשות.

עמרם מצנע: בואו נפסיק את ההידרדרות הזו, בואו ניקח אחריות – מראש הממשלה, מהשרים, מחברי הכנסת.

עמרם מצנע: לא כל דבר שהוא אולי חכם הוא גם צודק.

עמרם מצנע: לא כל זכות צריך לממש בכוח כל יום וכל שעה.

עמרם מצנע: מי אנחנו?

עמרם מצנע: אנחנו מתנהגים כאילו אנחנו המדינה הכי חלשה במזרח התיכון.

עמרם מצנע: אנחנו הכי חזקים, יש לנו כל הכוח, יש לנו כל הזכויות, יש לנו הריבונות, ויש לנו הצורך לנהוג בשכל, ברגישות ובהתחשב באינטרסים שלנו כולנו.

עמרם מצנע: בכוח לא נתמודד עם הבעיה שבפניה אנחנו ניצבים.

עמרם מצנע: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת עמרם מצנע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: דז'ה-וו – אני זוכר את הדברים שאמר מר מצנע בשנת 2000, כאשר הוא אמר בישיבה עם ראש הממשלה אז, ברק: אי-אפשר להתייחס אל כל צומת – בזמן ההפגנות – כאל גבעה שיש לכבוש, ויהי מה, ולא חשוב מה יהיה המחיר.

אחמד טיבי: הוא חוזר בדיוק על אותן מילים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': מכובדי היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדתי השרה, חברים, למען האמת אני רוצה להמשיך באותה רוח של הדברים שחברי מצנע סיים בהם.

עיסאווי פריג': חברים, אתמול נסעתי יחד עם חברת הכנסת תמר זנדברג לנחם את משפחת – –

אחמד טיבי: נא להקשיב לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': – – משפחת הנרצח חיר א-דין חמדאן.

עיסאווי פריג': הלכנו לנחם, אבל מהר מאוד גילינו שעלינו גם להרגיע את הרוחות; להסתכל בפנים של האנשים שם, לראות את הכעס והתסכול – הכעס על כך שאיבדו את יקירם, והתסכול שאתה רואה אצל האנשים מכך שחייהם של אזרחי מדינת ישראל הערבים אינם שווים יותר.

עיסאווי פריג': זה המצב.

עיסאווי פריג': זה מה שראינו אתמול בכפר-כנא.

עיסאווי פריג': אנחנו יודעים שראש הממשלה סרבן שלום בחוץ, והוא לא משאיר אף הזדמנות לציין שהוא סרבן שלום.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו הגיע גם התור של שלום הבית, מבפנים.

עיסאווי פריג': מעשה הרצח שהיה בכפר-כנא, שכולנו ראינו במצלמות, וזה לא משתמע לשתי פנים, כך אני חושב – שמענו את הטוקבקיסטים החדשים, שרי ראש הממשלה הטוקבקיסטים שרצים האחד אחרי השני להעלות סטטוס ולהתחרות ביניהם מי נותן יותר גיבוי למעשה; החל מהשר לביטחון פנים שנתן היתר למעשה יומיים קודם לכן, והשר בנט, וראש השבט, השר אביגדור ליברמן, ובסוף בא תורו של ראש הטוקבקיסטים, ראש המקהלה, כבוד ראש הממשלה נתניהו, שאפילו מילת גינוי, מילת השתתפות בצער, קשה לו להוציא.

עיסאווי פריג': מה הוציא?

עיסאווי פריג': שלילת אזרחות?

עיסאווי פריג': הריסת בתים?

עיסאווי פריג': "לא מוצא חן בעיניכם – תלכו לפלסטין"?

עיסאווי פריג': לא, אדוני ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אני כאן יחד אתך, אני מסתכל על הכיסא שלך ואני אעשה את הכול שלא תהיה ראש ממשלה עוד.

עיסאווי פריג': ברשותך, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: דקה רביעית.

עיסאווי פריג': דקה רביעית – אני רוצה לציין היום סיפור ששמעתי בדרך לכאן.

עיסאווי פריג': רזי ברקאי ב"גלי צה"ל".

עיסאווי פריג': התראיין השר אורי אריאל, נשאל על-ידי רזי ברקאי: איך אתה רואה את השר בנט והמחויבות שלו לאידיאולוגיית הימין?

עיסאווי פריג': אז מה ענה השר אריאל?

עיסאווי פריג': הוא כל הזמן מספר לנו על הילדות שלו, איך בכל החדר שלו תלויות תמונות אסירי המחתרת.

עיסאווי פריג': שמעתם במה השר אריאל מתגאה?

עיסאווי פריג': תמונות אסירי המחתרת בחדר של השר בנט, תמונות של טרוריסטים שרצחו ראשי ערים ותכננו לפוצץ את מסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': מה שאני בא להגיד – – –

אחמד טיבי: השר בנט אף פעם לא יגיד שהם מחבלים.

עיסאווי פריג': אני אומר.

עיסאווי פריג': אתם תומכים בטרוריסטים ומתגאים בהם.

עיסאווי פריג': בושה לכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהים צרצור.

אחמד טיבי: הלא אבו סייד, הלא.

אחמד טיבי: תפאדל א-שיח'.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הכול מתגמד אל מול ההוצאה להורג של בחור צעיר מאוד, של ילד כמעט, בן 21, מכפר-כנא, על-ידי מרצחים מתועבים של משטרת ישראל.

אברהים צרצור: אני לא מגזים כשאני מתאר את המרצחים האלה כמרצחים מתועבים.

אברהים צרצור: כולנו צפינו בסרט האימה שפורסם: ילד שאכן הגיע לרכב, ניסה לתקוף, נסוג אחורה; במקום שהמרצחים האלה ייסעו, ימשיכו לנסוע ברכב שלהם, היו מונעים את כל האירוע הזה מההתחלה ועד הסוף – מכיוון שהם מרצחים בדם, הם עצרו, ירדו מהרכב בכוונה תחילה, למען יהרגו, ירצחו את הבחור הזה.

אברהים צרצור: הוא היה במרחק מספר מטרים לא מבוטלים מהם, ובהנחה שהיה לו סכין, היו יכולים לנטרל אותו בצורה שונה לגמרי.

אברהים צרצור: בושה וחרפה, סגן שר האוצר, שאתה בא ומצדיק את התועבה הזאת שכולנו ראינו.

אברהים צרצור: המטרה הייתה המרפק, אבל חוסר המזל של הבחור, הכדור נגע, פגע, בלב שלו, בלב שלו.

אברהים צרצור: אני נגד.

אברהים צרצור: הייתה אפשרות למנוע את הטרגדיה הזאת של כולנו, לו היו המרצחים האלה מתנהגים בשכל, ב-common sense, בהיגיון.

אברהים צרצור: אבל היות שהם חונכו על ברכי ערכים כאלה, לראות בערבים אויבים שצריכים "להוריד", אלה המשפטים ואלה המושגים שהם משתמשים בהם – חברי חברי הכנסת, היינו בסרט הזה.

אברהים צרצור: ביום האדמה הראשון, 1976, נרצחו, נרצחו, בחורים ובחורות ערבים, והכול נסגר.

אברהים צרצור: היינו בסרט הזה בשנת 2000, 13 פרחים נקצרו על-ידי מרצחים של כוחות הביטחון.

אברהים צרצור: הכול הועבר למח"ש.

אברהים צרצור: בסוף החקירה שלהם היו נרצחים, אבל לא היו בשום פנים ואופן אנשים שביצעו את הרצח, שגרמו למוות.

אברהים צרצור: אני מסיים, כבוד היושב-ראש, בכך: המוות הוא דבר בלתי נמנע בחיינו, אין שום ספק, אבל המוות הזה הופך להרג, הופך לרצח, הופך לפשע נגד האנושות, לפשע מלחמה, הכול תלוי בקונטקסט.

אברהים צרצור: לצערי הרב, לא קרה אף פעם שמישהו יהודי הרים אקדח אל מול שוטר או אל מול ראש ממשלה, ירה יריות בלבו של ראש ממשלה – היו צריכים "להוריד" אותו באופן מיידי, אפילו לא ירו עליו כדור אחד.

אברהים צרצור: ריבונו של עולם, מתי המדינה הזאת תתעשת ותבין?

אברהים צרצור: רצח מביא רצח, דם מביא דם, שלום מביא שלום.

אברהים צרצור: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת צרצור.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, אתמול התקיימה שביתה כללית של האוכלוסייה הערבית בארץ, וצריך לומר לאלה שעדיין אינם מבינים למה האזרחים הערבים בהמוניהם שבתו אתמול: האזרחים הערבים בישראל שבתו אתמול מכיוון שנמאס להם להיות אזרחים שקופים, נמאס להם להיות אזרחים בסימן שאלה, אזרחים על-תנאי, נמאס להם להיות חשודים בכל אשר ילכו, נמאס להם להיות אשמים ללא משפט, נמאס להם להיות מי שהם, או ילדיהם, דמו מופקר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ברור לכולם היום שהמצב בארץ, בתוך מדינת ישראל, לוהט, מסוכן, מדאיג, חמור.

דב חנין: ובימים האלה, בימים הקשים והמסוכנים האלה, אנחנו רואים את שרי הממשלה ואת ראש הממשלה מתחרים ביניהם בהתלהמויות; השר בנט, השר ליברמן, שר החוץ, וראש הממשלה נתניהו.

דב חנין: אני חייב לומר שהכרזתו מהיום של נתניהו, הייתי צריך לקרוא אותה כמה פעמים כדי להאמין שהוא אמר את הדברים.

דב חנין: ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, משגר את מי שמשתתף בהפגנות מחאה לפלסטין.

דב חנין: אגב, הוא משגר אותו למדינה שלא קיימת, זה לא שהוא משגר אותו לאיזו מדינה קיימת שהוא יכול להגיע אליה.

אחמד טיבי: שהוא לא מסכים שהיא תתקיים.

דב חנין: הוא גם לא מסכים שהיא תתקיים.

דב חנין: אבל גם אם מדינת פלסטין הייתה קיימת, תתארו לכם, ראש ממשלה, במדינה שרוצה לראות את עצמה כמדינה דמוקרטית, שולח אזרחים שמוחים, מתנגדים, כועסים, מביעים את רצונם לראות שינוי, משגר אותם לחוץ-לארץ.

דב חנין: האם הדבר הזה עולה על הדעת?

דב חנין: האם מישהו בכלל יכול לחשוב שראש ממשלת בריטניה ישלח אזרחים שלו לחוץ-לארץ?

דב חנין: אולי ראש ממשלת גרמניה ישלח את אזרחיו לחוץ-לארץ?

דב חנין: איזו חוצפה זה לחשוב שלאזרח הערבי בישראל אין זכות שווה בדיוק כמו של מר נתניהו להביע את דעתו, להתנגד, לכעוס, להשמיע את קולו, להפגין בחוצות העיר ולהביע את מחאתו.

דב חנין: ממתי האזרחים האלה נמצאים פה ברשותו של מר נתניהו?

דב חנין: יש פה, עמיתי חברי הכנסת, הפקרה, ומעילה בתפקיד של ראש הממשלה.

דב חנין: ראש ממשלה נבחר כדי לדאוג לאזרחי המדינה.

דב חנין: הוא לא נבחר כדי לשגר אותם לחוץ-לארץ, הוא לא נבחר כדי לריב אתם.

דב חנין: גם אם הוא כועס על הביקורת שלהם – מותר לו לכעוס, אבל זה טיבה של דמוקרטיה, שאנשים יכולים להביע דעה, יכולים להביע דעה נגדית, ויכולים להתקומם נגד הממשלה בכלים ובאמצעים שהחוק מאפשר: להשמיע את קולם, לשבות שביתות, להפגין הפגנות.

דב חנין: אם הקול של האזרחים מושתק, גם קולה של הממשלה איננו חשוב עוד.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בימים האלה נחוצה למדינה הזאת ממשלה אחרת, כדי שתעשה שינוי חד, דרמטי ומהיר בכיוון.

דב חנין: 180 מעלות בכיוון ההפוך, זה מה שאנחנו צריכים היום, לפני שנעשה עוד צעד אחד וניפול כולנו יחד לתהום גדולה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת באסל גטאס.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ישראל חסון, טבעה של הכנסת שרשימת חברי הכנסת היא לפי כוחה של כל סיעה.

אחמד טיבי: הבחירות כך קבעו, שאתה תנעל את רשימת הדוברים.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: (אומר דברים בערבית).

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות, חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אולי העניין של התקציב הוא הסיבה האחרונה שאנחנו צריכים להביא להפלת הממשלה בגללה.

באסל גטאס: זוהי ממשלה – כמובן, גם התקציב כשלעצמו הוא סיבה, סיבה רצינית, אבל מה שמתרחש בשבועות האחרונים מגלה בפנינו מחזה מזוויע של ממשלה שאיבדה את העשתונות, איבדה כל רסן, איבדה את כל הבלמים, החל בראש הממשלה ועד אחרון השרים, במיוחד מהבית היהודי, מהליכוד ומישראל ביתנו.

באסל גטאס: כבר בפתח דברי אני באמת מתפלא איך מפלגת יש עתיד עדיין נמצאת בממשלה כזו; איך מפלגת התנועה עדיין יושבת בממשלה כזאת.

באסל גטאס: אתם הופכים – אמרנו עליכם בעבר – סוסים טרויאניים; מביאים קולות שהם בהחלט לא מאותו גוש של נתניהו, והיום אתם מפקידים את הקולות האלה בידיו כדי לבצע מדיניות של מלחמה, מדיניות של הרג, מדיניות של חוסר תקווה, מדיניות של חרחור – –

אחמד טיבי: נא לפזר את ההפגנה בסוף.

באסל גטאס: – – ריב ומדון.

באסל גטאס: אתם לא מתביישים שאתם נשארים בממשלה הזאת?

באסל גטאס: מה שהיה שלשום בכפר-כנא הוא תוצאה ישירה של קריאה למשפטי שדה ולרצח שנעשתה על-ידי שר לביטחון הפנים.

באסל גטאס: אני קורא מכאן לפטר את אותו שר בלתי אחראי, שר שקורא להפקר דם.

באסל גטאס: הממשלה כוללת שר כמו בנט, שקורא לאזרח שכבר נהרג, נרצח, בידי שוטרים, שהוא מחבל.

באסל גטאס: הוא בעצמו מחבל.

באסל גטאס: אתם יושבים בממשלה שיש בה מחבלים, וראש ממשלה שמנצח על ממשלה של מחבלים.

באסל גטאס: ראש ממשלה שבמקום לתפוס באותו רגע קצת אחריות – קצת אחריות – לנחם את המשפחה, ולקרוא לרגיעה, הוא מתסיס – רוצה לשלול אזרחות מאזרחים שמוחים מחאה לא אלימה; רוצה לשלוח אותם לפלסטין.

באסל גטאס: אדוני ראש הממשלה, אנחנו בפלסטין.

דוד רותם: אתם לא.

באסל גטאס: אני יושב במולדת שלי, והשם של המולדת שלי, מימים ימימה, הוא פלסטין, גם אם קמה בה מסגרת פוליטית אחרת.

באסל גטאס: אנחנו נישאר כאן, ואתה תסתלק, וממשלתך תסתלק בקרוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ישראל חסון.

ישראל חסון: תגיד לי עוד הפעם למה אני בסוף?

אחמד טיבי: כי – – –

ישראל חסון: כי הטובים תמיד בסוף.

אחמד טיבי: אתה בסוף כי גנבתם מאתנו מנדט.

אחמד טיבי: זו הסיבה.

אחמד טיבי: אתה זוכר?

אחמד טיבי: רק בדקה התשעים.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברי חברי הכנסת, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה שתעזור לי: תתרגם לחברי שלא דוברים את השפה מה זה (אומר דברים בשפה הערבית).

אחמד טיבי: כל אדם שר את השיר שלו.

ישראל חסון: את המצוקות שלו.

אחמד טיבי: כן.

ישראל חסון: אני אומר לך, אני יושב פה כל הערב, והתחושה שלי היא שהשתגענו.

באסל גטאס: אבל השאלה שלנו לא מזיקה.

אחמד טיבי: דקה, דקה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: – – –

אחמד טיבי: עוד לא הבנו מה הוא הולך להגיד.

אחמד טיבי: תירגע.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: באסל, תראה, זה נכון שתמיד טוב להרביץ לי, אבל לא תמיד זה צודק.

ישראל חסון: חבר הכנסת גטאס, אנחנו השתגענו, ואני אומר לך, תשים לב מה אנחנו עושים פה כל הערב הזה; אנחנו יושבים פה, אנחנו גרים באותה מדינה, אנחנו אמורים לחלוק את אותה ספינה, ואנחנו יושבים פה ודנים, בעצם, מי עשה חור יותר גדול בצד השני של הספינה הזאת.

ישראל חסון: זה פשוט מטורף; אנחנו במו-ידינו עושים את מה שאפשר כדי להטביע את היכולת לקיים את עצמנו פה יחד.

ישראל חסון: אני לא מאשים לא את הצד הזה ולא את הצד – אני מאשים את כולנו.

ישראל חסון: אנחנו, נטרפה עלינו דעתנו.

ישראל חסון: זה פשוט הופך להיות מין מושב – אתה שואל את עצמך לאן הדבר הזה הולך.

ישראל חסון: שמעתי את ראש עיריית ירושלים – מר אקוניס, חבר הכנסת אקוניס – מדבר אחרי פיגוע דריסה, שהוא פיגוע זוועתי לכל דבר ועניין.

ישראל חסון: ישבתי ושאלתי את עצמי: רוממות אחדות ירושלים בגרוננו; מי ראש העיר של תושביה הערבים של ירושלים?

ישראל חסון: מי ראש העיר?

ישראל חסון: כשהוא אומר: צריך להרוס בתים, מי מייצג 300,000 אזרחים ערבים בירושלים?

יוני שטבון: יש מחבלים – – –

ישראל חסון: אה, 300,000 מחבלים?

יוני שטבון: בתים של מחבלים – – –

ישראל חסון: תאמין לי, יוני – מי מייצג את האזרחים שם?

ישראל חסון: אתם מוכרחים להבין; גם בתפיסת העולם שלך וגם בתפיסת העולם שלי, אנחנו מתכוונים לחיות יחד.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: נא לא להפריע.

רות קלדרון: יוני, הרסו כבר את הבתים של האנשים – – –

מוחמד ברכה: מדי פעם צריך הוכחה גם לרדידות של הכנסת.

ישראל חסון: חבר הכנסת שטבון, יוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שטבון, לא יוני.

ישראל חסון: חבר הכנסת שטבון, אני אומר לך – תקשיבו רגע לאן ההתנהלות הזאת לוקחת אותנו.

ישראל חסון: בכל דבר שיש בו מוטיב שהבניין הזה צריך להקרין לאזרחים שיקול דעת ואחריות, אנחנו עושים חור במפרש הזה.

ישראל חסון: בכל דבר.

ישראל חסון: אתם יודעים מה?

ישראל חסון: קח את הדיון היום על התקציב.

ישראל חסון: תראה לי אחד במדינה הזאת שקונה סלון משומש בקצב שאנחנו נדרשים לאשר תקציב של מדינה.

ישראל חסון: בזה אתה מסכים אתי.

ישראל חסון: בזה אתה מסכים אתי – שראש עיר צריך להיות גם ראש עיר של התושבים הערבים.

ישראל חסון: אתה מסכים אתי שכשנהרג בפעולה, שהיא צודקת או לא צודקת, אזרח – לא משנה מה מינו, מה דתו ומה גזעו – צריך לעמוד ולהגיד: רבותי, התוצאה היא טרגית?

ישראל חסון: כי לא לזה הם נשלחו.

ישראל חסון: אם הם היו נשלחים כשהמטרה שלהם הייתה לסכל או לחסל או לפגוע – אני מבין.

ישראל חסון: אבל אם התוצאה היא לא כזאת, ההתייחסות צריכה להיות אחרת – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

ישראל חסון: – – זה לא צריך לרקוד על הדם, וזה לא צריך להתהדר.

ישראל חסון: חבר'ה, אנחנו לא מוליכים פה לשום מקום, וכדאי שנתפכח ונבין את זה.

ישראל חסון: תודה לך.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אקוניס, סגן השר, מסכם את הדיון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עדים לגל של פיגועים ברבריים ומתועבים על-ידי מחבלי הטרור הפלסטיני.

אופיר אקוניס: אני מבקש לשלוח מכאן – ואני מקווה, אדוני היושב-ראש, ומעריך ומאמין שבשם כל חברות וחברי הבית – תנחומים למשפחת הנרצחת באלון-שבות לפני כשעה וחצי או שעתיים, ואיחולי החלמה מהירה וטובה לפצועינו.

אופיר אקוניס: וברוך השם, יהודה גליק חוזר לאיתנו, לאחר ניסיון התנקשות ברברי ומתועב לפני כמה ימים בירושלים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אין לי כל ספק שבכל חלקי הבית – פשוט אין לי ספק בכך – כולם מחזקים ומגבים את כוחות הביטחון, את חיילינו המצוינים, אדוני שר הביטחון, אשר עושים על המשמרת 24 שעות ביממה, בכל הגזרות ובכל החזיתות; את שוטרינו המצוינים, שעומדים שנים ארוכות, ובעיקר בחמשת החודשים – אדוני השר לביטחון פנים, שיבחתי את חיילינו, ונכנס שר הביטחון; אני משבח את שוטרינו – ואני יודע שאתה בתנאים לא פשוטים, ולפעמים אפילו יש לנו מחלוקות – – –

טלב אבו עראר: שוטריך פושעים.

טלב אבו עראר: שוטריך פושעים.

טלב אבו עראר: שוטריך פושעים.

דוד רותם: אתה פושע.

אופיר אקוניס: – – – שוטרינו המצוינים, שוטרי ישראל, שעושים, אדוני השר לביטחון פנים, חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: נא להירגע, נא להירגע.

אופיר אקוניס: – – עבודה קשה ומורכבת ומאתגרת, בפני המונים מוסתים, משולהבים וממומנים, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: ממומנים.

אופיר אקוניס: ואני שואל, חבר הכנסת חנין, איפה הגינוי?

אופיר אקוניס: איפה הגינוי שלכם?

אופיר אקוניס: במשך שעה ארוכה ישבתי כאן, אדוני היושב-ראש, ושמעתי בליסטראות על כוחות הביטחון הישראליים, על כולם.

אופיר אקוניס: ואני רוצה באותה הזדמנות – אינני יודע אם הם צופים בי כעת, אני מניח שהם ואחרים – לשלוח ברכת יישר כוח לאנשי שירות הביטחון הכללי, אנשי הגשם, אנשי הצל, שגם הם עושים עבודה מעולה; לכוחות הימ"מ ומשמר הגבול.

אופיר אקוניס: כולם עומדים בפני גל הטרור הברברי, המחזיר את כולנו לא לשנות ה-90 של המאה הקודמת, אדוני היושב-ראש, וגם לא לשנות ה-80 של המאה הקודמת, אלא הוא מחזיר אותנו לשנות ה-20 של המאה הקודמת, לימים שבהם ירושלים, שלא הייתה אז, חבר הכנסת חסון, לא במערבה ולא במזרחה, לא בצפונה ולא בדרומה, תחת הכיבוש הישראלי, אלא תחת כיבוש בריטי, תחת המנדט הבריטי.

אופיר אקוניס: שם החל הסכסוך הישראלי–ערבי האלים, הטרוריסטי, הברבריסטי; ולא הציונים החלו בו.

אופיר אקוניס: נזכרתי היום בהצעה המגוחכת, שבוטלה בינתיים, אדוני היושב-ראש, שהתקבלה ב-1975, ביום הזה, באומות המאוחדות, שהציונות היא גזענות.

אופיר אקוניס: לפחות ידעו לחזור בהם מן האיוולת הזאת.

אופיר אקוניס: ומן הבית הזה, הערב הזה – חיזוק גדול לכל כוחות הביטחון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ממשלת הטרור הפלסטינית הביאה טרור.

אופיר אקוניס: ממשלת הטרור הפלסטינית לא קידמה שלום כפי שחלק מאנשי הבית חזו כאן רק לפני ארבעה חודשים וחצי, כאשר היא הוקמה.

אופיר אקוניס: וצריך לומר ביושר, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: גם חלק מחברי הממשלה.

אופיר אקוניס: צריך לומר את הכול ביושר.

אופיר אקוניס: ממשלת הפיוס הפלסטינית היא ממשלת טרור.

אופיר אקוניס: חברים בה שרי "חמאס", שהוא ארגון טרור על-פי כל הגדרה של העולם הבין-לאומי הנאור, העולם החופשי; שכולו, אדוני היושב-ראש, כל העולם החופשי, נמצא עכשיו בסכנת התמנון האסלאמי הפונדמנטליסטי, שעורף ראשים בעיראק ודוקר למוות, לדאבון לבי, אזרחים חפים מפשע ברחובות סמוך לביתך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שלחתי – ואני מניח שתצטרף – את תנחומי למשפחתה של הנרצחת ואיחולי החלמה לפצועים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי כאן, ממשלת הטרור הפלסטינית מדרדרת את אזורנו לאלימות, דם ותימרות עשן.

אופיר אקוניס: האשם: אבו מאזן.

אופיר אקוניס: הפרטנר.

אופיר אקוניס: זהו הפרטנר.

אופיר אקוניס: לא אנואר סאדאת, לא המלך חוסיין, שבאו לבית הזה – המלך חוסיין לא בא לבית הזה, אבל סאדאת עמד על הדוכן הזה – על הדוכן הזה – ואמר: "לא עוד מלחמה".

אראל מרגלית: זה מה שיש לך להגיד על אבו מאזן?

אופיר אקוניס: המלך הירדני אמר זאת במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: כן, אדוני; כן, חבר הכנסת מרגלית, זה מה שיש לי לומר לכם, זה מה שיש לי לומר לציבור.

עפו אגבאריה: אבל – – – לא אמרת – – –

אופיר אקוניס: אני אעמוד על האמת, גם אם אהיה האחרון, מול גל השקרים וההסתות שנשמע בבית הזה, אדוני היושב-ראש, חדשות לבקרים.

אופיר אקוניס: האשם הוא אבו מאזן.

אופיר אקוניס: זהו האיש המתסיס ומדרדר את אזורנו לאלימות שלא ראינו כמותה שנים ארוכות.

יחיאל חיליק בר: חזקים מול עבאס וחלשים מול ה"חמאס".

יחיאל חיליק בר: חזקים על חלשים.

אופיר אקוניס: האשמים, אדוני היושב-ראש: שריו המתסיסים והמסיתים של היושב-ראש – – –

עפו אגבאריה: אתה לא מתסיס, אתה בסדר גמור.

אופיר אקוניס: – – – של היושב-ראש אבו מאזן.

יחיאל חיליק בר: הבערתם את ירושלים, פירומנים.

יחיאל חיליק בר: ממשלה של פירומנים.

אופיר אקוניס: האשמים: אלה הקוראים לשחרר את הר-הבית מדי יום שישי מידי היהודים, ובראשם הפרטנר אבו מאזן.

אופיר אקוניס: ואחר כך אנחנו מתפלאים, אדוני היושב-ראש, על הדיונים הנשמעים בבית הזה, שהופכים את הצעות האי-אמון בממשלה לבמה להסתה ולהפצת השקר הערבי, החוזר על עצמו מאז שנות ה-20 של המאה הקודמת, חוזר כמנטרה ומחלחל ומחלחל בקהילייה הבין-לאומית ולדאבון הלב בדעת הקהל הישראלית; ואין פלא שסטודנטים הממומנים, אדוני היושב-ראש, על-ידי מדינת ישראל, קוראים אתמול בלבה של העיר העברית הראשונה, תל-אביב, שוודאי יראו בה חלק מהנוכחים פה עיר תחת כיבוש – שומעים את הקריאות השקריות, המתועבות והמתסיסות, "מדינת הטרור", היא ישראל.

יחיאל חיליק בר: אתם היחידים שמסיתים.

אופיר אקוניס: – – לא מהשקרים שלכם; לא מפחדים מן האיומים שלכם.

יחיאל חיליק בר: הבערתם את המדינה.

אופיר אקוניס: ולחברי הכנסת הערבים אני אומר, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: איננו מפחדים מן הטרור הפלסטיני המתמשך זה 100 שנים.

אופיר אקוניס: הטרור הזה נמשך 100 שנים.

אופיר אקוניס: אדוני, אנחנו במסע ארוך מאוד, מסע ארוך, שנמשך 4,000 שנה.

אופיר אקוניס: מהן, אדוני היושב-ראש – וזה לא יעזור, חבר הכנסת בר, אתה ירושלמי, אתה יודע את האמת.

אופיר אקוניס: אני יודע שאתה יודע אותה, ואני יודע שאתה מכיר בה, ואני גם יודע שאתה נאבק עליה בפורומים בין-לאומיים, ואני מעריך את זה – ירושלים היא בירת ישראל, מאז הכריז עליה המלך דוד, בירתו של העם היהודי, לפני 3,000 שנה.

יחיאל חיליק בר: אז למה אתם מעלים אותה על מזבח האינטרסים הפוליטיים שלכם?

יחיאל חיליק בר: תענה על זה.

אופיר אקוניס: לכן, להאשים אותנו, אדוני היושב-ראש, על-ידי מפלגה – על-ידי חברים ממפלגה – על-ידי מפלגה שעשתה רבות לבנייתה ולביצורה של ירושלים – ובזה אני בהחלט נותן קרדיט למפלגת העבודה – אני מציע לכם, באמת, בידידות, בחברות, בהערכה, אך לא בהסכמה: אל תצטרפו לגל ההסתה ואמירת השקרים נגד מדינתנו, כי אנחנו פה, ואנחנו נשארים פה, וכולם יכולים להמשיך להתסיס ולהסית, אבל אנחנו כאן, אנחנו נמשיך לבנות בירושלים, ובכל רחבי ארץ-ישראל, שהיא מולדתנו.

אופיר אקוניס: היא מולדתנו.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אני מבקש, אדוני, לדחות את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס, המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לפני ההצבעה – בשם כולנו, אני בטוח, אני שולח מכאן תנחומים למשפחת הנרצחת בפיגוע, ואיחולי החלמה מהירה לכל הפצועים.

יולי יואל אדלשטיין: ארבע הצעות אי-אמון לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: המגמות המסוכנות המסתמנות בתקציב המדינה – מטעם מפלגת העבודה; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 46 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 46 בעד, 58 נגד, אין נמנעים, אני קובע כי הצעת האי-אמון מטעם סיעת העבודה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם מרצ ויהדות התורה – אותה כותרת; המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, 59 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת מרצ – יהדות התורה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם סיעת ש"ס – התקציב שהוגש לכנסת המעיד על אטימות חברתית והיעדר חמלה ועל ניסיון ותבונה מפוקפקים ומוגבלים בתחום הכלכלי ובידיעת היעדים הממלכתיים; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, 59 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת סיעת ש"ס נדחתה על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: המגמות המסוכנות המסתמנות בתקציב המדינה – חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע

יולי יואל אדלשטיין: –בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, 59 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד נדחתה על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאני מאפשר הודעה למזכירת הכנסת, ברצוני להודיע לחברי המליאה – אולי חלק כבר שמעתם – כמה חברי כנסת – זה הנושא הבא, לאחר ההודעה, פשוט, אז אני רוצה להודיע – כמה חברי כנסת, חברת הכנסת סתיו שפיר מסיעת העבודה בכנסת וחבר הכנסת משה גפני, פנו היום לבית-המשפט העליון, לבג"ץ, לגבי סדרי דיוני התקציב כפי שנקבעו.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני להודיע שבג"ץ דחה על הסף את העתירה, בצורה מאוד ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: דין העתירה להידחות על הסף.

יולי יואל אדלשטיין: "הלכה היא עמנו", כותב בית-המשפט, "לנהוג ריסון רב בהתערבות בהליכים פנים-פרלמנטריים".

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך על עמדה ברורה זו ומקווה שגם בשאר הפניות תהיה עמדה דומה, ומפנה את חברי הכנסת עוד הפעם לדברים החשובים שהפיץ היועץ המשפטי לכנסת לכלל חברי הכנסת – היועץ המשפטי לכנסת, לכלל חברי הכנסת – דברים של נשיא בית-המשפט העליון כבוד השופט אשר גרוניס לגבי פניות חברי הכנסת לבית-המשפט העליון.

יולי יואל אדלשטיין: שווה לעיין בדברים האלה; כשאני אומר אותם מעדיפים לא להקשיב, אולי יקשיבו לכבוד השופט גרוניס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הצעת החלטה בדבר פיצול הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת; לוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור להצעת חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: החלטת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה טעונה הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, ברשות היושב-ראש, שתי הודעות לפני כן, שאינן טעונות הצבעה.

): אני מתכבד למסור הודעה על השתייכותו הסיעתית של חבר הכנסת.

): לפי תקנון הכנסת אני מודיע בזה, לפי סעיף 10(ב), כי ועדת הכנסת אישרה, בהתאם להוראות סעיף 10(א)(5) לתקנון, כי חבר הכנסת לאון ליטינצקי משתייך לסיעת ישראל ביתנו, ואני מבקש מכאן לאחל לך, לאון, הרבה הצלחה עם שובך לכנסת.

): אני מבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות מטעם סיעת ישראל ביתנו: בוועדה לענייני ביקורת המדינה, במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב יכהן חבר הכנסת לאון ליטינצקי; ובוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, גם כן – במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב יכהן חבר הכנסת לאון ליטינצקי.

): [נספחות.

): ]

): אני עובר להצעת ההחלטה בעניין פיצול הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, מ/896.

): לפי סעיף 84(ב) לתקנון, על-פי הצעת ועדת הכנסת אנו מבקשים מאת הכנסת להחליט ולאשר את החלטת ועדת הכנסת לפצל את הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את סעיף 1(2)(ב) להצעת החוק, ויתר הוראות הצעת החוק תיכללנה בחלק האחר של ההצעה.

): הצעת החוק נדונה ונתקבלה בכנסת בקריאה ראשונה ביום י' בחשוון התשע"ה, 3 בנובמבר 2014, והועברה לוועדת הכנסת.

): הוועדה מציעה לפצל את ההצעה לשתי הצעות חוק נפרדות.

): סעיף 1(2)(ב) להצעת החוק, המתקן את סעיף 15ב לחוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968, בעניין הצעה לציבור של ניירות ערך באופן של מימון המונים כאפיק גיוס הון חוץ-בורסאי – הנושא הזה כבר מצוי בימים אלה על שולחנה של ועדת הכלכלה לאחר שהועבר אליה בעקבות דיון מוקדם בהצעת החוק הפרטית, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – מימון חברתי לעסקים), התשע"ד–2014, פ/2222/19; עם מספר מזל כזה זה מוכרח להישאר בוועדת הכלכלה.

): לכן אנחנו מבקשים את הסעיף הזה לפצל ולהעביר לוועדת הכלכלה, ואילו שאר מרכיביה של הצעת החוק, הכוללים את כל יתר הוראות הצעת החוק, יועברו לדיון בוועדת הכספים, וזאת על-פי סעיף 83(ג) לתקנון.

): אני מבקש את אישור הכנסת הן להצעת הפיצול והן להעברת הצעת החוק המפוצלת, על שני חלקיה, כל חלק לוועדה כפי שציינתי, ואפשר להצביע על כל המכלול הזה בהצבעה אחת.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת, כפי שנמסרה לנו, בדבר פיצול הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד ההודעה יצביע בעד, מי שנגדה מצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 73 נגד – 6 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק לקידום השקעות בחברות הפועלות בתחומי הטכנולוגיה העילית (היי-טק) (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד אישור ההודעה – 73, שישה מתנגדים, אין נמנעים, אחד הצביע נוכחות.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הודעתה של ועדת הכנסת אושרה על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), התשע"ה–2014;

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/898; מ/899).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את כבוד שר האוצר, חבר הכנסת יאיר לפיד, להציג לנו את הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015, התשע"ה–2014, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר גם מציג את החוקים ביחד, כן?

יאיר לפיד: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז רק, אדוני השר, למען הפרוטוקול: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014, גם כן ודאי לקריאה ראשונה, גם כן עם פטור מחובת הנחה; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), התשע"ה–2014, לקריאה ראשונה, גם הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה; וכמו כן, הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת 2015), התשע"ה–2014, לקריאה ראשונה, גם הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר יציג את ההצעות ביחד.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יתקיים דיון.

מוחמד ברכה: פטור מחובת הנחה נועד לדברים חריגים ביותר.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

מוחמד ברכה: כשהדברים לא צפויים.

מוחמד ברכה: איך חברי הכנסת ימלאו את תפקידם ויגיבו על ההצעה הזו אם היא הונחה רק לפני שעה-שעתיים?

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי, שימו לב – גם לכל אלה שקובלים, ואולי גם חלק בצדק, לגבי קיצורי לוחות הזמנים – לצד הצעת התקציב שנמצאת על שולחנכם נמצא גם נייר שהופץ בהנחייתי על-ידי היועץ המשפטי לכנסת, עורך-דין איל ינון, ובו תמצית חוק ההסדרים, עם כל הסעיפים הרלוונטיים ועם ההפניה לסעיפים המתאימים בחוק התקציב.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי אין שם, במסמך הזה, דרישה להפנות לוועדה זו או אחרת, אבל ההסבר על החוק קיים, תמציתי ומפורט.

מוחמד ברכה: יושב-ראש הכנסת צריך להפעיל את סמכותו לשמור על עבודה תקינה של הכנסת, ולדעתי צריך לפסול את ההצעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה על עצתך, ועכשיו אנחנו נאזין לשר האוצר, שמציג לנו את הצעות החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, אני מבקש לפתוח בהתייחסות ליום הלא-פשוט שעובר עלינו: בחורה צעירה נרצחה בדם קר, שני אנשים נוספים נפצעו בפיגוע בגוש-עציון, חייל נדקר בתחנת רכבת בתל-אביב, ובעוד אנחנו כאן הוא נלחם על חייו.

יאיר לפיד: אני משתתף בצערה של משפחת ההרוגה, שולח החלמה מלאה לפצועים, כולנו מתפללים לשלומם.

יאיר לפיד: אנחנו מחזקים את כוחות הביטחון על מאמציהם בשמירה על ביטחונם של התושבים.

יאיר לפיד: אני קורא מכאן לאזרחי ישראל: תנו לצה"ל, למשטרה ולשב"כ לעשות את עבודתם, להחזיר את השקט ולהוריד את הלהבות.

מוחמד ברכה: אם כבר זו המשטרה שמעלה את הלהבות.

יאיר לפיד: גם על רקע האירועים הקשים הללו, המציאות מחייבת אותנו להמשיך ולעסוק גם בדאגה לעתיד ולהציג את התקציב.

מוחמד ברכה: איך מי שמבעיר את האש מורשה להוריד את הלהבות?

יאיר לפיד: בקיץ 2011 יצאו מאות-אלפי ישראלים אל הרחובות.

יאיר לפיד: הבית הזה הוא בית פוליטי, ואין אדם אחד באולם הזה שאינו יודע עד כמה זה קשה להוציא אנשים מהבית.

יאיר לפיד: אבל בקיץ 2011 הם יצאו אל הרחובות כי הכול עלה יותר מדי – הדיור, החינוך, המזון, החשמל, המים, רק המשכורת שלהם לא עלתה.

יאיר לפיד: המחאה הזו היא המשימה שלנו.

יאיר לפיד: יקר פה מדי, קשה פה מדי, התפקיד שלנו הוא לשנות את זה.

יאיר לפיד: הצעת התקציב לשנת 2015, שאושרה בממשלה בערב חג הסוכות, היא התחלת התיקון.

יאיר לפיד: התקציב שלפני

יאיר לפיד: כם הוא קודם כול תקציב חברתי.

יאיר לפיד: זה תקציב שמטפל בבעיות האמיתיות של מעמד הביניים ושל השכבות החלשות.

איציק שמולי: זו הפעם השנייה שאתה גונב את המחאה.

איציק שמולי: זו הפעם השנייה שאתה גונב את המחאה.

יאיר לפיד: דרך הצעת התקציב המונחת לפניכם נוכל לתת לילדים שלנו חינוך טוב יותר – –

איציק שמולי: זה הנאום של לפני שנתיים.

יאיר לפיד: – – והזדמנויות שלא היו לנו; נוכל לתת להורים שלנו טיפול רפואי ואת האפשרות להזדקן בכבוד; נוכל לייצר עוד מקומות עבודה ועוד מנועי צמיחה; נוכל לספק ביטחון לישראל אל מול מנהרות ה"חמאס", מול טילי ה"חיזבאללה", מול איומים רחוקים וקרובים.

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו לספק לו סל בריאות רחב יותר.

יאיר לפיד: זו המשמעות של תוספת של 4 מיליארד שקלים לבריאות שיש בתקציב הזה – כל המספרים הם בערכים של 2015 – שמאות-מיליוני שקלים מתוכם נועדו לתחילת יישום מסקנות ועדת השרה גרמן לחיזוק מערכת הבריאות הציבורית בישראל.

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו לתת לילדיו חינוך טוב יותר – זה מה שמייצרת לנו הגדלת ההשקעה בחינוך בכ-3.2 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: זה אותו נאום של פעם קודמת, מה השתנה מאז 2013?

סתיו שפיר: זה בדיוק אותו נאום.

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח – –

אילן גילאון: אתה מתכוון – לעבוד על האזרח.

סתיו שפיר: לא נבחרת אתמול, זה כבר התקציב השני שאתה מעביר.

יאיר לפיד: – – פירושו לספק לו ביטחון אישי – לזה הקדשנו בתקציב עוד כ-1.2 מיליארד שקלים למשרד לביטחון פנים.

מיקי רוזנטל: באמת האזרחים מרגישים את זה.

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו לפעול לצמצום הפערים החברתיים, לסייע למי שחלש ולנקוט פעולות ממשיות להוצאת אוכלוסיות ממעגל העוני.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: כבר השנה נתחיל את היישום המדורג של מסקנות ועדת אלאלוף למלחמה בעוני – –

תמר זנדברג: נו, באמת.

יאיר לפיד: – – וכמובן נמשיך את השינוי הגדול שחוללנו השנה בטיפול ובסיוע לניצולי השואה, שכבר מקבלים ישירות לחשבונות הבנק שלהם מענקי קיום באלפי שקלים – –

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – וזכאים לתרופות חינם ולצעדים רבים נוספים שמסייעים להם סוף-סוף לחיות בכבוד.

יאיר לפיד: זהו תיקון של עוול היסטורי שנמשך מאז הקמת המדינה.

יאיר לפיד: אין לנו זכות מוסרית להתעלם ממצוקתם של ניצולי השואה, ויש לנו חובה מוסרית לדאוג להם בשנותיהם האחרונות.

יאיר לפיד: בשביל כל אלה הגדלנו את תקציב הרשות לזכויות ניצולי השואה ואת תקציב הרווחה בכ-2 מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: כמה נסחט את – – –

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו לעזור למי שעובד – –

מיקי רוזנטל: יאיר, לפי האינטונציה אפילו אתה לא מאמין לעצמך.

מיקי רוזנטל: אתה לא מאמין לעצמך.

יאיר לפיד: – – ולמי שרוצה לעבוד וזקוק להכשרה.

יאיר לפיד: לשם כך הקמנו יחד עם משרד הכלכלה – –

זהבה גלאון: – – –

אילן גילאון: אתה מתכוון לזה?

יאיר לפיד: – – תוכניות ייעודיות לעידוד התעסוקה באוכלוסייה החרדית ובאוכלוסייה הערבית.

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח – –

מיקי רוזנטל: השחצנות של שנה שעברה.

יאיר לפיד: – – פירושו לנהל מלחמה עיקשת ומתמדת כל יום מחדש ביוקר המחיה בישראל – –

אבישי ברוורמן: לצאת לכיכרות, מעמד הביניים אתנו.

יאיר לפיד: – – במחירי המזון ומוצרי היסוד, וגם בהוצאות השוטפות.

יאיר לפיד: כך, למשל, בשנה הקרובה אזרחי ישראל לא ישלמו – בפעם הראשונה מאז שנות ה-60 – אגרת טלוויזיה.

יאיר לפיד: 345 שקלים שירדו להם מהחשבון כל שנה לא ירדו יותר בזכות הרפורמה שהובלנו עם השר גלעד ארדן.

נחמן שי: איזה יופי, איזו תשובה.

זהבה גלאון: – – –

איציק שמולי: הם ישלמו 30% יותר, 30% יותר.

יאיר לפיד: כך, למשל, יחד עם שר החקלאות יאיר שמיר אנחנו עובדים על הסרת מכסים ממוצרי מזון רבים, ועם שרת הבריאות יעל גרמן על הקלות בייבוא של מזון יבש.

איציק שמולי: הכול עולה; חוץ מההודעות לתקשורת הכול עולה.

יאיר לפיד: מחירי מוצרי המזון החלו לרדת בשנה האחרונה, אבל עלינו לעשות עוד הרבה.

איציק שמולי: הפקידים שלך מתדרכים נגד התקציב, על מה אתה מדבר?

איציק שמולי: הפקידים שלך מתדרכים נגד התקציב.

איציק שמולי: הנה אמיר לוי, בוא נשאל אותו מה הוא אומר על התקציב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת גילאון, שמולי וכל שאר החברים באופוזיציה – –

קריאה: שמולי – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אני שמח מאוד שקראתם את התקציב – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אני שמח מאוד שהספקתם לקרוא את הכול, ואין לכם צורך להקשיב לשר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד לא הספקתי לקרוא את הכול.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לשמוע אותו, אתם מפריעים לי.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתם מפריעים לי לשמוע אותו, חברי הכנסת.

תמר זנדברג: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר: אם קראתם את הכול, אני שמח בשבילכם.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם לא, בשביל זה – – – בואו נשמע אותו, אולי הוא יחדש לנו.

אילן גילאון: – – – שר האוצר לא מקשיב לעצמו – – –

קריאה: – – – גם להצביע על זה?

יולי יואל אדלשטיין: הוא מקשיב לעצמו, אני מבטיח.

יולי יואל אדלשטיין: אם תאפשר לו לדבר אז הוא גם ימשיך לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: ואם לא, אז נצטרך להגיע לקריאות לסדר וחבל.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון – –

יאיר לפיד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: – – סליחה שלא הזכרתי אותך.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: יחד עם השר נפתלי בנט אנחנו נוציא לדרך הקמתם של מאות מעונות-יום ברחבי הארץ, שיחסכו מאות שקלים בכל חודש לזוגות צעירים.

יאיר לפיד: בינואר הקרוב, שר האנרגיה והמים סילבן שלום ואנוכי נוכל להוזיל את תעריפי החשמל בישראל בשיעור דו-ספרתי, בין 10% ל-15%, בעקבות ההחלטה שלא להעלות את המסים על הגז ועל הפחם.

יאיר לפיד: ולא נעצור שם, כי השר שלום ואני, יחד עם הרשויות המקומיות וחברת הכנסת רגב, מתכוונים להוביל גם שינוי עומק בנושא המים, מפני שהתעריפים גבוהים מדי והשיטה לא הוגנת ולא עובדת.

קריאה: למה – – –

יאיר לפיד: בשנה הקרובה תעריפי המים ירדו בלמעלה מ-10%, ואנחנו נתחיל מהלך של סגירה של תאגידי המים.

מיקי רוזנטל: המים ירדו כמו שהדירות ירדו?

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח – –

מירי רגב: – – – תעריפי המים, מיקי?

מיקי רוזנטל: – – –

יאיר לפיד: – – פירושו – – –

מירי רגב: מיקי – – – תאגידי המים?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רגב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רגב.

קריאה: הבעיה היא – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רגב.

קריאות: – – –

איציק שמולי: – – –

מיקי רוזנטל: – – – מדברים כל הזמן?

מיקי רוזנטל: – – – מה היה פה בשנה שעברה?

מיקי רוזנטל: השר הזה, אותו שר, עלה ודיבר נגד תאגידי המים.

מיקי רוזנטל: הוא בעצמו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: – – –

איציק שמולי: – – – והדיור ויוקר המחיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – תעשה כמעשה חיליק בר: הוא עבר לשבת ליד חברת הכנסת רגב, מדבר אתה בשקט.

יולי יואל אדלשטיין: למה אתה צועק דרך כל האולם?

מיקי רוזנטל: – – –

יחיאל חיליק בר: אני סוגר, תכף אני סוגר – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אבישי ברוורמן: – – – זה פרלמנט – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה וסליחה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – לבנות ולבנות ולבנות – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – להגדיל את היצע הדירות לקנייה – –

מיקי רוזנטל: לעבוד – – –

יאיר לפיד: – – ואת היצע הדירות להשכרה לטווח ארוך.

איציק שמולי: – – – שאתה, מאז שאתה בתפקיד מחירי הדיור עלו בעוד 10%.

איציק שמולי: על מה אתה מדבר?

תמר זנדברג: – – –

יאיר לפיד: רק בשבוע שעבר הנחנו את אבן הפינה לבנייתם – –

איציק שמולי: בעוד 10%.

יאיר לפיד: – – של ארבעת מגדלי המגורים הראשונים של פרויקט "דירה להשכיר".

יאיר לפיד: בשבוע הבא אני מקווה, בעזרתכם, להעביר פה בקריאה שנייה ושלישית את מע"מ אפס, שייתן הנחה של מאות-אלפי שקלים ויחסוך שנים של עבודה לעשרות-אלפי זוגות צעירים ששירתו בצבא ובשירות האזרחי, והחוק הזה הוא הסיכוי היחיד שלהם שתהיה להם אי-פעם דירה.

אבישי ברוורמן: אוי ואבוי – – – בישראל – – –

יאיר לפיד: מע"מ אפס אינו עומד לבדו – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברוורמן.

תמר זנדברג: עדיין ממליצה את הקריאה של חבר הכנסת – – –

יאיר לפיד: מע"מ אפס אינו עומד לבדו – –

נסים זאב: מע"מ אפס – החיילים רוצים את זה עכשיו.

יאיר לפיד: – – הוא רק פרק אחד – –

נסים זאב: – – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – בתוך תוכנית הדיור השלמה – –

נסים זאב: – – –

יאיר לפיד: – – הכוללת, שנבנתה בקבינט הדיור יחד עם השר אורי אריאל במהלך השנה האחרונה.

יאיר לפיד: התוכנית הזו כוללת גם את תוכנית מחיר מטרה, את פינוי מחנות צה"ל, את תוכנית "נתיב לדירה" שפותחת חסמי תחבורה לשכונות חדשות – –

קריאה: – – –

איציק שמולי: והמחירים עולים.

יאיר לפיד: – – את הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל – –

איציק שמולי: המחירים עוד עולים.

איציק שמולי: הכול בזכותך.

יאיר לפיד: – – את הסכמי הגג שיגיעו בשנה הבאה ל-100,000 יחידות דיור, את חוק שכירות הוגנת שלא יאפשר הקפצות מחירים לשוכרי דירות וצעדים רבים נוספים.

אילן גילאון: איפה – – – האלה, אדוני?

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו להרחיב ולבסס – –

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – את מנועי הצמיחה – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – כי זהו המפתח האמיתי להצעדתו של המשק הישראלי קדימה.

יאיר לפיד: התקציב הזה משקיע משאבים רבים בסיוע ובקידום התפתחותם של עסקים קטנים ובינוניים ובעידוד הקמתם של נוספים; ביישום שורה של רפורמות לתעשיות החדשנות וההיי-טק; בקידום אינטנסיבי של יחסי המסחר והקשרים האקדמיים שלנו עם המזרח, בדגש על סין ועל הודו; בשיפור החדשנות והפריון בתעשייה הישראלית, דרך חוק האנג'לים והרפורמה במדען הראשי; בהקמת שתי קרנות הון סיכון בהשתתפות המדינה להשקעה בתעשייה; ביישום הרפורמה בנמלים, שאנחנו מובילים יחד עם השר ישראל כץ, ושכבר יצאה לדרך גם באשדוד וגם בחיפה, ובהשקעה מסיבית בתשתיות תחבורה בכל רחבי הארץ.

יאיר לפיד: כל זה יצטרף לשורת מהלכים שאנחנו עושים לשינוי ההוגנות במשחק הישראלי.

יאיר לפיד: התחלנו כבר במהלך ראשון מסוגו להגבלת שכר הבכירים בישראל.

יאיר לפיד: אני מאמין בשוק חופשי, אבל מה שמתרחש פה בשנים האחרונות אינו שוק חופשי – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – אלא זללנות מנותקת וחסרת אחריות.

קריאה: – – –

יאיר לפיד: מנהלים בכירים שמושכים לעצמם שכר של עשרות-מיליוני שקלים, עושים את זה על חשבון הלקוחות שלהם.

יאיר לפיד: והלקוחות שלהם זה אנחנו, אזרחי ישראל.

יאיר לפיד: בניגוד לכל ההערכות, ההתעקשות שלנו גרמה לחברות הפיננסיות ליישר קו עם הסטנדרטים החדשים שהצבנו, ואנחנו נמשיך להיאבק על זה גם בשנה הבאה.

יאיר לפיד: ולעבוד בשביל האזרח זה לתת לו ביטחון.

יאיר לפיד: בתקציב 2015 – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – יש תוספת – –

קריאות: – – –

יאיר לפיד: – – של 6 מיליארד שקלים לביטחון.

יאיר לפיד: הכסף הזה לא צומח על העצים; הוא תוצר של מאמץ אדיר של החברה הישראלית, שעבדה ועובדת קשה – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – כדי לזכות בביטחון המגיע לה.

זהבה גלאון: נבחרת פה – – –

יאיר לפיד: מבצע "צוק איתן" הבהיר לנו את הצורך המיידי בפתרונות טכנולוגיים למנהרות הטרור ולפצמ"רים, בפתרונות מודיעיניים חדשים – –

אילן גילאון: היה – – –

יאיר לפיד: – – בהצטיידות ב"כיפת ברזל" – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – ב"מעילי רוח" לטנקים – –

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – בכל מה שהופך את חיי האזרחים וחיי הלוחמים שלנו לבטוחים יותר.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: תקציב לא נבחן רק במה שיש בו – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – אלא גם במה שאין בו.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: הבחירה שלנו בתקציב הזה, למרות כל הלחצים וההתנגדויות, היא לא להעלות מסים.

יולי יואל אדלשטיין: תמשיך, תמשיך, השר.

יאיר לפיד: במקום זה נרחיב את הגירעון באופן מדוד, מידתי וסביר.

מאיר פרוש: – – –

מאיר כהן: תפסיקו כבר.

מאיר כהן: תפסיקו כבר.

מאיר פרוש: – – –

קריאות: – – –

יאיר לפיד: נמשיך – – –

מאיר פרוש: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת פרוש – –

מאיר פרוש: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – לך אישית לא כדאי.

יולי יואל אדלשטיין: לך אישית לא כדאי, חבר הכנסת פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: לך אישית לא כדאי.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אתה אישית נגדי?

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר לך.

מאיר פרוש: אתה אישית נגדי?

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר לך.

מאיר פרוש: אתה אישית נגדי?

יולי יואל אדלשטיין: – – –

קריאות: – – –

קריאה: – – – אנחנו רוצים – – –

מאיר פרוש: אתה אישית נגדי?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אישית נגדך – – –

מאיר פרוש: אז למה אתה מדבר אלי ככה?

יולי יואל אדלשטיין: – – – שטויות.

מאיר פרוש: איזה שטויות?

יולי יואל אדלשטיין: – – –

מאיר פרוש: איזה שטויות?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שב במקום, בבקשה.

מאיר פרוש: אל תגיד לי "שב בבקשה".

יולי יואל אדלשטיין: אם לא בא לך לשמוע, צא החוצה.

מאיר פרוש: אל תדבר אלי אישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר לך: לך אישית לא כדאי.

מאיר פרוש: אל תדבר אלי אישית, אני חבר כנסת כמוך.

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק.

מאיר פרוש: אל תדבר אלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר לך אישית, כחבר הכנסת פרוש: לא כדאי לך.

קריאות: – – –

אבישי ברוורמן: יולי מאיים עליך?

מאיר פרוש: הוא מאיים, הוא מאיים – – –

אבישי ברוורמן: אתה מפחד ממנו?

מאיר פרוש: – – –

קריאות: – – –

קריאה: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: תתנצל על איך שאתה מדבר אלי.

מאיר פרוש: תתנצל על כך.

קריאה: פרוש, תפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: כשאתה תתנצל על מה שעשית לכנסת הזאת – לא לי, לכנסת הזאת – אז אולי אני אתנצל.

מאיר פרוש: יש לך – – – פה בבית.

יולי יואל אדלשטיין: כל הכנסת התשע-עשרה – –

מאיר פרוש: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – נפגעה מן השטויות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: כל הכנסת התשע-עשרה, לא רק הסיעה שלך.

מאיר פרוש: – – – אל – – – ככה, אל תעשה לי אצבע.

מאיר פרוש: אתה יושב-ראש, תתנהג יפה.

מאיר פרוש: תתנהג – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר ימשיך.

יאיר לפיד: תקציב לא נבחן רק במה שיש בו, אלא גם במה שאין בו.

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: הבחירה שלנו בתקציב הזה, למרות כל הלחצים וההתנגדויות, היא לא להעלות מסים.

יאיר לפיד: במקום זה נרחיב את הגירעון באופן שהוא מדוד, מידתי וסביר – –

איציק שמולי: מה עם הצהרונים?

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – נמשיך בתהליכי הדה-רגולציה – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – ונכריח את הביורוקרטיה הממשלתית להתייעל ולחסוך – –

קריאה: כמה זמן – – –?

יאיר לפיד: – – וגם לתת שירות טוב יותר לאזרח.

זהבה גלאון: נעבוד – – –

יאיר לפיד: נביא כסף גם ממקורות אחרים, כמו קרן קיימת לישראל; נגבה יותר ממשאבי הטבע, כחלק ממסקנות ועדת ששינסקי 2 שאושרו הבוקר – –

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – נצא להנפקות מיעוט בחברות הממשלתיות; נמשיך את השיפור המתמשך בגביית המסים, שבה נחלנו לא מעט הצלחות בשנה האחרונה דרך סגירת הפרצות ותכנוני המס, ובעיקר במלחמה בהון השחור, שאותה מובילים סגן השר מיקי לוי וראש רשות המסים משה אשר.

יאיר לפיד: לעבוד בשביל האזרח פירושו דבר נוסף – פירושו לנהוג באחריות.

יאיר לפיד: חוק ההסדרים שאנחנו מביאים היום לכנסת הוא אחד הרזים והמצומצמים ביותר שראה הבית הזה אי-פעם.

יאיר לפיד: לא הכנסנו לתקציב מה שקרוי בסלנג של הבית הזה "עזים", כלומר חוקים מלאכותיים שנועדו רק לכך שחברי הכנסת יוכלו לבטל אותם ולזכות בתקשורת חיובית.

יאיר לפיד: אנחנו לא מאמינים בזה.

זהבה גלאון: אוי.

יאיר לפיד: אנחנו מאמינים בלומר את הדברים בדיוק כפי שהם ולהציג את תוכנית העבודה שלנו לשנת 2015 בשקיפות, בכוונה מלאה, וכשאנחנו עומדים מאחורי כל סעיף וסעיף המוצגים בפניכם.

יאיר לפיד: על-פי בקשת ובהשראת יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, ויחד עם ראשי הקואליציה, אנחנו מנסים לכתוב פה חוקי משחק חדשים, נקיים יותר, פשוטים יותר, שקופים יותר.

איציק שמולי: בגלל זה התקציב מגיע היום, רק בגלל זה, בגלל הפוליטיקה החדשה.

יאיר לפיד: יש פה שינוי הרגלים מהשנים הקודמות – –

איציק שמולי: בגלל זה הבאת אותו היום.

יאיר לפיד: – – וכולנו נצטרך לשתף פעולה כדי שהוא יצליח.

יאיר לפיד: כשאנחנו יוצאים לדרך הארוכה של אישור התקציב, הבית הזה צריך לדעת, כולו, גם האופוזיציה, גם הקואליציה, שאנחנו לא נסכים בשום אופן לכך ששינויים בתקציב יובילו לקיצוץ נוסף בתקציבים החברתיים.

יאיר לפיד: אנחנו לא נסיים את התקציב הזה בקיצוץ רוחבי בתקציבי החינוך, הרווחה, הבריאות וביטחון הפנים.

מאיר פרוש: משרדי יש עתיד, משרדי יש עתיד.

יאיר לפיד: אני מעדיף לא להעביר את התקציב מאשר לפגוע בכל מה שחשוב לאזרחי ישראל.

זהבה גלאון: לעבוד בשביל – – –

יאיר לפיד: המשק הישראלי היום הוא שוב חזק: שיעור התעסוקה הוא מהגבוהים בעולם המערבי, והצמיחה ב-2015, למרות ההאטה שחווינו בחודשים האחרונים, עדיין צפויה להיות גבוהה יותר מאשר ברוב מדינות אירופה.

יאיר לפיד: זה מה שמאפשר לנו לבנות תקציב חברתי, תקציב שיאפשר לנו גם להתחיל דיון – דיון רציני, מעשי, בהשתתפות כל הגורמים המעורבים, לא רק זריקת ססמאות באוויר – באפשרות להגדיל באופן משמעותי את שכר המינימום לעובדים החלשים ביותר.

יאיר לפיד: צריך להעלות את שכר המינימום; אנחנו נעלה את שכר המינימום, אבל נעשה זאת בתיאום ובאופן מושכל כדי שלא לגרום לפיטורים במשק.

יאיר לפיד: במקביל, נתחיל לפעול גם לצמצום הניצול של עובדי הקבלן בישראל.

יאיר לפיד: אני מודה לראש הממשלה ולמנכ"ל משרד ראש הממשלה הראל לוקר על העבודה המשותפת על התקציב הזה, וכמובן לאנשי משרד האוצר, ובראשם מנכ"לית המשרד יעל אנדורן, ראש אגף התקציבים אמיר לוי והיועץ המשפטי יואל בריס, שעשו ימים ולילות להכנתו.

יאיר לפיד: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015 בקריאה ראשונה, ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יאיר לפיד: כמו כן, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בקריאה ראשונה בהצעות החוק הנלוות לתקציב: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית) והצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), ולהעבירן לוועדת הכנסת לחלוקתן לוועדות הכנסת השונות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר האוצר חבר הכנסת יאיר לפיד, שהציג לנו גם את חוק התקציב וגם את החוקים הנלווים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון, כפי שנקבע בוועדת הכנסת וכפי שנקבע בהסכמה בין כל הסיעות.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים יהיה בוודאי יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותו יעמדו 12 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אריה דרעי, יעקב ליצמן, משה גפני, זהבה גלאון, וכן הלאה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, שר האוצר, חברי הממשלה, לצערי, ראש הממשלה לא נמצא כאן – אני מבקש קודם כול לשלוח תנחומים מעומק הלב למשפחת הנרצחת בפיגוע הדקירה באלון-שבות, ומבקש, בוודאי על דעת כולכם, להתפלל לשלומו ולהחלמתו של חייל צה"ל שנפצע בצהריים בפיגוע הטרור בתל-אביב, ולדרוש בשלומם של כל הפצועים.

יצחק הרצוג: זה יום קשה ועצוב, מסוג הימים שאנחנו חווים לא מעט בתקופה האחרונה.

יצחק הרצוג: לבנו עם המשפחות.

יצחק הרצוג: אין ישראלי, באמת, אין ישראלי שלא מודאג מגל הטרור שפוקד את ארצנו, את ערינו, את יישובינו, בשעות ובימים האחרונים.

יצחק הרצוג: מכאן שלוחה ברכה נאמנה לכוחות הביטחון, לאנשי ההצלה שפועלים בשטח, נלחמים בטרור יום-יום, שעה-שעה.

יצחק הרצוג: ואין ספק שאת הידיים שמבצעות את הפשעים הללו יש לגדוע, לתפוס, לכלוא, להעמיד לדין ולפעול במלוא העוצמה הנדרשת.

יצחק הרצוג: במעבר חד, ברשותכם, אנחנו עוסקים בנושא התקציב ואלה הם חיינו.

יצחק הרצוג: אנחנו נדון ונתייחס בשעות הקרובות לסוגיית התקציב.

יצחק הרצוג: כנסת נכבדה, אם מישהו צריך הוכחה נוספת לכך שממשלת נתניהו מתפוררת – ממשלת נתניהו השלישית, דרך אגב – שחבריה נוטשים אותה האחד אחרי השני, אז קיבלנו היום הוכחה נוספת בדמות תקציב הבושה והחרפה שמונח כעת על שולחן הכנסת.

יצחק הרצוג: אגב, שמתי לב שהבית היהודי לא היו כאן כששר האוצר נאם.

יצחק הרצוג: אולי יש דברים שכדאי לנו לדעת לגבי התפוררות הממשלה.

יצחק הרצוג: וכדי להעצים את הבושה, גם שמעתי את שר האוצר מנכס לו את המחאה החברתית.

יצחק הרצוג: אני גאה בכך שבסיעת העבודה – שניים ממנהיגי המחאה החברתית.

אבישי ברוורמן: בוז'י, הוא צדק לחלוטין, הוא לקח את 19 המנדטים בהונאה.

יצחק הרצוג: אדוני שר האוצר, לא עשית דבר לענות לכמיהתם של אותם מפגינים ולא עשית דבר כדי להתמודד עם דרישת המחאה החברתית.

יצחק הרצוג: להפך, זהו תקציב שכולו הרפתקה פוליטית של ראש ממשלה מפוחד ושל שר אוצר טירון פוליטי.

יצחק הרצוג: די להביט סביבנו כדי להבין שממשלת נתניהו נכשלה בכל תחום אפשרי, ומי שאחראי ישירות לכישלון ולמחדל הוא לא אחר מאשר ראש הממשלה.

יצחק הרצוג: תסתכלו מסביב: המדינה בוערת, הטרור מכה, האלימות מרימה ראש, מרקם החיים העדין עם ערביי ישראל נפרם, היחס לערביי ישראל, שהוא נושא אסטרטגי לאומי מהמעלה הראשונה, לא מקבל התייחסות כלשהי מממשלת נתניהו, האלימות בחברה גואה, יישובי הפריפריה סובלים, גלי פיטורין, יחסי החוץ של ישראל בשפל המדרגה, וכאן מגיע גם התקציב: תקציב חסר אחריות, מזיק, תקציב שאין בו תקווה ואין בו בשורה.

יצחק הרצוג: זהו תקציב אנטי-ישראלי מובהק, תקציב שמסרב לטפל בסוגיות היסוד, כמו יוקר המחיה וכמו בעיות הדיור.

יצחק הרצוג: והאיש האחראי למחדל החברתי הכלכלי הזה עדיין יושב על כיסאו כראש ממשלה ומחשב את צעדיו.

יצחק הרצוג: לשרוד פוליטית זה שם המשחק שלו, ולעזאזל כל השאר.

יצחק הרצוג: איפה הצמיחה שהבטיחו ראש הממשלה ושר האוצר?

יצחק הרצוג: איפה מספר העסקים שנבנים?

יצחק הרצוג: להפך, מספר העסקים שנסגרים מדי שנה מאז הממשלה הזאת נכנסה לתפקידה גדל מ-38,000 עסקים בשנת 2011 ל-42,000 עסקים בשנת 2013.

יצחק הרצוג: איפה הדאגה לחלשים?

יצחק הרצוג: למעוטי היכולת?

מיקי לוי: זה מצוץ מהאצבע.

מיקי לוי: אתה לא מבין מה אתה אומר.

יצחק הרצוג: מספר הנפשות מתחת לקו העוני לפני תשלומי העברה הוא 2.4 מיליון נפש, 30% מאוכלוסיית המדינה.

יצחק הרצוג: איפה הירידה במחירי הדיור?

יצחק הרצוג: מאז המחאה החברתית מספטמבר 2011 עלו מחירי הדיור ב-20%.

יצחק הרצוג: איפה ההקלות למעמד הביניים?

יצחק הרצוג: לדוגמה, מאז ספטמבר 2011 יוקר המזון עלה בשיעור כפול משיעור האינפלציה, בזמן שהשכר בקיפאון מתמשך.

יצחק הרצוג: בקיצור, אין בו כלום, בתקציב הזה, תקציב החרפה והבושה, חוץ מאשר העובדה שהוא משעבד את השנים הבאות ואת הדור הצעיר למטרות פוליטיות ציניות.

יצחק הרצוג: אולי שכחת, אדוני ראש הממשלה, אזרחי ישראל לא אמורים לשרת את הכלכלה, אלא הכלכלה אמורה לשרת אותם.

יצחק הרצוג: אין אזרחית או אזרח אחד שהולך לשפר את מצבו בעקבות התקציב.

יצחק הרצוג: להפך, התקציב הזה יכאיב, הוא יפגוש כל אחד מאתנו בתורים הארוכים לרופא, במסדרונות בתי-החולים, בכיתות הצפופות של ילדינו, במחלקות הרווחה, כן, וגם במקררים הריקים.

יצחק הרצוג: בשנה הבאה מחירה של דירה ממוצעת צפוי להגיע ל-144 משכורות.

יצחק הרצוג: 144 משכורות, שהן 12 שנים של עבודה קשה.

יצחק הרצוג: רק לשם ההשוואה, בשנת 2011 זה עמד על 131 משכורות.

יצחק הרצוג: זה מה שאתם מבטיחים לזוגות הצעירים בארץ?

יצחק הרצוג: זה מה שאתם מביאים כבשורה הגדולה שלכם?

יצחק הרצוג: מע"מ אפס לא יעזור, אדוני שר האוצר, אי-אפשר לשקר לכל האנשים כל הזמן, ואין אפשרות להמשיך להתעלם מדעתם של המומחים.

יצחק הרצוג: אתה יכול לנסות, אבל המציאות טופחת על פניך ועל פנינו.

יצחק הרצוג: התקציב מבשר קיפאון בהוצאה הלאומית ליעדים חברתיים ובהיקף השירותים שהמדינה מספקת לאזרחיה, בדיוק מגמה הפוכה ממה שה-OECD ממליץ ודורש.

יצחק הרצוג: התרגום של צמיחה של 2% לשנה הוא אפס צמיחה לנפש.

יצחק הרצוג: אפס צמיחה לנפש, קיפאון מוחלט.

יצחק הרצוג: כישלון נוסף, קולוסלי, של נתניהו, לפיד והממשלה.

יצחק הרצוג: המשמעות שלו היא פחות חינוך לילדינו, פחות בריאות להורים שלנו, פחות כסף לרווחה ועלייה של יוקר המחיה.

יצחק הרצוג: זאת האמת, וזה הכישלון המהדהד שלכם.

יצחק הרצוג: אזכיר לכם מה אמר מבקר המדינה לא מזמן: אין לכם – לחברי הממשלה – אין לכם משימות ויעדים מוגדרים בתכנון התקציב.

יצחק הרצוג: אין לכם תוכנית.

יצחק הרצוג: לא אני אמרתי זאת, אמר זאת מבקר המדינה.

יצחק הרצוג: העובדה שהממשלה הזאת מתנהלת כמו מטוס ללא טייס לא באמת מפתיעה מישהו.

יצחק הרצוג: ממשלת המל"ט.

יצחק הרצוג: דווקא בהגדלת ממדי העוני והאי-שוויון אתם ממש מצטיינים; ישראל מדורגת, כידוע, כאחת המדינות העניות בעולם.

יצחק הרצוג: ואתם, ראש הממשלה ושר האוצר, חיים ב"לה-לה-לנד"; אתם חיים בשלום עם העובדה הזאת ואתם מתעלמים ממנה.

יצחק הרצוג: בנאום זה כמעט לא זכה לאף מילה מטעם שר האוצר.

יצחק הרצוג: אז תרשו לי לגלות לכם סוד: אתם זוכרים ששר האוצר הקים יחד עם שר הרווחה ועדה להתמודדות עם העוני, ועדת אלאלוף?

יצחק הרצוג: אז מעיון בתקציב הזה בזמן הכמעט-אפסי שניתן לחברי הכנסת לעיין בו אפשר לקבוע בוודאות: אתם זרקתם את רוב מסקנות ועדת אלאלוף לפח האשפה של ההיסטוריה.

יצחק הרצוג: אתם תראו שדוח העוני הקרוב יצביע על החרפה קשה במצב העוני, בממדים בלתי נסבלים.

יצחק הרצוג: אז אם פספסתם, זו הבשורה הגדולה של נתניהו ולפיד לעניים בישראל: בשנת 2015 אתם תהיו יותר עניים, ויהיו עוד יותר עניים.

יצחק הרצוג: למה?

יצחק הרצוג: כי זה מה ששר האוצר וראש הממשלה רוצים.

יצחק הרצוג: ומה עם החינוך?

יצחק הרצוג: גם כאן הבשורות קשות.

יצחק הרצוג: שימו לב שההוצאה התקציבית לתלמיד תרד בשיעור של 1%.

יצחק הרצוג: אין כאן שינוי משמעותי בהוצאה הלאומית על חינוך.

יצחק הרצוג: למגמה שנמשכת כבר שנים הוסף הקיצוץ שהגשתם לתקציב המדינה שלושה שבועות לפני אישורו בממשלה.

יצחק הרצוג: אז אין חינוך, אין דיור, אין שוויון.

יצחק הרצוג: גם תקציב לצמצום החוסר במיטות אשפוז אין.

יצחק הרצוג: הבשורה שלכם לחולים היא: תשתדלו להיות בריאים ואל תטרידו אותנו.

יצחק הרצוג: חברות וחברי הכנסת, ראש הממשלה ושר האוצר לא הניחו כאן תקציב מנותק, אלא הניחו כאן תקציב של פחד, תקציב של הישרדות פוליטית, תקשיב של שלמונים ותשלומים פוליטיים, תקציב שאין בו אומץ להוביל שינויים.

יצחק הרצוג: אתם זוכרים ששר האוצר הבטיח לא לאיתמר ולא ליצהר?

יצחק הרצוג: אז הוא הבטיח.

יצחק הרצוג: באותה נשימה הוא הבטיח: ניתן עוד ועוד תקציבים.

יצחק הרצוג: למי?

יצחק הרצוג: אז אני אגיד לכם למי – –

פנינה תמנו: נתנו עוד ועוד תקציבים: לבריאות – – –

יצחק הרצוג: – – לחטיבה להתיישבות, ליישוב בחברון, להתנחלויות מבודדות, ובקרוב הוא יעביר עוד תקציבים להתנחלויות, כדי להשתיק את חברו הטוב נפתלי אבו עלי.

יצחק הרצוג: ככה זה עובד – –

פנינה תמנו: – – –

יצחק הרצוג: – – עוד הבטחת בחירות של לפיד שהתמוססה לה.

יצחק הרצוג: רבותי, התקציב הזה מנציח פערים חברתיים, מנציח את הפגיעה בחלשים, מנציח את הפגיעה בעולים, בצעירים, בקשישים, בערבים, במי לא?

יצחק הרצוג: התקציב הזה ממשכן את עתידנו.

יצחק הרצוג: מה עשו המוחות הגדולים שהגו אותו?

יצחק הרצוג: לקחו את הגירעון וגלגלו אותו לעוד שנה-שנתיים; אספו את כל הבעיות שקיימות השנה, ופשוט העבירו אותן לשנה הבאה.

יצחק הרצוג: אחרי המבול, העיקר שאני אשרוד עוד קצת, ומישהו כבר ישקם את ההריסות שנוצרו אחרי.

יצחק הרצוג: זה באמת מה שמתכוון ראש הממשלה, וזה באמת מה שאומר שר האוצר.

יצחק הרצוג: אז, ראש הממשלה, אתה באמת חושב שתושבי ישראל לא מבינים מה שאתה עושה?

יצחק הרצוג: לא מבינים חשבון פשוט?

יצחק הרצוג: אתה חושב שהעם לא קולט את הפארסה?

יצחק הרצוג: אז אני מודיע לך: אזרחי ישראל הם לא ז'יטונים על לוח ההימורים שלך, ואנחנו, מדינת ישראל, אנחנו לא קזינו.

יצחק הרצוג: מתי היית בפעם האחרונה בחנות מכולת?

יצחק הרצוג: מתי ביקרת משפחה שהמקרר שלה ריק?

יצחק הרצוג: מתי פגשת ילד שמגיע לבית-הספר ללא כריך ופרי בתיק?

יצחק הרצוג: ובכלל, מתי הסתובבת ביישובי הצפון והדרום ושמעת מראשי היישובים ופרנסיהם את מצוקתם וכיצד הם כורעים תחת הנטל?

יצחק הרצוג: כנראה לא, כנראה הראש שלך והראש של הממשלה הזאת מנותק.

יצחק הרצוג: הרבה יותר נוח לך להסתתר מאחורי שר האוצר שלך, ולשניכם מאוד נוח להתעלם מחוות הדעת של גורמי המקצוע, של נגידת בנק ישראל.

יצחק הרצוג: אתם בטוחים שהכול יהיה בסדר, שתוכלו לשרוד עוד חודש, עוד חודשיים, עד הקיץ, אבל איפשהו, רבותי וגבירותי, איפשהו זה ייגמר.

יצחק הרצוג: אז שלאיש לא יהיה ספק – חברינו, חברינו באופוזיציה, בכל סיעות האופוזיציה, חברי לסיעת העבודה, וכל השותפים שלנו למאבק נגד התקציב, אנחנו ננהל קרב עיקש על כל סעיף וסעיף בתקציב הזה.

יצחק הרצוג: לא נאפשר לכם לעבוד על אזרחי ישראל בעיניים.

יצחק הרצוג: החגיגה הזאת הסתיימה.

יצחק הרצוג: את ממשלת ההישרדות הזאת צריך להדיח.

יצחק הרצוג: גם אם תצליחו להעביר את התקציב, זאת תהיה אחת מנשימות אפה האחרונות של הממשלה הזאת.

יצחק הרצוג: לישראל מגיעה ממשלה טובה יותר, אחרת; ממשלה אחראית עם מנהיגות ציונית שפויה, שתביא למדינה ביטחון, צמיחה, תעסוקה, פרנסה הוגנת וצדק חברתי אמיתי.

יצחק הרצוג: על כך אנחנו ניאבק, ובכך אנחנו ננצח.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, גם על העמידה בזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – אין שרים.

יולי יואל אדלשטיין: אין שרים?

יולי יואל אדלשטיין: אז אתה תדבר; אני עוצר את השעון.

אריה מכלוף דרעי: לא, אני לא, לא – – –

אבישי ברוורמן: גם כשהם ישנם הם אינם.

אריה מכלוף דרעי: לא לא, יש עניין – רבותי, סליחה, עם כל הכבוד, יש קצת כבוד.

אריה מכלוף דרעי: יש קצת כבוד – –

אבישי ברוורמן: אין כבר.

אריה מכלוף דרעי: – – גם אם זה רק מהשפה ולחוץ.

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, דיון על התקציב, דיון על התקציב – – –

אבישי ברוורמן: זה לא דיון.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: צודק.

אריה מכלוף דרעי: מה זה, באמת?

אריה מכלוף דרעי: תראה.

אבישי ברוורמן: אין תקציב ואין דיון.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני לא – מחילה, אני לא – – –

קריאה: ממשלה לא אחראית.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מוכן לדבר.

יצחק הרצוג: הוא צודק, זה די ביזיון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני צודק לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: הצעתי לך לדבר ללא הגבלת זמן, זכותך – –

אריה מכלוף דרעי: אני לא רוצה ללא הגבלת זמן, אני רוצה לשכנע.

יולי יואל אדלשטיין: – – זכותך לא לבחור באופציה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אם בתוך דקה – –

אריה מכלוף דרעי: אדוני, אני ישבתי כאן, שמעתי את כל הנאום של שר האוצר – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אם בתוך דקה לא יהיה כאן שר תורן, אנחנו נעשה הפסקה עד שהממשלה תתארגן ותהיה נוכחת.

אריה מכלוף דרעי: אני כיבדתי, ישבתי כל הנאום, שמעתי אותו, לא הפרעתי לו אפילו דקה.

יולי יואל אדלשטיין: צודק לגמרי.

איתן כבל: הגענו להבנות גם.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע, אני יודע.

איתן כבל: קשה להם.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימתין דקה, אם לא – נכריז על הפסקה, וחבר הכנסת אריה דרעי יתחיל לנאום כשתהיה כאן ממשלה מיוצגת.

אריה מכלוף דרעי: זה לא קשור לקואליציה–אופוזיציה, זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – נמצאת באולם המליאה, לזיכרוני, אני לא יודע – בשש הכנסות שאני נמצא כאן, בדרך כלל – – – חברי הכנסת, אני מכריז על הפסקה של עשר דקות בישיבת המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד עשר דקות הישיבה תתחדש.

אורי אורבך: – – –

אמנון כהן: השרים לא רוצים לבוא לממשלה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: זה כללי המשחק, נמשיך עם זה ביחד.

אריה מכלוף דרעי: ראשית, אדוני היושב-ראש, אני כמובן מביע את תנחומי למשפחה של הקדושה שהלכה ושנהרגה על קידוש השם ועל קדושת הארץ, מאחל איחולי החלמה לפצועים, לפצוע, לחייל.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שבשעה שטרור רצחני משתולל בערי ישראל הממשלה ממשיכה לגלות, לצערי הרב, אוזלת יד, חוסר מעש.

אריה מכלוף דרעי: אני שב וקורא לראש הממשלה לקחת אחריות.

אריה מכלוף דרעי: זה הכול.

אריה מכלוף דרעי: לקחת אחריות ולטפל בכל הכוח – לא במלל, לא בדיבורים – בכל האמצעים, למגר את הטרור ולגדוע את ידי המרצחים הללו.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול לתת ביטחון לאזרחים שלנו.

אריה מכלוף דרעי: לא ייתכן שהאזרחים יסתובבו ברחובות בתחושה של פחד.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני דואג – אומנם זה כאילו דברים אישיים מתוך הבית, אבל הילדים שלי היום בבוקר פחדו לנסוע בתחבורה הציבורית לבית-הספר שלהם.

אריה מכלוף דרעי: איך הגענו לכזה דבר בירושלים?

אריה מכלוף דרעי: ברכבת הקלה יש להם מינוי רב-שנתי, והם מפחדים לנסוע.

אריה מכלוף דרעי: ואלה לא ילדים קטנים, זאת כבר נערה די בוגרת, והם חוששים.

אריה מכלוף דרעי: איפה תחושת הביטחון?

אריה מכלוף דרעי: רק לדבר גבוהה-גבוהה ולהגיד: אנחנו ואנחנו?

אריה מכלוף דרעי: עם זאת, אי-אפשר רק לפנות לממשלת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר גם – לא נמצאים כאן חברי הכנסת הערבים – אני חושב שהמנהיגות של חברי הכנסת הערבים במדינת ישראל, שהם חלק מהפרלמנט, חלק מבית-המחוקקים, הם אזרחי ישראל, הם צועקים בצדק הרבה פעמים על קיפוח ולתיקון אפליה – הם חייבים לקחת אחריות גם כן.

אריה מכלוף דרעי: חייבים לקחת אחריות ולהגיד: עד לכאן, יש כללים.

אריה מכלוף דרעי: וכמובן, כפי שאמרתי כבר כמה פעמים – לצערי, אני אומר את הדברים בכאב – אני רואה באבו מאזן אשם גדול; אני לא רוצה לומר בלעדי, אבל חלק גדול מהאשמה מונח על כתפיו.

אריה מכלוף דרעי: ההסתה שלו, ההיתר כביכול, מכתבי העידודים והתנחומים שלו מדליקים ומבעירים את המדורה הזאת, ואנחנו ככה רואים בו היום לא שותף ולא פרטנר, אלא רואים בו אחד המסיתים הגדולים לכל האלימות הזאת שאנחנו רואים היום.

אריה מכלוף דרעי: אני עובר לתקציב, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו ראינו איך התחלנו כאן.

אריה מכלוף דרעי: הנה, ההתייחסות של הממשלה זה סימן להתייחסות שלהם לתקציב.

אריה מכלוף דרעי: ואני רוצה להרגיע את חברי הכנסת, חברי, אל תתייחסו ברצינות לחבילות האלה שקיבלנו.

אריה מכלוף דרעי: זה לא תקציב אמיתי.

אריה מכלוף דרעי: רבותי, אני רוצה להחזיר אתכם כמה שבועות לפני, כשכולם היו משוכנעים שלא יהיה תקציב.

אריה מכלוף דרעי: לא הייתה היתכנות – משרד הביטחון ביקש מה שביקש, ראש הממשלה לא היה מוכן להגדיל את הגירעון, שר האוצר התעקש לא להעלות מסים, ובסוף, כשכל אחד, מראש הממשלה, שר האוצר ומרכיבים אחרים מהקואליציה, הבינו שלא טוב לעת הזו ללכת לבחירות בלי תקציב, הם החליטו להתכנס, ולא דנו דיונים כלכליים, דנו פשוט מאוד – זה תקציב של הישרדות, אוקיי, על מה אפשר להתפשר?

אריה מכלוף דרעי: כמה נותנים לביטחון?

אריה מכלוף דרעי: כמה נותנים?

אריה מכלוף דרעי: לקחו מחשבון קטן והגיעו למסקנה שצריך להגדיל את הגירעון ל-3.4.

אריה מכלוף דרעי: אין בעיה, הילדים שלנו, הנכדים שלנו ישלמו את החובות הללו, ובנו תקציב.

אריה מכלוף דרעי: אני לא רוצה לחשוף שמות, אבל כל מי שמסתובב קצת במסדרונות משרד האוצר יודע שפקידי משרד האוצר לא שלמים עם התקציב הזה.

אריה מכלוף דרעי: הם יודעים שהתקציב הזה לא נכנס לתוך המספרים שכתובים בו.

אריה מכלוף דרעי: הם יודעים שזה לא תקציב אמיתי, זה תקציב וירטואלי, והם בונים רק על זה.

אריה מכלוף דרעי: עוד מעט, אחרי שיאושר התקציב הזה, הממשלה יכולה לקחת קצת נשימה, קצת הישרדות, ואז או שהולכים לבחירות ויעשו תקציב חדש, או שיביאו תקציב חדש במהלך החודשים הראשונים של השנה, עוד קיצוצים ועוד תוספות ועוד הורדות כאלה ואחרות.

אריה מכלוף דרעי: לכן לא נתייחס לסעיפים של התקציב ולסכום הגלובלי של התקציב, כיוון שהוא לא סופי, הוא תקציב של הישרדות, איך עוברים את החודש-חודשיים הללו, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: זה תקציב פוליטי הישרדותי של הממשלה הזו.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני חייב לומר דבר אחד שהוא כואב, ואני אומר את זה כל שבוע, ואני חוזר ואומר אותו: אני מעריך מאוד את שר האוצר בדבר אחד, לא בתקציב הזה ולא בתפיסה הכלכלית שלו; אני מעריך אותו בכנות שלו.

אריה מכלוף דרעי: היה דיון בפגרה – לא כולם השתתפו, השתתפו חלק מהחברים – ושר האוצר, בצורה ישירה וכנה אמר: אני דואג למעמד הביניים.

אריה מכלוף דרעי: מעמד הביניים הוא היסוד של החברה בישראל, ולכן אני הולך אליהם בתקציב הזה.

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד לשכבות החלשות – אני מפרש את דבריו, אני לא אומר שהוא אמר את הדברים, אבל זאת המשמעות של הדברים שלו – נכון, יש מתחת למעמד הביניים עוד חמישה-שישה עשירונים, עוד למעלה מ-3-2 מיליון אזרחים במדינת ישראל שהם לא במעמד הביניים ששר האוצר מתכוון אליו; הם לא קונים את הדירות במיליון ו-600,000 שקל, הם לא אלה ששר האוצר מכוון אליהם.

אריה מכלוף דרעי: הם ימשיכו להיות חלשים, ימשיכו להיות עניים.

אריה מכלוף דרעי: הוא רוצה גם לדאוג להם, אבל מה התפיסה הכלכלית שלו אומרת?

אריה מכלוף דרעי: חכו עוד כמה שנים, אנחנו נבסס את מעמד הביניים, ואחר כך נוכל לדאוג למעמד החלש.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים עוד 50,000 עניים כל שנה ימשיכו להיות עניים עוד יותר.

אריה מכלוף דרעי: אין מדיניות רווחה.

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, אני מאוד מעריך את שר הרווחה, ידידי מאיר כהן, הוא באמת גדל איפה שאנחנו גדלנו, בשכונות המצוקה; אני יודע מי זאת המשפחה שלו ואני יודע כמה על לבו, ואני מאמין לו באמונה שלמה שהוא רוצה לעזור לשכבות החלשות.

אריה מכלוף דרעי: אבל תגידו לי, ככה נראית ממשלה, כששר הרווחה מנהל משא-ומתן עם רשתות שיווק או עם גורמים איך להוריד מחירים?

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, הוא לא מנהל עמותת חסד, הוא לא מנהל ארגון "לתת", הוא מנהל ארגון אחר.

אריה מכלוף דרעי: הרי מה פשוט יותר לממשלה מאשר לקבל החלטות ולקחת אחריות?

אריה מכלוף דרעי: תורידו את המע"מ על מוצרי היסוד, תעשו מע"מ דיפרנציאלי.

אריה מכלוף דרעי: צעקתם כל הזמן שאי-אפשר; כשחברת הכנסת שלי יחימוביץ בתחילת הדרך ואני ואחרים צעקנו: מע"מ דיפרנציאלי, אמרו: אי-אפשר לעשות מע"מ דיפרנציאלי.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו פתאום לדירות, שזה טוב לעוד כמה – אולי קצת ישקם את המצב של יש עתיד, אז כן אפשר לעשות על חלק כן ועל חלק לא.

אריה מכלוף דרעי: למה זה כן וזה לא?

אריה מכלוף דרעי: מה פשוט יותר מלהוריד 18%, 17%?

אריה מכלוף דרעי: הרי ברגע שיורידו את המע"מ על מוצרי יסוד, באופן אוטומטי כל המחירים ירדו, וזה ישפיע על הרבה דברים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: למה לא? זה לא; אבל שר הרווחה ימשיך, ובצדק, ואני בטוח שהוא עושה את זה בכנות גמורה – מה, מישהו יכול לסמוך על רצון טוב של איזה סופרמרקט או של איזו רשת שתוריד מחירים?

אריה מכלוף דרעי: באמת.

אריה מכלוף דרעי: חוץ מפרסום למוצרים עכשיו, שהכניסו אותם לסל הרווחה, לא עשינו שום פרסום.

אריה מכלוף דרעי: פרסמנו את הקטשופ ודברים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: לא, זה לא רציני.

אריה מכלוף דרעי: אז אני מבין את שר הרווחה, הוא מיואש.

אריה מכלוף דרעי: הוא רואה ממשלה שלצערי הרב אינה רגישה לנושא הרווחה, אז הוא פועל מיוזמתו, וכל הכבוד לו, אני מברך אותו על כך.

אריה מכלוף דרעי: אבל כך הממשלה?

אריה מכלוף דרעי: ראש הממשלה מציע אתמול – אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת הרצוג – ראש הממשלה אתמול גילה שיש מכסים גדולים על כל מיני מוצרי יסוד ועל כל מיני דברים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: למי אתה אומר את הדברים הללו?

אריה מכלוף דרעי: אתה ראש הממשלה, אתם הגשתם תקציב, תורידו את המכסים הללו, תורידו את זה.

אריה מכלוף דרעי: העיקר להוציא כותרת, שמה?

אריה מכלוף דרעי: שראש הממשלה הציע ושר האוצר לא מסכים?

אריה מכלוף דרעי: ככה נראית ממשלה?

אריה מכלוף דרעי: ככה זה נראה?

אריה מכלוף דרעי: לכן אני אומר, לצערי הרב, אין ספק שהתקציב הזה הוא תקציב שפוגע ומעמיק את הפערים הגדולים.

אריה מכלוף דרעי: אני משוכנע שהשר סילבן שלום מסכים אתי ומבין שהפערים בפריפריה ילכו ויגדלו.

אריה מכלוף דרעי: אז נכון, המשרד שלו מתאמץ, אבל מה?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו צריכים שבנושאים המרכזיים של יוקר המחיה, של הדיור – מחירי הדירות עלו ב-20%, ועכשיו אנחנו הולכים כביכול אולי לתת את ההנחה של המע"מ.

אריה מכלוף דרעי: בצדק.

אריה מכלוף דרעי: ואנחנו יודעים שזה יעלה לתקציב המדינה מיליארדים, שאין בשביל קצבאות הילדים, אבל כלפי חוץ זה ייראה שהנה, עשינו צעד – הנה הורדתי להם את המחירים.

אריה מכלוף דרעי: אתה דאגת לכך שהמחירים יעלו; בגלל כל הפעולות הללו המחירים עלו ב-20%, 25%, ועכשיו אולי ניתן להם את ההנחה של המע"מ, וגם בזה אני לא משוכנע.

אריה מכלוף דרעי: מה, יתחיל להיות כאן סחר-מכר מי יקבל, מי לא יקבל, איך ישלמו, בלבן או בשחור, השם יודע.

אריה מכלוף דרעי: לא אני אומר את זה, כלכלנים ומומחים לדיור אומרים את הדברים הללו.

אריה מכלוף דרעי: אבל מה זה משנה?

אריה מכלוף דרעי: אל תבלבלו אותנו עם העובדות, העיקר עשינו את המע"מ אפס, יכולנו לפגוע בחרדים, יכולנו לפגוע במגזרים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: לכן, חברי, כפי שאמר – אנחנו את התפקיד שלנו חייבים לעשות.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו אומנם אופוזיציה ואנחנו מיעוט, אבל אנחנו נשתדל בכל כוחנו לכל הפחות להציג מראה לממשלה, לא לעשות לה חיים קלים.

אריה מכלוף דרעי: יצטרכו כל אותן שכבות חלשות, כל אותם ארגוני נכים, ארגוני גמלאים, שהולכים לפגוע להם בתקציב בהרבה זכויות שהיו מוקנות להם – ידעו את האמת, איך הממשלה, בתקציב הכביכול-חברתי הזה, הולכת לפגוע בהם.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו, לכל הפחות, את זכות הזעקה ואת זכות השמעת הדעה האחרת – אנחנו נעשה יחד, כל האופוזיציה, כמיטב כוחנו, ואנחנו נשתדל שהתקציב הזה לא יאושר, ועם ישראל יקבל אולי ממשלה ראויה אחרת, ותקציב אחר, כיוון שאני התייאשתי באופן מוחלט מהממשלה הזאת, שיכולה לתקן את המצב הזה.

אריה מכלוף דרעי: רק להפיל את הממשלה, ללכת לבחירות, להביא ממשלה שסוף-סוף, אחרי 65 שנה, אולי לראשונה, תהיה ממשלה בישראל שהנושאים החברתיים יעמדו אצלה במרכז הבמה.

אריה מכלוף דרעי: עד היום, לצערי הרב, כל הזמן רק הפחדה וביטחון ומדיניות חוץ.

אריה מכלוף דרעי: הגיע הזמן שהנושאים החברתיים – מדיניות הרווחה של מדינת ישראל תהיה הנושא המרכזי.

אריה מכלוף דרעי: ושם – אני אומר בשם תנועת ש"ס – אנחנו נהיה שותפים בממשלה שתשים את זה במרכז המוקד שלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: רק אל תגיד: אני התייאשתי.

יולי יואל אדלשטיין: אין ייאוש בעולם, כפי שאמר אחד ה"גדוילים".

אריה מכלוף דרעי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, זה שינוי בסדר הדוברים, בהסכמה בין חברי הכנסת גלאון וליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך – משה גפני, ואחר כך – יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: שש דקות לרשותך, גברתי.

זהבה גלאון: תודה רבה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביע מכאן תנחומים – אדוני, לנפגעים גם בפיגוע הקשה בתל-אביב וגם בפיגוע באלון-שבות – למשפחת הנערה שנרצחה.

זהבה גלאון: אלה ימים קשים, אבל הכנסת ממשיכה לתפקד ולדבר על התקציב שמוגש כאן.

זהבה גלאון: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שמעתי את הבשורה החדשה של שר האוצר: לעבוד בשביל האזרח.

זהבה גלאון: ספרתי כמה פעמים הוא אמר את זה.

זהבה גלאון: אתם יודעים כמה פעמים הוא אמר?

זהבה גלאון: ככה, זרקו מספר.

זהבה גלאון: יותר מ-20 פעמים: לעבוד בשביל האזרח.

זהבה גלאון: ואני אומרת לכם, זו עבודה בעיניים, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: שר האוצר אמר שזה תקציב חברתי?

זהבה גלאון: אצל שר האוצר דיבורים זה כמו חול, חברי חברי הכנסת, אבל אין מה לאכול.

זהבה גלאון: אם היה לנו שקל על כל הבטחה ריקה של שר האוצר לפיד, מזמן כבר היינו סוגרים את הגירעון.

זהבה גלאון: איזה הבטחות עוד לא שמענו משר האוצר בשנים האחרונות?

זהבה גלאון: שר האוצר התחייב שהוא יוריד את מחירי הדיור בתוך חצי שנה.

זהבה גלאון: הוא גם התחייב, למשל, לנישואים אזרחיים.

זהבה גלאון: הוא התחייב לפטר את הרבנים הראשיים, הוא התחייב ללמד לימודי ליבה, או שילמדו לימודי ליבה, ושתהיה תחבורה ציבורית בשבת.

נסים זאב: חזר בתשובה.

נסים זאב: הוא גידל זקן וחזר בתשובה.

זהבה גלאון: מה אנחנו רואים?

זהבה גלאון: שיש לנו כאן שר אוצר שהוא קבלן הביצוע של האג'נדה הכלכלית הדורסנית של ראש הממשלה נתניהו, וחוץ מהבטחות ריקות לעבוד בשביל האזרח הוא לא משנה כלום, הוא לא עושה כלום.

זהבה גלאון: ועכשיו, אדוני שר האוצר, אתה מדבר על תקציב חברתי, על התחלת התיקון.

זהבה גלאון: איך הוא קרא לזה?

זהבה גלאון: התחלת התיקון.

זהבה גלאון: איזה תקציב חברתי?

זהבה גלאון: באמת אני חוזרת על זה: אם היה לנו שקל על כל התחייבות של שר האוצר לתיקון, לתקציב חברתי, כבר מזמן היינו סוגרים את הגירעון.

זהבה גלאון: אז איך בכלל הוא מעז היום – אני שומעת אותו מדבר כאן על תוספות לבריאות, לחינוך ולרווחה.

זהבה גלאון: רק לפני כשבוע ועדת הכספים הצביעה על קיצוץ רוחבי בתקציבי המשרדים האלה בגובה של כ-2 מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: אז על מי אתה חושב בדיוק שאתה עובד כשאתה מתפאר בהגדלת תקציבי החינוך והבריאות, תקציבים שגדלים מדי שנה באופן אוטומטי כדי לעמוד בגידול הטבעי של האוכלוסייה?

זהבה גלאון: הרי הוא הסביר לנו כאן עכשיו שהיה גידול בתקציבי הבריאות.

זהבה גלאון: היה גידול באוכלוסייה, אז יש מנגנון אוטומטי.

זהבה גלאון: הרי קיצצו 2 מיליארד שקלים קיצוץ רוחבי, והקיצוץ הזה הוא קיצוץ flat, והוא בבסיס התקציב, והוא יהיה גם בתקציב הבא באופן הזה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הרי כל הקיצוצים האלה בכלל, ביחס לתקציב הכללי, לא רק שלא יהיה גידול משמעותי בתקציבי המשרדים וההוצאה לאזרח תישאר נמוכה ביחס לממוצע למדינות המערביות; כל ההצהרות האלה על הגדלת התקציבים החברתיים – מדובר כאן בזריית חול מכוונת בעיני הציבור.

זהבה גלאון: זו זריית חול מכוונת.

זהבה גלאון: שר האוצר לפיד סומך על הזיכרון הקצר של הציבור.

זהבה גלאון: אני רוצה לצטט לכם מתוך דף הפייסבוק של שר האוצר לפיד, מה הוא כתב שם לפני כחצי שנה.

זהבה גלאון: הוא כתב כך: "יישום חוק יום לימודים ארוך עד השעה 16:00, הקטנת כיתות הלימוד, הגדלת התמיכה לתלמידי הפריפריה ב-26% בתקצוב דיפרנציאלי, חיוב לימודי ליבה".

זהבה גלאון: ואני שואלת אתכם, חברי חברי הכנסת, הרי התקציב ששר האוצר הביא לכאן היום דוחה את יישום חוק יום לימודים ארוך בחמש שנים, הוא מקצץ קיצוץ עמוק בתקציב החינוך.

זהבה גלאון: וגם כל התוכנית הזאת, כל ההתחייבות הזאת ללימודי ליבה נגנזה יחד עם יתר ההבטחות של שר האוצר.

זהבה גלאון: עוד אזכור, ככה, של דברים ששר האוצר אמר.

זהבה גלאון: אבא שלי היה אומר: לדבר זה בחינם.

זהבה גלאון: לדבר זה בחינם.

זהבה גלאון: בנאום בפני סטודנטים במרס 2013 אמר שר האוצר: "גם אני מאמין" – הוא אמר – "שהגיע הזמן לקצץ בתקציב הביטחון ולהעביר את הכסף לשירותים החברתיים".

זהבה גלאון: אז אני שואלת, חברי חברי הכנסת, איפה ההצהרה הזאת היום, כשהוא מגיע לכנסת והוא מגיש לנו את התקציב שמשועבד כולו למערכת הביטחון?

זהבה גלאון: תראו מה קורה כאן, איך שר האוצר ממש נופל שדוד לנוכח האיומים של מערכת הביטחון.

זהבה גלאון: חסר לו, חסר לו – אני ניסיתי לראות איפה השריר הזה, ניסיתי לחפש איפה השריר הזה, שריר האומץ.

זהבה גלאון: חסר לו שריר האומץ, שמאפשר להתייצב מול הממסדים הגדולים, בעיקר מול הממסד הביטחוני, ולהגיד להם לא.

זהבה גלאון: שריר האומץ – ניסיתי לחשוב, אולי זה פה, אולי זה משהו – לא מצאתי את זה אצל שר האוצר.

זהבה גלאון: לא היה לו אומץ להתייצב בפני מערכת הביטחון, לא בפני ממסד המתנחלים – ממשיכים להעביר כסף להתנחלויות – לא בפני בעלי ההון – ולא הורידו להם את הפטורים.

זהבה גלאון: אז איפה שריר האומץ?

זהבה גלאון: מה עושה שר הביטחון בתקציב הזה?

זהבה גלאון: הוא הופך את מדינת ישראל, חברי חברי הכנסת, לצבא שיש לו מדינה, ולא למדינה שיש לה צבא.

זהבה גלאון: מי שהיה מקצץ בתקציב הביטחון היה הופך את היוצרות.

זהבה גלאון: שלא לדבר על ההבטחות שלו.

זהבה גלאון: איך הוא אמר?

זהבה גלאון: הוא עמד כאן כזה בפעם הקודמת במין דיבור כזה, חצי שקט כזה: "התפקיד שלנו לדאוג לזה" – אני מצטטת – "שלא יהיה במדינת ישראל אפילו ילד רעב אחד".

זהבה גלאון: "אנחנו עוד לא שם", הוא המשיך להגיד, "אבל אנחנו בדרך, ואנחנו נקיים את מה שהבטחנו, ואם נצטרך עוד משאבים כדי למנוע רעב מילדים, יהיו עוד משאבים, כי זו חובתנו".

יוני שטבון: משפטים אחרונים בבקשה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, איפה המשאבים האלה היום, כשקוברים את המלצות ועדת אלאלוף כדי לתת עוד כסף לתקציב הביטחון?

זהבה גלאון: ואני מסיימת, אדוני.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אין שום דבר חברתי בתקציב הזה.

זהבה גלאון: אין שום דבר חברתי.

זהבה גלאון: מרצ הגישה תוכנית חלופית, תקציב חלופי, שמראה שאפשר גם אחרת.

זהבה גלאון: אנחנו אומרים איפה יש כסף וממה צריך לקצץ ומה צריך לעשות, ואנחנו חושבים, למשל, שאפשר לפתוח 800 מעונות-יום, להחיל יום לימודים ארוך, להפעיל תחבורה ציבורית בשבת, להרחיב את סל הבריאות – אפשר לעשות הרבה דברים, אבל ודאי שלא עם התקציב הזה שהוגש לנו כאן.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יוני שטבון: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יוני שטבון: הזמן הסיעתי שמופיע כאן, חבר הכנסת משה גפני, סליחה, הוא חמש דקות.

יוני שטבון: נא להקפיד על הזמן.

יוני שטבון: אתם רוצים בסיעה לחבר דברים – שמונה דקות?

יוני שטבון: שמונה דקות המכסה?

יוני שטבון: לא, כתוב חמש דקות.

יוני שטבון: בבקשה, תתחילו.

משה גפני: שמונה דקות.

יוני שטבון: כרגע זה חמש דקות, עד שנפתור את זה.

יוני שטבון: יש זמן.

יוני שטבון: תפתרו את זה מול המזכירות.

יוני שטבון: לפתור את זה מול המזכירות, בבקשה.

יוני שטבון: יש לך חמש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מדובר על המכסה של ראשי המפלגות.

יוני שטבון: כן כן.

משה גפני: אני וליצמן מתחלקים?

משה גפני: אנחנו לא מתחלקים.

יוני שטבון: פותרים את זה עכשיו מול המזכירות.

יוני שטבון: בבקשה, נפתור את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא זוכר תקציב כזה, עם חוסר יצירתיות.

משה גפני: תמיד, אני יודע, בזמן תקציב הייתה חדוות היצירה של הממשלה, של הקואליציה, של שר האוצר שהיה מגיע לכאן והיה אומר: אנחנו עושים רפורמות – באמת חלק מהנושא של חוקים שונים שנעשו בעניין הזה – ובתקציב הייתה חדוות יצירה.

משה גפני: והאופוזיציה, מטבע הדברים, הייתה מבקרת את מה שהממשלה הייתה מביאה.

משה גפני: אני ראיתי את שר האוצר עם עיניים כבויות.

משה גפני: מה, איזה רפורמה הביאו לכנסת, לעם?

משה גפני: מה הביאו בתקציב הזה?

משה גפני: אין – לא נושא חברתי שכבר דובר, אין מנועי צמיחה, אין דבר ממשי.

משה גפני: אין לי חשק אפילו לדבר על התקציב הזה.

משה גפני: אין לי חשק.

משה גפני: אבל אני צריך לדבר שמונה דקות, אז אני רוצה לנתח את ראשי הקואליציה שמביאים את התקציב.

משה גפני: אני רוצה להתחיל בראש הממשלה.

משה גפני: ראש הממשלה מכהן בקדנציה הזו כבר שנה ותשעה חודשים מאז הבחירות.

משה גפני: אנחנו, הציבור החרדי, עשינו אותו ראש ממשלה פעמיים.

משה גפני: שיבוא ראש הממשלה ויסתכל לאישה החרדית בעיניים, או לילד החרדי, אחרי מה שעשו להם במשך שנה ותשעה חודשים, פגעו בלחם ובחלב ובכול, ויגיד: אני ראש ממשלה, לא הייתה לי ברירה, שני האחים האלה, שכבר התגרשו, אילצו אותי לעשות ממשלה כזו מקרטעת; אבל אני רציתי את החרדים.

משה גפני: שיגיד – שקל אחד שראש הממשלה העביר לציבור החרדי, לילד חרדי; תקנה אחת שהוא עשה, אחת; משפט אחד בחוק כלשהו ממה שהיה פה למכביר נגד הציבור החרדי – שיניתי.

משה גפני: שיבוא ראש הממשלה בנימין נתניהו, כפוי טובה, שאנחנו העלינו פעמיים לשלטון, עשינו אותו ראש הממשלה.

משה גפני: יושב שנה ותשעה חודשים, לא נוגע מילימטר, לא מפריעה לו הפגיעה המתמשכת בילדים החרדים, ביישובים החרדיים, במשפחות החרדיות, כלום.

משה גפני: כפוי טובה.

משה גפני: זה ראש הממשלה.

משה גפני: אז אני הולך לאיווט ליברמן, השותף שלו, שמכיר אותו כנראה יותר טוב מאתנו, היה אתו ביחד בלשכת ראש הממשלה, והוא פשוט מתעב אותו.

משה גפני: הוא חובר לשמאל, הוא חובר לציפי לבני, הוא חובר ליאיר לפיד, הוא כמעט עושה אתם ממשלה.

משה גפני: אגב, אנחנו מדברים על כאלה שצריכים לנהל מדינה מול המזרח התיכון הקשה שאנחנו מצויים בו, מול ארצות-הברית, מול אירופה, מול האיחוד האירופי, מול איראן.

משה גפני: כל היום הם מתכמנים אחד את השני.

משה גפני: שר החוץ של נתניהו מחפש מתחת לאדמה דרכים להכות בו.

משה גפני: זה ליברמן.

משה גפני: אז אני הולך ליאיר לפיד, שר האוצר.

משה גפני: ההוא יושב ועושה לו בריתות, כל יום משהו חדש.

משה גפני: פעם עם זקן פעם בלי זקן; פעם הוא עושה ברית עם בנט, וכשלא מוצא חן בעיניו הוא עושה ברית עם ליברמן, עושה עם ציפי לבני; כל יום הוא עושה ברית חדשה.

משה גפני: לא הבנתי עד לרגע זה מה רוצה יאיר לפיד.

משה גפני: הבנתי שהוא יודע לעשות כותרות.

משה גפני: עד שראיתי בעיתון "גלובס", ראיתי שמה שהוא עשה במשך השנה הזאת, הוא נפגש 109 פעמים עם עיתונאים.

משה גפני: לשר האוצר יש זמן?

משה גפני: הסתכלתי כמה פעמים הוא נפגש עם נגידת בנק ישראל, שזה התפקיד שלו: 12 פעמים במשך כל השנה.

משה גפני: בנושאים הכלכליים, עם עיתונאים הוא נפגש, שם הוא מופיע כל הזמן.

משה גפני: יש לו חמישה או ארבעה יועצי תקשורת.

משה גפני: הדבר היחיד שהוא עושה זה כותרות לעיתונים.

משה גפני: נכונים, לא נכונים, רציני, לא רציני – זה שר האוצר של מדינת ישראל.

משה גפני: על שר החוץ דיברנו, ועכשיו אני הולך לשרה שממונה על המשא-ומתן המדיני.

משה גפני: שניים מתוך שישה – כמעט חצי מחברי הסיעה שלה – בכלל אומרים שצריך לפרוש מהקואליציה, בכלל לא צריכים להיות בממשלה הזאת.

משה גפני: חבר הכנסת עמרם מצנע כבר אמר כמה פעמים; עמיר פרץ לא רק אמר, התפטר; והיא חושבת שהיא משלה אותנו שהמשא-ומתן המדיני מתקדם, אחרת היא לא בממשלה.

משה גפני: איזה משא-ומתן מדיני מתקדם?

משה גפני: שמישהו יגיד אם אנחנו לא בפורים.

משה גפני: אם זה לא היה אצלנו, אלא במדינה אחרת, היינו צוחקים.

משה גפני: יושבים ראשי המפלגות האלה, שאין קשר, לחלוטין, בין האחד לשני, אין שום תהליך, לא בנושא המדיני, לא בנושא הכלכלי, לא בנושא החברתי.

משה גפני: בנט, שכחתי.

יצחק הרצוג: אבו עלי.

משה גפני: בנט זה – בכלל.

משה גפני: במשרד שלו לא עושים כלום.

משה גפני: מדברים כל הזמן על חרדים, תעסוקה, חרדים, איזה מין יעד לאומי.

משה גפני: ליבה, מדברת זהבה גלאון.

משה גפני: תעסוקה.

משה גפני: כלום לא עשו.

משה גפני: כלום, כלום, כלום, כלום.

משה גפני: היה חוק שאנחנו העברנו, העדפה מתקנת לחרדים, כדי שחרדים ישתלבו.

משה גפני: החליטה הממשלה באיזשהו פורום שהם לא מקדמים את החוק הזה.

משה גפני: אגב, זה נמצא, חבר הכנסת רותם, אצלך בוועדה, אני אבקש כמובן לדון על זה, על העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: כלום.

משה גפני: האיש לא עושה כלום, הוא רק עולה בסקרים מפני שהוא מצית את הלהבות בהר-הבית.

משה גפני: מקום שאסור לעלות, שזה חיוב כרת, אבל אסור לעלות גם מפני שמי שעולה אין לו שכל.

משה גפני: בעיתוי הזה לעשות את זה?

משה גפני: לא יכולים להרוויח מעבירה שעושים, וזאת עבירה.

משה גפני: בנט עולה בסקרים מפני שהוא מפלגת ימין יחידה; לליברמן לא מאמינים, לנתניהו לא מאמינים, הליכוד מרוסק, אז מצביעים לבנט עד שיתפסו – אני מקווה שעד הבחירות, בעוד שלושה-ארבעה חודשים – יתפסו שזה סתם בלון נפוח.

יוני שטבון: כמה?

יוני שטבון: שלושה-ארבעה חודשים, זה הצפי?

משה גפני: שמונה חודשים.

משה גפני: כל זה בלון נפוח.

משה גפני: אי-אפשר לתת להם לנהל קיוסק.

משה גפני: הם מנהלים את המדינה שנמצאת בקשיים הכי גדולים בכל תחום.

משה גפני: ככה ראש הממשלה, ככה ראשי התנועות שמרכיבות את הקואליציה, ככה זה בכל המקומות.

משה גפני: מכיוון שבכל זאת אנחנו מדברים על התקציב – – –

יוני שטבון: במסגרת הזמן, בבקשה.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: בקדנציה הקודמת היה יובל שטייניץ שר האוצר, אני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים – במדינות המערב אנחנו היינו במקום הראשון בצמיחה לנפש.

משה גפני: בכל מדינות המערב.

משה גפני: כשקיבלנו משק במשבר כלכלי עולמי בלתי רגיל, כשחלק גדול מהתקציב הולך לביטחון.

משה גפני: היום הגענו למצב שהצמיחה בשפל, שמבחינת הצמיחה לנפש אנחנו נמצאים כמעט במקום האחרון במדינות המערב.

משה גפני: אין שום בשורה, לא במפעלים, לא בתעסוקה, לא בחינוך – אצלנו לא היו קיצוצים בחינוך, היום הביאו קיצוץ רוחבי גם במוסדות להשכלה גבוהה, גם במערכת החינוך.

משה גפני: עומד פה שר האוצר עם עיניים כבויות, ומדבר ומדבר ומדבר ומקווה שמזה תצאנה כותרות.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

משה גפני: אני מבקש לסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הדבר האחרון שעליו הוא מדבר כל הזמן זה מע"מ אפס.

משה גפני: אמרו בבית היהודי שלא יעבירו את מע"מ אפס.

משה גפני: גם ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת הכספים, אמר שלא יעבירו את מע"מ אפס.

משה גפני: הם נגד.

משה גפני: סלומינסקי אמר את זה במפורש, אמר את זה בוועדה, אמר את זה בכל המקומות.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אם אפשר לשלוח מכאן שאלה לשר האוצר, אם הוא יוכל לתת לי תשובה – כמה הוא שילם לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי כדי שהוא יעביר לו עכשיו את מע"מ אפס?

משה גפני: זה שהוא שילם לו, זה ברור, אחרת הוא לא היה מעביר.

משה גפני: השאלה רק כמה.

משה גפני: האם מדובר בכסף גדול או בכסף קטן?

משה גפני: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת משה גפני.

יוני שטבון: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יוני שטבון: חבר הכנסת אחמד טיבי, עשר דקות, ולחבר הכנסת מוחמד ברכה – ארבע דקות, לפי החלוקה הסיעתית.

יוני שטבון: בבקשה.

מוחמד ברכה: שלא ייווצר רושם כאילו שיש אפליה, כי אנחנו חילקנו את הזמן בין ארבעת חברי הסיעה.

מוחמד ברכה: אצל ביבי – – –

יוני שטבון: זה נראה ככה.

יוני שטבון: עשר דקות, ארבע דקות.

מוחמד ברכה: אנחנו סיעה דמוקרטית.

יוני שטבון: יפה.

קריאה: וביבי הוא מה?

מוחמד ברכה: לא דמוקרטי.

אחמד טיבי: סוציאליסט.

יוני שטבון: סוציאליסט עם עשר דקות זה יפה.

אברהם מיכאלי: זאת האשמה חמורה.

יוני שטבון: בבקשה, עשר דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, רבותי חברי הכנסת, מובן שרבים מאתנו הרימו גבה כאשר שר האוצר דיבר על תקציב חברתי, לבוא לקראת האזרח ושאר הדברים האלה, כי הרושם מקריאת חלק מהתקציר – כי אם מישהו יגיד לכם שהוא קרא את כל הקופסה במהירות הבזק, אל תאמינו לו.

אחמד טיבי: אני מכיר את היכולות של חברי כנסת, מדובר באנשים אומניפוטנטים, אבל לא עד כדי כך.

יצחק הרצוג: לא אימפוטנטים?

אחמד טיבי: לא, זה לא.

אחמד טיבי: זה נכון בתחום ההתמחות שלי, אבל לא השתמשתי בביטוי הזה.

נחמן שי: תסביר לנו, אנחנו לא למדנו רפואה.

מאיר פרוש: יש לך איזה מסר אישי אלי?

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אין ספק שזה תקציב שיש בו שימון וחיזוק של ההתנחלויות, פגיעה בפריפריה, פגיעה ביישובים הערביים, פגיעה בתשתיות, בשירותי הרווחה, ועמידה במקום ברוב תחומי החיים.

אחמד טיבי: זה המקום לומר שמשחק הניגודים של הקואליציה והממשלה משתק אותה בכל תחום אפשרי, גם חברתי, גם כלכלי, גם מדיני, אבל גם, ובעיקר, בתקציב.

אחמד טיבי: אין ספק שגם נתניהו עומד מאחורי הניסיון לשים רגל כאן, רגל שם, לשר האוצר.

אחמד טיבי: שניהם הרי מתחרים על תפקיד ראש הממשלה, הבחירות באופק, ריח בחירות עז נודף מההצהרות, מההתנהלות של ראשי הקואליציה וראשי מפלגות וסיעות הקואליציה, המיוצגת כאן, מלבד השר התורן, על-ידי אחד האנשים – על-ידי חבר הכנסת רותם, בעצם.

אחמד טיבי: מספיק.

אחמד טיבי: ולכן אני תוהה – – –

דוד רותם: כשאתה מדבר על חבר הכנסת רותם, קודם כול תנגב את הפה.

אחמד טיבי: ולכן אני תוהה, כמה אפשר לעבוד על הציבור, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: כמה אפשר למכור לוקשים?

אחמד טיבי: הרי הדברים הם כל כך ברורים, גם אנשי כלכלה מתחו ביקורת על התקציב הזה.

אחמד טיבי: איפה ההבטחות לגבי שילוב ערבים בשירות הציבורי?

אחמד טיבי: אנחנו 20% מהאוכלוסייה, אבל רק כ-8% מהמועסקים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: רק 8%.

אחמד טיבי: יש משרדי ממשלה, חברות ממשלתיות, שהשיעור שלנו שם הוא 1%–2%.

אחמד טיבי: מביך.

אחמד טיבי: תת-ייצוג נמוך, בוטה, מבזה.

אחמד טיבי: וזה אומר הכול.

דוד רותם: ניהלת ועדה בנושא הזה.

אחמד טיבי: חוט ישר מקשר בין היחס אל מפגין ערבי ליחס אל מועסק ערבי, אל אקדמאי ערבי.

אחמד טיבי: היחס הוא שונה.

אחמד טיבי: היחס אל האחר הוא יחס מפלה.

אחמד טיבי: צעיר אקדמאי ערבי, הסיכוי שימצא עבודה ההולמת את כישוריו הוא סיכוי נמוך.

אחמד טיבי: זה מגביר את התסכול.

אחמד טיבי: בשלוש הדרגות הבכירות של השירות הציבורי אין כמעט ערבים.

אחמד טיבי: אין כמעט ערבים, ואז יש מעגל קסמים – –

דוד רותם: הם מנהלים את המדינה הזאת.

אחמד טיבי: – – אין ערבים בשירות בדרגות הבכירות, ולכן אין מי שיטה אוזן לצרכים של החברה הערבית בישראל, והמצב ממשיך להיות תת-ייצוג.

אחמד טיבי: תשתיות – יש פער של שני עשורים לפחות, אם לא שלושה, בין יישוב ערבי ליישוב יהודי שכן.

אחמד טיבי: טירה, טייבה – כוכב-יאיר וכפר-סבא; עארה, ערערה – וחדרה – –

דוד רותם: כמה ארנונה אתם משלמים?

אחמד טיבי: – – ונצרת – נצרת-עילית, למרות העובדה שנצרת-עילית קמה על האדמות של היישובים הערביים.

אחמד טיבי: יש מי שמקבל את ההחלטה הזאת, יש מי שמתווה את המדיניות הזאת, ולכן האפליה היא אזרחית.

אחמד טיבי: אתה מצפה מראש הממשלה, מר נתניהו, שיגלה אחריות.

אחמד טיבי: כשעמדתי בראש הוועדה הופיע מולנו, כעד, ראש הממשלה לשעבר אולמרט, והוא אמר: עוד לפני שאתה מתחיל לשאול, אני רוצה לומר לך לפרוטוקול – האפליה נגד האזרחים הערבים במדינת ישראל היא built in, מובנית – לפרוטוקול, ראש ממשלה מכהן.

אחמד טיבי: עכשיו בא ראש הממשלה הזה, לא הייתה לו אמירה אמפתית אחת, חוץ ממדיניות, אמירה לגבי 20% מהאוכלוסייה.

אחמד טיבי: לפני יומיים – –

זהבה גלאון: הוא אמר שהוא ישלול להם את האזרחות.

אחמד טיבי: – – בעקבות ההפגנות, והזעם, והכעס, והמחאה המוצדקת על הרצח של חיר א-דין חמדאן בכפר-כנא, הוא הודיע שהוא ישלול את האזרחות של המפגינים.

אחמד טיבי: היום הוא הציע למפגינים לעבור לפלסטין.

אחמד טיבי: אגב, היסטורית, אני חוזר ואומר, יש הבדל בין מולדת לבין מדינה, גם מבחינה מדינית.

אחמד טיבי: המולדת, וזו הארץ, קמה לפני שהמדינה קמה, קראו לה פלסטין.

אחמד טיבי: המדינה, אחרי 1948, קראו לה ישראל, על חלק מפלסטין.

אחמד טיבי: אבל האמירה שלו היא אמירה מדירה, דוחקת, של מי שחושב שהאזרחות היא מתנה.

אחמד טיבי: האזרחות היא לא מתנה של הממשלה לאזרחים, היא אמנה בין האזרח לבין המדינה, שבסיסה זכות יסוד.

אחמד טיבי: ובניגוד לעברית, אצלנו בערבית יש ביטוי וקשר בין המילה "מוואטן", יעני, אזרח, למילה "וַוטן", יעני, מולדת.

אחמד טיבי: אל-מוואטנה, האזרחות, קשורה לוַוטן, למולדת.

יוני שטבון: ישראל זה גם העם וגם המדינה, שים לב.

אחמד טיבי: לא יודע, זה פירושים של הבית היהודי.

אחמד טיבי: אני מדבר על linguistics, בלשנות.

אחמד טיבי: גם לבלשנות, גם לפירוש של המילים בערבית, יש משמעות של קשר למולדת.

אחמד טיבי: אל-מוואטנה, ווטן.

אחמד טיבי: בעברית יש אזרחות, יש לאום, יש דת – סמטוחה שלמה.

אחמד טיבי: עכשיו, ראש הממשלה, שהשתתף בהפגנה שבה הונפה התמונה של יצחק רבין במדי אס.

אחמד טיבי: אס.

אחמד טיבי: , הוא האחרון שיטיף לנו איך נפגין.

אחמד טיבי: ונדמה לי שאז אף אחד לא הציע לו לחזור לפולין, לראש הממשלה, בגלל ההפגנה ההיא.

אחמד טיבי: אני מבטיח לכם, אדוני השר, חבר הכנסת מרגי ורבותי חברי הכנסת, שראשות הממשלה תישלל מראש הממשלה נתניהו עוד לפני שהוא יספיק לשלול ולו אזרחות אחת של ערבי כלשהו במדינה הזאת.

אחמד טיבי: זו הבטחה.

אחמד טיבי: ואל-איאם בנא, נחכה ונראה.

אחמד טיבי: אנחנו לא אזרחים על-תנאי, מר נתניהו, אתה ראש ממשלה על-תנאי, והתנאי כנראה יופעל בקרוב.

אחמד טיבי: יש אווירת בחירות, ראש הממשלה מתנהג כמו טוקבקיסט, כאילו הוא אחרון המתלהמים של הספסל האחורי של הליכוד.

אחמד טיבי: דנוניזם כבר אמרנו?

אחמד טיבי: ראש הממשלה חולם בלילה על דני דנון, על נפתלי בנט המתלהם, שאפילו אורי אריאל העיד שבחדר שלו יש תמונות של בכירי וחברי המחתרת היהודית, טרוריסטים, מחבלים.

אחמד טיבי: הוא קורא להם "מחבלים", לאנשים האלה שקיצצו את הרגליים לראשי הערים?

אחמד טיבי: אבל הוא קורא לח'יר חמדאן, אזרח מכפר-כנא, מחבל.

אחמד טיבי: נפתלי בנט זה האיש שאמר לי פעם בריאיון: אנחנו כאן כשאתם עוד טיפסתם על העצים.

אחמד טיבי: הוא התייחס אל הערבים כאל קופים.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: נגמר לך הזמן.

אחמד טיבי: האיש הזה, הרסיס עלה לו לראש.

אחמד טיבי: אמירות נאלחות של ראש גזען.

אחמד טיבי: נפתלי בנט הוא יהודי גזען ואנטישמי.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה.

אחמד טיבי: יהודי גזען ואנטישמי.

אחמד טיבי: מי שמדבר ככה על ערבים הוא אנטישמי, ואנטישמי יהודי זה דבר נורא.

אחמד טיבי: נפתלי בנט – – –

יוני שטבון: אתה רק צריך לשקול מילים.

יוני שטבון: כשאתה עומד על הדוכן הזה, תשקול את המילים שאתה אומר.

אחמד טיבי: סליחה – – –

יוני שטבון: אתה לא עומד פה מעל הדוכן – יש גם כללים כשעומדים על הדוכן.

אחמד טיבי: מה זה, מה הכללים?

יוני שטבון: לכנות בגינויים חבר כנסת באופן פרטי, גם אתה יודע – – –

אחמד טיבי: האיש אמר לי ש"אתם הייתם על העצים".

יוני שטבון: – – – גם אתה יודע טוב מאוד.

יוני שטבון: אתה יודע טוב מאוד.

אחמד טיבי: אני דורש – אני מזמין את השר נפתלי בנט להתעמת עם הדברים שאני אמרתי.

יוני שטבון: תשקול את המילים שלך שוב.

אחמד טיבי: ואני חוזר ואומר, ובזה אני מסיים: נפתלי בנט הוא יהודי גזען ואנטישמי.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יוני שטבון: ארבע דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

נסים זאב: לפחות הוא לא טרוריסט כמוכם.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, תודה רבה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני אומר לך: כל הואא.

קריאות: – – –

נסים זאב: (אומר דברים בשפה הערבית)

מסעוד גנאים: יעני, תאכל אוויר.

מסעוד גנאים: תאכל אוויר.

נסים זאב: לפחות הוא לא טרוריסט כמוכם.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, תודה.

אחמד טיבי: – – – אבל אני אומר לך – – –

נסים זאב: – – –

מסעוד גנאים: יעני, תאכל אוויר, תאכל אוויר.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי, תודה.

יוני שטבון: ארבע דקות.

נסים זאב: מה זה אנטישמי?

נסים זאב: מה זה מה?

נסים זאב: אדוני, אתה יכול לדבר כשהוא נמצא פה?

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: כשהוא במליאה תדבר נגדו, לא כשהוא לא נמצא פה.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: – – –

מיכל רוזין: שיבוא, עוד יותר טוב.

מיכל רוזין: למה הם לא פה?

מיכל רוזין: שישבו פה.

מיכל רוזין: שר האוצר, שיהיה בנושא התקציב.

מיכל רוזין: אדוני שר האוצר, זה דיון בנושא התקציב.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

יוני שטבון: ארבע דקות.

עפו אגבאריה: אתה מגן עליו?

עפו אגבאריה: גם אותך הוא לא אוהב.

עפו אגבאריה: תדע לך, גם אותך הוא מתעב.

יוני שטבון: חבר הכנסת מוחמד ברכה – – –

עפו אגבאריה: הם אמרו כבר למה הם לא אוהבים את הספרדים, אם אתה לא יודע.

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים, חבר הכנסת עפו אגבאריה, תודה רבה, אנחנו רוצים להמשיך בדיון, או שתעשו את זה בחוץ.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אף שלא לכולם מגיע הכבוד הזה, היום היינו עדים לאחת הבדיחות המרות בפוליטיקה הישראלית, כשעמד כאן שר האוצר וכינה את התקציב תקציב חברתי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מוזס, אין גבול לחוצפה של שר האוצר.

מוחמד ברכה: לכנות את התקציב הזה תקציב חברתי, זה כאילו להגיד את ההפך בהפוך על הפוך, כאילו להגיד על הים שהוא אדמה ועל אדמה שהיא ים.

מוחמד ברכה: כאילו להגיד – לא יודע.

מוחמד ברכה: אומנם שר האוצר יושב כאן בכנסת בזכות המחאה החברתית, שהוא הראשון אשר בגד בה, אבל מכאן ועד לכינוי הזה – אם זה לא היה כל כך עצוב, זה היה מצחיק, לכנות את התקציב הזה תקציב חברתי.

מוחמד ברכה: זה תקציב בחירות, קודם כול.

מוחמד ברכה: זה תקציב שיביא את לפיד ואת נתניהו למערכת הבחירות הבאה, והממשלה הזאת לא תגיש תקציב אחר חוץ מהתקציב הזה כנראה.

מוחמד ברכה: גם אם הבחירות יתקיימו בתחילת שנת 2016, הם יבואו כמה חודשים לפני מועד הגשת התקציב ויגידו שמפזרים את הכנסת.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, זה התקציב האחרון.

מוחמד ברכה: זה תקציב בחירות, זה תקציב של רמאות, וזה גם תקציב של גזירות.

מוחמד ברכה: אומנם הם מנסים להסוות את הגזירות; למשל, מי שעוקב אחרי התנאים החדשים לקבלת דמי אבטלה, יגיע למסקנה שאפשר לקבל דמי אבטלה בירח יותר מאשר לקבל דמי אבטלה כאן בארץ.

מוחמד ברכה: אבל בעצם אותו שר אוצר שקורא למע"מ אפס, כשהוא מוציא את האזרחים הערבים מתוך ההטבה הזאת כביכול, הוא בעצם רוצה לארגן את הסטטיסטיקה של האבטלה על-ידי ניפוי הערבים מהמספרים, מהסטטיסטיקה.

מוחמד ברכה: כשמדברים על כל מי שלא מלאו לו 30 שנה, שצריך לעבוד 24 חודשים מה-30 האחרונים, וזה במקום 12 חודשים ב-18 החודשים האחרונים, בעצם הוא אומר: תמשיכו לחלום, לא תקבלו אבטלה.

מוחמד ברכה: כי מקומות עבודה מוסדרים יש, יכול להיות, בתל-אביב; יש, יכול להיות, בנצרת-עילית; אבל בשפרעם, בטייבה, בנצרת ובאום-אלפחם – לך תמצא מישהו שזכה לעבוד 24 חודשים מתוך 30 החודשים האחרונים ואז הוא נזרק לאבטלה.

מוחמד ברכה: מי שעובד 24 חודשים, כנראה הוא עובד קבוע.

מוחמד ברכה: אבל אלה שעובדים במקוטע, פה חודשיים, פה שלושה, פה חמישה ופה עשרה, לעולם לא יגיעו לדמי אבטלה.

מוחמד ברכה: הם גם לעולם לא יגיעו לעבודה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הם מובטלים אבל לא נמצאים בסטטיסטיקה.

מוחמד ברכה: זה בעצם שוב מהלך של הדרה של העובדים הצעירים הערבים.

מוחמד ברכה: גם מי שגילו 30–35 צריך לעבוד 18 חודשים מתוך 24 חודשים אחרונים.

יוני שטבון: משפטים אחרונים בבקשה.

מוחמד ברכה: אתה לא צריך להעיר.

מוחמד ברכה: אני אסיים מתי שהשעון קובע.

יוני שטבון: הוא סיים.

מוחמד ברכה: בסדר.

מוחמד ברכה: אל תקטע את הרצף של הדברים.

מוחמד ברכה: גם כאן מנסים לשים משוכה שהיא בלתי ניתנת לדילוג.

מוחמד ברכה: בעצם שר האוצר וראש הממשלה נתניהו לא נלחמים באבטלה אלא נלחמים במובטלים; לא נלחמים באבטלה אלא מסדרים את הסטטיסטיקה כך שיתקבלו מספרים שיוכלו להתגאות בהם לקראת הבחירות הבאות, תוך ניפוי השכבות החלשות, שכבות המצוקה, הפריפריה, ובעיקר האזרחים הערבים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: חבר הכנסת באסל גטאס.

יוני שטבון: 12 דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת שאול מופז.

מיקי רוזנטל: ד"ר גטאס – איך אמרתי את זה, טוב?

באסל גטאס: לא צריך את הדוקטור, דוקטור הוא יודע לבטא.

יוני שטבון: בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש – יש שרים?

באסל גטאס: – –

יוני שטבון: שר התשתיות נמצא כאן.

באסל גטאס: – – חברי חברי הכנסת – אני צריך לקבל 12 דקות.

יוני שטבון: כן, אני מוסיף, בבקשה.

באסל גטאס: אולי הצורה שבה הממשלה מתייחסת לכנסת בעניין התקציב – חוסר המקצועיות, או אפילו הזלזול, הוא לא בזה שהביאו לנו היום את ערמת הספרים חצי שעה או שעה לפני הדיון ובאמת מצפים מחברי הכנסת להתייחס לתקציב בעומק ובכובד ראש.

באסל גטאס: זה הדבר הקל, זה הזלזול הקל, כי זו כנראה צורת הממשל בישראל, שיש קואליציה שהממשלה מהר מאוד מתחילה להתייחס אליה כלחותמת גומי.

באסל גטאס: ראינו מה שהיה בתקציב בשנה שעברה, והם ממילא הולכים לאשר הכול.

באסל גטאס: אז על מה לעבוד ולהכין ולהיות שקוף ולכרוך הכול עם תוכניות עבודה ולהראות מה היה הביצוע בתקציב של השנה שעברה ולהתייחס אלינו, אל נבחרי הציבור, כמקבלי החלטות?

באסל גטאס: הרי אנחנו לא מקבלים החלטות.

באסל גטאס: אתם לא מקבלים החלטות, אתם חותמת גומי.

באסל גטאס: מי שראה את ועדת הכספים בשנה שעברה, איך אנשים מתחלפים אחרי חודש וחצי של דיונים, רק בשביל להרים אצבע ולהוריד אצבע – זה מחזה שהתגלה לי אז בתור חבר כנסת חדש, שעבר את אותה חוויה קשה של חוסר רצינות, של חובבנות.

באסל גטאס: האם באמת ממשלות אחרות ומדינות אחרות מתנהלות כך?

באסל גטאס: אני רוצה להגיד שמה שהכנסת עומדת לעשות גם היום, ולצערי הרב, גם בשבועות הקרובים בוועדות, זה קרקס אחד שלם, קרקס.

באסל גטאס: כי מה שנמצא באותם ספרים באמת לא שווה את הנייר שהוא כתוב עליו.

באסל גטאס: אני מדבר אתכם בשיא הרצינות.

באסל גטאס: אני מדבר אתכם גם כמהנדס, אני מדבר אתכם גם ככלכלן; אני מדבר אתכם גם כמנכ"ל של ארגון שעבד בביקורת חיצונית, בביקורת פנימית, הגשת דוחות כספיים מסובכים.

באסל גטאס: אני אומר לכם, מה שנמצא – הקשר בין מה שנמצא בספרים האלה לבין מה שעומד להיות התקציב האמיתי של מדינת ישראל, הוא קשר רופף ביותר; לא רוצה להגיד לא קיים, אבל זה קשר רופף ביותר.

באסל גטאס: וזה למה?

באסל גטאס: גיליתי את זה בשנתי הראשונה.

באסל גטאס: אני עמדתי כאן והסברתי – אני אוהב שסתיו שפיר תשמע מה שאני הולך להגיד, כי היא גם תקבל מחמאות, ואולי תעיד על מה שאני עומד להגיד.

באסל גטאס: התקציב הזה הוא תקציב תמונת ראי, שכפול של מה שהיה בשנים שעברו, עם אותה תוספת אינקרמנטלית שבאה משנה לשנה.

באסל גטאס: הוא לא מתניע בתוכו שום שינוי שנעשה, והתריעה על השינויים האלה סתיו, בתור חברת ועדת הכספים, במשך כל השנה.

באסל גטאס: שם התקציב האמיתי, שם זה התקציב האמיתי, לא מה שנמצא כאן.

באסל גטאס: זו מסגרת, מסגרת שבה אנחנו כאילו שחקנים בקרקס הזה, עומדים להצביע ולהוריד יד, אבל מייד, יום אחרי אישור התקציב, מתחילים לזרום לוועדת הכספים השינויים המתבקשים מפקידי האוצר ומהמשרדים השונים, ואז – שם הביצוע האמיתי.

באסל גטאס: אני, לתומי, בישיבת ועדת הכספים הראשונה שהתייחסה לבקשת האוצר, ראיתי סעיפים בנאליים, זה לא התנחלויות וכסף פוליטי, סעיפים בנאליים, שמתייחסים, לדוגמה, לפארקים לאומיים.

באסל גטאס: אני אמרתי – פחות מחודש מאז אישרנו את התקציב, למה משנים אותו, מוסיפים עוד 75 מיליון שקל?

באסל גטאס: ומאות סעיפים כאלה זרמו כבר בחודש הראשון אחרי אישור התקציב הדו-שנתי; עליו אני מדבר.

באסל גטאס: ואז התברר שבעצם בישראל יש שלושה תקציבים – התקציב הזה, שהוא תקציב דמה, שאנחנו מאשרים; התקציב האמיתי, שזה השינויים שאין ביכולת הכנסת וועדת הכספים לעקוב אחרי אותם דילים ואותן קומבינות שנעשים במשך השנה, ומשם מזרימים כל מיני סעיפים, ומגדילים פה ומקטינים שם, ומעבירים; והתקציב השלישי, חברות וחברים, זה תקציב הרזרבות.

באסל גטאס: תקציב הרזרבות הוא לא שקוף בכלל.

באסל גטאס: בתקציב האחרון, לדעתי, היו יותר מ-35 מיליארד שקל בתקציב רזרבות – נכון, סתיו?

באסל גטאס: זוכרת?

באסל גטאס: לפחות 35 מיליארד שקל ברזרבות.

באסל גטאס: למה עמד והשתבח בעצמו כאן סגן שר האוצר, ואמר: כיסינו את הוצאות "צוק איתן", או מכסים?

באסל גטאס: כי יש לו קופה שאף אחד לא יודע איך בסוף משתמשים בה ולאיזה מטרות.

באסל גטאס: זה שלושה תקציבים.

באסל גטאס: מדינות הרבה יותר גדולות, עם כלכלות עצומות, הרבה יותר מהכלכלה של ישראל, לא מתנהלות ככה.

באסל גטאס: תקציב של טריליונים של ארצות-הברית לא מתנהל ככה.

באסל גטאס: ולכל סעיף יש שם, ויש מספר, ויודעים בדיוק מה רמת הביצוע, ואם רמת הביצוע משתנה, זה נכנס ומוטמע בתקציב של שנה אחרי זה.

באסל גטאס: פה, אני אומר לכם, חברי, גם מהסיעות החרדיות, או כל מי שהיה ונטל חלק בקואליציה, זה היה כל הזמן כך.

באסל גטאס: זה, אפשר להגיד, לא חידוש של ממשלת נתניהו-לפיד, וכולם – טומנים ידם בצלחת.

באסל גטאס: מה שהיה הוא שיהיה, כי זה מאפשר לשיטה לעבוד, זה מאפשר לקואליציה לעבוד.

באסל גטאס: ככה קונים נאמנות פוליטית, ככה קונים שקט תעשייתי בתוך הקואליציה.

באסל גטאס: ככה, רחוק מעיני הציבור, בדילים, מעבירים את השינויים.

באסל גטאס: אני חשבתי שאני אוכל להשפיע, אפילו במקצת, על בניית התקציב של השנה הזאת בלובי לחיזוק ופיתוח הכלכלה הערבית.

באסל גטאס: הלכנו ויזמנו מהלך, פגישה עם כל התקציבאים, לפחות שמונה משרדים.

באסל גטאס: עשיתי שני ימי עיון, נפגשנו עם האחראי, הממונה על התקציבים במשרד האוצר, ואמרנו, רבותי – אני אפילו הזמנתי מהממ"מ, אתם מוזמנים לקרוא, דוח שלם, השוואה, כמה האוכלוסייה הערבית מקבלת בתוך תקציב המדינה.

באסל גטאס: אתם מוזמנים לראות – אני יכול לצטט, אין לי זמן מספיק: במשרד השיכון – שאנחנו מגיעים בין 0% ל-3% בסעיפים השונים.

באסל גטאס: בין 0% ל-3%, במשרד השיכון, שהוא אמון ואמור להיות אחראי לפיתוח תשתיות, לבנייה.

באסל גטאס: חשבנו בעצה אחת עם אותם תקציבאים שאם אנחנו – תראו, רבותי, יש מה שנקרא הרשות לפיתוח כלכלי במשרד ראש הממשלה, שאחראית, בשפת הז'רגון הפוליטי הציוני, למיעוטים – מגזרי המיעוטים.

באסל גטאס: שם יש תוכניות, שרובן הסתיימו, ועכשיו לרשות אין תקציב כמעט.

באסל גטאס: אותן תוכניות, אפילו אם הן ממומנות במיליארדים, זה לא נכנס לתקציב המדינה, כי זה לא בבסיס התקציב.

באסל גטאס: אם לא מכניסים בבסיס התקציב את הצרכים של החברה הערבית, המצב ימשיך להידרדר; הוא לא נשאר באותו מקום, כי הצרכים גדלים.

באסל גטאס: הממשלה הזאת לא רק מדירה פוליטית – וראש הממשלה רוצה לשלוח אותנו לפלסטין, שהיא כאן, כפי שאמרתי קודם – אלא אין אפילו שמץ של קשר בין הדיבורים שלהם על פיתוח הכלכלה הערבית, על תעסוקה, על זה שישראל, בשביל להשתוות לממוצע של ה-OECD, הכלכלה הערבית צריכה להתפתח, אין שמץ של קשר בין ההצהרות לבין התקציב.

באסל גטאס: אין.

באסל גטאס: התקציב מדיר – התקציב משאיר אותנו שנים אחורה כל פעם, ובלי שתקציב המדינה יכלול בתוכו שינויים בבסיס התקציב, לפחות עוד תוספת של 2–3 מיליארד שקל, תוספת ספציפית, כסף צבוע לצרכים של היישובים של האוכלוסייה הערבית, של החברה הערבית, המצב ילך ויחמיר.

באסל גטאס: ולא רק שישראל לא תיהנה מהתפתחות או מצמיחה כלכלית שתביא אותה ל-GDP כמו הממוצע האירופי, אלא המצב ילך ויחמיר, כי היהודים הגיעו כמעט למקסימום.

באסל גטאס: בלי ש-20% מהאוכלוסייה יגיעו לאותו ממוצע, המשק יתחיל לחזור אחורה.

באסל גטאס: ככה זה היה במדינות אחרות, אני לא ממציא את הגלגל.

באסל גטאס: אני מגיש נייר ל-OECD – סיעת בל"ד מגישה נייר שלם, שמעמיד תמונת ראי של אותן הבטחות שישראל הבטיחה ל-OECD, ב-Roadmap שנמשך שנה וחצי, כשהצטרפה, של ההבטחות שלה לסגירת פערים – סגירת פערים בכלל, לא רק בין ערבים ויהודים, בתוך החברה.

באסל גטאס: מאז שישראל הצטרפה, מדד ג'יני עלה, מדד האי-שוויון עלה, הפערים הלכו והתרחבו.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

באסל גטאס: התקציב הזה ירחיב את הפערים יותר, יגדיל את הניכור, יגדיל את ההדרה.

באסל גטאס: אני מאמין ורוצה להאמין שהממשלה הזאת תיפול עוד לפני העברת התקציב.

באסל גטאס: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יוני שטבון: לפני שנעבור לחבר הכנסת שאול מופז, הודעת מזכירת הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 118), התשע"ה–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכנסת בדבר סדרי הדיון בקריאה הראשונה בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015, התשע"ה–2014, חוברת הצעות חוק מ/898, ובהצעות החוק הבאות שפורסמו בחוברת מ/899:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), התשע"ה–2014; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונח מכתבי אל חברי הכנסת בדבר אשרור מזכר הבנה בתחום הגנת הסביבה בין המשרד להגנת הסביבה של מדינת ישראל והמשרד לאנרגיה, סביבה ושינוי אקלים של הרפובליקה ההלנית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה למזכירת הכנסת.

יוני שטבון: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014;

יוני שטבון: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014

יוני שטבון: חבר הכנסת שאול מופז, בבקשה.

יוני שטבון: שמונה דקות.

יוני שטבון: לאחר מכן – חברת הכנסת מיכל רוזין.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה בראשית דברי למסור תנחומים למשפחתה של הנרצחת בצומת גוש-עציון היום, ולאחל החלמה לפצועים.

שאול מופז: זה יום קשה לאזרחי ישראל.

שאול מופז: הטרור מעצים את כוחו ואת פגיעותיו בכל מקום ונגד אזרחים תמימים וישרי דרך.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה לא נמצא פה – תרבות הדיון בכנסת הנוכחית היא מתחת לכל ביקורת.

שאול מופז: שר האוצר, שזאת צריכה להיות מלאכת המחשבת שלו בשנה הבאה, תקציב המדינה, לא נמצא כאן, ויש כאן איזו תורנות.

שאול מופז: אני רוצה לומר לחברים שיושבים כאן, שלפני שנתיים ישב כאן ראש הממשלה, אני הייתי בתפקיד יושב-ראש האופוזיציה, ומכאן, מעל הבמה הזאת, כשאני מביט לעברו, אמרתי לו: יש לכם בתקציב המדינה גירעון של 40 מיליארד שקל.

שאול מופז: זאת הבשורה שלכם?

שאול מופז: חבר הכנסת אמנון כהן זוכר את זה – זאת הבשורה שלכם לאזרחי מדינת ישראל?

שאול מופז: הוא צחק ואמר לשר האוצר, השר שטייניץ: מאיפה הוא מביא את הנתונים האלה?

שאול מופז: חודשיים לאחר מכן הסתבר שזה גודל הגירעון.

שאול מופז: לפני כשנה – יעיד על כך ידידי אמנון כהן, הגענו גם לוועדה אצלו – ישב כאן שר האוצר הנוכחי, ואמרתי לו: אדוני שר האוצר, היקף הרזרבה הוא 37 מיליארד; אתה מסתיר 14 מיליארד שקל, 13 מיליארד שקל, שהם מעל ל-3% המקובלים.

שאול מופז: גם הוא צחק.

שאול מופז: מסתבר שהנתונים האלה אכן מדויקים, והקופה הסודית הזאת, שהוא שמר לעצמו מתחת לבלטה, בתוך תקציב המדינה שקרוי רזרבות, היה שם הון שלא שייך לו; הוא שייך לאזרחי ישראל, והוא עשה בו כבשלו: ריפד את הכיסים של המשרדים של יש עתיד, וחשף כאן בעיה גדולה מאוד של יכולת לתרום באמת להתחייבות שלו למעמד הביניים.

שאול מופז: הוא לא עמד בזה.

שאול מופז: לי אין ספק שבארגזים האלה, שמונחים כאן וטרם הספקנו לעיין בהם ולקרוא אותם ברצינות וביסודיות ובמקצועיות, מסתתרים עוד כמה כישלונות ועוד כמה בעיות גדולות מאוד במדינת ישראל, ואין לי ספק גם שלא רצו שנעיין בחומרים האלה ונלמד אותם לפני שאנחנו מצביעים, ושנצביע על הכישלונות והמחדלים.

שאול מופז: אנחנו נלמד אותם, ונצביע גם על הבעיות, כפי שהן מופיעות בספר התקציב, מלבד האופן הבלתי-ראוי שבו מתנהל כאן היום הדיון על התקציב.

שאול מופז: אבל אני רוצה להשתמש באחת הציטטות המאוד-חשובות של שר האוצר.

שאול מופז: כשהוא התכונן לתפקיד הזה, וכשהוא נכנס אליו, הוא אמר שהגדלת הגירעון היא הלוואה שהדור הזה לוקח מדור העתיד בלי ערובה שיוכל להחזיר אותה.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, אין פה שר.

יוני שטבון: השר יצא למשהו קצר, וחוזר.

סתיו שפיר: איפה השר?

סילבן שלום: אני פה.

מיכל רוזין: – – –

קריאה: אני אמרתי לכם לא להקטין את הממשלה.

קריאה: אם מקטינים את הממשלה – – –

שאול מופז: אני יכול להגיד לזכותו של השר סילבן שלום, שאם הוא היה שר האוצר הוא לא היה מגיש תקציב כזה.

מיכל רוזין: – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל רוזין, אני מבין את ההשלכות, אבל השר נוכח פה מתחילת הדיון, והשר גם יכול לצאת לשתיים-שלוש דקות.

יוני שטבון: גם הוא בן-אדם.

מיכל רוזין: אנחנו חייבים לשבת בכיסא.

מיכל רוזין: כשאנחנו לא יושבים – – –

תמר זנדברג: קודם כול, יש תקנון.

יוני שטבון: השר נוכח בדיון.

תמר זנדברג: התקנון מדבר על זה ששר יהיה נוכח – – –

יוני שטבון: אני מציע לכם בזמן שלכם – – –

תמר זנדברג: – – –

מיכל רוזין: היה ראוי ששר האוצר ישב פה.

שאול מופז: היה מאוד ראוי ששר האוצר ישב כאן, אבל כיוון שהתקציב לא ראוי, הוא לא יושב כאן.

שאול מופז: זאת הסיבה שהוא לא יושב כאן.

שאול מופז: והעובדה שהוא הגדיל את הגירעון רק מצביעה יותר ויותר על כך שהתקציב הזה נועד לצורכי בחירות, להעביר את השנה הקרובה ולהגיע למציאות של בחירות.

שאול מופז: אבל אני רוצה לומר שהאופוזיציה וכל אחד מאתנו יעשה את תפקידו.

שאול מופז: מה שלא שקוף בתקציב הזה ישוקף ומה שלא ברור יתבהר.

שאול מופז: ואנחנו נעלה פה ונלמד את זה, ונדבר על כל סעיף בתקציב, ומה שלא ראוי ייחשף, ואנחנו לא נעבור לסדר-היום, כי הגדלת הגירעון היא פגיעה בעתיד.

שאול מופז: ומעל הבמה הזאת הגדיל לעשות שר האוצר כשאמר: 2015 היא התחלת התיקון.

שאול מופז: אחרי שהוא שנתיים בתקציב, הוא יתחיל את התיקון ב-2015.

אמנון כהן: הוא אמר: יהיה טוב ב-2015.

שאול מופז: יהיה טוב ב-2015.

שאול מופז: אני רוצה לומר שזה סוף הדרך, תרתי משמע.

שאול מופז: התקציב הזה לא יגיע לכדי מימושו, אזרחי ישראל לא יוכלו ליהנות ממנו, זה תקציב של שנת בחירות.

שאול מופז: הוא אומר: לתת לילדים שלנו חינוך?

שאול מופז: בשנה הזאת פגעו בתקציב החינוך על-ידו, וקיצצו אותו; אין בתקציב הזה לא מנועי צמיחה ולא ביטחון לישראל, והוא בא ומטיף לנו מוסר, לעבוד בשביל האזרח?

שאול מופז: היום מבינים אזרחי ישראל שהוא בעיקר עובד על האזרחים במדינת ישראל.

שאול מופז: זאת הייתה כל תכלית תפקידו מאז שהוא נכנס לתפקידו כשר האוצר.

שאול מופז: הוא הכניס עוד ועוד אוכלוסיות למעגל העוני במדינת ישראל, ועכשיו, שנתיים אחרי, הוא מדבר אתנו על מע"מ אפס?

שאול מופז: 144 משכורות, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נדרשות על מנת לרכוש דירה בישראל, והמע"מ אפס הזה, ברור שהוא רק יגדיל ביקושים, יעלה מחירים, וזה כסף שהולך כולו לקבלנים.

שאול מופז: הוא לא בא לפתור בתוכנית כוללת שמגדילה את ההיצע לפני הכול, ואחר כך מורידה את המחירים; הוא הולך להעביר את הכסף הזה בעיקר לקבלנים.

שאול מופז: לעבוד בשביל האזרח על מנת לתת לו ביטחון – איזה ביטחון?

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, אתה לוחם, אתה לחמת, אתה יודע מה זה ביטחון.

שאול מופז: יש כאן ביטחון?

שאול מופז: הרי הטרור הולך וגואה.

שאול מופז: הקבינט הזה, שדשדש בימי "צוק איתן" והתקשה מאוד לקבל החלטות; 12 הפסקות אש – ככה מנהלים מערכה?

שאול מופז: ככה מנהלים מלחמה כנגד הטרור?

שאול מופז: עכשיו הוא מתיימר לתת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל?

שאול מופז: הגמגום הזה חוזר על עצמו.

שאול מופז: אין ביטחון, אין צמיחה, יש גירעון, ולכאורה הוא הולך להיטיב עם העם.

שאול מופז: אנחנו נמצאים בראש רשימת המדינות ב-OECD שמובילות באחוז העוני.

שאול מופז: בשנתיים האחרונות של הממשלה הזאת – בשנה וחצי האחרונות של הממשלה הנוכחית ושר האוצר הנוכחי – העוני בישראל גדל.

שאול מופז: זאת ממשלה שהיא ממשלה בלתי אחראית; התקציב הזה שמונח לפנינו הוא תקציב של ממשלה בלתי אחראית, שלא מסוגלת גם לנהל דיון ציבורי אמיתי עמוק שמצביע באמת על הכיוונים של פתרון הבעיות הכלכליות והחברתיות העמוקות של מדינת ישראל, ורק מחביאה גם חוסר שקיפות, עם חוסר אמינות, עם חוסר יכולת לסייע לאזרחים במדינת ישראל.

שאול מופז: לכן התקציב הזה ראוי שיעבור מן העולם וישונה, וכל מה שאנחנו יכולים לעשות, חברי האופוזיציה – מוטלת עלינו אחריות גדולה מאוד לעשות כמיטב יכולתנו על מנת לשנות את הסעיפים המרכזיים של התקציב הזה ולהציע הצעה אחרת, טובה יותר, לאזרחי ישראל, כי זה מגיע להם.

שאול מופז: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת שאול מופז.

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל רוזין, ארבע דקות, בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חברת הכנסת תמר זנדברג, גם כן ארבע דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, תודה, כבוד הכנסת, קודם כול, תרשה לי להתחיל בכך שהלב נשבר על רקע הידיעות הקשות אודות שני הפיגועים שאירעו היום ועל ההידרדרות של המצב הביטחוני, המדיני, האישי, של כולנו, ואני רוצה למסור מכאן תנחומים למשפחת ההרוגה ואיחולי החלמה לפצועים.

מיכל רוזין: לצערי, לא אוכל להתייחס לסעיפי התקציב עצמו אף שאני מאוד רוצה בכך.

מיכל רוזין: יש לי שתי עוזרות מוכשרות מאוד, אבל לצערי הרב, בחצי יום – סליחה?

רות קלדרון: יועצות.

מיכל רוזין: יועצות, נכון.

מיכל רוזין: בחצי יום גם הן לא יכולות לקרוא אלפי עמודים ועשרות-אלפי סעיפים של התקציב.

מיכל רוזין: ולכן, במקום לדבר על התקציב המפוקפק, שקרא לו שר האוצר "תקציב חברתי", אנחנו נדבר על מה שאין בו, ואין בו צדק חברתי.

מיכל רוזין: פרופסור טרכטנברג אמר מאוד יפה: צדק חברתי מבוסס על שלושה יסודות.

מיכל רוזין: הראשון, הלימה עקבית בין התנהגות נורמטיבית, תרומה ומאמץ של הפרט, לבין התגמול שהפרט מקבל בכל מישור; השני, כללי משחק הוגנים על פני כל מחזור החיים, שוויון הזדמנויות בשלבי הפתיחה, מרחב פעולה וכללי תחרות הגונים והוגנים בהמשך, וביטחון בסיסי וכבוד לאחר הפרישה; והיסוד השלישי, אם הגורל מכה בפרט מכל סיבה שהיא, החברה תסייע בהבטחת קיומו הבסיסי, נגישותו וכבודו.

מיכל רוזין: במדיניות הממשלה הזאת אין זכר לאף אחד מהיסודות הללו, ולכן רציתי לספר היום לשר האוצר, שלצערי לא נמצא כאן ולא מכבד אותנו בנוכחותו – הוא לא מכבד את ההצעה שהוא בעצמו הביא לכאן – שאחרי מחאת הצעירים, מחאת ברלין, אמר שהם מוכנים לזרוק את הכול לפח כי הרבה יותר נוח בברלין, אני רוצה לספר לו על מדינה שכן יש בה צדק חברתי.

מיכל רוזין: אני במקרה יושבת-ראש אגודת הידידות של הכנסת עמה, והמדינה הזאת היא דנמרק.

מיכל רוזין: מחקרים וסקרים בין-לאומיים בשנים האחרונות מוצאים שדנמרק היא המדינה, האומה, המאושרת ביותר בעולם.

מיכל רוזין: אז מה הופך את הדנים לכל כך מאושרים?

מיכל רוזין: הסיבה העיקרית היא ביטחון סוציאלי ומערכת רווחה מפותחת עם שירותי בריאות לכולם, כולל רפואת שיניים ובתי-אבות לקשישי החברה, חינוך והכשרה מקצועית חינם, עולם ערכים שמבוסס על סולידריות וצניעות, וחלוקה מאוזנת של עוגת ההכנסות, שממקמת את דנמרק כאחת המדינות השוויוניות בעולם.

מיכל רוזין: בעצם, על-פי כל המדדים, אין בה בכלל פערים בין עשירים לעניים.

זהבה גלאון: כי אין להם בנט ואין להם אורי אריאל.

מיכל רוזין: בדיוק.

מיכל רוזין: ואין להם התנחלויות ועוד כמה דברים.

יוני שטבון: אין להם טרור ואין להם מלחמות, מה לעשות.

מיכל רוזין: ואצלנו תקציב ההכשרות הולך ונעלם, תקציב החינוך מקוצץ ותשלומי ההורים עולים; ואצלנו מורידים לעובדים זרים את נקודות הזיכוי ומגלגלים את העלות על המעסיקים, ומכאן – לאזרחים.

מיכל רוזין: בדנמרק גם 83% מכוח העבודה מאוגדים באיגודי עובדים – לזה לא קשור לא מלחמות ולא מצב ביטחוני, ולא פיגועים; הם מאוגדים באיגודי עובדים.

מיכל רוזין: הממשלה מעניקה להם ביטחון סוציאלי עצום, גם למי שמפוטר; מסייעים להם במציאת עבודה לצד דמי אבטלה גבוהים, כ-90% מהשכר.

מיכל רוזין: אצלנו גם אם מובטחים דמי אבטלה בחוק, אנשים רבים נדחים על-ידי הביטוח הלאומי בתירוצים כאלה ואחרים.

מיכל רוזין: בדנמרק גם דואגים לכך שתהיה עבודה לכולם, תהיה רמת שכר וזכויות פנסיה הוגנות, יהיה מספר שעות עבודה הוגן, חופשות והכשרה מקצועית.

מיכל רוזין: ואצלנו?

מיכל רוזין: שר האוצר משכנע טייקון כזה או אחר להעביר מפעל מעיירה מוכת אבטלה אחת לעיירה אחרת.

מיכל רוזין: אז כשאנחנו מסתכלים על דנמרק ואנחנו מסתכלים על ישראל בעוד נושאים, כמו בנושא הדיור, של דיור ציבורי – בדנמרק 5 מיליון תושבים ו-2 מיליון יחידות דיור, והרוב, הרוב, הן מושכרות בדיור בר-השגה ובמחיר נמוך – אז אנחנו רואים שההבדל העיקרי בין ישראל לדנמרק הוא שתפיסת העולם של דנמרק – –

יוני שטבון: משפטים אחרונים, בבקשה, כי הזמן הסתיים.

מיכל רוזין: – – היא: אתה לעולם לא לבד כאן; מול ישראל: אתה יחיד ומיוחד אבל לבד בעולם.

מיכל רוזין: אז כשבודקים, וזה לסיום, את שיעורי העוני בישראל ובדנמרק, אז שיעור העוני בישראל הוא השני בגובהו במדינות ה-OECD; וכשמדברים על מדד העושר הלאומי, אז מובן שדנמרק במקום הראשון ואנחנו מזדחלים הרחק מאחור אחרי מדינות אירופה, ניו-זילנד, אוסטרליה, ארצות-הברית ועוד, ועוד, ועוד ועוד.

מיכל רוזין: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יוני שטבון: חברת הכנסת תמר זנדברג, ארבע דקות, בבקשה.

יוני שטבון: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: בבקשה, ארבע דקות.

יוני שטבון: נא להקפיד על הזמן.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה בפתח הדברים להביע זעזוע, דאגה, צער ופחד מכל מה שקורה סביבנו.

תמר זנדברג: כמובן, תנחומים למשפחה של דליה למקוס, ומי ייתן שהיא תהיה הקורבן האחרון, ושהפצועים, מהיום רק, יהיו האחרונים, ושמעגל האלימות הזה יהיה האחרון שנראה.

תמר זנדברג: התכנסנו כאן כדי לדבר על הצבעת תקציב.

תמר זנדברג: זו הצבעת אמון בממשלה, ואני חושבת שזה יום שבו אין לנו לא שלום, לא ביטחון, לא צדק חברתי.

תמר זנדברג: ממשלה שזה כבר תקציב שני שהיא מגישה לכנסת ולא הביאה לנו שום דבר, אז קצת קשה לדבר על ההישגים שלה.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה בכל זאת לדבר על כמה הישגים, בראשות שר האוצר, שהביאו אותנו עד הלום.

תמר זנדברג: שר האוצר, בנאום הפתיחה שלו, דיבר על המחאה החברתית; משום מה היו לו העוז והחוצפה לשאת את שמה של המחאה החברתית לשווא, ובואו נדבר על הישגי האוצר בשנה האחרונה בתחום הדיור, התחום המרכזי שבגללו נבחרתן, חברות יש עתיד, היחידות שמכבדות אותנו בנוכחותן.

תמר זנדברג: בשנה האחרונה קוטג' טורי בשכונה של יאיר לפיד, דומה לזה שיאיר גר בו, קצת יותר קטן, נמכר ב-7.7 מיליון שקל.

תמר זנדברג: קוטג' נוסף, ממש שכן ללפיד, גם הוא נמכר בשנה האחרונה באותו סכום: 7.7 מיליון שקל.

תמר זנדברג: שני הנתונים האלה, שתי העסקאות האלה, דווחו באתר הנדל"ן "מדלן", והעיתונאים הכלכליים שאולי מסקרים אותנו – כאשר נבחרתם, חברי יש עתיד, העיתונות הכלכלית העריכה את שווי הבית של לפיד ב-6–6.5 מיליון שקלים.

תמר זנדברג: כלומר, בשכונה של לפיד עצמו, זינוק של למעלה ממיליון שקלים בשנה וחצי.

תמר זנדברג: יפה מאוד, זה הישג מרשים.

תמר זנדברג: עוד מיליון שקל רק על שווי הקוטג' הזה.

תמר זנדברג: זה הישג משמעותי בתחום הדיור.

רות קלדרון: – – –

תמר זנדברג: היינו אולי מתכנסים להרים כוסית עראק, אבל, כידוע, זה כבר, מחירו כבר האמיר.

תמר זנדברג: יש כאלה שמעדיפים ויסקי ולכן אולי המחיר של הוויסקי ירד בשנה האחרונה, מי יודע.

תמר זנדברג: אבל אולי לעראק יש לנו כסף.

תמר זנדברג: זה זול.

תמר זנדברג: נשאר לנו הרבה יותר כסף בגלל הוזלת המחירים ההמונית, אז אפשר לשלם יותר על הקוטג'.

תמר זנדברג: האומנם?

תמר זנדברג: יוקר המחיה – כולנו אהבנו לצחוק על הצעירים בגלל המילקי, אבל דוח מרכז המחקר והמידע של הכנסת שפורסם רק השבוע, לפני כמה ימים, מצא שבשנים האחרונות, מ-2005 ועד 2013, רמת המחירים בישראל עלתה בשיעור מצטבר של 34% יחסית לממוצע מדינות ה-OECD.

תמר זנדברג: עכשיו, מה תגידו לנו?

תמר זנדברג: זה לא אנחנו.

תמר זנדברג: נכון, מ-2005 זה לא אנחנו.

תמר זנדברג: רק מה?

תמר זנדברג: מ-2013, שזו השנה שבה אתם התחלתם לעבוד בשביל הציבור בישראל, רק בשנה הזו נפער פער נוסף של 8.9%, כמעט 9%, רק בשנת 2013.

תמר זנדברג: אבל לא נורא, למה אתם מעסיקים אותנו בזוטות?

תמר זנדברג: בואו נתמקד במה שחשוב.

תמר זנדברג: ומה שחשוב זה שכל שרי הממשלה מקנאים ביאיר לפיד על האייפון 6 החדש שלו, ושסגנו מיקי לוי התקין במכונית שלו מקרר.

תמר זנדברג: עכשיו, למה הוא התקין מקרר?

תמר זנדברג: הוא נשאל על-ידי העיתונות – הוא התקין מקרר כי כשהוא הסתובב ב"צוק איתן" בין החיילים הוא נורא נורא התעייף, ולכן הוא היה חייב קולה קרה במקרר.

תמר זנדברג: צודק, לא? צודק.

תמר זנדברג: ב"צוק איתן" לחיילים לא היה שק שינה, לא מזרן ולא אוהל, אבל כשהם השתחררו, בגלל החוקים החדשים שלכם הם לא יוכלו לחתום אבטלה – –

יוני שטבון: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – אבל העיקר שסגן שר האוצר ביקר אותם.

תמר זנדברג: נורא חשוב.

תמר זנדברג: יפה.

יוני שטבון: חברת הכנסת זנדברג, נא לסיים.

יוני שטבון: משפטים אחרונים בבקשה.

יוני שטבון: הזמן עבר.

תמר זנדברג: משפטים אחרונים.

תמר זנדברג: משפטים אחרונים.

תמר זנדברג: אנחנו מסתכלים – באדיבות התנועה לחופש המידע, העיתונות פרסמה בימים האחרונים את לוח הפגישות של השר לפיד.

תמר זנדברג: חברות וחברים, 108 פגישות עם עיתונאים; לעומת זאת, היו לו עוד כמה פגישות: 54 בנושא דיור, 34 בנושא מדיני-ביטחוני ו-13 פגישות עם הנגידה קרנית פלוג.

תמר זנדברג: יחד 101 פגישות בנושאי דיור, מדיני-ביטחוני ובנק ישראל יחד.

תמר זנדברג: 101 פגישות בכל הנושאים האלה, לעומת 108 פגישות עם עיתונאים.

תמר זנדברג: ממש – זה יפה מאוד ששר האוצר משקיע במה שחשוב, ודואג לתדמית שלו יותר ממה שהוא דואג לדיור, לביטחון ולכלכלת ישראל גם יחד.

יוני שטבון: תודה.

תמר זנדברג: וכל זה לא כולל תוכן שיווקי במאות-אלפי שקלים שמשרדי יש עתיד קונים בעיתונים.

תמר זנדברג: כי אם אין הישגים להתפאר בהם, לפחות נלך ונספר לציבור, נקנה פרסומות.

תמר זנדברג: כי הרי פעם פרזנטור תמיד פרזנטור, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: לפחות הוא מתעסק במשהו שהוא מבין בו.

תמר זנדברג: ושאלה אחרונה, וזה משפט אחרון, גם הוא שאלה ללפיד, אם אתן, חברות הכנסת, יכולות להעביר לו.

תמר זנדברג: בדיווח הפגישות דווח גם על 20 פגישות עם פעילים פוליטיים.

תמר זנדברג: רציתי לשאול, האם ב"פעילים פוליטיים" מתכוונים לחלק ממייסדי יש עתיד, מאנשי העסקים הבכירים שנמנים עם המייסדים של המפלגה, ועכשיו, כשהפרזנטור התמנה לשר האוצר, אולי הם צריכים כמה טובות בחזרה?

תמר זנדברג: האם אחד מהפעילים הפוליטיים האלה הוא אולי במקרה אבינועם ספיר, מנכ"ל "טבע", שגם הוא נמנה עם חוג המייסדים המצומצם של יש עתיד, ובמקרה החברה שלו קיבלה הטבות מס עצומות מאחד יאיר לפיד, שר האוצר שנבחר בזכותו?

יוני שטבון: תודה.

תמר זנדברג: ואולי אולי – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת זנדברג, עבר הזמן לפני הרבה זמן.

יוני שטבון: נא לסיים ולכבד את האחרים.

תמר זנדברג: אנחנו בשבוע האחרון – בשבוע האחרון נדרשנו כאן להצביע במחטף על ניגוד עניינים והעברת סמכויות לשרה ציפי לבני, כי לשר האוצר יש ניגוד עניינים.

תמר זנדברג: אז נשאלת השאלה אם יש עוד כמה ניגודי עניינים שאולי שר האוצר לא דיווח לנו עליהם.

יוני שטבון: תודה רבה.

תמר זנדברג: אם תוכלו להעביר את השאלה ולהחזיר לנו תשובה.

תמר זנדברג: בינתיים אנחנו נקרא את הספרים, ואולי עד הקריאה השנייה והשלישית יהיה לנו משהו חכם להגיד על התקציב עצמו.

תמר זנדברג: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

יוני שטבון: חבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: אני אבקש מהדוברים גם לכבד את הכנסת וגם את הזמן.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת חנא סוייד.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: ארבע דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך – יש שר באולם?

יוני שטבון: כן.

יוני שטבון: השר סילבן שלום נמצא.

דב חנין: השר סילבן שלום.

דב חנין: מכל דבריו של שר האוצר תפסו את תשומת לבי שתי מילים: שכר מינימום.

דב חנין: אומר לנו שר האוצר: הגיע הזמן להעלות את שכר המינימום.

דב חנין: ואני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אכן הגיע הזמן להעלות את שכר המינימום.

דב חנין: זה, אגב, לא חדש.

דב חנין: אנחנו בכנסת הזאת, לפני כמה חודשים, חתמנו יחד על הצעת חוק – 64 חברי כנסת, כולל נשיא מדינה אחד, חתמנו יחד על הצעת חוק שמציעה להעלות את שכר המינימום מ-23.15 שקלים ל-30 שקל לשעה.

דב חנין: אנחנו חושבים שצריך להעלות את שכר המינימום, משורה ארוכה של סיבות.

דב חנין: קודם כול, סיבה חברתית.

דב חנין: ישראל מובילה היום בעולם המערבי ברמות של אי-שוויון, פערים ועוני, ותמונת העוני בחברה הישראלית היא תמונה מאוד מיוחדת.

דב חנין: מה שבולט בתמונת העוני שלנו זה השיעור הגבוה של עובדים עניים, אנשים שיוצאים בבוקר השכם לעבודה, עובדים קשה כל היום, חוזרים בלילה מאוחר לילדים, ועדיין נמצאים מתחת לקו העוני.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המציאות הזאת היא בלתי נסבלת.

דב חנין: לא הגיוני שאדם שעובד קשה לא יוכל להתפרנס בכבוד מעבודתו.

דב חנין: לא הגיוני שאנשים יכלו את ימיהם בעבודה, ועדיין יישארו מתחת לקו העוני.

דב חנין: המציאות הזאת, של העובדים העניים, הולכת ומתרחבת.

דב חנין: מספר העובדים העניים בישראל ב-15 השנים האחרונות גדל בצורה דרמטית.

דב חנין: תמונת העניים העובדים היא החלק התחתון של מה שקורה אצלנו בכלל לשכירים ולשכר.

דב חנין: השכר הריאלי בישראל יורד; מהשכר הנמוך יותר אי-אפשר לגמור את החודש.

דב חנין: אנחנו מדברים על משבר יוקר המחיה?

דב חנין: יוקר המחיה, עמיתי חברי הכנסת, זה לא רק מחירי המוצרים, אלא זה קודם כול רמת השכר הנמוכה.

דב חנין: כאשר השכר הוא כל כך נמוך אי-אפשר גם לקנות מוצרי חלב, וגם אי-אפשר לשכור דירות.

דב חנין: עם הבעיה הזאת של השכר הנמוך הגיע הזמן באמת להתמודד.

דב חנין: אגב, שכר המינימום בישראל נמוך בצורה דרמטית גם בהשוואה למדינות אחרות בעולם.

דב חנין: אם אנחנו משווים את ישראל למדינות מערביות אחרות, אנחנו בתחתית מבחינת גובה שכר המינימום שקיים אצלנו.

דב חנין: בארצות-הברית הנשיא אובמה מוביל מערכה להעלאת שכר המינימום הפדרלי ל-10 דולר לשעה.

דב חנין: עכשיו סיימנו בארצות-הברית מערכת בחירות פדרלית.

דב חנין: ברוב המדינות ניצחו הרפובליקנים, הימין השמרני בארצות-הברית, אבל גם בארבע מדינות שבהן הרפובליקנים ניצחו, ועמדו במקביל לדיון ציבורי ולהחלטה ציבורית הכרעות בעניין שכר המינימום, בכל ארבע המדינות האלה, הרוב הגדול של הציבור הצביע בעד העלאת שכר המינימום.

דב חנין: אנחנו מדברים על ארצות-הברית, המדינה הקפיטליסטית ביותר בעולם.

דב חנין: אז כן, אנחנו שומעים את הטיעונים: שכר מינימום יגרום למשבר במשק.

דב חנין: ראינו דוגמה ישראלית – 2006, עלה שכר המינימום, מצב המשק רק השתפר.

דב חנין: אגב, זה לא רק טיעון היסטורי, אלא גם טיעון אנליטי, מכיוון שכשאתה נותן יותר כסף לאנשים שנמצאים בתחתית הסולם החברתי מבחינת ההכנסות שלהם, אתה מאפשר להם להוציא יותר, אתה מאפשר להם לקנות יותר, אתה ממריץ את פעולות המשק.

דב חנין: זו חוכמה ישנה שגילה אותה כבר קיינס בשנות ה-20 של המאה הקודמת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין טענות כלכליות נגד העלאת שכר המינימום.

דב חנין: העלאת שכר המינימום מתבקשת לא רק חברתית, אלא גם כלכלית.

דב חנין: אני מברך על כל קול שמצטרף לדרישה להעלות את שכר המינימום.

דב חנין: אני מברך על דבריה של נגידת בנק ישראל בהקשר הזה.

דב חנין: היא אמרה באופן ברור וחשוב שהגיע הזמן לחשוב על זה.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: אני כמובן מברך על התייצבותה של ההסתדרות ועל התייצבותו של יושב-ראש ההסתדרות.

דב חנין: אבל אני רוצה להתריע ביחס לעמדתו של שר האוצר.

דב חנין: בעניינים האלה, לפעמים האויב של הטוב הוא הכאילו.

דב חנין: אם אכן מדובר על העלאת שכר מינימום של 200 שקלים, זה לא מספיק.

דב חנין: זה לא באמת יעלה אנשים מתחת לקו העוני.

דב חנין: זה יהיה לעשות במקום מה שצריך ולא את מה שצריך.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, הדרישה שלנו חייבת להמשיך להיות להעלות את שכר המינימום באופן אמיתי כדי להתמודד עם בעיית העוני בישראל, כדי להתמודד עם בעיית העניים העובדים במדינת ישראל.

דב חנין: עוד בכנס הנוכחי אנחנו נביא להצבעה את הצעת החוק שלנו להעלאת שכר המינימום ל-30 שקל לשעה, ואני מקווה שהיא תזכה לתמיכה רחבה מכל חלקי הבית.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: חבר הכנסת חנא סוייד, ארבע דקות, בבקשה.

יוני שטבון: ולאחר מכן – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יוני שטבון: ארבע דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אפשר להבין שממשלה רוצה להעביר תקציב מהר ככל האפשר, גם בלי שהוא יידון בצורה מעמיקה, אבל אני לא מבין למה הכנסת צריכה להיכנע ולהסכים לדון ולהצביע על תקציב שהיא לא למדה ולא ניתחה ולא ממש העמיקה לדון בו.

חנא סוייד: אני חושב שזה כישלון, ואי-אפשר לקבל מצב כזה, שהממשלה והקואליציה כופות על הכנסת התנהלות לא ראויה כגון זו.

חנא סוייד: אני לא יכול באמת לדבר הרבה על התקציב, כי – אני אומר בגלוי: אני לא למדתי אותו, ואני לא יכול להתבטא הרבה בעניין הזה.

חנא סוייד: אני לוקח רק את אחד הנושאים ששר האוצר, כשהציג את התקציב, דיבר עליהם, וזה העניין של הדיור, ובאופן מיוחד העניין של חוק מע"מ אפס וכל הפתרונות שהאוצר מציע כדי להתמודד עם מצוקת הדיור במדינה.

חנא סוייד: ואני לוקח עוד מעגל, יותר צר, וזה פתרונות הדיור שהאוצר מציע לגבי האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: וכאן אני אומר שהיינו בתקופה שבה הגידול באחוזי ההשקעה בדיור ובשיכון בחברה הערבית היה של עשרות אחוזים; בתקופה מסוימת, לפני 15 שנה, 20 שנה.

חנא סוייד: לפחות בממשלה הקודמת, התקציב שניתן לאוכלוסייה הערבית בנושאי דיור ובנושאים כלליים היה נמדד באחוזים, כלומר חלקים מ-100.

חנא סוייד: בתקציב הזה, ובמיוחד בפתרונות הדיור, ההקצאה לציבור הערבי, לאוכלוסייה הערבית, היא בפרומילים.

חנא סוייד: היא בחלקים – חלקי 1,000, כלומר ירידה של סדר-גודל בהקצאת משאבים להתמודדות עם מצוקת הדיור ביישובים הערביים.

חנא סוייד: אני חושב שזה דבר שאי-אפשר לסבול אותו, במיוחד משר אוצר שטוען שהוא ליברל, והוא פתוח, והוא איש המרכז, הוא לא איש הימין, הוא לא חושב על אפליה.

חנא סוייד: אבל בעצם, כשאתה מקטין את ההוצאה על פתרונות דיור ועל דברים אחרים לגבי הציבור הערבי, מאחוזים לפרומילים, אני חושב שזה כישלון, זה דבר שלא מתקבל על הדעת.

חנא סוייד: אני אסביר למה אני מתכוון.

חנא סוייד: בחוק מע"מ אפס, כל הציבור הערבי, כל היישובים הערביים, מלבד נצרת, שהיא עיר גדולה, הם מחוץ למעגל הזכאים והמוטבים בחוק הזה.

חנא סוייד: לא קיים ציבור ערבי, לא קיימת חברה ערבית בכלל.

חנא סוייד: מצאו כל מיני פתרונות איך לרצות את החרדים.

חנא סוייד: מצאו הגדרה שיש זכאים ויש מוטבים, ומצאו איזה סכום של מיליון שקל לרצות את החרדים, כי הם גרים בערים, ובערים יש בנייה קבלנית.

חנא סוייד: מצאו דרך לרצות את המתנחלים, ששם אפשר לבנות צמודי קרקע, רק התנו שזה צריך להיעשות על-ידי קבלן.

חנא סוייד: כלומר, תפרו את זה כך שזה יתאים להתנחלויות.

חנא סוייד: רק ליישובים הערביים – גם לאוכלוסיות אחרות, לנכים ולמיעוטים כאלה ואחרים מצאו פתרונות – רק לאוכלוסייה הערבית לא מצאו פתרון מתאים.

חנא סוייד: כל האוכלוסייה הערבית, מלבד חלק קטן, שנמדד בפרומילים מסך כל התקציב – אני אומר לכם שבמע"מ אפס ובהסכמי גג ובמענקים יישוביים הממשלה הולכת לשפוך 6-5 מיליארד שקל בשנה לפתרונות דיור.

חנא סוייד: האחוז של האוכלוסייה הערבית באותם 6-5 מיליארד שקל מגיע אולי ל-10 מיליון, וזה פחות מפרומילים, זה פרומילים ספורים שמוציאים על האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אני חושב שזו אפליה, זה מצב שלא יתקבל על הדעת.

חנא סוייד: אחר כך באים בטענות על הציבור הערבי, למה הוא ברוגז ולמה הוא מרגיש מופלה כל הזמן.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יוני שטבון: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ארבע דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת עיסאווי פריג', שיש לו שש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רק רוצה לתקן טעות של ראש הממשלה, שהיום התבטא שהערבים בישראל צועקים ש"בדם ובאש נפדה את פלסטין", ובגלל זה הם טרוריסטים, וצריך להעניש אותם בענישה חמורה, ואפילו להגיע לזה – לשלול את אזרחותם.

עפו אגבאריה: אז קודם כול, הפלסטינים והערבים לא אומרים "בדם ובאש", הם אומרים "ברוח בדם ניפדקי יא פלסטין".

עפו אגבאריה: זאת אומרת: בנפש ובדם אנחנו נפדה את פלסטין.

עפו אגבאריה: ככה הם אומרים.

עפו אגבאריה: מי שצעק "בדם ובאש את רבין נגרש", זה לא אנחנו.

עפו אגבאריה: זה לא הערבים, זה לא הפלסטינים.

עפו אגבאריה: וגם מי שרקד כשצעקו "בדם ובאש את רבין נגרש" על המרפסות, זה לא אנחנו.

עפו אגבאריה: ועד היום האנשים האלה לא באו על עונשם, אפילו שהם רצחו ראש ממשלה – ולא רק זה שרצח אותו, שלחץ על ההדק.

עפו אגבאריה: עד היום הוא לא נענש, ולא יבוא יום שהאנשים האלה ייענשו.

עפו אגבאריה: אז אותנו הוא רוצה להעניש בצורה כזאת.

עפו אגבאריה: איזה עונש עוד צריכה האוכלוסייה הערבית לסבול, חוץ מכל ההתבטאויות – את זה אנחנו רואים בהצעת התקציב.

עפו אגבאריה: אומנם הצעת התקציב הזאת, עוד לא קראנו אותה, אבל אני בטוח שהיא לא תהיה יותר טובה מזו שהייתה והאוכלוסייה הערבית לא תיהנה מדבר.

עפו אגבאריה: כל ראשי ממשלות ונשיאי מדינת ישראל טענו כל הזמן שהם יודעים שיש הפליה לרעה של האוכלוסייה הערבית ויש מקום לתקן.

עפו אגבאריה: אז אני שואל, איפה המקום שאפשר לתקן בהצעת התקציב הזאת?

עפו אגבאריה: האם הממשלה באמת רוצה להוריד את הלהבות?

עפו אגבאריה: איך אנשים שמרגישים שהם מנודים, אפילו אם הם נוסעים לתל-אביב – נוסעים לתל-אביב, מספיק שיפגוש אותם מישהו מאנשי הביטחון, שיכול לעכב פועלים לכמה שעות, בגלל הזהות שלהם, כי הם באו מאום-אלפחם, או מנצרת.

עפו אגבאריה: או שאם הוא עובר באיזה מחסום, אז זה לפי שיקול הדעת של החיילת שנמצאת שם.

עפו אגבאריה: יכול להיות שהיא על משחק כלשהו בפלאפון שלה, או רוצה לגמור איזה טיפול בציפורניים שלה, ואז האנשים סובלים, ותראו איזו השפלה.

עפו אגבאריה: אז למה אתם מתפלאים שהאנשים האלה, יש להם המטען הזה שאפילו – אפילו אם הם פורקים אותו קצת על המשטרה, אז ישר הם מקבלים עונש, גזר-דין מוות במקום.

יוני שטבון: פורקים אותו עם סכין?

יוני שטבון: לא הבנתי.

יוני שטבון: סליחה.

יוני שטבון: הם פורקים את התסכול הזה עם סכין?

יוני שטבון: לא, אני שואל באמת.

עפו אגבאריה: אתה לא ראית בעיתון – – –

יוני שטבון: אתה רואה אותי פורק כעס עם סכין על מישהו?

יוני שטבון: אני לפחות לא פורק כעס בסכין.

עפו אגבאריה: יפה, בסדר, טוב שהזכרת.

עפו אגבאריה: אתה לא ראית את זה שמתנחל הצמיד סכין לגרונו של חייל?

עפו אגבאריה: למה לא הרגו אותו?

יוני שטבון: לא הבנתי.

יוני שטבון: אתה מצדיק את – – –

עפו אגבאריה: אני לא מצדיק, לא את זה ולא את זה.

עפו אגבאריה: אז למה לא הרגו אותו?

עפו אגבאריה: למה לא הענישו אותו?

עפו אגבאריה: האם הוא בבית-סוהר?

עפו אגבאריה: האם הוגש נגדו כתב-אישום?

עפו אגבאריה: האם מישהו בכלל שאל אותו: מדוע הצמדת סכין לגרונו של חייל?

סילבן שלום: איפה זה היה?

עפו אגבאריה: בשטחים, בהתנחלויות.

עפו אגבאריה: תקרא ב-ynet, לא אני כתבתי, לא אני ראיתי.

עפו אגבאריה: תקרא.

נסים זאב: אתה מאמין – – –

עפו אגבאריה: אה, זה שקר, נכון?

עפו אגבאריה: זה לא היה.

עפו אגבאריה: ynet משקרים.

עפו אגבאריה: אני אזכיר לך את זה, זאב, ש-ynet משקרים.

עפו אגבאריה: אבל תעמוד על זה שהם משקרים, בסדר?

נסים זאב: אמרתי שאני לא מכיר את זה.

עפו אגבאריה: אז כאלה דברים, אם הממשלה הזאת בכוונה תחילה רוצה לחמם את המגזר הערבי, הן מבחינת השירותים והן מבחינת התקציבים, הן מבחינת התרבות והן מבחינת הבריאות, אז מה נשאר לאנשים?

עפו אגבאריה: בואו תחשבו קצת יותר בהיגיון.

עפו אגבאריה: אנחנו 20% מהאזרחים, אנחנו נישאר פה, לא תהיה עוד נכבה, אנחנו לא נצא מפה.

עפו אגבאריה: אם מישהו מהמתנחלים או מישהו אחר חושב שהאוכלוסייה הערבית תתנדף מפה – אנחנו לא נתנדף.

עפו אגבאריה: אולי אפשר למצוא פתרון?

עפו אגבאריה: ואני לא חושב שמישהו יחשוב – – –

נסים זאב: – – –

יוני שטבון: תודה רבה.

עפו אגבאריה: לכן אני פונה לשכל הישר, לממשלה הזאת, אם עדיין יש בממשלה מישהו עם שכל ישר.

עפו אגבאריה: בואו תיטיבו עם האוכלוסייה, ואז תראו שהאוכלוסייה היא לגמרי לא זו שאתם מסיטים אותה לאיזה כיוון.

עפו אגבאריה: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יוני שטבון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', שש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: כן, שש דקות, לפי החלוקה הסיעתית.

אראל מרגלית: – – – עיסאווי, אני שמח.

עיסאווי פריג': כן, אני, מצ'פרים אותי.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': כדאי להיות ערבי במרצ, תאמין לי.

קריאה: אפליה מתקנת.

עיסאווי פריג': חברים, השר סילבן שלום, שנמצא אתנו, כבוד היושב-ראש, חברים, השר סילבן שלום, שיושב אתנו – אני רואה אותך בספסלים האחוריים, ואני שואל את עצמי: מה, אתה מתבייש בתקציב?

סילבן שלום: אולי צריך להתחיל להתרגל.

עיסאווי פריג': לא, צריך לשבת כאן, בחזית.

עיסאווי פריג': אתה מייצג את הממשלה, אתה מייצג את השרים.

עיסאווי פריג': למה אתה יושב מאחור?

עיסאווי פריג': תשאיר לחבר'ה – למה?

עיסאווי פריג': שב כאן, תתגאה במה שהונח לנו על השולחן.

אראל מרגלית: לפעמים שפת גוף אומרת יותר ממילים.

עיסאווי פריג': אז אני צריך להעתיק את זה.

סילבן שלום: אתה מתגעגע אלי, עיסאווי?

עיסאווי פריג': איך?

סילבן שלום: אתה מתגעגע?

עיסאווי פריג': אני מתגעגע, למען האמת, מתגעגע לחיוך וזה.

עיסאווי פריג': חברים, בואו נחזור למסחרה.

עיסאווי פריג': הקרטונים שמונחים לנו, שהונחו על השולחנות שלנו, זו ההצגה הטובה בעיר, שחוזרת על עצמה כל סוף שנה לאיזה חודשיים-שלושה.

עיסאווי פריג': אני יושב ביני לבין עצמי, מתייעץ אפילו עם תמי, ואני אומר לה: איך אנחנו נקרא להצגה הזאת?

עיסאווי פריג': הגעתי למילה מסחרה – אתם יודעים מה זה מסחרה?

עיסאווי פריג': כולם יודעים מה זה מסחרה?

ניצן הורוביץ: לא.

עיסאווי פריג': באמת, יודעים מה זה מסחרה?

עמר בר-לב: לא.

עיסאווי פריג': אתה אשכנזי, שלא הגעת לזה.

עיסאווי פריג': מסחרה זה לצחוק בעיניים.

עמר בר-לב: מסחרה אמרת?

עיסאווי פריג': מסחרה.

עיסאווי פריג': אתה לא יודע מה זה מסחרה?

עיסאווי פריג': דחילק.

משה מזרחי: עכשיו שים מקף באמצע המילה והכול מסתדר, נכון?

עיסאווי פריג': מסתדר?

משה מזרחי: כן, מקף באמצע.

עיסאווי פריג': לא, אני לא אעשה, מס – אני לא אשלים, אני אשאיר את זה לך.

עפו אגבאריה: זה שני חלקים.

עיסאווי פריג': מסחרה, חברים, זה מה שאנחנו רואים כאן.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי כחבר כנסת: שנים על גבי שנים נלחמתי להיות כאן, תשכנע חברים, תסתובב בכפרים, תלך לאלף ועוד אלף מקומות בשביל להגיע ליום – לשבת ליד השולחן ולהיות חלק ממקבלי ההחלטות של המדינה.

עיסאווי פריג': אני צריך להגיע לכאן, לראות את ההצגה ולעבור על המסחרה הזו?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': אנחנו הגענו למצב – הצחוק בעיניים שאנחנו רואים; לא מצליח לייצר את המילים לתאר את עוגמת הנפש כאן.

עיסאווי פריג': ולכל זה קוראים משטר דמוקרטי.

עיסאווי פריג': חברים, צריך לעבור חשבון נפש.

עיסאווי פריג': אנחנו, את הדמוקרטיה רק רואים כתובה על הנייר, אבל במציאות היא לא קיימת.

עיסאווי פריג': כל הקרטון הזה שאנחנו רואים זה שכפול של אותו תקציב של שנים על גבי שנים, שעובר תהליך של הצגה.

עיסאווי פריג': לפני שלושה חודשים, חודשיים, ההצגה התחילה כאילו, כאילו, כאילו מחנה ראש הממשלה ומחנה נגידת הבנק הם מחנה מול מחנה יאיר לפיד, שר האוצר.

עיסאווי פריג': אנחנו לא ניתן שיהיה גירעון גבוה, לא "כן לגירעון", לא בעד גירעון, וכותרות.

עיסאווי פריג': ההצגה התחילה.

עיסאווי פריג': וכשאתה קורא את זה – ואללה, מדובר במשבר.

עיסאווי פריג': מדובר במשבר, הולך להיות משהו מעניין.

עיסאווי פריג': כל זה, ההצגה הזאת שממשיכים, אם אני מסתכל לעומק אני אומר: לא טובת הציבור עומדת בפני ראש הממשלה ושר האוצר; עומדים בפניהם האינטרס הפוליטי והכדאיות הכלכלית.

עיסאווי פריג': הציבור, שנה אחרי שנה – אתם מרדימים אותו בכדור האיום: איום ה"חמאס", איום ה"חיזבאללה", האיום האיראני; עכשיו מייצרים להם את איום הר-הבית.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה הגיע למסקנה שצריך להביא איום מתוך הבית.

עיסאווי פריג': האיום הזה יפסיק לעבוד, אדוני השר סילבן שלום.

עיסאווי פריג': תעביר את זה ותקשיב.

עיסאווי פריג': אתם לא יכולים להמשיך לרמות ולצחוק על האנשים.

עיסאווי פריג': לכל זה יש סוף.

עיסאווי פריג': תאמין לי, יש סוף.

עיסאווי פריג': יש סוף.

עיסאווי פריג': אתה יכול לשבת לנוח בכיסא, אבל הצחוק הזה לא יימשך.

עיסאווי פריג': לא יימשך.

עיסאווי פריג': לענייני התקציב – אני עברתי שנה וחצי בוועדת הכספים – – –

אראל מרגלית: ישבת והטבעת את חותמך.

עיסאווי פריג': ישבתי, רציתי לחוות מה קורה שם.

עיסאווי פריג': רציתי לראות ברמת המיקרו, ההצגה האמיתית אצל ידידי, יושב-ראש הוועדה ניסן סלוּמינסקי.

אראל מרגלית: סלוֹמינסקי.

עיסאווי פריג': סלוֹמינסקי?

עיסאווי פריג': בסדר, יאללה.

אראל מרגלית: לקח לי שנה.

עיסאווי פריג': לקח לי זמן ללמוד את זה.

עיסאווי פריג': ואתה רואה איך הדברים מתנהלים שם באמת.

עיסאווי פריג': אתה רואה חברי קואליציה יושבים, שומעים את הדיונים, ישנים – נו, הגיע מועד ההצבעה?

עיסאווי פריג': תרים את היד.

עיסאווי פריג': הרמנו יד.

עיסאווי פריג': על מה הרמת יד?

עיסאווי פריג': לא יודע.

עיסאווי פריג': הרמת יד, החבר קיבל כסף להתנחלויות – לא מעניין.

עיסאווי פריג': מה עם ועדת אלאלוף?

עיסאווי פריג': שתחכה.

עיסאווי פריג': מה עם ועדת גרמן?

עיסאווי פריג': שתחכה.

עיסאווי פריג': מִסְפרים.

עיסאווי פריג': ניתן את האקמול לסרטן.

עיסאווי פריג': כמו ששר האוצר עכשיו יצא לנו עם האמירות: אני – פיקוח על נייר טואלט.

עיסאווי פריג': וואי, וואי, וואי, וואי, פיקוח על נייר טואלט, פיקוח על חלב סויה.

משה מזרחי: זה קשור למס שהזכרת קודם.

עיסאווי פריג': המסחרה?

עיסאווי פריג': לא משנה.

עיסאווי פריג': אני, למה אמרתי מסחרה?

עיסאווי פריג': כי זו באמת מסחרה.

עיסאווי פריג': ומה הוא עושה?

עיסאווי פריג': סוגר מפעל ונותן מענק למפעל אחר לידו, חדש.

עיסאווי פריג': וואלכ, מסחרה.

עיסאווי פריג': עד כדי כך אתה מסתכל על אנשים בקלילות הזו?

עיסאווי פריג': עד כדי כך אתה לא סופר את התושבים?

יוני שטבון: נא לסיים.

עיסאווי פריג': מה שחשוב לך, "כיפת הברזל" שלך, שזה מעמד הביניים שלך?

עיסאווי פריג': תן לי את המתכון להיות חלק מהמעמד הזה.

עיסאווי פריג': חברים – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – חברים, ואני אומר לספסלים האלה, אני רואה רק את חברת הכנסת קול וחברת הכנסת – – –

יוני שטבון: רות קלדרון.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה – תקשיבו טוב – יעשה לכם אמבוש, והאמבוש קרוב.

עיסאווי פריג': אתם לא תדעו איך זה יגיע.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יוני שטבון: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יוני שטבון: ארבע דקות.

יוני שטבון: ולאחר מכן – חבר הכנסת אראל מרגלית.

יוני שטבון: נא להקפיד על הזמן.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: תודה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הימים האלה הם ימים קשים מבחינה ביטחונית, וגם התקציב הזה הוא קשה, ואפשר להגיד גם כן מבחינה ביטחונית.

ניצן הורוביץ: את הדקות הספורות שיש לי אני רוצה להקדיש לעניין הזה, שהוא בעצם הסיפור הגדול של תקציב הביטחון הפעם.

ניצן הורוביץ: זה לא מע"מ אפס, וזה לא חינוך, או בריאות, או דיור, או מה שזה לא יהיה.

ניצן הורוביץ: זו תוספת ענקית וחסרת תקדים לתקציב הביטחון, והיא – אף שהיא הסיפור הגדול השנה – כמעט לא נדונה, כמעט לא זוכה להתייחסות.

ניצן הורוביץ: היא בלתי מפוענחת.

ניצן הורוביץ: התקציב הגבוה ביותר בארגז הזה שלפנינו – כמו תמיד מאז קום המדינה – זה תקציב הביטחון: 52.6 מיליארד שקל, לא כולל תוספת של 6 מיליארד שקל.

ניצן הורוביץ: בנוסף, יעמדו לרשות מערכת הביטחון בשנה הבאה 7.8 מיליארד שקל, הוצאה מותנית בהכנסה, כך שסך תקציב הביטחון ל-2015, ללא התוספת, יגיע לשיא של 60.4 מיליארד שקל, ומעבר לכך הוצאות ביטחוניות מובהקות, כמו תקציב המוסד, השב"כ, משמר הגבול – זה לא במסגרת תקציב הביטחון.

ניצן הורוביץ: הרזרבה הכללית בתקציב הזה תגדל ב-5 מיליארד בהשוואה לעבר, גידול חסר תקדים, מגיע ל-12.1 מיליארד שקל.

ניצן הורוביץ: מרבית כספי הרזרבה – הרוב לא יודעים – מיועדים להוצאות ביטחוניות מסווגות.

ניצן הורוביץ: כך שאנחנו מתמודדים כאן עם תקציב שבו ההוצאה לביטחון היא חסרת תקדים בהיקפה וגם בתוספת שלה.

ניצן הורוביץ: אני לא נגד ביטחון.

ניצן הורוביץ: בטח כשרואים מה קורה בימים האלה אז אומרים: צריך לתת ביטחון.

ניצן הורוביץ: אבל מי שחושב שביטחון זה אך ורק תוספות בלתי אפשריות בתקציב המדינה, טועה ומטעה.

ניצן הורוביץ: ביטחון זה קודם כול חברה חזקה, זה חינוך, זה בריאות, זה דיור ורווחה.

ניצן הורוביץ: ואת החוזק הזה אין בתקציב הזה.

ניצן הורוביץ: ביטחון ותפיסת ביטחון נאותה זה גם ראייה כוללת שמבוססת בסופו של דבר על הסדרה מדינית, ואת זה הממשלה לא עושה.

ניצן הורוביץ: מי שחושב שהממשלה תיתן לנו ביטחון על-ידי כך שתיקח מהבריאות, ותיקח מהחינוך, ותיקח מהדיור, ותשפוך לתקציב משרד הביטחון, ויגדילו את התקציב הזה ביותר מ-11 מיליארד שקל השנה וזה ייתן לנו יותר ביטחון – רואה מה קורה לנגד עינינו.

ניצן הורוביץ: ולדברים האלה יש קשר.

ניצן הורוביץ: מי שחושב שהמספרים האלה בתקציב כאן ומה שקורה בשטח מנותקים, טועה ומטעה.

ניצן הורוביץ: כדי שיהיה ביטחון אמיתי לא מספיק רק להשקיע באמצעי לוחמה או בשכר, או בכל מיני אוגדות ובכל מיני אמצעים מיוחדים; צריך להשקיע בחברה חזקה וצריך להשקיע בהסדרה מדינית, ואלה שני הדברים שראש הממשלה הזה, בנימין נתניהו, חוטא לנו, לחברה הישראלית, בכך שהוא לא עושה.

ניצן הורוביץ: בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, נתניהו מדבר כמו אחרון הטוקבקיסטים.

ניצן הורוביץ: הוא מתבטא בצורה מופקרת וחסרת אחריות; הוא מסית ומבעיר במקום להרגיע, וביד השנייה הוא שופך מיליארדים, באופן שלנו כחברי כנסת, כרשות מחוקקת, אין שום יכולת להתמודד אתו.

ניצן הורוביץ: אני מביט בצער על התקציב הזה; אני מביט בצער על החלוקה שבו, דווקא מתוך רצון בביטחון ורצון ביציבות ורצון בחיים בטוחים לאזרחי ישראל.

ניצן הורוביץ: זה לא מה שהתקציב הזה נותן.

ניצן הורוביץ: התוספת כאן, העצומה – שאנחנו, רובנו לא תופסים אותה, וגם אזרחי ישראל לא תופסים אותה ולא מודעים לה – לתקציב הביטחון בתקציב הזה היא אחיזת עיניים.

ניצן הורוביץ: היא לא נותנת יותר ביטחון.

ניצן הורוביץ: אני אפילו אומר שמבחינות מסוימות היא נותנת פחות ביטחון.

ניצן הורוביץ: פחות ביטחון.

ניצן הורוביץ: כי הכסף הזה יוצא ממקום אחר, שלא תהיה לכם אשליה.

ניצן הורוביץ: ואני קורא לממשלה הזאת – ראש הממשלה הזה, כבר אין לי שום אשליות לגביו, אין לי שום ציפיות ממנו.

ניצן הורוביץ: אבל אני קורא לאנשים בממשלה הזאת, שנבחרו על סמך הבטחות לבוחר שהיו שונות לחלוטין ממה שהממשלה הזאת עושה: ראינו כאן בימים האחרונים – השר עמיר פרץ – –

יוני שטבון: משפטים אחרונים, בבקשה.

ניצן הורוביץ: – – עשה מעשה אמיץ ועזב את הממשלה.

ניצן הורוביץ: והגורמים האחרים כאן, ובראשם יש עתיד והתנועה, שמחזיקים את נתניהו ובנט – לבדם אין להם רוב; יש להם רוב בזכות אנשים שלא צריכים לשבת בממשלה הזאת – שיעזבו את הממשלה.

ניצן הורוביץ: כי התקציב הזה שמגיע היום הוא לא ביטחון, בטח לא שלום; הממשלה הזאת רק מרחיקה את השלום.

ניצן הורוביץ: אבל הוא גם לא רווחה ולא בריאות ולא יציבות ולא חיים טובים.

יוני שטבון: תודה.

ניצן הורוביץ: ומי שמצביע בעד תקציב כזה, מועל באחריותו כלפי אזרחי ישראל.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יוני שטבון: חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יוני שטבון: חבר הכנסת אראל מרגלית, ארבע דקות, בבקשה.

יוני שטבון: בבקשה.

אראל מרגלית: חברי כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני דווקא רוצה להתחיל להסתכל על התקציב בעיניים המקצועיות, ולהסתכל על הגירעון שהצבתם לנו, עם 3.4%, ולשמוע את פקידי האוצר מדברים בשקט, ואת נגידת בנק ישראל מדברת יותר ברעש, שאומרים שהם לא מאמינים בתחזית ההכנסות ששמו בתוך התקציב הזה.

אראל מרגלית: ואני רוצה להגיד לכם: שימו לב, כלכלות מתמוטטות כשלא אומרים את האמת לציבור.

אראל מרגלית: הן התמוטטו ביוון ובספרד ובמקומות אחרים ששיחקו במספרים וסיפרו סיפורים.

אראל מרגלית: ועכשיו אני רוצה לומר לשר האוצר שלא נמצא פה – אני במקומו הייתי יושב ומקשיב לכל חבר כנסת ולכל חברת כנסת שיש להם מה לומר, כי התקציב הזה פוגע בבשר החי של מדינת ישראל, וחובה עליך לשמוע כל ביקורת.

אראל מרגלית: לפני שנה וחצי עמדת פה והבטחת לנו שבתוך 18 חודש יהיה לנו טוב.

אראל מרגלית: אנחנו גומרים את 2014 כאשר לאנשים אין פרנסה, לא לשכירים ולא לעצמאים.

אראל מרגלית: יותר מ-60,000 עסקים קטנים ובינוניים נסגרים השנה, ואנשים נפלטים לרחובות ללא פרנסה.

אראל מרגלית: אתם מדברים על הצעירים.

אראל מרגלית: מה אתם אומרים לצעירים שגומרים את האוניברסיטאות בכל רחבי הארץ?

אראל מרגלית: איזה מקומות עבודה איכותיים מציעה להם הכלכלה הזאת?

אראל מרגלית: ועכשיו אתם מגישים לנו את התקציב של 2015, ואני שואל אתכם: איזו בשורה יש בתקציב הזה?

אראל מרגלית: האם יהיו יותר מובטלים בשנת 2015 או פחות מובטלים?

אראל מרגלית: האם ייסגרו יותר מפעלים או ייפתחו יותר מפעלים?

אראל מרגלית: ואני לא מדבר על התרגיל שסוגרים מפעל בקריית-מלאכי, זורקים 250 איש לרחוב, ועושים טריק על הגלידה – כאילו פותחים בערד ועושים ספין עוד לפני שמנכ"ל "אסם" יצא לך מהמשרד.

אראל מרגלית: בושה.

אראל מרגלית: כמה עסקים ייסגרו ב-2015, אני שואל אתכם.

אראל מרגלית: מדובר בתקציב שאין בו בשורה.

אראל מרגלית: כבוד השר, אתה אחראי לגליל ולנגב, ואני יודע שהלב שלך במקום הנכון.

אראל מרגלית: אבל אני שואל אותך: בתוך התקציב הזה, איזו בשורה של צמיחה מקבלים אלפי צעירים בגליל שגומרים את האוניברסיטאות ואת המכללות ורוצים להישאר שם כי הם אוהבים את הגליל?

אראל מרגלית: איזו בשורה מקבלים החבר'ה בנגב?

אראל מרגלית: אתה יודע, בכל הפיצוי על מלחמת לבנון השנייה נתנה הממשלה בתוך זמן קצר ל-100,000 עסקים קטנים 3.6 מיליארד.

אראל מרגלית: אתה יודע שבדרום לא מקבלים את הפיצוי?

אראל מרגלית: אתה יודע ששילמו בסך הכול בין 300 ל-350 מיליון?

אראל מרגלית: מלחמה של 50 יום.

אראל מרגלית: עובדים על האנשים.

אראל מרגלית: עכשיו, אנשים הם לא כאלה מתוחכמים.

אראל מרגלית: הם מצפים שיתייחסו אליהם.

אראל מרגלית: לא משלמים להם.

אראל מרגלית: עכשיו, מה עושה בית-קפה קטן שלא משלמים לו?

אראל מרגלית: מה הוא יעשה?

אראל מרגלית: ילך לבג"ץ?

אראל מרגלית: משחרר עובד וחצי, סוגר איזה שני שולחנות בחוץ.

אראל מרגלית: זה מה שעסק אחרי עסק, גורם אחרי גורם, עושים, בעיקר בדרום ובעיקר בצפון, וזו האחריות שלנו.

אראל מרגלית: שני-שלישים מאזרחי מדינת ישראל לא משתתפים בצמיחה הזאת, בצמיחה הזאת שחווינו פה ב-20 השנה האחרונות.

אראל מרגלית: הם גם כן רוצים.

אראל מרגלית: על זה אתה עובד; למען זה אתה רוצה שיהיה לך תקציבים, כדי לעשות.

אראל מרגלית: על זה אני מוכן, כחבר אופוזיציה, קואליציה ובאמצע לעבוד יחד אתך.

אראל מרגלית: אבל צריך לתת תקציב.

אראל מרגלית: אני חוזר מהצפון, מקריית-שמונה.

אראל מרגלית: אני בדיוק עובד אתם שם על כנס, על נושאים גדולים בנושאים של חקלאות ומזון.

אראל מרגלית: אימהות בקריית-שמונה, צעירות – –

יוני שטבון: זמנך תם.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

אראל מרגלית: – – יותר מחצי מהילדים במעונות, גילאי אחת–שלוש, הוצאו השנה, והן לא עובדות, כי הסובסידיה – הן היו משלמות 660 שקל למעון, והיום הן משלמות 2,200.

אראל מרגלית: הפסיקו לעבוד.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, התקציב הזה הוא בלי בשורה של צמיחה כלשהי – המשק הישראלי נמצא בהאטה קשה – והוא גם בלי בשורה חברתית לבני-אדם, לבני-אדם שרוצים לעבוד, שרוצים להשתתף, שלא רוצים להיות קורבנות אלא רוצים להשתתף בכלכלה הישראלית ולעבוד כמו אנשים אחרים.

אראל מרגלית: גם להם אין בשורה בתקציב הזה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יוני שטבון: חבר הכנסת נחמן שי, ארבע דקות, בבקשה.

יוני שטבון: לטובת סדר הדיון, נא להקפיד על הזמנים.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת חיליק בר.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זהו תקציב אמיץ, תקציב של חוצפה.

נחמן שי: רק מי שמזלזל בתקציב המדינה, רק מי שלא מבין את המשמעות של תקציב המדינה, רק מי שמזלזל באופן עקבי באנשי המקצוע של משרד האוצר וזורק אותם מדי פעם, או החוצה או מוציא אותם מתוך הדיונים – רק הוא יכול להביא תקציב כזה, כשהוא יודע שהקופסאות הגדולות האלה, שקודם נערמו פה בערמה גדולה במרכז החדר, מכילות אוויר, מכילות חלל, מכילות כלום.

נחמן שי: אז נכון, יש שם המון מספרים, ויש לכאורה הכנסות וגם הוצאות, אבל כל אחד שעסק בתקציב הזה יודע שהתקציב הזה לא יצא לפועל.

נחמן שי: הוא לא יכול לצאת לפועל.

נחמן שי: כל איש מקצוע בתחום הזה אומר את זה בשבועות ובחודשים האחרונים, אומר את זה: אין לכם תקציב, למדינת ישראל.

נחמן שי: אין לתקציב יעדים, אין בו חשיבה אסטרטגית, אין לו בסיס.

נחמן שי: איך עשיתם אותו בכלל?

נחמן שי: אבל לזכותו של שר האוצר, אמרתי, שהוא הצליח לשתק את הדיון בתוך האוצר, הוא הצליח להעלים את נגידת בנק ישראל, שדעתה מאוד חשובה וחיונית, והוא הלך עם התקציב הזה קדימה.

נחמן שי: הוא הולך קדימה, אבל כשהוא מסתכל אחורה, אגב, הוא לבד.

נחמן שי: הממשלה תמכה בו מחוסר ברירה, מפני שכולם רוצים להישאר פה ואף אחד לא רוצה ללכת הביתה, והלוא אם לא יאשרו תקציב ולא יגישו אותו בזמן, אז כהונתה של הממשלה נפגעת.

נחמן שי: את הלוקסוס הזה הם לא יכולים להרשות לעצמם.

נחמן שי: אבל מאותו רגע ואילך – איפה ראש הממשלה, שנחשב למבין בענייני כלכלה?

נחמן שי: הלוא הוא היה צריך להיות האח החכם, האח הבכיר, האח הבכור, שעוזר לבחור הצעיר שהגיע זה עתה לפוליטיקה להוביל את התקציב, נכון?

נחמן שי: זה נשמע כך.

נחמן שי: אבל הוא נותן לו ליפול לאט-לאט, לאט ובטוח, שקצת יספוג בדרך.

נחמן שי: רק אתמול בערב, אמש, בדיון כלשהו, נדמה לי במרכז הליכוד שם, או באיזו התייעצות, פתאום הוא גילה שיש לו גם רעיונות – איך להגדיל את הכנסות המדינה, איך להקטין את יוקר המחיה, איך להוריד את יוקר המחיה, איך להקל על הצעירים.

נחמן שי: למה הוא אומר את זה?

נחמן שי: כי ריח של בחירות באוויר, ואין ריח שמחזיר את הצבע ללחיים של הפוליטיקאים, ושל ראש הממשלה הראשון – ריח בחירות, ממש מריחים את זה, והאדרנלין מתחיל לזרום בגוף.

נחמן שי: אנחנו מצפים מממשלת ישראל, כל ממשלה, שתציג תקציב, שתושבי מדינת ישראל יוכלו לדעת לאן הם הולכים.

נחמן שי: מגיע להם יותר חינוך, מגיעה להם יותר בריאות, מגיעים להם שירותים חברתיים, מגיע להם ביטחון אישי, עכשיו במיוחד, בעצם הימים האלה.

נחמן שי: את כל זה הם לא יקבלו בתקציב החדש.

נחמן שי: הם לא יקבלו את זה.

נחמן שי: הם ייתנו יותר ויקבלו פחות.

נחמן שי: בזה הלוא ראש הממשלה התמחה, ב"ייתנו – יקבלו".

נחמן שי: אבל אצלנו בתוך – זה בינינו לבין הפלסטינים, או מי שמנהלים אתו משא-ומתן – בינו לבין האזרח יש הסכם אחר, אומר ראש הממשלה: אתם תיתנו יותר ותקבלו פחות, ונראה איך ייראו החיים שלכם במדינת ישראל.

נחמן שי: הסיפור שהזכיר קודם ידידי אראל, של המפעל בקריית-מלאכי, שסוגרים אותו כדי לפתוח אותו מפעל במקום אחר, ובדרך להוציא כסף ממדינת ישראל, זה הסיפור הכי מקסים של מדינת ישראל: השמיכה קצרה, אין דבר, עכשיו יהיה להם קר בקריית-מלאכי, ואולי יהיה להם חם בערד.

נחמן שי: אז אני אומר לכם, יהיה להם קר בקריית-מלאכי, קר בערד, קר בפריפריה, קר מאוד להרבה אנשים, שאין להם עתיד בתקציב הזה.

נחמן שי: התקציב הזה מבטיח לתושבי מדינת ישראל שאין להם עתיד.

נחמן שי: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

יוני שטבון: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, ארבע דקות, בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן – חבר הכנסת עמר בר-לב.

יוני שטבון: אני רואה שמפלגת העבודה היא המפלגה הכי שוויונית – ארבע דקות לכל חבר כנסת.

יחיאל חיליק בר: תלמדו משהו.

יוני שטבון: נתתי לך מחמאה, למה אתה – – –

עפו אגבאריה: לא רק.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, ראשית, גם אני מביע צער, לבי עם משפחות ההרוגים מהיום ומאתמול.

יחיאל חיליק בר: ולצערי, אדוני היושב-ראש, כמעט כל נאום בשבועות האחרונים נפתח במילים: "לבי עם משפחות ההרוגים והפצועים", וזה אומר משהו על הביטחון – הרי הימין הוא טוב בביטחון, הביטחון שהימין נותן לנו.

יחיאל חיליק בר: אבל עזבו, על ביטחון דיברתי בעשר דקות שהיו לי היום.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לומר לך על התקציב, אדוני היושב-ראש, קודם כול, אתה כחבר כנסת חדש חייב להביע שאט-נפש מהעובדה הזאת שאנחנו מקבלים תקציב שעתיים, שלוש שעות, לפני שאנחנו צריכים להצביע.

יחיאל חיליק בר: אדם מוכשר ככל שיהיה, אפילו מסיעת האח בנט, לא יכול לקרוא את התקציב הזה או להבין אותו או ללמוד אותו בכמה שעות.

יחיאל חיליק בר: אני בטוח שאתה לא קראת את התקציב, אני בטוח שאתה לא מכיר חצי מהסעיפים בתקציב, ולא עשירית מהם, ואני רוצה לבקש לפחות מהכנסת שלהבא, אולי לפני הקריאות הבאות, אנחנו שאחראים – הרי בסוף לא פקידי האוצר, חברתי קלדרון, אחראים מול הציבור לתקציב הזה; אנחנו אחראים, ואת היום תצביעי על התקציב הזה כשאין לך מושג על מה את מצביעה.

רות קלדרון: היינו שם בוועדות – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר, רות, את יודעת מה החשיבות של קריאה ראשונה, למדת את זה בכיתה א' לחברי כנסת מתחילים.

רות קלדרון: קריאה ראשונה, קריאה שנייה – – – ועדת החינוך – – –

יחיאל חיליק בר: קריאה ראשונה היא הבסיס של התקציב, ואת הבסיס של התקציב אני לא מכיר.

רות קלדרון: כשאין מפלגה – – –

יחיאל חיליק בר: אין בעיה, רות, אני שמח שאת מגוננת על השיטה של לתת לאנשים ללמוד תקציב בשלוש שעות.

רות קלדרון: לא ללמוד – – –

יחיאל חיליק בר: אבל ממה שהצלחנו ללמוד, מהשנור שעשינו, אני חייב להגיד לך, אדוני היושב-ראש – ואני יודע שבסתר לבך אתה אפילו מסכים אתי – זה תקציב שהוא רע, זה תקציב שאין בו שום בשורה, לא לחלשים ולא למעמד הביניים שהעלו את יאיר לפיד על הסוס, להיות אביר מעמד הביניים.

שמעון סולומון: – – –

יחיאל חיליק בר: זה תקציב שמשקף את חוסר החמלה וחוסר האחריות של הממשלה הזאת לאזרחיה.

יחיאל חיליק בר: זה תקציב רע, והוא משקף – – –

שמעון סולומון: שנייה, רק שנייה, אבל תקציב, כמו שראית, שמוסיף לרווחה, לחינוך – – –

יחיאל חיליק בר: מוסיף לרווחה?

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה, שמעון, אני מקווה שאתה מאמין במה שאתה אומר, אבל אני אגיד לך, אמר פה אראל מרגלית לפני – הגדילו את יעד הגירעון ל-3.4%.

בועז טופורובסקי: הוא לא קרא אותו.

יחיאל חיליק בר: עזוב, את הסיפורים האלה אני מכיר.

בועז טופורובסקי: ססמאות, ססמאות, ססמאות.

יחיאל חיליק בר: 3.4%.

יחיאל חיליק בר: ואני רוצה לשאול אותך מה שהבוס שלך שאל: לאן הולך הכסף?

יחיאל חיליק בר: אתה באמת מאמין, שמעון סולומון – –

בועז טופורובסקי: לרווחה, לבריאות – – –

יחיאל חיליק בר: – – שהכסף הזה ילך לזוגות צעירים?

בועז טופורובסקי: כן – – –

יחיאל חיליק בר: אתה באמת מאמין שהכסף הזה ילך לדיור?

בועז טופורובסקי: כן.

יחיאל חיליק בר: עם זה שהנגידה שיאיר לפיד כל כך נלחם עליה אמרה שזה לא יוזיל את הדיור, וטובי המומחים והנדל"ניסטים אמרו שזה לא – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – אז הנגידה טועה, והמומחים טועים, אבל יאיר לפיד – –

בועז טופורובסקי: – – – מחירי הדיור לרדת.

יחיאל חיליק בר: – – הכלכלן הגדול והמומחה – מה זה, אבישי ברוורמן לא פיסה ממנו – הוא יודע שזה יוריד את המחירים.

יחיאל חיליק בר: אפילו נתניהו, שאם יש משהו שאני יכול להגיד עליו, גם אם הוא לא מיישם את זה, זה שהוא מבין בכלכלה, אמר בשידור חי: החוק הזה לא יוזיל דירות – והוא לא יוזיל דירות.

שמעון סולומון: כמה שנים הם בפוליטיקה?

שמעון סולומון: למה – – – באמת.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשאול אותך, שמעון סולומון, שליש מילדי ישראל – דוח של האו"ם, לא שלי – שליש מילדי ישראל רעבים, חלק מהם אתה מכיר, חלק מהם יושבים בקהילה שאתה מייצג נאמנה בכנסת; אתה חושב שאחד מהילדים העניים האלה, אחד, יראה משהו מהגדלת יעד הגירעון הזה?

שמעון סולומון: – – –

יחיאל חיליק בר: אתה באמת מאמין בזה?

יחיאל חיליק בר: התגובה המהססת שלך אומרת את האמת – הלב שלך במקום הנכון, שמעון: שלא.

יחיאל חיליק בר: תגיד לי דבר אחרון – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת סולומון.

יחיאל חיליק בר: יש לי עוד 40 שניות.

יוני שטבון: כשאתה פונה לחבר כנסת, חבר הכנסת סולומון.

יחיאל חיליק בר: אז תוסיף לי בגלל ההפרעות.

יחיאל חיליק בר: אתה מאמין שהתקציב הזה הולך לפריפריה שאני באתי ממנה?

יחיאל חיליק בר: אתה יודע, נמצא פה חבר ילדות שלי, שובל אוחנה, שנינו נולדנו בצפת, שנינו היום לא גדלים בצפת.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע למה?

יחיאל חיליק בר: כי בצפת אין עבודה, בצפת אין עתיד – אצלכם במפלגה יש עתיד, אבל בצפת אין עתיד.

יחיאל חיליק בר: והאם אתה אומר לי בלב שלם שהתקציב הזה ילך כדי ליצור מצב שבמדינה של 500 קילומטר מלמעלה למטה, אם תיוולד פה או פה, בקריית-שמונה או בגבעתיים, אתה תיוולד לאותם תנאים בסיסיים, תנאי פתיחה לחיים?

יחיאל חיליק בר: אותו מספר תלמידים בכיתה?

רות קלדרון: – – –

שמעון סולומון: לכן משנים עכשיו.

יחיאל חיליק בר: לאותה רמת חינוך?

יחיאל חיליק בר: לאותה רמה של בתי-ספר?

שמעון סולומון: לכן – אתה מצפת, אני מבאר-שבע – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: יפה – – –

שמעון סולומון: – – ואנחנו יושבים כאן כדי לעשות משהו – – –

יחיאל חיליק בר: אבל אתם עושים בדיוק ההפך, שמעון, כי התקציב שהבאתם – –

רות קלדרון: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אין בו רפורמה אחת משמעותית שתעזור לאותן ערי פיתוח, לאותה פריפריה, לאותן משפחות עניות, לאותם זוגות צעירים.

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע – אני אסיים, אדוני היושב-ראש, במשפט אחד, בגלל ההפרעות.

רות קלדרון: 60 שנה – – –

יחיאל חיליק בר: במשפט אחד.

יחיאל חיליק בר: תראי את האבסורד, רות, ההורים שלנו היו הרבה יותר עניים מאתנו, הרבה יותר עניים – – –

רות קלדרון: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא אני חוצפן.

יחיאל חיליק בר: חוצפן מי שמביא תקציב כזה, חוצפן מי שעובד על הציבור – –

רות קלדרון: חוצפן.

רות קלדרון: שמפלגת העבודה – – – אנחנו באנו לתקן.

יחיאל חיליק בר: – – וזו את והמפלגה שלך.

יחיאל חיליק בר: זו את והמפלגה שלך שהבאתן תקציב שמביא למצב שההורים שלנו, שהיו יותר עניים מאתנו – –

רות קלדרון: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ידעו לחסוך לילדים וידעו לקנות דירה, אבל היום, כשאנחנו כלכלה חזקה – –

בועז טופורובסקי: המפלגה שלך הביאה את זה.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – הילדים שלהם, שמרוויחים פי-עשרה מהם, לא יכולים לחלום על דירה, לא יכולים לחלום על לקנות מוצרים במחיר שהוא פחות מזה שבברלין.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: תודה.

יחיאל חיליק בר: ואל תכעסו על אלה שעזבו לברלין, אתם יודעים למה?

יחיאל חיליק בר: הקואליציה קפצה על ברלין כאילו רק לברלין עוזבים.

יחיאל חיליק בר: עוזבים גם לאוסטרליה, שהיית שם, ולניו-זילנד – – –

רות קלדרון: – – –

יחיאל חיליק בר: מי עוזב?

יחיאל חיליק בר: איך סתיו אמרה – –

יוני שטבון: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: – – עוזבים אלה ששירתו ב"צוק איתן" והגנו על המדינה, ואחרי זה קוראים להם פושעים – –

יוני שטבון: תודה.

יחיאל חיליק בר: – – כי הם עוזבים לברלין, כי יקר לחיות פה ואי-אפשר לקנות פה דירה.

יחיאל חיליק בר: אז תודו שהתקציב הזה הוא תקציב כושל.

בועז טופורובסקי: – – –

יחיאל חיליק בר: ואני קורא גם לכם – –

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: – – לעשות מה שהלב שלכם אומר, ופשוט להצביע נגד התקציב הרע והמרושע הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

קריאות: – – –

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת חיליק בר.

יוני שטבון: חבר הכנסת עמר בר-לב.

יוני שטבון: אני רק רוצה להבין, חבר הכנסת בר, מהיכרותי אתך, שאתה לא תומך בעזיבה לברלין – לא התכוונת לזה.

יחיאל חיליק בר: חס וחלילה.

יוני שטבון: לא התכוונת לזה.

יחיאל חיליק בר: אבל אני גם לא שופט מהר מדי ולא קורא בשמות גנאי לאנשים שלצערי עושים את זה.

עמר בר-לב: בוא'נה, לעלות אחריך זו בעיה, חיליק.

יחיאל חיליק בר: סתיו, אני לוקח את המשפט שלך לכל מקום, שתדעי לך, נתת לי – – –

יוני שטבון: ארבע דקות, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, לעלות אחרי חבר הכנסת חיליק בר זו בעיה, אבל אני אעשה את המקסימום.

עמר בר-לב: חברי שאלו כאן לפני, ואלה שיעלו אחרי, הסבירו ויסבירו את כל הכשלים בתקציב הזה, בהצעת התקציב, ולצערי יש כאן הרבה מאוד כשלים.

עמר בר-לב: אבל אני רוצה, ברשותכם, לדבר על עוולה גדולה יותר, שנמצאת בבסיס התקציב הזה.

עמר בר-לב: ולפני זה, כחלק מהציבור, אני חושב, אתה יודע, אזרחי מדינת ישראל יושבים בבית, חושבים: יושבים הכלכלנים במשרד האוצר, רואים את סדר העדיפויות שקבעה המדינה, שקבעה הממשלה, עושים כל מיני חישובים, כאלה או אחרים, של סדר עדיפויות, ובסופו של דבר התוצאה היא באמת ספר התקציב שמונח לפנינו, שמייצג את סדר העדיפויות הנכון של מדינת ישראל.

עמר בר-לב: אבל, לצערי, המציאות היא ממש לא כזאת.

עמר בר-לב: התקציב שמונח היום לפניכם הוא ממש לא תקציב של היגיון שמחשב עלות, מחשב תועלת, מחשב את רווחת הציבור; התקציב שמונח כאן לפניכם, חברי חברי הכנסת, הוא תקציב שכל-כולו, כל-כולו, דיל פוליטי.

עמר בר-לב: בואו נשים את הקלפים על השולחן: היום אנחנו מצביעים על חוק תקציב שהוא דיל פוליטי.

עמר בר-לב: ומה הם עיקריו של הדיל?

עמר בר-לב: מאוד פשוט: לפיד יקבל 3 מיליארד שקל לטובת חוק מע"מ אפס, ונתניהו ובוגי יקבלו בתמורה 6 מיליארד שקל לתקציב הביטחון.

עמר בר-לב: ואני שואל: בעבור מה?

עמר בר-לב: לגבי מע"מ אפס, הבנו – גם חברי דיברו, חברי ידברו – בסופו של דבר לטובת חוק שיעלה את מחיר הדירות, יגדיל את הביקוש במקום להגדיל את ההיצע, והתוצאה נאמרה לפני.

עמר בר-לב: אבל בשביל מה 6 מיליארד שקל למערכת הביטחון?

עמר בר-לב: כל מי שהופיע בפני ועדת החוץ והביטחון – ואני לא חושב שאני מגלה כאן איזה סוד גדול – עד ראש הממשלה, לאחר מבצע "צוק איתן", הביע שביעות רצון מלאה מביצועיו של צה"ל, צבא הגנה לישראל, במבצע "צוק איתן".

עמר בר-לב: אם כך, אני שואל, מדוע צריך להגדיל את תקציב הביטחון?

עמר בר-לב: אם לאור התקציב, התקציב המקוצץ יחסית, שהיה בשנת 2014, צה"ל עמד בכל משימותיו, אני לא מבין מדוע צריך להגדיל את תקציב הביטחון בעוד 6 מיליארד שקל.

עמר בר-לב: ואתה יודע מה, אדוני היושב-ראש?

עמר בר-לב: לא רק אני לא יודע, גם שר האוצר לא יודע.

עמר בר-לב: הוא הודה.

עמר בר-לב: הוא הודה בפנינו באחת הפגישות שהוא לא יודע.

עמר בר-לב: אבל בסופו של דבר היה כאן דיל: קבל 3 תן 6.

אראל מרגלית: קבל 21 – – –

עמר בר-לב: כן, כן.

עמר בר-לב: זה רק – – –

אראל מרגלית: 21 מיליארד שקל לדיל הזה, והיא אומרת לך – – –

עמר בר-לב: וזה אותו שר אוצר שלפני שנתיים נבחר כשהוא שאל: איפה הכסף?

עמר בר-לב: אז הכסף הוא בדיל הזה.

עמר בר-לב: בחישוב פשוט – אני רואה כבר שאין לי כל כך הרבה זמן, אז אני אזדרז – חישוב פשוט שעשיתי לתקציב הביטחון מגלה שיש לפחות 2 מיליארד שקל עודפים שלא ברור למה צריך אותם.

עמר בר-לב: כי אם בסיס התקציב היה 51 מיליארד, ולתוספת פנסיות ואגף השיכון זה עוד מיליארד וחצי, ולתוספת עוד מיליארד וחצי שביקש משרד הביטחון עבור 2014, ותוספת עוד מיליארד שקל שביקש משרד הביטחון במאי האחרון בשביל עצירת האימונים – כל התוספות האלה זה 4 מיליארד שקל.

עמר בר-לב: 51 ועוד 4 זה 55.

עמר בר-לב: 55 מיליארד שקל.

עמר בר-לב: למה?

עמר בר-לב: להיכן נעלמו 2 מיליארד השקל הנוספים?

עמר בר-לב: ושוב אני מציין את זה, שזה לא שאני סומך – –

יוני שטבון: תסיים בבקשה.

עמר בר-לב: – – בנפש שקטה על התוספות האחרות, אבל גם כששמים את כל התוספות האלה, עדיין אנחנו נמצאים רק בתוספת של 4 מיליארד שקל.

עמר בר-לב: והשורה התחתונה: בסופו של דבר, הציבור ישראלי איבד, מאבד, 9 מיליארד שקל – ה-3 ועוד 6 – שבמקום ללכת לפריפריה, לחינוך, לבריאות, לרווחה, הולכים לדיל פוליטי שכל מטרתו להדביק את הקואליציה הכושלת הזאת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יוני שטבון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יוני שטבון: בבקשה, ארבע דקות.

יוני שטבון: ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יוני שטבון: בבקשה, ארבע דקות.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני הקשבתי בקשב רב לשר האוצר.

מיקי רוזנטל: ניסיתי באמת – תפקידה של האופוזיציה הוא לנגח את הממשלה – אבל ניסיתי למצוא באמת נקודות אור בתוך נאומו או בתקציב הזה שלו.

מיקי רוזנטל: אז קודם כול, לגבי הפרוצדורה, אל יקל הדבר בעיניכם.

מיקי רוזנטל: העובדה שממשלת ישראל מזלזלת בכנסת ומניחה את התקציב בלי מתן אפשרות לחברי הכנסת לעיין בו, ללמוד אותו, איננה עניין פרוצדורלי גרידא, אלא היא המהות.

מיקי רוזנטל: כנסת ישראל לא נספרת על-ידי ממשלת ישראל, והדבר הזה, אל תקלו בזה ראש.

מיקי רוזנטל: כי אם הממשלה לא מתחשבת בצורך של חברי הכנסת ללמוד את הנושא, והציבור אומר:

מיקי רוזנטל: אם חברי הכנסת מצביעים על תקציב שהם לא מכירים, התוצאה היא או שחברי הכנסת והכנסת אינם חשובים או שהתקציב אינו חשוב.

מיקי רוזנטל: בכל מקרה הציבור הישראלי יוצא נפסד, וזה חמור מאוד.

מיקי רוזנטל: זה חמור מאוד.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מגינים על כבוד הכנסת, אנחנו לא מגינים על הדמוקרטיה הישראלית, וזה עצוב מאוד.

מיקי רוזנטל: לעצם העניין, אני הספקתי באמת לעיין רק בחלק אחד קטן של התקציב, משהו שאני קצת מבין בו וקל לי לשחות בתוכו.

מיקי רוזנטל: בדקתי את תקציב משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: הסתכלתי, במיוחד לאור הדברים שאמרתי בפתיחה, שהנה לכאורה, לפי דבריו של שר האוצר יש בשורה גדולה: יש תוספת של כמה מיליארדים, 2.5, 2.8 מיליארד שקל לתקציב החינוך, ואמרתי: יו, זה ממש משמעותי.

מיקי רוזנטל: ובכן, אז הדברים, לא רק שהם לא מדויקים, הם גם ממש מעוותים.

מיקי רוזנטל: כי בטרם הוסיפו 2.5 מיליארד, קיצצו 600 מיליון שקלים בתקציב הרוחבי, ואז נשארו רק 1.9 מיליארד.

מיקי רוזנטל: עכשיו תוסיפו את הגידול הטבעי של האוכלוסייה, ויוצא שבפועל אולי הוסיפו 300 מיליון שקלים לתקציב החינוך.

מיקי רוזנטל: תקציב החינוך – עקבתי אחרי ההתבטאויות, גם של שר האוצר וגם של שר החינוך, והיו להם הרבה מאוד הבטחות בתחום החינוך.

מיקי רוזנטל: אחת ההבטחות המשמעותיות ביותר, כדי לצמצם את הפערים במדינת ישראל, כדי להעלות אותה על מסלול של דרך המלך בתחום החינוך, המטרה המרכזית או היעד המרכזי שסומן על-ידי שר האוצר ושר החינוך הוא תקציב דיפרנציאלי.

מיקי רוזנטל: אין דבר צודק יותר מתקצוב דיפרנציאלי של החינוך, שהרי אלה שיש להם והם נמצאים במקומות מצוינים, יכולים לספוג אפילו קיצוץ מסוים בתקציבם; אבל אלה שאין להם, הם נזקקים לעניין הזה כמו אוויר לנשימה.

מיקי רוזנטל: וזה יכול להפוך עולמות ולתת סיכוי רב ושווה להרבה מאוד אזרחים במדינה לקבל חינוך ראוי.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה באמת דרש מהפכה.

מיקי רוזנטל: מכל ההבטחות של שר האוצר ושר החינוך בעניין הזה לא נותר דבר – אין תקצוב דיפרנציאלי של החינוך.

מיקי רוזנטל: אין – בניגוד להבטחות שלהם עצמם, לא שלי, אני לא כתבתי את זה בעמוד הפייסבוק שלי, שיהיו 26 תלמידים בכיתה, אני מבטיח לכם.

מיקי רוזנטל: את זה כתב שר האוצר.

מיקי רוזנטל: ככה הוא זכה להרבה מאוד קולות – בואו נאמר בכנות, בלי לומר את זה באופן מעליב מדי: ככה הוא גנב את המחאה החברתית.

מיקי רוזנטל: כי הוא באמת הבטיח לאנשים הבטחות מופלאות.

מיקי רוזנטל: אבל הוא לא עמד בהן והוא לא עומד בהן.

מיקי רוזנטל: אז בשנה שעברה הוא בא ואמר: אני באתי כי לא הייתה לי ברירה ואני נאלץ להסתובב, להתמודד עם הבור התקציבי שהשאירו קודמי.

מיקי רוזנטל: מה התירוץ השנה?

מיקי רוזנטל: שמעתי את שר האוצר מדבר, ובניגוד לשנה שעברה, שאז הוא היה מלא להט והתלהבות – – –

רות קלדרון: – – –

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: זה לא מה שאני מתכוון.

מיקי רוזנטל: תקצוב דיפרנציאלי הוא תקצוב שמתקצב לפי המצב, התוצאות של בית-הספר עצמו – – –

רות קלדרון: – – –

שמעון סולומון: – – –

מיקי רוזנטל: ככל – תקשיבי טוב – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל, אם אפשר לסכם את הדברים.

מיקי רוזנטל: אני צריך לסכם את הדברים.

מיקי רוזנטל: אני מוכן להסביר לך למה זה לא שייך לתקצוב הדיפרנציאלי.

מיקי רוזנטל: לא שייך הסעיף שאת קוראת.

מיקי רוזנטל: האמיני לי.

מיקי רוזנטל: אני בדקתי את זה היטב – –

רות קלדרון: – – –

מיקי רוזנטל: – – ואמרתי, בכל זאת – תראי, אני צריך לסיים, אבל הדיון סביב התקציב הזה הוא לא מסתיים, הוא רק מתחיל כאן.

מיקי רוזנטל: התקציב הזה חסר מעוף, אין בו תקווה, אין בו סיכוי, בעיקר לאנשים שבחרו בשר הזה ובמפלגה הזאת וציפו באמצעות ההצבעה שלהם לשנות את חייהם.

מיקי רוזנטל: מפלגת יש עתיד והשר העומד בראשה הפנו לציבור עורף ובגדו בו, וזה מצער מאוד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי, ולאחריה – חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: אדוני, תודה, רק אתמול צוטט שלדון אדלסון, כזה איש שמממן עיתון שבו כתוב הרבה מאוד על ראש הממשלה בנימין נתניהו.

מרב מיכאלי: הוא אמר: ישראל לא חייבת להיות דמוקרטיה.

מרב מיכאלי: ואכן נדמה, חד-משמעית, שראש הממשלה מאזין לספונסר שלו.

מרב מיכאלי: האפיזודה הזאת, שאנחנו עכשיו נמצאות ונמצאים בתוכה, היא לא דמוקרטיה.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל, דמוקרטיה כאילו, אמורה להיות מדינת חוק, יש בה חוק-יסוד: משק המדינה, והוא קובע מה התאריך שבו חייב להיות התקציב מוגש לכנסת.

מרב מיכאלי: וראה זה פלא, אדוני היושב-ראש, התקציב מוגש לכנסת עשרה, 11 ימים אחרי זה, בלי שבכלל אף אחד לא מתרגש מזה שהממשלה מפרה ברגל גסה חוק-יסוד.

מרב מיכאלי: לא מעשה דמוקרטי, איך להגיד?

מרב מיכאלי: הממשלה עצמה מקדמת בחגיגיות הפרה בוטה של החוק.

מרב מיכאלי: לא מאוד מפתיע, שר האוצר הרי עומד בראשה של מפלגה לא דמוקרטית למהדרין, והממשלה הזאת מביאה כמעט כל שבוע לוועדת השרים חקיקה לא דמוקרטית, האחת אחרי השנייה.

מרב מיכאלי: עכשיו, תקציב, יש לו קשר ישיר לדמוקרטיה, משום שכל עניינו של התקציב הוא הצהרת הערכים של מי שעובדות ועובדים אצל הציבור; היא ההצהרה על חלוקת המשאבים, היא אמורה להיות המשא-ומתן על חלוקת משאבים הוגנת ואיכותית ככל האפשר, ככה שהמדינה תספק לכל אחת ואחד מאתנו כאזרחיות ואזרחים את הצרכים הבסיסיים שלנו, וגם תיקח מאתנו מסים, לפי היכולת שלנו לשלם, לפי ההכנסות שאנחנו מכניסות או מכניסים, או לחלופין לא מכניסות.

מרב מיכאלי: גם זה קורה.

מרב מיכאלי: אז התקציב הזה ממש מתעלם מכל החובות הבסיסיות של מדינה.

מרב מיכאלי: קודם כול, הוא כמובן שוב מזניח את החלשים – אגב, יש פה סטרט-אפ, והוא גם יוצר חלשים חדשים, גם משום שהממשלה הזאת הביאה את המדינה למצב שהיא לא יוצרת מקומות עבודה חדשים, אבל לעומת זאת לאלה שלא תהיה עבודה היא לא תשלם דמי אבטלה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אנחנו ניקח נשים וגברים צעירות וצעירים, ונגרום להם להתחיל את החיים שלהם במצב מוחלש בהרבה ממה שהיו יכולים להתחיל אותם.

מרב מיכאלי: כבר הם ייכנסו לחובות, כבר תהיה מצוקה חדשה.

מרב מיכאלי: קבלו את החלשים החדשים והחלשות החדשות coming up.

מרב מיכאלי: עכשיו, אני לא רוצה להזכיר – מה זה לא רוצה; אין ברירה – להזכיר לכולנו מה קורה עכשיו בחוץ: האלימות שמשתוללת אחרי שהממשלה הזאת, בעקביות ובעקשנות, מבעירה את השטח כבר כחודש וחצי.

מרב מיכאלי: וכשאתה מצרף, אדוני היושב-ראש, את הדרך שבה התנהלה ומתנהלת הממשלה עם התקציב הזה, הדרך הלא-דמוקרטית, כשאתה מסתכל על התוכן הלא-דמוקרטי של התקציב הזה, ואתה מצרף את זה להתנהלות של הממשלה לאורך כל הדרך, אין לנו אלא להיווכח שהממשלה הזאת מובילה אותנו למדינה שהיא פחות יהודית ופחות דמוקרטית בכל יום שעובר.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן, ואחריו – חבר הכנסת משה מזרחי.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך, בתוספת עשר שניות של מרב מיכאלי.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש – אין פה שר, דרך אגב, אבל זה לא חשוב.

יצחק וקנין: הוא כאן.

אבישי ברוורמן: איפה?

אבישי ברוורמן: יש פה שר?

יצחק וקנין: יש שר.

אבישי ברוורמן: אה, השר שלום, "שלום שלום ואין שלום".

יצחק וקנין: לא, יש משפט יותר טוב: "שלום שלום לקרוב ולרחוק".

סילבן שלום: "אמר ה' ורפאתיו".

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר מרחוק, חברי חברי הכנסת, אני חייב להשתמש בחוש הומור, כי מה שקורה פה הוא עצוב מאוד.

אבישי ברוורמן: שמעתי את נאומו של שר האוצר, שלי יש סימפתיה אישית אליו, הוא ממשפחה טובה, הוא אדם אינטליגנטי, וזה גם קצת מוזר, כי באמת לא בארצות ערב ולא בארצות המערב – אין מדינה אחת שתמנה שר אוצר שאין לו שום ניסיון, לא ניהולי, לא כלכלי, אבל במדינה שמתיימרת להיות אור לגויים הכול מותר, במיוחד כשיש פרזנטציה ויש תמיכה.

אבישי ברוורמן: כשאדם מקבל תפקיד כזה, ללא ניסיון, ללא הכשרה, ללא השכלה, הוא צריך לגשת אליו בדחילו ורחימו, וללמוד להקשיב.

אבישי ברוורמן: לפסול את כל כלכלני ישראל, מימין ומשמאל, לומר: אני מצאתי גימיק, אני אשים עכשיו 20 מיליארד שקל על פני שבע שנים, ואני אראה לכם שאני אפתור את בעיית הדיור על-ידי מס ערך מוסף אפס – זה בושה וחרפה.

אבישי ברוורמן: זה לא היה קורה בכנסת ישראל לפני שנים, כי, לצערי, כנסת ישראל – אמרה את זה מרב מיכאלי כבר – היא כנסת ריקה.

אבישי ברוורמן: אנשים לא מתחשבים במה שנעשה כאן, אין פה מריטוקרטיה, יש פה איזו הרמת ידיים אוטומטית, זורקים לחברי הכנסת את התיבות הגדולות האלה, שממילא לא מתכוונים שיקראו אותן, ומעבירים.

אבישי ברוורמן: והעיתון התורן או הרשת התורנית יגידו: הנה, הצלחתי.

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: כי אין חזון, ובאין חזון ייפרע עם.

אבישי ברוורמן: אין אסטרטגיה על פני זמן, אבל יש בחירות ב-2015, לכן יש גימיק, ואת הציבור צריך לטמטם ולבלבל ביפי עין, ביפי זקן, ביפי מראה וברעת הלשון.

אבישי ברוורמן: כן, מדינת ישראל נמצאת היום, לדעתי, במשבר החמור ביותר בתולדותיה, כי אין לה שום חזון ושום דרך.

אבישי ברוורמן: ברור שאין לה חזון מבחינה מדינית, היא הולכת במהירות למדינה דו-לאומית, ואת אירופה היא תפסול, כי יש לה את הימין הרפובליקני, שיתמוך בה תמיד, אבל במקביל היא ויתרה על החזון של בן-גוריון וז'בוטינסקי להיות פה חברת מופת; וחברת מופת זה כלכלה הוגנת, חברה צודקת, מנהיגות מוסרית ומאבק בשחיתות.

אבישי ברוורמן: כן, בן-גוריון, אשכול, שמיר ובגין היו דוגמה; ואני יכול לחלוק על כל מיני דברים.

אבישי ברוורמן: אנחנו הפכנו היום למדינה של פרזנטורים ונהנתנים.

אבישי ברוורמן: איפה המדינה שמתפארים שהיא מהטובות בעולם?

אבישי ברוורמן: וחזרנו חזור בוקר וערב, שהחציון 6,000, לשכירים 4,500, לעצמאים, בריאות וחינוך ורווחה בתחתית, התעשייה מתחסלת, את כל המיליארדים של החדשנות שהשקענו באוניברסיטאות ובצבא, בנזיד עדשים מוכרים באמצעות אקזיטים.

אבישי ברוורמן: איפה חברה של ערבות הדדית?

אבישי ברוורמן: איפה כלכלה לטווח ארוך?

אבישי ברוורמן: אין, וימליכו את האטד למלך.

אבישי ברוורמן: בושה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משה מזרחי.

יצחק וקנין: התמזל מזלי לשבת פה כשאתה נואם, כמעט ברוב המקרים, ואני מאוד נהנה לשמוע אותך, חבר הכנסת מזרחי.

משה מזרחי: בדיוק רציתי לשאול אותך, אדוני היושב-ראש, אם אתה מתזמן את זה.

משה מזרחי: אז – לעונג לשנינו, ואני שמח שכך אנחנו פותחים את זה.

יצחק וקנין: ארבע דקות, ואם תרצה אני אוסיף.

משה מזרחי: אני מאמין שאתה תמחל לי ותוסיף לי בונוס, כי זה מה שנשאר לנו, להפיק מילים מהפה.

משה מזרחי: האמת, כשאני נכנסתי עם פתיחת המליאה וראיתי את הקופסאות האלה – באמת, זה לא הזכיר לכם, שלא נדע, כמו מצבות קטנות כאלה?

משה מזרחי: ואז אני אמרתי לעצמי – הכול היה מסודר, כל אחד עם המצבה הקטנה שהניחו לו ליד הכיסא – ואני אמרתי: למה הם מבקשים פטור מחובת הנחה?

משה מזרחי: למה הם לא מבקשים פטור מחובת חקיקה, אם הם מניחים לנו את זה רגע לפני?

משה מזרחי: אני חושב שזה נכון.

משה מזרחי: שמעתי את יאיר לפיד, ובניגוד – אראל, הלכת?

משה מזרחי: הלך.

משה מזרחי: ובניגוד לאראל, הדיבור שלי יהיה לא מקצועי בנוגע לתקציב.

משה מזרחי: כששמעתי את יאיר לפיד מדבר פה נזכרתי בבדיחה הזאת של אלה שעומדים על ספו של התהום, כן, ואומרים: אנחנו עכשיו עושים צעד גדול קדימה.

משה מזרחי: בערך, פחות או יותר ככה זה נשמע.

משה מזרחי: אני הספקתי לרפרף והוצאתי שני יעדים מאוד גדולים שהוצבו בבסיסה של התוכנית הכלכלית לשנת 2015.

משה מזרחי: כתוב כך: הצעדים שנועדו לשיפור ברמת החיים וברווחה של תושבי ישראל – זו הגדרת המטרה האסטרטגית של המצבות הקטנות ששמו לנו כאן ליד הכיסא.

משה מזרחי: הגדלת – איך?

משה מזרחי: "הגדלת ההכנסה של הפרט ושל משקי-הבית בטווח הבינוני והארוך"; "הגדלת יכולת הקנייה הקיימת של משקי-הבית, באמצעות צעדים להוזלת מחירי מוצרים וצמצום נטל הדיור".

משה מזרחי: מדהים, אלה שתי מטרות-העל.

משה מזרחי: ועכשיו, תחפרו עד מחר בתוך הספרים האלה שאנחנו קיבלנו ותבדקו את מידת ההתאמה של אלפי המספרים שם, בכל המשרדים – אם יש להם קשר ישיר לשתי הגדרות המטרה החשובות מאין כמותן.

משה מזרחי: הרי על זה מתנהל המאבק פה, אלוהים אדירים.

משה מזרחי: והקשבתי לו, והוא אמר: תקציב נמדד לא רק במה שיש בו – נכון?

משה מזרחי: – אלא במה שאין בו.

משה מזרחי: אז אנחנו נגיד לך מה אין בו: אין בו כלום.

משה מזרחי: אין בו חזון; אין בו שום דבר שקשור להגדרות המטרה האלה; אין שום דבר שמזכיר את 1.8 מיליון העניים במדינת ישראל; אין בו אף מילה שמזכירה את קריית-שמונה ואת ערד.

משה מזרחי: אין בו אף מילה – להפך, יש שם – זוכרים את המצבות הקטנות?

משה מזרחי: אני מתפלא.

משה מזרחי: אלה שתי ערים שהן נורא מיותרות במדינת ישראל, וסוף-סוף ראינו השנה שיש להם את העוז, כן, להוריד את הנטל הזה מאתנו ולסגור את שתי הערים האלה.

משה מזרחי: וכשאתה מסתכל על התקציב, לדוגמה, של החטיבה להתיישבות, כמובן – המקום הבלתי-שקוף הזה, שבו יש מכפלות של 250% כמעט של התקציב, שאין לאף אחד מושג לאן הוא הולך, אבל אנחנו יודעים שזה לא קריית-שמונה וערד; זה הולך למקומות שכולנו יודעים לאן זה הולך, וזה על גבם של שני המקומות האלה.

משה מזרחי: לא הכנסת לתקציב הזה עזים, כי התקציב כולו הוא עז אחת גדולה.

משה מזרחי: מי שנמצא בדיר זה לא העזים, זה אנחנו, הציבור הישראלי.

משה מזרחי: עכשיו, זה נורא נחמד עכשיו להתהדר ולהגיד: לא מעלים מסים.

יצחק וקנין: עוד דקה אני מוסיף לך.

משה מזרחי: תודה רבה.

משה מזרחי: מה זאת אומרת "לא מעלים מסים"?

משה מזרחי: זה מזכיר לי את המערכת – – –

יצחק וקנין: זה בשביל העזים.

יצחק וקנין: אם יש לך קצת כבשים, תכניס גם אותם.

שלי יחימוביץ': איציק הוא חקלאי.

שלי יחימוביץ': ברגע שהוא שומע "עזים" הוא נותן לך עוד דקה.

שלי יחימוביץ': תגיד "תרנגולות" תקבל עוד דקה, אני אומרת לך.

משה מזרחי: אנחנו נישאר עם העזים.

יצחק וקנין: אם שלי אמרה, מי אני – – –

משה מזרחי: לא, אני רק נזכר בימי במערכת.

משה מזרחי: הכניסו איזה מין תוכנה שאומרת: אנחנו – צריך נקודת בסיס כדי להראות את השיפור שאתה עושה בשנה הבאה.

משה מזרחי: זאת אומרת, שנת התקציב הקודמת – חיינו תחת יאיר בשנה הקודמת, ועכשיו, בשנה הזאת, אנחנו צריכים לבדוק לפי מדד הבסיס הקודם איך חיינו נהיו טובים יותר.

משה מזרחי: קראו לזה "תוכנת המנהל".

משה מזרחי: עכשיו, מה עשו בתוכנת הבסיס?

משה מזרחי: אמרו: השנה הקודמת היא נקודת הבסיס ולפיה נעשה השוואה.

משה מזרחי: אז אני שאלתי, כמו – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – יש שרים?

יצחק וקנין: יש, יש שרים.

אריה מכלוף דרעי: איפה?

משה מזרחי: גם כשהם יושבים בממשלה הם אינם.

משה מזרחי: הוא עסוק.

מיקי רוזנטל: הם נוכחים נפקדים.

יצחק וקנין: אם אפשר, לסכם.

משה מזרחי: אתה חייב להוסיף לי עוד דקה, כי מר דרעי הפריע לי.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, תן לו, תן לו.

אריה מכלוף דרעי: זה על חשבון התקציב של השנה הבאה.

יצחק וקנין: תראה איזה לויאליות יש אליך, חבר הכנסת מזרחי.

משה מזרחי: אז אני אמרתי: חבר'ה, זה נורא יפה, זה נכון, אבל נקודת הבסיס, המוצא, של הרבה מאוד מהיחידות היא – סליחה על הביטוי – מחורבנת, זאת אומרת, רעה מאוד.

משה מזרחי: זאת אומרת, אם הוא נשאר באותו מצב גרוע כמו שהיה בשנה שעברה, הוא לא נחשב נכשל.

משה מזרחי: הוא לא נחשב נכשל.

משה מזרחי: דהיינו, אם אתה שומר על הסטטוס-קוו, על המצב הקודם, אז הצלחת, עברת.

משה מזרחי: היינו נותנים ציון חיובי ליחידה שמצבה היה איום ונורא, כי זו נקודת הבסיס שלה.

משה מזרחי: ואני חוזר עכשיו ליאיר לפיד.

משה מזרחי: או, טוב שנכנסת.

יאיר לפיד: אמרו לי שתדבר עלי.

משה מזרחי: כן, חיכיתי לך, אף-על-פי שלא עליך אנחנו צריכים לדבר.

משה מזרחי: אנחנו צריכים לדבר על חתול הצ'שייר, שזה ראש הממשלה שלנו, שמשאיר אותך פה ומשאיר מאחוריו רק חיוך.

משה מזרחי: ולך אני אומר – – –

יצחק וקנין: תודה.

משה מזרחי: – – – אני באמת נורא מודה לך שאתה דואג לשכבות החלשות.

משה מזרחי: אני הקראתי את הגדרות המטרה של התוכנית הכלכלית – –

יצחק וקנין: תודה.

משה מזרחי: – – ובאמת, בתקציב הקודם – אני כבר מסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

משה מזרחי: עכשיו, כשהוא נכנס, יאיר אנטואנט לפיד – בתקציב הקודם, אדוני שר האוצר, באמת עשית מהלך ענק לטובת השכבות החלשות: הוזלת את השמנת 38%.

משה מזרחי: זוכרים, חבר'ה?

משה מזרחי: צעד כביר.

משה מזרחי: למה אני קורא לך "יאיר אנטואנט לפיד"?

משה מזרחי: כי במשך השנה הזאת, באמת, עם השמנת הזאת, העניים, שלא היה להם לחם לאכול, אכלו עוגות – זו שמנת שאופים בה עוגות, אם לא ידעתם.

משה מזרחי: ועכשיו נכנסים לפיקוח, חבר'ה, חלב הסויה, לחם מלא.

משה מזרחי: אני אומר לכם – –

יצחק וקנין: תודה.

משה מזרחי: – – חייהם של העניים במדינת ישראל הולכים להשתפר לאין ערוך.

משה מזרחי: שמנת 35%, לחם מלא, וחלב סויה כמובן, שרק זה מה שהם שותים, השכבות החלשות.

משה מזרחי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה מזרחי, עם כל ההומור.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מאיר פרוש.

יצחק וקנין: חבר הכנסת פרוש, ארבע דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אחריך תעלה חברת הכנסת סתיו שפיר.

אריה מכלוף דרעי: כמה דקות?

יצחק וקנין: ארבע דקות לכל חבר כנסת.

אריה מכלוף דרעי: רוב הסיעות – – –

יצחק וקנין: ארבע דקות מרגע זה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאיש יהדות התורה אני יודע שאין בשורה בתקציב הזה.

מאיר פרוש: קודם כול, לא היה לנו זמן לעיין בספרי התקציב.

מאיר פרוש: הם הונחו כאן לפנינו רק לפני כחמש שעות.

מאיר פרוש: אני לא נביא ואני לא בן נביא, ואני לא חושב לרגע שיש שינוי בתקציב הזה.

מאיר פרוש: אני יודע רק שכאשר נתניהו רצה להראות כלפי הציבור החרדי פנים צוחקות, פנים מחייכות, ולזרות חול בעיניים, אז הוא עשה אקט כזה ואחר כדי לרמוז לציבור החרדי שהוא בכל זאת מבקש להיטיב אתם.

מאיר פרוש: אם היו בתקציב הזה שינויים, אין ספק שנתניהו כבר היה משמיע לנו הודעות על שינויים שבאים לקראת הציבור החרדי ומאפשרים לציבור החרדי את החיים שמתאימים לצורכי הציבור החרדי.

מאיר פרוש: ברגע שהתקציבים בשנים 2013 ו-2014 היו פוגעניים לציבור החרדי – ומספיק שאזכיר את שאלת הסמינרים, בתי-הספר החרדיים, תלמודי-התורה, ישיבות קטנות, ישיבות גדולות, הכוללים, הפגיעה בחינוך העצמאי, בנושא הדיור, במעונות – – –

אריה מכלוף דרעי: למה אתה לא מזכיר את "מעיין החינוך התורני"?

מאיר פרוש: ו"מעיין החינוך התורני".

מאיר פרוש: אני חושב ש"מעיין החינוך התורני" הוא גם חינוך עצמאי, לא?

מאיר פרוש: אתה רוצה לומר לי שהפסקתם להיות עצמאים?

מאיר פרוש: כך שבכל נושא שהיה אפשר לפגוע בציבור החרדי, זה נעשה בכוונת תחילה, בכוונת מכוון.

מאיר פרוש: ואנחנו יודעים שלכל הדברים האלה יש שותף מרכזי; בקואליציה הזאת יש שותף מרכזי, שהוא שותף מלא לכל הפעולה הזאת.

מאיר פרוש: בעצם, כל מפלגה יכולה לבקש ולעשות שריר ולדרוש על דברים שחשובים לה, אבל השותף המרכזי שבעצם יש לו חלק בפגיעה בציבור החרדי הוא דווקא הבית היהודי.

מאיר פרוש: הבית היהודי יושב בפוזיציה שבלעדיו קשה היה להעביר תקציבים, כמו שהזכרתי קודם – 2013 ו-2014, ועכשיו מבקשים להעביר את תקציב 2015.

מאיר פרוש: אני זוכר שליהדות התורה היו בעבר גם אישים שכיהנו בתפקידים ציבוריים שונים, ביניהם גם היו כאלה שהיו יושבי-ראש ועדת הכספים.

מאיר פרוש: אני לא זוכר שיושבי-ראש ועדות כספים בעבר, אם היו מיהדות התורה, הם חלילה – ודאי שהם דאגו גם לציבור שמטעמו הם יושבים באותו תפקיד, אבל הם באותו זמן גם דאגו לאוכלוסיות אחרות.

מאיר פרוש: אני לא חושב שאי-פעם נשמעה טענה, חוץ מכאלה שרוצים לקנטר, כאילו איש יהדות התורה יושב בתפקיד זה וזה והוא פוגע בציבור אחר.

מאיר פרוש: מדוע איש הבית היהודי יושב היום בתפקיד יושב-ראש ועדת כספים ונותן יד לפגיעה בציבור החרדי?

רות קלדרון: – – –

מאיר פרוש: אם מישהו חושב לרגע שאותם חברי כנסת בקואליציה שמבקשים לפגוע בציבור החרדי מסתפקים בזה – ממש לא.

מאיר פרוש: הם מריצים בימים אלו הצעת חוק כדי לפגוע בהסדר שקיים שנים, נעשה בלעדי הציבור החרדי, אבל יש הסדר שקוראים לו ישיבות הסדר; מתרוצצים בין חברי כנסת להחתים על הצעת חוק לבטל את ההסדר שיש עם ישיבות ההסדר.

מאיר פרוש: הם לרגע אולי חושבים שיקבלו עזרה ושיתוף פעולה מחברי כנסת של ש"ס, של יהדות התורה.

מאיר פרוש: לא ולא, ממש לא.

מאיר פרוש: אנחנו נגד ההסדר שיש בישיבות ההסדר, ממש נגד, כי אנחנו בעד לימוד תורה על טהרת הקודש, ורק לימוד תורה; אבל ברגע שמישהו מצהיר על עצמו שהוא מבקש ללמוד 12 חודש ואחר כך הוא יעשה שירות, עדיף לנו שאחד ילמד לפחות 12 חודש, אולי בתקופה הזו הוא גם יבקש להמשיך וללמוד לימודי קודש.

מאיר פרוש: אבל אותם אנשים שנותנים יד לקואליציה הזו לפגוע בציבור החרדי, שידעו שכאן בכנסת הזו מבקשים בחודשים הקרובים להעביר חוק שפוגע בראש ובראשונה דווקא באלה המאופיינים כמצביעי הבית היהודי.

מאיר פרוש: זו קואליציה שמבקשת לפגוע בכל דבר שיש לו סממן יהודי.

מאיר פרוש: ואם ישיבת הסדר נראית כדבר שהוא סממן יהודי, אותם חברי כנסת שבקואליציה הזו מבקשים לפגוע בה.

יצחק וקנין: נא לסכם.

מאיר פרוש: ולכן, תקציב כזה, אסור לו, אסור שנצביע עבורו, אסור שנצביע בעדו.

מאיר פרוש: אסור לנו לעזור לתקציב כזה.

מאיר פרוש: מי שיש לו כוח ואפשרות צריך לסכל כל אפשרות לקדם תקציב כזה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סתיו שפיר, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

מאיר פרוש: חברת הכנסת – – –

סתיו שפיר: חברים, תודה רבה.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שפיר, אני מבקש שאת הארגז שמונח על הדוכן, אחד הסדרנים שיעלה – – –

סתיו שפיר: אני חייבת להראות לציבור הישראלי מה זה אומר.

סתיו שפיר: בארגז הזה מונחות חוברות התקציב.

סתיו שפיר: לנו, חברי הכנסת, ניתנו – – –

יצחק וקנין: דקה, דקה אחת, מכיוון שמודיעים לי פה שהחייל שנדקר בבוקר נפטר – אני חושב שהצער גדול; אני משתתף בצער המשפחה.

יצחק וקנין: לצערנו, אנחנו חווים בשבועיים האחרונים, בשבועות האחרונים, אלימות קשה מאוד והרבה הרוגים, לצערנו.

יצחק וקנין: אני חושב שחובה עלינו גם להוריד קצת את הטונים בדברים מסוימים, על מנת שכל אחד ינהג בשיקול דעת נכון ולא בצורה שפורצת גדר.

יצחק וקנין: אני חושב שמה שאת עושה כרגע זה לא על-פי התקנון, ואני מאוד – – –

סתיו שפיר: אני חושבת שמותר לי לקחת – – –

יצחק וקנין: אני עדיין מדבר אתך בדחילו ורחימו.

יצחק וקנין: אני יכול לנהוג גם בצורה אחרת.

יצחק וקנין: אני מבקש מהסדרנים להוריד את הארגז.

סתיו שפיר: אין בעיה, בסך הכול יש לנו שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, זה מסמך – – –

סתיו שפיר: חברים, מותר לי על-פי התקנון לקחת מה שאני רוצה.

סתיו שפיר: זה מסמך של הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, חבר הכנסת כהן, אל – – –

סתיו שפיר: זה מסמך רשמי של הכנסת, סליחה.

יצחק וקנין: את יכולה לקחת מסמך.

יצחק וקנין: הארגז הזה עושה פרובוקציה.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: אבל זה לא פרובוקציה.

סתיו שפיר: זה פרובוקציה – – –

יצחק וקנין: אנא ממך, חברת הכנסת שפיר, עם כל הכבוד – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי – – –

סתיו שפיר: אני רוצה שזה – – –

יחיאל חיליק בר: אבל היא רוצה, היא מדברת על התקציב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר, אתה היית תקופה – – –

סתיו שפיר: סליחה, לציבור לא מגיע לראות איך נראה התקציב שניתנו לנו שבע שעות לקרוא אותו?

סתיו שפיר: שבע שעות.

סתיו שפיר: מותר לנו להשתמש בו.

סתיו שפיר: כמו שמותר לנו להחזיק אותו במליאה מותר לנו גם להביא אותו לדוכן.

יצחק וקנין: אין ספק.

יצחק וקנין: אבל את יכולה לקחת מסמך.

יצחק וקנין: רבותי, כולנו מבינים – – –

סתיו שפיר: זה המסמך, המסמך מגיע בארגז מפני שיש שם 10,000 חוברות וסעיפים.

יצחק וקנין: בזה נגמר העניין.

יצחק וקנין: אני לא ארשה שהארגז הזה יעלה לפה בשום פנים ואופן, אוקיי?

יחיאל חיליק בר: – – – את התקציב.

סתיו שפיר: עם כל הכבוד – – –

יצחק וקנין: בואו לא נתווכח.

יצחק וקנין: בואו לא נתווכח, רבותי, אוקיי?

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תחזיר בבקשה את הזמן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סתיו שפיר, אני מוכן לתת לך עוד שלוש דקות, ויש לך עכשיו ארבע דקות ו-27 שניות.

יצחק וקנין: הוספתי לך עוד 27 שניות.

יצחק וקנין: אנא שאי את נאומך.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, אנחנו ביום מאוד קשה, והזוועות שאנחנו שומעים עליהן כאן – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, אני קורא לך לסדר.

יצחק וקנין: רבותי, אתם רוצים לאבד את השליטה פה במליאה?

יצחק וקנין: אפשר לעשות את זה בחמש דקות.

יחיאל חיליק בר: איך היא תדע על מה לדבר?

סתיו שפיר: ובלי ארגז.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, תחזור למקומך.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: אני מבקשת מהסדרן.

סתיו שפיר: אם הסדרן, בבקשה, יכול לקחת מגפני את החוברות ולהעביר לי אותן, אני רוצה להראות – – –

יצחק וקנין: סתיו, סתיו, סתיו, אנא ממך.

סתיו שפיר: אבל זה מותר.

סתיו שפיר: זה מותר.

סתיו שפיר: איפה כתוב בתקנון שאסור לי לקחת את זה?

סתיו שפיר: גם את – – –

יחיאל חיליק בר: רק את זה אפשר?

יחיאל חיליק בר: הנה, רק את זה, רק את זה.

יצחק וקנין: כן, את זה אתה יכול לתת לה.

יצחק וקנין: אוקיי, תן לה.

יצחק וקנין: אין לי בעיה.

סתיו שפיר: אבל זה לא משקף את מה שקורה – – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, תחזור למקומך.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: באמת, עושים פה צחוק מהכנסת.

סתיו שפיר: חברים – אני מבקשת את הזמן שלי בחזרה.

יצחק וקנין: אני לא אתן לך זמן בחזרה.

יצחק וקנין: תתחילי לנאום, אוקיי?

סתיו שפיר: אנחנו ביום מאוד מאוד קשה, וקשה מאוד לדון בתקציב כשאנחנו שומעים כאלה בשורות נוראיות מבחוץ.

סתיו שפיר: אבל היום הולך לעבור פה בקריאה ראשונה התקציב.

סתיו שפיר: הספר הזה, הארגז שהחזקתי בו קודם, זה ספר שנמצאים בו אלפי סעיפים תקציביים שלחברי הכנסת ניתנו שבע שעות בלבד כדי לקרוא אותם.

סתיו שפיר: שבע שעות כדי לקרוא ולנבור באלפי סעיפים, מאות עמודים, של תקציב מדינה.

דוד רותם: – – –

סתיו שפיר: איזה פרלמנט, איזה פרלמנט בעולם מבקש מחבריו להצביע על משהו שאין להם שמץ של מושג מה מסתתר בתוכו?

סתיו שפיר: איזה פרלמנט?

סתיו שפיר: זה פשוט בושה.

סתיו שפיר: רק פרלמנט שמתנהג כמו מאפיה יכול לעשות דבר כזה.

סתיו שפיר: מה שקורה פה זה פשוט שבירה של כל כללי ותקנוני הכנסת.

סתיו שפיר: כל חוק שמגיע לכנסת מחויב להיות מונח מול חברי הכנסת למשך 48 שעות.

סתיו שפיר: רק במקרים חריגים אפשר להשתמש בטריק הזה של פטור מחובת הנחה, בטח שלא בחוק כמו חוק התקציב, שהוא לא סתם חוק.

סתיו שפיר: חוק התקציב הוא החוק שמכיל את סדרי העדיפויות של הממשלה; הוא קובע איך ייראו החיים של אזרחי ישראל בשנה הקרובה: אם יהיה יותר כסף לחינוך, אם יהיה יותר כסף לדירות חדשות, ומה ילך לביטחון ומה יעשה את הכיתות שלנו פחות צפופות, ומה יספק שירותי רווחה, ומה יפתור את בעיית העוני.

סתיו שפיר: כל זה נכלל בתקציב, ובגלל זה מוגדר בחוק שאם הכנסת מצביעה נגד התקציב הממשלה נופלת והולכים לבחירות.

סתיו שפיר: לא מדובר בסתם חוק, מדובר בחוק הכי חשוב שהכנסת הזו מעבירה, ואת החוק הזה נתנו לנו פחות משבע שעות לקרוא.

סתיו שפיר: אנחנו פנינו לכל מי שניתן לפנות בבקשה לדחות את הדיון הזה.

סתיו שפיר: מה היה רע לדחות את זה ביומיים כדי שנוכל לדבר על התקציב?

דוד רותם: – – בג"ץ העיף אתכם מכל המדרגות.

סתיו שפיר: אבל הכנסת סירבה לעשות כל דבר על מנת למנוע, ולכן עשינו – אנחנו בסיעת העבודה, ביחד עם חבר הכנסת גפני וחברת הכנסת מיכל רוזין – מאמץ, והלכנו לבית-המשפט העליון כדי לנסות למנוע את ההחלטה הזאת, שפוגעת בכבודה של הכנסת, בכוחה של הכנסת, בזכותם של חברי הכנסת.

דוד רותם: מה ענה לכם בית-המשפט העליון?

סתיו שפיר: הולכים לשבת פה היום חברי כנסת ולהצביע על משהו שאין להם מושג מה יש בו.

סתיו שפיר: זה מה שהולך לקרות פה היום.

אבישי ברוורמן: נכון.

סתיו שפיר: אם מישהו בבית הזה לא מרגיש בושה גדולה שכך מתנהלת כנסת ישראל, אז זה פשוט מביך לעמוד פה, כי זה המצב:

סתיו שפיר: הולכים לשבת נציגי ציבור שנבחרו באופן דמוקרטי ולהצביע בשם הציבור מבלי להבין על מה הם מצביעים, וזו לא פעם ראשונה.

סתיו שפיר: כל השנה האחרונה אנחנו עוקבים בוועדת הכספים אחר השינויים התקציבים והקומבינות הפוליטית – 87% מסעיפי התקציב הזה הולכים הרי להשתנות בוועדה.

סתיו שפיר: ולמה התקציב הזה הגיע אלינו כל כך מאוחר, אתם שואלים, זה בגלל המלחמה?

סתיו שפיר: לא.

סתיו שפיר: זה לא בגלל המלחמה.

סתיו שפיר: באפריל הקודם עמד פה סגן שר האוצר וענה על שאילתה שלי ואמר שכבר בספטמבר אנחנו נקבל את התקציב.

סתיו שפיר: זאת אומרת שישיבת הממשלה הייתה צריכה להיערך כבר הרבה לפני הקיץ.

סתיו שפיר: אבל זה הלך ונדחה, כי היה פה לכמה פוליטיקאים בוער לסגור עוד כמה קומבינות פוליטיות ועוד כמה דילים ולהפוך את כספי המסים של הציבור הישראלי למסחרה פוליטית, להעביר את זה לעמותות הפרטיות שלהם, להעביר את זה לחברי המפלגה שלהם, לסגור לעצמם את הפריימריז הבאים.

סתיו שפיר: זה מה שקורה פה – שחיתות בחסות המדינה, כשהכנסת במקום לעמוד ולהילחם על זכותה, במקום לעמוד ולהילחם על זכותם של חברי הכנסת להצביע על דברים שהם עומדים מאחוריהם – גם אם מצביעים נגד, אבל לדעת על מה הם מצביעים – במקום לעשות פה מאבק ענייני על התקציב, הכנסת פשוט מרוקנת את עצמה מתוכן, ובעיני אנחנו לא יכולים להיות חלק מהדבר הזה.

סתיו שפיר: אני מזכירה לכם שלפני כמה חודשים בלבד, כשהאופוזיציה הלכה ויצאה מהמליאה כדי, שוב, להביע מחאה על כך שלא ניתנה לנו הזכות לדון בחוקים באופן דמוקרטי, אז ישבו פה חברי הקואליציה ואמרו: מה אתם יוצאים?

סתיו שפיר: זה לא מכבד.

סתיו שפיר: אבל הנה, חברי הקואליציה שותפים להשחתה של המוסד הזה, לריקון שלו מכל תוכן – –

יצחק וקנין: תודה.

סתיו שפיר: – – לפגיעה במעמדה של הכנסת, ועל זה בסופו של דבר כולם ישלמו – כל אזרחי המדינה.

סתיו שפיר: זה לא יהיה קשור בימין או בשמאל, כולם ישלמו על הטירוף הזה, על ההשתוללות הזאת שלכם, שבשביל לקחת עוד כמה פירורים ולגרוף לכיסכם עוד קצת כסף, אתם מוכנים לזרוק את המוסד הזה לפח.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: רבותי, אני חושב שמעל שמונה דקות היא עומדת על הדוכן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך, חבר הכנסת גנאים, אם תרצה, אני אוסיף לך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, התקציב שמובא בפנינו היום ומוצג – באמת, איך אפשר להצביע על תקציב שלא קראנו אותו, שאנחנו לא יודעים עליו שום דבר?

מסעוד גנאים: זה ארגז גבוה מאוד, מאות או אלפי דפים.

מסעוד גנאים: מה, מי אנחנו?

מסעוד גנאים: בשעות לקרוא אותו ואחר כך לבוא להצביע?

מסעוד גנאים: אני חושב שזה לא מה שמייחל לו האזרח בישראל.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבר אמרתי כמה פעמים: תקציב זה לא רק כסף; תקציב זה מדיניות, זה עמדה אידיאולוגית.

מסעוד גנאים: כאשר רואים שבתקציב לא מתגברים ולא עונים על השאלות החשובות ועל האתגרים החשובים של החברה בישראל, כמו יוקר המחיה, כמו השכבות העניות – בישראל יש עוני.

מסעוד גנאים: למשל, בחברה הערבית, יותר מ-50% מהמשפחות הן עניות.

מסעוד גנאים: הדוח של יוניסף מלפני כחודש אומר הרבה על הילדים בישראל – איפה ישראל עומדת ברשימה, הילדים העניים שיש בה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, שר האוצר אמר פעם שהתקציב הזה הוא תקציב של האדם העובד.

מסעוד גנאים: מה מצבו של האדם העובד?

מסעוד גנאים: תקציב צריך להיות תקציב צודק.

מסעוד גנאים: הכוונה היא שייתן לאלה שצריך לתמוך בהם.

מסעוד גנאים: ואני אומר שבחברה הערבית, ביישובים הערביים, יש עניים, אין תשתיות, אין אזורי תעשייה, וצריך לתמוך בהם, אחרי שנים של אפליה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אחרי שרואים לאן הכסף הולך, יודעים למה הגענו למצב הזה.

מסעוד גנאים: כאשר רואים שמיליונים זורמים לחטיבה להתיישבות כדי לתמוך בהתנחלויות בשטחים הכבושים, אז רואים מה בא על חשבון מה.

מסעוד גנאים: כאשר ראש הממשלה מעדיף לתמוך בהתנחלויות ובפרויקט ההתנחלותי בשטחים הכבושים על חשבון השכבות החלשות, על חשבון הרווחה, על חשבון מיגור העוני, אז יודעים למה הידרדרנו עד כדי כך במצב הביטחוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים שלא מפנים ולא מבחוץ יש שלום, וקל מאוד לברוח מאחריות.

מסעוד גנאים: קל מאוד להאשים את אבו מאזן, את הרשות הפלסטינית, את הערבים, חייזרים מהשמים ומהכוכבים.

מסעוד גנאים: רק מה – לא להאשים את עצמנו.

מסעוד גנאים: הכוונה היא שראש הממשלה לא מאשים את עצמו ולא את השרים שלו, המתלהמים.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה צריך להנהיג מדיניות שתביא בסוף להצלת חיי אדם ולא לקיפוחם.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה וממשלתו עושים את ההפך.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה, וגם השרים, הם המציתים את האש וגם המשחקים בה, אם במסגד אל-אקצא, אם בשטחים הכבושים ואם בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: קרה מקרה טרגי: בחור נהרג על-ידי כוחות הביטחון, היס"מ.

מסעוד גנאים: נכון, בהתחלה – ראינו את הסרטון – היה משהו ביד שלו, אבל אחר כך כולנו ראינו את הבחור נסוג, וירו בו.

מסעוד גנאים: היו יכולים לנטרל אותו, לעצור אותו בכל מיני דרכים, אבל בחרו להרוג.

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: משום שיש אווירה.

מסעוד גנאים: יש אווירה שאומרת שדם ערבי הוא הפקר; יש אווירה שאומרת שיש רישיון להרוג ערבים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גנאים – – –

מסעוד גנאים: האווירה הזאת – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת גנאים.

מסעוד גנאים: תן לי להשלים.

מסעוד גנאים: האווירה הזאת – – –

יצחק וקנין: אני לא מקבל את מה שאתה אומר.

מסעוד גנאים: האווירה הזאת, מי אשם בה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת גנאים, עם כל הכבוד – –

מסעוד גנאים: עם כל הכבוד.

יצחק וקנין: – – אי-אפשר להגיד – חלילה וחס – אני נגד ההתבטאות הזאת שדם ערבי הוא הפקר.

יצחק וקנין: ודאי שהוא לא הפקר.

מסעוד גנאים: זה התרגום.

יצחק וקנין: לא, אני לא שומע אותך באותה מידה – ואנחנו רואים כל יום שהורגים יהודים, רוצחים יהודים בצורה הכי זוועתית שיכולה להיות – –

מסעוד גנאים: אז תשמע, תשמע.

יצחק וקנין: – – ועל זה אתה לא אומר מילה אפילו.

מסעוד גנאים: אתה מוכן לשמוע?

מסעוד גנאים: תשמע עד הסוף.

מסעוד גנאים: דם ערבי הפקר, כי בשנת 2000 נהרגו 13 צעירים ערבים ועד היום אין מי שנתן את הדין, אף שהייתה ועדת חקירה, ועדת אור.

מסעוד גנאים: מי הועמד לדין?

מסעוד גנאים: מי נשפט?

מסעוד גנאים: מי נעצר?

מסעוד גנאים: יום האדמה ב-1976 – מי נעצר על הריגת שישה אזרחים ערבים?

מסעוד גנאים: מי נתן את הדין?

מסעוד גנאים: אף אחד.

מסעוד גנאים: עכשיו, אני רוצה לגנות איזה מעשה.

מסעוד גנאים: תשמע.

מסעוד גנאים: למשל, אתמול בלילה, מה שהיה בטייבה, עם האזרח היהודי מנתניה, שהורידו אותו מהאוטו שלו, שרפו את האוטו ונתנו לו מכות, זה דבר – כולנו מגנים אותו, ואני הראשון.

מסעוד גנאים: לא האזרח היהודי הוא האויב.

מסעוד גנאים: אם אני מפגין, כערבי, כערבי – – –

אריה מכלוף דרעי: והרצח של היום?

מסעוד גנאים: חבר הכנסת דרעי, אני לא בבית-משפט.

מסעוד גנאים: אני לא מתייחס.

מסעוד גנאים: אני אתייחס למה שאני רוצה.

אריה מכלוף דרעי: למה?

מסעוד גנאים: כי ככה.

אריה מכלוף דרעי: בגלל – – –

מסעוד גנאים: לא שמעתי אתכם מגנים את הרצח שהיה בכפר-כנא.

מסעוד גנאים: לא שמעתי אתכם.

מסעוד גנאים: שמעתי ראש ממשלה ושרים מתלהמים, אומרים לזרוק אותנו לפלסטין; אומרים: אלה שזורקים בקבוק תבערה, משהו כזה, אז לפסול את האזרחות שלהם.

מסעוד גנאים: זה מה ששמעתי.

מסעוד גנאים: לא שמעתי ראש ממשלה ולא שרים מרגיעים, אחראיים.

מסעוד גנאים: לא שמעתי את זה.

מסעוד גנאים: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר, האווירה הזאת, כולנו צריכים להתגבר עליה, כולנו צריכים להוריד להבות.

מסעוד גנאים: אבל השאלה היא, מי שעומד עכשיו בראש הפירמידה, הקברניט, למה הוא לא מוריד את הלהבות, לא הוא ולא שריו, שיש בפיהם רק את המילה מחבל, מחבלים?

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

מנחם אליעזר מוזס: זה הכול?

מנחם אליעזר מוזס: ארבע דקות?

יצחק וקנין: אם תצטרך עוד דקה אני אוסיף לך.

מנחם אליעזר מוזס: כל כך הרבה ספרי תקציב ובארבע דקות אני יכול למצות כל מה שלא ראיתי בזה?

מנחם אליעזר מוזס: כל מה שלא קראתי בזה?

מנחם אליעזר מוזס: זה מעניין, רק לעלעל בדפי התקציב ייקח יותר מאשר לעיין אפילו בספרון אחד, רק לעלעל בדפי התקציב ייקח יותר זמן.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה אני אגיד לך, מכיוון שאנחנו לא יודעים על מה הולכים להצביע בתקציב 2015, אז אני חושב שאני אתייחס דווקא למה שהוציאו ב-2014.

מנחם אליעזר מוזס: ניקח לדוגמה משרד אחד.

מנחם אליעזר מוזס: אני אקח את משרד החינוך, ששם שימשתי בקדנציה הקודמת סגן השר, ואני יכול להגיד לכם שחצי שנה לפני שעזבנו החליפו שם את כל הריהוט בלשכה למעלה, רק לא את הריהוט של החדר שלי, כי אני אמרתי: אני מסתפק בריהוט שיש לי.

מנחם אליעזר מוזס: ועכשיו באו והחליפו מחדש ב-84,000 ש"ח את כל הריהוט, כשרק לפני חצי שנה, לפני שעזבנו, החליפו את הריהוט.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יכולים להבין את הבזבוז?

מנחם אליעזר מוזס: שלא לדבר על אכילה במזנון כאן ב-28,000 ש"ח.

מנחם אליעזר מוזס: אם אנחנו ניקח ממוצע של 30 שקל לארוחת צהריים כאן, יוצא שמלשכת השר אכלו כאן בשמונה חודשים קרוב ל-1,000 מנות.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יכולים להבין את זה?

מנחם אליעזר מוזס: קחו 28,000 לחלק ל-30 שקל – כמה יוצא לך? 950.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מילא שהוציאו 950,000 בלשכת השר כדי לאכול, אני כבר לא מדבר.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: 950, 1,000 מנות במזנון כאן – 950 מנות כאן.

אריה מכלוף דרעי: 950?

מנחם אליעזר מוזס: תעשה חשבון פשוט ביותר.

מנחם אליעזר מוזס: ו-950,000 בלשכה, בלשכת השר ברחוב שבטי ישראל.

יצחק כהן: מה הם אכלו, עגל?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע, עגל או טלה.

מנחם אליעזר מוזס: אני גם לא מכיר כל כך את הסוגים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הכול מבינים מה זה אומר, איך ניצלו את זה.

ישראל אייכלר: יש שם בית-תמחוי.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מכיוון שיכול להיות שזה לא השביע, אז גם הכניסו מקרר ב-5,500 – –

יצחק כהן: לאוטו.

מנחם אליעזר מוזס: – – לאוטו, כי צריכים לקרר, צריכים לקרר את המאכלים האלה.

אריה מכלוף דרעי: זה take-away, לוקחים הביתה.

אריה מכלוף דרעי: צריך לקרר את זה.

יצחק כהן: שלא יתקלקל.

מנחם אליעזר מוזס: בכל אופן – –

יצחק כהן: – – – לא יתקלקל.

מנחם אליעזר מוזס: – – כדי לדעת איך לנצל את משאבי המדינה ביעילות ולבזבז כמה שיותר, השקיע המשרד עוד 13.5 מיליון ש"ח בקמפיין לחינוך פיננסי.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי מבקש שמישהו מהיושבים כאן ידע להסביר לי מה זה 13.5 מיליון ש"ח קמפיין לחינוך פיננסי.

מנחם אליעזר מוזס: האם מישהו יכול לפתור לי את החידה הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך.

מיכל בירן: כדי לזרוק את האחריות לפנסיה, ושאנשים יעשו את זה בעצמם – – –

יצחק כהן: מי זכה במכרז?

ישראל אייכלר: אוה, זהו, הוא שר הפיננסים.

יצחק כהן: מי זכה במכרז?

קריאה: – – –

מנחם אליעזר מוזס: לא אני ולא אתה, ולא אנשי האופוזיציה; אני לא יודע מי כן.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם: פרויקטים חשובים ביותר הוקפאו על-ידי משרד החינוך, אם תקציב לגידול טבעי של ילדי החינוך המיוחד, שעות שילוב של ילדים מוגבלים – אוי, איפה שר האוצר?

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו אתה מגיע?

מנחם אליעזר מוזס: דיברתי עכשיו על משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: איי, איי, איי.

יצחק כהן: תגיד מה שתגיד, זה חינוך משמעותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוזס, כמה זמן אתה חושב שאני אוסיף לך בשביל שתסיים?

מנחם אליעזר מוזס: דקה וחצי.

יצחק וקנין: דקה.

יצחק וקנין: הנה, דקה אני נותן.

מנחם אליעזר מוזס: קיצצו, לעומת זאת, תקציב לגידול טבעי של ילדי החינוך המיוחד, שעות שילוב של ילדים מוגבלים; אין תקציב לבינוי כיתות לימוד תקניות, קיצצו גם בזה; תוכנית חשובה ממדרגה ראשונה, כמו תוכנית ציל"ה, מתבטלת, ועל ההורים לשלם מכיסם למימון צהרונים.

מנחם אליעזר מוזס: להיכן נעלמה הדאגה לילדים מהשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות?

מנחם אליעזר מוזס: מה עם הססמה בתקציב הקודם, "ארוחת צהריים חמה"?

מנחם אליעזר מוזס: המשרד בזבז כמיליון ש"ח על ארוחות וכיבוד לצמרת ולפקידים במקום לממן את הילדים המסכנים.

מנחם אליעזר מוזס: סדרי העדיפות של הממשלה הנוכחית הם ארוחות חמות לשר במשרד החינוך, ולא ארוחות חמות לילדי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אני קורא לשר האוצר לדאוג לכך שהתקציב הנוכחי יכיל פתרונות ומענה לכל תחלואי התקציב היוצא, ולעצור את ההשתוללות הזאת שמניתי קודם.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מיכל בירן, ואחריה – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר יאיר לפיד וחבורת המעודדים והמעודדות שלו סיפרו לנו על תקציב חברתי.

מיכל בירן: דבר ראשון, אני רוצה לדעת, האם חברת הכנסת עליזה לביא ראתה לפני את התקציב?

מיכל בירן: האם היא הספיקה לקרוא אותו?

מיכל בירן: האם ייתכן שחברי הקואליציה קיבלו הצצה לספר התקציב לפנינו?

מיכל בירן: אני דווקא חושבת שלא.

מיכל בירן: אני חושבת שיצאו פה אמירות בלי שאנשים ראו באמת את ספר התקציב.

מיכל בירן: אם באמת יש גידול בתקציבים החברתיים – אני לא אומרת שלא, אבל מה שבטוח, יש סיבה טובה להטיל בכך ספק.

מיכל בירן: אני סקפטית, עוד באירופה הייתי סקפטית, ונגלה מחר, כשנבדוק את המספרים הקטנים בתקציב, נדע אם יש בהם אמת או אין בהם אמת.

מיכל בירן: אבל אני רוצה לדבר על מה שאני כבר יודעת, על מה שעבר בהחלטת המחליטים שמתלווה ומולידה אחר כך את חוק ההסדרים והתקציב.

מיכל בירן: אני רוצה שתגידו לי האם הדברים האלה נשמעים לכם כמו תקציב חברתי, כי לי – ויכול להיות שיש לי בעיה בהבנת הנשמע ובהבנת הנקרא – לי הם נשמעים עוד מאותו דבר, עוד למגמת האטומיזציה, האדם נשאר לבדו מול המערכת, עוד למגמת ההפרטה.

מיכל בירן: ראשון – הולכים להקים פה שדה תעופה פרטי.

מיכל בירן: אנחנו עוד נרחיב על זה בנאומים רבים בהמשך, אז לא ארחיב על זה עכשיו.

מיכל בירן: בואו נדבר מה קורה במשרד החינוך, שהייתה פה התפארות על התקציבים.

מיכל בירן: מה אני רואה במו-עיני?

מיכל בירן: דבר ראשון אני קוראת: ירידה בהשתתפות המדינה בסך 100 מיליון שקלים, שהיא מגלגלת את זה לרשויות המקומיות.

מיכל בירן: מה קורה כשמגלגלים לרשויות המקומיות?

מיכל בירן: יש הבדל בין מה שיכולה לתת הרצלייה לבין מה שיכולה לתת אופקים, והפער בין הילדים ומה שהם מקבלים ממדינת ישראל הולך וגדל.

מיכל בירן: את יום חינוך ארוך דוחים בעוד חמש שנים; מאוד חברתי.

מיכל בירן: מה עוד יש לנו?

מיכל בירן: החליטו שההורים יתחילו להשתתף בעלות של ביצוע אותן מסקנות של ועדת טרכטנברג באותן מסגרות אחר-הצהריים.

מיכל בירן: בסופו של דבר מאשרים לגבות כסף מההורים.

מיכל בירן: זה מתחיל ב-60 ש"ח לחודש לילד, וזה כמובן עוד ילך ויגדל, ילך ויגדל.

מיכל בירן: מה עוד היה לנו כאן?

מיכל בירן: בואו נדבר על המגזר הציבורי.

מיכל בירן: אני לא יודעת אם שמתם לב, אבל יש שורה קטנה אחת שאומרת שלא ייקלטו עובדים חדשים במהלך שנת התקציב הבאה.

מיכל בירן: מה זה אומר?

מיכל בירן: כולנו יודעים מה זה אומר.

מיכל בירן: זה לא אומר שלא יהיו יותר שירותים; מספר אזרחי מדינת ישראל גדל וגדל, יש יותר צורך ביותר פקידים שיקבלו אותם.

מיכל בירן: כולנו יודעים מה זה אומר, זה לא כתוב שם, זה מה שלא כתוב שם.

מיכל בירן: מה שלא כתוב שם, שעובדי כוח-אדם ומיקור חוץ ייתנו את אותם שירותים, ועוד ועוד, והתופעה הזאת שכמה וכמה משרי יש עתיד לכאורה אמרו שהם בעד העסקה ישירה, אבל שוב, הבטחות לחוד ומעשים לחוד.

מיכל בירן: בסופו של דבר מה שכתוב ומה שנעשה הוא האמת, ולא ההבטחות הריקות.

מיכל בירן: לא מספיק שלא יהיה אפשר לקלוט עובדים חדשים, מה הם הולכים לעשות לעובדים הוותיקים?

מיכל בירן: יאיר לפיד, אני מצטערת, שר האוצר, אבל אתה גיבור על חלשים – לקצץ בכוננויות, לקצץ בשעות הנוספות; כשהיום רובנו יודעים שמי שעובד בשירות הציבורי, המשכורת ההתחלתית שלו היא כל כך נמוכה, יש לו 4,000 שקלים ובזכות הכוננויות ובזכות השעות הנוספות הוא מגיע בסוף למשכורת של 6,000, של 7,000 שקלים, ושוב זה פוגע בו.

מיכל בירן: אגב, זה לא לפנסיה, יש המון בעיות עם השיטה הזאת, אבל לפחות זה בכל זאת איזו דרך כן לתגמל עובדים מסורים.

מיכל בירן: גם בזה הולכים לפגוע ולקצץ 30%.

מיכל בירן: בקיצור, אני לא יודעת, יכול להיות שיש לי בעיה בהבנת הנקרא, אבל אני דווקא למדתי ליבה ולמדתי כל מיני – אבל במה שקראתי, במחליטים הזאת, התקציב הזה לא רק שהוא לא תקציב חברתי, הוא ההפך המוחלט מכך; הוא עוד מכה ועוד מכה על מעמד הביניים ועל השכבות החלשות בישראל.

מיכל בירן: אני וחברי לאופוזיציה נעשה כל שביכולתנו לטרפד כמה שיותר מהגזירות ומהתקציב הנוראי הזה.

מיכל בירן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת קודם להשתתף בצערה של משפחתו של החייל אלמוג שילוני, בן ה-20, שנרצח היום בתחנת הרכבת בתל-אביב; הוא מת מפצעיו לפני שעה קלה.

שלי יחימוביץ': הוא מצטרף לדליה למקוס בת ה-26 מתקוע, שגם היא נרצחה היום בפיגוע.

שלי יחימוביץ': יהי זכרם ברוך.

שלי יחימוביץ': הונחה היום בשעה 16:00 קופסה גדולה על שולחננו.

שלי יחימוביץ': בקופסה הזאת הספר החשוב ביותר – אני לא רוצה לפגוע בכישרונותיהם הספרותיים של סופרים רבים וטובים במדינת ישראל – אבל הספר החשוב ביותר שמתפרסם מדי שנה; ספר שבו צפון גורלו של כל אדם במדינת ישראל, גורלה של מדינת ישראל, כל רכיב מחיינו: האוויר שאנחנו נושמים, המים שאנחנו שותים, החשמל בבית שלנו, הבריאות שלנו, החינוך שלנו, הביטחון בגבולות, הביטחון מפני פושעים ברחובות – כל הדברים האלה מונחים בקופסה הזאת, אלפי דפים, עשרות-אלפי סעיפים ותתי-סעיפים.

שלי יחימוביץ': את כל אלה אין אדם, מחונן ככל שיהיה, אין בן-אנוש שמסוגל לקרוא בשעתיים.

שלי יחימוביץ': דרושים לפחות שבעה ימים כדי לקרוא קריאה ראשונית את אותם אלפי עמודים, ואחר כך עוד זמן כדי לשמוע דעות אחרות, ניתוחים, להתייעץ עם מומחים.

שלי יחימוביץ': הרעיון שאנחנו אמורים להרים את ידינו בעד הנייר הגורלי הזה, בעד הקופסה הגורלית הזאת, בלי לדעת מה כתוב בה – ואין אחד שיודע מה כתוב בה, כולל אתה, אדוני שר האוצר יאיר לפיד.

שלי יחימוביץ': אתה לא קראת את ספר התקציב.

שלי יחימוביץ': אין לך יכולת לקרוא את ספר התקציב, וגם אתה תרים את ידך בעד אלפי עמודים שלא קראת מעולם.

שלי יחימוביץ': זה זלזול בציבור שלנו, זה מסוכן.

שלי יחימוביץ': וזאת ההצבעה החשובה ביותר במהלך השנה – בלי לדעת על מה אנחנו מצביעים.

שלי יחימוביץ': ידע כל אזרח במדינת ישראל היום, כשהוא יראה את הח"כים מצביעים בעד הספר הזה, שכל מי שהרים את ידו לא קרא את מה שכתוב פה.

שלי יחימוביץ': אין גבול לחוצפה ולשערורייה.

שלי יחימוביץ': כבר ידענו דברים כאלה.

שלי יחימוביץ': גם עברתם על החוק ולא הגשתם את התקציב במועד, וגם אפילו את מראית העין – פטור מחובת הנחה של התקציב, בבהילות.

שלי יחימוביץ': פטור מחובת הנחה נותנים במקרים חריגים, ועל חוק – כאן יש אלפי חוקים.

שלי יחימוביץ': כל שורה זה חוק ועולם ומלואו.

שלי יחימוביץ': ניסיתי ככה לדפדף בשעתיים האלה שחלפו – אני מקווה שזה בסדר, אדוני היושב-ראש, זה לא ארגז, זה – רק – –

יצחק וקנין: לא, כשאת מעיינת ומציגה עובדות מותר לך, אבל כשחבר הכנסת מעלה ארגז כמוצג על הדוכן, זה לא על-פי התקנון וזה אסור.

סתיו שפיר: מותר, מותר.

יצחק וקנין: את יודע מה, סתיו?

יצחק וקנין: אני הייתי מאוד עדין אתך, אני אומר לך את האמת.

סתיו שפיר: מה?

יצחק וקנין: נהגתי אתך מאוד בסובלנות.

סתיו שפיר: מותר לי להעלות.

סתיו שפיר: כמו שמותר שהוא יהיה מונח פה, מותר שהוא שיהיה על הדוכן.

יחיאל חיליק בר: דווקא לך לא מתאים לפעול בניגוד לתקנון.

סתיו שפיר: אין עם זה שום בעיה.

יצחק וקנין: אדוני, אדוני, אתה יודע שזה לא על-פי – אתה רוצה שאני אקריא לך את הסעיף?

סתיו שפיר: כן.

יחיאל חיליק בר: זה מסמך של תקציב המדינה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: זה לא משהו שהיא הביאה מהבית.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, ברשותך – – –

יצחק וקנין: מותר לחבר כנסת להציג מוצג במליאה?

סתיו שפיר: זה רק שבוע – – –

יחיאל חיליק בר: מדובר בתקציב המדינה.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת חיליק בר, אני מתפלא עליך.

יצחק וקנין: אתה היית סגן יושב-ראש תקופה ארוכה.

סתיו שפיר: ברור שמותר.

סתיו שפיר: זה מוצג שחולק פה במליאה.

יצחק וקנין: ודאי שזה אסור.

יחיאל חיליק בר: אסור להציג את התקציב?

סתיו שפיר: תראה לי, תראה לי.

סתיו שפיר: תראה לי שזה אסור.

יצחק וקנין: את רוצה שאני אראה לך את הסעיף?

סתיו שפיר: אני אשמח לראות.

יצחק וקנין: סעיף 41 בתקנון אומר:

יצחק וקנין: לא יציג חבר כנסת מוצג מעל הדוכן.

יצחק וקנין: את מציגה.

יצחק וקנין: למה שמת את הארגז?

יצחק וקנין: לקחת איזה נייר לעיין בו?

יחיאל חיליק בר: זה כל התקציב.

משה מזרחי: רגע.

משה מזרחי: אבל, אדוני היושב-ראש, אם כבר פלפול משפטי, אם יש הצעת חוק שמדברים עליה, אני יכול לעלות כדי להתייחס להצעת החוק?

יצחק וקנין: אתה יכול לקחת מסמך אם אתה רוצה להקריא עובדות, אין בעיה, אבל לא לקחת את כל הארגז.

משה מזרחי: אתה טועה, זאת הצעת החוק.

משה מזרחי: זה לא ספר.

יצחק וקנין: בואו נשמור על כבוד הבית ובואו לא נגזים.

משה מזרחי: זה לא ספר.

סתיו שפיר: מה לעשות – – –

משה מזרחי: אבל אתה טועה.

יצחק וקנין: רבותי, בואו נשמור על כבוד הבית הזה ובואו לא נגזים.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, אפשר להוריד את כל הדבר הזה למטה למטה, אין בעיה בכלל.

סתיו שפיר: מי שלא שומר על כבוד הבית הזה זה מי שמחייב את הבית הזה להצביע על תקציב שהוא לא קרא.

סתיו שפיר: זה לא לשמור על כבוד הבית, עם כל הכבוד.

סתיו שפיר: הבעיה היא לא להציג מוצגים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סתיו שפיר, בפעם הבאה אני לא אאפשר לך לדבר בכלל.

סתיו שפיר: הבעיה היא לחייב אותנו להצביע על משהו שאין לנו מושג מה יש בתוכו.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: כרגע לא להפריע.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, יש לך עוד שתי דקות.

שלי יחימוביץ': שתי דקות?

יצחק וקנין: אני הוספתי לך.

שלי יחימוביץ': בוא נתפשר על שלוש.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת, אבל אני מתכוונת לנצל חלק מהן כדי להגיד לך שאני רוחשת לך כבוד רב וחיבה רבה, אבל אני חולקת עליך מאוד.

שלי יחימוביץ': נכון שאסור להציג מוצגים שהם גימיק, אבל אני מאוד מקווה שאיש לא מעלה על דעתו שהקופסה הזאת היא גימיק.

שלי יחימוביץ': זה ספר התקציב של מדינת ישראל, זה המסמך.

שלי יחימוביץ': אני בחרתי להעלות חוברת אחת, אבל אין הבדל פורמלי בין החוברת הזאת לבין הארגז כולו, שמכיל בתוכו את כל ספר התקציב.

שלי יחימוביץ': לפעמים דרושה המחשה, והרי אין המחשה טובה יותר מזאת, מאשר להראות את הקופסה הזאת ולהסביר לאזרחי מדינת ישראל שאין בן-אנוש עלי אדמות שמסוגל לקרוא אותה ולהצביע עליה בו בזמן.

שלי יחימוביץ': זה פשוט בלתי אפשרי, אלא אם כן יש לנו איזה סורק רובוטי על-חושי, שיש לגיבורי על, שמאפשר לנו לעבור, לצלם במהירות שיא את המסמכים האלה, לעבד אותם ולנתח אותם בתוך כמה דקות כמו בסרטי מדע בדיוני.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא המצב.

שלי יחימוביץ': אז ברשותך, אדוני היושב-ראש, עברתי כאן על כמה סעיפים, באמת באמת ביעף.

שלי יחימוביץ': עניינו אותי כמה דברים.

שלי יחימוביץ': למשל – אתה יודע מה?

שלי יחימוביץ': אני אוותר על סעיפים שעברתי עליהם והזדון זולג מהם ממש: הפגיעה בחלשים ביותר, בחוסים, בשיקום נוער, בטיפול בנערות, בנציבות שוויון זכויות בעבודה, במדען הראשי, באכיפת חוקי עבודה.

שלי יחימוביץ': דבר אחד עניין אותי: חוקרי ילדים.

שלי יחימוביץ': אלפי ילדים שחוו התעללות מאוד קשה ואזרו אומץ והתלוננו, אזרו אומץ והתלוננו, פעם אחת הם באמת גייסו את כל כוחות הנפש שלהם, לא יכולים למסור עדות אלא באמצעות חוקר ילדים שהוכשר לכך.

שלי יחימוביץ': אין מספיק חוקרי ילדים.

שלי יחימוביץ': אין מספיק חוקרי ילדים, ואלפי ילדים שכבר התלוננו פעם אחת נשארים עם הכאב, ואף אחד לא בא לחקור אותם עד שהם שוכחים או מאבדים את האמון במערכת.

שלי יחימוביץ': אז הסעיף הזה, שאמור היה להיות מטופל במסגרת הדאגה לדל ולחלש – ממנו יורדים 130,000 שקלים.

שלי יחימוביץ': לא הרבה, באמת זה לא משמעותי, אבל איך אפשר להוריד בסעיף כזה במקום להעלות את התקציב ביחס לגידול באוכלוסייה?

שלי יחימוביץ': איך זה מתקשר לכל ההבטחות?

יצחק וקנין: תודה.

שלי יחימוביץ': לסיום, אדוני, אני רוצה לקרוא משהו.

שלי יחימוביץ': אני פרסמתי היום פוסט בעמוד הפייסבוק שלי על חוסר אפשרות בקריאת תקציב כזה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לקרוא תגובה אחת – של בחור בשם גלעד גורדון.

שלי יחימוביץ': כך הוא כותב: "הקטע המצחיק הוא, שפעם היה איזה עיתונאי, לא זוכר איך קראו לו אבל בטח אזכר עוד מעט, שכתב טור ב'ידיעות' והתייחס לזה שהח"כים מקבלים את תקציב המדינה בעיתוי שלא נותן להם שום אפשרות לעבור עליו.

שלי יחימוביץ': לא מצליח להיזכר מי העיתונאי, אבל אני זוכר שהטור היה שנון ומושחז, וגם נדמה לי שאבא שלו היה חבר כנסת או שר או משהו כזה.

שלי יחימוביץ': אה, נזכרתי, זה היה יאיר לפיד.

שלי יחימוביץ': חבל שהפסיק לכתוב, באמת היה שנון.

שלי יחימוביץ': מישהו יודע מה הוא עושה היום?

שלי יחימוביץ': " תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: רבותי, נא להקפיד על הזמנים.

יצחק וקנין: ארבע דקות, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: אם תצטרך עוד דקה אני אאפשר לך.

ישראל אייכלר: כבוד אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם, רבותי, שמחוק מע"מ אפס הגענו לתקציב לעם – אפס.

ישראל אייכלר: אין מה לקרוא בספר התקציב, כי לעם לא נשאר שום דבר.

ישראל אייכלר: אבל קשה לי לעמוד פה בשעות אלה.

ישראל אייכלר: כאשר אנחנו עוסקים במספרי תקציב אפס לעם, שאיש מאתנו לא קרא אותו ולא יודע עליהם, הרופאים הודיעו כי כשלו המאמצים להצלת חייו של החייל שנדקר היום במרכז תל-אביב בסכין של מחבל אכזרי; עוד משפחה יהודית בתקוע מתאבלת על בתה שנרצחה באכזריות בסכין מחבל אחר בגוש-עציון.

ישראל אייכלר: אלמוג עשהאל שילוני, דליה למקוס מתקוע, השם ייקום דמם.

ישראל אייכלר: רבותי, בחודשים האחרונים, מאז חטיפת שלושת הנערים בגוש-עציון ועד היום שבו נרצחו החייל בתל-אביב והנערה בגוש-עציון, אנחנו עדים לבשורות איוב שבאות זו אחר זו, כמו שכתוב: "עוד זה מדבר וזה בא ויאמר אש אלהים נפלה מן השמים ותבער בצאן ובנערים ותאכלם".

ישראל אייכלר: רבותי, כתוב שם: "ויקם איוב ויקרע את מעילו ויגז את ראשו ויפֹל ארצה וישתחו; ויאמר – – – ה' נתן וה' לקח, יהי שם ה' מברך".

ישראל אייכלר: אני לא יודע, בשעות אלה שראש הממשלה וראשי מערכות הביטחון יושבים ולא יודעים – ואני יודע שהם לא יודעים מה לעשות כדי להחזיר את הביטחון – אנחנו עוסקים פה בדיוני תקציב.

ישראל אייכלר: אנחנו ממש מתביישים, ולא בפעם ראשונה.

ישראל אייכלר: דם הנרצחים והפצועים זועק מהאדמה, וחרדתם של יהודי הארץ מחייבת לפחות את הפסקת המלחמה הפנימית בתוך היישוב העברי שמוקף אויבים מכל ערי ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: ומה אנחנו רואים?

ישראל אייכלר: שדם נשפך כמים, ופה עולם כמנהגו נוהג ואין איש שם אל לב.

ישראל אייכלר: הממשלה ממשיכה לעשוק דלים ולשדוד כספי מסים לצורכי בזבוזים למקורבי השלטון.

ישראל אייכלר: מאות-אלפי ילדים עניים בארץ-ישראל לא באשמתם ולא באשמת הוריהם, אלא באשמת עושקיהם, שמריצים את מחירי הדיור, מעלים את יוקר המחיה.

ישראל אייכלר: ומדובר בהורים שכל המשרות במגזר הציבורי חסומות בפניהם, וגם אם הם מצאו עבודה הם נמצאים מתחת לקו העוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, זו לא הפעם הראשונה שבחוץ תשכל חרב ומחדרים אימה.

ישראל אייכלר: תמיד היו שליטים שחשבו שעולם כמנהגו נוהג, וגם כשהשוחט שחט, עוללים שאלו לחם.

ישראל אייכלר: כל מי שהיה קרוב לצלחת גזל פת לחמם של עניים.

ישראל אייכלר: גם כשנח בנה את התיבה במשך 120 שנה, והזהיר את העולם שיבוא מבול כי השחית כל בשר את דרכו על הארץ, מה הם עשו?

ישראל אייכלר: התרגשו?

ישראל אייכלר: מלאה הארץ חמס, איש לא שינה את דרכו.

ישראל אייכלר: אחד הדברים המדהימים זה האדישות והטבעיות וההרגל שמאפיינים את כל אנשי השלטון כשהארץ רועדת.

ישראל אייכלר: גם כאשר מלאך המוות, רחמנא ליצלן, ברחובות, עדיין ממשיכים להתגושש כאילו אין מלחמה.

ישראל אייכלר: הוגש היום תקציב שאף אחד מאתנו לא קרא, ואנחנו יודעים שהוא שוד ושבר, כאשר מאות מיליוני אויבים מבחוץ מבקשים להשמיד את מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: כך היה גם במלחמת "צוק איתן", אם אדוני זוכר, כשהעם ישב במקלטים הכנסת המשיכה בדיוניה המשמימים על חוק מע"מ אפס, כאילו חומות הבניין הזה חוסמות את זעקת הילדים בממ"דים ואת חרדת המלחמה שאיימה על רוב תושבי המדינה.

ישראל אייכלר: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר מה שישעיהו הנביא אומר על כך: "הוי החֹקקים חִקקי אָוֶן – – – להטות מדין דלים ולגזֹל משפט עניי עמי; להיות אלמנות שללם ואת יתומים יבֹזו – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה, תשתדל לסיים.

ישראל אייכלר: – – ומה תעשו ליום פקודה ולשואה ממרחק תבוא; על מי תנוסו לעזרה ואנה תעזבו כבודכם".

ישראל אייכלר: רבותי, היות שהיושב-ראש אומר שכבר תם זמני, אני רוצה רק לקחת כמה דוגמאות, ממש קצרות: בתקציב שירות אזרחי השקיעו 146 מיליון שקלים – אתם יודעים כמה אנשים זה שירות אזרחי?

ישראל אייכלר: – 2,100.

ישראל אייכלר: לזה יש 146 מיליון שקלים.

ישראל אייכלר: השכלה גבוהה – 280,000 סטודנטים; ממש, מלאה הארץ דעה את ה', אני לא זוכר שהיו כל כך הרבה סטודנטים – 9.5 מיליארד שקל ל-280,000 סטודנטים.

ישראל אייכלר: כמה מוקצב ל-130,000 תלמידי ישיבות?

ישראל אייכלר: פחות ממיליארד.

ישראל אייכלר: תגיד לי, איציק כהן – אולי חצי מיליארד, או 800 מיליון פחות – – –

יצחק וקנין: היום 400 מיליון ומשהו.

ישראל אייכלר: 400 מיליון, פחות מחצי מיליארד.

יצחק וקנין: היה 900 ומשהו.

יצחק כהן: 240 שקל.

ישראל אייכלר: כמה?

ישראל אייכלר: 240 שקל.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ישראל אייכלר: מערך הגיור – כמה עולה לנו כל גר?

ישראל אייכלר: מאות-אלפי גויים לא רוצים להתגייר, גם היהודים לא רוצים גיורים מזויפים, אבל מערך הגיור יקבל 31 מיליון שקלים.

ישראל אייכלר: לאן זה הולך?

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מסיים בפסוק הזה: "והיה ביום ההוא לא יוסיף עוד שאר ישראל ופליטת בית יעקב להִשען על מכהו ונשען על ה' קדוש ישראל באמת".

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר וחבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': גפני מקוזז?

אורי מקלב: לא, גפני פה, היה פה עד לפני כמה דקות.

אורי מקלב: אין דבר כזה.

אורי מקלב: אין דבר כזה שהוא מקוזז בכזה יום.

אורי מקלב: אף אחד לא מקוזז, אתה יודע שכולם נמצאים פה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מקלב, חבל על הזמן.

אורי מקלב: כן, נכון.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם יש שר או אין שר, אבל זה אותו דבר – יש שר, אבל הוא לא סר למשמע אוזנינו בכלל.

אורי מקלב: חברי חברי הכנסת, אני חושב שדווקא סתיו שפיר, ואולי עוד כמה חברי כנסת, הם היו ברי-מזל – הם קיבלו את זה לפני שבע שעות, או שבע שעות לפני השעה 16:00, ב-09:00.

אורי מקלב: אנחנו קיבלנו – אנחנו פחות ברי-מזל – קיבלנו את זה כאן ב-16:00.

אורי מקלב: לא ברי-מזל, בני-מזל.

אבישי ברוורמן: בני-מזל.

אבישי ברוורמן: ברבים בני-מזל.

אורי מקלב: אבל בכל אופן, אני גם חושב, היום התברר יותר – אני לא חושב שזה משנה שבע שעות, שלוש שעות – כשאין בשורה, כשהכול נבוב, כשאין, ריק, אפשר גם בפחות.

אורי מקלב: אם אין מה לקרוא, לא צריך כל כך הרבה שעות, מספיק.

אורי מקלב: מה יש לנו כן, מה ראינו?

אורי מקלב: ססמאות, זה שמענו.

אורי מקלב: ססמאות אחרי ססמאות, בצורה, באמת, אני חושב, מלוטשת, חדה.

אורי מקלב: אני חושב, שאם היה שואל אותי שר האוצר, כמו שהוא שאל אחרים, "איך היה הנאום שלי?", והייתי במפלגה שלו, הייתי עונה לו: באמת, נאום טוב.

אורי מקלב: אפשר למרוח, אפשר להגיש תקציב עם ססמאות, ובזה זה נגמר, רק מה, הססמאות מתחלפות.

אורי מקלב: עד לפני לא הרבה זמן הססמה המרכזית הייתה: אנחנו לא נעלה מסים – כפי שנאמר כאן בכנסת.

אורי מקלב: זו הססמה של התקציב הזה.

אורי מקלב: אבל התברר שגם הססמה הזאת נבובה ואין מאחוריה שום מילה – מה זה משנה אם מעלים מסים או שלא מעלים מסים ומקצצים בתקציבים והמשמעות של זה היא העלאת מסים?

אורי מקלב: אבל כשהציבור הבין את זה, וכשאנחנו אמרנו את זה, אז מחליפים.

אורי מקלב: עכשיו יש בשורה חדשה: אנחנו עובדים בשבילכם.

אורי מקלב: מגישים תקציב; וזו המילה: עובדים בשבילכם, עושים בשבילכם.

אבישי ברוורמן: שופכים את דמנו למענכם.

אורי מקלב: זה נקרא תקציב?

אורי מקלב: זה המוטו, זה הדבר המרכזי כשמגישים תקציב כזה.

אורי מקלב: מה זה, ססמאות מחליפים כמו שמחליפים אחים?

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, ולסגן השר, יש לי הרגשה, אני לא יודע, מדינה אחת לשני עמים – יש הרגשה שיש פה אזרח אחד שחי עם אזרחים שחיים בשתי מדינות.

אורי מקלב: יש כאן גן-עדן עלי אדמות, לפי דברי שר האוצר: הכול משגשג, הכול פורח, הכול צומח; גם הגירעון צומח.

אורי מקלב: המצאת המאה – להגדיל את הגירעון.

אורי מקלב: וכי לפני זה אנשים שהיו באוצר וכו', יושבים בוועדת הכלכלה, ואנשים שהיו שרים, לא ידעו את המצאת המאה – להגדיל את הגירעון?

אורי מקלב: לא עשו את זה מכיוון שאנשי המקצוע אמרו לא לעשות את זה; ידעו את המשמעויות של הגדלת הגירעון בצורה כזאת.

אורי מקלב: המציאו המצאה של הגדלת הגירעון, ומצד אחד אנחנו באמת רואים את השגשוג.

אורי מקלב: נצא לרחוב – מי שלא רוצה לשמוע לא שומע, ומי שלא רוצה לראות לא רואה, ומי ששבע לא מרגיש רעב.

אורי מקלב: בשעות האלה, היו משפחות שהלילה נתנו לילדים שלהן חצי לבן; לבן אחד לשני ילדים, ביצה אחת לשני ילדים.

אורי מקלב: לא ידעו איך הוא מכין שיעורים.

אורי מקלב: הוא ידע שמחר הוא מגיע לבית-הספר, ולידו יש ילד שיש לו כל טוב ועושר, והוא יודע שהוא היה צריך אתמול, בשביל לקבל כמה שקלים – הוא לא יכול לקבל את זה מההורים שלו, ואין לו כסף אפילו לנסיעות.

אורי מקלב: יש כאלה.

אורי מקלב: אנחנו אומרים את זה?

אורי מקלב: אומרים את זה הדוחות המקצועיים בארץ ובחוץ-לארץ, לא אנחנו ממציאים את זה.

אורי מקלב: כמה אפשר להתעלם מדוחות מקצועיים, דוחות עוני כאלה ודוחות אחרים, מה-OECD ולא מה-OECD, מהאירופים – אין אחד שסותר את זה, אין מי שסותר.

אורי מקלב: אז מה, כולם לא יודעים מה נעשה פה?

אורי מקלב: יש רק אחד שיודע מה שנעשה?

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מה קורה בשוק?

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מה שקורה, הקיפאון בשירותים החברתיים, שאין צמיחה – ההאטה שיש, המיתון שיש, האבטלה הגדולה, יוקר המחיה?

אורי מקלב: מה זה, דברים שאנחנו מדברים עליהם הם על איזו מדינה אחרת?

אורי מקלב: סגירת מפעלים, איפה זה נעשה, בהונג-קונג?

אורי מקלב: זה נעשה פה, סגירת המפעלים.

אורי מקלב: הפיטורים הגדולים האלה, איפה זה נעשה?

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

אורי מקלב: אני מאוד מודה לך, אני מעריך את זה.

אורי מקלב: משבר הדיור, היה איזה פתרון אחד?

אורי מקלב: בשנתיים האחרונות הייתה דירה אחת שנמכרה, כשאתם כבר נמצאים בשלטון, שנמכרה יותר בזול מאשר לפני שנכנסתם?

אורי מקלב: דירה אחת – – –

בועז טופורובסקי: יש.

אורי מקלב: אין דירה אחת אפילו.

אורי מקלב: המחירים עלו.

אורי מקלב: אין דבר כזה.

אורי מקלב: אתם רק מדברים.

בועז טופורובסקי: יש.

אורי מקלב: שום דבר.

אורי מקלב: תראה לי אחת.

אורי מקלב: איזה?

אורי מקלב: פתרתם את משבר הדיור?

אורי מקלב: את המשבר של הזוגות הצעירים?

אורי מקלב: מה קרה מאז יצא המע"מ אפס לדרך עד היום?

אורי מקלב: בכמה זה עלה?

אורי מקלב: כבר גם אם תוריד את המע"מ לאפס, את כל ה-18%, כבר אין לזה משמעות.

אורי מקלב: אנשים הפסידו.

אורי מקלב: לכל מי שאמרתם לא לקנות דירה, אנחנו מורידים – אנשים הפסידו באמת.

אורי מקלב: לא יהיו דירות, מחירי הדירות יעלו, עלו כבר בצורה דרמטית.

אורי מקלב: מי אומר שהם עלו?

אורי מקלב: אני אומר?

אורי מקלב: אתה אומר "לא עלו", אבל אלו המקצוענים שאומרים שהם עלו, הדוחות המקצועיים.

אורי מקלב: אל תסמוך עלי, תסמוך על אנשי המקצוע, על הגופים המרכזיים, הגופים האובייקטיביים.

אורי מקלב: אין אחד שאומר את זה.

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: לכן, אין בשורה אחת – אדוני, אני אסיים.

אורי מקלב: איפה באחד המשרדים – תגידו לי אם היום, אחרי שנתיים, אחרי שתי שנות תקציב, יש משרד אחד שיכול לבוא ולהגיד: יש לי הישגים, יש אצלי שיפור.

אורי מקלב: גם לא במשרדים שמחזיקים יש עתיד.

אורי מקלב: איפה יש?

אורי מקלב: בחינוך יש לנו שיפורים?

אורי מקלב: בבריאות יש לנו?

אורי מקלב: תשאל, תראה את המצב של קופות-החולים, של בתי-החולים.

אורי מקלב: בביטוח לאומי?

אורי מקלב: אין שום דבר, אין שום בשורה.

אורי מקלב: יחצנות, מיתוגים של משרדים, בזבוזים – זה יש.

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

משה גפני: למה אין ישיבת ועדת הכנסת מחר על החלוקה לוועדות?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות, חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, הקשבה.

אני היום לא רוצה לדבר, אדוני היושב-ראש, על כלכלה, אני רוצה לדבר על משהו אנושי.

ראיתי היום את שר האוצר בנאומו על התקציב.

ביום חגיגי כזה של הצגת התקציב, הוא היה אמור להיות כאן במיטבו, עם הרטוריקה, הסרקזם והעוקצנות, עם תנועות המתאגרף הידועות.

במקום זה ראינו יאיר לפיד אפור, קורא מילה במילה מהדף, מדבר בשקט, בלי תנועות גוף, בלי הביטחון העצמי שאנחנו קוראים לו בדרך כלל יהירות.

מה קרה, חשבתי לעצמי?

האם קפצה עליו הזיקנה?

אני מוכרח להודות שלרגע אפילו אני ריחמתי עליו, ואז הבנתי שהוא פשוט מתוסכל.

מאז נכנסת לפוליטיקה, אדוני שר האוצר, ניסית ואפילו הצלחת לתקופה מסוימת למכור לציבור שסובל מהמצב הכלכלי ומיוקר המחיה כי הפתרון לכל בעיותיהם נמצא לא פחות ולא יותר אלא אצל הציבור החרדי.

ביום שבו הציבור החרדי יפסיק לשדוד את קופת המדינה, אמרת, תבוא הישועה למשק הישראלי והכלכלה תתייצב ותשגשג.

הסתה במיטבה.

לפני הבחירות אמרת:

אתם לא באמת צריכים אותי בשביל לדעת איפה הכסף; כבר שנים ארוכות מדינת ישראל משועבדת לקבוצות אינטרסים סחטניות חסרות בושה, שעושות שימוש לרעה בשיטת המשטר העקומה שלנו, כמו שעושים היום בוועדת הכספים – תשאל את ניסן – כדי לשדוד את כספו של המעמד הבינוני.

אמרת, אדוני שר האוצר:

אנחנו נחנקים בידי ציבורים שלמים שלא עובדים, לא משרתים, לא עושים שירות לאומי וחיים על חשבוננו.

כמה גאוני.

כמה פשוט.

תקופה קצרה לאחר שהתמנית לשר האוצר קראת לעברנו כאן, חברי הכנסת החרדים, בחיוך רחב, ואמרת: הפסקנו לקבל מכם הוראות.

והרגשת שכולם מתרגשים יחד אתך.

הנה, אמרת לכולם: החרדים הפסיקו לחלק הוראות, והנטל האדיר שלהם יורד סוף-סוף מקופת המדינה.

וכך הסתערת בשמחה על הציבור החרדי.

קיצצת באכזריות בקצבאות ילדים, בתקציבי ישיבות, לאימהות חרדיות עובדות, אבל אז התברר לך, אדוני שר האוצר, לצערך, שבסוף היום צריך להגיש דין-וחשבון, ושהציבור הישראלי, שמחכה לבשורות אמיתיות, לא באמת קונה את הבלוף האכזר הזה.

התברר לך שיום אחד צריכים לעמוד מול הציבור ולנסות להראות לו מה באמת עשית בשבילו, חוץ מההתעללות המיותרת, שלא הוסיפה למשק הישראלי כלום, אלא הייתה חלק מהאג'נדה הפוליטית שלך נגד אוכלוסייה זו.

והציבור, ציבור בוחריך העייף, כבר לא מאמין לך.

הוא רוצה שתקיים את ההבטחות שלך, אבל אתה לא מסוגל לעשת את זה בשבילו.

הם התייאשו, הבוחרים; התייאשו והלכו.

ככה לפחות רואים בסקרים.

לפני למעלה משנה, באישור התקציב – – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

תודה, אדוני.

מיקי לוי: למה?

קשה לך לשמוע את זה, מיקי.

יצחק וקנין: לכולם הוספתי.

יצחק וקנין: אני מבין שהדברים הם אולי קשים לשמיעה, אבל אני לא נוהג איפה ואיפה עם שום חבר כנסת.

מיקי לוי: – – –

תקשיב.

אנחנו לא הפרענו לשר האוצר.

יצחק וקנין: אל תפריעו לו.

יצחק וקנין: דברי אמת ניכרים.

לפני למעלה משנה, אדוני היושב-ראש, באישור התקציב האכזרי הקודם, עמדת פה, אדוני שר האוצר, על הדוכן וניסית להרגיע.

אמרת – ואני מצטט: "אישור התקציב – – – הוא נקודת פתיחה" – לפני שנה וחצי – "לדרך שלמה, שבסופה לא רק שנצא מהגירעון – – – אלא נשגשג ונהפוך את הכלכלה הישראלית בחזרה להיות מובילה ומרכזית, ואת זה נעשה בזמן קצר".

אבל כמו שאתה עושה תמיד, הוספת עוד מילה אחת מיותרת; מופיע בפרוטוקול: "שנה וחצי מהיום", אמרת, "אני אעמוד פה על הדוכן".

תבחנו אותי – אמרת בפתוס.

אחרי שהבנת, אדוני שר האוצר, ונראה לפי מראה פניך היום שהפנמת את זה, שהשיטה הזאת של למכור לציבור שציבור אחד אשם פשטה את הרגל, התחלת לנסות להתמודד עם המציאות האמיתית, המתישה והמורכבת של עבודה מאומצת.

והנה, עברה לה שנה וחצי, והציבור בוחן אותך, והתוצאה היא עגומה: לא רק שהמצב לא השתפר, אלא הוא עוד החמיר.

ואולי הגיע הזמן שתבקש סליחה מהאנשים האלה שעל גבם רכבת, ואחרי שתבקש את סליחתם תעמוד באומץ ותגיד למצביעיך שהולכת אותם שולל, ולקחת לעצמך תפקיד שגדול ממידותיך בכמה מספרים.

ולסיום, באמת בחברות, מילה אחת, יש לי בשבילך עצה: עזוב את תיק האוצר; הוא אינו מתאים לכישוריך.

קח את תיק התקשורת שהתפנה לאחרונה; זה תפור למידותיך.

זה המקצוע שלך, שם תרגיש כמו דג במים, ותגרום פחות נזק לציבור הישראלי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יצחק כהן, הזדרז.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יצחק כהן, בלי פלאפון.

יצחק וקנין: אתה עולה לדוכן עם הפלאפון.

קריאות: – – –

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יצחק וקנין: אמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יצחק כהן, ארבע דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אנא התחל את הנאום.

יצחק כהן: מיקי היקר, שר האוצר, גם אם חוזרים על שקר אלף פעם הוא נשאר שקר.

יצחק כהן: לסבר לך את האוזן, הגירעון שאתם כל הזמן אמרתם: בואו, בואו, בואו, 50 מיליארד, הוא היה 3.15.

יצחק כהן: תפנים את זה פעם אחת ולתמיד: 3.15.

יצחק כהן: לא 4.9 ולא 50 מיליארד ולא חרטאת אבו יסמין, ולא שום דבר.

יצחק כהן: 3.15.

מיקי לוי: 39 מיליארד.

יצחק כהן: 3.15.

יצחק כהן: על כל פנים, חברי, בואו נעשה תרגיל קטן.

יצחק כהן: נעצום עיניים.

עפו אגבאריה: מה זה?

יצחק כהן: אני אסביר לך: גירעון, 50 מיליארד, השאירו לנו בור – אתה יודע מה כן השאירו להם?

יצחק כהן: השאירו להם 4.9% צמיחה; השאירו להם ירידה מדהימה באבטלה; השאירו להם יחס חוב–תוצר – קיבלנו יחס חוב–תוצר ענק, ירד ל-67%.

מיקי לוי: לא, לא, לא, 72.

יצחק כהן: אתם העליתם אותו.

מיקי לוי: אנחנו.

יצחק וקנין: רבותי, לא להפריע לנואם.

יצחק כהן: רבותי, בואו נעשה תרגיל קטן, בואו נעצום עיניים – –

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

יצחק כהן: – – נדמיין את מדינת ישראל בלי הממשלה שנה וחצי.

יצחק כהן: מה היה עדיף, בלי ממשלה בכלל או עם הממשלה הזאת?

יצחק כהן: בלי ממשלה.

יצחק כהן: שנה וחצי של נזקים מתמשכים, ואין יום שקללתו אינה מרובה מחברו.

יצחק כהן: לא היה יום שעבר עם הממשלה הזאת שהקללה שלו לא הייתה מרובה – בכל התחומים.

יצחק כהן: בלמידה המשמעותית – איך אומר שר החינוך?

יצחק כהן: למידה משמעותית.

יצחק כהן: משמעותית.

יצחק כהן: ראינו כולנו, כל תושבי ישראל צפו בהתנהגות של התלמידים במהלך שיעורים.

יצחק כהן: איזו אלימות, איזה ונדליזם – תוך כדי שיעור.

יצחק כהן: הוא מספר שהוא שותה פחית, שותה, זורק אותה על המורה.

יצחק כהן: איפה היה שר החינוך באותו רגע כשהקרינו את זה?

יצחק כהן: איפה הוא היה?

יצחק כהן: למידה משמעותית.

יצחק כהן: מישהו הגדיר אותה – אני לא רוצה לפגוע בו – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: על כל פנים, שנה וחצי של סיוט.

יצחק כהן: של סיוט.

יצחק כהן: מבחינה מדינית – שלא נדע מצרות.

יצחק כהן: לא נחו, חברי הכנסת מהצד הזה, לא נחו עד שהצליחו להדליק את התבערה.

יצחק כהן: ברגע שנדלקה התבערה, הם נפגעו, כבר נעלמו.

יצחק כהן: לא גברת שולי מועלם, ולא גברת חוטובלי, ולא אורי אריאל, ולא – מי עוד היה שם?

יצחק כהן: פייגלין.

יצחק כהן: לא נרגעו עד שהלהבות לא תפסו.

יצחק כהן: יום אחרי יום, יום אחרי יום; ברגע שהלהבות תפסו, ואז – השם ירחם.

יצחק כהן: מי יכול לעצור את זה עכשיו?

אראל מרגלית: אל תשכח את נפתלי אבו עלי.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: ההוא, שתוך כדי מבצע – פרחח.

יצחק כהן: תוך כדי מבצע – לכבוש את עזה.

יצחק כהן: לא מספיק 32 הרוגים.

יצחק כהן: להיכנס לעזה, לכבוש את עזה; הוא ושר החוץ.

יצחק כהן: מדיניות החוץ המהוללת של ישראל – כל אירופה במפולת.

יצחק כהן: הפרלמנט הבריטי מחליט מה שהוא מחליט, השבדים מחליטים, והוא עדיין מסתובב עם ססמאות: לכבוש את עזה.

יצחק כהן: ביום חמישי הוא אמר משהו לעניין – – –

יצחק וקנין: מה עם המנהרות, איציק?

יצחק וקנין: מי גילה אותן?

יצחק כהן: מנהרות.

יצחק כהן: גילה אותן בנט.

יצחק כהן: מבחינה מדינית.

יצחק כהן: מבחינה כלכלית – שלא נדע, השם ירחם.

יצחק כהן: כלכלה זה כבר סרט אימים.

יצחק כהן: עכשיו, שר האוצר, התקציב שלך, של 2015, לא מתכנס.

יצחק כהן: מה שהנחתם לנו על השולחן זה – אני מדבר לשר האוצר.

אבישי ברוורמן: הוא כל הזמן מדבר לחברים שלו – – –

יצחק כהן: מעלש.

יצחק כהן: יאיר לפיד, כבוד השר – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, אני מוסיף לך דקה, תשתדל לסיים.

יצחק כהן: – – התקציב לא מתכנס.

יצחק כהן: בדקנו, הוא לא מתכנס.

יצחק כהן: כל המקורות שאתה גם דיברת עליהם, חלק מהם, כן – שכחת, אגב, להזכיר מקור מאוד חשוב, שאנחנו נחשוף אותו בהמשך, שזה שערורייה ציבורית, שערורייה מדהימה.

יצחק כהן: אנחנו נחשוף את זה בהמשך.

יצחק כהן: אבל – בבקשה?

עיסאווי פריג': לא נספר לאף אחד.

עיסאווי פריג': תגיד לנו.

יצחק כהן: אם לא תספר לאף אחד, אני אגיד לך.

יצחק כהן: כל המקורות שליקטתם מן הגורן ומן היקב כדי שהתקציב יתכנס, הם עורבא פרח.

יצחק כהן: אנחנו נוכיח את זה, ועל-פי החוק אתם לא יכולים – – –

אראל מרגלית: אג"ח של רכבת, מיליארד שקל, עלק.

יצחק כהן: כן, הוא מאגח את הסובסידיה שהוא נותן, אתה מבין?

יצחק כהן: תרגילים חשבונאיים של כיתה א'.

יצחק כהן: הנהלת חשבונות – תלכו לסמינר פה, תשאלו בנות שלומדות הנהלת חשבונות רמה ג', אם עם תרגילים כאלה אפשר לכנס תקציב מדינה, יצחקו עליכם.

יצחק כהן: תרגילים חשבונאיים עלובים, עלובים.

יצחק כהן: אבל נחשוף אותם, נחשוף את כולם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, אני נותן לך שלוש דקות מזמני, כי אני צריך לנאום ואני מנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: יש לך עוד שלוש דקות שלי.

יצחק כהן: איזה יופי, איזה יופי.

נחמן שי: זו נדיבות, זו נדיבות.

אראל מרגלית: עכשיו החבר'ה מהצפון, יש להם משהו, יש להם משהו.

אראל מרגלית: תראה איזה תמיכה הצפון נותן לדרום.

קריאות: – – –

יצחק כהן: אז אנחנו – חלק מהמקורות נחשוף.

יצחק כהן: לא את הכול נחשוף, לא נחשוף הכול.

יצחק וקנין: הוא בור סוד שאינו מאבד טיפה, אל תדאגו.

יצחק כהן: הזכיר חברי אראל מרגלית את הסובסידיה של הרכבת – אגב, זו סובסידיה שהממשלה נותנת – לאגח את זה.

יצחק כהן: זה לעבור מפה, לחזור מפה, זה כמו כיכר מנדלבאום, לחזור לאותה נקודה.

יצחק כהן: משם הם רוצים לקחת מיליארד.

יצחק כהן: עוד בדיחה: משיכת דיבידנדים מחברות ממשלתיות שיופרטו.

יצחק כהן: זאת אומרת, היום הם כבר קובעים שהנמל יופרט.

יצחק כהן: אגב, הוא כבר מופרט – – –

אראל מרגלית: את רפא"ל הם גם כן מפריטים.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: הם ישלמו דיבידנד, זה כבר מכות, זה כבר חצי מיליון שקל.

אראל מרגלית: אם היינו עושים ככה עסקים, ישראל הייתה – – –

יצחק כהן: קצא"א, קצא"א בכלל נמצאת בבוררות בין-לאומית.

יצחק כהן: אין שום סיכוי שייקחו משם שקל – כמעט מיליארד שקל.

יצחק כהן: קרן קיימת לישראל – אגב, אני בעד, אני בעד שבכלל יעלימו את הקרן קיימת לישראל.

יצחק כהן: זה דבר קטסטרופלי.

יצחק כהן: השחיתות שם – זה מדהים.

יצחק כהן: משם הוא חושב לקחת מיליארד שקל.

יצחק כהן: זה לא יהיה, זה לא יתכנס.

מיקי לוי: תגיד לי, למה לא עשיתם כל השנים משהו – – –

יצחק כהן: רגע, רגע.

יצחק כהן: מיקי, מה שנסענו רוורס, אתם עוד לא נסעתם קדימה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: מיקי, מה שנסענו רוורס, עוד לא נסעתם קדימה.

מיקי לוי: בסדר, קיבלתי.

מיקי לוי: רק למה לא עשיתם – – –

יצחק כהן: עכשיו, רשות שדות התעופה – מיקי, אתה יודע שרשות שדות התעופה – – –

מיקי רוזנטל: לפעמים לא לעשות, יותר טוב מאשר לעשות רע.

יצחק כהן: זה מה שאמרתי.

יצחק כהן: עצמנו עיניים והחלטנו – – –

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: אוי, נו, עצמנו עיניים – מיקי, עצמנו עיניים והחלטנו שבסוף עדיף היה שלא תהיה ממשלה בשנה וחצי האחרונות מאשר הממשלה הזאת.

יצחק כהן: עכשיו, רשות שדות התעופה כל שנה נותנת תמלוגים למדינה, בערך 150 מיליון.

יצחק כהן: הם לוקחים מהתגמול של 2016 ו-2017, שלוש שנים – – –

אראל מרגלית: מהפנסיות של העובדים.

יצחק כהן: רגע.

מיקי רוזנטל: אל תהרוס לו.

יצחק כהן: זאת אומרת, איך הוא אמר?

יצחק כהן: מה זה גירעון?

יצחק כהן: אתם לוקחים הלוואה – הם לוקחים מרשות שדות התעופה תמלוגים שהמדינה צריכה לקבל, תקציב 16' ו-17', לוקחים את זה היום.

יצחק כהן: זאת אומרת, שיהיה חור ב-16' ו-17'.

יצחק כהן: "אינטל" – "אינטל" קיבלה מענק; קיבלה מענק לפי חוק עידוד השקעות הון.

אראל מרגלית: מיליארד – 1.17.

יצחק כהן: לוקחים את זה עכשיו, את 1.17 המיליארד, ופורסים את זה לארבע שנים, כן?

יצחק כהן: לוקחים את המיליארד חזרה – פשוט מטורף, הזוי לגמרי.

יצחק כהן: אבל מה, נותנים להם איזה צ'ופר.

יצחק כהן: הריבית כמה היום?

יצחק כהן: 2%?

יצחק כהן: מחזירים להם את זה ב-4% ריבית.

יצחק כהן: זה לא מופיע בחוק עידוד השקעות הון, אגב.

יצחק כהן: זה נגד החוק.

יצחק כהן: ואחרון אחרון חביב: קרנות הפנסיה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

יצחק כהן: קרנות הפנסיה מתנהלות באיזון אקטוארי.

יצחק כהן: אם אתה לוקח משם מיליארד שקל, אתה צריך מייד לאזן את זה.

יצחק כהן: גם שם, אגב, נותנים את זה חזרה ב-4%.

אראל מרגלית: ותאר לך מה זה אומר – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל, אתה מפריע לו לסיים.

יצחק כהן: קשה לי להאמין, קשה לי להאמין שהציבור יעבור על זה בשתיקה, שלוקחים לו מיליארד שקל מקרנות הפנסיה, שאגב, יעברו משבר קשה מאוד.

יצחק כהן: בקושי הצלחנו לאזן אותן בזמנו – ההצלה הגדולה שהייתה – היום לוקחים להן מיליארד שקל.

יצחק כהן: מיליארד שקל לוקחים מקרנות הפנסיה – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק כהן: – – מעמיתים.

יצחק כהן: אדוני, זה לא ילך, וזה לא יתכנס ואין לזה שום סיכוי.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אמנון כהן.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חשבתי שתהיה יותר שנון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אמנון כהן, לרשותך ארבע דקות.

אראל מרגלית: מיקי, הוא אמר דברים כדרבונות.

אראל מרגלית: הוא לא צריך לעשות פירוטכניקה.

מיקי לוי: – – –

אראל מרגלית: הוא עבר סעיף-סעיף – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל, אנא, תאפשר לחבר הכנסת אמנון כהן להתחיל את דבריו.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, השר פה?

אמנון כהן: אני לא רואה שר.

אמנון כהן: איפה השר?

יצחק וקנין: פה, פה.

קריאה: יש שלושה שרים.

אמנון כהן: כבוד השרים, חברי חברי הכנסת – – –

עיסאווי פריג': לא, לא, אל תתחיל בלי שר.

קריאה: יש שלושה, מה אתה רוצה?

אמנון כהן: כן, אנחנו שמענו את הצגת התקציב של שר האוצר; אבל ראשית, אני רוצה באמת לשלוח תנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן, גם של החייל, גם של הילדה, שהקדוש-ברוך-הוא ייקום את דמם.

אמנון כהן: שמענו היום את סקירת שר האוצר, והוא גם אמר שיקר מאוד כאן במדינת ישראל וקשה מאוד לחיות, והזכיר את המחאה החברתית.

אמנון כהן: אני אומר לכם, שככה ישבנו פה, דפדפתי בספר התקציב, ואני יכול לבשר לציבור הרחב ולעם ישראל, שבתקציב החדש אין שום בשורה ואין שום חמלה לציבור הרחב, לא למעמד הביניים ולא לשכבות החלשות.

אמנון כהן: גם כשדיברו על יוקר המחיה ורצו להכניס כמה מוצרים לפיקוח, גם שם, למעשה, במקום להכניס את מוצרי היסוד, הדברים החשובים שזקוקים להם, הם הכניסו את המותרות לסל הפיקוח על המחירים.

אמנון כהן: כשהשר מדבר על תקציב חברתי וטיפול בשכבות החלשות – ואנחנו בירכנו כאן את שר הרווחה כשהקימו את ועדת אלאלוף, ועדה מקצועית, מטרתם הייתה להגיש דוח לצמצום הפערים החברתיים.

אמנון כהן: ובאמת ישבו על המדוכה והביאו את המסקנות על 7 מיליארד שקל.

אמנון כהן: וכל העבודה שלהם למעשה הייתה סתם.

אמנון כהן: כמו שאומרים: רוצים לטפל בנושא – מקימים ועדה בשביל להרוג את הנושא.

אמנון כהן: דיברו שרוצים לתת, מתוך 7 מיליארד, 1.5 מיליארד.

אמנון כהן: וכשאתה מסתכל על התקציב אתה רואה שמשרד האוצר לא נתן שקל נוסף.

אמנון כהן: 1.5 המיליארד הם בתוך משרדי ממשלה, בתוכניות העבודה השנתיות שהם גם כך היו חייבים לבצע אותן.

אמנון כהן: השר דיבר על תקציב נוסף, כמיליארד שקל, למשרד לביטחון פנים; אני רוצה לשאול את האזרחים, האם יש לנו ביטחון אישי לאזרחי מדינת ישראל?

אמנון כהן: האם אזרחים מסתובבים פה בלא פחד?

אמנון כהן: אז על איזה ביטחון אישי הוא מדבר?

אמנון כהן: על איזה תקציב הוא מדבר?

אמנון כהן: הוא מדבר שהוא רוצה שוויון בנטל, רוצה לגייס את כולם, אבל הוא פוגע בחיילים המשוחררים.

אמנון כהן: היום, בהחלטה הזאת שראיתי בחוק התקציב, הוא פוגע בעבודה המועדפת של חיילים משוחררים, שהייתה להם טיפה מזור בתחנות דלק, באבטחה.

אמנון כהן: גם את זה הוא מוריד ופוגע בתנאים לזכאים שמשתחררים מהצבא.

אמנון כהן: גם לגבי דמי אבטלה, יש פגיעה אנושה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, אני מוסיף לך דקה, תשתדל לסיים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: תודה, אדוני.

אמנון כהן: האנשים שמתחת לגיל 35, מרעים להם את התנאים, ולמעשה הם כמעט לא יזכו לקבל דמי אבטלה.

אמנון כהן: קורים לפעמים מצבים שאנשים לא מוצאים עבודה ויש להם חובות, יש להם משכנתה לשלם.

אמנון כהן: בתיקון החקיקה היום מרעים את התנאים כך שכמעט לא יהיה מצב שבגיל 35 ומטה אנשים יקבלו דמי אבטלה, והם למעשה שליש מהזכאים.

אמנון כהן: כבוד השר דיבר, אבל אני מחזק את אלה שדיברו לפני על כך שבדיון הקודם על התקציב הוא אמר שעוד שנה וחצי יהיה מצוין, יהיה טוב.

אמנון כהן: הפרוטוקולים פה, הקריאו כאן חברי.

אמנון כהן: במקום זה הוא מעלה את יעד הגירעון ל-3.4%, ולמעשה, הילדים שלנו יצטרכו לשלם את החוב הזה.

אמנון כהן: דיברו על החינוך – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אמנון כהן: כן, אני כבר מסיים, אדוני.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: עשור של חינוך – עשרות רפורמות.

אמנון כהן: חוץ מעשרות מסיבות עיתונאים לא ראינו שום רפורמה בחינוך שקורמת עור וגידים ויוצאת לדרך.

אמנון כהן: אם זו הבשורה, אז אין בשורה.

אמנון כהן: אין תקציב שמאזן, אין תקציב לשכבות הביניים, אין פתרון לשום דבר.

אמנון כהן: מה שהיה הוא מה שיהיה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משולם נהרי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נהרי, שלוש דקות לרשותך.

משולם נהרי: למה האפליה?

יצחק וקנין: ככה מופיע לי.

יצחק וקנין: מאחר שכל סיעה קיבלה כמה דקות חילקו אותן בין חברי הכנסת.

יצחק וקנין: לך יש שלוש דקות.

יצחק וקנין: גם לחבר הכנסת מרגי אחריך יש שלוש דקות.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות החללים, גם של הצעירה וגם של החייל, ולשלוח איחולי החלמה מהירה לפצועים.

משולם נהרי: חברי חברי הכנסת, הקופסה הזאת המונחת לפנינו מקפלת בתוכה את כל חיינו במשך השנה, בשנת התקציב.

משולם נהרי: אני מכיר את הקופסה הזאת כבר הרבה שנים, וכל פעם אני פותח את הקופסה ומחפש את הספר של משרד החינוך.

משולם נהרי: ספר משרד החינוך היה בולט בזה שהוא היה עב-כרס, הספר העבה ביותר בקופסה.

משולם נהרי: והנה, הפעם התקשיתי למוצאו מפני שהוא היה אחד הספרים הדקים ביותר.

משולם נהרי: נכון אמרו כל אלה שאמרו שאי-אפשר ללמוד את התקציב אם רק ב-16:00 יכולנו לגשת לספרי התקציב.

משולם נהרי: אין אחד שיכול לבוא ולומר: אני מכיר את ספר התקציב.

משולם נהרי: אבל כשאנחנו רואים את התקציב הזה, מתוודעים אליו, לתקציב החדש – ואני לוקח לדוגמה את ספר החינוך – אז אני בטוח עכשיו שגם במערכת החינוך לא מכירים את ספר התקציב.

משולם נהרי: גם שם לא יודעים, מפני שהוא עבר שינוי לבלי היכר – שינוי של תחומים, שינוי של תוכניות ושינוי של מספור.

משולם נהרי: איחדו תקנות, וקשה היום – צריך זמן כדי ללמוד ולהבין את השינויים שיחולו במערכת החינוך.

משולם נהרי: הסתירו הרבה דברים, ואני אומר לכם, מי שמסתיר – לא מסתירים דברים טובים.

משולם נהרי: דברים טובים – להפך, מבליטים אותם; דברים לא טובים – מסתירים אותם.

משולם נהרי: ואם אני אביא רק דוגמה אחת, וזה על-פי נתונים של מערכת החינוך – משרד החינוך פרסם לא מזמן את מספרי התלמידים במערכת החינוך.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך דקה, משולם.

יצחק וקנין: תשתדל לסיים בדקה.

משולם נהרי: מה, כבר עבר?

יצחק וקנין: שלוש עברו.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני לוקח את מערכת הנתונים שמשרד החינוך פרסם.

משולם נהרי: וזה מתייחס לעשור האחרון, מתשנ"ו עד תשע"ד, מספרי התלמידים.

משולם נהרי: ויש שם נתון מאוד מעניין: בין השנים תשס"ה ותשע"ד מספר התלמידים בחינוך היסודי העברי גדל בשיעור של 22%.

משולם נהרי: החינוך הממלכתי מהווה כ-52% מכלל התלמידים.

משולם נהרי: אם אני עושה פילוח אז אני מוצא שהחינוך הממלכתי-דתי גדל בשיעור של 19% והחינוך החרדי גדל בשיעור של כ-43% ומהווה כ-29% מסך התלמידים.

יצחק וקנין: נא לסיים.

משולם נהרי: הווי אומר שהגידול הטבעי במערכת החינוך הוא בעצם של החרדים.

משולם נהרי: הם אלה שמשפיעים ואלה שמביאים את הגידול הטבעי למערכת החינוך.

משולם נהרי: ולכן גם משרד החינוך בספר התקציב ייעד תוספת של 590 מיליון לצורך הגידול הטבעי.

יצחק וקנין: נא לסיים.

משולם נהרי: אבל לאן הם הלכו?

משולם נהרי: הם לא הלכו באמת לאלה שגרמו לגידול הטבעי, אלה שהביאו את הגידול הטבעי, אלא זה הלך למערכת הכללית, ואילו המגזר החרדי לא קיבל תוספת תקציב אף-על-פי שכל הגידול הטבעי בא בעטיו של החינוך החרדי.

משולם נהרי: רבותי, זו דוגמה קטנה – –

יצחק וקנין: תודה.

משולם נהרי: – – עדיין יש הרבה הרבה דוגמאות, אבל זו הדוגמה שבעצם מראה את המגמה שאנחנו נתקלים בה יום-יום, שעה אחר שעה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משולם נהרי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: אתה מתעסק עם הפלאפון, איציק שמולי.

יצחק וקנין: אתה עולה אחרי חבר הכנסת יעקב מרגי.

איציק שמולי: אני יכול לעשות שתי פעולות במקביל, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תקציב 2015 מוגש לכנסת כשבאוויר עלתה זעקת יוקר המחיה עד לברלין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אנחנו יקרים יותר כמעט בכל הסעיפים ובכל הפרמטרים, מצוקת הדיור הולכת ומחריפה.

יעקב מרגי: אבל, חברי חברי הכנסת, במה מתהדר שר האוצר בתקציב זה ומהו שיא תפארתו של שר האוצר בתקציב זה?

יעקב מרגי: הוצאת תחנות הדלק מהעבודה המועדפת של חיילים משוחררים.

יעקב מרגי: לא דיברנו על חוק מע"מ אפס, שבלעדיו ובלעדי חברי סיעתו אין מי שיכול ללמד סנגוריה על החוק הזה, או שתולה בו תקוות שיביא את הבשורה המתבקשת למצוקת הדיור לזוגות הצעירים.

יעקב מרגי: גברתי השרה, שרת הבריאות, אם אנחנו מדברים על מערכת הבריאות, מערכת הבריאות סובלת מתת-תקצוב מתמשך מאז חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

יעקב מרגי: האזרח הישראלי משלם את רוב ההוצאה על הבריאות, יותר מאשר הממשלה.

יעקב מרגי: אנחנו חוקקנו חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ומאז האזרח משלם יותר ויותר על בריאות, על תרופות.

יעקב מרגי: הרפואה הפרטית הולכת ומתפתחת, הרפואה הממלכתית הולכת ונחלשת.

יעקב מרגי: האזרח הישראלי ממתין, יחסית להרבה מדינות מפותחות, לפרוצדורות רפואיות – תורים מתמשכים.

יעקב מרגי: ועוד לא נגענו בבעיית העוני, סוגיית העוני – ותלינו תקוות, אמרנו: הנה מישהו הולך להרים את הכפפה, לצמצם את הפערים במשק ובחברה הישראלית.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, לא היה אומץ, לא היה אומץ.

יעקב מרגי: הייתה לכם היכולת.

יעקב מרגי: יש לכם הכוח הפוליטי לעשות את הצעדים המתבקשים ולממן את מסקנות דוח אלאלוף.

יעקב מרגי: אבל העדפתם ללכת לפופוליזם, ללכת לתקציב שייתן מענה לכותרות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מכיר את התגובות האוטומטיות.

יעקב מרגי: ידידי סגן השר מיקי, תבוא ותאמר לנו שאנחנו היינו בממשלה הקודמת.

יעקב מרגי: ובכן, הגיע הזמן שאומר לך ככה, כשאתה קשוב ולא מתלהם עלינו: כשהיינו בממשלה הייתה צמיחה משמעותית.

יצחק כהן: 15%.

יעקב מרגי: הייתה צמיחה משמעותית במשק.

יעקב מרגי: כשבעולם הייתה האטה כלכלית – המשק צמח.

יעקב מרגי: כשהיינו בממשלה הוספנו מיליארד ש"ח לחינוך ולהשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: ואתם כאן היום מגישים תקציב במחטף.

יעקב מרגי: אני לא זוכר – אני קדנציה רביעית כאן – אני לא זוכר שתקציב הונח לקריאה ראשונה בפטור מחובת הנחה.

יעקב מרגי: הייתי יושב-ראש ועדת הכנסת תקופה מסוימת.

יעקב מרגי: אני יודע שזה כלי שנותנים אותו רק במידת הצורך, כי באמת, לא המציאו חובת הנחה סתם.

יעקב מרגי: לא המציאו את זה סתם.

יעקב מרגי: ועוד באו, עשו חסד עם הממשלה, זה לא כמו כשחברי הכנסת מגישים.

יעקב מרגי: אבל מגישים היום – אני אומר לכם, במצב עלוב.

יעקב מרגי: ואני מסיים, אדוני היושב-ראש, בתזכורת ובהזדהות.

יעקב מרגי: יום דמים קשה עבר על החברה הישראלית.

יעקב מרגי: אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחת החייל אלמוג שילוני ולמשפחתה של דליה למקוס, ולאחל החלמה לפצועים.

יעקב מרגי: ואני שואל: איפה ראש הממשלה?

יעקב מרגי: המדינה בוערת, המדינה נמצאת על חבית חומר נפץ, לא שומעים את ראש הממשלה; הוא תקוע עדיין באיראן ובאבו מאזן.

יעקב מרגי: איראן – אבו מאזן.

יעקב מרגי: כל תשובה.

יעקב מרגי: כל מה שתאמרו – עולה החום?

יעקב מרגי: יש שפעת?

יעקב מרגי: זה אבו מאזן וזה איראן.

יעקב מרגי: איפה ראש הממשלה כל הקדנציה הזו, חוץ מלעסוק בהישרדות?

יעקב מרגי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: ארבע דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ואחריך – חבר הכנסת דוד אזולאי.

אברהם מיכאלי: איציק שמולי עבר לש"ס היום.

איציק שמולי: לא, לא.

איציק שמולי: אל תשמח יותר מדי, אבל יש למה לקוות.

איציק שמולי: אולי יום אחד.

אברהם מיכאלי: – – –

קריאה: הכול פתוח.

איציק שמולי: הכול פתוח.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, לפני שאני מדבר על מה שיש בתוך התקציב, אי-אפשר שלא לדבר על האופן שבו, במסגרת אותה פוליטיקה חדשה, התקציב הזה מגיע לכנסת.

איציק שמולי: אנחנו, בזמן שיש פה דיון על תקציב המדינה, אמורים לשהות בלשכות שלנו ולנסות לעבור מהר-מהר על הסעיפים התקציביים ולהגיע לכאן, למליאה, עם תובנות.

איציק שמולי: אז אם ככה נראית הפוליטיקה החדשה, מיקי לוי, יכול להיות שיש משהו עדיף בפוליטיקה הישנה.

איציק שמולי: כי אם אתם מצאתם לנכון להגיע לכאן ולהגיש לנו – ארבע או חמש שעות לפני שאנחנו אמורים לדבר על התקציב ולהצביע עליו – את ספר התקציב, אני אומר שזה מעיד יותר מכול על הכוונה שעומדת בבסיס הגשת התקציב הזה, וזה הרצון שלכם ושל ראש הממשלה להעביר עוד כמה חודשים כאן, על הכיסאות.

איציק שמולי: ולעצם העניין.

איציק שמולי: תראו, אני חושב שבסופו של דבר, בתקציב מדינה יש שני מרכיבים שאנחנו צריכים לחפש: האחד זה צמיחה והשני זה התמודדות עם פערים חברתיים.

איציק שמולי: וכשאנחנו בוחנים את התקציב הזה, שתי השאלות האלה, אדוני היושב-ראש, הן רלוונטיות במיוחד בזמן שמדינת ישראל נמצאת במקום הראשון עם שיעורי העוני הגבוהים ביותר, ולפי הנתונים של בנק ישראל, או האזהרות, עומדים על ספו של מיתון; לכן שתי השאלות האלה הן רלוונטיות במיוחד.

איציק שמולי: אז אני יודע, מיקי, מה יקרה פה בחודשים הקרובים.

איציק שמולי: אתה תעלה לפה בימים הקרובים, תגיד לנו: הוספנו לזה, הוספנו לזה, הוספנו לזה והוספנו לזה.

איציק שמולי: אבל על מה אתה לא תדבר?

איציק שמולי: על תמונת המקרו, ובתמונת המקרו אתם חתכתם – חתכתם את התקציבים החברתיים במדינת ישראל.

איציק שמולי: אני למדתי ממך קצת והלכתי לעשות שיעורי-בית, ואני אגיד לך – אתה יודע, ממש טרי עכשיו, מספר התקציב – פגעתם בתקציב הרווחה בשירות לנוער, במעונות של רשות חסות הנוער, בפיתוח מעונות של נוער בסיכון; בתקציבי פיתוח של התחבורה הציבורית, בתקציבי סיוע לחסרי דירה, בתקציבי הדיור הציבורי, בתקציבי התחדשות עירונית, בתקציבי השכונות הוותיקות, בתקציבי – שהאח נפתלי בנט לא ישמע – בתקציבי הפיתוח בתשתיות של יישובי ההתנתקות.

איציק שמולי: ראיתי קודם את שרת הבריאות – פגיעה קשה וחמורה במרכזים הגריאטריים במדינת ישראל, בתקצוב שלהם; בתקצוב של בית-החולים בנהרייה, בבית-החולים הלל יפה, בבית-החולים זיו בצפת.

איציק שמולי: פגיעה חמורה בפיתוח מקורות המים; פגיעה חמורה בתקציב הפיתוח של המשטרה; פגיעה חמורה ביותר בתקציב של חידוש מבנים במערכת החינוך; פגיעה חמורה בתקציב תמיכה בספורט, ועוד ועוד ועוד.

איציק שמולי: וניצולי השואה, שאתם כל כך אוהבים לדבר עליהם – גם פגיעה בטיפול הרפואי, בתקציב הטיפול הרפואי שמוקדש לניצולי השואה.

איציק שמולי: אז כנראה גם שם, מה שעשיתם – נתתם ביד אחת ולקחתם ביד אחרת, כי את זה אתם יודעים לעשות הכי טוב.

איציק שמולי: אבל בסופו של דבר מה שיישאר מהתקציב הזה זה אולי עוד כמה חודשים של הישרדות פוליטית שלכם.

איציק שמולי: אין כאן שום בשורה, אין כאן שום דבר.

איציק שמולי: אני מאחל לכם, באמת מכל הלב, שבחודשים הקרובים תיהנו מהחודשים האחרונים שנשארו לכם בתפקיד.

איציק שמולי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ראשית, תנחומי למשפחת החייל אלמוג שילוני ולמשפחתה של דליה למקוס, שהלכו לעולמם על-ידי בני-עוולה.

דוד אזולאי: בימים האלה, ימים קשים, אנחנו גם עסוקים בתקציב, וזה דבר חשוב.

דוד אזולאי: אני חושב שהדברים הללו מצטרפים לאירועים הקשים.

דוד אזולאי: יושבת כאן ממשלה רעה, ממשלה חסרת אחריות.

דוד אזולאי: עוד לא היה כדבר הזה בבית הזה שמגישים תקציב – כמה שעות, ואנחנו מתבקשים להצביע עליו, כשאף אחד לא הצליח לפתוח את ספר התקציבים.

דוד אזולאי: ועוד הגדילו לעשות וביקשו פטור מחובת הנחה; גם את זה אני לא זוכר.

דוד אזולאי: אבל אני פונה לחברי מהקואליציה, ויש פה כמה חברים בקואליציה שהם בעלי ניסיון, ותיקים בבית הזה: איך אתם מסוגלים להרים הערב את ידיכם בעד התקציב?

דוד אזולאי: לא ראיתם אותו, לא קראתם אותו, אפילו לא עיינתם בו.

דוד אזולאי: איך אתם יכולים לעשות דבר כזה?

דוד אזולאי: ומה הפלא שאחר כך הציבור הרחב במדינת ישראל מזלזל בחברי הכנסת.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד כאן, ואני מקווה שהוא ישמע את הדברים האלה או שיעבירו לו: אני מתפלא על שני אנשים רציניים בבית הזה, יושב-ראש הכנסת ויושב-ראש ועדת הכנסת.

דוד אזולאי: אני מכיר אותם כפרלמנטרים מעולים.

דוד אזולאי: איך?

דוד אזולאי: ואני יודע שיושב-ראש הכנסת כל כך מגן על הבית הזה, ועושה את זה בצורה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: אני פשוט מתפלא, איך הוא נתן את ידו לדבר הזה, להביא היום את התקציב?

דוד אזולאי: בתוך ארבע שעות אנחנו נדרשים להצביע פה על דבר שלא קראנו, לא ידענו.

דוד אזולאי: אני זוכר שהייתה תקופה, ישבנו פה לילות, עברנו, רק להכין נאום לתקציב – כמה סעיפים עברנו, והנה, היום, כלאחר-יד אנחנו הולכים לאשר תקציב.

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה אני לא שותף למחדל הזה, אבל אני אומר לכם שזה יום שייזכר בהיסטוריה של הבית הזה – כאשר מעבירים כזה תקציב.

דוד אזולאי: אז כולם מדברים פה על לפיד, שהוא לא מבין והוא לא יודע, וזה נכון; וחבריו נגררים אחריו, וזה נכון.

דוד אזולאי: אבל, רבותי, מה יהיה בעוד שנה, חצי שנה, כשהוא לא יהיה פה ואזרחי מדינת ישראל ישלמו על המחדלים הקשים שלו?

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: יפה.

דוד אזולאי: איך, מה אנחנו נגיד לאותם אנשים?

דוד אזולאי: האם נוכל להגיד: ידינו לא היו במעל הזה?

דוד אזולאי: נכון שאנחנו מתנגדים.

דוד אזולאי: יושבת פה חבורת חובבנים, שכל מה שהם יודעים זה תקשורת – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

דוד אזולאי: – – ואחר כך הם יעלו פה לדוכן וישיבו לנו תשובות בכתב ויקריאו את הדברים גם כשהם לא מבינים מה הם קוראים.

דוד אזולאי: והערב, בלי להניד עפעף – אתם לא מתביישים?

דוד אזולאי: איך תצביע על תקציב כזה, מיקי, ותעלה לכאן ותשיב פה לחברים?

מיקי לוי: תתפלא, אני אצביע.

דוד אזולאי: בושה וחרפה לכם.

דוד אזולאי: אתם פוגעים באזרחים.

דוד אזולאי: צריך לתבוע אתכם לדין על מה שאתם מעוללים לאזרחים, כי הילדים שלנו ישלמו ביוקר על מה שחבריך עושים בבית הזה.

יצחק וקנין: תודה.

דוד אזולאי: בושה וחרפה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ולאחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

נסים זאב: מעניין, כל פעם שאני מדבר חבר הכנסת נחמן שי – – –

מיקי לוי: עכשיו תקבל רק שלוש דקות, נסים.

נסים זאב: מה?

מיקי לוי: עכשיו תקבל רק שלוש דקות.

נסים זאב: אבל זה משהו מאוד מעניין – חבר הכנסת נחמן שי תמיד נכנס, במשמרת שלו אני צריך לדבר.

נחמן שי: זה משמרת הלילה.

נסים זאב: איזה עונש.

נסים זאב: למה אני מקבל את העונש הזה?

נחמן שי: זה הדדי.

נחמן שי: זה הדדי, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: לא, אצל וקנין אני יכול לדבר קצת יותר, יש לי איזו פרוטקציה.

יצחק וקנין: הוא יכול לתת לך את שלוש הדקות שלי.

נחמן שי: תקבל עוד דקה אחת מהזמן של – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני מאוד רציני – – –

מיקי לוי: הוא כבר העביר את זה, אדוני היושב-ראש.

אראל מרגלית: נסים, אני מחכה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש – – –

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היוצא והנכנס, האמן לי, אדוני היושב-ראש, קשה לדבר על תקציב כאשר דם יהודי הפך להיות הפקר פה במדינת ישראל.

נחמן שי: נכון.

נסים זאב: רצח אחרי רצח, טובחים בנו, ואנחנו עומדים ומתגוננים על הריגה של מחבל שהשוטרים – יכול להיות שטעו בשיקול דעת, אולי, אולי כן, אבל הוא מחבל, בוא נאמר.

נסים זאב: אבל מה קרה?

נסים זאב: כל ערביי ארץ-ישראל קמו על מדינת ישראל ועל ארץ-ישראל ועל העם היהודי.

נסים זאב: אנחנו עיוורים?

נסים זאב: אנחנו לא קוראים את המפה?

נסים זאב: אנחנו בתקופת מלחמה, אין פה כחל ושרק.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים למרוח את המצב הביטחוני שעם ישראל היום שרוי בו.

נסים זאב: אני, הבוקר, האמת, כשקמתי – אדוני היושב-ראש, אני רואה שאתה עסוק יותר מדי היום.

נסים זאב: אני מדבר רק אליך, הם לא מבינים שום דבר בלאו הכי, אז אם אתה לא תשמע אותי – – –

נחמן שי: ההנאה כולה שלי, ההנאה כולה שלי, כולה שלי, זאב.

נחמן שי: תתמקד בי.

נסים זאב: תשמע, אדוני היושב-ראש, מה קרה לי הבוקר.

נסים זאב: אני בדרך כלל בבוקר לא אוהב לשמוע חדשות, אבל מה לעשות, התפללתי מוקדם, הרדיו היה פתוח, שמעתי שהיום מעבירים את התקציב.

נסים זאב: אמרתי: רגע, אני לא ראיתי בכלל את ספר התקציב, איך מעבירים אותו?

נסים זאב: אז הייתי בטוח שמדברים על תקציב של ספר התנ"ך.

נסים זאב: יש פה תקציב קבוע, ואני אקריא לכם אותו.

נסים זאב: כתוב – – –

מאיר כהן: – – –

נסים זאב: לא, יש דבר קבוע.

נסים זאב: הקדוש-ברוך-הוא מבטיח לנו: "כי ה' אלהיך מביאך אל ארץ טובה ארץ נחלי מים עינֹת ותהֹמֹת יֹצאים בבקעה ובהר; ארץ חִטה ושערה וגפן ותאנה ורמון ארץ זֵית שמן ודבש; ארץ אשר לא במסכנֻת תאכל בה לחם לא תחסר כל בה, ארץ אשר אבניה ברזל ומהרריה תחצֹב נחֹשת".

נחמן שי: מאיפה זה?

נסים זאב: אבל הפסוק האחרון: "ואכלת ושבעת וברכת את ה' אלהיך", כמובן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לא חסר פה כלום במדינת ישראל.

נחמן שי: מאין הציטוט?

נחמן שי: מאין הציטוט בדיוק?

נסים זאב: זה פסוק מפרשת עקב.

נסים זאב: זאת אומרת, הייתי בטוח שמדובר בתקציב סטנדרטי, של שפע, של ברכה.

נסים זאב: ברוך השם, אנחנו לא צריכים שום דבר, אז מה יש לנו ללמוד מהתקציב?

נסים זאב: לא סעיף כזה ולא סעיף אחר.

נסים זאב: אבל פתאום הופתעתי, ראיתי באמת איזה פח של ספרים, ארגז כזה גדול, ולא הבנתי מאיפה הביאו, מאיזו מכולת הביאו אותו.

נסים זאב: באמת, אפילו לא התאמצתי לפתוח אותו, כי הייתי בטוח שאני לא מבין גם ככה כלום, אז לצאת גם מפגר – לפחות את זה, אמרתי, אני לא רוצה לעשות.

נחמן שי: חבר הכנסת זאב – – –

נסים זאב: אבל אני לא התחלתי אפילו.

נחמן שי: זהו, דקה נוספת לפי המסורת של קודמי, אבל אנחנו לא נוכל להיות נדיבים.

נסים זאב: טוב, אדוני היושב-ראש, אז לכן אני רוצה לומר לך רק פסוק אחד: "ויענונו", כמו שנאמר, "ויִתנו עלינו עבודה קשה" – זה כל התקציב.

נחמן שי: כן ירבה וכן יפרח.

נסים זאב: אני אומר לך, אני לא יכול להיכנס לפרטים, אבל צריכים לעשות חשבון נפש, אדוני סגן שר האוצר, ואתה יודע כמה שאנחנו מחבבים אותך ומכבדים אותך.

נסים זאב: "ורחמיו על כל מעשיו", זהו.

נחמן שי: תודה רבה.

אראל מרגלית: נתניהו עינה אותנו בשוטים ולפיד בעקרבים.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

נחמן שי: תמיד חוויה לשמוע את דבריך פה במליאה.

נחמן שי: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אלי ישי.

נחמן שי: לרשותך שלוש דקות, עם בונוס דקה אחת, תלוי בתוכן.

נחמן שי: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש וראשית אבקש להשתתף בצערן של משפחת החייל אלמוג שילוני ומשפחת הצעירה דליה למקוס, השם ייקום דמם, שנרצחו בדם קר בתל-אביב ובאלון-שבות, על לא עוול בכפם.

יואב בן צור: אני רוצה לשאת תפילה להחלמת הפצועים מפיגועי הדקירה בתל-אביב ובגוש-עציון.

יואב בן צור: אל נא רפא נא להם.

יואב בן צור: כבוד השר, אני שמח שאתה פה.

יואב בן צור: אני רוצה לדבר על הנושא שעומד על סדר-היום, אחרי שהוגשה לידי כל אחד ואחת מחברי הכנסת קופסת התקציב.

יואב בן צור: טרם פתיחתה קיננה בי עדיין האופטימיות כי ממשלת ישראל ושר הרווחה שלה, אשר עמלו רבות בכינוס ועדה חשובה, שמורכבת מאנשי ציבור ואנשי אקדמיה ממגזרים שונים, וכמעט תוך ייצוג מלא של כלל האוכלוסייה במדינת ישראל, יהודים וערבים, חרדים וחילונים, ולאחר ששקדה הגישה לממשלה דוח מפורט על המלצותיו הרבות לעשות שינוי לטובה לרווחת אזרחי מדינת ישראל.

יואב בן צור: צר לי כי ניתנה התחושה, משום מה, ששמו המזרחי של יושב-ראש הוועדה – איש אשכולות שראוי להערכה רבה, מר אלאלוף – הוא אשר נתן לממשלה וחבריה את הכוח לקחת את הדוח אחר כבוד ולגונזו עד מסיבת העיתונאים הבאה, או עד הסחריר המודיע על העברת המפעל מערד לקריית-מלאכי בחזרה.

יואב בן צור: אך לא נגוזה מלבי תקווה, ובתום לבי הלכתי אל החוברות המונחות לפניכם, חברי חברי הכנסת, והוצאתי מתוך הקופסה את חוברת 14, י"ד, שבה מופיעה בפירוט נרחב הצעת התקציב של משרד הרווחה.

יואב בן צור: הצטערתי למצוא כי חרף דבריו של שר האוצר מעל במה זו הערב, אין יישום משמעותי, אמיתי ורציני של המלצות דוח אלאלוף בהצעת תקציב זו.

יואב בן צור: ולא זו בלבד, אלא שאחרי שהממשלה בוועדת השרים דחתה הצעות חוק פרטיות שהן יישום של המלצות הדוח בשם המחויבות הקואליציונית, נדחו הצעות חוק אלו מעל שולחנה של הכנסת.

יואב בן צור: לשם מה, ריבונו של עולם, הוקמה הוועדה הזאת?

יואב בן צור: לשם מה כינס שר הרווחה, יחד עם שר האוצר, מסיבת עיתונאים המכריזה על המלצות הוועדה, אם בהצעת התקציב הזאת מצהירה הממשלה קבל עם ועדה אל אזרחי ישראל העניים: אנא תמתינו עוד שנה, כי גם ב-2015 לא נוכל לסייע לכם?

יואב בן צור: אומנם הבאנו דוח עם שם חברתי ומזרחי מוכר, אבל אנחנו לא הולכים לעשות עם זה כלום.

בועז טופורובסקי: למה?

בועז טופורובסקי: יש – – –

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, נושא הרווחה אינו נושא עדתי ואינו קשור בלאום וגזע.

יואב בן צור: זכותו של כל אדם במדינת ישראל, איש ואישה, יהודי ושאינו יהודי, לכבוד.

יואב בן צור: הזכות לכבוד היא לא רק בחופש ביטוי, היא גם בזכות להתקיים בכבוד.

יואב בן צור: אני קורא לך, אדוני השר, מעל במה זו: תעצרו לעשות חושבים.

יואב בן צור: לא ייתכן כי כל ההשקעה בהפקת דוח ראוי לשמו תהיה אחיזת עיניים, ללא קשר ליישומו, במציאות הקשה שבה מתמודדים אזרחי מדינת ישראל.

יואב בן צור: אני יודע – – –

נחמן שי: תודה.

יואב בן צור: עוד דקה.

נחמן שי: משפטים אחרונים.

יואב בן צור: אני יודע שתפקידנו כאופוזיציה להילחם על הנושאים החשובים לה, אבל, אדוני השר, לא מדובר פה על יחסי קואליציה ואופוזיציה.

יואב בן צור: הזעקה היא פשוטה: תיישמו את המדיניות שאתם קבעתם והבטחתם.

נחמן שי: תודה.

יואב בן צור: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לך, חבר הכנסת יואב בן צור.

נחמן שי: חבר הכנסת אלי ישי, ברשותך.

נחמן שי: בבקשה, לרשותך ארבע דקות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

נחמן שי: סליחה, שבע דקות לרשותך, אדוני.

אליהו ישי: בראשית דברי אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות היקרות, החלמה מהירה לפצועים וזעקה לממשלה, שלא עושה די – בעדינות אני אומר – לא עושה די לעצור את הטרור המשתולל ברחבי הארץ; ויש פה באמת סכנה גדולה מאוד של התפשטות.

אליהו ישי: אני מקווה שהממשלה תעשה את מה שצריך לעשות.

אליהו ישי: אני כרגע לא אכנס לעומקם של דברים, אבל אני מאוד מקווה שהממשלה אכן תעשה את מה שצריך לעשות.

אליהו ישי: בנושא התקציב, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חלק מהחברים כאן ותיקים יותר, חלק פחות, חלק גם חדשים.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר לכם שמעולם לא היו תקציב או התנהלות של תקציב או דיוני תקציב מבישים כמו שיש בשנה הזאת.

אליהו ישי: תמיד, בתוך הממשלה, היו חלק מחברי הממשלה, חברי הקואליציה, נאבקים, נלחמים למען שינויים כאלה ואחרים, אמיתיים, מתבקשים.

אליהו ישי: וישבנו בלא מעט ממשלות בישראל.

אליהו ישי: ישבנו פה וגם הותקפנו כחברי ממשלה, ככאלה שמרימים את היד ומצביעים עם הממשלה.

אליהו ישי: אבל הייתה דרמה אמיתית עד הרגע האחרון של התקציב, גם בקריאה הראשונה.

אליהו ישי: ואני זוכר אפילו קריאה ראשונה אחת בממשלה הראשונה של שרון – הצבענו נגד, כחברי קואליציה, ופוטרנו מהממשלה.

אליהו ישי: היה פה משהו שחסר היום: אכפתיות של חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: עניין ואכפתיות.

אבישי ברוורמן: היום זה כלום.

אליהו ישי: ותאמין לי, אני אומר לכם את זה, חברים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יושב, מקשיב לנאומים, בוחן, בודק, מנסה לדפדף בספר התקציב – ואני לא אכנס לסעיפים; חברי מהאופוזיציה עשו את זה בצורה טובה, בכישרון רב, גילו בקיאות.

אליהו ישי: אבל זו לא הנקודה.

אליהו ישי: הדבר הטראומטי בעיני בבית הזה – אדישות מוחלטת.

אליהו ישי: הקואליציה הולכת כשה לטבח, סליחה על הביטוי.

אליהו ישי: שום דבר לא מעניין אותה: מה קורה עם יוקר המחיה, מה קורה עם הדיור, מה קורה בחברה בישראל, מה קורה בבריאות, עם החינוך, עם הרווחה; ממש שום דבר.

אליהו ישי: זה לא היה אף פעם.

אליהו ישי: אני אומר לכל החברים פה, דבר כזה לא היה.

אליהו ישי: חרפה ובושה, כזאת אדישות וכזה חוסר אכפתיות מהעם ומהחברה בישראל.

אליהו ישי: זה לא היה.

בועז טופורובסקי: אתה מדבר?

בועז טופורובסקי: מתי היית במליאה בפעם האחרונה?

בועז טופורובסקי: מתי היית במליאה בפעם האחרונה?

אליהו ישי: אתה תשמע טוב – – –

הוא לא מקבל הוראות כמו אצלך.

בועז טופורובסקי: הוא אומר אדישות, חוסר אכפתיות.

בועז טופורובסקי: מתי הוא היה במליאה בכלל?

אליהו ישי: כדאי שתקשיב לי טוב.

בועז טופורובסקי: אני מקשיב.

אליהו ישי: כדאי שתקשיב לי טוב וגם תלמד.

אליהו ישי: מותר לך גם ללמוד.

בועז טופורובסקי: אני יושב, מקשיב ולומד.

אליהו ישי: כשלומדים, שותקים ומקשיבים, אז כדאי שתקשיב.

נסים זאב: בכל מקרה, אני רואה אותו הרבה יותר מאשר אותך.

אליהו ישי: אני אבקש מהסדרן, כשאני נכנס, להתקשר אליך, אוקיי?

אליהו ישי: תן לי את מספר הטלפון שלך, אני אבקש מהסדרן, כשאני נכנס למליאה, כשהוא לוחץ על הכפתור שנכנסתי, שקודם כול יחייג אליך ואחר כך ילחץ שאני נכנס.

מרב מיכאלי: אצל טופורובסקי יש תמונה.

מרב מיכאלי: עדיף שיצלמו אותך וישלחו לו את התמונה.

אליהו ישי: שישלח לך את זה בווטסאפ.

מרב מיכאלי: בדיוק.

אליהו ישי: אבל תקשיב טוב, החרפה והבושה של הקואליציה הזאת זה באמת האדישות.

אליהו ישי: ואגב, זה מעולם לא קרה.

אליהו ישי: אני מבין, יש אצלכם דמוקרטיה.

אליהו ישי: מה לעשות, דיברו הרבה על פריימריז, כנראה ביש עתיד זה משהו אחר.

אליהו ישי: למדתם משהו מש"ס.

אליהו ישי: אבל גם בש"ס זה משתנה, גם בש"ס זה כבר לא עובד ככה, גם בש"ס יש יותר דמוקרטיה.

אליהו ישי: תשתפרו מהר יותר.

אליהו ישי: אבל אני אומר בכל הכנות: צר לי.

אליהו ישי: אני זוכר את הלובי החברתי בכנסת, אני זוכר את הדיונים הליליים, שעד הרגע האחרון ראש הממשלה ושר האוצר היו יושבים, רצים האחד אחרי השני לראות מה קורה בממשלה, שומעים בדריכות רבה, בקשב רב, האם הקואליציה מצביעה או לא מצביעה.

אליהו ישי: היו לפחות דיונים אמיתיים.

אליהו ישי: אבל היום זה כבר לא קורה, היום זה כבר לא קיים.

אליהו ישי: יש פה מצב בכנסת, בקואליציה שלנו – אדישות, זלזול באזרחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: יוקר השערים, יוקר המחיה, בעיות הדיור – בגלל מע"מ אפס אפשר לשתק את כל המשק, את כל הנדל"ן.

אליהו ישי: הכול נבחן בצורה אחת:

אליהו ישי: מה תהיה הכותרת מחר; איך אנחנו נבנה את זה עם יועצי התקשורת שלנו – איך ניצור מצב שמחר הכותרת תהיה לטובתנו.

אליהו ישי: אולי זה ישפר את המצב שלנו בסקרים.

אליהו ישי: אולי זה ישפר את הסקרים, אבל בסוף, אדוני היושב-ראש, הציבור הרבה יותר אינטליגנטי, והוא עוקב ורואה מה באמת קורה ומה לא קורה, והוא רואה שהממשלה הזאת מתעסקת מבוקר עד ערב רק בהישרדות.

אליהו ישי: כל התקציב הזה נולד בחטא.

אליהו ישי: התקציב הזה נולד בחטא.

אליהו ישי: יש תקציב – אין תקציב; ראש הממשלה רוצה א', שר האוצר רוצה ב'; יעלו מסים, לא יעלו מסים; מאיפה יקצצו – מאיפה לא יקצצו.

אליהו ישי: אבל בסוף-בסוף בסוף כולם מתכנסים ורואים: אם לא יהיה תקציב, יהיו בחירות.

אליהו ישי: איך עושים שלא יהיו בחירות?

אליהו ישי: בואו נראה מה נעשה ונגלה אחריות לכיסאות שלנו.

אליהו ישי: בוא נגלה אחריות להישרדות שלנו.

אליהו ישי: איך עושים את זה?

אליהו ישי: מעגלים פינות.

אליהו ישי: לוקחים תקציב ישראבלוף, בוחנים סעיפים ומכניסים סעיפים ומשנים סעיפי תקציב, אם בחוק ההסדרים ואם בחוק עצמו, וככה מביאים את הבשורה לכנסת ישראל.

אליהו ישי: והנה פה, בתוך הקואליציה, כולם תמימי דעים: התקציב הוא טוב.

אליהו ישי: בעיני הקואליציה התקציב הוא טוב.

אליהו ישי: אבל אפילו למראית עין, אני אומר, אדוני היושב-ראש, גם למראית עין, מי שאכפת לו מתוך הקואליציה, אם חברי ממשלה, אם חברי כנסת מתוך הקואליציה, מי שבאמת אכפת לו, שיקום ויזעק, אפילו למראית עין; שיקום ויאמר מה כואב לו, מה הוא חושב שצריך לשנות, מה לא צודק, מה לא נכון.

אליהו ישי: תאמינו לי, בסוף – אני אומר את זה לחברי הקואליציה – תקבלו עזרה מהאופוזיציה.

אליהו ישי: נעזור לכם בהסתייגויות, נעזור לכם להביא הישגים גדולים מאוד, אולי גם למפלגות שלכם.

אליהו ישי: אולי זה גם יעזור לכם בפריימריז, אין לי בעיה עם זה.

אליהו ישי: כל דבר שאני יכול לבוא ועם זה לשרת את הציבור ולהביא איזו בשורה או איזה שינוי – שינוי אמיתי לטובת שכבות הביניים, השכבות החלשות.

אליהו ישי: הייתה מחאה חברתית – – –

נחמן שי: חבר הכנסת ישי, אנחנו מתקרבים לסיום.

נחמן שי: קיבלת דקה בונוס.

נחמן שי: עוד דקה אחת.

נחמן שי: לבקשתו של חבר הכנסת אריה דרעי, אני מוסיף דקה.

אליהו ישי: אני מודה לכם.

אריה מכלוף דרעי: שתיים.

נחמן שי: דקה.

אליהו ישי: הייתה מחאה חברתית, וקמה על זה מפלגה ונולדה מפלגה.

אליהו ישי: ואותה מפלגה שקמה על המחאה החברתית כורתת את הענף שהיא יושבת עליו.

אליהו ישי: הגיע הזמן לחשבון נפש אמיתי.

אליהו ישי: זה תקציב גרוע, קשה, פוגעני, אפילו מעליב את הציבור שאתם מייצגים.

אליהו ישי: הגיע הזמן, אולי בין הקריאה הראשונה, בין החרפה של הקריאה הראשונה של היום לבין הבושה וחרפה של הקריאה השנייה והשלישית – אולי בינתיים, אולי באמצע, תעשו כמה שינויים לטובת אזרחי מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת אלי ישי.

נחמן שי: הדובר הבא – חבר הכנסת דוד צור.

נחמן שי: אחריו – חברת הכנסת גילה גמליאל.

נחמן שי: אני לא רואה אותה, אז כדאי להתריע.

נחמן שי: אם היא לא תהיה פה – אז חבר הכנסת רוברט אילטוב.

נחמן שי: אבל אולי היא תגיע.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת דוד צור.

נחמן שי: לרשותך ארבע דקות, בבקשה.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבטיח לא למצות את כל ה-4:46 – – –

נחמן שי: אני נתתי לך דקה יותר, אתה תחזיר לי אותה.

נחמן שי: בבקשה.

דוד צור: תראו, אנחנו כמובן צריכים לשמוע את דברי האופוזיציה, זה חלק מהמשחק הפוליטי והדמוקרטי, ואפילו הקשבתי בקשב רב להטפות, ולחלק מהדברים גם עניינית.

איפה עמיר פרץ?

דוד צור: התקציב – הנה, אני עם שפם, אתה לא רואה?

קריאות: – – –

דוד צור: התקציב, כפי שהוא מבטא סדרי עדיפויות, צריך לזכור שהוא גם עבר שינויים בדרך, כי בכל זאת עברנו בקיץ משהו דרמטי, ואולי היו תוכניות אחרות.

דוד צור: אני גם הייתי מאוד רוצה לראות שוועדת אלאלוף תשתקף בתקציב הזה במלוא, נאמר, המלצותיה.

דוד צור: ועדיין, עם כל זאת, אני עיינתי בחוברת התקציב – נכון, בתקציר, אני מודה; לא בכל הדפים הרבים שהוא כולל – ואני חייב להגיד שאני אפילו מופתע, מופתע מהעובדה שעדיין, אומנם, עם ההעלאה – אגב, האופוזיציה הייתה זו שבשנה הקודמת אמרה להעלות את הגירעון ולא להטיל מסים, והנה – –

מרב מיכאלי: – – –

דוד צור: – – שר האוצר קיבל את המלצת האופוזיציה.

מרב מיכאלי: לא, הוא לא – – –

דוד צור: אז גם על זה אפשר לומר לו איזו מילה טובה.

מרב מיכאלי: לא, הוא לא – – – בצרכים שמעלים צמיחה, לא לביטחון.

דוד צור: וגירעון שעלה ל-3.4%.

דוד צור: גם גירעון שעלה ל-3.4%.

מרב מיכאלי: לא לבזבז כסף – – –

דוד צור: ומה לעשות, חברת הכנסת מיכאלי, שצריך לתת גם לתקציב הביטחון וגם לתקציב ביטחון הפנים, והמדינה היא לא בדיוק – איך אמרה מיכל רוזין?

דוד צור: השוותה אותנו לדנמרק?

דוד צור: עשתה איזה השוואות, השוואות סלט וסלט, אף שכדנמרק רצינו להיות, ולא באמרה של משהו רקוב בממלכה שם.

דוד צור: אז התקציב בסך הכול משקף דווקא תוספות בתחומי הביטחון, שמה לעשות, הוא חייב, כפי שאמרתי; בביטחון הפנים, לשמחתי הרבה, ואנחנו נמצאים בעיצומם של אירועים שהם קשורים גם לביטחון הפנים, ואנחנו רואים עד כמה ביטחון הפנים חשוב לא פחות מהביטחון.

דוד צור: וצריך לומר שהממשלה הזאת, שנה שנייה, לא רק שהיא לא פוגעת בקיצוץ flat בתקציבי המשרד לבט"פ, אלא להפך, מתגברת אותו.

דוד צור: וכנ"ל גם במשרד הביטחון.

דוד צור: ועם כל זאת, גם בתקציבי הרווחה והבריאות: הרווחה – 1.7; הבריאות – 1.6.

דוד צור: סיוע לניצולי השואה – שמעתי כאן, אני כבר לא זוכר מי זה היה שאמר: לוקחים ממקום אחד, נותנים למקום שני – איציק שמולי, נדמה לי.

דוד צור: אז יש גבול גם לציניות הזאת.

דוד צור: נתנו פה מיליארד שקל לניצולי השואה, נוסף על חוקים ספציפיים שכן מיטיבים בעניין הזה.

דוד צור: אז אפשר גם להגיד מילה אחת טובה על התקציב הזה.

דוד צור: אני רוצה להגיד מילה על העניין של האירועים האחרונים, בעיקר בתחום של ערביי ישראל.

דוד צור: אני חושב שתפקידנו כאן – כי יש גם מספיק כאלה פירומנים ששופכים לתוך המדורה הזאת – ערביי ישראל הם אזרחי מדינת ישראל.

דוד צור: אירוע בדיד, ככל שיהיה, פלילי, לא לאומני, ואסור לקחת אותו למקומות לאומניים.

דוד צור: התפקיד של כולנו זה להרגיע.

דוד צור: אני גם קורא משני קצות המפה הפוליטית: א.

דוד צור: האירוע הזה, צריך שייבחן.

דוד צור: האירוע, כמו שהוא נראה, על פניו, אירוע פלילי למעצר; ברמה הסובייקטיבית שוטרים חשו באיום.

דוד צור: שוטר ירה כדור אחד לחלק התחתון.

דוד צור: לצערנו, גם השוטר אפילו מתוודה, אומר: לא התכוונתי להרוג.

דוד צור: ירה בו כדור אחד לפלג הגוף התחתון, לצערנו פגע בעורק מרכזי והבחור נהרג.

דוד צור: מכאן עד להתלהטות וההתלהמות והניסיון גם לתפוס על זה טרמפ בכל מיני מקומות – התפקיד שלנו זה להוריד את גובה הלהבות.

דוד צור: גם ככה יש לנו מספיק צרות.

דוד צור: תנחומי מפה למשפחות שני ההרוגים.

עפו אגבאריה: ממתי לערבים יש נשק?

עיסאווי פריג': – – –

דוד צור: תנחומי – – –

עפו אגבאריה: – – – לא, תגיד את זה, למה זה – – –

עיסאווי פריג': – – –

עפו אגבאריה: – – –

דוד צור: תנחומי למשפחות ההרוגים.

דוד צור: תנחומי למשפחות ההרוגים ואיחולי החלמה לפצועים.

דוד צור: תודה רבה.

אילן גילאון: הוא ניסה לבעוט לו ברגל אבל זה לא הצליח לו.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת דוד צור.

נחמן שי: חבר הכנסת רוברט אילטוב – אינו נוכח; חבר הכנסת בועז טופורובסקי – תורך.

נחמן שי: חבר הכנסת טופורובסקי, לרשותך ארבע דקות.

נחמן שי: ואחריו יסכם סגן השר מיקי לוי, אחרי חבר הכנסת – –

עיסאווי פריג': למה לא השר?

נחמן שי: – – בועז טופורובסקי.

נחמן שי: לשר האוצר יש ציפיות ממך, אני רואה.

נחמן שי: הוא – אתה עומד למבחן.

נחמן שי: בבקשה, ארבע דקות לרשותך.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה להתחיל בתנחומים למשפחות של אלמוג שילוני ודליה למקוס.

בועז טופורובסקי: מי ייתן והשם ייקום דמם ונגיע לשלום במהרה בימינו.

בועז טופורובסקי: בנושא שונה לחלוטין: יש היום יום-הולדת שנה לבן שלי, אז אתם תשלמו על זה שאני כאן במקום להיות בבית – –

נחמן שי: מזל טוב בשם מליאת הכנסת.

בועז טופורובסקי: – – אף שהוא ישן עכשיו.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

אילן גילאון: – – –

קריאות: – – –

קריאה: – – – לשר האוצר – – –

בועז טופורובסקי: בואו נתחיל בזה – – –

קריאה: – – – האוצר.

עיסאווי פריג': אל תקלקל את – – –

עפו אגבאריה: – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אל תקלקל את – – –

בועז טופורובסקי: בואו נתחיל בצביעות שלכם.

קריאה: אל – – –

בועז טופורובסקי: בואו נתחיל בצביעות שלכם – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – כי יש כאן שתי טענות, שתי טענות שחוזרות על עצמן – אני מקווה שהזמן הזה שלוקחים לי – שתי טענות שחוזרות על עצמן – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – שלא מסתדרות לי: האחת, שאתם מתנגדים לתקציב וטוענים שהוא תקציב רע; והשנייה – –

יחיאל חיליק בר: לא טוענים – – –

בועז טופורובסקי: – – שאתם אומרים שלא היה מספיק זמן לקרוא את התקציב ולראות מה יש בו.

בועז טופורובסקי: אני לא מבין איך זה מסתדר.

בועז טופורובסקי: איך בן-אדם נורמלי או בן-אדם שתופס את עצמו כבן-אדם רציני, אומר שלא היה זמן לקרוא את התקציב – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – ובאותה נשימה הוא אומר שהתקציב הוא רע.

בועז טופורובסקי: יש כאן צביעות.

יחיאל חיליק בר: בועז, ספר לנו – –

בועז טופורובסקי: אבל הצביעות הזאת – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – בכלל, בכלל – –

יחיאל חיליק בר: – – ספר לנו מה יש בתקציב.

בועז טופורובסקי: – – בכלל לא מפתיעה.

בועז טופורובסקי: אז בואו, אני אתן לכם קצת נתונים – –

יחיאל חיליק בר: אז בוא, תספר לנו.

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: אתה מקורב לשר האוצר.

עפו אגבאריה: – – –

בועז טופורובסקי: – – כי אני עברתי קצת על התקציב, ויש לי כאן 22 עמודים שאין לי זמן לקרוא אותם.

בועז טופורובסקי: אני אנסה לקצר ולתת לכם – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – כמה נתונים על התקציב.

בועז טופורובסקי: אני רק אזכיר לכם – –

קריאה: ספר – – –

בועז טופורובסקי: – – שהממשלה הנוכחית קיבלה משק רע, עם גירעון מאוד מאוד גבוה – –

עיסאווי פריג': – – –

בועז טופורובסקי: – – עם תחזית גירעון של 5%, ואנחנו ייצבנו את זה – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – ועכשיו הבאנו תקציב – תקשיבו טוב – תקציב חברתי.

בועז טופורובסקי: אני יודע שקשה לכם לשמוע את זה כי אתם הייתם בשלטון – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – גם ש"ס – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – גם יהדות התורה – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – גם מפלגת העבודה, ובחיים – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – לא היה לכם תקציב חברתי.

בועז טופורובסקי: תקציב חברתי.

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: ואני אתן לכם דוגמה: מעבר להצהרה היום של שר האוצר, שעליה אף אחד מכם לא דיבר, על זה שהולכים להעלות את שכר המינימום – זה לא קשור לתקציב, אבל הולכים להעלות את שכר המינימום – התקציב הזה הוא תקציב חברתי, עם תוספת של 1.8 מיליארד ש"ח לחינוך – – –

אבישי ברוורמן: בועז, מה היית אומר אם היית – – –?

בועז טופורובסקי: – – – 1.8 מיליארד ש"ח לחינוך; 3.1 מיליארד ש"ח לבריאות; 1.7 מיליארד ש"ח לרווחה – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – מעל מיליארד ש"ח לביטחון הפנים.

בועז טופורובסקי: כל זה תוספות שלא היו בשנים האחרונות, לא היה כדוגמתן.

בועז טופורובסקי: אנחנו הקמנו את ועדת אלאלוף, ועדה למלחמה בעוני.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: תקצבנו את ועדת אלאלוף – בשונה ממה שחבר הכנסת בן צור אמר – תקצבנו את ועדת אלאלוף ב-1.7 מיליארד ש"ח.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: אם יהיה לי זמן אני אוכל לפרט לכם בדיוק איך תקצבנו את זה, אבל אנחנו תקצבנו – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – מלחמה בעוני, מה שאף אחד מכם לא תקצב – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – אף אחד מכם לא העז לטפל בזה.

קריאות: – – –

– – –

יחיאל חיליק בר: – – – של מה שאתה אומר, בועז.

בועז טופורובסקי: כל זה אנחנו עושים עם תוספת של 6 מיליארד ש"ח לביטחון.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – במה שאתה אומר, בועז.

בועז טופורובסקי: כל זה, יחד עם תוספת לביטחון של 6 מיליארד ש"ח.

בועז טופורובסקי: יש לנו כאן

בועז טופורובסקי: גם תקציב חברתי – –

יחיאל חיליק בר: – – – תגיד את זה בלי חיוך.

בועז טופורובסקי: – – וגם דואגים לביטחון המדינה – –

יחיאל חיליק בר: אפשר לחשוב שאתה מאמין למה שאתה אומר.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – אבל גם נאבקים במשהו, במושג שרחוק מכם שנות אור: הוא נקרא יוקר המחיה.

בועז טופורובסקי: בואו, אני אספר לכם איך אנחנו נאבקים ביוקר המחיה.

יחיאל חיליק בר: לא ייאמן.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: ב-1 בינואר 2015, עוד פחות מחודשיים – –

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: – – ירדו מחירי החשמל ב-12%–15%.

בועז טופורובסקי: מחירי החשמל שאתם העליתם, שאתם העליתם – –

יחיאל חיליק בר: בועז – – –

בועז טופורובסקי: – – ירדו כבר – –

יחיאל חיליק בר: – – –

בועז טופורובסקי: – – או-טו-טו – –

יחיאל חיליק בר: – – –

בועז טופורובסקי: – – בכמעט 15%.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – התאחדות הסטודנטים – –

בועז טופורובסקי: מחירי המים שאתם העליתם – –

יחיאל חיליק בר: – – והסטודנטים נאנקים, נאנקים תחת הנטל, ואתה מדבר על יוקר המחיה?

בועז טופורובסקי: – – ירדו ב-10%.

בועז טופורובסקי: אתם העליתם.

קריאה: מה אתה מדבר?

יחיאל חיליק בר: יושב-ראש התאחדות הסטודנטים לשעבר.

בועז טופורובסקי: ואנחנו נמשיך – – –

יחיאל חיליק בר: אין לך בושה, בועז?

בועז טופורובסקי: – – – נמשיך ונרחיב את קידום – – –

יחיאל חיליק בר: אין לך בושה.

בועז טופורובסקי: – – – את קידום – – –

קריאה: די – – –

בועז טופורובסקי: – – – את קידום בתי-הספר של החופש הגדול.

יחיאל חיליק בר: אין לך בושה.

יחיאל חיליק בר: הסטודנטים מתביישים בך.

בועז טופורובסקי: לא רק א' וב', גם כיתות ג' וד' – –

קריאה: גם עם זה?

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – ילמדו עד אמצע – קצת מעבר לאמצע יולי.

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: מוזר לכם, הא?

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: בלי שביתות, עם הסכמה של ארגוני המורים.

נסים זאב: – – –

בועז טופורובסקי: תלמידי כיתה א', ב' – –

נחמן שי: חברים – – –

בועז טופורובסקי: – – ג' וד' ילמדו עד 21 ביולי.

נחמן שי: חברים, אני אאריך את – – –

בועז טופורובסקי: נבנה 600 מעונות-יום.

קריאה: – – –

בועז טופורובסקי: מעונות-יום – אתם לא יודעים, באופוזיציה – מעונות-יום – –

נחמן שי: חברים, אני מאריך – – –

בועז טופורובסקי: – – יעזרו לאנשים – –

נחמן שי: אני מאריך את – – –

בועז טופורובסקי: – – לנשים – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: אתה מקבל לפחות עוד דקה.

נחמן שי: ככל שהקריאות תימשכנה תקבל – – –

בועז טופורובסקי: אז תמשיכו, תמשיכו, כי יש לי – – –

אבישי ברוורמן: בועז, הפכת להיות גיבור האומה.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, תדאגו – – –

בועז טופורובסקי: 600 מעונות-יום.

בועז טופורובסקי: אנחנו הורדנו ונוריד מכסים.

יחיאל חיליק בר: זהו, נגמר הזמן.

בועז טופורובסקי: אנחנו הורדנו ונוריד מכסים; אנחנו מביאים לשקיפות במחירים של רשתות המזון; ולגבי הדיור – וואי, כמה אתם הרסתם בשנים האחרונות.

בועז טופורובסקי: אני, עוד כשהייתי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים התרעתי על זה.

בועז טופורובסקי: כמה אתם הרסתם.

בועז טופורובסקי: אנחנו גם נעביר את מע"מ אפס בשבוע הבא, ואתם יכולים להתלונן עד מחר, אבל לכו תמצאו לי זוג צעיר אחד שמתנגד למע"מ אפס.

בועז טופורובסקי: תמצאו לי זוג צעיר אחד שמתנגד למע"מ אפס.

קריאה: אבל אף אחד לא מאמין לכם בחוק הזה.

בועז טופורובסקי: תמצאו לי מפלגה אחת באופוזיציה שלא חתומה על חוק מע"מ אפס בצורה כזו או אחרת.

בועז טופורובסקי: אתם חתומים על זה, אבל זה מפריע לכם כי אנחנו עושים.

יחיאל חיליק בר: בועז, מפריע – – – פגעתם בדור הצעיר.

בועז טופורובסקי: 100,000 יחידות דיור אנחנו משווקים, 100,000 יחידות דיור.

בועז טופורובסקי: מאז ימי שרון העליזים בתחילת שנות ה-90 לא היו כאלה שיווקים.

קריאות: אוה – – –

בועז טופורובסקי: תוכנית מחיר מטרה, 20% הורדה במחיר הדיור – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – "נתיב לדירה".

בועז טופורובסקי: כל חסמי התחבורה שאתם יצרתם – אנחנו פותרים.

בועז טופורובסקי: חוק שכירות הוגנת – אני יודע שזה מוזר – שכירות הוגנת אנחנו הולכים לקדם השנה.

סתיו שפיר: כן, מה קורה עם החוק הזה?

סתיו שפיר: עוד לפני שבעה חודשים – מפלגת העבודה הגישה את ההצעה לפני עשרה חודשים.

סתיו שפיר: אתם מעכבים אותה.

בועז טופורובסקי: חוק שכירות הוגנת אנחנו נקדם, מה שמפלגת העבודה אף פעם לא עשתה, בטח לא ש"ס – –

משולם נהרי: – – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – בטח לא יהדות התורה.

בועז טופורובסקי: הרשות להתחדשות עירונית – דיברו כאן על פריפריה חברתית וגיאוגרפית.

בועז טופורובסקי: הרשות להתחדשות עירונית שאנחנו נקים תחדש את כל המקומות האלה, את כל הפריפריה החברתית והגיאוגרפית, את כל הבתים הישנים.

בועז טופורובסקי: אנחנו סוף כל סוף באים והולכים לטפל בזה.

בועז טופורובסקי: חברת "דירה להשכיר" – – –

נחמן שי: חבר הכנסת טופורובסקי, גם דברים טובים מגיעים לסיום, אז אנא קצר.

בועז טופורובסקי: אני כבר מסיים.

בועז טופורובסקי: חברת "דירה להשכיר" הולכת לבנות 150,000 יחידות דיור וליצור שוק חדש לאנשים שגם אחרי שנוריד את מחירי הדיור יהיה להם קשה לקנות דירה, אבל גם להם אנחנו נעזור עם זה שניתן להם שכירות ארוכת-טווח במחיר יותר זול ממחירי השוק.

בועז טופורובסקי: אנחנו ננפיק חלק מהחברות הממשלתיות הנפקות מיעוט.

בועז טופורובסקי: זה ייצור שקיפות – –

מיכל בירן: בועז, ההזיות האלה צריכות טיפול תרופתי.

בועז טופורובסקי: – – זה יביא עוד כסף למדינה, זה ייתן קצת – –

נחמן שי: אנא, תסכם.

בועז טופורובסקי: – – דלק לבורסה.

בועז טופורובסקי: אנחנו נתמוך בעסקים הקטנים והבינוניים על-ידי הקמת שתי קרנות, שתיתן להם כסף ותיתן להם אפשרות ואוויר לנשימה לעודד את עצמם.

נחמן שי: תודה.

בועז טופורובסקי: אנחנו נעודד חברות סטרט-אפ – –

נחמן שי: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: אבל יש לי עוד מלא.

נחמן שי: הגעת לעמוד הישגים?

בועז טופורובסקי: – – נקים רשות לאומית לחדשנות טכנולוגית – –

קריאות: – – –

נחמן שי: הגעת לעמוד הישגים?

בועז טופורובסקי: – – נעשה עוד המון – – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: מה שאני מציע לכם – – הנה, אני מסיים, אתה רואה?

בועז טופורובסקי: לא ממשיך לקרוא.

– – –

אראל מרגלית: בקיצור, אנחנו נמצאים – – –

יחיאל חיליק בר: הכול טוב.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – תקראו את התקציב, תראו מה אתם לא עשיתם ותלמדו איך עושים מדינה טובה יותר.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יחיאל חיליק בר: דבר אחד אי-אפשר לקחת מיאיר לפיד – –

נחמן שי: לשבחו ייאמר שהוא הביא רוח חיים למליאה בשעת לילה מאוחרת.

יחיאל חיליק בר: – – זה שהוא הצליח לאלף איש מפלגת העבודה.

קריאות: – – –

נחמן שי: סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי רוזנטל: תפטר, תפטר אותו, יאיר.

מיקי רוזנטל: מקום 12 מגיע לו.

נחמן שי: בשעת לילה מאוחרת הביא רוח חיים למליאה.

נחמן שי: אחרון הדוברים, מסכם הדיון – סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

קריאות: – – –

נחמן שי: מצלמים בווטסאפ.

נחמן שי: חבר הכנסת מיקי לוי, המליאה ממתינה בקוצר רוח לדבריך.

אבישי ברוורמן: מה יותר טוב, סלפיש או סלפי?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בועז – – –

יחיאל חיליק בר: רוצה מים קרים?

נחמן שי: בבקשה, חברים.

נחמן שי: חברות וחברים, בבקשה, אני מבקש שקט.

נחמן שי: חבר הכנסת טופורובסקי, ההתרגשות מדבריך מאוד גדולה.

נחמן שי: כן, חבר הכנסת – – –

מיקי לוי: זה עט יקר.

נחמן שי: חבר הכנסת, זה למכירה.

נחמן שי: טוב, חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

נחמן שי: חברים, אני מבקש, חברות, לתת לדובר לשאת את דבריו.

נחמן שי: תודה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני בראשית דברי רוצה להביע את תנחומי למשפחת החייל, משפחת שילוני, על הירצחו של בנם על-ידי רוצח מתועב – –

נחמן שי: ששש, חברים, בבקשה.

מיקי לוי: – – היום בתל-אביב על לא עוול בכפו – –

נחמן שי: בבקשה.

מיקי לוי: – – וכן תנחומים על הירצחה של דליה למקוס, ומאחל החלמה מהירה לפצועים.

מיקי לוי: האמת, אחרי המופע של חברי חבר הכנסת בועז טופורובסקי – ואני עם 40 מעלות חום – – –

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: תתחשבו במצב בריאותו של סגן השר.

מיקי לוי: – – – אני עם 40 חום, אבל גם אני מצליח להרגיז אתכם.

זהבה גלאון: למה אתה עולה?

מיקי לוי: זה כדי שתידבקו אחר כך מהמיקרופונים.

אראל מרגלית: מיקי, זו הזיה.

אראל מרגלית: אתה כרגע נמצא בשיא ההזיה.

עיסאווי פריג': אתה לא שר האוצר.

יחיאל חיליק בר: מיקי, אתה לא מעצבן אותנו.

יחיאל חיליק בר: אתה מעצבן עם שלם, לא אותנו.

יחיאל חיליק בר: – – – איזה עשרה מנדטים שהפסדתם – – –

אראל מרגלית: התקציב הזה כרגע – – –

מיקי לוי: האמת, חבר הכנסת חיליק בר, תאמין לי, אני יודע למה אתה מתעצבן.

יחיאל חיליק בר: למה?

מיקי לוי: כי יש שם כל כך הרבה דברים טובים – –

יחיאל חיליק בר: הלוואי.

יחיאל חיליק בר: איפה?

מיקי לוי: – – וכל כך הרבה נושאים בתחום החברתי, שזה פשוט מרגיז אתכם, אני מבין אתכם.

יחיאל חיליק בר: אתה באמת מאמין בזה?

מיקי לוי: ואתה יודע, יש לי אליך – –

יחיאל חיליק בר: אתה באמת מאמין בזה?

מיקי לוי: – – הארה – באל"ף – דיברת על סטודנטים.

מיקי לוי: הרי כבר שנתיים – איפה חברי חבר הכנסת – –

נחמן שי: שמולי.

מיקי לוי: – – שמולי, יושב-ראש אגודת הסטודנטים לשעבר – –

נחמן שי: התאחדות הסטודנטים.

מיקי לוי: – – שב-2013 צעקו שהולכים להעלות להם את שכר הלימוד, ואנחנו בכלל לא התכוונו וגם לא מתכוונים.

איציק שמולי: התכוונתם, התכוונתם.

עיסאווי פריג': פחדתם – – –

מיקי לוי: תהיה ישר עם עצמך.

מיקי לוי: הרי – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: תהיה ישר עם עצמך, שים יד על הלב ותגיד: טעיתי.

מיקי לוי: לא נורא, אתה יודע, זו גדלות רוח להגיד – טעיתי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אבל באמת אני רוצה לחזור – אני יכול להקריא עוד הפעם את כל אותם מספרים מחדש – –

אילן גילאון: אף פעם המפלגה שלכם – – –

מיקי לוי: – – את כל אותם מספרים, אבל מה שלא העזו טובים ורבים, אז רק לאחרונה, למשל, הצלחנו לצמצם את שכרם של הבכירים במשק הישראלי עד ל-3.5 מיליון שקל מקסימום.

תמר זנדברג: וואו.

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: לפני כן, חברת הכנסת גלאון צרחה כאן שהממשלה לא עושה דבר – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – לא עשתה דבר בשכרם של הבכירים.

מיקי לוי: והנה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: והנה, כאשר מהלך כזה, באמת מהותי, בניקיון כפיים – – –

עמר בר-לב: גם זה לא נכון.

עמר בר-לב: השכר שלהם יכול להיות יותר גבוה, מעבר לזה.

זהבה גלאון: – – –

מיקי לוי: את רואה, זהבה?

מיקי לוי: אני יכול להפתיע.

אראל מרגלית: מיקי, תעזור לי להבין, כי אני רוצה להבין.

אראל מרגלית: מיקי, אז אף אחד לא מקצץ?

אראל מרגלית: מיקי, תסביר לי.

מיקי לוי: רק לפני יומיים – איך אני מבסוט, תראו, הערנו אתכם.

נחמן שי: לגמרי.

אראל מרגלית: מיקי, תסביר לי, אז אף אחד לא מקבל יותר מ-3.5 מיליון עכשיו?

מיקי לוי: אמרתי במקסימום, לעומת מיליונים שגזרו לפני כן.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא נכון.

קריאות: – – –

מיקי לוי: וכן, זהו בהחלט מהלך רציני, אמיץ – – –

קריאות: – – –

עמר בר-לב: לך על החברה, לך על הציבור.

מיקי לוי: אה, זה גם לא טוב?

מיקי לוי: תנו לי להבין, זה לא טוב?

אראל מרגלית: זו הייתה תקלה.

קריאות: – – –

קריאה: זה היה טוב.

מיקי לוי: אני מודה לכם.

מיקי לוי: שימו לב, חברים, חבר הכנסת אראל – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – ביושרו כי רב הודה שזה טוב, אז אני באמת מודה לך על כך.

מיקי לוי: ואנחנו, גם מינואר, לפחות יוזלו המים והחשמל בשתי ספרות של אחוזים, ואני מדבר על מעל ל-10%.

מיקי לוי: זה טוב?

קריאות: – – –

מיקי לוי: אה, זה גם לא טוב?

מיקי רוזנטל: מה עם הדיור?

מיקי לוי: אני רוצה להבין – אני אענה לך – וכשאנחנו נוריד את מחירי המים והחשמל, והחשמל הוא מרכיב עיקרי, מרכיב עיקרי ביוקר המחיה – –

מיקי רוזנטל: למה לא הורדתם עד עכשיו?

מיקי לוי: – – אז ודאי וודאי שזה ייתן איזו דחיפה ופוש רציני גם לטיפול ביוקר המחיה, כי אנחנו מדברים על הוזלה של מים וחשמל לפחות ב-10%, אם לא יותר.

מיקי לוי: שמעתי כאן את חבר הכנסת שמולי, אחרי שחברי חבר הכנסת טופורובסקי אמר שהוספנו לביטחון הפנים 1.2 מיליארד שקלים, בא וטוען כי קוצץ – –

אילן גילאון: מה קורה כשראש הממשלה – – –

מיקי לוי: – – תקציבו של המדען הראשי במשטרה.

מיקי לוי: נו, באמת.

מיקי לוי: זה רציני?

מיקי לוי: זה הסעיף מתוך המיליארדים?

מיקי לוי: זה הסעיף – – –

איציק שמולי: תדבר על בתי-החולים הגריאטריים, על נוער בסיכון – –

מיקי לוי: אני מבין, זה סעיף מאוד מאוד חשוב, אחרי שהוספנו – –

איציק שמולי: – – שירותים בריאותיים לניצולי השואה.

איציק שמולי: אתה רוצה לדבר על זה?

איציק שמולי: אתה לא מדבר על זה.

מיקי לוי: – – לביטחון הפנים 1.2 מיליארד שקל.

קריאה: כן, יש ביטחון.

מיקי לוי: וגם שמעתי אותך מדבר על ניצולי השואה אחרי – אתה יכול לבוא ולראות טלפונים ומכתבים מכל אותם ניצולי השואה, שבמשך שנים מדינת ישראל לא השכילה לטפל בהם ולהחזיר להם את החיים בכבוד – –

איציק שמולי: הדואר מתמוטט מהמכתבים שמגיעים אליך, הדואר מתמוטט.

מיקי לוי: ולכן – – –

איציק שמולי: בגלל זה הייתה שביתה בדואר.

מיקי לוי: ולכן, 1.2 מיליארד שקל לניצולי השואה זה באמת דבר של מה בכך, אתה ממש צודק בעניין הזה.

מיקי לוי: ותחלואי הדואר הרי לא נולדו אתמול.

מיקי לוי: תחלואי הדואר נולדו במשך השנים, עם כל מיני מינויים פוליטיים של שני קצוות הבית הזה, והגיע הזמן לפתור את העניין הזה.

איציק שמולי: אצלכם אין מינויים פוליטיים.

מיקי לוי: אז זה גם לא טוב?

איציק שמולי: אצלכם אין מינויים פוליטיים.

מיקי לוי: אז זה גם לא טוב?

מיקי לוי: תראה – – –

איציק שמולי: רק ב"דירה להשכיר"?

מיקי לוי: לא נראה לי שאתה יותר טוב מיושב-ראש ההסתדרות – –

איציק שמולי: למה הקמתם את "דירה להשכיר"?

מיקי לוי: – – שהביע הסכמתו לכל תהליכי ההבראה בדואר, אם כבר שאלת.

מיקי לוי: וכן, שכחתי כמעט – וחוק ההסדרים, שהבית הזה צועק במשך שנים על כך שהחוק הוא חוק שמובא בחוברת או בספר עב-כרס והוא עוקף למעשה את הבית, את הפרלמנט הישראלי, והנה, הבאנו חוק הסדרים מצומצם, כדי לא לפגוע בבית הזה, באמת מצומצם, אבל לא שמעתי אף אחד – – –

אראל מרגלית: מיקי, אתם עיקרתם את הבית הזה – – –

מיקי לוי: – – – לא שמעתי אף אחד אומר מילה טובה על העניין הזה, וזה בסדר, כי על הדברים הטובים אתם הרי לא מדברים; אתם מוצאים איזה מיליון ורבע שם מבין כל המיליארדים.

מיכל רוזין: – – – חבל על הגרון, אנחנו דואגים לבריאות שלך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: וגם על זה שלא העלינו מסים יש לכם מה להגיד, גם זה לא בסדר.

מיכל רוזין: – – – האופוזיציה.

מיכל רוזין: אתם לא נותנים תשובות.

מיקי לוי: אולי תסבירו לאזרחים למה אתם מתנגדים לכך שלא הלכנו למהלך של העלאת מסים.

מיקי לוי: אז אני לא מבין את זה.

משה גפני: מיקי לוי, מה דעתך – – –

מיקי לוי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להצביע בעד התקציב.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם על החוקים הנלווים, אני מניח, אדוני.

מיקי לוי: גם החוקים הנלווים לחוק ההסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעות.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: גפני, התעוררת?

משה גפני: – – –

– – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, ממך לא ציפיתי לשמוע "לא להאמין".

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כולנו מאמינים בני מאמינים, מה קרה, נו?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי מזכיר לכולנו שאף שהדיון היה דיון משולב, אנחנו מצביעים על כל הצעת חוק בנפרד בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן, הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015, התשע"ה–2014 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת חוק התקציב?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 58 נגד – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015, התשע"ה–2014, לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 58, נגד – 46, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2015 אושרה בקריאה ראשונה ותועבר להמשך הדיון בה לוועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: 11 מהקואליציה לא נמצאים; שלושה מהתנועה לא פה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע במהלך ההצבעות, ידידנו, חבר הכנסת גפני.

איתן כבל: גפני, בוא נהיה אופטימיים, נשתפר בהצבעה הבאה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014, לקריאה ראשונה; גם כן קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה ראשונה – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 55, נגד – 47, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2015) עברה בקריאה ראשונה ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת – – –

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: עוד הפעם?

משה גפני: להעביר את החוק הזה לוועדת המדע – – –

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת, ועדת כספים, ועדת עלייה וקליטה צעקת גם, ועדת מדע, ועדת המדע.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

מיקי לוי: מדע וטכנולוגיה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רצית לומר למדע בדיוני, בסדר, ברור.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות הממשלתיות – ועדת הכנסת, כן.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת לצורך הפיצולים, זה ברור, אבל זה בכל מקרה עובר לוועדת הכנסת מכיוון שנשמעו כאן שמות של כמה ועדות.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), התשע"ה–2014, קריאה ראשונה; גם כן קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 נגד – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), התשע"ה–2014, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בהצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 31) (חברה ממשלתית ציבורית), בקריאה ראשונה, התוצאה היא: 57 בעד, 46 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההצעה הזאת תועבר – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ועדת העבודה והרווחה, סמים.

יולי יואל אדלשטיין: בקיצור, לוועדת הכנסת זה יגיע, ומשם זה ינותב לוועדה המתאימה.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכספים ביקשת, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גם נרשם.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014, לקריאה ראשונה; גם כן קיבלה פטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 נגד – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), התשע"ה–2014, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015) התוצאה היא: 57 בעד, 46 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת החוק הזאת עברה לוועדת – – –

קריאה: המדע.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת, ועדת – – –

משה גפני: מעמד האישה, מעמד האישה.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ניקח את כל רשימת הוועדות ונצרף אותן – – –

קריאה: ועדת אלאלוף – – –

יולי יואל אדלשטיין: ועדת החינוך, הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל ההצעה תועבר לוועדת הכנסת לצורך ניתוב לוועדה המתאימה.

משה גפני: – – –

קריאה: ועדת אלאלוף.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, גם הצעת חוק התקציב וגם ההצעות הנלוות אושרו בקריאה ראשונה ויועברו לוועדת הכנסת לצורך, כמו שאמרנו, ניתוב לוועדות המתאימות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להיום תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח בחשוון תשע"ה, 11 בנובמבר 2014, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.