ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 167, 2014-09-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט' באלול התשע"ד, 4 בספטמבר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, על-פי דרישה של חברי כנסת; הוגשו חתימות כנדרש למזכירות.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת ההסכמים הבאים: אשרור הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של מולדובה בדבר שיתוף פעולה בתחום הגנת הסביבה; פרוטוקול המתקן את הסכם התעופה בין האיחוד האירופי והמדינות החברות בו ובין ישראל, לאור הצטרפות קרואטיה לאיחוד האירופי; פרוטוקול לתיקון הסכם בדבר הובלה אווירית אזרחית בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה העממית של סין; אשרור אמנה בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של הודו בדבר עזרה משפטית הדדית בעניינים פליליים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: החובה לכלול את הערים אשקלון, אשדוד, באר-שבע ועוד בתוכנית הסיוע ליישובי הדרום; הקיצוץ הרוחבי בתקציב יפגע בתקציבים האזרחיים המיועדים לתושבי המדינה בכלל ולתושבי יישובי הדרום בפרט

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש שורה של הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, לידיעתכם, לאחר ההצעה הראשונה יושבע חבר כנסת חדש-ותיק, חדש-ישן, חבר הכנסת אלכס מילר מסיעת ישראל ביתנו, כך שמי שירצה לכבד את הטקס בנוכחותו או בנוכחותה – מוזמנים לכאן.

יולי יואל אדלשטיין: הצעה לסדר-היום בנושא: החובה לכלול את הערים אשקלון, אשדוד, באר-שבע ועוד בתוכנית הסיוע ליישובי הדרום; הקיצוץ הרוחבי בתקציב יפגע בתקציבים האזרחיים המיועדים לתושבי המדינה בכלל ולתושבי יישובי הדרום בפרט – מס' 3738 ו-3739.

יולי יואל אדלשטיין: הגישו את ההצעה שתי חברות כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה היא זהבה גלאון ממרצ, והשנייה היא סתיו שפיר מסיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון, את תהיי הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות גברתי, ותצטרכי לסמוך על שפת הסימנים שלי, כי אין בפנייך שעון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמחה שכשאני מדברת נמצא כאן באולם שר האוצר.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר שחלק נכבד מהדברים שלי מיועדים אליו.

יאיר לפיד: – – –

זהבה גלאון: ברור, ברור.

זהבה גלאון: הבוקר וגם אתמול, חברי חברי הכנסת, שמעתי את השר לפיד אומר שהוא לא ישב בממשלה שתעלה מסים.

זהבה גלאון: ואני תהיתי למה זה נשמע לי מוכר.

זהבה גלאון: זה נשמע לכם מוכר?

זהבה גלאון: זה לא אותו שר אוצר שאמר שהוא לא ישב בממשלה שלא תנהל משא-ומתן מדיני?

זהבה גלאון: ומה קרה, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: שר האוצר יושב בממשלה שמבטיחה לנו אופק מדיני, אבל במקביל מספחת 4,000 דונם לטובת המתנחלים בגוש-עציון; הוא יושב בממשלה שמדברת על אופק מדיני אבל מחרבת כל סיכוי להגיע להסדר מדיני.

זהבה גלאון: ואני גם שומעת את שר האוצר אומר שהוא עושה ככל יכולתו למנוע בנייה לא חוקית בשטחים, וזה כשבמשמרת שלך, אדוני השר, התחלות הבנייה בהתנחלויות עלו ב-123% והתקציב בחטיבה להתיישבות תפח פי-שמונה ממה שאושר בתקציב המקורי.

זהבה גלאון: ועכשיו, אדוני השר, אני שומעת אותך עומד ואומר שאתה לא תעלה מסים.

זהבה גלאון: אז אני חושבת לעצמי, אם ככה זה נראה כשמישהו אומר, אני יושב שם כי אני משנה מבפנים, אז אני מגיעה למסקנה אחת משתיים: או שזו לא בדיוק הצלחה גדולה – כדי לא להגיד כישלון, אדוני השר – או שעוד הפעם אתה מנסה לעבוד על הציבור בעיניים כדי להמשיך ולהיאחז בכיסא ולשרוד פוליטית.

זהבה גלאון: אין לי דרך אחרת להסביר את זה, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: תסתכלו על הממשלה שלנו: גררה אותנו למלחמה חסרת תוחלת בעזה, של 50 ימים, שבהם תושבי הדרום – מה הם שמעו?

זהבה גלאון: שכתשנו וניצחנו ושיקמנו את כוח ההרתעה.

זהבה גלאון: ועכשיו מסתבר שהסבל של תושבי הדרום בשבועות האחרונים, כמו כל המרורים שהמבצע המיותר הזה האכיל את תושבי ישראל, נכפו עלינו על-ידי הממשלה בלי שום מחשבה מדינית ותכנון לטווח ארוך וללא שום תוצאות.

זהבה גלאון: והסכם הפסקת האש שנחתם, אין קשר בינו לבין ההצהרות של ראש הממשלה נתניהו ביציאה למלחמה, ואפשר היה להגיע לאותן הסכמות ואותן הבנות עם הגורמים המתונים ברשות לפני כשלושה חודשים ולחסוך את המלחמה הזאת – בלי מלחמה מיותרת, שאנחנו משלמים עליה מחיר כבד בחיי אדם, אלפי פצועים; מי יודע עוד כמה שנים ייקח להם להשתקם.

זהבה גלאון: אנחנו באים היום לכנסת, ומה אנחנו שומעים?

זהבה גלאון: ששר האוצר מגיש לנו את החשבון על מבצע "צוק איתן".

זהבה גלאון: למי הוא מגיש את החשבון – לילדים שלנו?

זהבה גלאון: לנכדים שלנו?

זהבה גלאון: איך אני יודעת?

זהבה גלאון: כי אני רואה מה היה השבוע בממשלה.

זהבה גלאון: הממשלה הצביעה על קיצוץ רוחבי של 2 מיליארד שקלים בתקציב כל המשרדים.

זהבה גלאון: במה לא נגעו, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: כמובן שבתקציב הביטחון.

זהבה גלאון: לא רק שלא נגעו בתקציב הביטחון, הוסיפו לו 1.5 מיליארד שקלים כדי לממן את מבצע "צוק איתן".

זהבה גלאון: אבל במה כן קיצצו?

זהבה גלאון: בתקציב החינוך, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: 690 מיליון שקלים נלקחו מתקציב משרד החינוך.

זהבה גלאון: ומי תמך בזה?

זהבה גלאון: השרים הכי חברתיים, או שמתיימרים להירשם בתולדות הכנסת כשרים הכי חברתיים – שר החינוך, שהסביר לנו: מה זאת אומרת, מה, לא נממן את המלחמה?

זהבה גלאון: שר הרווחה; שרת הבריאות.

זהבה גלאון: הרי מה זה השטויות האלה?

זהבה גלאון: אם יש מלחמה ואם אין מלחמה תקציב הביטחון עולה לנו כל שנה בסכום בלתי נתפס של 770 מיליון שקלים.

זהבה גלאון: אני לא מדברת רק על שנת מלחמה; ממש כל שנה משרד הביטחון מבקש ומקבל תוספת של מיליארדים לתקציב שלו.

זהבה גלאון: הרי כבר שנים תקציב הביטחון שואב בשיטתיות את תקציבי המשרדים החברתיים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה להזהיר את כל מי שאמור להצביע: אם תתקבל הדרישה של משרד הביטחון, כפי שהיא הוצגה אתמול – לפי מה שהתפרסם – בדיון בקבינט, לתוספת של 20 מיליארד שקלים בשנתיים – שימו לב לסכום הזה, 20 מיליארד שקלים בשנתיים – אני אומרת לכם שמדינת ישראל תהפוך לצבא שיש לו מדינה; לא מדינה שיש לה צבא.

זהבה גלאון: ומה האבסורד הכי גדול?

זהבה גלאון: שהראשונים להיפגע מהקיצוץ הזה יהיו תושבי הדרום.

זהבה גלאון: אותם תושבים שכבר שנים סופגים את תוצאות מדיניות הקיפאון המדיני, הם יהיו הראשונים לסבול ממדיניות הייבוש הכלכלי.

זהבה גלאון: תושבי הדרום והפריפריה, שגם ככה מקבלים באופן שיטתי פחות שירותים ופחות תשתיות מתושבי המרכז – אותם שירותים ותשתיות יצומצמו עוד יותר עכשיו במסגרת הקיצוץ הרוחבי.

זהבה גלאון: הרי אני לא מיתממת, זה ברור שמבצע "צוק איתן" עולה כסף וצריך לממן אותו ויש לו תג מחיר.

זהבה גלאון: אבל האם הקיצוץ הרוחבי הוא הדרך היחידה לממן אותו?

זהבה גלאון: הממשלה שבחרה באופן גורף לקצץ בחוסר הבחנה בכל שירותי המדינה – האם, אדוני שר האוצר – הוא נעלם לי פתאום, אולי לא היה כל כך נעים לשמוע את הביקורת – האם זו הייתה הדרך היחידה להתמודד עם מבצע "צוק איתן"?

זהבה גלאון: כדאי להבהיר, חברי חברי הכנסת: קיצוץ רוחבי הוא לא מדיניות, הוא בריחה מאחריות, כי צעד כזה פוטר את הממשלה מהצורך לקבוע סדרי עדיפויות ולקבל החלטות קשות.

זהבה גלאון: ועוד הפעם, הקיצוץ הזה מוכיח, חברי חברי הכנסת, את חוסר היכולת של שר האוצר לפיד לנהל מדיניות תקציבית רצינית.

זהבה גלאון: כהרגלו בקודש, שר האוצר שם את האינטרסים הפוליטיים שלו לפני האינטרסים של הציבור.

זהבה גלאון: תראו במה מקצצים: בשירותי הרווחה, בתקציב הרפואה הציבורית, בתקציבי השיטור והכבאות, בהשקעות בסיסיות מעודדות צמיחה כמו תקציבי פיתוח, תחבורה ציבורית ותשתיות – גם הן קוצצו עכשיו ברבע מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: כל הקיצוצים האלה, חברי חברי הכנסת, נעשים על הגב של כלל הציבור בישראל, אבל בעיקר על חשבון השכבות המוחלשות שתלויות יותר מכולם בשאריות מדיניות הרווחה שהייתה פה פעם.

זהבה גלאון: ההחלטה הזאת על קיצוץ רוחבי, חברי חברי הכנסת, היא החלטה שגויה לא רק בגלל המקומות שמהם הוא לוקח, אלא מפני שהוא מאפשר לנתניהו ולפיד ממש שוב הפעם לא להסתבך עם המגזרים שמהם כן אפשר וצריך לקחת.

זהבה גלאון: למה, למשל, הוא לא לוקח מאותם בעלי הון?

זהבה גלאון: למה הוא לא שוקל מאבק אמיתי בפטורים ממס?

זהבה גלאון: שימו לב, חברי חברי הכנסת, לנתונים: רק ב-2014 הממשלה חילקה דרך החוק לעידוד השקעות הון מעל 7 מיליארד שקלים, מתוכם מעל 5 מיליארד שקלים למספר קטן של חברות במשק.

זהבה גלאון: למי הולכים הפטורים האלה?

זהבה גלאון: הפטורים האלה הולכים למי שיש לו פרוטקציות בממשלה.

זהבה גלאון: ולמה שר האוצר, למשל, לא מוכן לבטל את ההטבות האדירות והתקצוב המיוחד שנותנים למתנחלים?

זהבה גלאון: קרוב למיליארד שקלים הועברו השנה לחטיבה להתיישבות, חברי חברי הכנסת; חטיבה להתיישבות שבונה מאחזים ובנייה בלתי חוקית בשטחים.

זהבה גלאון: ולמה שר האוצר לא מוכן לרדת מהתוכנית האווילית שלו, שאין אף כלכלן במדינת ישראל שתומך בה, מע"מ אפס על דירות?

זהבה גלאון: ולמה, למשל, הוא לא מוכן לאמץ מס חברות דיפרנציאלי?

זהבה גלאון: ולמה, למשל, הוא לא ייקח את אותם 14 מיליון שקלים ממינהלת הזהות היהודית?

זהבה גלאון: או לגעת ב-47 מיליון ש"ח שאושרו רק לפני חודש לקירוב התנ"ך לציבור?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אין כאן מדיניות, יש כאן בריחה מאחריות, ולכן אני רוצה עוד לנצל את הזמן שיש לי גם להזהיר מפני העלאת מסים: זה צעד לא נכון, זה צעד לא צודק.

זהבה גלאון: המשק נמצא היום על סף מיתון, ואם רוצים לאושש אותו, לגרום לו להתאושש, זאת תהיה טעות להקטין את ההכנסה הפנויה של משקי-הבית.

זהבה גלאון: במקום זה, צריך להקטין את היקף הפטורים ממס, להגדיל את הגירעון בצורה מתונה ואחראית, כי הרי אנחנו כבר יודעים מה יחכה לנו בתקציב 2015, איך הממשלה תחנוק אותנו בהוצאה האזרחית.

זהבה גלאון: לכן, חברי חברי הכנסת, קיצוץ רוחבי בבסיס התקציב, שיופעל אוטומטית גם בשנים הבאות ויפגע במדינת הרווחה, זה לא קיצוץ, זה לא קיצוץ חד-פעמי לטובת "צוק איתן"; זה צמצום נוסף של ההוצאה האזרחית שקטנה גם ככה ממילא, כי אתם יודעים, קיצוץ בבסיס התקציב מופעל אוטומטית כל שנה, והפגיעה בשירותים צפויה להיות בלתי הפיכה, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: לסיכום, אני רוצה לומר שההאטה של ההוצאה הציבורית תהפוך את ישראל למדינת עולם שלישי שבה עשירים חוגגים והציבור סובל.

זהבה גלאון: היא תוביל לריסוק המגזר הציבורי, לסיכון חייהם של מי שהחיים שלהם תלויים במערכת הבריאות הציבורית; היא תוביל להעמקת העוני.

זהבה גלאון: אדוני שר האוצר, המדיניות שאתה וראש הממשלה נתניהו מובילים היום, הופכת את החברה הישראלית מחברה סולידרית לחברה קניבליסטית.

זהבה גלאון: היא מרסקת ומדכאת בשיטתיות את כל מנגנוני הערבות החברתית בישראל, את העבודה הסוציאלית, את בתי-הספר הממלכתיים, את מערכת הבריאות הציבורית, השיטור ושירותי החירום.

זהבה גלאון: מה שאתם עושים, אתם מעדיפים לשסות את אזרחי ישראל האחד בשני במאבק על מה שנשאר ממדינת הרווחה המתפוררת.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בישראל 2014 של ממשלת הליכוד – יש עתיד, אדם לאדם זאב, והזאבים רעבים.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא אותו נושא: החובה לכלול את הערים אשקלון, אשדוד, באר-שבע ועוד בתוכנית הסיוע ליישובי הדרום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חבל מאוד שחברי הקואליציה, הרבה מהם לא הואילו להגיע לדיון כל כך חשוב על עתידו של הדרום בישראל; לא טרחו להגיע למשכן הכנסת – –

אברהם מיכאלי: – – – מי יגיע?

סתיו שפיר: – – ורק מעטים נמצאים כאן.

סתיו שפיר: הממשלה הזאת מתביישת להסתכל לציבור בעיניים.

סתיו שפיר: אתמול קיבלתי טלפון מבחורה צעירה, בת 22, שחיה באחד הקיבוצים בעוטף-עזה.

סתיו שפיר: היא סטודנטית, שוכרת שם דירה.

סתיו שפיר: במהלך הקיץ היא הייתה אמורה לעבוד כסייעת בקייטנות, בוטלה לה העבודה.

סתיו שפיר: במקום זה היא ישבה במקלטים ועזרה לילדים קטנים; עזרה להורים שלהם, נכנסה לבתים של משפחות שלא יכלו להתרחק מהבית מפני שהילדים פחדו, וסייעה להם בכל דבר שהיו צריכים, מרכישת מזון ועד כביסה; עזרה להאכיל את החיילים ולכבס להם את הבגדים.

סתיו שפיר: היא עברה לשם כי היא רוצה לחיות בקהילה, כי היא רוצה לחיות בדרום.

סתיו שפיר: ציונית אמיתית.

סתיו שפיר: היא שואלת אותי: איך אנחנו אמורים להמשיך?

סתיו שפיר: מה אני אמורה לעשות?

סתיו שפיר: לא הצלחתי לחסוך שקל כדי לשלם את שכר הלימוד שלי לשנה הקרובה, אין לי מיגון אפילו בדירה, את שכר הדירה אני לא יודעת איך להחזיר.

סתיו שפיר: מה אני אמורה לעשות?

סתיו שפיר: סגרתי את השיחה והלב שלי פשוט נקרע.

סתיו שפיר: מה ממשלת ישראל מבטיחה לבחורה הזאת?

סתיו שפיר: מה ממשלת ישראל מבטיחה לדור שלם של צעירים שבמלחמה הזו רצו, ברגע שזימנו אותם לצו 8, כדי לשרת את המדינה ולהגן על כולנו, בלי לשאול שאלות, בלי לחשוב אם יהיה להם אחר כך כסף לשלם שכר-דירה.

סתיו שפיר: פשוט הלכו מהר כי זימנו אותם, כי הם רוצים להגן על הביטחון שלנו.

סתיו שפיר: מה הממשלה הזו מבטיחה להם כשהם חוזרים הביתה?

סתיו שפיר: כלום.

סתיו שפיר: קיבוץ נחל-עוז – היאחזות הנח"ל הראשונה, ההיסטורית, בישראל, שמוקמה שם במיוחד בשביל לספק ולשרת את הצרכים הביטחוניים של המדינה, והופגזה משנותיה הראשונות במשך עשורים, וסבלה מטרור, והופגזה עכשיו שוב ואיבדה גם בן כל כך צעיר, ילד שעוד לא ראה שום דבר בחיים שלו; ועוד תוך כדי כל המבצע הזה, נערכו גם 2,000 חיילים בקיבוץ.

סתיו שפיר: והם מחזיקים שם את התושבים – ואני לא דואגת, הם לא יברחו משם – אבל מה הממשלה הזו מבטיחה להם?

סתיו שפיר: מה?

סתיו שפיר: כלום.

סתיו שפיר: שקל אחד אתם לא העברתם לדרום.

סתיו שפיר: אחד.

סתיו שפיר: הכול דיבורים.

סתיו שפיר: מתחילת המלחמה הזו אנחנו רואים את כל השרים יושבים באולפני הטלוויזיה ומחבקים את הדרום: כולנו צבע אדום, כולנו אתכם, אנחנו שומרים עליכם, אתם העורף היציב שלנו, נותנים לכם גב איתן.

סתיו שפיר: איזה גב ואיזה נעליים.

יעקב מרגי: אז למי אתם – – –

סתיו שפיר: אנחנו יוצאים עכשיו מישיבה בוועדת כספים – –

יעקב מרגי: למי אתם – – –

סתיו שפיר: – – 3.5 מיליארד שקלים עומדים שם על הפרק.

סתיו שפיר: 3.5 מיליארד שקלים כל שנה, שלא הולכים לתושבי הדרום, לא.

סתיו שפיר: הם הולכים לאיזשהו חוק פופוליסטי שהמטרה שלו היא להעלות את מספר המנדטים של יש עתיד, שאף אחד חוץ מהמפלגה הזו לא חושב שהוא טוב.

סתיו שפיר: בכירי הכלכלנים בארץ מתנגדים לחוק; הכלכלן הראשי של משרד האוצר אפילו התפטר במחאה על החוק הזה.

סתיו שפיר: התיישבנו והתייעצנו עם מומחים לדיור בעלי שם עולמי, ושאלנו:

סתיו שפיר: האם החוק הזה יכול לסייע?

סתיו שפיר: האם הוא יעזור במשהו למצוקת הדיור?

סתיו שפיר: כלום.

סתיו שפיר: כולם מתנגדים מקצה לקצה.

סתיו שפיר: לא רק שהוא לא יעזור, הוא יעלה את מחירי הדיור.

סתיו שפיר: והכול בשביל מה?

סתיו שפיר: בשביל כמה כותרות בעיתון?

סתיו שפיר: האם לא היה עדיף לקחת את הסכום הזה, 3.5 מיליארד שקלים, ולהעביר אותם עכשיו כמו שהם, כתוכנית רצינית לשיקום הדרום?

סתיו שפיר: תוכנית שתהפוך את דרום הארץ לאזור האטרקטיבי ביותר בישראל; לא אזור שבורחים ממנו – אזור שבאים אליו, אזור שרבים על לגור בו.

סתיו שפיר: כמה בקלות אפשר לעשות את זה.

סתיו שפיר: אפילו בפחות מ-3.5 מיליארד שקלים, רק תעבירו: לבנייה של דירות חדשות ולהנחה על הדירות האלה, מענקים למשפחות צעירות, עידוד תעסוקה, הגדלה של מעגל הפיצויים הכל-כך מפוקפק הזה.

סתיו שפיר: באמת, מתווה פיצויים שמבוסס על "עמוד ענן" למלחמה כל כך ארוכה?

סתיו שפיר: אנחנו יושבים – אנחנו, חברי מפלגת העבודה, נסענו לדרום פעמים רבות במהלך המלחמה הזו וישבנו עם אנשים ושאלנו אותם: קיבלתם את הפיצויים?

סתיו שפיר: מה אתם צריכים?

סתיו שפיר: ונדה

סתיו שפיר: מנו לגלות בעלי מפעלים שקיבלו על "עמוד ענן" 20% ממה שהובטח להם, ממה שהם היו זקוקים לו.

סתיו שפיר: על "עופרת יצוקה" הם בכלל כבר לא מדברים.

סתיו שפיר: ומה עכשיו?

סתיו שפיר: כמה מאות שקלים הועברו לחשבון הבנק שלהם.

סתיו שפיר: איך הם אמורים לשלם משכורות לעובדים?

סתיו שפיר: מה אתם רוצים לעשות?

סתיו שפיר: אתם רוצים שהכלכלה בדרום תתמוטט?

סתיו שפיר: אתם מבינים מה יהיה הנזק של דבר כזה?

סתיו שפיר: אתם מבינים שאת הכסף שנח היום בקרן הפיצויים ניתן להעביר ולמנוע אסון כלכלי?

סתיו שפיר: או שבכלל אין מחשבה כזו כי אין מחשבה קדימה, כי הקדימה לא מעניין.

סתיו שפיר: מה שמעניין – וזו המחלה הקשה ביותר של הממשלה הזו – זה רק מה קורה הרגע, מהי הכותרת הבאה, מה יהיה במהדורת החדשות.

סתיו שפיר: ואתם יודעים מה?

סתיו שפיר: בסופו של דבר, לשקם את הדרום זו תוכנית ארוכת-טווח.

סתיו שפיר: הרי יהיה מאוד קשה להצטלם ליד בית שעוד לא נבנה ולגזור עליו קופון פוליטי.

סתיו שפיר: הרבה יותר קשה לעשות מעשים נועזים, רציניים, שדורשים אומץ פוליטי, לעמוד אל מול מתקפות, לסלק את כל הפיתויים.

סתיו שפיר: יודעים לאן כן עבר כסף במהלך המלחמה הזאת, בזמן שאמרו לנו, התותחים רועמים אז על תדברו ואל תתלוננו?

סתיו שפיר: גם אמרו את זה לתושבי הדרום.

סתיו שפיר: 70 מיליון שקלים עברו למועצות הדתיות – היה מאוד דחוף להעביר את זה לפני שלושה שבועות במקום להעביר את זה לדרום.

סתיו שפיר: 20 מיליון שקלים עברו לחיזוק החוסן החברתי ביהודה ושומרון.

סתיו שפיר: זה עוד עניין, איזה ריקוד על הדם, מבזה.

סתיו שפיר: שתי דקות אחרי חטיפת הנערים והרצח הנורא, הולכים הפוליטיקאים של הימין לאולפני הטלוויזיה ודורשים היאחזויות חדשות ולהעביר תקציבים ליהודה ושומרון.

סתיו שפיר: אבל לא, הם בכלל לא מעבירים אותם לתחבורה ציבורית או לביטחון; לזה כבר עבר תקציב בנפרד.

סתיו שפיר: הם מעבירים את זה לפסיכולוגים, לקייטנות, לשיפור החיים.

סתיו שפיר: למה לא העבירו בכזאת דחיפות 20 מיליון שקלים לדרום?

סתיו שפיר: למה עד היום הם לא קיבלו שקל אחד מכם?

סתיו שפיר: איך אתם לא מתביישים להגיע לוועדת כספים ולדרוש העברות כספיות כל כך מלוכלכות פוליטית, כל כך מלוכלכות, אל העמותות שלכם והחברים שלכם, אל המקורבים שלכם בימין, במקום לדאוג לדרום?

סתיו שפיר: איך אתם מעזים לרקוד על הדם של הנערים שנחטפו, וככה על הדם של החיילים שנפגעו?

סתיו שפיר: הרי הדרום לא סופג רק עכשיו בעיה.

סתיו שפיר: מכירים את מערכת הבריאות בדרום?

סתיו שפיר: אתם יודעים שתוחלת החיים בדרום היא הנמוכה ביותר בישראל?

סתיו שפיר: זאת אומרת, אנשים מתים שם יותר לא רק בזמן מלחמה, גם בכל יום רגיל.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: כי אין מספיק מיטות; כי הגישה לבתי-החולים היא הקשה ביותר והיקרה ביותר; כי אין מספיק רופאים מומחים; כי אין מספיק אחיות; התפוסה הגדולה ביותר בבתי-חולים בארץ.

סתיו שפיר: ואלה בתי-החולים שקיבלו אליהם את הפצועים שלנו, שטיפלו בהם במסירות כזאת ובהצטיינות כזאת.

סתיו שפיר: איך אתם לא מתביישים שלא לשקם את מערכת הרפואה הזאת, שכבר קורסת מזמן, עוד לפני "צוק איתן", ולא על זה לשים את הדגש?

סתיו שפיר: במקום זה אתם מעבירים לקייטנות בשטחים.

סתיו שפיר: זה הצורך המיידי?

סתיו שפיר: ותראו, זה כבר לא עניין של שמאל וימין, זה ממש לא מעניין מה עמדתנו כרגע – התנחלויות, לא התנחלויות.

סתיו שפיר: את עמדתי אתם מכירים.

סתיו שפיר: זו שאלה של הוגנות.

סתיו שפיר: אם השקעה בחינוך בילד בשדרות עומדת על 6,064 שקלים והשקעה בחינוך בילד בעותניאל שבהר-חברון עומדת על 24,500 שקלים, יש פה שאלה של חוסר הוגנות שהיא כבר הרבה מעבר לעמדות פוליטיות.

סתיו שפיר: כל אזרח בישראל צריך לקבל את הסכום הבסיסי היציב, השווה.

סתיו שפיר: כולם.

סתיו שפיר: לא ייתכן שאזרח אחד יקבל יותר מאזרח אחר כי הוא משרת אינטרסים פוליטיים של קבוצה מסוימת.

סתיו שפיר: שכחתם את התפקיד שלכם כחברי כנסת ושרים.

סתיו שפיר: כשאנחנו נכנסים למשכן הזה אנחנו כבר לא משרתים רק את האנשים שבחרו בנו.

סתיו שפיר: בנו – כנראה במפלגת העבודה לא בחרו הרבה אנשי ימין קיצוני, ובטח גם לא הרבה מאוד חרדים, ערבים – –

דני דנון: לא בחרו הרבה בכלל.

סתיו שפיר: – – ואנחנו משרתים את כולם, דואגים לכל אזרח בישראל – –

דני דנון: לא בחרו הרבה בכלל.

סתיו שפיר: – – לא רק למקורבים שלנו, לא רק לחברים החזקים במפלגה; לא עושים אפליה כזאת, דואגים לכולם.

סתיו שפיר: זה התפקיד של חבר כנסת.

סתיו שפיר: ואתם יודעים מה עוד התפקיד של ממשלה נבחרת?

סתיו שפיר: התפקיד שלה הוא לא להפחיד ולזרוע אימה, התפקיד שלה הוא לתת תקווה.

סתיו שפיר: והדבר היחידי שלא שמענו באף אחד ממבזקי החדשות, שלא שמענו לרגע אחד לאורך כל המלחמה הזאת, זה שמץ של תקווה – –

ישראל אייכלר: אין להם תקווה.

סתיו שפיר: – – איך אנחנו מחזקים את עצמנו – –

ישראל אייכלר: אין להם גם עתיד.

סתיו שפיר: – – איך אנחנו באמת מחזקים את העורף, מה התוכניות שלנו, איך אנחנו מגיעים להסדר מדיני יציב שיפסיק את מעגלי הדמים האלה, שיוציא אותנו ממבצע מלחמה שנה אחר שנה אחר שנה אחר שנה; איך אנחנו מחזקים את הכלכלה הישראלית ומעודדים צמיחה ולא מרסקים אותה פעם אחר פעם עם גזירות קשות.

סתיו שפיר: לא.

סתיו שפיר: במקום, אתם מקצצים: 480 מיליון שקל ממשרד החינוך מקוצצים; 175 מיליון שקלים מההשכלה הגבוהה.

סתיו שפיר: להזכירכם, גם בשנה שעברה קיצצתם 100 מיליון שקלים, בלי מבצע.

סתיו שפיר: 43 מיליון שקלים מהבריאות; 243 מיליון שקלים מפיתוח התחבורה; 40 מיליון ממענקי משרד השיכון; 62 מיליון מרווחה – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

סתיו שפיר: – – ועוד לא הזכרנו את 125 מיליון השקלים מתחבורה ציבורית, שכבר קיצצתם לפני שבועיים; ועוד 300 מיליון שקלים ממשק המים.

סתיו שפיר: מקצצים ומקצצים ומקצצים מאותם כספים שהיו יכולים עכשיו להגיע לתושבים ולעזור להם.

סתיו שפיר: אתם אומרים שאתם לא מעלים מסים, אבל בקיצוצים האלה אתם הופכים את כספי המסים שלנו ללא חשובים בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: אנחנו משלמים יותר מסים ומרוויחים פחות.

סתיו שפיר: התגובה – – –

ישראל אייכלר: הצהרונים לנשים עובדות.

סתיו שפיר: שמענו הרבה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

סתיו שפיר: משפט אחרון.

סתיו שפיר: שמענו הרבה על התגובה הציונית ההולמת על מתקפת ה"חמאס", ואגיד לכם מהי התגובה הציונית ההולמת באמת על המתקפה הזאת: לחזק את הדרום; לקחת עכשיו את מיליארדי השקלים שיושבים על השולחן ברגעים אלה בוועדת הכספים ולבנות אתם תוכנית רב-שנתית למענקי דיור, ליצירה של מקומות עבודה, לסבסוד שכר-דירה לסטודנטים, למלגות, למשפחות צעירות.

סתיו שפיר: זו המשימה הגדולה ביותר שעומדת כרגע בפני הממשלה הזאת.

סתיו שפיר: וכל דקה שאתם מתחמקים מלמלא אותה היא דקה של ביזוי העורף שמגן עלינו – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – וביזוי אזרחי מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, להציג את עמדת הממשלה.

עיסאווי פריג': מה יש לאקוניס להציג?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

עיסאווי פריג': – – – את ההסכם שנשמע אותו.

אורי מקלב: תגיד מה שאתה חושב, לא מה שכתבו לך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, שר האוצר יושב באולם, למה הוא לא עונה לנו?

יולי יואל אדלשטיין: כי הוא עונה להצעות 5 ו-6, כפי שנקבע.

יצחק הרצוג: אפשר לברך את ראש עיריית אשקלון איתמר שמעוני?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בהחלט מברכים את ראש עיריית אשקלון מר איתמר שמעוני, שנמצא אתנו כאן בדיון – ברוך הבא – ומחזקים את ידיו ואת ידי התושבים באשקלון, בדרום כולו ובמדינה כולה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר.

קריאות: – – –

נחמן שי: – – –

אורי מקלב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם ככה תמשיכו – זה מה שנאמר: רצה לברך ויצא מקלל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

ישראל אייכלר: שלא תהיה ברכה לבטלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי איתמר שמעוני ראש עיריית אשקלון, אדוני היושב-ראש, בקיץ הזה הכינו את הרוע – –

זהבה גלאון: אה, מה אתה אומר.

אופיר אקוניס: – – הכינו את מי שקם מולנו להשמידנו.

אופיר אקוניס: עשינו זאת בעבר – –

נחמן שי: מעולם ה"חמאס" לא – – –

אופיר אקוניס: – – עשינו זאת ל"חמאס" בעזה בקיץ האחרון – –

זהבה גלאון: השגנו הרתעה.

עיסאווי פריג': ותעשו את זה בעוד שנתיים.

אופיר אקוניס: – – וכדאי לכל מי שיבחן אותנו בעתיד בכל גזרה לדעת כי נכה גם אותו.

עיסאווי פריג': ובגזרה המדינית, מה יש לכם להציע?

קריאה: עזוב אותו, הוא לא – – –

אופיר אקוניס: חגיגות הניצחון המלאכותיות – –

מיכל רוזין: – – –

עיסאווי פריג': – – – מה יש לכם להציע?

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: – – של ארגון טרור מתועב, ברברי – –

מיכל רוזין: תוכנית, ובעוד שנתיים – – – אם קיימתם את התוכנית.

אופיר אקוניס: – – שהוכה קשות, אותנו אינן מרשימות.

מיכל רוזין: ככה עובדת ממשלה.

מיכל רוזין: יש תוכנית ארוכת-טווח – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין, אני, א.

יולי יואל אדלשטיין: לא מבין את הפיצול הזה בסיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: יש מקומות לסיעת מרצ, אתם – – – התפצלתם ממנה או מה?

מיכל רוזין: ככה אנחנו נראים גדולים.

יולי יואל אדלשטיין: אה, אוקיי, אז אנא אל תפריעו, אל תפריעו.

יולי יואל אדלשטיין: אתם בקרבה ליציע הציבור כאן, אל תפריעו.

אופיר אקוניס: חגיגות – – –

עיסאווי פריג': – – – סגן השר, שר האוצר – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, תודה, תודה, חבר הכנסת פריג', תודה רבה.

אופיר אקוניס: חגיגות ניצחון, אדוני היושב-ראש, מלאכותיות, שהן אינן אלא פסאדה פתטית, שכל מי שמנסה לכסות על האמת – כל אחד שעיניו בראשו רואה: ישראל הכתה, "חמאס" הוכה.

אופיר אקוניס: ואני מציע לכולנו, אדוני היושב-ראש, לכל הכוחות הציוניים והרציניים בבית הזה, להתאחד סביב ההישגים הטובים שלנו, להרים ראש ולהיות גאים גאווה גדולה במדינה שלנו, בכוחות הביטחון וההצלה, בחיילינו הגיבורים, באנשי שירות הביטחון הכללי, במשטרת ישראל, במד"א, בזק"א, בלוחמי האש; אי-אפשר שלא להביט בהם ולהרגיש שיש במה ויש במי להיות גאים.

אופיר אקוניס: כמה דברים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למדנו בקיץ הזה, כמה דברים, אבל שניים עיקריים, שניים: בראש ובראשונה, חוסננו הלאומי המרשים, גם בימים הקשים ביותר של מבצע "צוק איתן", שבהם חלקנו השתתף בלוויות של חיילי צה"ל וקציני צה"ל, של טובי בנינו, של ביקורים בבתי-החולים.

אופיר אקוניס: שם פגשנו בגיבורים שבצעירי ישראל, שנלחמו בעוז נפש באויב מרושע, מתועב, שמשתמש בילדי עזה כבמגן אנושי; נלחמו בגבורה שאין כמוה בעולם.

אופיר אקוניס: פגשתי, אדוני היושב-ראש, באחד מבתי-החולים, קצין צעיר שהמשיך להילחם כמה ימים כשקליעים באחת מרגליו.

אופיר אקוניס: ואנחנו מצדיעים להם.

אופיר אקוניס: חלקנו גם, אדוני היושב-ראש, לא כולנו, חלקנו ביקרנו בבתי אבלים שבהם הורים צעירים – הורים צעירים, צעירים פחות – אחים, אחיות, סבים וסבתות מבכים את נפילת הבן או בן-המשפחה, ואומרים לי בשיא הלחימה: תמשיכו, תכו בהם.

אופיר אקוניס: ובכל אותם מקומות לא היה אפשר שלא להתרגש מהרוח הישראלית, מעוצמות הנפש ומאחדות עמנו.

אופיר אקוניס: אפשר רק להצטער, אדוני היושב-ראש, שאחדות כזאת היא מנת חלקנו בעיקר בימי משבר ובימים קשים.

אופיר אקוניס: ומה הדבר השני שלמדנו בקיץ הזה?

אופיר אקוניס: שני דברים.

אופיר אקוניס: הדבר השני, שאיננו פחות חשוב, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: נסיגות אינן מביאות שלום, הן מביאות מלחמות.

עיסאווי פריג': זה על דעתו של ראש הממשלה?

אופיר אקוניס: אמרו לנו המומחים – על דעתה של המציאות, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': אתה מדבר על דעתו של ראש הממשלה?

עיסאווי פריג': שנבין.

אופיר אקוניס: על דעתה של המציאות.

אופיר אקוניס: אמרו לנו המומחים – – –

עיסאווי פריג': שר האוצר חושב אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', תודה.

אופיר אקוניס: אמרו לנו המומחים: תיסוגו לקווי 4 ביוני 1967, תקבלו שלום.

אופיר אקוניס: ובכן, עשינו זאת ברצועת-עזה.

אופיר אקוניס: הממשלה מקבלת, קיבלה מאז הקמתה של המדינה, אדוני היושב-ראש, מאות-אלפי החלטות, אבל אחת האומללות שבהחלטות ממשלות ישראל בכל הזמנים תהיה ההחלטה על ההתנתקות.

מיכל רוזין: של הליכוד, אל תשכח.

אופיר אקוניס: נסוגונו ברצועת-עזה – – –

איתן כבל: תזכיר שזה היה הליכוד.

אופיר אקוניס: נסוגונו ברצועת-עזה – – –

איתן כבל: תזכיר שזה היה הליכוד.

מיכל רוזין: שלא יחשבו – – –

אופיר אקוניס: נסוגונו ברצועת-עזה – – –

איתן כבל: תזכיר שעשה את זה הליכוד.

אופיר אקוניס: נסוגונו ברצועת-עזה לקווי ה-4 ביוני – –

מיכל רוזין: אתה רוצה לדבר על עובדות?

אופיר אקוניס: – – מלחמה קיבלנו – –

מיכל רוזין: תדבר על עובדות.

אופיר אקוניס: – – מלחמה קיבלנו ולא שלום.

מיכל רוזין: אנחנו מדברים על הסכם והסדר, לא חד-צדדי.

ניצן הורוביץ: מי תמך בהתנתקות?

אופיר אקוניס: אדוני, זהו הלקח – –

איתן כבל: הליכוד עשה את ההתנתקות.

ניצן הורוביץ: ביבי תמך בהתנתקות.

אופיר אקוניס: – – זהו הלקח: כל מקום שממנו ניסוג, אליו ייכנסו ארגוני הטרור, המונָעים מאידיאולוגיה אסלאמיסטית קיצונית שרוצה בהשמדתה הטוטלית של מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': מה האלטרנטיבה שלך?

עמר בר-לב: אולי נחזור ונקים את ימית?

נחמן שי: אז למה לא השמדתם אותם?

נחמן שי: אז למה לא השמדתם אותם?

עיסאווי פריג': דבר על האלטרנטיבה, מה אתה מציע?

נחמן שי: הבא להורגך השכם להורגו.

אראל מרגלית: 80,000 איש גייסתם – – –

נחמן שי: קיבלתם את כל הגיבוי שבעולם, בעולם, כדי להוביל את זה.

איתן כבל: 30 ומשהו שנה אתם מבטיחים לנו לגמור עם הטרור.

איתן כבל: מה לא עשיתם, אלוהים ישמור, בסוף אנחנו אשמים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, הבנו.

איתן כבל: התגעגעתי פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אני מבין, אני מבין.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו התגעגענו, אני רואה פה נישוקים וחיבוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בכל זאת, בוא נעשה את זה בשקט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

נחמן שי: – – –

איתן כבל: אם זה, אדוני היושב-ראש, לבוא לפה בשביל להיות בשקט, הייתי נשאר בבית.

נסים זאב: אולי תיתן לו נאומים בני דקה, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עיסאווי פריג': אבל למה אתה לא מגיב?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', הוא ממש לא חייב להגיב לכל קריאת ביניים, אתה יודע את זה.

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, "חמאס", "חיזבאללה", "דאעש" – כולם רוצים את ראשינו, תרתי משמע.

אופיר אקוניס: כולם רוצים את ראשינו, חברת הכנסת גלאון.

אופיר אקוניס: הם לא מבדילים – הסכין המגואלת בדם איננה מבדילה בין תומכי ימין לתומכי שמאל, בין חרדים לבין חילונים, בין שומרי מסורת, בין תושבי השומרון, בין תושבי יהודה ובין תושבי תל-אביב.

זהבה גלאון: – – –

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: הם אינם מבחינים בין אמריקנים-יהודים, ואדוני היושב-ראש, הם לא מבחינים – – –

ניצן הורוביץ: איך כל זה קשור לנושא?

ניצן הורוביץ: מה עם הקיצוץ?

אופיר אקוניס: – – – והם גם לא מבחינים, הם לא מבחינים בין יהודים לבין נוצרים.

אופיר אקוניס: וגם בתוכם הם לא מבדילים, גם בתוכם.

אופיר אקוניס: מי שעוד לא הבין, מי שעוד לא הבין, כולל ידידים טובים באירופה, וידידים טובים מאוד, מאוד, בארצות-הברית של אמריקה – ואנחנו מתקרבים ל-11 בספטמבר – ארגוני הטרור שלא האסלאם האסלאמיסטי, הפונדמנטליסטי, הברבריסטי, הם סכנה ברורה ומיידית, לא רק לישראל, לשלום העולם החופשי כולו.

עיסאווי פריג': – – – אלטרנטיבה.

אופיר אקוניס: גם לאירופה, גם לארצות-הברית.

אופיר אקוניס: under occupation, כן?

אופיר אקוניס: כך הם מכנים את שטחי המולדת, יהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: ובכן, עוד מעט, אדוני היושב-ראש, נראה – כבר אנחנו רואים – שכונות שלמות באירופה, בצרפת, בלונדון, הן under occupation; under ה-occupation של האסלאם הפונדמנטליסטי הטרוריסטי.

אופיר אקוניס: צריך רק להביט בעיניים מפוכחות על המציאות, רק להביט על המציאות.

אופיר אקוניס: ציטטתי כאן בכנס הקיץ בחודש יוני, בתשובה על אחת מהצעות האי-אמון, את דבריו של אסמאעיל הנייה חמישה ימים לאחר הקמת ממשלת הטרור הפלסטינית בראשות אבו מאזן, המכונה במכבסת המילים – –

איתן כבל: אבל אתם יושבים אתם.

אופיר אקוניס: – – "ממשלת הפיוס".

זהבה גלאון: אתם עשיתם הסכם עם ה"חמאס".

איתן כבל: אתם עשיתם אתם הסכם.

יולי יואל אדלשטיין: אתה עושה איזו פעילות במסגרת התרגילים?

יולי יואל אדלשטיין: אני מסתכל לשם לחפש את איתן כבל – אתה כבר כאן.

יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט תעבור לספסלי הליכוד על מנת לצעוק.

איתן כבל: סגן השר נראה שעבר מטמורפוזה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זהו, עד כאן.

איתן כבל: סקלרוזה בגיל צעיר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר עונה בצורה עניינית.

יולי יואל אדלשטיין: כשהוא אמר שאין לו מה לענות, צעקתם וכעסתם שהוא אומר שאין לו מה לענות.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו הוא עונה.

ניצן הורוביץ: הוא אמור לענות על הקיצוץ.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני לא יכול לכתוב לו נאומים – –

נחמן שי: זה נאום לאו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני בקושי יודע לכתוב נאומים לעצמי.

נחמן שי: לא לא, זה נאום לאו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא תפריעו, אז הוא גם יסיים את תשובתו פעם.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, ההצעה לסדר-היום היא על הקיצוץ.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי.

ניצן הורוביץ: הוא לא מתייחס לזה בכלל.

נחמן שי: זה נאום לאו"ם – – –

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נחמן שי: זה לא נאום לכנסת, זה נאום לאו"ם.

נחמן שי: – – – בין ישראל לאו"ם, לשגריר החדש.

נחמן שי: תחשוב על זה, זה רעיון טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא ממנה שגרירים, אבל אני מוכן להגן על סגן השר שיוכל להמשיך.

אופיר אקוניס: אני מוכן לשקול.

אופיר אקוניס: שר החוץ נמצא פה, אני יכול לדבר עם ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: אשקול ברצינות את הצעתך.

נחמן שי: זה הנאום שלא ננאם באו"ם.

אופיר אקוניס: אני אשקול ברצינות את הצעתו של חבר הכנסת שי.

אחמד טיבי: אבל אף אחד לא מציע לך את ההצעה הזו.

אופיר אקוניס: אשקול אותה ברצינות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי הציע.

ישראל אייכלר: – – – של ישראל ביתנו בישיבה.

זהבה גלאון: למה עשיתם הסכם עם ה"חמאס" ולא עם אבו מאזן?

אופיר אקוניס: אני מצטט שוב, חברת הכנסת גלאון – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, עשר דקות דיברת, לא היה מספיק?

זהבה גלאון: לא, כי הוא לא עונה לי לעניין.

יולי יואל אדלשטיין: אז מה, זכותו.

אופיר אקוניס: כמה ימים – – –

ניצן הורוביץ: הוא צריך לדבר על התקציב, זה נושא הקיצוץ.

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הורוביץ, אני בפעם הבאה אזמין אותו ללשכתי ואבדוק את תשובתו ואתן לו ציון לפני שהוא נואם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר ימשיך, לא להפריע.

מיכל רוזין: – – – שבאו לשמוע, את כל הסיוע ליישובי הדרום.

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה אתם רוצים, שאתחיל לקרוא לסדר בדיון שביקשתם?

יולי יואל אדלשטיין: נו.

מיכל רוזין: לא, תקרא אותו לסדר על שהוא לא מדבר על יישובי הדרום.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אינני יודע מה מקור הביטוי ואבדוק את זה, בלי להעליב חלילה, אני לא רוצה שתהיה פה שום נימה של העלבה – –

זהבה גלאון: תיזהר.

אופיר אקוניס: – – אבל אתם יודעים מי קופץ בראש.

אופיר אקוניס: אז תמתינו בסבלנות ותקבלו תשובה.

זהבה גלאון: אוהו.

אופיר אקוניס: פשוט תמתינו בסבלנות, תקבלו תשובה.

סתיו שפיר: מה התשובה שלכם?

אופיר אקוניס: חמישה ימים, חברת הכנסת שפיר, לאחר הקמת ממשלת הטרור הפלסטינית, המכונה במכבסת המילים המגוחכת "ממשלת הפיוס", אמר – –

סתיו שפיר: שאתם אתה מנהל משא-ומתן.

זהבה גלאון: – – –

נחמן שי: אנחנו צריכים ללמוד על מכבסת מילים?

נחמן שי: מה זה מבצע ומה זה מלחמה – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: מוכרים לנו מבצע כמלחמה.

אופיר אקוניס: – – אמר אסמאעיל הנייה – – –

יצחק כהן: עזוב, עזוב, דבר על אשקלון.

יצחק כהן: עזוב את אסמאעיל הנייה.

אופיר אקוניס: לא – – –

יצחק כהן: אופיר, דבר על אשקלון.

אראל מרגלית: תגיד, אקוניס, למה השארתם את ה"חמאס"?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כהן, אם אתה לא מבין שציטוט כמו – חבר הכנסת כהן, אתה אדם נבון, אתה אדם נבון.

אראל מרגלית: תגיד, אקוניס, למה השארתם את ה"חמאס"?

אופיר אקוניס: ציטוט כמו שאני עומד להשמיע עכשיו הוא לא כל כך דרמטי, אבל, לצערי, הוא מדבר גם על אשקלון; לצערי, הוא מדבר על אשדוד; לצערי, הוא מדבר על תל-אביב; לצערי, הוא מדבר על רמלה ועל לוד ועל הגליל.

אופיר אקוניס: וכך הוא אומר, השותף של אבו מאזן לממשלת הפיוס: לא נוותר על ההתנגדות ועל נשקה של ההתנגדות, לא נוותר על הצבאות שבנינו בדמנו.

אופיר אקוניס: עכשיו, לא צריך להיות גאון, צריך רק לפקוח עיניים, להישיר מבט, לפתוח אוזניים.

אופיר אקוניס: ועכשיו אבו מאזן הצבוע, הדמות הצבועה – צבוע, צבוע – –

מיכל רוזין: תקרא לו גם טרוריסט, גם זה נאום לאו"ם.

אופיר אקוניס: – – צבוע, ראש ממשלת הטרור.

אופיר אקוניס: אם הייתי באו"ם, תאמיני לי שגם שם הייתי אומר להם את האמת.

אופיר אקוניס: גם שם הם היו מקבלים את האמת.

אופיר אקוניס: יקבלו את האמת בכל מקום.

אופיר אקוניס: בכל מקום יקבלו את האמת.

מיכל רוזין: עדיף כל שנתיים לעשות הסכם עם ה"חמאס"?

קריאה: למה השארתם את ה"חמאס"?

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: מחזקים את ה"חמאס" כל הזמן – – –

אופיר אקוניס: אבו מאזן הצבוע, ראש ממשלת – – –

קריאה: כי מתאים לכם.

נחמן שי: מה אתה רוצה מאבו מאזן?

נחמן שי: המלחמה הייתה עם ה"חמאס", לפחות תדבר על ה"חמאס", מה אתה רוצה מאבו מאזן?

אופיר אקוניס: בזמן הלחימה – – –

אראל מרגלית: אולי אתה רוצה איזה קרב נגד מצרים?

ניצן הורוביץ: מה בעניין נשיא מצרים?

ניצן הורוביץ: עליו אין לך מה להגיד?

נחמן שי: תדבר על ה"חמאס", מה אתה רוצה מאבו מאזן?

אראל מרגלית: למה השארתם את ה"חמאס"?

אופיר אקוניס: בזמן הלחימה – – –

אראל מרגלית: השר ליברמן, אתה יושב פה, אמרת פעם אחרי פעם אחרי פעם בתוך הקבינט, אבל אני רוצה לדעת למה אנחנו נמצאים פה אחרי שגייסתם 80,000 חיילים, אחרי שעמדתם על הגבול, אחרי שגולני, הצנחנים וכולם היו 1.5 קילומטר מהמקורות שלהם – למה השארתם את ה"חמאס" על כנו?

אראל מרגלית: למה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, בוא נסכם.

יולי יואל אדלשטיין: נאמת נאום – – –

מיכל רוזין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: עם כל הסבלנות שלי, חבר הכנסת אראל מרגלית, אני כבר אומר לך, תראה בזה קריאה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אם תוציא עוד הגה מן הפה אחרי הנאום הזה, שבאמת אין אח ורע לדברים כאלה – – –

אראל מרגלית: למה, מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: אם זאת קריאת ביניים אז זאת קריאה לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: גם להתפרעות ברוח טובה צריך להיות גבול כלשהו.

עיסאווי פריג': אבל למה אתה קורא לזה התפרעות?

יולי יואל אדלשטיין: ואני אומר, מספיק.

עיסאווי פריג': אבל למה אתה קורא לזה התפרעות?

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג' – שיירשם גם בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: זה נאומי ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט לא ייאמן, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: איבדתם פרופורציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שהתגעגענו כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: יש קריאת ביניים ויש נאום מן המקום.

מיכל רוזין: היה לכם נוח חודשיים כשלא הייתה ביקורת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שהציע חבר הכנסת נסים זאב, נעשה עכשיו נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: נוריד אותו, נעשה נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק, עכשיו סגן השר ידבר אוטוסטרדה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

זהבה גלאון: חודשיים לא הייתה ביקורת – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי נאום של עשר דקות – באמת הקפדת על הזמנים – מספיק.

מיכל רוזין: מדינה במקלטים והכנסת בחופש.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד הרבה נושאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר ימשיך.

אופיר אקוניס: אדוני, אחזור על הצעתי הידידותית – באמת ידידותית, חברים, באמת טובה, היא באה באמת ממקום טוב: לפקוח עיניים ואוזניים ולהישיר מבט אל המציאות.

אופיר אקוניס: ואבו מאזן הצבוע, ראש ממשלת הטרור, שכל זמן הלחימה של "צוק איתן" המשיך לשבת בממשלה משותפת עם "חמאס" – צבוע – דורש מהקהילה הבין-לאומית ללחוץ על ישראל לסגת לקווי ה-4 ביוני 1967 בשומרון וביהודה.

אופיר אקוניס: הוא מאיים גם – נוסיף, כן, שהוא גם מאיים לפנות לבית-הדין הבין-לאומי בהאג.

אופיר אקוניס: לא נגד ה"חמאס", לא נגד הפושעים המתועבים האלה, ששלחו ילדים לקדמה.

אופיר אקוניס: אתם ראיתם את התמונות, ראיתם את חיילי חיל האוויר, שמעתם אותם.

אופיר אקוניס: הם אומרים: אנחנו לא נירה פה את הפצצה, כי יש ילדים.

אופיר אקוניס: אבל הילדים של עזה – זה בסדר, הם יהיו מגן אנושי.

אופיר אקוניס: הם יבקשו עזרה מחיילי צה"ל ויפגעו בהם – ואת זה שמעתי במו-אוזני; לא בתקשורת, במו-אוזני, מחיילים ששבו מרצועת-עזה – שימו את הילד, תגידו לו: אני רוצה כוס מים, ותירו בחיילים.

אופיר אקוניס: לשם הם לא הולכים.

אופיר אקוניס: שייבס, אדוני היושב-ראש, הוא בא לחקור את ישראל.

אופיר אקוניס: עוד איזה צבוע, עוד איזה טיפוס – פרופסור לחוק הבין-לאומי, פרופסור עם פרופסורה לחוק הבין-לאומי.

אופיר אקוניס: הוא ראה את הסרטון של "דאעש" אתמול?

מיכל רוזין: וההטבות – – –

אופיר אקוניס: הוא ראה את הסרטונים של "חמאס"?

אופיר אקוניס: תבוא, תבוא.

אופיר אקוניס: שיחקור.

אופיר אקוניס: באמת, צריך להיות פרופסור לחוק בין-לאומי.

מוחמד ברכה: אתה לא צריך להתרגש מדי, הפוזה של הומניות לא מתאימה לך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, נו, תראה.

אופיר אקוניס: אנשים שבזמן הלחימה נסעו להיפגש עם רב-המרצחים ח'אלד משעל מדברים, מעזים לדבר, ואני באמת – – –

אחמד טיבי: מי נסע?

אחמד טיבי: וואלכ, אתה טיפש?

אחמד טיבי: הוא נסע?

יולי יואל אדלשטיין: לא, הם לא נסעו, חבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר המקשר – – –

אחמד טיבי: אף אחד לא נסע.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא נסעו לשם.

יולי יואל אדלשטיין: לא נעשה מכולם מקשה אחת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מי שהיה בקטאר בזמן הלחימה הוא האחרון שיכול להטיף.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מוחמד ברכה לא היה בקטאר, על מה אתה מדבר.

אחמד טיבי: מי היה?

אחמד טיבי: אתה טיפש.

אחמד טיבי: הוא היה?

מוחמד ברכה: גם הפוזה של אמירת אמת לא מתאימה לך.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק, מספיק, חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אחמד, מוחמד, מחמוד – כולם אותו דבר?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, יש עוד זמן לפניך לדבר על נושא חשוב.

אופיר אקוניס: נדמה לי שרק לפני שעה שודרה ידיעה בחדשות "קול ישראל" על החלטת בית-המשפט לשלוח למאסר בן שנה חבר הכנסת לשעבר שהואשם במגע עם גורם זר בסוריה.

אופיר אקוניס: בתי-המשפט יאמרו את דברם.

ניצן הורוביץ: והקיצוץ – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אבו מאזן דורש מאתנו, באמצעות הקהילייה הבין-לאומית, לסגת לקווי 4 ביוני.

מיכל רוזין: תכניסו את "דאעש" – – –

אופיר אקוניס: אין עם בעולם – אין בעולם עם שמוותר על מולדתו, ואין שום סיבה – לא היסטורית, לא מוסרית, לא ביטחונית – שהעם היהודי יעשה זאת.

אופיר אקוניס: אפשר לומר לאבו מאזן – – –

עיסאווי פריג': את זה אנחנו יודעים.

עיסאווי פריג': תביא אלטרנטיבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', תקשיב, אולי הוא יפתיע אותך.

יולי יואל אדלשטיין: תקשיב.

מיכל רוזין: מחכים, מחכים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתם לא נותנים לו להפתיע.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הוא יפתיע אותך.

יולי יואל אדלשטיין: חכו בסבלנות.

עיסאווי פריג': חוזר על אותם דברים.

מוחמד ברכה: במקרה כאן הוא אמר אמת – אין עם שיוותר על המולדת שלו.

מוחמד ברכה: ככה העם הפלסטיני.

יולי יואל אדלשטיין: יפה מאוד.

אופיר אקוניס: ככה העם היהודי, הוא לא יוותר על מולדתו.

אופיר אקוניס: לא יוותר.

איתן כבל: אפשר לשאול את סגן השר שאלה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אי-אפשר.

אופיר אקוניס: אפשר לומר לאבו מאזן: ככה לא עושים שלום.

עיסאווי פריג': איך עושים?

אופיר אקוניס: אל תאיים עלינו, לא בפנייה להאג ולא בפנייה למועצת הביטחון.

נחמן שי: אתם דוחקים אותו לשם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, אותך עוד לא קראתי לסדר, אדוני סגן היושב-ראש.

אופיר אקוניס: מה התשוקה שלכם?

אופיר אקוניס: יש לכם איזו תשוקה, איזה passion, איזו תשוקה בלתי מוסברת על האיש הזה.

אופיר אקוניס: תסבירו לי את זה פעם.

איתן כבל: עליו אין לנו השפעה.

איתן כבל: על אשקלון יש לך השפעה?

אופיר אקוניס: נגיע לאשקלון.

אופיר אקוניס: נגיע לשם.

יולי יואל אדלשטיין: אתם לא נותנים לו להגיע לאשקלון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נוהג ונוהג בכיוון ולא מצליח להגיע.

עיסאווי פריג': כי אין לו מה להגיד על אשקלון.

ניצן הורוביץ: מה הוא יגיד, שהוא קיצץ – – –?

אופיר אקוניס: שלום, אדוני היושב-ראש, יכול להיחתם – – –

עיסאווי פריג': הוא יגיד: אשלם לכם כסף בעוד שנה.

ישראל אייכלר: בינתיים הטילים מגיעים לאשקלון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, נרשמת לעמדה אחרת, לא?

יולי יואל אדלשטיין: אל תבזבז את הזמן שלך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אייכלר, נדמה לי שכשהתרענו על זה זכינו לקיתונות של לעג ובוז.

אופיר אקוניס: כשאמרנו ב-1994 – כשהטרוריסט המתועב יאסר ערפאת נכנס לרצועה, אמרנו שזה מה שיקרה.

מיכל רוזין: 20 שנה עברו מאז.

אופיר אקוניס: הרי התרענו, הרי התרענו שזה מה שיקרה.

אופיר אקוניס: אתה לא צריך לבוא בטענות אל המתריעים, אתה צריך לבוא בטענות אל מי שלעג, אל מי שצחק, אל מי שביטל.

אופיר אקוניס: לא אלינו.

מיכל רוזין: אלוהים אדירים, 20 שנה אתם בשלטון.

מיכל רוזין: מה עשיתם 20 שנה?

מיכל רוזין: יש לי ילד שמתגייס עוד מעט, ב-1994 עוד לא התחתנתי.

ישראל אייכלר: סגן השר, אתה צודק, אבל אתם יושבים היום בממשלה.

ישראל אייכלר: לפיד ונתניהו – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם ארשום מישהו אחר מהמבקשים לעמדה אחרת אם לא תפסיק עם קריאות הביניים.

עיסאווי פריג': רשות השידור – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, ואל תתווכח אתי.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רואה שאני מאבד את הסבלנות לאט-לאט בדיון הזה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שלום יכול להיחתם ולהתקיים רק באמצעות משא-ומתן ישיר וללא תנאים מוקדמים בינינו לבין שכנינו.

אופיר אקוניס: כך עשו מנחם בגין ואנואר סאדאת, כך עשו יצחק רבין והמלך חוסיין – על כולם השלום, תרתי משמע.

אופיר אקוניס: הימים האחרונים מוכיחים לנו – –

ניצן הורוביץ: מה זה האמירה הזאת?

אופיר אקוניס: – – איזה אסונות – – –

מיכל רוזין: – – – מה קורה פה?

עיסאווי פריג': 200 מיליון לרשות השידור.

עיסאווי פריג': יש הרבה דברי תוכן.

אופיר אקוניס: הימים האחרונים מוכיחים לנו שוב איזה אסונות עלולות להביא נסיגות.

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: מעניין, אמרו את זה על מנחם בגין, את יודעת?

אופיר אקוניס: זו אמירה דרמטית, האמירה שלך.

אופיר אקוניס: אחד מציע לי להיות שגריר באו"ם, אדם שחזר – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: מצב לא רע.

אופיר אקוניס: – – – אחת אומרת אמירות שאמרו על מנחם בגין.

אופיר אקוניס: יפה מאוד, מאוד שמח.

אופיר אקוניס: שמח מאוד.

סתיו שפיר: מה קורה פה?

סתיו שפיר: הוא לא משיב על – – – שום דבר, אין לו תשובות.

סתיו שפיר: תענה על השאלות שלנו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, תודה.

אראל מרגלית: – – – בלשון סגי נהור.

אילן גילאון: התרתי-משמע – – –

אופיר אקוניס: אי-אפשר בימים האחרונים, בשבוע האחרון, שלא להיזכר בכל המומחים הבכירים לשעבר – כן, הפוליטיקאים, המנהיגים והפרשנים בעיני עצמם – –

ניצן הורוביץ: כמו בנימין נתניהו – – –

אופיר אקוניס: – – שאמרו לנו באולפני הטלוויזיה והרדיו – –

סתיו שפיר: – – –

אופיר אקוניס: – – וגם במאמרים – – –

סתיו שפיר: – – – את ה"חמאס" – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – – אמרו לנו, אדוני היושב-ראש, שאם רק ניסוג מרמת-הגולן לשפת הכינרת, יפרוץ השלום עם סוריה – –

קריאה: הוא דילג על – – –

אופיר אקוניס: – – חלקם הבטיח לנו לאכול חומוס בדמשק.

קריאה: הוא דילג על – – –

מיכל רוזין: הוא עדיין ב-1994 – – –

אראל מרגלית: זה לא לאודר כמעט – – –

אופיר אקוניס: תודה לבורא עולם שלא שעינו לעצותיהם.

אופיר אקוניס: תחשבו מה היה קורה, רק מחשבה – –

מיכל רוזין: תגיע לשנת 2000, אחר כך – – – 2014 – – –

אופיר אקוניס: – – אם היינו מקשיבים לאיוולת שהוצעה לסגת לקו הכינרת ולרדת משם, ומלחמת האזרחים בסוריה, אדוני היושב-ראש, הייתה עשויה להתרחש בחופי עין-גב, בחוף גולן, בואכה חוף צמח, בואכה טבריה – –

מיכל רוזין: טוב לדעת.

מיכל רוזין: אתה רוצה להיות מורה להיסטוריה – – –

אופיר אקוניס: – – מלחמה אכזרית – – –

מיכל רוזין: – – – תהיה מורה טוב – – –

קריאות: – – –

אראל מרגלית: – – – לסגור עסקה בגולן – – –

אופיר אקוניס: – – מלחמה אכזרית – –

קריאה: מי שלח את לאודר?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – שמשסה את אזרחי סוריה זה בזה, שגבתה 200,000 קורבנות.

אופיר אקוניס: הוא יכול לנסוע לשם, שייבס.

אופיר אקוניס: הוא יכול לעבור, אדוני היושב-ראש, דרך מעבר קוניטרה, הוא יבקש רשות מ"ג'בהת א-נוסרה" לעבור לדמשק ולבדוק איך נפלו, איך נרצחו 200,000 סורים – –

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: – – איך רצחו 200,000 סורים אלה את אלה בשלוש השנים האחרונות.

אופיר אקוניס: לא ראיתי שהאומות המאוחדות, שוועדה של נציבות זכויות האדם של האו"ם – –

זהבה גלאון: – – –

ניצן הורוביץ: – – –

אופיר אקוניס: – – הקימה ועדה לבדיקת הדבר.

אראל מרגלית: זה דיון על סיוע לסוריה או לדרום?

קריאה: דבר על התקציב.

אופיר אקוניס: טוב שלא שמענו לעצותיכם.

נסים זאב: זה דבר שבשגרה – –

מיכל רוזין: – – –

נסים זאב: – – רצח בסוריה זה חלק מהתרבות.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל לא הפקירה אף אחד מאזרחיה, היא לא תפקיר אף אחד מאזרחיה.

סתיו שפיר: מה היא נותנת להם?

אופיר אקוניס: אנחנו – – –

סתיו שפיר: דבר, דבר במספרים, אקוניס.

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך – – –

סתיו שפיר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, הצגת את הנושא.

סתיו שפיר: שפעם אחת יגיד מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אבל את מפריעה לו, אולי הוא רוצה להתייחס.

סתיו שפיר: הוא מדבר כבר שעות – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא מצליח לדבר ברצף.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: הוא עוד לא ענה על טענה אחת שאני העליתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני בסבלנות מקשיב לו, ואתם כל הזמן מפריעים.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך – – –

סתיו שפיר: אני מעריצה את הסבלנות של היושב-ראש, באמת אני אומרת, כי אני מאבדת את הסבלנות.

סתיו שפיר: לשמוע את האמירות השקריות האלה, בלי תשובה אחת לטענות – – –

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך, אדוני היושב-ראש – –

סתיו שפיר: אז תחתכו לו את זמן הדיבור – – –

אופיר אקוניס: – – בראש ובראשונה, לבצר את ביטחונם של אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: זאת משימה ראשונה במעלה של כל ממשלה בעולם, ולנוכח המתרחש סביבנו ועם שכנים טובים כמו שלנו, ב-100 השנים האחרונות – 100 השנים האחרונות – –

קריאה: נכון.

אופיר אקוניס: – – זה גם תפקידה ב-67 השנים של ממשלת ישראל, וקודם לכן היה של היישוב העברי בארץ-ישראל.

אראל מרגלית: תנועת העבודה.

אופיר אקוניס: אתם הרי עשיתם הכול.

אופיר אקוניס: המדינה היא שלכם.

אופיר אקוניס: אתה רוצה שאני אמצא את הכרוזים המטורפים שהוצאתם?

נחמן שי: כל הכאבים של ההיסטוריה הציונית – – – מעלים פה.

אופיר אקוניס: הנה, זה התפיסה – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – בעצם, חבר הכנסת מרגלית חשף במשפט אחד את כל התפיסה הפטרוניסטית, המתנשאת והגזענית של התנועה שממנה הוא בא.

קריאות: אוה, אוה – – –

אופיר אקוניס: מה ששמעתם.

אופיר אקוניס: מה ששמעתם, ואתם יודעים טוב מאוד על מה אני מדבר.

קריאות: – – –

נחמן שי: גזענית?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: כן, גזענית – –

נחמן שי: הכול, אבל גזענית?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – אתה יודע טוב מאוד על מה אני מדבר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה יודע טוב מאוד על מה אני מדבר.

נחמן שי: גזענית?

אופיר אקוניס: וגם חבר הכנסת הרצוג, שהוא בשר מבשרה של תנועת העבודה.

קריאות: – – –

נחמן שי: זה הסתה – – – זה הסתה – – –

אראל מרגלית: – – – ברל כצנלסון, הפגישה של ברל כצנלסון – – – זה מתנשא?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, נו.

אופיר אקוניס: פטרוניסטית – –

איתן כבל: אבל, אדוני היושב-ראש, מה זה – – –

אופיר אקוניס: – – אליטיסטית, גזענית.

אופיר אקוניס: אתם – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת אראל מרגלית – – –

אראל מרגלית: סבא שלי פיקד על "ההגנה", אז אני גזעני?

יולי יואל אדלשטיין: עלי לפני כמה דקות אמרו שאני רוקד על הדם, ואני שתקתי, אז מה?

נחמן שי: 40 שנה אתם כבר בשלטון, 40 שנה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז מה?

אופיר אקוניס: אתם – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית – –

אופיר אקוניס: מה לעשות – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אתה שכחת שאתה עם אזהרה כבר.

אופיר אקוניס: – – יש עובדות.

אופיר אקוניס: יש עובדות.

איתן כבל: – – – יותר קל היה לשבת במקלט מלשמוע אותו.

נחמן שי: 40 שנה – – –

אופיר אקוניס: יש עובדות – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי.

אופיר אקוניס: קשה, קשה.

אראל מרגלית: – – – ל"הגנה", 250 רובים היה לאצ"ל – –

אופיר אקוניס: קשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

אופיר אקוניס: קשה.

אראל מרגלית: – – זה היה היחס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

אופיר אקוניס: קשה לשמוע את האמת.

אופיר אקוניס: קשה.

יולי יואל אדלשטיין: יש מים בחוץ, קולר, לא רוצה להוציא אותך בכוח – –

אופיר אקוניס: קשה היא האמת.

מיכל רוזין: – – – חזרת ל-48' – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – תצא, תשתה.

יולי יואל אדלשטיין: תצא, תשתה, תחזור להשבעה – – –

אופיר אקוניס: אראל מרגלית – –

יולי יואל אדלשטיין: תצא ותשתה ותחזור להשבעה של חבר הכנסת מילר.

אופיר אקוניס: – – הזכיר לנו את טיבה של תנועת העבודה.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, איך יודעים שנתניהו בלחץ – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, הם יקבלו תשובה על כל דבר.

אופיר אקוניס: כל דבר, בפנים – –

יצחק הרצוג: – – – שולחים את אקוניס – – –

אופיר אקוניס: – – right between the eyes.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

אופיר אקוניס: You know, right – – –

קריאה: – – – להאשים ככה אנשים – – –

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: מה עם הכסף?

יולי יואל אדלשטיין: אני ביקשתי באופן חברי.

יולי יואל אדלשטיין: מה אתה רוצה, שאני אקרא אותך לסדר בפעם השלישית ואקרא לסדרנים?

יולי יואל אדלשטיין: תירגע קצת.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: אם אתה מתעקש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אקרא לך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא נעים לי – –

אופיר אקוניס: אם אתה מתעקש שנעלה את זה, נעלה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני בדרך כלל לא נוהג לעשות את זה, אתה יודע.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אתה מזלזל בראשי ערים, אתה מזלזל באזרחים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן, שב.

יולי יואל אדלשטיין: שב, אדוני.

קריאה: בוז'י.

קריאה: בוז'י.

יצחק הרצוג: – – – ומשקר ומשקר ומשקר, ומתעלם – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, סגן השר מאוד רוצה לסכם את התשובה שלו, אבל אתם לא מאפשרים לו.

יצחק כהן: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: עשית מעשה נכון לפני כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: הלכת, התאווררת, אז לשבת עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עיסאווי פריג': הוא לא סיים עד עכשיו – – –

ניצן הורוביץ: – – – מילה אחת, אדוני היושב-ראש, הוא לא דיבר על הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

ניצן הורוביץ: מילה אחת, מילה אחת הוא לא דיבר על הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לך: אני אכתוב לו תשובות בפעם הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: לא בטוח שתאהבו את התשובות יותר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

סתיו שפיר: – – –

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, אדוני.

אופיר אקוניס: סליחה, עם כל הכבוד, אני באמת מתקרב לסיום אבל אני אענה לחברים ממפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: אתם – – –

קריאה: – – – אשקלון – – –

נחמן שי: אתה מתקרב להתחלה – – –

קריאות: – – –

מיכל בירן: אבל אל תזדרז, אנחנו רוצים להקשיב עד הסוף.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת בירן, את – ואולי הורייך, אינני יודע, ואולי הורי הורייך – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – הדרתם, הדרתם – –

מיכל בירן: – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – מהציבוריות הישראלית עדות שלמות וקבוצות שלמות, שעד היום לא סולחות לכם על זה – –

איתן כבל: מה עם הדרום?

אופיר אקוניס: – – עד היום.

אופיר אקוניס: עד היום.

אופיר אקוניס: עד היום.

אופיר אקוניס: זה קשה – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – זה קשה, קשה.

אופיר אקוניס: קשה לשמוע את האמת.

איתן כבל: מה עם הדרום?

אופיר אקוניס: קשה לשמוע את האמת.

אופיר אקוניס: מי שלא חשב כמוהם, אדוני – –

איתן כבל: מה עם הדרום?

אופיר אקוניס: – – מי שלא חשב כמוהם, לא הייתה לו נחלה.

איתן כבל: מה עם הדרום?

אופיר אקוניס: לא הייתה לו נחלה בציבוריות הישראלית – –

איתן כבל: מה עם הדרום?

אופיר אקוניס: – – הוא הודר מהציבוריות הישראלית.

ניצן הורוביץ: כמה שנים – – –

אופיר אקוניס: כל השנים – –

ניצן הורוביץ: – – –

אופיר אקוניס: – – כל ההיסטוריה של עם ישראל.

ניצן הורוביץ: וזה מה – – –

אופיר אקוניס: כל השנים.

ניצן הורוביץ: – – –

אופיר אקוניס: כן, זה מה שאתה תקבל.

אופיר אקוניס: את האמת אתה תקבל – –

ניצן הורוביץ: – – – אשקלון – – – אתה לוקח מהם כסף – – –

אופיר אקוניס: – – הכול אתה תקבל.

אופיר אקוניס: הכול אתה תקבל.

אופיר אקוניס: את כל האמת.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: – – –

נחמן שי: עכשיו אתה – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – – מה שהיה בחודש האחרון – – –

אופיר אקוניס: ואני מזכיר לכם שמי שהעלה – – –

קריאה: בושה וחרפה.

אופיר אקוניס: – – – שמי שהעלה – –

מיכל רוזין: – – – זה מה שאתם עושים לתושבי הדרום – – –

אופיר אקוניס: – – – מי שהעלה את הדברים הוא חבר הכנסת מרגלית.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד, חבר הכנסת מרגלית – – –

ניצן הורוביץ: אתה לוקח מהם כסף, וזה מה שאתה – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מרגלית העלה סוגיה חשובה, שמוטב לדון עליה, ואנחנו לא נקיים את הדיון הזה עכשיו אבל את התשובה הוא קיבל.

זהבה גלאון: זה הפרצוף של הממשלה – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ביצור הביטחון – – –

זהבה גלאון: – – – על הדוכן, וזה מה – – –

מיכל רוזין: אפילו – – – התייאשו ויצאו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ביצור הביטחון של אזרחי ישראל הוא המשימה הראשונה של הממשלה – – –

יצחק הרצוג: – – – חדשה, בדיוק כמו כל העולים החדשים – – –

אופיר אקוניס: – – – ולנוכח המתרחש סביבנו – – –

יצחק הרצוג: ואתה היית צריך לבקש סליחה – – – מיכל בירן – – –

אופיר אקוניס: – – – ולנוכח המתרחש סביבנו – – –

אראל מרגלית: – – –

מיכל בירן: ובכלל – – – גן ילדים – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – – ולנוכח המתרחש סביבנו – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – האתגרים הם רבים, הביטחוניים – –

נסים זאב: – – – עד עכשיו לא הבנתי משפט אחד שדיברת – – – אתם רק צועקים – – –

אופיר אקוניס: – – וכמובן, ההיבטים הכלכליים – – –

נסים זאב: תחזור על כל הדברים – – –

אופיר אקוניס: – – – וכמובן ההיבטים הכלכליים.

אופיר אקוניס: אדוני, ביום ראשון – ואתה כן הבנת, ואני יודע, אני יודע שאתה הבנת.

אופיר אקוניס: אני יודע שאתה הבנת, חבר הכנסת זאב, אני יודע שאתה גם מסכים עם הרוב, אני יודע את זה, תאמין לי.

אופיר אקוניס: ברור לי – – –

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: – – – עם הכול, כולל עם ההערה האחרונה לחבר הכנסת מרגלית.

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה – –

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: – – אתה יודע שזאת הייתה האמת, וגם אתה, חבר הכנסת דרעי.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: ביום ראשון – – –

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה כאן, באמת, מכיוון שאתה חבר שלי ואני לא רוצה להוציא אותך בשלוש קריאות, זאת הסיבה היחידה שאתה עדיין באולם, אז שב ותתאוורר.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אבל למה – – –

מיכל רוזין: – – – תושבי הדרום, עזבתם את ההתנחלויות – – –

יולי יואל אדלשטיין: כי ביקשתם להעלות נושא לסדר-היום, ומזכירות הממשלה ביקשה ממנו להשיב.

איתן כבל: אבל ביקשנו יפה, למה להתעלל בנו?

יולי יואל אדלשטיין: אתם מאפשרים לו לעמוד על הדוכן עוד ועוד.

איתן כבל: – – – אבל למה, למה – – –

יולי יואל אדלשטיין: כי אתם מאפשרים לו עוד ועוד לעמוד על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה מסיים לפני עשר דקות.

איתן כבל: הוא לא ענה על כלום – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר ימשיך ואתם לא תפריעו.

אילן גילאון: – – – עד עכשיו בגין, עכשיו שיעשה שמיר קצת.

קריאה: לא.

קריאה: שמיר זה פשוט – – –

אופיר אקוניס: באמת, אדוני היושב-ראש, הרמה, הרמה האינטלקטואלית של כמה מחברי האופוזיציה – –

קריאות: שלך.

קריאות: שלך.

קריאות: שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, נו תפסיק, באמת.

אופיר אקוניס: – – פשוט דבר לא נורמלי.

אופיר אקוניס: הרמה האינטלקטואלית שלכם – –

קריאות: שלך, שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה מספיק מנוסה, אתה יודע שיהיה עכשיו סיבוב נוסף.

אופיר אקוניס: – – חוסר היכולת להקשיב לאמת.

אופיר אקוניס: איך אתם לא מסוגלים לשמוע את האמת, זה מפוצץ אתכם.

מיכל רוזין: האמת שלך שטחית לחלוטין.

אופיר אקוניס: האמת שלכם היא מלאת עומק.

אופיר אקוניס: האמת שלכם היא מלאת עומק.

אופיר אקוניס: מלאת עומק, האמת שלכם – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – כל התפיסות, כל התפיסות שלכם הן מלאות עומק – –

מיכל רוזין: איפה הכסף – – –

ניצן הורוביץ: איפה הכסף – – –

אופיר אקוניס: – – הכול, עומק – –

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר.

אופיר אקוניס: – – עומק ענק – –

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר אקוניס – –

אופיר אקוניס: – – עומק אדיר – –

יולי יואל אדלשטיין: – – תשתדל מאוד לסכם – –

אופיר אקוניס: – – באמת – –

יולי יואל אדלשטיין: – – ואני אשתדל שלא יפריעו לך.

אופיר אקוניס: – – באמת, כמה עומק יש בתפיסות של האופוזיציה, של חלק מחברי האופוזיציה.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, לא הפקרנו – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין.

אופיר אקוניס: – – ולא נפקיר, ראש העיר אשקלון – – –

קריאות: אוה, סוף-סוף – – –

איתן כבל: לא אמרת "ידידי".

אופיר אקוניס: אמרתי "ידידי" בהתחלה – –

איתן כבל: אה, סליחה.

אופיר אקוניס: – – ואם תרצה, אני אחזור על זה גם עכשיו.

אופיר אקוניס: ידידי ראש עיריית אשקלון, שאני מכיר אותו שנים ארוכות, עוד הרבה לפני שנבחר לראשות העיר.

אופיר אקוניס: ביום ראשון, 31 באוגוסט – יום ראשון הזה, לא לפני הרבה זמן, לא היסטוריה רחוקה, חברת הכנסת רוזין – –

מיכל רוזין: הגעת ל-2014.

אופיר אקוניס: – – אישרה הממשלה – תני לי להגיד לך משהו, את כל כך מציקה כל הזמן, שהנאומים האלה, כשעוד כמה שנים יקראו את הנאומים האלה, נראה מי צדק ומי טעה.

אופיר אקוניס: נראה.

אופיר אקוניס: נראה.

אופיר אקוניס: נראה מי צדק ומי טעה.

אופיר אקוניס: הרי תמיד אתם מגחכים בזמן אמת.

אופיר אקוניס: אתם תמיד מגחכים בזמן אמת.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: להזכיר לכם את האיוולת של אוסלו, שרקדתם עם דגלים ברחובות, קפצתם לבריכה, את רוצה שאני אזכיר לכם את זה?

מיכל רוזין: אתם קופצים לבריכה.

אופיר אקוניס: אתם רוצים שנזכיר את זה?

מיכל רוזין: כן.

אופיר אקוניס: ומה קרה?

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: בוא נדבר על זה לעומק.

אופיר אקוניס: בבקשה, אם אדוני היושב-ראש ייתן לי זמן, אני מוכן לפתוח בדיון בנושא הטמטום והאיוולת של הסכמי אוסלו, שהביאו את הטרור ללב ישראל.

זהבה גלאון: אתם קופצים ראש לבריכה בלי מים.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, ביום ראשון, 31 באוגוסט 2014, אישרה הממשלה תוכנית חומש לפיתוח כלכלי, חברתי והתיישבותי – –

מיכל רוזין: אשקלון במפת סדרי העדיפויות הלאומית?

מיכל רוזין: תענה על זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אני קורא אותך לסדר, אני כבר לא זוכר אם זה בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אם אין לך עדיין כרטיס צהוב, עכשיו יש לך.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: לך – אני זוכר שקראתי לך פעמיים.

עיסאווי פריג': לא, את השנייה קיזזת לי.

יולי יואל אדלשטיין: אה, קיזזתי לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, באמת, נא לסכם.

אופיר אקוניס: – – תוכנית לפיתוח כלכלי, חברתי והתיישבותי ארוך-טווח, לחמש השנים הקרובות, בהיקף של מיליארד וחצי שקלים לחמש השנים הקרובות; בהיקף של מיליארד וחצי שקלים.

אופיר אקוניס: התוכנית הזאת יועדה לתושבי עוטף-עזה והעיר שדרות.

אופיר אקוניס: נוסף על כך אושרה תוכנית לתשתיות מיגון ומרכיבי ביטחון ליישובי העוטף בהיקף של 200 מיליון שקלים.

אופיר אקוניס: לצד ההחלטה על העוטף, צוותי עבודה מקדמים בימים אלה תוכנית לפיתוח כלכלי חברתי ארוך-טווח, ראש העיר שמעוני, לכלל יישובי הדרום, ובהם העיר אשקלון – –

סתיו שפיר: מתי העיריות הולכות לקבל את הכסף?

אופיר אקוניס: – – והיא תובא לאישור הממשלה לפני ראש השנה הבא עלינו לטובה.

אריה מכלוף דרעי: איזה ראש השנה?

אופיר אקוניס: ראש השנה הבא עלינו לטובה, אמרתי.

אופיר אקוניס: יש הרבה הערות על הנאום שלי, אבל העברית היא די ברורה.

אופיר אקוניס: היא די ברורה.

מיכל רוזין: איזה שנה עברית?

אריה מכלוף דרעי: באמת?

אריה מכלוף דרעי: ככה, ככה.

אופיר אקוניס: מה אני יכול לעשות, כל השלמות הרי היא אצלכם.

אופיר אקוניס: היופי אצלכם, החוכמה אצלכם, האינטלקטואל אצלכם.

אופיר אקוניס: הכול אצלכם, לנו השאירו פירורים.

אראל מרגלית: – – – תפקיד באו"ם זה פירורים?

אראל מרגלית: תפקיד – – –

אופיר אקוניס: תגיד, זה הדבר היחיד שאתה צריך להגיד פה.

אופיר אקוניס: לא מפחדים מהקשקושים שלכם.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה הדבר הכי מדהים, חבר הכנסת מרגלית?

אראל מרגלית: אני לא קשור, אתה יודע כמה שיתופי פעולה – – –

אופיר אקוניס: הדבר הכי מדהים הוא – מכל השיח הזה, המתנשא והיהיר – שהציבור לא קונה את השקרים שלכם.

אופיר אקוניס: הוא לא קונה את האשליות שלכם.

אראל מרגלית: איזה שיח מתנשא?

אחמד טיבי: אגב, בניגוד למה שאומרים, אתה פשוט עילוי, אתה מטאור.

אופיר אקוניס: התוכנית, אדוני היושב-ראש, התוכנית לכלל יישובי הדרום, ידידי, ראש עיריית אשקלון, כפי שאמרתי, תובא – אגב, אמרתי את זה כבר, נדמה לי שאני סיימתי ריאיון ואתה עלית, באחת מתחנות הרדיו, כך סיימתי את הריאיון, זה היה ארבע שעות לפני ישיבת הממשלה, אמרתי באותה תוכנית שכך יקרה, ולשמחתי זו הייתה החלטת הממשלה: עד ראש השנה זה יובא לאישור הממשלה.

מיכל רוזין: איזה שנה?

אופיר אקוניס: במקביל לתוכניות ארוכות-הטווח, רשויות בדרום, לרבות הערים הגדולות, כבר החלו לקבל החזרים על נזקים ישירים שנגרמו להן במהלך המבצע.

סתיו שפיר: הם לא קיבלו.

סתיו שפיר: כמה כסף קיבלו?

אופיר אקוניס: ניתנו בסך הכול מקדמות בסך 30 מיליון שקלים.

אופיר אקוניס: התוכנית הנוספת לפיתוח עוטף-עזה ולהעצמת היישובים צמודי-הגדר נועדה לספק מנועי צמיחה בתחומי הכלכלה, התעשייה, החקלאות, הבינוי והרווחה – –

זהבה גלאון: מה זה הדיבורים האלה, מנועי צמיחה?

אופיר אקוניס: – – והיא תכלול תמריצים לעידוד ההתיישבות, שדרוג תשתיות ביישובים, מחוללי צמיחה בתחום התעסוקה ועוגנים לפיתוח החקלאות.

סתיו שפיר: מתי עוברים הכספים לעסקים?

סתיו שפיר: מתי?

יצחק כהן: כלכלה זה – – –

מיכל רוזין: זה בתהליך.

סתיו שפיר: איפה זה?

סתיו שפיר: ועדת הכספים עכשיו יושבת – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בכוונת הממשלה לאשר השקעות וסיוע ממשלתי נוספים לאזור, במטרה לעודד צמיחה כלכלית ולחזק את ההתיישבות בדרום הארץ, בכל הדרום.

אופיר אקוניס: מאז 2009, כידוע לכם, חל גידול מתמשך – מעניין – במספר התושבים בעוטף-עזה, וצעדי הממשלה הנוכחים נועדו להבטיח – –

מיכל רוזין: תיזהר, זה שמאלנים, זה קיבוצניקים.

אופיר אקוניס: – – כי צמיחה דמוגרפית כזאת תימשך בשנים הבאות.

מיכל רוזין: זה שמאלנים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אנחנו עומדים בפתחה של שנה עברית, שנה יהודית חדשה, ואני מבקש לאחל לכל אזרחי ישראל, וגם לחברי באופוזיציה: תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה.

עיסאווי פריג': על מה הוא דיבר חצי שעה אני לא מבין.

נסים זאב: הוצאתם אותו מהריכוז.

יולי יואל אדלשטיין: מה אדוני השר מציע לעשות עם ההצעות?

אופיר אקוניס: ממשלתנו סותמת הפיות והסכנה לדמוקרטיה, כפי שנאמר רבות על-ידי האופוזיציה, תסכים לכל הצעה של המציעים.

אופיר אקוניס: כמובן, לפרוטוקול: זה היה בציניות.

עיסאווי פריג': 200 מיליון שקל תקציב תוכן לרשות השידור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: עמדה אחרת – חבר הכנסת אריה דרעי, דקה מהמיקרופון.

איתן כבל: ובסוף לא הגענו לאשקלון.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע, עם כל הכבוד לחברות הכנסת הנכבדות, הרבניות זהבה גלאון וסתיו שפיר, שלא תיפגענה, אני מציע להסיר את ההצעות שלהן מסדר-היום.

אריה מכלוף דרעי: אין שום צורך בהצעות שלהן, משתי סיבות.

אריה מכלוף דרעי: האחת, החלטת הממשלה על עזרה ליישובי עוטף-עזה הייתה למטרה אחרת לגמרי, שהושגה, והיא מבורכת.

אריה מכלוף דרעי: ולכן אתן פשוט מאוד חוטאות למטרה.

אריה מכלוף דרעי: מטרת החלטת הממשלה הייתה להשיב את התושבים הביתה, כדי שלא תהיה בעיה לממשלה, שהתושבים ברחו.

אריה מכלוף דרעי: התושבים, תושבי הקיבוצים, היה להם איפה להיות בצפון, הייתה להם אלטרנטיבה, ולכן לממשלה הייתה מטרה להחזיר אותם.

אריה מכלוף דרעי: לכל תושבי אשקלון, קריית-מלאכי, קריית-גת, אופקים, נתיבות, אשדוד, אין לאן לברוח.

אריה מכלוף דרעי: גם אם ייפלו עוד טילים אין להם לאן ללכת, לכן הממשלה לא מודאגת מהם.

אריה מכלוף דרעי: המטרה של הממשלה הושגה, לכן ההצעות שלכן מיותרות.

אריה מכלוף דרעי: אין שום צורך לעזור לתושבי הדרום, המטרה הייתה להשיב את תושבי הקיבוצים הביתה, וזאת המטרה, נקודה.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני מציע להסיר את זה מסדר-היום.

אריה מכלוף דרעי: שנית, עכשיו התחדש לי שגם אין צורך, אחרי התשובה המנומקת והמלומדת והמשכנעת של סגן השר, אין שום צורך בדיון נוסף.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בניגוד לידידי חבר הכנסת הרב אריה דרעי, אני חושב שהנושא מאוד חשוב, כי יש פה משהו שאנשים לא קולטים.

ישראל אייכלר: מדברים על עוטף-עזה, וכולנו יודעים שצריכים לעטוף אותם בהרבה אהבה וחיזוק.

ישראל אייכלר: אבל כל עוטף-עזה, כמה שידוע לי, מספרית – והסבל שלהם היה הרבה יותר גדול מהסבל של האנשים באשדוד, אשקלון וכל הערים.

ישראל אייכלר: אבל אם תכמת את הילדים, הנשים, הזקנים והאזרחים שסבלו באשדוד, באשקלון, בבאר-שבע, בנתיבות, באופקים, זה פי כמה וכמה סבל, ברמות הרבה יותר גבוהות מאשר בקבוצה הקטנה של עוטף-עזה.

מיכל רוזין: למה אתה עושה השוואה בין סבל לסבל?

ישראל אייכלר: ולכן, אם אתם עוזרים לעוטף-עזה, זה בסדר גמור.

ישראל אייכלר: עוטף-עזה, זה בסדר גמור, אבל עד שיעזרו להם, ממשלה שלא עוזרת לאשדוד, לא עוזרת לאשקלון, זה פשע, ולדעתי יש בזה גם סימנים של פוליטיקה.

ישראל אייכלר: יש עתיד יודעת, אולי, שבעוטף-עזה יש להם יותר בוחרים מאשר באשדוד, באשקלון, בנתיבות ובבאר-שבע.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שאותה ממשלה – בעיקר שר האוצר ושר החינוך פוגעים עכשיו, ברגע זה, הולכים לקחת 3 מיליארד שקלים, ולמנוע את זה, מלעזור לאנשים בדרום להעביר את זה לצעד פוליטי שלא יהיה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להזהיר את כל בוחרי יש עתיד: אל תחשבו שיאיר לפיד הולך לתת הנחות במע"מ.

ישראל אייכלר: הוא יעביר את חוק לפיד אפס, שזה חוק מע"מ אפס, והוא לא יבצע את זה.

ישראל אייכלר: בחוק ההסדרים של התקציב הבא הוא יעשה דיחוי, חוק ההסדרים ידחה את החוק הזה לעוד כמה שנים, ואז הוא ירוויח פעמיים: מצד אחד הוא יבשר בחוצות תל-אביב שהוא דפק את החרדים ואת כל השנואים של המדינה, ומצד שני, הם לא יקבלו את הכסף.

ישראל אייכלר: לכן, אדוני היושב-ראש, צריך לומר לממשלה: הרף.

ישראל אייכלר: ואתה כיושב-ראש הכנסת צריך להורות לא להמשיך בוועדת הכספים – זו סמכותך בזמן הפגרה – ללכת לבזבז 3 מיליארד שקלים כששר הביטחון מודיע שרק המלחמה עלתה 9 מיליארד שקלים.

ישראל אייכלר: במקום לקחת את הכסף הזה – כמו שאמרה חברת הכנסת שפיר, לוקחים מהנשים העובדות, העניות ביותר, מהאשכולות 1–3 – בזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש; לדעתי זה חשוב.

ישראל אייכלר: רוב האשכולות מ-1–3 הם אותם תושבי פריפריה בדרום, בצפון ובמרכז.

ישראל אייכלר: לוקחים מהאימא שמרוויחה 3,000 שקל, משלמים 300 שקל על ילד, ואם אלו שלושה ילדים, 900 שקל.

ישראל אייכלר: כל חצי המיליארד ששי פירון הפירומן, שמצית אש בבית-שמש ובכל מקום, הולך לקחת, הוא משית את רוב הקיצוץ – חלק מהסטודנטים – על האימהות העובדות, והממשלה הזאת עוד תאמר שהיא דואגת לאוכלוסיות של נשים עובדות.

ישראל אייכלר: היא גורמת גם לאבטלה, גם – – –

יולי יואל אדלשטיין: אפילו אני כבר הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך שאפשרת לי – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: – – אף שאיימת עלי – אני לא יודע אם זה על-פי התקנון – שאתה יכול למנוע ממני – – –

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט על-פי התקנון, כי אני יכול לבחור, אם יש כמה אנשים שביקשו להציע עמדה אחרת.

ישראל אייכלר: לא, זה כבר היה רשום בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא איימתי אלא הזהרתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא נוהג לאיים.

ישראל אייכלר: אני שמעתי את זה בצליל של איום, ואני סולח לך.

יולי יואל אדלשטיין: זה ברוח יום הכיפורים הבא עלינו לטובה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, במצב שנוצר, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: המציעים – זאת זכותם היחידה, הם יכולים להציע דיון במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעה של ידידנו חבר הכנסת אריה דרעי להסיר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן ההצבעה היא: בעד – קיום הדיון במליאה בהמשך על הנושא, כפי שהוצע על-ידי חברות הכנסת גלאון ושפיר; נגד – להסיר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד דיון במליאה יצביע בעד, מי שבעד להסיר יצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב

יולי יואל אדלשטיין: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: יש רוב מוחלט – –

עיסאווי פריג': איפה הקואליציה?

יולי יואל אדלשטיין: – – בעצם פה-אחד, לדיון במליאה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש מישהו נגד?

יולי יואל אדלשטיין: מישהו שמבקש להסיר?

יולי יואל אדלשטיין: אין מישהו שמבקש להסיר, לכן יתקיים, בעתו, דיון במליאה, אם יהיה צורך בכך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין, במעבר חד, את אלכס מילר – כבר צריך לומר חבר הכנסת אלכס מילר – לעלות לדוכן הנואמים כאן.

קריאה: איפה הכיפה, אלכס?

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא מוכן פחות מכובע.

קריאה: יש תמורה ל-OECD.

יולי יואל אדלשטיין: עד כמה שחשובה, אתה אומר, חבר הכנסת ברוורמן, החברות של ישראל ב-OECD.

עיסאווי פריג': אבל למה נציגי הליכוד לא נמצאים לתת כבוד?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 42 לחוק-יסוד: הכנסת, עם מינויו של חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן לתפקיד שגריר ישראל ל-OECD ולאונסק"ו ביום י' באב התשע"ד, 6 באוגוסט 2014, נפסקה כהונתו כחבר הכנסת ובמקומו בא חבר הכנסת אלכס מילר.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת וסעיף 2 לחוק הכנסת, אני מזמין את אלכס מילר לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: הזמנתי אותו, הוא כבר אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלכס מילר, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

אלכס מילר: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: מזל טוב.

אלכס מילר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אאפשר לחבר הכנסת אלכס מילר לומר כמה דברים.

אלכס מילר: נעשה את זה בקצרה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה.

אלכס מילר: ראשית, אני רוצה להודות למשפחתי.

אלכס מילר: נמצאים כאן אשתי אינה ובני שון.

אלכס מילר: דרך אגב, חבר הכנסת שאל איפה הכיפה, אז בעוד חודשיים תהיה כיפה בבר-המצווה של בני.

אלכס מילר: שם תהיה.

קריאה: מזל טוב.

אלכס מילר: תודה.

קריאה: אל תשכח לשים.

איתן כבל: חשבתי שאתה אומר לו: אל תשכח להוריד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רואה?

יולי יואל אדלשטיין: קיבלו אותך כמשפחה – מייד קריאות ביניים, הערות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כמובן, אני רוצה להודות למפלגתי ולעומד בראשה, אביגדור ליברמן, על התמיכה ועל המאמץ להחזיר אותי לשליחות החשובה הזאת.

אלכס מילר: אנחנו עברנו תקופה מאוד קשה בחודשים האחרונים, מהחטיפה וההריגה של שלושת בנינו ועד המלחמה שעברנו כאן בישראל; הנופלים שלנו.

אלכס מילר: כמובן, מהבמה הזאת אני משתתף בצער המשפחות של כל חיילינו שנפלו במערכה שניהל צה"ל.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני, ברשותך, רוצה להתייחס לנקודה שכל עם ישראל רואה, כמובן, וחלק גדול שותף לה, וזה הרוע שצומח כאן אצלנו.

אלכס מילר: אנחנו באזור המזרח התיכון מהווים את טיפת האור שדוחה את החושך שנופל כאן באזורנו.

אלכס מילר: הרוע שצומח כאן אצלנו – אותם הקיצונים, אותם אלה שמזדהים עם ארגוני טרור שמנסים לחסל את אזרחינו.

אלכס מילר: אנחנו שומעים הצהרות של תמיכה בארגוני טרור, של הזדהות, של ניסיון לחזק את אלו שמנסים בכל דרך לחסל את מדינתנו; לא רק לפגוע במדינה שלנו, אלא גם לסייע בכל דרך אפשרית מכאן, אדוני היושב-ראש, מכנסת ישראל.

אלכס מילר: אני מדבר על מפלגת בל"ד, שחבר הכנסת לשעבר השני שלה נידון היום לשנה בפועל; אחד ברח.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכמו שעשה היום שר הביטחון, שהוציא את מפלגת – לא מפלגת, סליחה, למזלנו, עדיין לא מפלגת – ארגון "דאעש" מחוץ לחוק, כך גם צריך לפעול עם מפלגת בל"ד ועם כל מי שנמצא שם.

זהבה גלאון: התחלה טובה.

זהבה גלאון: התחלת טוב.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת שנציגים מהמפלגה הזאת משתתפים בכל אותם אירועים שבאים לפגוע במדינה שלנו – –

מוחמד ברכה: לא ברור – – – אבל אתה מתחיל רע מאוד.

אלכס מילר: – – בחיילים שלנו, שמגִנים על אותם האזרחים שבוחרים בהם להיות כאן בכנסת.

אלכס מילר: זה ניצול ציני של הדמוקרטיה בישראל.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש – –

עיסאווי פריג': היושב-ראש שלך מבסוט.

אלכס מילר: – – עם כל הכבוד, זו כבר לא אידיאולוגיה, אדוני היושב-ראש, זו כבר סכיזופרניה שמשתוללת כאן בכנסת.

אלכס מילר: אני חושב שהגיע הזמן שבמושב – – –

עיסאווי פריג': אז תקרא חרם – – –

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: במושב הקרוב אנחנו נפנה, ישראל ביתנו – –

עיסאווי פריג': תקרא לחרם על אחמד טיבי.

אילן גילאון: מה בקשר לקניות אצל ערבים?

אלכס מילר: – – ונפעל בכל הכוח לפסול את המפלגה הזאת מלהתמודד בפעם הבאה לכנסת.

אלכס מילר: אני מקווה שחברת הכנסת זועבי – –

עיסאווי פריג': זו הצרה הראשונה – – –

אלכס מילר: – – שעושה הכול בשביל שהמדינה הזאת לא תתקיים, כבר בזמן הקרוב לא תהיה חברת כנסת בישראל.

אלכס מילר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ושנה טובה לכל עם ישראל.

עיסאווי פריג': זאת המשימה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס מילר.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: גל האלימות והרציחות במשולש

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא, נושא כאוב: גל האלימות והרציחות במשולש, הצעות לסדר-היום מס' 3740 ומס' 3741 של חברי הכנסת אחמד טיבי ומוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב להם הוא השר לביטחון פנים חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, שוודאי שנמצא כאן אתנו כבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי יהיה ראשון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: עמדה אחרת לדרעי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן היושב-ראש יעלה לכאן.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא חייב להיות נחמד כמוני, אם יהיו הפרעות אתה יכול גם להרחיק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אין שעון לפניך, אז בדיוק כשיצביע לך עשר דקות – כשיגיד לך סגן היושב-ראש.

אחמד טיבי: עשר דקות.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשנו את הדיון הדחוף הזה בגלל פשע נורא שהתרחש בטייבה ובגלל התפשטות הפשיעה ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: יוסף שאהין חאג' יחיא הוא מנהל מכללת "עמל", איש חינוך, מורה, מנהיג מקומי, שישב יחד עם מורים במכללה כדי להכין את שנת הלימודים בתוך בית-הספר, בלשכתו.

אחמד טיבי: פושע נתעב נכנס אליו ללשכה, ירה בו ורצח אותו בדם קר.

אחמד טיבי: היישוב הוכה בהלם: גברים, נשים, ילדים וטף ותלמידים.

אחמד טיבי: תמיד אמרנו שכל רצח הוא חציית קו אדום.

אחמד טיבי: כאן נחצה קו אדום, שחור.

אחמד טיבי: הדם שניגר, דמו של יוסף שאהין, הוא הדם של כולנו.

אחמד טיבי: מה שקומם את תושבי העיר, לרבות משפחתו, שנמצאים אתנו כאן, אדוני היושב-ראש – עמיד, אמיר, אבסטר, מוסטפא – הוא שהכתובת הייתה על הקיר.

אחמד טיבי: כל ילד ידע.

אחמד טיבי: אף הוגשו תלונות למשטרה על-ידי יוסף עצמו, ובכל זאת הרצח הזה קרה.

אחמד טיבי: זה כואב לכולנו.

אחמד טיבי: אני אומנם מדבר על מחנך, מורה ומנהיג מקומי, אבל אני בעיקר מדבר על חבר אישי, שאני מכיר אותו עשרות שנים, שכמעט אין איש בטייבה שלא חווה קשר אישי או טובה שהוא עשה לו או סיוע שהוא הגיש לו.

אחמד טיבי: תלמידיו בוכים, אבלים ותוהים ושואלים למה הרצח הזה התרחש, אף שהכתובת הייתה על הקיר.

אחמד טיבי: דיברנו רבות כאן בכנסת, ועדת המעקב, ראשי היישובים, על התפשטות הנשק.

אחמד טיבי: הנשק ביישובים הערביים לא מבייש מיליציות.

אחמד טיבי: כל כלי נשק שאתם רוצים, יש: אר.

אחמד טיבי: פי.

אחמד טיבי: ג'י – יש; נשק אוטומטי – יש; מא"ג 500 – יש.

אחמד טיבי: יש תעריף.

אחמד טיבי: כל ילד, נער, יכול להשיג.

אחמד טיבי: אקדח עולה ככה, משתיק קול עולה ככה, נשק אוטומטי M-16, עם קנה, לא קנה; אר.

אחמד טיבי: פי.

אחמד טיבי: ג'י – גם ירו אר.

אחמד טיבי: פי.ג'י.

אחמד טיבי: גם ביישוב שלי, גם בראמה, גם בנתניה.

אחמד טיבי: אבל בנתניה טיפלו באופן יסודי בפשיעה.

אחמד טיבי: אני הולך לומר תזה שאולי לא תמצא חן בעיני רבים: יש מי שטיפלו בפשיעה ובפושעים בנתניה, והפשיעה גלשה ליישובים השכנים, ליישובים הערביים, ואז מישהו הסתפק, שזה בסדר.

אחמד טיבי: כאילו נפתרה הבעיה.

אחמד טיבי: והבעיה לא נפתרה, כי אנחנו ממשיכים להיהרג, כי הנשק הזה הוא נשק נורא.

אחמד טיבי: עכשיו, שואל האזרח הערבי הפשוט: תגיד, הרי המשטרה יודעת איפה הנשק, יודעת למי יש נשק; אם רשויות הביטחון או המשטרה היו חושדים שהנשק הזה מופנה נגד מה שקורה בכל המדינה, הוא לא היה נשאר דקה.

אחמד טיבי: האיש היה נעצר, בן-דוד שלו היה נעצר, השכן היה נעצר.

אחמד טיבי: אני רוצה לספר לכם דוגמה מוחשית: לפני כמה שנים ירו על חייל באזור כפר-כנא.

אחמד טיבי: באותו יום ולמחרת אספו כ-350 כלי נשק.

אחמד טיבי: פתאום יודעים לאסוף נשק, כי ירו על חייל, ירו על יהודי.

אחמד טיבי: בטייבה, בשנתיים האחרונות, היו 23 מעשי רצח, מהם פוענחו שלושה בלבד.

אחמד טיבי: עכשיו, אני זוכר מקרה שפעם יהודי נכנס לטייבה כאשר היה סכסוך בין שתי משפחות, והוא נורה.

אחמד טיבי: בתוך יומיים מצאו את הרוצח.

אחמד טיבי: בטעות.

אחמד טיבי: בתוך יומיים.

אחמד טיבי: השקיעו מאמצים, משאבים.

אחמד טיבי: אז העניין הוא החלטה ומשאבים.

אחמד טיבי: ואתם יודעים למי יש נשק.

אחמד טיבי: חלק מהפושעים נמצאים בקשר אינטימי עם המשטרה, ואני לא אפרט.

אחמד טיבי: מאוד אינטימי – מאוד מאוד אינטימי – ולכן מותר להם לעשות מה שלאזרח רגיל אסור לעשות, או שאם הוא עושה הוא נעצר.

אחמד טיבי: לא עושים לו הנחות, לאזרח הפשוט.

זהבה גלאון: למה מתכוון חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: לכן אני שואל: מי נושא באחריות לרצח הנורא הזה ולרצח שבא אחריו ולרצח שיבוא ולרציחות שהיו?

אחמד טיבי: אגב, באותו שבוע נרצח בטירה מישהו, בטייבה, סייף חאג' יחיא, חזקי, בטייבה, ושני בני משפחת ותד בג'ת, וירו על עוד ארבעה בכניסה לאולם חתונות בבאקה.

אחמד טיבי: באותו שבוע.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: האימא רוצה שהבן שלה יצא אל בית-הספר ויחזור, בלי שהיא תהיה מודאגת שמא הוא לא יחזור בגלל כדור, בגלל פושע.

אחמד טיבי: מי שיכול להיכנס אל המנהל, אל יוסף, אל תוך לשכתו; להיכנס, לעלות לקומה שנייה, לרדת, לצאת, להתהלך ולצאת בניחותא.

אחמד טיבי: יכול – הוא, אחרים – לחזור על זה.

אחמד טיבי: ואם אין פענוחים, אין הרתעה.

אחמד טיבי: מה יכול להבין הפושע, הרוצח הפוטנציאלי, אם אין פענוחים?

אחמד טיבי: שהוא יכול לעשות את זה עוד הפעם.

אחמד טיבי: לא יתפסו אותו, הוא לא ייעצר.

אחמד טיבי: כדי להיות הגון – המשטרה אשמה בעיקר, אבל לא רק המשטרה.

אחמד טיבי: חייבת להיות ביקורת פנימית, אמירה ברורה.

אחמד טיבי: והיא נאמרת על-ידינו.

אחמד טיבי: אי-אפשר שהאלימות תהיה דרך לפתרון בעיות, סכסוך.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: ככה.

אחמד טיבי: כי הם יכולים, כי יש לו נשק.

אחמד טיבי: אני מתמלא זעם ומבוכה ובושה כאשר אני רואה תלמידים מעלים בפייסבוק תמונות של הנשק שלהם.

אחמד טיבי: תלמידים בבית-ספר תיכון.

אחמד טיבי: אגב, זה קורה בכל הארץ, יהודים וערבים, וזה נורא, גם כאן וגם שם.

נסים זאב: לפחות שיחשבו שזה כמו דגל של "חמאס".

אחמד טיבי: ולכן, יש לאסוף את הנשק הזה.

אחמד טיבי: אנחנו קוראים, ועדת המעקב קראה פעם אחר פעם: תאספו את הנשק, קחו את הנשק הזה, הוא הורג אותנו.

אחמד טיבי: יצאנו בקמפיין לפני כמה שנים: "די לאלימות – הנשק הזה הורג אותנו".

אחמד טיבי: יצאנו, החתמנו אנשים, הסברנו ברחוב, בבית-ספר, במסגד, במגרש כדורגל, איפה לא?

אחמד טיבי: באמצעי תקשורת.

אחמד טיבי: קיימנו כאן ישיבה בנוכחות ראש הממשלה, השר לביטחון הפנים, המפכ"ל, חמישה שרים, 40 חברי כנסת, משפחות שכולות, כדי להציף את הנושא, להעלות אותו על סדר-היום.

אחמד טיבי: חוקקתי חוק נגד ירי בחתונות, והחוק לא מופעל, המשטרה לא מפעילה אותו, לא אוכפת אותו.

אחמד טיבי: גם אנחנו עושים מעשה.

אחמד טיבי: חלק מאתנו, כאשר יש חתונה ויורים בה, קמים ועוזבים.

אחמד טיבי: זה מסר.

אחמד טיבי: ככה צריך להתנהג.

אחמד טיבי: רצח נשים – אמרנו את דעתנו.

אחמד טיבי: האלימות כדרך לא יכולה להיות פתרון.

אחמד טיבי: לכן צריך להשמיע קול זעקה בכל מקום.

אחמד טיבי: גם בבית, בבית-ספר, במסגד, ברחוב.

אחמד טיבי: די לאלימות הזאת.

אחמד טיבי: זה פרימיטיבי.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: זה הורג.

אחמד טיבי: אדוני השר, אתה יודע כמה פעמים פנו אליך, שוחחנו אתך, ראשי הציבור הערבי, חברי הכנסת, ועדת המעקב, ואתה אמרת שזה חלון הזדמנויות כדי לטפל בנגע הזה.

אחמד טיבי: שום דבר לא יחזיר את יוסף שאהין, אבל מה שהם רוצים – שמהר ומייד הפושע יבוא על עונשו.

אחמד טיבי: זה מסר לפושעים הבאים, כדי שגם בטייבה כל תלמיד, כל אישה, כל הורה ירגיש את הדבר האלמנטרי שאזרח זקוק לו: הגנה, הרגשת ביטחון אישי ברחוב, בחנות.

אחמד טיבי: אין לקיים סדר וחיים נורמליים עם פושעים.

אחמד טיבי: אין לקיים דיאלוג עם פושעים, כי זה מסכן את החברה, כי זה נותן לגיטימציה לפשיעה ולפושעים.

אחמד טיבי: אני זועק את זעקת כל תושבי טייבה.

אחמד טיבי: אתה ביקרת שם, שמעת את המשפחה, שמעת את האנשים; אתם יודעים טוב מה רחשי הלב של הציבור, של הרחוב.

אחמד טיבי: די לאלימות הזאת.

אחמד טיבי: הנשק הזה הורג אותנו.

אחמד טיבי: די לאדישות.

אחמד טיבי: תעשו מעשה.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

נסים זאב: סוף-סוף נהניתי ממך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משפחת טייבה ומשפחת חאג' יחיא, ראשית, אני חושב שראוי שבשם כולנו – והייתי מצפה מיושב-ראש הכנסת לפני שעזב את דוכן הנשיאות שיגיש בשם הכנסת כולה תנחומים למשפחה ולעיר טייבה על האובדן הקשה.

מוחמד ברכה: אני נותן לעצמי את הזכות ברשות החברים לעשות את זה.

מוחמד ברכה: כולנו אתכם וכולנו כואבים את כאבכם.

מוחמד ברכה: דבר שני, אני מאוד מעריך את זה שהשר לביטחון פנים עצמו נמצא כאן, אבל היות שמדובר על איש חינוך, חשבתי שגם שר החינוך צריך להתייצב כאן היום, לעמוד מול הכנסת וגם לומר את דברו.

מוחמד ברכה: שמענו אמירה בפתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר, ששנת הלימודים נפתחה כסדרה.

מוחמד ברכה: לא, רבותי, שנת הלימודים לא נפתחה כסדרה.

מוחמד ברכה: סדרה של שנת הלימודים הוא לא רק כיסאות ופעמונים.

מוחמד ברכה: דבר-מה נפל, והוא דבר קשה: רצח של איש חינוך, של מנהל בית-ספר.

מוחמד ברכה: ואני מרשה לעצמי לומר, רבותי, בכל הכנות:

מוחמד ברכה: אם זה היה קורה במקום אחר, לא ביישוב ערבי, היו רועדות אמות הספים.

מוחמד ברכה: לא כך קרה.

מוחמד ברכה: היו כל מיני מילים, כל מיני אמירות מזדמנות, אבל זה דבר שלא עוברים עליו לסדר-היום.

מוחמד ברכה: יוסף שאהין לא נפל במלחמה בין כנופיות; הוא נפל במלחמה על החינוך, ועל היושר, ועל מתן אופק של עתיד לתלמידים ולילדים.

מוחמד ברכה: זה לא עוד רצח; זה לא עוד מקרה שאדם מקפח את חייו במסגרת כל מיני ריבים שקיימים בכל מיני מקומות.

מוחמד ברכה: זה רצח שהוא הרבה מעבר לאיש והרבה מעבר למשפחה – זה רצח של ערך ושל רעיון, רעיון החינוך ורעיון החיים הנורמליים.

מוחמד ברכה: הוגשה תלונה, אדוני השר, כפי שאמר חברי חבר הכנסת טיבי.

מוחמד ברכה: המנוח הגיש תלונה למשטרה.

מוחמד ברכה: הכתובת או הכותרת של הדיון מתחילה כאן ומסתיימת כאן.

מוחמד ברכה: ואתה, לא רק כשר לביטחון פנים, אלא כאיש משטרה לשעבר, יודע מה צריך לעשות בתלונות כשמדובר על אדם שהוא איש חינוך, לא מין אחד מהרחוב שבא ומתלונן.

מוחמד ברכה: לכן הכתובת היא: המשטרה נכשלה; נכשלה במקרה הזה, אבל אני עוד ארחיב על מקרים אחרים ועל התופעה בכללותה.

מוחמד ברכה: זה כישלון מהדהד של המערכת, ולא רק של מי שקיבל את התלונה ולא טיפל בה כראוי.

מוחמד ברכה: כשאומרים "הכתובת על הקיר", מפאת האחריות הפרלמנטרית אנחנו לא נוקבים בשמות.

מוחמד ברכה: המשטרה יודעת את השמות, יודעת את הכתובת, ולכן יש פה כישלון מהדהד של המשטרה.

מוחמד ברכה: דבר נוסף, האם, אדוני השר, אדם שנתפס במעשה פסול, חלק מלפטור אותו מהאחריות למעשיו הוא להציע לו משת"פיות?

מוחמד ברכה: ואם הוא אכן נענה להצעה, אז עוונותיו ופשעיו – לא רוצה לומר נסלחים, אלא מעלימים עין, עוצמים עין, וזו תופעה שקיימת.

מוחמד ברכה: אתה יודע ואני יודע שהיא קיימת: כל מיני אנשים חסרי חוט שדרה חברתי, פושעים בגרוש שנתפסים, נקראים לחקירה, ואז מציעים להם הצעות פסולות ומגונות, וכשהם מקבלים אותן, אתה רואה אותם למחרת מסתובבים באותו רחוב, ובאותו מקום, ובאותה זירה של הפשע.

מוחמד ברכה: זה כשל מהדהד של המערכת, זה כשל מהדהד של המשטרה.

מוחמד ברכה: רצח של מנהל בית-ספר במקומות אחרים, במדינות אחרות, יכול להביא להתפטרותו של השר לביטחון פנים ויכול להביא להתפטרותו של שר החינוך.

מוחמד ברכה: אנחנו שומעים הצטדקויות ומילים מכובסות על כמה שכואב, ועל מה נעשה ולא נעשה, ושום דבר לא נעשה.

מוחמד ברכה: הנשק.

מוחמד ברכה: הנשק הוא נשק ישראלי.

מוחמד ברכה: לא מייבאים אותו, לא מאיראן ואפילו לא מטורקיה, ידידת ישראל.

מוחמד ברכה: הוא נשק ישראלי, וידוע מאיפה הוא יוצא וידוע איפה הוא נמצא.

מוחמד ברכה: למה קלות הדעת – לא קלות הדעת, ההשלמה עם קיומו של מנגנון אכיפה שהוא לא שלטוני-ממלכתי?

מוחמד ברכה: מנגנון אכיפה של הפשע, שמצויד בנשק לסוגיו, כפי שנאמר.

מוחמד ברכה: מדינה שטוענת שהיא מדינה ריבונית לא יכולה להרשות נשק או אכיפה שהם לא נשק ואכיפה של המדינה.

מוחמד ברכה: למה אתם מסכימים כאן?

מוחמד ברכה: מה קורה, ערבים רוצחים ערבים זה בסדר?

מוחמד ברכה: מה אתם מציעים לאוכלוסייה הערבית?

מוחמד ברכה: אנחנו דנו ביום שלישי במסגרת ועדת המעקב, ובאו מיישוב מסוים וסיפרו על ניסיון – מוצלח, אגב, ואני רוצה להגיד את זה חד וחלק כאן – ניסיון מוצלח של הקמת קבוצות שמירה שמסתובבות בלילה ביישוב ומחפשות את אותם פושעים שיורים ומסתובבים רעולי פנים.

מוחמד ברכה: אתם רוצים להוביל את האוכלוסייה הערבית לשם?

מוחמד ברכה: ואז המשטרה כועסת, אומרת שהיא לא תרשה דבר כזה.

מוחמד ברכה: היא לא תרשה דבר כזה – מה זאת אומרת?

מוחמד ברכה: הזכות לאכיפת החוק או הסמכות לאכיפת החוק היא רק בידי המשטרה ורשויות המדינה, אבל מה אנחנו נעשה?

מוחמד ברכה: לראות את בנינו נהרגים, מנהיגינו מאוימים?

מוחמד ברכה: בעיר טייבה לפני כמה שנים התפטר ראש עיר מכיוון שאיימו על בנו.

מוחמד ברכה: הוא עזב את תפקידו כי הוא לא רצה שיהרגו לו את הבן היחיד, וכולנו יודעים את זה.

מוחמד ברכה: מה נעשה מאז?

מוחמד ברכה: הטבע האנושי דוחף את האנשים להתגונן.

מוחמד ברכה: אז בבקשה, בואו תגידו לנו: תסתדרו.

מוחמד ברכה: בלעדינו.

מוחמד ברכה: ואז אולי נקים מוסדות מקבילים, ואז יגידו שזה נגד המדינה, וחרחור מתחת לאושיות המדינה והדמוקרטיה והסמכות השלטונית וכו' – מה לא תגידו אז?

מוחמד ברכה: מה לא תגידו?

מוחמד ברכה: אבל מה?

מוחמד ברכה: אנחנו נמשיך לראות את דמנו מוקז והמדינה מסתכלת?

מוחמד ברכה: אני אומר לך, אדוני, השר לביטחון פנים: אם אני צריך לאסוף את שברי החיים שלנו, אני אגיע למסקנה אחת ויחידה: מדינת ישראל עוינת 20% מאזרחיה.

מוחמד ברכה: גם בנושא של המלחמה בפשיעה, גם בנושא של הזכויות, גם בנושא של האכיפה, וגם בנושא של הענישה, וגם איך שבתי-המשפט מתנהלים – ואני אגיד את זה כאן.

מוחמד ברכה: בימי המלחמה האחרונה בעזה היו הפגנות.

מוחמד ברכה: שוטרים טרחו בזריזות לתפור תיקים – וזה עוד יתברר בבתי-משפט – לצעירים שבאו להפגין ולהביע דעה, ולא עשו שום דבר.

מוחמד ברכה: אתם לא יכולים לחבר תיק לאנשים שפשעו ושרצחו ושהרגו?

מוחמד ברכה: שם היד קלה על הדק פתיחת התיקים, פה – שום דבר.

חמד עמאר: צריך לסיים, חבר הכנסת.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: רבותי, אתם צריכים להבין שבמדינת ישראל חיים 20% אזרחים ערבים.

מוחמד ברכה: יש להם זהות אחרת, נרטיב אחר, סולם דאגות אחר, השתייכות אחרת, מערכת ערכים – לא רוצה להגיד אחרת, אבל יש בה גם דברים אחרים ושונים.

מוחמד ברכה: ואתם לא רוצים להכיר בזה, אלא להתייחס לאוכלוסייה הערבית כאויבת.

מוחמד ברכה: והמדינה עוינת את האוכלוסייה הערבית, לכן היא נותנת יד חופשית לפשע, והיא נוקטת יד קשה על הבעת דעה.

מוחמד ברכה: ואני רוצה לסיים בדבר שנאמר כאן, מעל הדוכן, לפני חבר הכנסת טיבי, מפיו של חבר כנסת חדש-ישן.

מוחמד ברכה: מה פשע סעיד נפאע שהיום נשפט לשנת מאסר?

מוחמד ברכה: שהוא נסע לסוריה.

מוחמד ברכה: סוריה זה מדינת אויב?

מוחמד ברכה: בסוריה יש הרבה קרובי משפחה שלי, זה לא מדינת אויב בשבילי.

מוחמד ברכה: אבל היד קלה על ההדק גם במערכת המשפט, גם במשטרה; עוינת את הנרטיב של הציבור הערבי וחושבת שאם רוצים לדכא ולהגביל את האוכלוסייה הערבית, לתת לפשע להשתולל, אז תוסח דעתנו מעניינינו העיקריים.

מוחמד ברכה: זו משוואה שאיננו יכולים, איננו מסוגלים, איננו רוצים, לחיות אתה.

מוחמד ברכה: המשטרה והמדינה על רשויותיה השונות רוצות לנהוג בנו כפי שנוהגים?

מוחמד ברכה: אני חושב שהאוכלוסייה הערבית תצטרך למצוא את דרכה, לחפש אופק חיים נורמלי בלי המדינה, בלי הסמכות שלה.

מוחמד ברכה: אני יודע, זה לא הדברים שאני אוהב לומר, ואתם יודעים, אתם מכירים אותי כבר שנים רבות בכנסת הזאת, אני לא אוהב לומר את הדברים האלה.

מוחמד ברכה: אבל לאן אתם דוחפים את הציבור הערבי?

מוחמד ברכה: שהוא ירגיש מופקר?

מוחמד ברכה: זהותו מושפלת, נרמסת?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני מצפה שהיום השר לביטחון פנים יאמר דברים שנרגיש אותם מחר בכל מה שקשור לענישת פושעים, בכל מה שקשור לאיסוף נשק.

מוחמד ברכה: ואני אומר לך, אדוני השר, תמצא שיתוף פעולה, ואתה יודע את זה, עם הנהגת הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: תמצא שיתוף פעולה עם הנהגת הציבור הערבי בעניין הזה.

מוחמד ברכה: ונכון, יש אחריות, אבל גם יש לנו אחריות, כפי שנאמר כאן, לחתונות, ולילדים, ולמערכת חינוך, לכול, נכון, אבל אין בידינו סמכות לבוא ולאסור את הפושע שאנחנו יודעים איך קוראים לו, יודעים את שמו ואיפה הוא גר.

מוחמד ברכה: וגם אתה יודע, השוטרים שלך יודעים.

מוחמד ברכה: אני מצפה שהיום ייאמרו דברים שמחר נחוש אותם בשטח.

מוחמד ברכה: אם לא, אני חושב שאנחנו מתגלגלים במדרון מאוד מאוד מסוכן.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי כשר לביטחון הפנים והממונה על משטרת ישראל אני שולח את תנחומי למשפחה, שגם נמצאת פה.

יצחק אהרונוביץ': אני רואה בחומרה רבה את תופעות הירי בכלל, והרציחות, במגזר הערבי, והזכירו פה חברי הכנסת את רצף האירועים שהיה במשולש הקטן, המשולש הגדול, ואני אתייחס אליהם בהמשך.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל תמשיך לפעול, כתמיד, למצות את הדין עם האחראים לתופעה החמורה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': בהקשר לאירוע – ב-25 באוגוסט 2014 נרצח ביריות יוסף חאג' יחיא, זיכרונו לברכה, שמשפחתו נמצאת פה – אני מכיר אותם, ראיתי אותם – מנהל בית-ספר "עמל" בטייבה, במהלך ישיבת מורים שהתקיימה בבית-הספר בראשותו.

יצחק אהרונוביץ': מנהל בית-הספר היה איש חינוך שנים רבות, היה דמות מוערכת מאוד בעשייתו במגזר בתחום החינוך.

יצחק אהרונוביץ': כוחות המשטרה שהגיעו למקום הרצח פתחו בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': החקירה נמצאת בעיצומה והוטל עליה צו איסור פרסום עד 23 בחודש, 23 בספטמבר, ולכן לא אוכל להרחיב.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי בבית-הספר, אמרתי את זה במועצת העיר – אריק – ממלא-המקום אריק ברמי, שנמצא אתנו פה היום, ואמרתי את זה גם בבית המשפחה, כשביקרתי אותם – נחצו קווים; להרוג, לרצוח מנהל-בית ספר זה חציית כל קו, ולא נעבור לסדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': אני ביקשתי, וכך הנחיתי גם את המשטרה, לתת עדיפות לטיפול ברצח.

יצחק אהרונוביץ': אני עוקב אחרי הטיפול ברצח, עקבתי גם בביקור האחרון שלי בתחנה, ואני מקווה שלא ירחק היום והרוצח ייתן את הדין.

יצחק אהרונוביץ': זה מקרה חמור מאוד, חמור מאוד לעיר טייבה, לבית-הספר.

יצחק אהרונוביץ': ישבתי עם סגל המורים, המורות, ראיתי את הכאב, וראיתי את הרצון לשקם, ובהחלט יש עוד הרבה פעילויות, בבית-הספר, וגם עם המשפחה.

יצחק אהרונוביץ': עלו הרבה שאלות.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי, ואני חוזר על זה: כל התשובות יינתנו למשפחה בראש ובראשונה.

יצחק אהרונוביץ': הכול אתם תדעו, ברגע שהחקירה תסתיים, ואני מקווה שלא ירחק היום.

יצחק אהרונוביץ': אבל היו עוד מקרים, ציינו פה חברי הכנסת:

יצחק אהרונוביץ': ב-27 באוגוסט 2014 בטירה נורו שניים: האחד נפצע, אברהים מסארווה, והשני, וואפק חאסקיה, נהרג.

יצחק אהרונוביץ': גם כאן החקירה בעיצומה.

יצחק אהרונוביץ': ב-29 באוגוסט נרצח בטייבה ביריות סייף חאג' יחיא בזמן נסיעה ברכב, וגם שם החקירה בעיצומה.

יצחק אהרונוביץ': אין לנו הוקוס פוקוס.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת, אחרי ארבעה ימים אין גילוי.

יצחק אהרונוביץ': מי שחושב שהוא נמצא בעולם של דימויים – אתה יכול לבוא ולהגיד, יכול – – –

עיסאווי פריג': אבל מה – – –

יצחק אהרונוביץ': רק רגע, רק רגע, רק שנייה, שנייה.

יצחק אהרונוביץ': דקה, דקה, דקה.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר שבעיצומה, או לא בעיצומה – ולחשוב שלוחצים ויוצא גילוי?

יצחק אהרונוביץ': רבותי – – –

מוחמד ברכה: זה לא ארבעה ימים – – –

יצחק אהרונוביץ': לא, לא, אז אני אומר – בואו, בואו, אנחנו, מתפקידנו, בראש ובראשונה, שלי ושלכם, זה לא כרגע על מקרה הרצח לעשות סיבוב, אלא להגיד את הדברים; לשים את הדברים ולדבר על הדברים ומה עושים הלאה.

עיסאווי פריג': הסטטיסטיקה אומרת – – –

יצחק אהרונוביץ': רק רגע, רק שנייה.

יצחק אהרונוביץ': הסטטיסטיקה – המומחה לסטטיסטיקה נמצא – – –

עיסאווי פריג': – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תן לי שנייה.

יצחק אהרונוביץ': תן לי שנייה לסיים, ונשמע גם את קולך.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו – – –

אחמד טיבי: הרצח ברמלה כבר שנתיים.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע.

יצחק אהרונוביץ': ובאום-אלפחם אני יודע.

יצחק אהרונוביץ': וגם בטייבה יש הרבה מקרים.

יצחק אהרונוביץ': יש הרבה מקרים.

יצחק אהרונוביץ': תנו לי רק לסיים.

יצחק אהרונוביץ': ב-29 באוגוסט, בסמוך לאולם האירועים בג'ת, נורו ונהרגו שניים, אחמד ותד וחמד ותד, ואדם נוסף.

יצחק אהרונוביץ': ב-2 בספטמבר, בכניסה ליישוב זמר – הייתי שם בדיוק – נורה אדם ונפצע קשה.

יצחק אהרונוביץ': יש פה רצף של אירועים.

יצחק אהרונוביץ': תגידו במקרה, תגידו לא במקרה – הכול יכול לקרות.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מוצא קשר בין המקרים, אבל יכול להיות שיש, יכול להיות.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו לגבי התיקים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר באחריות – כמה פעמים אני מדבר מעל הדוכן בכנסת?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו לעולם – המשטרה לעולם לא תעשה הפרדה בין מגזר למגזר.

יצחק אהרונוביץ': יושב פה ראש אגף החקירות שורה לפניך, הוא מכיר את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': נכנסים לזירת רצח, המשטרה, מתייחסים אליה כאל זירה לכל דבר.

יצחק אהרונוביץ': ומתחילים את העבודה שם, מלמטה למעלה.

יצחק אהרונוביץ': מתחילים לעבוד.

יצחק אהרונוביץ': והם מנסים להגיע למיטב הראיות, ובסוף לאנשים.

יצחק אהרונוביץ': נכון, אמרתי, הזירות שנמצאות בעיקר, אני אומר, במגזר, הן זירות קשות, ולא תמיד מצליחים להגיע.

יצחק אהרונוביץ': אבל לבוא ומפה להגיד שבמגזר היהודי מפענחים ובמגזר הערבי לא מפענחים – אני אומר לכם, אני כבר כמה פעמים אומר את זה: אין דבר כזה, לא במשטרת ישראל – – –

עיסאווי פריג': – – –

מוחמד ברכה: זו כבר עובדה.

יצחק אהרונוביץ': – – – במשטרת ישראל – – –

מוחמד ברכה: זו עובדה.

יצחק אהרונוביץ': בסדר, בסדר, עובדה, עובדה.

עיסאווי פריג': זה מקרה חד-פעמי, אבל כשזה ברצף אתה מתחיל לשאול את השאלות.

יצחק אהרונוביץ': כן, אבל כששואלים את השאלות צריך להגיד גם בכנות ובאמיתוּת שזה לא דבר שמתכוונים לכך.

יצחק אהרונוביץ': אתה אומר לי שהעובדות מצביעות שאחוז הגילויים במגזר הערבי הוא נמוך יותר מבמגזר היהודי; נכון.

יצחק אהרונוביץ': להגיד לך שזה במתכוון?

יצחק אהרונוביץ': בואו, בואו, אני אומר את זה לכולם – –

עיסאווי פריג': אבל על זה אני מסכים אתך.

יצחק אהרונוביץ': – – זה לא נכון, פשוט לא נכון.

עיסאווי פריג': אבל לא בסדר – – –

יצחק אהרונוביץ': לא נכון, זה לא נכון.

יצחק אהרונוביץ': כתיק רצח, אותם תיקים מתנהלים, ובדרך כלל אלה היחידות הטובות ביותר: אם מחוז מרכז, בימ"ר מרכז; אם מחוז חוף, בימ"ר חוף.

יצחק אהרונוביץ': הם מנהלים את התיקים, אף אחד לא מנהל את התיקים האלה.

נחמן שי: במגזר הערבי יש יותר – – –

יצחק אהרונוביץ': מה?

נחמן שי: יש אמת בטענה שיש פחות פענוחים במגזר הערבי?

יצחק אהרונוביץ': כן, כן.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, הזירות הרבה יותר קשות, וגם מטשטשים את הזירות.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי את זה כמה פעמים בתקשורת.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מוצאים זירות שמה שהיה שם, אחרי כמה דקות כבר הכול נקי שם.

יצחק אהרונוביץ': יש מצב.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מכירים את זה.

יצחק אהרונוביץ': לא בכל מקום; יש מצבים.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, צריך לזכור עוד דבר: יש ארגוני פשיעה קשים גם במגזר הערבי.

יצחק אהרונוביץ': חלקם מעורבים באירועים עצמם, חלקם לא קשורים.

יצחק אהרונוביץ': לפעמים על ויכוח על מקום חניה, באחד מהמקרים האחד יורה בשני על מקום חניה.

יצחק אהרונוביץ': להגיד לך שזה נורמטיבי?

יצחק אהרונוביץ': שזה קיים?

יצחק אהרונוביץ': זה קיים גם במגזר היהודי, אני לא יכול להגיד שזה לא קיים, אבל ההתחממות – יש גם אנשים שנפגעו כתוצאה ממלחמה בין כנופיות של עבריינים.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו – – –

זהבה גלאון: למה לא – – –

יצחק אהרונוביץ': מה?

זהבה גלאון: למה לא עושים מהלך לאסוף נשקים?

יצחק אהרונוביץ': רק רגע, זה השלב הבא, שנייה.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, מה כן נעשה?

יצחק אהרונוביץ': צריך להגיד ביושר, לפני כשלוש שנים הקמתי כוחות משימה לטפל או לעבות את המגזר הערבי בתחום של אכיפת החוק, של נשק, ירי בחתונות, כל הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': איפה שמתי את הכוחות?

יצחק אהרונוביץ': כל כוח כזה זה 50 איש, שהם לא קשורים לתחנה, הם עובדים רק בנושאים האלה.

יצחק אהרונוביץ': בנצרת – בכפרים.

יצחק אהרונוביץ': בעיירות – בכפרים.

יצחק אהרונוביץ': בטירה – שסוגר גם את טייבה.

יצחק אהרונוביץ': בכרמיאל – שסוגר את כל הכפרים.

יצחק אהרונוביץ': בכפר-קאסם שמתי עוד אורגן בשנה האחרונה, ועכשיו שמתי בבאקה-אלע'רביה.

יצחק אהרונוביץ': סך הכול מעל 400 איש שמתי שם, רק בשנתיים האחרונות, לתת יותר בולטוּת, נוכחות, בדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו – נשק.

יצחק אהרונוביץ': כמה פעמים עמדתי מעל הדוכן ואמרתי שאספנו נשק, מאות כלי נשק?

יצחק אהרונוביץ': אומר חבר הכנסת טיבי, אר.

יצחק אהרונוביץ': פי.

יצחק אהרונוביץ': ג'י ומא"גים ומקלעים ו-M-16, ויש מחירון; והוא צודק, זה נכון, יש נשק.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, כשנכנסים למבצע של חיפושים, אתם חושבים שהנשק מונח על המיטה או מתחת למזרן?

יצחק אהרונוביץ': או שהשב"כ ומשטרת ישראל יודעים ולא אוספים את הנשק?

יצחק אהרונוביץ': זה חלם.

יצחק אהרונוביץ': אוספים, עוברים, נכנסים לחצרות, מוצאים במגלי מתכות.

יצחק אהרונוביץ': אוספים.

יצחק אהרונוביץ': הרבה נשק לא תופסים, מה לעשות.

יצחק אהרונוביץ': אין פה – הוא אמר, נדמה לי חבר הכנסת טיבי – היה מבצע בגלל הירי על החייל, הזכרת: 400 כלי נשק – אני לא יודע, מאות כלי נשק נתפסו.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם, כמה מבצעי נשק נעשו.

יצחק אהרונוביץ': להגיד לך שאין נשק?

יצחק אהרונוביץ': יש נשק.

יצחק אהרונוביץ': מאיפה זה בא?

יצחק אהרונוביץ': ממחנות צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': אחרי שגומרים מבצע כזה או אחר יש מערומים של ציוד: רימונים מצאנו – אני מדבר על המבצע הקודם, שהלכו ואספו.

יצחק אהרונוביץ': ביהודה ושומרון גם מייצרים נשק, מייצרים.

יצחק אהרונוביץ': שמעתם על זה?

יצחק אהרונוביץ': מייצרים גם נשק.

יצחק אהרונוביץ': איפה?

יצחק אהרונוביץ': ביהודה ובשומרון, בחבל-עזה.

יצחק אהרונוביץ': מייצרים גם נשק, יש כל מיני אלתורים, נשק מאולתר כזה, אבל זה גם הורג.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, זה המון כלי נשק ואמצעי חבלה שנמצאים.

יצחק אהרונוביץ': נמצאים.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, זה שאוספים – אוספים; זה שיש עוד – יש עוד הרבה מה לעשות.

יצחק אהרונוביץ': אלה הפעילויות שאנחנו עושים.

יצחק אהרונוביץ': הכנסתי את השיטור העירוני כמעט בכל הכפרים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם, רק לגבי משטרה: תגברתי את המשטרה במגזר הערבי, אני יכול להגיד לכם באחריות, כמעט פי-שניים מבמגזר היהודי.

יצחק אהרונוביץ': למה?

יצחק אהרונוביץ': כי חשבתי שצריך שיהיו יותר שוטרים ויותר נוכחות ובולטות.

יצחק אהרונוביץ': משטרת התנועה.

יצחק אהרונוביץ': הרי מסך כל ההרוגים ותאונות הדרכים – אנחנו יודעים שחלק גדול היה מהמגזר הערבי, אנחנו יודעים את זה.

יצחק אהרונוביץ': משאיות, נוסעים על כל מיני – גם בטייבה וגם במקומות אחרים.

יצחק אהרונוביץ': הכנסנו את משטרת התנועה פנימה והורדנו את מספר ההרוגים ואת כמות תאונות הדרכים.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, יש פה באמת הרבה פעולות שנעשו באותו מגזר, ואני רואה את הדברים האלה מסביב – הנה, עכשיו, אחרי שהיו כמה מקרים, הכנסנו עוד שתי פלוגות פנימה.

יצחק אהרונוביץ': שתי פלוגות של משמר הגבול הורדנו בירושלים, ותגברנו גם את באקה-אלע'רביה ואת אזור ג'ת, וגם את טירה, טייבה – – – למרות האורגניות.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, ניתנו הרבה כוחות שם, והם יהיו שם בינתיים, כדי באמת לעשות את כל מה שצריך לעשות.

יצחק אהרונוביץ': אם תשאלו אותי, בסוף, שני דברים אני יכול להגיד לכם שצריך להמשיך להתעסק אתם, מעבר למקרה הרצח הזה, האיום והנורא: אני אומר, להמשיך להתעסק עם איסוף הנשק, שזה מאוד מאוד מפריע לכם, לתושבים, בכל מקום שאני מוצא.

יצחק אהרונוביץ': את זה צריך להמשיך, לעבור בית-בית – – –

נחמן שי: כמה נשק יש?

יצחק אהרונוביץ': מה?

נחמן שי: כמה יש?

יצחק אהרונוביץ': מאות, אלפים, אני אומר לך.

יצחק אהרונוביץ': אני מדבר בכל הארץ; אלפים.

אחמד טיבי: אדוני השר – – –

יצחק אהרונוביץ': דקה, תן לי.

יצחק אהרונוביץ': שני דברים אמרתי: נושא הנשק, שצריך לגביו להמשיך לעבוד באופן שנתי.

יצחק אהרונוביץ': דרך אגב, בנושא המודיעין – חיזקתי את המודיעין; כי אמרתם, אתם יודעים הכול.

יצחק אהרונוביץ': נושא המודיעין, חיזקנו אותו, כדי לתת לנו את המענה באמת לאן להגיע, לאיזה בית, לאיזה חצר, מאיפה להביא את הנשק.

יצחק אהרונוביץ': והדבר השני שיחזיר – ואני אומר את זה דווקא לכם ולתושבים – שיחזיר את האמון, שמתערער – אני שומע את הדברים – במשטרת ישראל, זה הנושא של פענוח תיקי רצח.

יצחק אהרונוביץ': שני דברים מרכזיים שאני מחזיק: אחד, להמשיך במבצעי האכיפה, לאסוף את הכלים; ומצד שני, להעלות את אחוז הגילויים בתיקי הרצח.

יצחק אהרונוביץ': הזכרת את רמלה, ואני יכול לתת לכם עוד הרבה תיקים לא מפוענחים.

יצחק אהרונוביץ': דרך אגב, כשבדקתי במגזר הערבי – ועוד הפעם, דיברנו כבר על מקרה הרצח – שהורגים בתוך המשפחה, ודיברנו על כך שלא נקרא לזה "על כבוד המשפחה", דיברנו על הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אבל אם אנחנו מחברים את כלל מקרי הרצח, יש לנו מעל 50%; יש למשטרה מעל 50% גילוי.

יצחק אהרונוביץ': אבל אם אתה מנטרל את הירי בתוך המשפחה, במקרים שהזכרנו היום בהחלט צריך להעלות את אחוז הגילויים.

יצחק אהרונוביץ': ודווקא באותם מקומות שהזכרת, כמו טייבה, שיש שם – דרך אגב, בשנתיים האחרונות בטייבה, טירה, היו 14 מקרים של רצח – בשנתיים האחרונות: השנה ובשנה שעברה – מהם בשישה מקרים היו גילויים.

יצחק אהרונוביץ': אבל זה סך הכול הרצח, זה לא חייב להיות רצח בתוך המשפחה או מחוץ.

אחמד טיבי: הערה קטנה, אדוני, אמרת שיש צו איסור פרסום של בית-משפט – – –

יצחק אהרונוביץ': כן.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך, איך אתה מסביר את העובדה שלמרות שמייצרים נשק, כביכול, כפי שאתה אומר, שיעור הפשיעה בגדה המערבית ומעשי הרצח על רקע פלילי קטן יותר – –

מוחמד ברכה: שואף לאפס.

אחמד טיבי: – – עד כדי אפס, מאשר – – –

יצחק אהרונוביץ': זה לא אומר כלום, זה לא קשור.

יצחק אהרונוביץ': זה לא קשור.

יצחק אהרונוביץ': הם הולכים וקונים כלי נשק.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מוצאים, אנחנו מוצאים, למשל – – –

אחמד טיבי: מדובר בערבים פה וערבים שם, פלסטינים פה ופלסטינים שם – –

יצחק אהרונוביץ': כן, כן.

אחמד טיבי: – – ושיעור הפשיעה פה גדול יותר, ביישובים שלנו, מאשר בטול-כרם, בשכם.

אריה מכלוף דרעי: אז מה התשובה שלך?

יצחק אהרונוביץ': מה התשובה שלך?

אריה מכלוף דרעי: דמוקרטיה.

אחמד טיבי: אכיפה, אכיפה.

אחמד טיבי: אכיפה והרתעה.

אריה מכלוף דרעי: אכיפה, או שהיהודים מקלקלים אתכם?

אחמד טיבי: אכיפה והרתעה.

מוחמד ברכה: גם זה.

אחמד טיבי: אכיפה והרתעה, וגם דחיקה של אוכלוסייה, מצב סוציו-אקונומי נמוך ודחיקה של מיעוט אל השוליים.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת טיבי, אני לא קושר בין שני הדברים, אני אומר שנשק בייצור מקומי – מגיע גם לארץ.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מוצאים כל מיני כלי נשק מאולתרים, שגם הם הורגים, מה לעשות.

יצחק אהרונוביץ': למה שם הם מצליחים בגילויים יותר?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': אין לי נתונים על שכם, קלקיליה.

יצחק אהרונוביץ': אין לי נתונים.

יצחק אהרונוביץ': בכלל, הפשיעה – אני מדבר במגזר היהודי – נמוך מאוד.

יצחק אהרונוביץ': במגזר הערבי, בחלק הפלסטיני – אני לא מכיר נתונים.

יצחק אהרונוביץ': אתה אולי מכיר ואתה אומר ששם מאוד נמוך – אני לא יודע, אני מדבר על הארץ.

יצחק אהרונוביץ': בתוך מדינת ישראל יש לנו שני דברים, שתי משימות, וככה אני רואה את הדברים: א.

יצחק אהרונוביץ': להמשיך במבצעים, או לאסוף את כלי הנשק, וב.

יצחק אהרונוביץ': – להעלות את אחוז הגילויים, כדי להעלות – באמת, באמת, לא רק את התחושה, את הנכונות באמת לבוא ולהגיד: רבותי, כבר היה מקרה רצח, תביאו גם את הגילוי.

יצחק אהרונוביץ': וזאת משימה לא פשוטה, למרות התנאים.

אחמד טיבי: יש לך בשורה למשפחת חאג' יחיא, שנמצאת פה?

יצחק אהרונוביץ': אני ישבתי אתם.

יצחק אהרונוביץ': אני ישבתי אתם, הם כמוני, ואנחנו דיברנו, ואתה – גם אנחנו דיברנו.

יצחק אהרונוביץ': בואו נמתין.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, מאחר שיש צו איסור פרסום, אני לא יכול להרחיב.

יצחק אהרונוביץ': בית-המשפט הוציא צו, אני מכבד את הצו, אני לא רוצה לדבר מעבר לזה.

יצחק אהרונוביץ': בואו נמתין, קצת סבלנות, אני מקווה.

יצחק אהרונוביץ': זהו זה.

יצחק אהרונוביץ': אני, את התקוות שלי אמרתי להם גם בבית-הספר, גם במועצת העיר וגם במשפחה, אני מקווה.

יצחק אהרונוביץ': תראה, עצם הרצח זה רצח, זה איום ונורא.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו כבר מה שנשאר זה רק לתפוס את הרוצח, ובסוף – – –

מוחמד ברכה: אדוני השר, אחרי שנים רבות שהתופעה הזאת קיימת לעמוד כאן על הדוכן ולומר דברים שהיו צריכים להיאמר עוד לפני עשר שנים, אני חושב שזה ביטוי של חוסר אונים – – –

יצחק אהרונוביץ': שמה?

מוחמד ברכה: שצריך לאסוף את הנשק – – –

יצחק אהרונוביץ': אבל עובדים, הרי אתה שומע אותי.

מוחמד ברכה: אדוני, זה ביטוי של חוסר אונים.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: המשרד לביטחון פנים לא יכול לעמוד ככה ולהגיד: אני לא יכול – זה מה שאני יכול.

חמד עמאר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': מאה אחוז.

מוחמד ברכה: זה לא נכון.

חמד עמאר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': מאה אחוז.

יצחק אהרונוביץ': אתה חושב ככה, אני אומר לך שעושים את העבודה ונמשיך לעשות.

יצחק אהרונוביץ': זה חוסר אונים בעיניך – אוקיי.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, הם רוצים – חבר הכנסת טיבי, אתם רוצים להעביר את זה לוועדה?

אחמד טיבי: להעביר לוועדה, ואנחנו מתכוונים לתבוע בשם המשפחה ותושבי טייבה ועדת חקירה על רצח יוסף שאהין.

יצחק אהרונוביץ': זה אני לא – על ועדות חקירה אני לא ממונה, אני מדבר על הכנסת.

אחמד טיבי: העברה לוועדת הפנים.

מוחמד ברכה: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: ועדת הפנים.

חמד עמאר: אתם רוצים להעביר לוועדת הפנים, בסדר.

חמד עמאר: עמדה נוספת של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אריה מכלוף דרעי: אתה פה?

עיסאווי פריג': אני ידעתי שאתה הולך לדבר, אמרתי: אני לא אתן לו.

משה גפני: לא, הוא גם ידבר.

עיסאווי פריג': כן – – –

חמד עמאר: יש לך דקה, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, ראשית כול, אני, ברשותך, אשתתף בתנחומים למשפחת הנרצח מוסטפא ועבד אל-סאתר, והבן, הדוקטור, גם אותו אני רואה כאן.

עיסאווי פריג': חברים, אני הכרתי את יוסף.

עיסאווי פריג': יוסף היה חבר, הבנות שלי למדו בבית-הספר, האחרונה סיימה לפני שנתיים את בית-הספר, את התיכון שלה.

עיסאווי פריג': איש שלקח בית-ספר ממקום אחד והעביר אותו למקום אחר, ברמה של מכללה.

עיסאווי פריג': כל התסמונת וכל המחלה של המשולש הדרומי – אנחנו ראינו קצה אור בבית-הספר הזה.

עיסאווי פריג': הפסדנו את יוסף – הפסדנו דברים רבים.

עיסאווי פריג': אבל, ברשותך, אדוני השר, אני אכנס לעניין.

עיסאווי פריג': שמעתי את דבריך.

עיסאווי פריג': אחרי ששמעתי אותך, אני יותר מודאג.

עיסאווי פריג': אם הכנסת 400 שוטרים בשנתיים, ואם הכפלת את הכוח של המשטרה במגזר הערבי, ומצבנו, מצב הפשיעה אצלנו הולך ונהיה יותר חמור, אז – דורשני; יש כאן משהו לא בסדר.

עיסאווי פריג': יש פתגם בערבית שאומר: באסמע – אני שומע אותך – נהיה לי טוב, אבל מסתכל בשטח – המעשים אחרת.

עיסאווי פריג': אני, כתושב כפר-קאסם ובן לאזור המשולש הדרומי – הסכמנו ושיתפנו פעולה, אישית, אני וחברי חבר הכנסת צרצור הסכמנו לאוגדן בכפר-קאסם, הכנסנו תחנת משטרה, ובכל האזור ובכל הערים במשולש יש תחנות משטרה או אוגדנים, לא עמדנו בצד, ואין לי ציפייה למצב יותר בטוח – המציאות אחרת.

עיסאווי פריג': אדוני השר, אלימות ופשע הם לא דבר שעובר בירושה.

עיסאווי פריג': האלימות במגזר הערבי היא לא תורשתית, היא נוצרת מאיפשהו: מהסביבה, מהתנאים הסביבתיים, מהחינוך, מההתנהלות.

עיסאווי פריג': הסביבה הזאת יוצרת לנו את האלימות.

עיסאווי פריג': אנחנו יכולים לדבר רבות, ואתה יכול לטפל ולאתר, להגביר – אין לנו סיכוי לנצח.

עיסאווי פריג': ואני אומר לך את זה, אין לנו סיכוי לנצח את הפשיעה אצלנו.

עיסאווי פריג': אתה יודע למה, אדוני?

עיסאווי פריג': כי הנוער שלנו מופקר, והנוער שלנו – 75% מהאוכלוסייה, מתחת ל-75% – – –

חמד עמאר: תודה רבה לך, חבר הכנסת.

עיסאווי פריג': אדוני, תן לי לסיים – – –

חמד עמאר: שתי דקות אתה כבר מדבר.

עיסאווי פריג': זה נושא מאוד רגיש.

חמד עמאר: דקה, נתתי לך דקה נוספת.

עיסאווי פריג': זה נושא מאוד רגיש, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: אני יודע, אבל נתתי לך דקה נוספת.

עיסאווי פריג': אז תן לי עוד דקה נוספת, אדוני.

חמד עמאר: אז אני מבקש לסיים.

עיסאווי פריג': נרצח מנהל במדינת ישראל.

חמד עמאר: לסכם, לסכם.

עיסאווי פריג': בסדר, אני מסכם.

עיסאווי פריג': אדוני, אני קורא לך – אני, באותו יום, של הרצח, הייתי בתחנת המשטרה קדמה בטייבה יחד עם אחיו הבכור של ידידי ז"ל מוסטפא; שם קיבלו אותנו לא יפה.

עיסאווי פריג': הגופה, שחיכתה 14 שעות, עד שהגיעה לבית של ההורים, והיחס הלא-יפה שקיבלנו – גם זה אומר משהו.

עיסאווי פריג': גם זה אומר משהו, אדוני השר.

עיסאווי פריג': אני שומע אותך, ואני מעריך את כל העשייה שלך, אבל מה שאני מציע: צריך להגיע – ואתה תוביל את זה – איגום משאבים של משרדי הממשלה כדי להציל את הנוער, כי אתה יכול להגיע ולעצור רוצח אחד, שניים, עשרה, אבל מתווספים למעגל הזה מאות, כי אין להם מסגרות.

עיסאווי פריג': אתם מפקירים את הנוער שלנו.

עיסאווי פריג': לנו יש חלק, אבל אתם צריכים להוביל את זה.

עיסאווי פריג': בסוף, אדוני – רק משפט – שאלתי אחד במשטרה על הסוגיה הזאת, ומה אמר לי?

עיסאווי פריג': הוא אומר לי: בואו נעשה דיל – תפסיקו לקנות נשק והבעיה נפתרת.

עיסאווי פריג': במקביל שאלתי במערכת החינוך, ומה אמר לי בכיר בחינוך?

עיסאווי פריג': תגיד לראשי הרשויות שיפסיקו עם הפוליטיקה בבתי-הספר, ואז בתי-הספר יהיו טובים.

עיסאווי פריג': הקומבינות האלה, ולזרוק את הכדור עלינו, שיש לנו חלק באשמה, זה לא מוסיף לכם.

עיסאווי פריג': אדוני, צא לעשות מעשה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אריה דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, גם אני מצטרף – – –

אחמד טיבי: אולי השר יגיד אם יש עצורים?

אחמד טיבי: – – –

חמד עמאר: השר אמר שיש צו איסור פרסום, והוא אמר כל מה שהוא יכול.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, גם אני מצטרף לניחומים למשפחת חאג' יחיא, משפחת שאהין.

אריה מכלוף דרעי: באמת נחצה קו, ואני מקווה מאוד שהחקירה הזאת תגיע לסיומה, והצדק ייעשה.

אריה מכלוף דרעי: אני, ברשותך, אדוני השר, מנצל את זה לעוד נושא – מצטרף לכל מה שנאמר כאן, אבל אני רוצה לצרף כדי להעצים את הבעיה ולהראות פן אחר של הסוגיה.

אריה מכלוף דרעי: אבל עכשיו אני לא רוצה לדבר על אלימות של האוכלוסייה והטיפול של המשטרה, אלא אני רוצה לדבר על אלימות המשטרה.

אריה מכלוף דרעי: אם לא הייתי רואה, אם לא הייתי שומע, לא הייתי מאמין, אבל אני ראיתי במו-עיני סרט וידיאו, שידור ישיר, ששם בריוני המשטרה – אין לי מילה אחרת – תאמין לי שאם לא הייתי יודע שיש להם תעודת שוטר, הייתי בטוח שזו כנופיה של פושעים בריונים.

אריה מכלוף דרעי: לקחת אזרח בבני-ברק בשם נחמן פרידמן, שכל חטאו שהוא ביקש מהשוטר הסמוי להזדהות כשנתן לו רפורט.

אריה מכלוף דרעי: התשובה על כך – אדם ששכב שמונה חודשים בבית-חולים עם פריצת דיסק ועם ניתוח בעמוד השדרה.

אריה מכלוף דרעי: אבא לעשרה ילדים – כשהילדים נמצאים במכונית וזועקים כשרואים איך אבא שלהם חוטף מכות.

אריה מכלוף דרעי: האבא, ניצול שואה, חולה סרטן, מתחנן: תרפו.

אריה מכלוף דרעי: הוא לא מאמין ששוטרים יהודים עושים את זה לבן שלו.

אריה מכלוף דרעי: ואתה רואה את האברך הזה, את האבא המסכן העלוב, עם הגב, מתחנן, והם אוזקים לו את הידיים בכוח.

אריה מכלוף דרעי: והוא אומר להם: אסור לכם להרים אותי, הגב שלי שבור, עמוד השדרה, ובאיזה אכזריות הבריונים מתנפלים עליו במשך רבע שעה, רבע שעה, עד שלקחו אותו לבית-חולים.

אריה מכלוף דרעי: אני מבקש ממך, אדוני השר, אני בטוח שאם אתה תראה את זה, זה יקומם אותך.

אריה מכלוף דרעי: זה יקומם אותך, ואין הסבר אחר; ולא בושה להגיד.

אריה מכלוף דרעי: בזה אתה תחזיר את האמון במשטרה, תחזיר את האמון.

אריה מכלוף דרעי: ואתה יודע שבאוכלוסייה החרדית יש בעיה גדולה מאוד של אמון במשטרה.

אריה מכלוף דרעי: תחזיר את זה כשתגיד: אני מוקיע את זה, אני לא אתן, ואני אפטר – הכול גלוי – אני אנקוט את כל הצעדים כלפי הבריונים הללו, שעשו מעשה פשע שלא יכופר.

אריה מכלוף דרעי: אני מקבל דיווח שאותו מסכן, אבא, חזר עכשיו לבית-החולים לניתוח מחודש בעמוד השדרה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית, תנחומי למשפחת יוסף חאג' יחיא, זיכרונו לברכה.

דוד אזולאי: אין ספק, הרצח הזה מזעזע.

דוד אזולאי: לאור היום, בישיבת צוות מורים, נכנס אדם עם נשק ויורה – רבותי, לאן הגענו?

דוד אזולאי: לאן הגענו?

דוד אזולאי: אדוני השר, עוד בהיותי יושב-ראש ועדת הפנים עלה הנושא של נשק במגזר הערבי אצלי בוועדה פעמים רבות, והיו תשובות והיו דיונים במליאה.

דוד אזולאי: אבל כשאתה שומע כאן – ואדוני אמר את הדברים האלה – כשאתה שומע כאן, מעל בימת הכנסת, שחלק גדול ממקרי הרצח במגזר הערבי טרם פוענחו, כאשר ברחובות העיר – וחברי חברי הכנסת הערבים, לצערי הרב, מה לעשות, גם אצל היהודים יש רצח, ואנחנו מכירים את זה – לאור היום יורים באנשים ללא חשש, ללא פחד, כולנו נפגעים ומאבדים לא רק את האמון במשטרה, מאבדים את הביטחון העצמי שהתושבים צריכים.

דוד אזולאי: ואני רוצה להגיד לך, אדוני השר, שמעתי את דבריך עכשיו.

דוד אזולאי: להגיד לך שאני יוצא עכשיו מכאן יותר רגוע?

דוד אזולאי: בפירוש לא.

דוד אזולאי: ההפך, אני יוצא יותר מודאג.

דוד אזולאי: ואם אני מוסיף את מה שנאמר כאן על-ידי חבר הכנסת אריה דרעי – ראיתי את זה, ואני אומר לך, זה מזעזע.

דוד אזולאי: אני יודע שיש לנו משטרה אחת, וצריך להגן על המשטרה, אבל צריך לדעת שיש גם אזרחים, ואם האזרח מאבד אמון במשטרה, אנחנו כולנו נכשלנו.

דוד אזולאי: לכן, אני חושב שהמקרה הזה צריך להדליק נורה אדומה במשטרת ישראל – זמן לחשבון נפש ולמצוא את הדרך.

דוד אזולאי: ראשי רשויות נפגעים, אנשים אזרחים חפים מפשע נפגעים, וכולם נפגעים מכך.

דוד אזולאי: משהו קורה במשטרה, אדוני השר.

דוד אזולאי: אולי תעצור רגע, תעשה חשבון נפש ותגיד: צריך לתת פתרונות.

דוד אזולאי: אדוני אמר לפני כמה שנים: כל כך הרבה תוספת כוח-אדם, ובכל זאת אנחנו נמצאים באותו מקום.

דוד אזולאי: לא השתנו דברים, לצערי הרב.

דוד אזולאי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, קודם כול, תנחומים למשפחה של יוסף שאהין חאג' יחיא.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר כמה הערות בעקבות הדברים שנאמרו גם על-ידי חברי חברי הכנסת שיזמו את הדיון, ובעיקר בעקבות הדברים של השר לביטחון פנים.

זהבה גלאון: קודם כול, אני חושבת שהיוזמה להגדיל את מספר השוטרים חשובה, כפי שציינת.

זהבה גלאון: אבל התחושה שלי מאוד מאוד לא נוחה.

זהבה גלאון: למה היא לא נוחה?

זהבה גלאון: כי אני יודעת בוודאות, בוודאות, שלו הייתה מאסה קריטית כזאת של מקרי רצח לא מפוענחים אצל היהודים – וגם אצל היהודים יש מקרי רצח לא מפוענחים; אבל הדבר הזה של כמות נשק שמסתובבת בידי קבוצה של אנשים שיודעים מי הם – לא כולם, אתה צודק; זה לא על הכרית וזה לא מחכה מעל שולחן פינת האוכל – התחושה שלי שיש כאן ממש אפליה בין התייחסות לרצח במגזר היהודי, אני קוראת לזה, ובין התייחסות לרצח במגזר הערבי.

זהבה גלאון: וכשהמשטרה רוצה היא יכולה, וניתנו כאן כמה דוגמאות, וראינו מה עשתה המשטרה בנתניה כשהיא רצתה למגר פשע מאורגן ובמקומות אחרים.

זהבה גלאון: אם המשטרה הייתה מתייחסת באותה מידה של נחרצות למה שקורה אצל אזרחי ישראל הערבים, באופן שבו זה קורה אצל אזרחי ישראל היהודים, הדברים היו נראים אחרת.

זהבה גלאון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: לפני שאנחנו עוברים להצבעה, אני רוצה להשתתף בצערה של המשפחה ולשלוח את תנחומי.

חמד עמאר: אנחנו נעבור להצבעה.

חמד עמאר: בעד – להעביר לוועדת הפנים.

באסל גטאס: חינוך, חינוך.

אחמד טיבי: פנים, פנים.

חמד עמאר: אם יש הצעה אחרת, נעביר את זה לוועדת הכנסת אחרי ההצבעה.

דוד אזולאי: יש דיון על טייבה בוועדת הפנים.

חמד עמאר: אז חבר'ה, בעד – להעביר לוועדת הפנים.

חמד עמאר: מי בעד?

חמד עמאר: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: ברוב קולות, אין מתנגדים – אנחנו מעבירים את זה לוועדת הפנים.

חמד עמאר: לפני שעוברים לנושא הבא – הודעה ליושב-ראש סיעת ישראל ביתנו, חבר הכנסת רוברט אילטוב.

חמד עמאר: בשביל זה אנחנו נותנים את הזכות לרוברט לעלות ולהודיע את ההודעה החשובה.

): כבוד היושב-ראש, אני אודיע הודעה בשם יושב-ראש ועדת הכנסת, לא בשמי כיושב-ראש סיעת ישראל ביתנו.

חמד עמאר: אבל אתה יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו, אני לא טעיתי.

): אכן כן, אני יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אבקש להודיע, לפי סעיף 10(ב) לתקנון הכנסת, כי ועדת הכנסת אישרה, בהתאם להוראת סעיף 10(א)(5) לתקנון הכנסת, כי חבר כנסת אלכס מילר משתייך לסיעת ישראל ביתנו.

): תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תוכנית מע"מ אפס של שר האוצר

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: תוכנית מע"מ אפס של שר האוצר, הצעה לסדר-היום מס' 3742 של חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: אני מזמין את חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: ניסן מחכה לך שם, אתה כאן צריך למהר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, אני שמח שאתה נמצא כאן בדיון.

יאיר לפיד: לא הייתי מחמיץ את זה.

משה גפני: אני מתאר לעצמי שלא היית מחמיץ את זה.

דוד אזולאי: מתי קרה שהוא לא החמיץ דיון?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה לדבר אתך, ככה, בארבע עיניים לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לדבר על מהות החוק של מע"מ אפס, אני רוצה לדבר על המשאבים שניתנים להצעת החוק הזאת, ואני רוצה לדבר על העיתוי.

משה גפני: קודם כול, אני רוצה לדבר על מהות החוק.

משה גפני: מהות החוק – ואני גם כן מבין בכלכלה, אני מבין; אני נמצא פה הרבה שנים, אני הייתי חבר בוועדת הכספים, הייתי יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אבל לא למדתי כלכלה.

משה גפני: אני מכיר את הנתונים, אני יודע אותם.

משה גפני: אני יודע שאם הממשלה רוצה להוזיל את הדירות – והממשלות לא עשו את זה עד היום; הם גם לא עושים את זה היום – צריך להגדיל את ההיצע, לשווק ולהוציא קרקעות בסדרי-גודל כאלה שיוזילו את המחירים.

משה גפני: לא עושים את זה.

משה גפני: מגיע שר האוצר, אדוני חבר הכנסת לפיד, אתה מגיע, ואתה עושה את הדבר הכי לא נכון שצריך לעשות כדי להוריד את המחירים: אתה מבטל את המע"מ על הדירות, ובדירות שהן מאוד מוגדרות.

משה גפני: מי שמכיר את החוק – אלה דירות שהקבלנים בונים אותן.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים מפני שאין לי הרבה זמן, אבל מי שבסופו של דבר – הרי תעשו את החשבון.

משה גפני: זוג הולך לקנות דירה, הוא הולך לקבלן, ורק שם הוא מקבל את הפטור ממע"מ.

משה גפני: הוא יבוא בעוד חצי שנה או בעוד ארבעה חודשים, והקבלן יגיד לו שמחיר הדירה הוא לא 1.2 מיליון אלא הוא 1.6 מיליון, והזוג הצעיר ישמח.

משה גפני: למה?

משה גפני: מפני ששר האוצר נתן לו פטור ממע"מ.

משה גפני: זה לא משנה שהוא משלם יותר, זה לא משנה שמחירי הדירות עולים.

משה גפני: עכשיו, אם אני הייתי אומר את זה לבד, היה אומר שר האוצר: גפני למד בכולל, הוא לא מבין בזה.

יצחק כהן: לא למד ליבה.

משה גפני: לא למד ליבה.

משה גפני: אל תגיד את זה, זה לא נכון, כן למדתי.

משה גפני: למדתי בחינוך העצמאי, למדנו.

משה גפני: אז הוא היה אומר: הוא לא מבין.

משה גפני: אני מבקש, כמו חברי בוועדת הכספים, למשוך את הדיון בחוק הזה כמה שאפשר; כל יום, כל יום עולה כלכלן אחר ואומר: זה לא חוק טוב, זה חוק רע.

נחמן שי: – – –

משה גפני: ניסו בוועדת הכספים.

משה גפני: באמת, ייאמר לזכותו של יושב-ראש הוועדה שהוא באמת מאוד משרת את שר האוצר, שהוא ניסה להביא כלכלן אחד שידבר בעד החוק – מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, נגיד בנק ישראל לשעבר, אני לא מדבר על הנגידה הנוכחית, שהייתה בוועדה ודיברה נגד החוק; מחפש מתחת לאדמה, מחפש מישהו.

משה גפני: אני לא זוכר מקרה בוועדה מוועדות הכנסת, בחקיקה פרטית או ממשלתית, שלא מצאו אחד במזרח התיכון שידבר בעד חוק.

יצחק כהן: גם בעולם.

משה גפני: אחד.

משה גפני: אני לא יודע אם ניסו גם ב"דאעש", אבל בכל המזרח התיכון לא נמצא אחד.

משה גפני: אחד.

משה גפני: אני לא אוהב את הגאווה הזאת.

משה גפני: אותי חינכו בכולל ובישיבה להקשיב למה שאחרים אומרים.

משה גפני: לימדו אותי: אל תהיה כזה שחושב שהוא מבין הכול, אפילו אם למדת את הנושא הזה; מה גם ששר האוצר לא למד.

משה גפני: הוא לא חייב לדעת הכול.

משה גפני: הוא מבין בתקשורת, לא מבין בכלכלה.

משה גפני: מותר לו לשמוע מה שאומרים לו.

משה גפני: דיברתי עם פקידי האוצר שעוסקים בזה.

משה גפני: אני לא תמיד סומך עליהם, אבל שאלתי אותם מקצועית, והם הסבירו לי באריכות למה זה יעלה את מחירי הדירות.

משה גפני: זה יעלה את מחירי הדירות.

משה גפני: בסדר, שר האוצר החליט, מישהו הציע לו, אני לא יודע בדיוק מה היה שם, הוא הולך להזיק בעניין הזה.

משה גפני: לא נורא.

משה גפני: שר האוצר צריך להחזיק את הקואליציה, אסור לפגוע בו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל עם כמה אפשר לשחק?

משה גפני: עם חצי מיליארד?

משה גפני: עם 400 מיליון?

משה גפני: עם כמה אפשר לשחק?

משה גפני: עם 3 מיליארד שקל בשנה, כאשר מדובר שבשבע שנים – זה פשוט לא ייאמן כמה כסף הולכת המדינה להוציא על המשחק של שר האוצר.

משה גפני: אתה מקשיב לי, יאיר?

יאיר לפיד: סליחה, אני – – –

משה גפני: בסדר, לא חשוב, בסדר, בסדר, מכיוון שאני מדבר באמת, אני לא עושה הצגה, לא פוליטיקה ולא כלום.

יאיר לפיד: אתה אף פעם לא עושה הצגה.

יואל רזבוזוב: אתה לא עושה הצגה.

משה גפני: אף פעם אני לא עושה הצגה.

משה גפני: עכשיו ודאי שלא.

קריאות: – – –

משה גפני: משחקים עם 3 מיליארד, מיליארד; 3 מיליארד שקל לשנה על דבר שלפחות הוא בספק.

משה גפני: כמו שהגמרא אומרת: ספק ספיקא – אם זה יועיל.

משה גפני: לדעתי, זה בוודאי לא יועיל.

משה גפני: לדעתי, זה בוודאי – לא רק לדעתי, לדעת כולם זה יזיק.

יואל רזבוזוב: לא לדעת כולם.

משה גפני: אתם אין לכם זכות לדבר – מפני שאתה לא יכול לדבר נגד שר האוצר.

משה גפני: באמת, אסור לך לעשות את זה, סתם.

משה גפני: אה, אמרת כמוני?

יואל רזבוזוב: אני בא להסביר היום בוועדת הכספים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא, אין לי טענות אליכם, אתה לא יכול לדבר נגד.

משה גפני: אף אחד מכם לא יכול לדבר נגד שר האוצר – לא תהיו ברשימה הבאה לכנסת.

משה גפני: אגב, היא תהיה מאוד מדולדלת על-פי הסקרים.

משה גפני: אז זה הדבר השני.

משה גפני: הדבר השלישי – העיתוי.

משה גפני: העיתוי.

משה גפני: החלטת לפני כמה חודשים, השקעת בזה, אתה הולך להשקיע 3 מיליארד שקל.

משה גפני: ראש הממשלה הוא איש חלש, הוא פוחד על ההישרדות, אתה כל הזמן מאיים עליו שתפרוש מהקואליציה.

משה גפני: אין לו אלטרנטיבה; אנחנו לא נשב אתכם בקואליציה, וכנראה גם לא מפלגת העבודה.

משה גפני: אתה יכול לאיים עליו.

משה גפני: אבל מדינה מתוקנת, מסודרת, לא מדינת עולם שלישי, מסיימת מלחמה בעזה, והיא חייבת להשקיע הרבה כסף במלחמה במנהרות, היא חייבת למלא את החוסרים של מחסני הצבא שהידלדלו, כמו שקורה אחרי מלחמה, והיא חייבת לפצות את תושבי הדרום, ואנחנו מדברים – מה שאני שמעתי כבר – על 30 מיליארד שקל.

משה גפני: אבל קודם כול נדבר על מה שיש עכשיו.

משה גפני: עם 3 מיליארד שקל היה אפשר למלא חוסרים בצבא; היה אפשר לפצות את תושבי הדרום, לפחות חלקית עכשיו.

משה גפני: ושר האוצר ממשיך להשתעשע בעניין של מע"מ אפס.

משה גפני: ולא זו בלבד, אלא הוא מכריח את ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת הכספים, וממילא מאלץ את כולנו, לשבת בפגרה ופשוט להתבזות, לעשות דיון על כל סעיף ועל כל הסתייגות, מפני שזה תפקידנו; מכריח את ארבעת חברי יש עתיד לבוא נון-סטופ לוועדה, אפילו ששעות יושבים שם – – –

דב ליפמן: מגיעים בשמחה.

יצחק כהן: מכירים את האלימות.

משה גפני: תעזוב אותי, תעשה לי טובה.

משה גפני: לבוא היום, בעיתוי הזה של אחרי המלחמה, להסתכל לתושבי הדרום בעיניים ולהגיד להם: אנחנו הולכים עכשיו, אנחנו הולכים על מע"מ אפס – אני לא זוכר מקרה כזה שבו מדינה מסודרת, שצריכה לעמוד מול האזרחים, מול התושבים, יכולה לעשות דבר כזה.

משה גפני: אני מוכן לתת לך, אדוני שר האוצר, סולם לרדת מזה: תדחה את זה בארבעה חודשים, חמישה חודשים.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם משהו.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם – איתן, אני רוצה להגיד לכם משהו.

משה גפני: הרי שר האוצר לא מטומטם.

משה גפני: מה הוא יעשה עכשיו?

משה גפני: איך הוא יענה לי?

משה גפני: אז לפני שהוא עונה לי, אני רוצה להגיד לכם משהו – – –

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: קודם כול, אני רוצה שתדעו את האמת.

נחמן שי: תענה לו לפני שהוא עונה לך.

משה גפני: האמת היא שהציבור החרדי מתקשר אלינו – נמצאים פה חברים שלנו בסיעות החרדיות – ובאים אלינו בטענות למה אנחנו לא מאשרים את החוק הזה.

משה גפני: זו האמת.

משה גפני: החרדים קונים הרבה דירות מפני שיש להם יותר ילדים.

משה גפני: החרדים קונים דירות שמחירן פחות ממיליון שקל, וממילא החוק הזה ייטיב אתם.

משה גפני: אני מקבל טלפונים.

משה גפני: ניסן סלומינסקי גם אמר את זה בוועדה.

משה גפני: תשאלו את החברים שלי.

משה גפני: אני בא לבית-הכנסת, שם זה דעת הקהל.

משה גפני: אחרי התפילה באים אלי.

משה גפני: אתמול התפללתי בוויז'ניץ – – –

יצחק כהן: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

משה גפני: טוב, זה משהו פנימי, לא חשוב.

איתן כבל: זה – – –

משה גפני: לא, לא, אני מתפלל שם, שם זה השטיבלך, מה לעשות, ליד הבית שלי.

אריה מכלוף דרעי: אתה לוקח למוזס את הקהל.

משה גפני: לא.

משה גפני: באו אלי אחרי זה ואומרים לי: גפני, עם כל הכבוד, בסדר, אתם נלחמים בוועדת הכספים והצגה והכול ופיליבסטר, אבל אתה עושה לנו נזק.

משה גפני: אני קניתי דירה – אומר לי אברך – קניתי דירה, ואני יכול לקבל עכשיו ב-18% פחות.

משה גפני: למה אתם מעכבים את זה?

משה גפני: תעזבו את זה, תרדו מהעניין.

משה גפני: האמת היא שאורי מקלב כבר אמר לי את זה.

משה גפני: הוא אמר: אתה יודע מה?

משה גפני: אנשים פונים אלינו, החרדים פונים אלינו.

משה גפני: ניתן להם את זה וניתן לשר האוצר ליפול לבד.

ישראל אייכלר: אל תגלה.

ישראל אייכלר: בסוף הוא גם יעשה את זה – – –

משה גפני: לא, רגע, רגע, רגע.

קריאות: – – –

משה גפני: אז תדעו שעם כל הכבוד למה שאנשים טוענים נגדי, החרדים, אמרתי להם: עם כל הכבוד לחרדים, יש פה גם מדינה, ואי-אפשר לקחת 3 מיליארד שקל שבסופו של תהליך יגרמו נזק לכל המשק בישראל ולהגיד: החרדים ירוויחו עכשיו כמה חודשים.

משה גפני: לא מוכן לזה.

דב ליפמן: אכפת לו.

קריאות: – – –

משה גפני: אמרתי את זה, ואני אומר את זה עכשיו.

משה גפני: לא מעניין אותי העניין הזה.

משה גפני: המדיניות שלי: קודם כול טובת המדינה.

משה גפני: אם מחירי הדירות אכן יוזלו באיזו צורה בתוכנית אחרת, זה לא מעניין אותי אם זה עוזר לסקטור כזה או לסקטור אחר, גם אם אני מייצג אותו.

משה גפני: אני אומר לכם את האמת.

יואל רזבוזוב: את האמת.

קריאות: – – –

משה גפני: כן.

משה גפני: לא חשוב.

אורי מקלב: – – –

משה גפני: למה יאיר לפיד בא להשיב לי?

משה גפני: אני מתאר לעצמי.

משה גפני: הוא בא לפה להגיד – הרי אין לו מה להגיד היום.

משה גפני: הכול בקריסה – הצמיחה הכי נמוכה בעשר השנים האחרונות, המצב הכלכלי הוא קטסטרופה, אנחנו עומדים בפני מיתון, כל המדיניות שלו של שנה וחצי כשלה לחלוטין.

משה גפני: מה אמרו לו יועצי התקשורת שלו והוא עצמו?

משה גפני: הוא יבוא לפה, גפני מדבר על זה, והוא יגיד: אני הולך לתגמל את מי ששירת בצבא, ואני לא רוצה לתת לחרדים דווקא, ואני לא רוצה – החרדים מבקשים את החוק, זה טוב להם.

משה גפני: אבל, אדוני שר האוצר, יש מדינה.

משה גפני: אל תדאג רק לחרדים.

חמד עמאר: צריך לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

משה גפני: אני מסכם.

נחמן שי: אל תדאג רק לחרדים, אמרת?

משה גפני: כן.

אורי מקלב: לחשב מסלול מחדש – – –

משה גפני: תאמין לי, אני יודע מה הוא הולך להגיד.

קריאות: – – –

משה גפני: לא שאני יודע, אני מתאר לעצמי.

חמד עמאר: אל תפריעו לחבר שלכם.

אורי מקלב: אשר מסלול מחדש.

אורי מקלב: הוא מתכנן אחרת.

איתן כבל: מתכנן מסלול חדש.

אורי מקלב: מתכנן מסלול חדש.

משה גפני: אני אומר לכם, שתדעו – ואני מסכם בזה, אדוני היושב-ראש, כדי לא לחרוג.

משה גפני: פה לא עושים פיליבסטר.

חמד עמאר: אני מכיר אותך, אתה לא אוהב לעשות פיליבסטר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: לא, אני אוהב, תלוי איפה.

חמד עמאר: כן.

יצחק כהן: תקדם את הדיון.

משה גפני: אני רוצה לסכם את דברי: 1.

משה גפני: אדוני שר האוצר, תעזוב עכשיו את כל החיוכים מסביב, קודם דבר על העניין.

משה גפני: החוק רע.

משה גפני: החוק רע.

משה גפני: הוא לא יוריד את מחירי הדירות, הוא יעלה את מחירי הדירות, בוודאי בטווח הבינוני.

אורי מקלב: הוא כבר העלה.

משה גפני: הוא העלה כבר, זה ברור.

משה גפני: אבל אני מדבר – נניח שיש החוק.

משה גפני: החוק מעלה בסופו של דבר את מחירי הדירות, זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני, גם אם אתה, שר האוצר, סבור שזה יוריד את מחירי הדירות, אף שיש רבים או כולם שטוענים אחרת, אתה משחק פה עם כסף גדול, אתה הולך על ספק גדול שהוא ספק ספיקא, עם 3 מיליארד שקל, שיכול להיות שיתעשרו מזה כמה קבלנים.

משה גפני: אין לי שום דבר גם נגד הקבלנים, אבל עם 3 מיליארד – – –

אורי מקלב: על חשבון ביטול הצהרונים לאימהות עובדות.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: 3 מיליארד שקל, 3 מיליארד שקל, כש-3 מיליארד השקל האלה היו יכולים ללכת – אני לא רוצה לקחת, חבר הכנסת דרעי, אני לא רוצה לקחת ממך את הנאום של אחר כך, אבל אתם יודעים מה, אין אדם מעז פניו, כתוב בגמרא.

משה גפני: באותו שבוע שמקצצים חצי מיליארד שקל בחינוך, 170 מיליון שקל במוסדות להשכלה גבוהה, רבע מיליארד שקל בתשתיות, שהחשיבות שלהן היא לאין ערוך, 40 מיליון שקל בבריאות, 60 מיליון שקל ברווחה – אגב, יש לך מפלגה מצוינת, אף שר משרי יש עתיד לא צייץ.

משה גפני: שי פירון לא אומר כלום, חצי מיליארד שקל בחינוך.

משה גפני: אם היו מביאים לי, כיושב-ראש ועדת הכספים, קיצוץ כזה, הייתי זורק את זה לפח.

משה גפני: אבל יש לך שם משרת שיעשה לך את העבודה.

משה גפני: אז זה החלק השני.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, הוא לא עושה את זה בחינם.

משה גפני: הוא לא עושה את זה בחינם, אבל זה כסף קטן, 20 מיליון שקל שהוא נתן לו להתנחלויות.

יצחק כהן: 40, בשני תשלומים.

משה גפני: סליחה, 40.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק כהן: עם אספקת הסחורה, עוד 20.

ישראל אייכלר: מי המשרת?

משה גפני: סלומינסקי.

משה גפני: והאחרון, זה העיתוי.

משה גפני: אני מתחנן אליך, אדוני שר האוצר, ראינו אתמול את תושבי הדרום.

משה גפני: זה לא יכול להיות בזמן כזה, שבמקום לפצות את תושבי הדרום, במקום לעזור לאנשים שנפגעו מהמלחמה, במקום העובדה הזאת, שיצטרכו – ואתה תצטרך לתת הרבה כסף, בצדק, לעניין של המלחמה.

משה גפני: תדחה את זה בארבעה-חמישה חודשים.

משה גפני: אני מבטיח לך שאם אתה עולה ואומר את זה, אני עולה אחריך, אם היושב-ראש ירשה לי, ואני אגיד: כל הכבוד לשר האוצר, הוא שמע מה שאמרתי לו ועשה דבר נכון.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אדוני השר, יש עוד הצעה של חבר הכנסת אריה דרעי ואראל מרגלית, על הקיצוץ הרוחבי במשרדי הממשלה.

חמד עמאר: אתה יכול לענות על שתיהן יחד, אם תרצה, או על כל אחת בנפרד.

יאיר לפיד: אני אענה על כל אחת בנפרד.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לא נמצא; הסתכלתי, הוא לא נמצא כאן.

משה גפני: אבל זה יחד.

משה גפני: אני פוחד שהוא יענה לי לבד.

חמד עמאר: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: לא, הוא רוצה קודם לענות.

חמד עמאר: אם אתה רוצה לענות על שתיהן יחד, יש לך אפשרות.

יאיר לפיד: אני אענה.

חמד עמאר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אני מציע לחברי הכנסת החרדים לצאת, כדי לא לשמוע את הכהניסט האנטי-חרדי הזה.

ישראל אייכלר: החוצה בבקשה, אחרת הוא יעשה מכם קציצות.

ישראל אייכלר: הוא יעשה מכם קציצות.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אפילו רבי מאיר אומר שספק ספיקא – מקלים בזה.

יאיר לפיד: אז ברשותך – – –

משה גפני: ספק ספיקא – לא עושים את זה.

יאיר לפיד: תבדוק.

יאיר לפיד: רבי מאיר אומר, ספק ספיקא, וזה עם הקלה.

יאיר לפיד: – – – אז ברשותך, אולי כדאי שנקיים דיון רציני – –

משה גפני: זה מה שביקשתי.

יאיר לפיד: – – כי הגיע הזמן שנגלה אחריות כלפי הדור הצעיר שלנו, ונפסיק לעשות תרגילים פוליטיים, ונתמקד במטרה המרכזית: לאפשר לזוגות צעירים במדינת ישראל לרכוש דירה.

יאיר לפיד: כי שוב אנחנו מפספסים, שוב אנחנו מתעסקים במסביב במקום במהות.

יאיר לפיד: בשבועות האחרונים, על זה אנחנו מסכימים, השיח סביב החוק הפך לקרקס.

יאיר לפיד: במקום להתעסק בדיור, בשירות צבאי ובדור שלם שמרגיש שהוא קורס ואין לו סיכוי לקנות דירה, עוסקים בפוליטיקה ובגימיקים.

יאיר לפיד: ואנחנו שוכחים לרגע שהחוק הזה בא לשנות סדרי עדיפויות.

יאיר לפיד: אנחנו שוכחים שמטרתו של החוק הזה היא להציב את הזוגות הצעירים במרכז.

יאיר לפיד: אנחנו שוכחים שלראשונה המדינה מוכנה לוותר על הכנסות מהקרקע ולהשקיע באזרחים, במילואימניקים שהיו עכשיו בעזה, בחיילי הסדיר שישתחררו עוד מעט.

סתיו שפיר: כמה מחיילי הסדיר יש להם מיליון וחצי שקלים?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אין לנו כאן אפשרות לאפשר – – –

סתיו שפיר: כמה אפשר לשמוע את השטויות האלה, באמת.

סתיו שפיר: איזה חייל סדיר שמשתחרר יש לו מיליון וחצי שקל?

יאיר לפיד: וכל אלה, בלי החוק הזה, לעולם לא תהיה להם דירה.

סתיו שפיר: החוק הזה יעלה את מחירי הדירות.

יאיר לפיד: יושבים פה בבית הזה אנשים – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת סתיו שפיר, תודה רבה.

חמד עמאר: אין אפשרות לצעוק כאן, אנחנו לא במליאה.

חמד עמאר: באולם הזה כל צעקה יכולה להפריע.

חמד עמאר: לכן אני מבקש ממך לא להפריע לשר, לשמוע את התשובה של השר.

חמד עמאר: תודה.

סתיו שפיר: שיפסיק להטעות את הציבור.

יאיר לפיד: יושבים פה, בבית הזה, אנשים, ומנסים לגזול מהדור הקורס, מהדור שמחזיק את המדינה על כתפיו, את הסיכוי היחיד שיהיה להם אי-פעם לרכוש לעצמם דירה.

יאיר לפיד: החוק הזה הוא לא משהו טכני, הוא חוק שבנוי על ערכים.

יאיר לפיד: שירות צבאי ושירות אזרחי או שירות לאומי זה ערך, ותפקידה של המדינה הוא גם לשמור על ערכיה.

סתיו שפיר: אז תן מענקים לחיילים משוחררים.

יאיר לפיד: מעבר לכך שאנחנו מפספסים, אנחנו גם שוכחים לרגע למה צריך את החוק.

יאיר לפיד: שוכחים שמחירי הדירות עלו כאן בשנים האחרונות בעשרות אחוזים.

יאיר לפיד: בעשרות אחוזים.

יאיר לפיד: איך אמר חבר הכנסת גפני על המעז פניו – איך המשפט?

משה גפני: אין אדם מעז פניו.

יאיר לפיד: לא.

יאיר לפיד: המשפט המלא הוא: אין אדם מעז פניו בפני בעל חוב.

יאיר לפיד: אתה בעל חוב של כולנו, מכל השנים שלכם בממשלה.

יצחק כהן: זה שסימס לך, לא סימס לך נכון.

יאיר לפיד: שוכחים שמחירי הדירות עלו כאן בשנים האחרונות בעשרות אחוזים, שממשלות קודמות העדיפו להתעלם מהבעיה, כי הן פחדו שיקרה להן בדיוק מה שקורה פה עכשיו.

סתיו שפיר: מה קורה פה עכשיו?

יאיר לפיד: חוק מע"מ אפס הוא לא המטרה, הוא אמצעי.

סתיו שפיר: אמצעי לא יעיל.

יאיר לפיד: הוא האמצעי שדרכו אנחנו רוצים לתת לזוגות צעירים ממעמד הביניים, שנושאים בנטל, שלחמו בעזה, את האפשרות וההזדמנות לרכוש דירה במדינת ישראל.

זהבה גלאון: אין אף כלכלן שחושב ככה.

יאיר לפיד: וחוק מע"מ אפס גם לא עומד לבדו; חוק מע"מ אפס הוא חלק מתוכנית כוללת, רחבה, שמטפלת בבעיות הדיור לעומק.

יאיר לפיד: הפעם אנחנו עובדים כולם יחד, כל משרדי הממשלה, דרך קבינט הדיור, כדי לשנות את המצב בשוק הדיור.

יאיר לפיד: בגלל זה פעלנו ליצור תוכנית של הקבינט, כדי להגדיל את היצע הדירות, כדי להקל על השוכרים בחוק שכירות הוגנת, כדי להוריד את המחירים.

סתיו שפיר: עוד לא הספקתם לכתוב תזכיר חוק, אף-על-פי שהבטחתם שלפני ארבעה חודשים זה יהיה מוכן.

סתיו שפיר: על מה אתה מדבר?

סתיו שפיר: כמה אפשר לנפנף בהישגים שמעולם לא קידמת אותם?

יאיר לפיד: בגלל זה התוכנית כוללת את חוק מחיר מטרה, שבו ההנחות יהיו ישירות על מחיר הקרקע.

יאיר לפיד: 100,000 יחידות דיור, שייבנו במסגרת – – –

סתיו שפיר: בחוק שכירות הוגנת הבטחת שתעלה הצעת חוק.

סתיו שפיר: חצי שנה, עד עכשיו, אין לך אפילו תזכיר, אין לך טיוטה של הצעת חוק.

סתיו שפיר: במקום לאמץ את החוק שאנחנו הצענו, אתה אומר: שום דבר לא קרה מאז.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, אני אשמח לסיים את תשובתי.

חמד עמאר: חברת הכנסת סתיו שפיר, אני לא רוצה להוציא אותך החוצה, אנחנו לא ועדת הכספים עכשיו.

חמד עמאר: השר משיב, תני לשר להשיב, תשמעי.

חמד עמאר: יכולת לבקש עמדה אחרת, לעלות ולהגיב.

חמד עמאר: לא ביקשת, אז אני מבקש לאפשר לשר לדבר.

סתיו שפיר: הוא מטעה את הציבור.

חמד עמאר: אני לא אוציא אותך כאן.

חמד עמאר: אני לא אתן לך את התענוג לצאת.

חמד עמאר: אני לא אוציא אותך, אז בואי נאפשר לשר לדבר.

יואל רזבוזוב: סתיו, תלמדי לכבד.

יואל רזבוזוב: מה קרה, ישנת באוהל?

יואל רזבוזוב: מה עשית בחיים?

סתיו שפיר: שאני אלמד לכבד?

סתיו שפיר: תכבדו את הציבור – – –

זהבה גלאון: איפה הייתם עד עכשיו?

יאיר לפיד: התוכנית כוללת את חוק תוכנית מחיר מטרה, שבו ההנחות יהיו ישירות על מחיר הקרקע; 100,000 יחידות דיור שייבנו במסגרת הסכמי הגג שעשינו עם העיריות; כוללת את פינוי מחנות צה"ל, שמפנה שטחים לבנייה באזורי הביקוש; כוללת את תוכנית "נתיב לדירה", שפתרה חסמים תחבורתיים לפרויקטים שהיו תקועים שנים, ותביא לשיווק של עוד 50,000 דירות בהקדם.

יצחק כהן: מה עם המע"מ?

יאיר לפיד: ומעל הכול, יש חברת "דירה להשכיר", שתבנה בעשר השנים הקרובות 150,000 דירות להשכרה.

יאיר לפיד: בשנים האחרונות עלו מחירי הדירות ב-80%.

יאיר לפיד: זה קרה כי המדינה לא דאגה להיצע מספיק מצד אחד, ולא הפסיקה להעלות את מחירי הקרקע מצד שני.

יאיר לפיד: זה קרה כי המדינה העדיפה להרוויח על חשבון הזוגות הצעירים במקום להכניס יד לכיס ולעזור להם.

יאיר לפיד: אנחנו מאמינים שזה לא הוגן כלפי הצעירים שמחזיקים את המדינה הזאת על גבם.

יאיר לפיד: נבחרנו כדי לשנות את סדר העדיפויות הלאומי, וזה בדיוק מה שאנחנו עושים עכשיו.

יאיר לפיד: ושינוי סדר העדיפויות, היות שהנושא עלה, זה גם מה שאנחנו מתכוונים לעשות בתקציב הקרוב, בתקציב 2015.

יאיר לפיד: זו הסיבה שהתעקשתי, ואני נחוש, שלא להעלות מסים.

יאיר לפיד: עברו הימים שבהם בכל פעם שיש בעיה, באופן אוטומטי מטילים אותה על האזרחים.

יאיר לפיד: מעמד הביניים הישראלי מרגיש היום שהמדינה מתייחסת אליו כמו אל פרה חולבת – –

עיסאווי פריג': אתה נחוש להפלות אותי ממע"מ אפס?

יאיר לפיד: – – בכל פעם שיש בעיה, חולבים אותם יותר.

יאיר לפיד: אין כבר מאיפה לחלוב.

יאיר לפיד: לכן – אנחנו בונים תקציב – – –

עיסאווי פריג': אתה נחוש להפלות אותי.

סתיו שפיר: מה קרה, העם מרגיש שמתייחסים אליו – – –

יאיר לפיד: – – – תקציב ששם את האדם העובד במרכז, ועוזר לחלשים; תקציב שיעודד צמיחה, תקציב שמעודד את האוכלוסיות החלשות בישראל ומסייע גם למעמד הביניים וגם לאלה שרוצים להיות חלק ממעמד הביניים.

יאיר לפיד: תקציב 2015 יעסוק בהורדת יוקר המחיה.

עיסאווי פריג': איך אפשר להיות חלק – – –

זהבה גלאון: תקציב 2015 – – – בחברה האזרחית.

יאיר לפיד: זה מתחיל בעבודה שלנו.

זהבה גלאון: למי אתם מספרים את זה?

יאיר לפיד: אני חושש קצת לבריאותה של חברת הכנסת גלאון, אז אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש.

יאיר לפיד: שלא תצטרד לנו חלילה.

זהבה גלאון: אה, יפה.

חמד עמאר: הוא דואג לך, הוא דואג לך.

עיסאווי פריג': האם אוכל להיות חלק ממעמד הביניים?

עיסאווי פריג': אני רוצה להיות שם.

יאיר לפיד: זה מתחיל בעבודה שלנו להורדת מחירי הדיור, ממשיך דרך קייטנות החופש הגדול, שהיו הצלחה גדולה, דרך שיפור תקציבי הבריאות – –

יצחק כהן: בדרום לא היו קייטנות.

יאיר לפיד: – – דרך בניית 600 מעונות-יום והורדת מחירי המזון.

יאיר לפיד: בתקציב תהיה תוספת גדולה מאוד לתקציב החינוך.

יאיר לפיד: בתי-הספר של החופש הגדול ימשיכו לפעול, ונרחיב את הפרויקט גם לכיתות ג' וד'.

סתיו שפיר: קיצצתם – – – איזה תוספת?

יאיר לפיד: אנחנו מתכוונים לתת תוספות תקציביות משמעותיות לבריאות ולרווחה.

סתיו שפיר: – – –

איתן כבל: אני חייב לשאול – – –

יאיר לפיד: ומיליארד השקלים שהוקצבו לניצולי השואה כמובן כמובן שלא ייפגעו.

איתן כבל: תן לנו את הכתובת, תן לנו את הכתובת, אדוני השר.

יאיר לפיד: באנו לשנות סדרי עדיפויות – – –

איתן כבל: אדוני השר, זה לא הוגן, רק אתה מכיר – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן כבל: לא, אבל זה לא הוגן.

איתן כבל: שישתף אותנו, גם אנחנו רוצים לנסוע – – –

חמד עמאר: אז אתה חלק, תודה.

איתן כבל: מה זה, רק הוא נהנה מזה?

יאיר לפיד: באנו לשנות סדרי עדיפויות ולהעמיד במרכז הכלכלה והחברה שלנו – –

איתן כבל: מה זה, זה סודי?

יאיר לפיד: – – את האדם העובד, את מעמד הביניים, ולסייע לאוכלוסיות החלשות.

סתיו שפיר: לא, יש תקציב נפרד – – – ורק שם זה מופיע.

סתיו שפיר: בתקציב של המדינה יש מינוסים ואצלך יש פלוסים.

יאיר לפיד: לשינוי יש מחיר.

יאיר לפיד: ותמיד יהיו אנשים שחוששים משינוי, אבל זה לא אומר שלא נמשיך לעשות אותו.

יאיר לפיד: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

חמד עמאר: מה אתה מציע?

חמד עמאר: מה אתה מציע – ועדה, דיון במליאה?

קריאה: ועדת הכספים.

חמד עמאר: מה אתם רוצים?

משה גפני: מליאה.

חמד עמאר: בסדר.

עיסאווי פריג': – – –

יש לי דעה נוספת.

חמד עמאר: יש הצעות אחרות.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הצעה אחרת, של חבר הכנסת יעקב אשר.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

יאיר לפיד: ועדת הכספים.

אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר – – –

עיסאווי פריג': – – –

חמד עמאר: אתה מפריע לנו, חבר כנסת עיסאווי.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, אני חושב שזה מאוד לגיטימי, הוויכוח בינך, אדוני – שר האוצר, הקשבתי לדבריך.

אדוני, אדוני שר האוצר, הקשבתי לדבריך.

דקה יש לי, לא יותר, אז תקשיב.

הוויכוח – ובוא נאמר שהידע הכלכלי שלך ושל הרב גפני, אני חושב שהוא די זהה.

אבל בינתיים – –

זהבה גלאון: למה אתה אומר שהוא זהה?

זהבה גלאון: גפני היה יושב-ראש ועדת הכספים, הוא סובב על האצבע הקטנה את כל המדינה.

– – בינתיים הרב גפני קיבל הרבה מאוד שבחים על תפקידו כיושב-ראש ועדה, ואתה עדיין לא.

זהבה גלאון: זאת מחמאה גדולה.

אבל הוויכוח הוא לגיטימי, ובאמת הוא לגיטימי.

אפשר לדון על מע"מ אפס.

אבל כשאתה בא לפה ואתה אומר: זה לא פוליטיקה, זה שינוי סדרי עולם, אתה לא ישן בלילה כי לאנשים אין דיור – למה אתה מעכב את מחיר המטרה חצי שנה ולא נותן למינהל מקרקעי ישראל לקבל את ההחלטה על תוכנית שהיא חלק מתוכנית גדולה?

שמעתי אותך בקשב רב, אדוני.

אתה מעכב חצי שנה ולא נותן לשר השיכון ולמנהל המינהל להעביר את ההחלטה ולהתחיל ליישם אותה, כשמחיר המטרה מדבר בדיוק על הורדת מחירי הקרקע.

בוא נתחיל.

יגיע אחר כך גם הבייבי שלך, מע"מ אפס.

יבחנו אותו, יראו.

בוא נתחיל.

אבל זה פוליטיקה, כי אתה עושה פוליטיקה על גבם של החלשים.

אתה עומד כאן ואתה אומר: לשים את האדם – אדוני שר האוצר, תן לי עוד 20 שניות, אני מאוד מבקש.

מה אכפת לך?

יאיר לפיד: פשוט הסגנון.

מה אכפת לך?

עזוב, אני חרדי, אבל תקשיב לי שנייה, שנייה.

אתה אומר: לשים את האדם העובד במרכז.

רבותי, האדם העובד, שמו אותו במרכז בדיוק לפני שבועיים, כשמשרד החינוך בשבוע האחרון מקבל החלטה שנשים עובדות, במיוחד במגזר הערבי ובמגזר החרדי – –

אורי מקלב: כל המגזרים.

– – ובמיוחד בדרום, ביישובים של 1–3, בהמלצה של ועדת טרכטנברג – – –

חמד עמאר: צריך לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

אני מסיים, אדוני.

משפט סיום.

הוא אומר: לשים את האדם העובד במרכז.

איך תשים את האימא הזאת במרכז כשהיא צריכה לברוח מהעבודה לקחת את הילדים, כי ביטלת להם את הצהרונים?

אחד בפה ואחד בלב.

אצלך הכול פוליטיקה ותקשורת ותו-לא.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

אורי מקלב: העיקר שהוא לא מעלה מסים.

אורי מקלב: מבטל צהרונים, אבל הוא לא מעלה מסים.

תענה על מחיר מטרה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יאיר לפיד: – – –

תסביר לי בקול.

כל עם ישראל שומעים.

חצי שנה אתה מעכב את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: שר האוצר יאיר לפיד, שני דברים לא יהיו: לא יהיה תקציב 2015 – הוא לא יהיה – –

קריאה: לא תהיה ממשלה.

יצחק כהן: – – ולא יהיה חוק מע"מ אפס – לא יהיה.

בועז טופורובסקי: אם יהיה, תתפטר?

יצחק כהן: לא יהיה.

בועז טופורובסקי: אם יהיה, אתה תתפטר?

יצחק כהן: לא יהיה.

בועז טופורובסקי: אז מה אכפת לך – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת בועז.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק כהן: רגע, רגע.

יצחק כהן: בועז, בועז, די לאלימות, בועז.

יצחק כהן: אנחנו נגד אלימות, בועז.

יצחק כהן: אנחנו מגנים אלימות, בועז.

בועז טופורובסקי: אז תהיה גבר.

יצחק כהן: אני אומר לך: לא יהיה, לא תקציב 2015 ולא חוק מע"מ אפס.

בועז טופורובסקי: ואם יהיה?

יצחק כהן: עכשיו, שים לב, אתה מדבר על המשרתים.

יצחק כהן: אנחנו בעד לתגמל את המשרתים, אבל אתה מפלה בין המשרתים.

יצחק כהן: אם ניקח לוחם סיירת מטכ"ל, נעבעך, הוא גר בירוחם – כמה הטבה הוא יקבל?

יצחק כהן: פחות משליש ממה שיקבל ג'ובניק שמשרת אולי – לא רציתי להגיד פה ב"במחנה", שלא יגידו שאני חלילה פוגע בך.

יצחק כהן: סתם ג'ובניק מהקריה – –

זהבה גלאון: 8200.

יצחק כהן: – – אבל הוא גר בשיכון בבלי.

יצחק כהן: הוא יקבל, הג'ובניק הזה, את ההטבה המלאה שלך, והמסכן מסיירת מטכ"ל שגר בירוחם יקבל פחות משליש.

יצחק כהן: אז זו האפליה בין המשרתים שאתה כל כך דואג להם.

יצחק כהן: אנחנו דואגים להם יותר.

יצחק כהן: אתה רוצה לתת להם, לתגמל אותם?

יצחק כהן: תן להם תגמול ישיר.

יצחק כהן: תן להם תגמול ישיר.

יצחק כהן: יאיר, אני מציע לך הצעה.

יצחק כהן: אנחנו רוצים שתתגמל את המשרתים, זה חשוב מאוד.

יצחק כהן: הם שירתו, הם נשאו בנטל, הם לחמו – תן להם תגמול ישיר, שיעשו עם זה מה שהם רוצים.

יצחק כהן: הם רוצים לקנות דירה?

יצחק כהן: רוצים ללמוד?

יצחק כהן: תן להם את התגמול ישיר, תן להם כמה שיותר.

יצחק כהן: אנחנו נשמח, כולנו נצביע בעד.

זהבה גלאון: נכון, צ'פר אותם.

יצחק כהן: אבל מה שאתה עושה עכשיו זה איך לנגח את החרדים מאיזו זווית, שהיא גם אולי תשרת אני לא יודע את מי, שייהנה מהמע"מ אפס.

יצחק כהן: בטח לא מחיר הדירות, בטח לא משבר הנדל"ן.

יצחק כהן: משבר הנדל"ן זה שרפה – – –

הוא יקבל הרבה מכתבי תודה.

חמד עמאר: סליחה, חברי.

חמד עמאר: חברי.

יצחק כהן: משבר הנדל"ן זה שרפה – – –

אורי מקלב: – – –

יאיר לפיד: אם הם מפריעים האחד לשני, בוא לא נפריע להם.

יצחק כהן: די.

יצחק כהן: הרב מקלב.

זה לא כמו אצלך, שזו מקהלה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב אשר, אתה מפריע לחבר שלך להשיב.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: משבר הדיור – אתה מכבה את השרפה באמצעות בנזין.

יצחק כהן: אתה מלבה את האש.

יצחק כהן: כל העולם כולו אומר לך, כולם – גם בתוך המשרד שלך, אגב, גם בתוך המשרדים, לא תמצא שר אחד שתומך.

יצחק כהן: חוץ מהאונס הקואליציוני, כמו העסקאות האפלות שאתה עושה עם ניסן ועם החבר'ה האלה, שאתה נותן לו 40 מיליון שקל– 20 מקדמה ו-20 אחרי זה, ועוד 45 מיליון למשרד הדתות.

יצחק כהן: מחשוב, מחשוב.

יצחק כהן: אתה מעביר לשם את הסייבר, תגיד לי?

החטיבה להתיישבות – 600%.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק כהן: 45 מיליון – מחשוב מועצות דתיות.

יצחק כהן: וכל זה בשביל שיתמוך – ואגב, הוא מעל כל במה, בכל מיקרופון, בכל שידור, הוא אומר שהוא נגד חוק מע"מ אפס.

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: אז אני אומר את זה לפרוטוקול, ואני מצולם: לא יהיה חוק מע"מ אפס ולא יהיה תקציב 2015.

חמד עמאר: שמענו.

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: אנחנו נעבור להצבעה.

חמד עמאר: בעד – להעביר לוועדת הכספים.

משה גפני: לא, אני ביקשתי מליאה.

קריאה: אנחנו לא בעד ההצעה של שר האוצר.

משה גפני: אנחנו לא בעד ההצעה של שר האוצר.

חמד עמאר: בעד – מליאה; נגד – להוריד מסדר-היום.

משה גפני: מליאה, מליאה.

חמד עמאר: נגד – ועדת הכספים; בעד – להעביר למליאה.

חמד עמאר: הצבעה.

חמד עמאר: מי בעד?

חמד עמאר: בסדר.

חמד עמאר: מי נגד?

חמד עמאר: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: הרוב בעד.

חמד עמאר: אנחנו מעבירים את זה למליאה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא – – –

יצחק כהן: איזה ניצחון, וואו.

יצחק כהן: הקיצוץ הרוחבי בתקציבי משרדי הממשלה

חמד עמאר: הצעות לסדר-היום בנושא: הקיצוץ הרוחבי בתקציבי משרדי הממשלה, מס' 3744 ו-3745, של חברי הכנסת אריה דרעי ואראל מרגלית.

חמד עמאר: יתחיל חבר הכנסת אריה דרעי.

עיסאווי פריג': תהיה רגוע, חבר הכנסת דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, להבדיל מחבר הכנסת הרב גפני, אני לא יכול לפנות לשר האוצר ולהגיד לו שאני רוצה לדבר אתו בארבע עיניים, כיוון שהוא לא רוצה לדבר אתי.

יצחק כהן: באמת?

אריה מכלוף דרעי: כן, מה אני יכול לעשות.

אריה מכלוף דרעי: הוא לא רוצה לדבר אתי, אז אני – –

יצחק כהן: למה לא?

אריה מכלוף דרעי: אין לי מושג.

אריה מכלוף דרעי: – – אני אדבר אל חברי הכנסת ואל הפרוטוקול.

אריה מכלוף דרעי: אני שמח שאני עולה לדבר אחרי ששר האוצר ענה.

אריה מכלוף דרעי: אני גם – להבדיל מחבר הכנסת גפני, אני גם משבח אותו.

אריה מכלוף דרעי: אני משבח את כנותו, שהוא אומר בגלוי, מעל הבמה, את המדיניות שלו – את מי הוא שם במרכז ואת מי הוא לא שם.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב, פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל שבא שר אוצר ואומר: נכון, אני ראש מפלגה, אבל אני גם, בתפקידי כשר האוצר, מייצג מגזר מסוים.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לשים במרכז את מעמד הביניים, את האיש העובד – הוא אומר, מגדיר אותו בצורה הכי מפורשת שיש.

אריה מכלוף דרעי: שאר האזרחים אצלי – הוא לא אומר את זה, אבל זה משתמע – הם לא במרכז, וכולנו מבינים שכשאתה לא במרכז אתה בשוליים.

אריה מכלוף דרעי: מה אני יכול לעשות שלצערי הרב לא כל מדינת ישראל נמצאת במרכז?

אריה מכלוף דרעי: יש שכבות חלשות, וגם כששני בני-הזוג עובדים, מהבוקר עד הלילה, שניהם יחד לא מגיעים לשכר הממוצע במשק, ויש להם ארבעה-חמישה ילדים.

אריה מכלוף דרעי: חטאו בכך, מה אפשר לעשות, הם הביאו ילדים לעולם, קצת יותר ממה ששר האוצר רוצה שיביאו.

אריה מכלוף דרעי: והם לא המיליה או הציבור ששר האוצר רוצה לדאוג להם, והוא אומר את זה בכנות, ואני מעריך אותו.

שהשר יהיה פה.

יאיר לפיד: אני פה.

אריה מכלוף דרעי: זה לא משנה.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת אשר, זה לא משנה.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לך, הוא לא רוצה לדבר אתי, אני מדבר לפרוטוקול.

– – – ימי אלול.

אריה מכלוף דרעי: רב יעקב, עזוב.

אריה מכלוף דרעי: חבר'ה, אני מדבר ברצינות.

אריה מכלוף דרעי: עשו לי טובה, באמת.

פנינה תמנו: – – – רגשי נחיתות.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לדבר ברצינות.

אריה מכלוף דרעי: כדאי שגם את, חברת הכנסת, שאני יודע שגם את מזדהה אתי – – –

פנינה תמנו: – – –

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

פנינה תמנו: יש לי שם.

פנינה תמנו: אם עד היום אתה לא יודע אז תדע – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

אריה מכלוף דרעי: אני פונה אלייך בכבוד, כבוד הרבנית חברת הכנסת, אני פונה אלייך בכבוד, חלילה לא זלזלתי.

אורי מקלב: העתיד שלה בספק.

אריה מכלוף דרעי: לצערנו, צריך לקרוא את המציאות: יש במדינת ישראל אוכלוסיות רחבות מאוד, בפריפריה, בעיירות הפיתוח, בשכונות במרכז הארץ, ציבור גדול מאוד מתחת לקו העוני – יותר מ-800,000 ילדים בקו העוני, יותר מ-1.7 מיליון איש בקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: לצערנו הרב, השנה, במדיניות ששר האוצר אחראי לה ושהממשלה הצביעה בעדה, נוספו יותר מ-50,000 ילדים לקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: זו המציאות.

אריה מכלוף דרעי: בא שר האוצר, עומד כאן מעל הדוכן ואומר בגילוי לב: אני את האוכלוסיות האלה – לא הולך לטפל בהן בתקציב.

אריה מכלוף דרעי: אני הולך לשים את כל כובד המשקל ומשקיע מיליארדים על אלה שמחזיקים את המדינה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע מי מחזיק את המדינה.

אריה מכלוף דרעי: אלה שהחזיקו את כל קו העימות וגרים עדיין בקו העימות; אלה שנמצאים בצפון, בגליל; אלה שנמצאים בעיירות הפיתוח ובמשך עשרות שנים עשו את המעשה הציוני הגדול ביותר – הם לא מחזיקים את המדינה?

אריה מכלוף דרעי: הילדים שלהם, שנמצאים בכל הסיירות ונמצאים במסגרות הצבאיות הכי קרביות, הם לא מחזיקים את המדינה?

אריה מכלוף דרעי: אבל מה אפשר לעשות שההורים שלהם, שניהם, בגלל חוסר ההזדמנות, ובגלל החינוך הכושל שהיה בכל המקומות הללו, הם לא הצליחו להגיע להשכלה גבוהה, או לאמצעי פרנסה שנותן יותר ממה שהם מרוויחים היום.

אריה מכלוף דרעי: זה לא מעניין את שר האוצר.

אריה מכלוף דרעי: להם צריך לקצץ בקצבאות הילדים – קיצצנו יותר מ-2 מיליארד שקל – להם העלינו את המע"מ.

אריה מכלוף דרעי: ועכשיו?

אריה מכלוף דרעי: תשמעו, תראו מה עומד בשבוע אחד בוויכוח.

אריה מכלוף דרעי: יש 3–3.5 מיליארד שקל שאנחנו רוצים לתת לאותו מעמד שלפי דעת שר האוצר מחזיק את המדינה, ויש 1.9 מיליארד שצריך לקצץ כדי לממן את המבצע.

אריה מכלוף דרעי: רבותי, ממי לוקחים את 1.9 המיליארד?

אריה מכלוף דרעי: מי ייפגע מ-1.9 מיליארד?

אריה מכלוף דרעי: שוב אותה אוכלוסייה, אותם אזרחים, אותם אנשים שגם ככה גורלם לא שפר עליהם והם נמצאים בחמשת העשירונים התחתונים, בהם הולכים לפגוע, כיוון שכשמקצצים 500 מיליון שקל מתקציב משרד החינוך.

אריה מכלוף דרעי: רוב הקיצוץ הזה – חבר הכנסת יצחק כהן, אם אני מפריע אני מוכן – – – לא?

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: רוב הקיצוץ בתקציב משרד החינוך – מצאו פתרון – מהצהרונים.

אריה מכלוף דרעי: מה זה הקיצוץ בצהרונים, רבותי?

אריה מכלוף דרעי: מי שמכיר קצת את הפרטים, יש אשכול 1–3 ויש אשכול 3 ומעלה.

אריה מכלוף דרעי: 3 ומעלה, מי מטפל בו?

אריה מכלוף דרעי: התמ"ת, שם לא נגעו, זה כלכלי.

אריה מכלוף דרעי: 1–3 זה האשכולות של האוכלוסייה ששר האוצר לא רואה אותה במרכז, הם לא מחזיקים את המדינה.

אריה מכלוף דרעי: זה תושבי הדרום, זה הפריפריה, זה השכבות החלשות, וזה אותן אימהות שכל כך רוצים שיצאו ממעגל העוני ושיצאו לשוק העבודה.

אריה מכלוף דרעי: יד אחת של הממשלה זועקת שזאת המדיניות שלה – תפסיקו לשבת בבית, צאו לעבוד.

אריה מכלוף דרעי: נו, בשביל זה נתנו כסף, 300 וכמה מיליון שקל, כדי שהאימהות יצאו לעבוד, לצהרונים.

אריה מכלוף דרעי: איך הן יכולות לעבוד אם יש להן ילדים בבית?

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, בשנייה, בלי שום דיון – בלי שום דיון – הממשלה – צ'יק, מקצצת את הכול, בלי שום הודעה.

אריה מכלוף דרעי: מה יעשו האימהות האלה עכשיו?

אריה מכלוף דרעי: פונים אלינו כל היום: מה אנחנו עושות?

אריה מכלוף דרעי: יפטרו אותנו מהעבודה.

אריה מכלוף דרעי: אין להן לשלם 400 או 500 ויש מקומות גם 700 ו-800 שקל לילד.

אריה מכלוף דרעי: מאיפה הן יממנו אותם?

אריה מכלוף דרעי: יש להן שלושה-ארבעה ילדים.

אריה מכלוף דרעי: וזה כל האימהות החלשות, זה לא קשור עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: אבל מה, זה נכון, זה לא הציבור ששר האוצר רואה בו המרכז שמחזיק את המדינה.

אריה מכלוף דרעי: הוא אומר את זה בגלוי, ואני באמת משבח אותו על כך.

אריה מכלוף דרעי: היה יותר קשה להתמודד עם אחד שמגלגל עיניים ואומר שהוא דואג לכולם.

אריה מכלוף דרעי: הוא אומר בגלוי: אני רוצה לדאוג למרכז, שמחזיק את המדינה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא דואג לאוכלוסיות האלה, מה אני יכול לעשות.

ישראל אייכלר: רק מי שמרוויחה 20,000 שקל.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת אייכלר, אני אשתדל באמת להיאלץ לוותר על עזרתך.

אריה מכלוף דרעי: תעשה לי טובה, קשה לי להתמודד.

אריה מכלוף דרעי: אני אדם רגיש, תן לי ללכת לאט-לאט, טוב?

עיסאווי פריג': כשאתה רואה את שר האוצר אתה מתרגש.

אריה מכלוף דרעי: אני מתרגש.

אריה מכלוף דרעי: ובאמת, אתה מוציא אותי מהריכוז.

אורי מקלב: – – – בנתניה.

אורי מקלב: התקדמה כבר.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, אדוני היושב-ראש, כששר האוצר עולה כאן ואומר בכנות מוחלטת – כנות – ושוב, אני אומר – אני לא יודע אם הוא מעריך את זה או לא – אני משבח אותו על כך; הוא אומר את זה בכנות מוחלטת: אני, יש לי מגזר מסוים של אוכלוסייה שבו אני רוצה להשקיע את כל המשאבים, ולכן גם עם כל הקיצוצים ועם כל התוספות לביטחון, אני הולך בערך 20 מיליארד – חבר הכנסת מרגלית, תקן אותי – כ-20 מיליארד שקל לשבע השנים הקרובות לשריין למגזר הזה.

אראל מרגלית: 21.

אריה מכלוף דרעי: 21.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, זה לא משנה – וחבל ששר האוצר לא התייחס לזה – זה לא משנה לעובדות; אנחנו יודעים ידיעה מוחלטת שמשרדי הממשלה, אנשי המקצוע, מתנגדים לתוכנית הזאת, שאנשי משרד האוצר מתנגדים לתוכנית הזאת, שלא נמצא כלכלן אחד שתומך בדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: זה לא משנה את העובדות.

אריה מכלוף דרעי: זה לא משנה את העובדות.

אריה מכלוף דרעי: שר האוצר אמר את דבריו, מישהו נתן לו את העצה הזאת, ואנחנו – זה לא אני, וכמו שאמר חבר הכנסת גפני, אני בכלל בש"ס, אין לי בעיה בזה.

אריה מכלוף דרעי: ברוך השם, חלק גדול מהמצביעים שלנו משרתים, והם יקבלו את זה; זה לא ישנה את העובדות.

אריה מכלוף דרעי: וגם, מה שאמר חבר הכנסת גפני, גם אלה שלא משרתים, ולומדים, ייהנו מההטבה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני אומר: על חשבון מי ההטבה הזאת תבוא?

אריה מכלוף דרעי: הרי צריך לשים על כף המאזניים – את מי צריך להציל קודם, את מי שאין לו מה לאכול, את מי שנמצא מתחת לקו העוני, או את מי שאתה רוצה עכשיו לעזור לו – למעמד היותר-ביניים, שזה לגיטימי, אבל על חשבון מה?

אריה מכלוף דרעי: תדע שבידיך, מה שעשית השבוע, עם הקיצוץ של ה-1.9 מיליארד, הורדת עכשיו עוד עשרות אלפים מתחת לקו העוני, מכיוון שגם האימהות שיצאו לעבוד יפסיקו לעבוד, ואז ההכנסה תרד עוד יותר, ועוד ילדים ירדו מקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: נו, אז מה הרווחנו בכל הדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: אז בסדר, תדאגו לאיזה מגזר מסוים.

אריה מכלוף דרעי: אתה חושב שהם מחזיקים את המדינה – תדאג להם, ובינתיים ייפלו מאות אלפים – אנשים, ילדים קטנים שיגדלו עוד הפעם חסרי סיכוי, בלי הזדמנויות, לא יקבלו את ההשכלה, לא יקבלו אוכל בבית, לא יהיה להם מה, ותמשיכו להגיד: מפעלים של חופש, ויש מזון – אני יודע, במשרד הרווחה – כל התוכניות היפות האלה, שכל מי שמסתובב בשטח יודע שזה, תסלחו לי, זה לא דבר אמיתי, זה הכול הצגה.

אריה מכלוף דרעי: כיוון שאם אבא ואימא לא מביאים משכורת מכובדת הביתה, אם הם לא מקבלים את העזרה שהם צריכים לקבל, כל המבצעים האחרים זה שטויות, הם יישארו במעגל העוני, ואתם מדרדרים אותם עוד יותר למעגל העוני.

אריה מכלוף דרעי: ולכן אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שאליהם אני פונה:

אריה מכלוף דרעי: תדעו – ולחברי הקואליציה – כשתומכים בתקציב הזה, המשמעות של התקציב הזה, של המע"מ אפס ודברים אחרים, היא אחת: דאגה, אולי, אולי, וגם זה בספק גדול, למגזר מסוים, אבל במחי יד אנחנו הולכים לפגוע בציבורים גדולים ביותר של אנשים עובדים, של אנשים קשי יום, שהגורל התאכזר אליהם, ואנחנו הולכים להתאכזר אליהם עוד יותר ועוד יותר.

אריה מכלוף דרעי: ולצערי הרב, אלה ההחלטות של הממשלה, זאת המדיניות של הממשלה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: אין שם, בממשלה, אחד, אחד, לצערי הרב – שר אחד יש, חשבתי שעמיר פרץ, ומאיר כהן, ואחרים, שאני מאוד מעריך אותם – – –

קריאות: אין שר.

קריאות: אין שר.

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: יאיר נמצא פה.

חמד עמאר: הוא נמצא, נמצא, נמצא.

אריה מכלוף דרעי: הוא נמצא, הוא נמצא.

אריה מכלוף דרעי: זה בסדר.

אריה מכלוף דרעי: זה בסדר.

חמד עמאר: אתה צריך לסיים, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אני מסיים כבר.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, גם השרים החברתיים, שאני קיוויתי שהם ישמיעו את קול הזעקה, כולם, לצערי הרב, או נמנעו, או שתקו.

אריה מכלוף דרעי: אין מה לעשות, זו כנראה ההישרדות של הקואליציה הזאת, אבל אני לא זוכר ממשלות – אולי הייתה ממשלה ב-2003, באותו הרכב, שגם היא הייתה במדיניות כלכלית כזאת, שלא התחשבה בכל השכבות החלשות.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו יודעים שב-2015 – ולהבדיל מחבר הכנסת יצחק כהן אני כן מעריך, לצערי הרב, שיהיה תקציב 2015 – – –

יצחק כהן: לא יהיה.

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: תרשה לי לחלוק עליך, ההישרדות – יגדילו את הגירעון בעוד רבע אחוז, בעוד חצי אחוז, ולמעשה בסוף, כמו שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון, המחיר האמיתי של כל התקציב הזה יהיה קיצוץ בשירותים האזרחיים, ומי שיש לו כסף יקנה את השירותים הללו, ומי שאין לו כסף יידרדר עוד יותר, ואנחנו – תשמעו בשנה הבאה את הדוח של הביטוח הלאומי – עוד 100,000, עוד 200,000, עוד 300,000 יחצו את קו העוני, אבל מה אני יכול לעשות, זה לא ציבור שעומד במרכז, שמחזיק את המדינה, ששר האוצר דואג לו.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אריה דרעי.

חמד עמאר: חבר הכנסת אריאל מרגלית.

קריאה: אראל.

חמד עמאר: אריאל.

קריאה: אראל.

חמד עמאר: לי אתה סולח, נכון?

משה גפני: אריה, עם כל הכבוד – – – לשבח את – – –

אבישי ברוורמן: שר האוצר הודיע שוויתר על מע"מ אפס – – – קואליציה חלופית.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו התכנסנו בישיבה הזאת ביום הזה כדי לדבר על שני דברים מרכזיים ולהעמיד אותם האחד מול השני: 1.

אראל מרגלית: חברת הכנסת זהבה גלאון וחברת הכנסת סתיו שפיר כינסו את המליאה הזאת כדי לדון במצב של הסיוע לדרום; ו-2.

אראל מרגלית: כדי לראות את המצב הכלכלי שבו אנחנו נמצאים.

אראל מרגלית: כבוד השר לפיד – כבוד השר לפיד, עכשיו כשאתם מדברים בארבע עיניים; איך אמרת, הוא הפריע לך – אתה נמצא בבעיה.

אראל מרגלית: אתה נמצא בבעיה מבחינה כלכלית.

אברהם מיכאלי: – – – הוא קם משם.

אראל מרגלית: אתה נמצא בבעיה קשה מבחינה כלכלית.

אראל מרגלית: עזבו רגע את כל הדמגוגיה ואת כל הצעקות.

אראל מרגלית: מדינת ישראל לפני המבצע הייתה בצמיחה הנמוכה ביותר שהיא הייתה בה במשך הרבה מאוד זמן.

אראל מרגלית: עכשיו, אתה הגעת למצב הזה – יחד עם הממשלה, לא לבד – הגעת למצב הזה לא בזמן שיש משבר בעולם.

אראל מרגלית: זה לא 2008 וזה לא 2009.

אראל מרגלית: המצב בעולם – תסתכל על הבורסה הבין-לאומית, תסתכל על אירופה – אירופה, ארצות-הברית, התאוששו, ומדינת ישראל הגיעה למצב מאוד קשה, גם ברמה החברתית, כמו שהחברים פה דיברו, אבל, אדוני, גם ברמה הכלכלית, שזאת האחריות שלך.

אראל מרגלית: תראה, ברמת המצב בין מעמד הביניים למעמד הנמוך הייתה תקלה גדולה בסוג הקיצוצים שעשיתם.

אראל מרגלית: המצב הגרוע קודם לא היה באשמתך.

אראל מרגלית: הממשלה הקודמת הביאה אותך, נתניהו, מר כלכלה, הביאה אותך, יחד עם שטייניץ, לגירעון גדול.

אראל מרגלית: זו לא הייתה אשמתך.

אראל מרגלית: אתה ניסית לעצור את זה, להביא משהו כדי להתמודד עם זה.

אריה מכלוף דרעי: למה אתה מדבר נגד חבר הכנסת יצחק כהן?

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: אבל מאז קרו שני דברים.

אראל מרגלית: אתם עשיתם מהלכים רוחביים, שבעצם לפי הסטטיסטיקות שאני רואה – אולי אתה רואה סטטיסטיקות קצת אחרות, זה לא כל כך משנה – משהו כמו 50,000 משפחות ירדו מתחת לקו העוני, כמו שה-OECD מגדיר את זה.

אראל מרגלית: הדבר השני, 36.6% מילדי ישראל – לפי הדוח של ה-OECD, יכול להיות שאנחנו מודדים את זה קצת אחרת, אבל זה הרבה – נמצאים מתחת לקו העוני.

אראל מרגלית: עוד הפעם, לא הכול בכלל בשנה וחצי האחרונות שלך.

אראל מרגלית: אבל מה כן קרה?

אראל מרגלית: תקשיב.

אראל מרגלית: המשק בבעיה.

אראל מרגלית: המשק פשוט בבעיה.

אראל מרגלית: בשדר שאנחנו נותנים לו, הוא בבעיה, הוא לא צומח.

אראל מרגלית: חלק מהדברים זה דברים מבניים.

אראל מרגלית: למשל העסקים הקטנים, מכסחים את האמ-אימא שלהם עם 17 רשויות בתוך הממשלה, ולא נותנים להם לעבוד.

אראל מרגלית: רמת האשראי – 1.5% מהחברות הכי גדולות במשק, עומד לרשותן 900 מיליארד שקל אשראי – חצי מהבנקים, חצי מהמוסדיים.

אראל מרגלית: שאר ה-98.5% – 66 מיליארד.

אראל מרגלית: עם ישראל חנוק ברחובות.

אראל מרגלית: הגדולים מקבלים אשראי לפי 3% – כי הם חברה גדולה, אז הסיכון הוא לא גבוה, אני מבין – הקטנים, הממוצע של האשראי שלהם הוא 10%.

אראל מרגלית: זה כמו שוק אפור.

אראל מרגלית: אתה יודע, הדרום, שאנחנו מדברים עליו היום, בימות מלחמה, בוא נראה אותו בימות שלום.

אראל מרגלית: אתה יודע, אם אני יצרן מזגנים בדרום ונתנו לי, נגיד, להשתתף במכרז בעיר-הבה"דים – סוף-סוף, כי לקטנים לא נותנים להשתתף, זה בעיקר הגדולים – ואני בניתי להם מזגנים, התשלומים זה שוטף פלוס 170 – הממשלה, ככה הממשלה משלמת, והעירייה משלמת, כלומר, 200 יום עד שקיבלת את הכסף.

אראל מרגלית: המצב הוא מצב קשה, קשה מאוד לצמוח.

אראל מרגלית: עכשיו, בואו ניקח את הטכנולוגיה הישראלית; זו הייתה ספינת הדגל.

אראל מרגלית: אני מכיר אותה, אני יודע איך להביא אותה לפה.

אראל מרגלית: היא מפטרת אנשים במאות.

אראל מרגלית: בירושלים, NDS, שנקנתה על-ידי "סיסקו" לפני שנה ומשהו, מפטרת עכשיו 400–500 איש.

אראל מרגלית: כמעט בכל פינה מפטרים אנשים.

אראל מרגלית: אנחנו נותנים לשוק שדר של האטה.

אראל מרגלית: עכשיו, מה הייתה הזעקה שלי אתמול לדרום?

אראל מרגלית: תשמע, אתה והצוות שלך הייתם קשובים; הגעתם לדרום, ביקרתם בדרום, אני ראיתי אותך שם פעמיים בביקורים רק בשדרות; אתם הייתם קשובים לדרום, היה אכפת לכם.

אראל מרגלית: אבל המתווה שאתם מציעים הוא לא מספיק; אני אסביר למה, ואני אגיד מה אני חושב שצריך לעשות, ואני אגיד למה אני חושב שמה שנעשה זה בכלל לא נדבה, זה היכולת להחזיר את הגלגל הכלכלי לפעול.

אראל מרגלית: אתם הבאתם היום מתווה של "עמוד ענן", פחות או יותר, ל-40 קילומטר, הבאתם הרבה יותר ל-1–7 קילומטר – עשיתם עכשיו מהלך יפה, אבל בעצם שני דברים לא עובדים: 1.

אראל מרגלית: אתם משאירים את אשקלון, אשדוד ונגיד גן-יבנה, בלי מעמד מיוחד.

אראל מרגלית: עכשיו, עפו לי יותר מ-200 טילים על אזור התעשייה באשקלון.

אראל מרגלית: אני ראש העיר, אני איש כלכלי, אני רוצה להביא מפעל לאשקלון, תן לי את הכלי להביא את המפעל.

אראל מרגלית: תן לי אזור פיתוח א', תן לי את זה לחמש שנים באשקלון.

אראל מרגלית: אתה יכול לחשוב על מפעל שיגיע לאשקלון בלי אזור פיתוח א' או איזה מבצע מיוחד?

אראל מרגלית: אני רוצה להקים מפעל תיירותי על החוף באשקלון – אחלה עיר – או באשדוד.

אראל מרגלית: נפלו הרגע טילים.

אראל מרגלית: אתה מביא – יחד נביא איזה משקיע בין-לאומי, הוא יגיע לחוף, אחלה חוף, נראה יפה, אבל, הוא אומר, יש פה סיכון, אז אני צריך לתת לו הטבה.

אראל מרגלית: תשמע, אני עסקתי בזה.

אראל מרגלית: אני הבאתי המון חברות מהעולם לפה, להשקעה – באמת, וגם הקמתי פה הרבה חברות – אני יודע קצת על מה אני מדבר.

אראל מרגלית: אני לא יכול להביא – נגיד אני עוזר לך מחר, אנחנו יחד הולכים על תוכנית להביא חברות לאשקלון.

אראל מרגלית: אם אתה לא נותן לי אזור פיתוח א' או מבצע כלשהו – תן לי את זה לחמש שנים, תן לי את זה לארבע שנים, תן לי את זה לזמן מוגבל – אני לא יכול להביא.

אראל מרגלית: לכן, כשהדרום בא וצעק – הרי מה אנחנו רוצים?

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לתת להם נדבות?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים יוזמה לאומית בדרום, אנחנו רוצים את הדרום עם עוצמה כלכלית.

אראל מרגלית: תסתכל מה עשינו בבאר-שבע.

אראל מרגלית: אני בזמני הקמתי שם את עיר הסייבר, חממת הסייבר.

אראל מרגלית: תסתכל, במשך שנתיים, עם הטבה נכונה – שם זה לא רק אזור פיתוח, נתנו גם 40% משכורת לכל עובד, וחשבו שאנחנו משוגעים.

אראל מרגלית: אבל תראה מה קרה – אהוד ברק הניח שם את אבן הפינה ב-1999.

אראל מרגלית: לא בנו שם מבנה אחד עד 2011.

אראל מרגלית: אנחנו באנו עם הרעיון של הסייבר ועם הרעיון הזה של ההטבה.

אראל מרגלית: נתנו כלי לרוביק – שהוא אחלה ראש עיר – ולרבקה – דנילוביץ, ובמשך שנתיים – אני הקמתי שם את החממה הראשונה, עוד הייתי יזם – 639 עובדים בבאר-שבע.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: נתנו להם כלי.

אראל מרגלית: עזרנו להם גם לחשוב מה הם עושים, כי כל עיר רוצה לעשות גם ביו-טק, גם היי-טק, הכול הם רוצים.

אראל מרגלית: בדרך כלל אין להם סיכוי, הם צריכים להתמקד.

אראל מרגלית: הם התמקדו בסייבר.

אראל מרגלית: אני אומר את הדבר הבא – אני מוכן לעבוד אתך על זה, מה אכפת לי, קואליציה–אופוזיציה, כאילו?

אראל מרגלית: כמה שנים אנחנו נהיה בשירות הציבורי?

אראל מרגלית: אני מוכן לעבוד עם קואליציה–אופוזיציה.

אראל מרגלית: תראה, אני מוכן שנלך לאשקלון, לאשדוד, לשדרות, ספיר, ולכל האזור שם, ונביא משהו שהוא מעניין מבחינה כלכלית, כי כרגע אין להם משהו כל כך מעניין מבחינה כלכלית, אני אומר את האמת.

אראל מרגלית: וזו לא אשמת הממשלה, זו אשמת המיקוד שלהם.

אראל מרגלית: מה שאני רוצה, שיהיו לנו כלים להביא לשם מפעלים והשקעות.

אראל מרגלית: תקשיבו, מקום שנפלו עליו – אני לא יודע כמה – מאות טילים, לא יבוא לשם מפעל אחד בלי איזה מעמד מיוחד.

אראל מרגלית: אני רוצה לדבר על העניין הכלכלי ועל מע"מ אפס.

אראל מרגלית: אני רוצה לדבר על זה רגע.

אראל מרגלית: תראה, אני לא מסכים אתך על החוק הזה.

אראל מרגלית: אני מאמין שאתה רוצה להעביר אותו כי אתה רוצה לעזור לדיור.

אראל מרגלית: אני, בתוך ההיצע והביקוש, לא מסכים עם החשבון שלך.

אראל מרגלית: אני חושב שאתה עושה טעות.

אראל מרגלית: אבל אתה מאמין בזה.

אראל מרגלית: אתה יודע, לפעמים כשמישהו מאמין, צריך לנסות ללכת על זה.

אראל מרגלית: אבל מה?

אראל מרגלית: אנחנו עכשיו עם כל העניין הזה של הדרום – – –

ישראל אייכלר: הוא לא מאמין בזה, הוא רק רוצה – – –

אראל מרגלית: רגע, רק שנייה.

אראל מרגלית: רק שנייה.

אראל מרגלית: תן לנהל שיח.

אראל מרגלית: אבל מה קורה?

אראל מרגלית: יש לך בעיה ענקית איך לאזן את התקציב הזה.

אראל מרגלית: לכל אחד מאתנו הייתה עכשיו בעיה.

אראל מרגלית: אתם השארתם את המקום הזה עם חור גדול.

אראל מרגלית: אני גם לא נגד – כשחברה מסוימת לא עומדת בתחזית המכירות שלה ואתה בא לדבר אתה, והוא נותן לך תוכנית, הדבר הכי חשוב בתוכנית הזאת זה לא שהוא מוכר יותר או מוכר פחות, אלא שאחרי שהוא לא עמד בתחזיות שלו, שתאמין לו מחדש, שתיתן לו עוד הפעם.

אראל מרגלית: הדבר המרכזי שאתה צריך, יחד עם היועצים הכלכליים, זה לעורר מחדש את הציבור של המגזר העסקי ואת הציבור, נניח, של הקרן הבין-לאומית.

אראל מרגלית: אתה יודע מה?

אראל מרגלית: זה לא כתוב בתורה אם זה 3% גירעון או 3.5%.

אראל מרגלית: זה לא כתוב בשום מקום.

אראל מרגלית: אני מוכן ללכת אתך אפילו על 3.5%, אבל תבוא עם תוכנית שלמה.

אראל מרגלית: תבוא עם תוכנית שלמה שנותנת צמיחה.

אראל מרגלית: אתה חייב להחזיר את המשק לצמיחה.

אראל מרגלית: תן לי רגע.

אראל מרגלית: תקשיב, המשק בהאטה.

אראל מרגלית: משק שנכנס למיתון זה כמו בן-אדם בדיכאון; הוא לא קם בבוקר לעשות – כלום.

אראל מרגלית: אנחנו נמצאים ככה – אנחנו נמצאים ככה – מתוך המיתון.

אראל מרגלית: אני אומר לך, אני אומר את זה בחרדה גדולה.

אראל מרגלית: אם היום אנחנו לא נביא שניים-שלושה צעדים כדי לדחוף את העסק, העסק ייכנס למיתון.

אראל מרגלית: אני מציע לך לחשוב על כמה דברים – הכלכלנים האלה הם בסדר, אבל אתה צריך יזמים.

אראל מרגלית: ראש עיר יזם, כלכלן – 1.

אראל מרגלית: פרויקטים של תשתית.

אראל מרגלית: הממשלה לא צריכה לקצץ בתשתיות, זה הזמן לבנות תשתיות; לבנות תשתיות בהשקעה ממשלתית, כמו שנבנה כביש 6 – public-private partnership.

אראל מרגלית: להניע תהליכים של 10 מיליארד שקל.

אראל מרגלית: אני אומר לך שזה אפשרי.

אראל מרגלית: דרום, צפון, רכבת קלה בתל-אביב, רכבת קלה בירושלים, יהיו עוד כמה קווים, זה יעשה פלאים.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: אני אומר לכם לשקול את זה ברצינות.

אראל מרגלית: חברי מפלגת העבודה, בואו נתעורר, זה עניין בשבילכם – להעלות את שכר המינימום.

אראל מרגלית: עשו את זה בשלושה מקומות באירופה בזמן המיתון.

אראל מרגלית: אחת הבעיות הכי גדולות שלנו זו לא האבטלה, זה שאנשים לא גומרים את החודש.

אראל מרגלית: לאנשים אין כסף לבזבוז – לקנות את הדברים הבסיסיים.

אראל מרגלית: אם אנחנו נעלה במשהו את שכר המינימום – אני מוכן לחשוב כמה – אני אומר לך שנעלה את הצריכה ונעלה את הצמיחה.

אראל מרגלית: אני אומר לך.

אראל מרגלית: זה דברים כאלה.

אראל מרגלית: דבר שלישי – עסקים קטנים.

אראל מרגלית: ביל קלינטון הפך את זה לאידיאולוגיה ב-1992.

אראל מרגלית: עד אז היו מדברים על עסקים קטנים – כולם היו חושבים בארצות-הברית: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אראל מרגלית: כמו היום בישראל – עסקים קטנים זה לא סקסי.

אראל מרגלית: עכשיו אולי זה מתחיל להיות.

אראל מרגלית: אנשים לא מבינים את החשיבות של זה.

אראל מרגלית: עסקים קטנים – עוד עובד, עוד מישהו באיזו מסעדה, עוד משהו, זו ההנעה של כל העסק בכל הארץ.

אראל מרגלית: אשראי – הורדת האשראי – – –

לכן הפסיקו את הצהרונים.

אראל מרגלית: אשראי – אנחנו יודעים איך להניע את הבנקים לתת אשראי.

אראל מרגלית: אנחנו יודעים.

חמד עמאר: נא לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

אראל מרגלית: תראה איזה אבסורד יש: הרבעון האחרון היה לבנקים הרבעון הכי רווחי.

אראל מרגלית: כשאתה מסתכל על מבנה הרווחיות שלהם, אתה רואה איזה עמלות מטורפות.

אראל מרגלית: ממי? מ"טבע"?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: מ"אינטל"?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: מבית-הקפה ההוא בירוחם, היפה החדש שהיא פתחה שם.

אראל מרגלית: משם.

אראל מרגלית: 9% מסגרת, היא משלמת סכומים מטורפים, ואנחנו אחראים לזה.

אראל מרגלית: יותר אתה מאשר אני, אבל אנחנו אחראים לזה.

אראל מרגלית: אנחנו נותנים לזה לקרות.

חמד עמאר: תודה רבה.

אראל מרגלית: רגע, רק שנייה אחת.

אראל מרגלית: איך אנחנו מגייסים – מגייסים – את המערכת הפיננסית, יחד עם הממשלה – זה לא הכול תקציבי – כדי ליצור תנועה?

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד לך עוד משהו אחד על טכנולוגיה, כי זה התחום שלי.

אראל מרגלית: משפט.

אראל מרגלית: אני מוכן לעבוד אתכם על שבעה אזורי צמיחה חדשים שהם לא במרכז הארץ, עכשיו.

אראל מרגלית: הדוגמה של הסייבר בבאר-שבע הייתה דוגמה אחת.

אראל מרגלית: הנגב המערבי הוא הדוגמה השנייה.

אראל מרגלית: אני מוכן לפתח – שלא תיתנו הטבה סתם לדברים שאין להם תוחלת – תוכנית עם מיקוד לאומי בנגב המערבי.

אראל מרגלית: בסוף חלק מהפרויקטים עוד יהיו פרויקטים כלכליים עם עזה, אבל מוקדם מדי בשביל עם ישראל לשמוע על זה.

אראל מרגלית: גליל עליון – 38 מועצות יחד, להפוך את ישראל למרכז של חקלאות, ביו-טכנולוגיה ומזון, מה שנקרא Medical Food.

אראל מרגלית: גליל מערבי.

אראל מרגלית: אני אומר לכם.

אראל מרגלית: המגזר הערבי – שפרעם, נצרת.

אראל מרגלית: הדברים האלה ניתנים לעשות.

אראל מרגלית: תקשיב, המשק הישראלי זקוק ממך ומהממשלה לכיוון.

אראל מרגלית: זה הזמן לעשות, זה הזמן להשקיע, זה הזמן ליזום.

אראל מרגלית: ואם אנחנו לא נביא את זה עכשיו – עכשיו, למה מע"מ אפס כל כך מרגיז חלק מאתנו?

אראל מרגלית: לא כי אנחנו מתווכחים עליו – זה לגיטימי להתווכח עליו.

אראל מרגלית: זה בגלל העיתוי שבו אתה מביא את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אראל מרגלית: העיתוי מוציא אותנו מהדעת, כי כרגע נראה לנו – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית, תודה רבה.

אראל מרגלית: – – שלפני שהמשק מידרדר – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אראל מרגלית: – – אנחנו חייבים לטפל בדברים העיקריים.

אראל מרגלית: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר האוצר חבר הכנסת יאיר לפיד.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני מברך גם את חבר הכנסת דרעי וגם את חבר הכנסת מרגלית.

יאיר לפיד: בסך הכול הם אמרו את אשר על לבם באופן תרבותי, מתוך ניסיון לקיים שיח ודיאלוג על הדברים שהם מאמינים בהם.

יאיר לפיד: אני חושב שזה יפה, והלוואי שיהיה לנו יותר מהשיח מהסוג הזה, גם אם לא מסכימים.

יאיר לפיד: ואי לכך, אני רק אענה על שני דברים בסיסיים.

יאיר לפיד: חבר הכנסת דרעי, אני אומר שוב ושוב ושוב, אנחנו צריכים לעודד את מעמד הביניים הישראלי, כי המסים שלו מחזיקים את החלשים.

יאיר לפיד: זו תפיסה שהיא גם כלכלית וגם חברתית.

יאיר לפיד: אם אתה מחזק את מעמד הביניים, אתה מרחיב את בסיס המס.

יאיר לפיד: אם אתה מכניס יותר אנשים למעמד הביניים, אתה מרחיב את בסיס המס.

יאיר לפיד: ואז אתה יכול לעשות – דוגמה אחת שאני בטוח שלגביה יש ביני ובינך הסכמה – נדירה, אבל מלאה – דבר כמו זה שהשנה הוספנו מיליארד שקל לניצולי השואה.

יאיר לפיד: הם לא מעמד הביניים, הם האוכלוסייה החלשה, הקשישה, החבולה ביותר במדינת ישראל.

יאיר לפיד: אלה המטרות, בשביל זה עשינו את זה.

יאיר לפיד: אז מהבחינה הזאת זו פשוט תפיסה שאומרת איך אתה מייצר את הכלכלה המאפשרת לסייע לחלשים.

יאיר לפיד: זה מוביל אותי למשהו שאתה אמרת, שאנחנו צריכים – אתה אמרת שאנחנו צריכים לעזור, להביא, לעשות את אשקלון אזור פיתוח א', להביא לשם מפעלים, לתת להם הטבות מס.

יאיר לפיד: אני מבקש, חבר הכנסת מרגלית, את התחייבותך שכשניתן את הטבות המס האלה – הרי יקומו ממפלגתך ויזעקו ששוב נותנים הטבות מס לטייקונים – אני אזדקק אז לעזרתך כדי להסביר להם שזה בשביל לסייע לאזורים האלה.

אראל מרגלית: מפלגת העבודה תמיד הייתה בעד הצפון, הדרום והפריפריה.

יאיר לפיד: בהחלט.

יאיר לפיד: לשם כך כבר נשמעה פה במהלך היום הזה לא פעם ולא פעמיים הטענה מה עם אשדוד ומה עם אשקלון.

יאיר לפיד: חבל שלא נמצא פה – היה פה קודם איתמר שמעוני, ראש עיריית אשקלון.

יאיר לפיד: כבר כבר נקבעה – כל בכירי משרדי הולכים לרדת אליו, לאשקלון, לשבת אתם ולבדוק איך מכניסים את שלב ב', שבו גם מקומות כמו אשקלון מקבלים את הסיוע.

יאיר לפיד: נקבעה פגישה עם ראש עיריית אשדוד.

יאיר לפיד: כל בכירי המשרד ואני נרד אליו בשביל לראות איך עוזרים להם.

יאיר לפיד: עם רוביק דנילוביץ ודאי שאני נמצא בעבודה מתמדת לסיוע לעירו.

יאיר לפיד: ועוד דבר קטן אחד: אתה צודק לגמרי בעניין התשלומים לספקים.

יאיר לפיד: בגלל זה, לפני שלושה חודשים בערך – או פחות, אל תתפוס אותי במילה – התנענו דרך החשבת הכללית תוכנית חדשה.

יאיר לפיד: מהשנה הבאה התשלום לספקים על-ידי המדינה יהיה עד 50,000 שקל בתוך 24 יום, ומעל 50,000 שקל בתוך 30 יום.

יאיר לפיד: התשלום לספקים קטנים שעושים עסקים עם המדינה – כי אני מסכים לגמרי שלהלין – זה בעצם מבקשים מהם בכוח, לוקחים מהם הלוואה, המדינה, אם היא מעכבת את שכרם.

יאיר לפיד: זה לא בסדר, ולפיכך תיקנו את זה.

יאיר לפיד: זה בסדר שזה עבר מתחת לרדאר, יש כמות לא קטנה של מידע.

קריאה: – – –

יאיר לפיד: כן, זה הועבר כתקנות, הועבר בתקנות משרד האוצר.

יאיר לפיד: עבדנו על זה תקופה ממושכת – עד שאתה הופך את זה לאפשרי.

יאיר לפיד: יש אפילו אתר אינטרנט שהם יכולים להיכנס אליו, לעשות את זה דרך האינטרנט כדי לחסוך את רואה-החשבון, ואת עורך-הדין, ואת כל שליחת הטפסים האימתנית הזאת שמיררה את חייהם.

יאיר לפיד: עכשיו אפשר לעשות את זה באופן מקוון, אפשר לקבל ייעוץ באופן מקוון.

יאיר לפיד: זה פרויקט שלם, עבדנו עליו מאוד קשה.

יאיר לפיד: כאשר דיברת נחמץ לבי, כי הבנתי שאנשים לא יודעים שעשינו את הדבר היפה הזה למען העסקים הקטנים.

יאיר לפיד: תראו, עברו בסך הכול תשעה ימים מאז פסק הירי לעבר הדרום, אז אנחנו בהפסקת אש שעוד לא ברור לאן היא מובילה.

יאיר לפיד: אבל יש מבצע כלכלי, והמבצע הכלכלי הוא המחויבות והאחריות שלנו כלפי תושבי הדרום, שהיו העורף החזק והנחוש שלנו.

יאיר לפיד: ואני באמת בטוח שפה במשכן כולם דואגים לתושבי הדרום ורוצים לסייע להם לחזור לשגרת החיים ולהחזיר להם את השקט הכלכלי.

יאיר לפיד: בואו רק נלך אל העובדות.

יאיר לפיד: מאז תחילת מבצע "צוק איתן" עסקנו באופן מאוד אינטנסיבי במטרה אחת: לתת לתושבי הדרום כיפת ברזל כלכלית וגם ודאות כלכלית.

יאיר לפיד: את מתווה הפיצויים לדרום, בניגוד לכל המבצעים הקודמים, התעקשנו להעביר בזמן המבצע, להבדיל מ"עמוד ענן" ו"עופרת יצוקה".

יאיר לפיד: את מתווה הפיצויים העברנו כבר תוך כדי המבצע, שידעו תושבי הדרום מה מתווה הפיצויים המגיע להם.

יאיר לפיד: חתכנו דרך הביורוקרטיה, קיצרנו הליכים.

יאיר לפיד: נציגי רשות המסים היו בשטח ופעלו במהירות שלא נודע כמוה קודם.

יאיר לפיד: היה באחד מימיו הראשונים של המבצע, סתם לדוגמה – קל לברר אם נפגע מפעל הצבעים בשדרות.

יאיר לפיד: אני הגעתי לשם למחרת בבוקר, זה היה כמעט 20 שעות אחרי שנציגי מס רכוש כבר היו במפעל וטיפלו בנושא המקדמות.

יאיר לפיד: היו כאלה שלא הבינו את הזכויות שלהם, אז פתחנו לשכות בדרום, כדי לאפשר לתושבים לקבל את הסיוע קרוב לבית, כדי שהם לא יצטרכו לנסוע – במקרה הזה לבאר-שבע, שהיא עיר המחוז ברוב המקרים.

יאיר לפיד: עשינו דחייה של מס הכנסה ומע"מ ביולי לתושבי הדרום כדי שיהיה קל להם יותר לעמוד בתחילת המבצע.

יאיר לפיד: לעסקים הקטנים בדרום העמדנו הלוואות בערבות מדינה, שזה בעצם הלוואות עם אפס סיכון, אז קל לקחת אותן.

יאיר לפיד: אני ישבתי עם קבוצה גדולה של בעלי עסקים בשדרות, יחד עם ראש העירייה, אספנו אלינו את כל הבעיות המיידיות שנולדו להם.

יאיר לפיד: חילקנו להם טפסים אחד-אחד.

יאיר לפיד: אני עברתי עם חבילת טפסים ונתתי טפסים כדי שיוכלו למלא ולקבל עזרה במקום, לקבל את מה שהם צריכים.

יאיר לפיד: העברנו כמובן שלוש פעימות – האחרונה אושרה שלשום – לרשויות המקומיות לצורכי ביטחון: הראשונה הייתה 15 מיליון, השנייה – 15 מיליון, והפעימה השלישית הייתה כבר 46 מיליון – כל מה שתמכנו בכל העסקים הקטנים ובתעשייה בדרום.

יאיר לפיד: אני אומר שוב: זה בסדר לגמרי שחלק גדול גם מחברי הכנסת וגם מהציבור החמיצו את הדברים שעשינו.

יאיר לפיד: הייתה בכל זאת מלחמה, ולא כל אחד יכול לקרוא עד העמוד האחרון של כל עיתון.

אראל מרגלית: יש שם בעיות.

יאיר לפיד: כן, אגב, יכול מאוד להיות, ואם יש – נתקן.

אראל מרגלית: בעל עסק שגדל לא מקבל – – –

יאיר לפיד: אני הקשבתי בשקט ובסבלנות, חבר הכנסת מרגלית.

יאיר לפיד: רק ביום ראשון האחרון – אם דיברנו על ההצבעה ביום ראשון האחרון, הרי העברנו בממשלה תוכניות חומש לפיתוח כלכלי, חברתי והתיישבותי בשדרות וביישובי עוטף-עזה בהיקף כולל של מיליארד וחצי שקלים.

יאיר לפיד: זאת, נוסף על החלטת הממשלה להעביר 417 מיליון שקל לחיזוק החוסן האזרחי ביישובי עוטף-עזה ובשדרות לשנים 2015–2016, שזה אושר בתחילת מבצע "צוק איתן".

יאיר לפיד: לצד ההחלטות האלה אנחנו כאמור בונים עכשיו מתווה של סיוע כלכלי וחברתי ארוך-טווח לכלל יישובי הדרום.

יאיר לפיד: במקביל לתוכניות ארוכות-הטווח, כי יש גם טווח קצר, רשויות בדרום כבר החלו לקבל החזרים על הנזקים הישירים שנגרמו להם במהלך המבצע, כי אסור לנו לעזוב את תושבי הדרום.

יאיר לפיד: מבחינתנו גם אם יש הפסקות אש, התפקיד שלנו זה לעבוד כדי שהם יקבלו את ההטבות שמגיעות להם.

יאיר לפיד: יש לזה עוד צד.

יאיר לפיד: הצד השני הוא שגם כחבר קבינט וגם כשר אוצר יש לי אחריות לחיזוק צה"ל ולמוכנות שלו לכל האתגרים העתידיים שלו.

יאיר לפיד: יש בהחלט איפה להתייעל בתוך מערכת הביטחון, אבל אנחנו לא נחסוך אגורה לא על חיי החיילים שלנו ולא על חיי האזרחים שלנו ולא על ביטחונם.

יאיר לפיד: 50 ימי לחימה בדרום עלו מיליארדים, זה עולה מיליארדים.

יאיר לפיד: אבל אם תסתכלו אחורה, בזכות מה שעשינו בתקציב 2013 ו-2014 אנחנו יכולים היום לספוג את רוב עלויות המבצע כבר השנה, וזה בשנה שבה הרחבנו באופן משמעותי תקציבים של רווחה ובריאות וחינוך.

יאיר לפיד: אז נכון שקורים אירועים בלתי שגרתיים כמו מבצע "צוק איתן", ואז צריך לפעול במהירות כדי לעזור לתושבים ולספק ביטחון.

יאיר לפיד: אני רוצה להדגיש משהו על הקיצוץ הרוחבי.

יאיר לפיד: הוא לא נעשה מהתקציבים; הוא נעשה מתוספות של מאות מיליוני שקלים לרווחה, בריאות וחינוך שהיו בתקציב הקודם.

יאיר לפיד: הקיצוץ הזה נבחן בקפידה, והשרים יובילו אותו.

יאיר לפיד: אנחנו לא באים באופן דורסני ואומרים לכל שר מאיפה לקצץ.

יאיר לפיד: השרים יובילו אותו, וזה יהיה במינימום הפגיעה האפשרי באוכלוסיות חלשות ובמעמד הביניים.

אריה מכלוף דרעי: למה?

יאיר לפיד: על זה אמר לי ידידי מאיר כהן, שר הרווחה – הוא אמר: תראו, הוסיפו לי השנה מיליארד שקל לרווחה, שזה סכום חסר תקדים בתוספות לרווחה.

אריה מכלוף דרעי: אין ספק.

יאיר לפיד: אז עכשיו במקום מיליארד – הורידו לי 60 מיליון שקל, אז במקום תוספת של מיליארד יש לי תוספת של 940 מיליון שקל לרווחה.

יאיר לפיד: אלה הפרופורציות, זו המציאות.

יאיר לפיד: המציאות היא שהוספנו 940 מיליון שקל לרווחה.

יאיר לפיד: לא הייתה תוספת כזאת לרווחה שנים על גבי שנים, אם בכלל.

אראל מרגלית: הרוב הולך לניצולי השואה.

יאיר לפיד: לא, זה בלי שום קשר.

יאיר לפיד: ניצולי השואה – זו תוכנית נפרדת, שעובדת דרך – הרשות לזכויות ניצולי השואה היא במשרד האוצר.

יאיר לפיד: בימים האלה אנחנו עובדים על התקציב הבא, שזה תקציב 2015.

יאיר לפיד: אני חוזר ואומר: בתקציב הקרוב – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – למה הצהרונים?

אריה מכלוף דרעי: זה מה – – – למה האימהות – – –

יאיר לפיד: אני התפתיתי לענות.

יאיר לפיד: בהחלט, זו המדיניות שלנו.

יאיר לפיד: יש בתוך משרד החינוך – יש להם בעיות לא קטנות עם תוכנית ציל"ה; זה לא הצהרונים בכלל, זה עם תוכנית מסוימת בתוך נושא הצהרונים, תוכנית ציל"ה.

יאיר לפיד: אבל תן לי, אני מבקש ממך להפנות את השאלה לשר החינוך, כי הוא שולט בפרטים טוב ממני.

יאיר לפיד: בסדר?

יאיר לפיד: לא רוצה להטעות אותך.

יאיר לפיד: אז אני חוזר ואומר: בתקציב הבא אנחנו לא נעלה מסים, כי אי-אפשר כל פעם ללכת לכיסה של הפרה החולבת הקרויה אזרחי ישראל.

יאיר לפיד: מדינת ישראל לא נמצאת במשבר כלכלי.

יאיר לפיד: אני מסכים למה שאמר חבר הכנסת מרגלית: יש האטה, האטה מדאיגה, וצריך לטפל בה.

יאיר לפיד: לפי בנק ישראל, מחלקת המחקר של בנק ישראל, וגם לפי הכלכלן הראשי במשרד האוצר, הסיבות העיקריות להאטה הן שיש – נכון שאנחנו לא במשבר דוגמת 2008, אבל בהחלט יש האטה בסחר העולמי.

יאיר לפיד: אנחנו מדינה שהכלכלה שלה מוטת ייצוא.

יאיר לפיד: לסחר העולמי יש השפעה מיידית על המשק שלנו.

יאיר לפיד: לפני המבצע הייתה האטה בסך הכול של רבעון אחד.

יאיר לפיד: רבעון אחד, גם בעסקיך הפרטיים ובכל עסק, זה לא אינדיקטור אמיתי; אתה צריך לחכות ולראות מה יהיה בהמשך.

יאיר לפיד: אחרי זה כבר היה – התחלנו את מבצע "שובו בנים", ומייד אחריו היה מבצע "צוק איתן" – "שובו אחים".

יאיר לפיד: לכל הדברים האלה יש השפעה על הכלכלה.

יאיר לפיד: אנחנו לא יודעים עדיין להגיד איך היא נראית.

יאיר לפיד: נגיד, סתם לדוגמה, גביית המסים באוגוסט עלתה על התחזיות.

יאיר לפיד: זאת אומרת, יש גם סימנים של התאוששות, אבל את זה נדע בעוד שישה חודשים.

יאיר לפיד: בסך הכול יש לנו כלכלה חזקה – – –

אראל מרגלית: אני שומע את בנק ישראל.

אראל מרגלית: אני אומר לך, בשטח יש האטה.

יאיר לפיד: כן כן, אני בטוח שאתה מכיר את הנתונים.

אראל מרגלית: – – –

יאיר לפיד: אני מסכים.

אראל מרגלית: זה יכול להידרדר, שלא יספרו סיפורים.

יאיר לפיד: נכון, ובגלל זה, זו הסיבה העיקרית לזה שאני לא הסכמתי בשום אופן להעלאות מסים, כי בכלכלה יש אלמנט פסיכולוגי חזק, ואנחנו אחרי המבצע הצבאי.

יאיר לפיד: 50 יום – זה המבצע הצבאי הכי ארוך.

יאיר לפיד: יותר מ-30 שנה לא היה מבצע צבאי באורך של "צוק איתן", וכן, הייתה קודם האטה.

יאיר לפיד: אתה צריך להזריק אופטימיות לציבור, לא פסימיות.

יאיר לפיד: בסופו של דבר אנחנו יודעים את הדבר הפשוט: כשאתה מעלה לאנשים מסים, זה לא משפר את מצב רוחם, או את היזמות שלהם, או את הרצון שלהם לצאת מהבית ולהקים עסק חדש.

יאיר לפיד: אני גם אשמח להפנות אותך ואחרים לכל התוכנית הגדולה שלנו לשיפור מצבם של העסקים הקטנים.

יאיר לפיד: היא נבנתה על פני תקופה ארוכה, חלק גדול ממנה מופיע בתקציב 2015, ואני אשמח לחלוק את הפרטים.

יאיר לפיד: האחריות שלי כשר האוצר היא לדאוג לזה שתהיה פה צמיחה ושלאזרחים תהיה עוד הכנסה פנויה.

יאיר לפיד: זו הסיבה לכך שאנחנו צריכים בשנה הזאת, ובשנה הזאת בלבד, להעלות את הגירעון.

יאיר לפיד: ב-2016 נצטרך לחזור לגירעון יורד.

יאיר לפיד: בשל נוכחותו של חבר הכנסת כהן, לא אפרט את המצב של הכלכלה שהיה כשאני נכנסתי לתפקיד.

יצחק כהן: קיבלת יופי של ירושה.

יאיר לפיד: יש לנו על זה – אבל כל הצעדים הקשים, והיו צעדים קשים, עזבו אותי אישית, לאזרח הישראלי, שנעשו פה בשנה שעברה – העלאת המע"מ שפגעה, אני מסכים, גם בשכבות החלשות, נעשתה כדי להחזיר את היציבות וכדי לאפשר לנו לעבור מבצע כמו "צוק איתן" בלי פגיעה בכלכלה.

יאיר לפיד: אני חושב שאנחנו לא צריכים עוד משקולות על רגלי האזרחים.

יאיר לפיד: אני חושב שאנחנו צריכים לממן את המבצע.

יאיר לפיד: בגלל זה היה הקיצוץ הרוחבי.

יאיר לפיד: כאמור, קחו אותו בפרופורציות.

יאיר לפיד: זה 2%, ובתקציבים החברתיים זה מהתוספת ולא מהתקציב עצמו, ואנחנו צריכים להפסיק את החליבה האין-סופית של אזרחי ישראל.

יאיר לפיד: זו מטרתי, זו העבודה שלי, זה ייפסק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

יאיר לפיד: מה – ועדת כספים?

חמד עמאר: הצעות אחרות.

אריה מכלוף דרעי: דיון במליאה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

קריאה: יש עוד דוברים?

חמד עמאר: שניים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, שומעים אותי?

עיסאווי פריג': זה בסדר?

חמד עמאר: שומעים אותך טוב.

חמד עמאר: בבקשה.

עיסאווי פריג': כן, כן.

עיסאווי פריג': מכובדי השר, השר לפיד שמעתי – שתי דקות אם יש לך, זה בסדר.

עיסאווי פריג': תעביר אתנו עוד שתי דקות, מה לעשות.

עיסאווי פריג': שמעתי אותך מדבר על האזרחים, אזרחי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול אותך שאלה.

עיסאווי פריג': האם כשאתה מדבר על אזרחים זה כולל את הערבים ואת החרדים והמוחלשים?

עיסאווי פריג': כדי להבין.

עיסאווי פריג': זה כולל אותם?

יאיר לפיד: כן.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אם זה כולל אותם, אדוני, למה אתה מתעקש ועומד על הרגליים האחוריות להפלות אותי על-פי חוק?

עיסאווי פריג': דיור, רק אזכיר לך, ואמרתי את זה בדיון בוועדת הכספים, חמשת המ"מים המפורסמים של האב הרוחני הזכירו – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': הוא ניזון משם, לא משנה.

עיסאווי פריג': חמשת המ"מים, אדוני שר האוצר, שהזכירו שהדיור – מחובתך ומחובת הממשלה לספק שירותי דיור לאזרחים ללא הבדל מיהו ומהו.

עיסאווי פריג': אתה מחויב לספק לי שירותי דיור.

עיסאווי פריג': ואתה, שאני רוחש לך כבוד אב עוד מלפני שנהיית חבר כנסת, וגם כשאני רואה את הדברים, אתה מתעקש להפלות אזרחים על-פי חוק, וזה לא מסתדר לי עם האני שלך.

עיסאווי פריג': זה לא מסתדר.

עיסאווי פריג': אתה רוצה להיטיב עם הקבוצה ששלחה אותך לכנסת, מעמד הביניים – ואני עדיין לא איתרתי את הנוסחה איך אני אהיה שם – תיטיב אתם.

עיסאווי פריג': תחלק, אתה יושב על הקופה.

עיסאווי פריג': תחלק כספים למי שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': אבל אתה – – –

בועז טופורובסקי: – – – שירות אזרחי – – –

עיסאווי פריג': אני אענה לך, אני אענה לך.

חמד עמאר: לא, לא.

חמד עמאר: עכשיו לא לענות.

חמד עמאר: אני מבקש להיכנס לזמנים.

בועז טופורובסקי: – – – אתה מצטט את ז'בוטינסקי – – –

עיסאווי פריג': אתה רוצה להיטיב, אתה רוצה להיטיב עם האוכלוסייה?

עיסאווי פריג': תחלק להם כספים איך שאתה רוצה, אבל אל תפלה אותי על-פי חוק.

עיסאווי פריג': זה לא טוב לרזומה שלך, זה ירדוף אותך.

עיסאווי פריג': אתה יכול לחייך את החיוך היפה שלך.

עיסאווי פריג': אני מודה, אתה יכול לחייך.

עיסאווי פריג': אבל ההיסטוריה תשפוט אותך והימים האלו יהיו היסטוריה.

עיסאווי פריג': וחוק מע"מ אפס – אני יושב בוועדת הכספים וקורא, קורא רבות, אני כאיש מקצוע, כרואה-חשבון, רואה את זה.

עיסאווי פריג': זה פלסטר, כי אתה חושב על עוד שנה שתרגיש את זה.

עיסאווי פריג': זה רע למדינת ישראל, החוק הזה.

עיסאווי פריג': זה רע ליהודים כי הערבים לא נהנים ממנו, אבל הוא רע, וימים יגידו.

עיסאווי פריג': הימים האלו יהיו היסטוריה.

חמד עמאר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אני אומר לך, לא כדאי לך להתעקש.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, ברשותך, אני מבקש בקצרה להתייחס לשתי נקודות מתוך הנאומים של שר האוצר.

אורי מקלב: הנקודה המרכזית בנאומים שלו וגם בקו ההסברה ששר האוצר נוקט: אני לא אעלה מסים.

אורי מקלב: לא זו אף זו: אני גם אתפטר אם יועלו מסים.

אורי מקלב: אז אני רוצה לחדש לך דבר שכולם יודעים, גם מי שלא מבין בכלכלה: בקיצוץ בתקציבים לא צריך באמת להעלות מסים, לא צריך.

אורי מקלב: אם אתה מקצץ בתקציבים לא צריך להעלות מסים.

אורי מקלב: הקיצוץ הוא יותר גרוע מהעלאת מסים.

אורי מקלב: ראינו את זה עכשיו כדבר בולט.

אורי מקלב: חצי מיליארד קיצצת בתקציב משרד החינוך.

אורי מקלב: במה קיצצת את זה?

אורי מקלב: בנושא הצהרונים, כדוגמה המרכזית לכך שאתה הפסקת תקציב של חצי מיליארד שקל.

אורי מקלב: אין היום צהרונים לנשים עובדות.

אורי מקלב: איך נוצרו בכלל הצהרונים?

אורי מקלב: בגלל – ואני אגיד לכם גם למה זה נקרא כאילו אתה מעלה מסים.

אורי מקלב: ועדת טרכטנברג החליטה על שני דברים מרכזיים: על חינוך חובה – להרחיב אותו – ועל הצהרונים ועל המעונות, ובעקבות כך קבעת לעשות צהרונים – ציל"ה.

אורי מקלב: ציל"ה זו התוכנית היחידה שיש למשרד החינוך בנושא הצהרונים.

אורי מקלב: וכשאתה עכשיו מקצץ, בעצם כל עליית המסים שהייתה לנו בעקבות תוכנית טרכטנברג – צריכים לזכור שתוכנית טרכטנברג לא הייתה תוכנית בחינם; זו תוכנית שבעקבותיה העלו מסים.

אורי מקלב: העלו בתחבורה ציבורית, העלו בדלק, העלו, את מס ערך מוסף העלו, ובעקבות כך העלאת מסים, ואת הצהרונים אתה מבטל עכשיו.

אורי מקלב: אז בשביל מה צריך להעלות מסים?

אורי מקלב: זה הדבר המרכזי.

אורי מקלב: זה שאתה אומר, וזו באמת המנטרה ביחסי הציבור אולי, שהציבור לא אוהב העלאות מסים, אז מה זה?

אורי מקלב: תרגילים ביחסי ציבור?

אורי מקלב: הציבור לא צריך להבין בכלכלה, הוא ירגיש את זה.

אורי מקלב: זה תרגילים ביחסי ציבור – אני לא מעלה מסים אבל אני מקצץ קיצוץ רוחבי וכאן ובבריאות.

אורי מקלב: מה זה נקרא קיצוץ בבריאות?

אורי מקלב: מקבלים פחות בבריאות.

אורי מקלב: זה לא נקרא להעלות מסים?

אורי מקלב: מה זה משנה?

אורי מקלב: נותנים פחות.

אורי מקלב: ממילא אתה נותן פחות תמורת הכסף שהיום אנשים משלמים.

אורי מקלב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אתם מציעים מליאה, נכון?

חמד עמאר: אז אנחנו נצביע.

חמד עמאר: מי בעד מליאה?

חמד עמאר: מי שנגד – להסיר מסדר-היום.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 5

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 1, 2, 3, 4, 5.

חמד עמאר: מי נגד?

חמד עמאר: 1, 2, 3, 4, 5, 6.

חמד עמאר: ההצעה נופלת.

חמד עמאר: מסירים מסדר-היום.

קריאות: – – –

חמד עמאר: הנה ספרתי: 1, 2, 3, 4, 5, ו-7 בעד להסיר מסדר-היום.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

חמד עמאר: חבר'ה, אנחנו עדיין – – –

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הסדר בדבר תוכנית לחופשת עבודה בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה; הסדר בדבר תוכנית לחופשת עבודה בין ממשלת מדינת ישראל לבין הרפובליקה של קוריאה, הדרומית כמובן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ג' בחשוון התשע"ה, 27 באוקטובר 2014, בשעה 16:00.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.