ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 166, 2014-07-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ג' באב תשע"ד, 30 ביולי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו, כידוע, במה שמכונה "ניקוי שולחן חקיקה".

יולי יואל אדלשטיין: לפני זה ודאי שאנחנו נחזק את ידי חיילי צה"ל והקצינים, שבגבורה ובלחימה שלהם מאפשרים לנו להמשיך את מעשה החקיקה ואת הדיונים בוועדות ובמליאה.

יולי יואל אדלשטיין: נשלח את תנחומינו לכל המשפחות שיושבות כעת שבעה.

יולי יואל אדלשטיין: החלמה מהירה לכל הפצועים הרבים, לצערי, שנמצאים בבתי-חולים.

יולי יואל אדלשטיין: גם, ודאי, אותם דברים נכונים לגבי אזרחים שנפגעו בלחימה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני גם אשמח לקבל בברכה את המשלחת שהגיעה אלינו, חברי הבונדסטאג, הפרלמנט הגרמני, ועיתונאים בכירים מגרמניה שמבקרים כאן בארץ כמשלחת סולידריות שבודקת את המצב ורוצה לראות במו-עיניה.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת ולירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: Herzlich willkommen.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשו לי לפתוח את דברי באיחולי הצלחה וחזקו ואמצו לחיילינו ולמפקדינו, לכל צבא הגנה לישראל, במערכה שהם מצויים בה כעת.

יאיר שמיר: אני שמח להביא לכאן היום תיקון חשוב מאוד לחוק הניקוז.

יאיר שמיר: החוק הנוכחי הוא מ-1957, והוא מחייב עדכון כדי שהמדינה בכלל ואני בפרט, כשר האחראי למניעת נזקי שיטפונות, נוכל לממש את האחריות שלנו כלפי הציבור.

יאיר שמיר: הממשלה החליטה כבר בשנת 2010 שצריך לתקן את החוק, וקבעה את העקרונות לתיקונו.

יאיר שמיר: במשרד החקלאות נעשתה עבודת מטה יסודית בשיתוף עם כל הגופים הרלוונטיים בכל המשרדים ובכל הרמות, כולל במרכז השלטון המקומי ובמועצות.

יאיר שמיר: החוק גובש יחד עם משרד האוצר, עם משרד הפנים, משרד המשפטים, רשות המים, המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות ועוד.

יאיר שמיר: כמובן, היו התייעצויות רבות עם רשויות הניקוז, עם מרכז השלטון המקומי, עם מרכז המועצות האזוריות.

יאיר שמיר: זהו חוק מורכב ומסובך מאין כמוהו.

יאיר שמיר: התיקונים העיקריים בחוק: ריכוז סמכויות במשרד החקלאות – לפי החוק הקיים, סמכויות הרגולציה בנושא מפוצלות בין שר החקלאות לבין מנהל רשות המים.

יאיר שמיר: זהו שריד היסטורי לכך שנציבות המים הייתה חלק ממשרד החקלאות.

יאיר שמיר: הפיצול הזה פוגע קשה בטיפול בנושא, והממשלה על כן החליטה כבר ב-2010 שצריך לרכז את כל הסמכויות במשרד החקלאות.

יאיר שמיר: שינוי שם – "ניהול נֶגֶר" במקום "ניקוז".

יאיר שמיר: "ניקוז" היא תפיסה ישנה שראתה במים מקור נזק שצריך לסלקו ובמהירות.

יאיר שמיר: היום התפיסה היא שצריך אומנם למנוע נזקים משיטפונות, אך צריך גם לשאוף לעשות שימוש במים האלה, גם לצורך משק המים וגם לצורכי הטבע.

יאיר שמיר: לכן השם המקובל היום הוא ניהול נגר, והוא מבטא את התפיסה החדשה הזאת.

יאיר שמיר: הקמת רשות ארצית לניהול נגר ומועצה – כדי לטפל טוב יותר בנושא אנו מקימים בתוך משרד החקלאות רשות ארצית לניהול נגר.

יאיר שמיר: זהו איננו גוף עצמאי, אלא רשות בתוך המשרד.

יאיר שמיר: מועצה ארצית לניהול נגר במקום מועצת הניקוז הקיימת – ליד מנהל הרשות הארצית תפעל מועצה ארצית חדשה לניהול נגר, במקום מועצת הניקוז הקיימת, שתקבע מדיניות וכללי רגולציה בנושא.

יאיר שמיר: במועצת ניהול הנגר יהיו נציגים של משרדי ממשלה; עומד בראשה נציג ציבור, וחברים בה גם נציגי ציבור מקצועיים ומשקיפים מטעם רשויות הניקוז.

יאיר שמיר: הגעתי להבנה עם משרד האוצר ושר הפנים שגם נציג השלטון המקומי יהיה חבר במועצה.

יאיר שמיר: תוכניות-אב ותוכניות שנתיות – היום אין מנגנון מסודר של קבלת החלטות בנושא וקביעת סדרי עדיפויות, אילו פרויקטים של ניקוז חשובים יותר ואילו פחות.

יאיר שמיר: החוק המתוקן קובע חובה על רשויות הניקוז האגניות ועל הרשות הארצית במשרד החקלאות לגבש תוכנית-אב רב-שנתית ותוכניות עבודה שנתיות, שיקבעו את הצרכים ואת סדרי העדיפויות ביניהם.

יאיר שמיר: אנחנו מדברים על טיפול בנחלים, ולכן הראייה הסביבתית חשובה מאוד.

יאיר שמיר: לכן קיימנו הרבה מאוד ישיבות, תוך שיתוף פעולה מלא עם המשרד להגנת הסביבה ועם רשות הטבע והגנים, וההצעה המוגשת לפניכם משלבת את השיקולים הסביבתיים בתוך קבלת ההחלטות על החוק.

יאיר שמיר: יש עדיין כמה נקודות פתוחות מול משרד הפנים ומול משרד האוצר, אך קיימת הבנה כי הפערים אינם גדולים ואינם מצדיקים עיכוב נוסף בהבאת החוק לאישורו.

יאיר שמיר: חשוב להעביר את החוק בקריאה הראשונה, ולאחר מכן, ועד לפני שנגיע לדיון בכנסת, נסדיר את הפערים.

יאיר שמיר: אם לא נגיע להסכמות, ניאלץ לחזור לוועדת שרים לחקיקה.

יאיר שמיר: לסיכום, מדובר בהצעת חוק חשובה ביותר, ואבקש ממליאת הכנסת לאשרה בקריאה ראשונה.

יאיר שמיר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: זאת קריאה ראשונה, ולכן יש דיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת שנרשמו מראש לדיון – אני לא מזהה אף אחד מהם במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש חברי כנסת נוספים שמעוניינים לדון?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם מיכאלי: שר החקלאות משכנע כל כך.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני השתכנעתי, חבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014, בקריאה ראשונה – מי בעד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדו?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 10, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותוחזר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/872).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, יש כאן תיקון מס' 25 לחוק החברות, אבל לא שרת המשפטים ולא השר שי פירון שהיה אמור להציג את החוק, נמצאים כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו נעבור – לא, אנחנו לא נעבור.

יולי יואל אדלשטיין: השר שמיר יציג?

יולי יואל אדלשטיין: אתה אומר שזה מצב חירום, אז אתה תציג גם את החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה – בשם שרת המשפטים, יציג את החוק השר יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אקרא יחד אתכם לראשונה את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיו שגיאות אני אתקן.

יאיר שמיר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לאישור המליאה בקריאה ראשונה את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014.

יאיר שמיר: מדובר בהצעת חוק ממשלתית שגיבש משרד המשפטים.

יאיר שמיר: ההצעה מבקשת להסדיר את ההחזקה של גורמים פרטיים במאגר רשם החברות, את הפעולות שמותר לבצע בו ואת מסירת המידע ממנו.

יאיר שמיר: חלק הארי של ההצעה עוסק בהסדרת החזקת המאגר הממוחשב של רשם החברות בידי גורמים פרטיים ומסירת מידע ממנו לידי אחרים ולגורמים פרטיים.

יאיר שמיר: כיום ההתקשרות של משרד המשפטים עם גורמים פרטיים המחזיקים את המאגר הממוחשב של רשם החברות היא בדרך של מכרז.

יאיר שמיר: מוצע לעבור למשטר של רישיונות ולתת כלים לרשם החברות לפקח על ההחזקה וההפצה של המידע.

יאיר שמיר: משטר הרישיונות יאפשר כניסה של גורמים פרטיים נוספים לתחום ויאפשר נגישות רבה יותר של הציבור למידע.

יאיר שמיר: נדבך נוסף של ההצעה הוא הרחבת האפשרות לחיפוש מידע במאגרי רשם החברות לחיפוש לפי פרטי היחיד המכונה "חיפוש הפוך".

יאיר שמיר: צוות שהוקם במשרד המשפטים בחן את טיבם, היקפם ומהותם של מכלול שירותי הפצת המידע מרשם החברות.

יאיר שמיר: מסקנת הצוות הייתה כי יש אינטרס להרחיב את סוגי המידע ואת מאפייני החיפוש במאגרי רשם החברות כך שהוא יכיל גם מידע לפי פרטי יחיד, אם אותו יחיד הוא בעל מניות או נושא משרה בחברה.

יאיר שמיר: בשל רגישות השימוש במידע המדווח לרשם החברות ובשים לב למעמדה החוקתי של הזכות לפרטיות, מוצע להגביל את האפשרות של צדדים שלישיים לקבל מידע על אודות יחידים מרשם החברות רק למקרים שבהם מבקש הנתונים זקוק להם לשם מילוי הוראה רגולטורית, או שהנתונים דרושים לצורך הערכת יכולתה של החברה לפרוע את חובותיה או לעמוד במחויבות עסקית אחרת כלפי מי שמבקש את הנתונים.

יאיר שמיר: הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר יאיר שמיר שהציג לנו את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014, בשם שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה חברי כנסת שנרשמו לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: היחיד מהם שנמצא כאן הוא חבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק ראויה שתסייע בפיקוח או בהסדרה של המידע הכל-כך חיוני בתחום הזה, בממשק הזה שבין החברות לבין הרגולציה שאמורה להיות עליהן.

איציק שמולי: ייתכן שפעולה דומה צריכה להיעשות גם במגזר השלישי, של העמותות.

איציק שמולי: אני רציתי לנצל את ההזדמנות כשעולה כאן עניין החברות ולהזכיר פעם נוספת את העסקים הקטנים והבינוניים בדרום.

איציק שמולי: אנחנו קיימנו הבוקר דיון מאוד חשוב בוועדת הכספים.

איציק שמולי: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבימים האלה מתחדד הקשר בין העמידה והחוסן שמפגין העורף לבין מרווח הפעולה ואורך הנשימה שניתן לנו, לדרג הפוליטי, ובוודאי לדרג הצבאי, כדי לפעול בחזית.

איציק שמולי: אנחנו כל הזמן מצדיעים לבעלי העסקים, מחבקים את בעלי העסקים, אבל את כל ההצדעות, החיבוקים והנשיקות צריכים לפרוט למעשים קונקרטיים.

איציק שמולי: זה חשוב מאוד כי הדבר הזה יכול להזרים חמצן כלכלי שהוא חיוני לאור התמשכותה של הלחימה.

איציק שמולי: לפני הכול אני רוצה לברך את הממשלה; זה לא דבר טריוויאלי כשעושה את זה חבר אופוזיציה, אבל מן ההגינות לעשות את זה.

איציק שמולי: זאת הפעם הראשונה, כמדומני, שהתביעה למתן פיצויים תוך כדי לחימה, מה שנקרא מקדמות, נענית ויוצאת אל הפועל.

איציק שמולי: היום היה דיון ראשון בוועדת הכספים, לאור נכונותה של הממשלה ללכת בכיוון הזה.

איציק שמולי: זאת יוזמה שאני וחברי כנסת נוספים הנחנו כבר בימים הראשונים.

איציק שמולי: צריך להגיד תודה לממשלה שהלכה בכיוון הזה.

איציק שמולי: יש עוד כמה דברים שצריך עוד לשנות, בין השאר הרחבת הטווח.

איציק שמולי: נקבע טווח של 40 קילומטר למתן פיצוי.

איציק שמולי: הרקטות של ה"חמאס" לא מבחינות ולא מכירות בקו הזה, ובפועל מטוּוחים יישובים כמו רחובות וראשון-לציון, ובעלי העסקים בתוכם מתמודדים עם מציאות בלתי אפשרית.

איציק שמולי: יש מציאות שבה אזור תעשייה באשקלון לא נכנס למה שנקרא "המסלול האדום" שמאפשר פיצויים מוגדלים או פיצויים לפי מתווה אחר, רק מפני שחסרים לו כמה קילומטרים.

איציק שמולי: אני חושב שצריך לנהוג פה ברגישות יתרה, במחשבה יתרה, ולחשוב לא רק על מתן פיצוי כמה שיותר מהר אלא איך אנחנו גורמים לזה שמרככים את הביורוקרטיה ונותנים מענה מיטבי לבעלי עסקים בדרום.

איציק שמולי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: אין נואמים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25) (הסדרת ההחזקה והשימוש במאגר מידע על חברות), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו היום מצביעים הכול בעד.

משה גפני: אפשר להצביע וללכת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רשמנו בפנינו בהערכה את ההודעה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם מיכאלי: הצבעתי נגד בטעות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם מודיעים לפרוטוקול שגם חבר הכנסת אברהם מיכאלי התכוון להצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: גם הפעם השר יאיר שמיר הצליח לשכנע את כולנו ולכן החוק אושר בקריאה ראשונה ויוחזר לוועדת חוקה, חוק ומשפט להכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/547; "דברי הכנסת", חוב' כ"ט, עמ' 11010; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 8), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ושלישית – יציג את החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש – אין פה שר, נדמה לי.

אבישי ברוורמן: מותר בלי שר או אסור בלי שר?

יולי יואל אדלשטיין: היה לנו.

אבישי ברוורמן: יש פה שר בישראל – שיושב כאן?

שי פירון: אני כאן.

אבישי ברוורמן: ראיתי את האחוריים שלך, לא ידעתי שאתה שר.

אבישי ברוורמן: מה שנקרא, שר הפנים ולא שר האחוריים, שר החינוך.

אבישי ברוורמן: חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 8), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: תחילתה של הצעת החוק ביוזמה פרטית של חבר הכנסת מאיר שטרית.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטרית יזם כמה הצעות חוק לתיקון חוק המכר שוועדת הכלכלה דנה בהן, והן אושרו בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: כל מכלול ההצעות הזה בא להקל על רוכשי דירות וליצור הגנה לאותם רוכשים, שבינם ובין מוכרי הדירות, הקבלנים, אין יחסי כוחות שוויוניים.

אבישי ברוורמן: כך גם בהצעת החוק המונחת בפניכם.

אבישי ברוורמן: בהצעת חוק זו מוצע להגביל את שיעור ריבית הפיגורים שקונה דירה נדרש לשלם למוכר שהוא קבלן בשל איחור במועד התשלום שנקבע בחוזה המכר.

אבישי ברוורמן: שיעור ריבית הפיגורים ייקבע בתקנות שיתקין שר הבינוי והשיכון, בהתייעצות עם שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

אבישי ברוורמן: לעניין זה קבענו בהצעת החוק כי ריבית פיגורים תיחשב כל סכום שהקונה נדרש לשלם בשל תשלום שלא שולם במועד שנקבע בחוזה המכר.

אבישי ברוורמן: דהיינו, הקבלן לא יהיה רשאי לגבות סכום כלשהו שיכול להתפרש כתשלום בשל אי-תשלום במועד, אלא במגבלות שיעור הריבית שייקבע, כאמור, בתקנות.

אבישי ברוורמן: בנוסף, מוצעת הוראה שלפיה החובה לשלם ריבית פיגורים תחול רק אם האיחור בתשלום הוא מעל שבעה ימים, אבל, אם אכן היה איחור כזה, ריבית הפיגורים תשולם מהיום הראשון לאיחור.

אבישי ברוורמן: עוד מוצע כי תקנות ראשונות לפי התיקון המוצע יובאו לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת בתוך שלושה חודשים מיום כניסתו לתוקף של התיקון המוצע.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שאכן כך ייעשה.

אבישי ברוורמן: בעניין זה אני מבקש להעיר כי אף-על-פי שנקבע בחוקים שונים שנחקקו כי תקנות ראשונות יובאו תוך פרק הזמן שנקבע בחוק, אני חש כי לא פעם מתעלמים מקביעה זו, והתקנות הראשונות אינן מובאות במועד לאישור ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: כך, למשל, בעניין תקנות ראשונות מכוח חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014, שאושר במליאת הכנסת בתחילת חודש מרס – 3 במרס 2014 – והמתייחס להגבלת שכר טרחה של עורך-דין.

אבישי ברוורמן: גם שם נקבע כי תקנות ראשונות יש להגיש לוועדה בתוך שלושה חודשים, ולמרות זאת, אדוני היושב-ראש, עד כה טרם הוגשו לוועדה תקנות לאישור.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני מבקש – להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אלא רק בקשות רשות דיבור – אני מבקש שתאשרו את הצעת החוק המונחת בפניכם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: כמובן, אני רוצה להודות לצוות המסור של ועדת הכלכלה: הייעוץ המשפטי, בראשות המשנה ליועץ המשפטי עורכת-דין בנדלר, ועמה עורכת-דין מירב תורג'מן; מנהלת הוועדה לאה ורון; מרכזת הוועדה ד"ר עידית חנוכה; דקלה טקו, כוכי שבתאי; הדובר שנמצא בצו 8 – אנחנו מחזקים את ידיו ואת ידי כל הלוחמים – ליאור רותם; צוותי המסור – נעמה אסרף, מרב דוד ואיתמר אסף, שגם הוא נמצא שם בעזה, יצא אתמול לרענון וחזר למערכה.

אבישי ברוורמן: תחזקנה ידיהם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אין הסתייגויות לחוק, יש בקשות דיבור, אבל חברי הכנסת לא נמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו נצביע בקריאה שנייה – הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 8), התשע"ד–2014, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 17, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 8), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 18, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נזמין את היוזם, חבר הכנסת מאיר שטרית, להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זו חובה נעימה לי להודות.

מאיר שטרית: ראשית, ליושב-ראש הוועדה, לחבר הכנסת אבישי ברוורמן, על הטיפול היעיל והמהיר בהצעת החוק.

מאיר שטרית: אני גם רוצה להודות למנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון; ליועצים המשפטיים – לאתי בנדלר ולמירב תורג'מן; לכל הצוות של היושב-ראש ולצוות הוועדה.

מאיר שטרית: בכלל, הניסיון שלי, שורה של חוקים שעשיתי בתחום חוזי המכר לטובתם של זוגות צעירים הגיעו כולם לוועדת הכלכלה, ואני תמיד אומר, אדוני היושב-ראש:

מאיר שטרית: זכיתי לטיפול יעיל, רציני, אחראי, בתוך זמן קצר מאוד.

מאיר שטרית: לצערנו היחיד, הצער היחידי, באמת, אני מצטרף לדבריו של היושב-ראש, שאף שבחוקים שכבר עברו התקנות לא מוגשות לכנסת, אף שהחוק קובע את הגשת תקנות לכנסת בזמן מסוים; התוצאה – מאות זוגות צעירים שעכשיו נמצאים בתהליך של רכישת דירות, למשל, לא יכולים להוריד את ההוצאות המשפטיות שלהם, שזה עשרות-אלפי שקלים לכל זוג, וחבל.

מאיר שטרית: כל יום שעובר, יותר אנשים נמצאים במצב שיודעים שהחוק עבר, מחכים לתקנות, וכולם כותבים לי.

מאיר שטרית: אני כותב להם: החוק עבר, מחכים לתקנות שר השיכון, ואני מקווה באמת שיוגשו בקרוב.

מאיר שטרית: נודע לי השבוע ששר השיכון באמת כתב את התקנות, הן הוגשו למשרד המשפטים, ומשרד המשפטים העביר אותן לאוצר.

מאיר שטרית: אני מקווה שהתהליך הזה ייגמר יותר מהר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כדבר כללי, אני חושב שהכנסת צריכה לעמוד על כך שהממשלה, על-פי שבועת השרים פה בכנסת, מתכבדת, מתחייבת – איך כתוב?

מאיר שטרית: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה ולקיים את החלטות הכנסת" – שהשרים אכן יעמדו בלוח הזמנים שהחוק קובע, כי גם הם צריכים אכן לכבד את החוק.

מאיר שטרית: תודה, אדוני, ואני מודה לחברי הכנסת על תמיכתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: רק ייאמר, במענה להצעתך, שהלשכה המשפטית בכנסת עשתה עבודה מאוד יסודית.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, נמצאו עשרות מקרים שבהם שנים רבות – לא עניין של כמה חודשים, שנים רבות – לא הותקנו תקנות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו הוצאנו גם תזכורת למשרדים.

יולי יואל אדלשטיין: אם המצב לא ישתנה במהלך הפגרה, אז כנראה מסוף אוקטובר נתחיל גם לנקוט סנקציות כנגד אותם משרדים שלא ממלאים את חובתם כלפי האזרחים והכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעת חבר הכנסת חמד עמאר בנושא: התמוטטות מדרון על בתים מאוכלסים בעוספיא.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטה של ועדת הכנסת בדבר חובת התייצבות ומסירת מידע בדיוני ועדות הכנסת בנושאים שבתחומי ענייניהן הנוגעים לשטחי יהודה ושומרון.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר: בהצעת חברי הכנסת יפעת קריב, אורי מקלב ויעקב מרגי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: חיוב שטחים משותפים בצו הארנונה ברשויות מקומיות; בהצעת חבר הכנסת שמעון סולומון בנושא: החלטה בדבר העלאת תעריפי הארנונה לשנת 2015 בקריית-מלאכי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/559; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 11792; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 111), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 111), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: בפתח דברי אבקש להודות ליוזם הצעת החוק, חברי וידידי אמנון כהן, על הצעת החוק החשובה.

אבישי ברוורמן: כיום, נהג המבצע עבירת תנועה ומקבל בעקבות כך הודעת תשלום קנס יכול לדעת מה מספר הנקודות שנרשמו לחובתו בשל אותה עבירת תעבורה, אם אכן יורשע בה, שכן המידע מצוין על גבי טופס ההודעה, אך הוא אינו יכול ללמוד מתוך הודעת תשלום הקנס מהו מספרן הכולל של הנקודות התקפות הרשומות לחובתו.

אבישי ברוורמן: על נהג המעוניין לברר מידע זה לפנות לשירות מענה קולי המופעל על-ידי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

אבישי ברוורמן: בהמשך לפנייתו נשלח אליו המידע האמור בדואר לכתובתו.

אבישי ברוורמן: עם זאת, לא תמיד הנהג מודע לאפשרות זו של פנייה לשירות המענה הקולי.

אבישי ברוורמן: כמו כן, שירות זה נותן מענה חלקי בלבד לציבור כבדי השמיעה.

אבישי ברוורמן: מעבר לכך, זמן ההמתנה לשירות המענה הקולי עלול להיות ארוך.

אבישי ברוורמן: לכן אין בשירות זה כדי לתת מענה מספיק לצורך לקבל את המידע.

אבישי ברוורמן: לפיכך, על מנת להגביר את הנגישות של מידע זה, מוצע לקבוע דרכים נוספות לקבלתו, לרבות להעלאת מודעות ציבור הנהגים לזמינותו של המידע.

אבישי ברוורמן: ראשית, מוצע כי רשות הרישוי תציין בטופס חידוש רישיון הנהיגה את מספרן הכולל של הנקודות התקפות הרשומות לחובת הנהג במועד הנפקת הטופס.

אבישי ברוורמן: שנית, מוצע כי על גבי טופס חידוש רישיון הנהיגה, וכן על גבי הודעת תשלום קנס שמקבל נהג שביצע עבירה, יצוינו דרכי התקשרות עם רשות הרישוי, כגון כתובת אתר אינטרנט ומספר טלפון, שבאמצעותן יוכל הנהג לקבל מידע נוסף, מעבר למידע בדבר מספר הנקודות שנרשמו לחובתו בשל אותה עבירת תעבורה שביצע או מספרן הכולל של הנקודות התקפות הרשומות לחובתו.

אבישי ברוורמן: המידע הנוסף שיהיה ניתן לקבל, כאמור, יתייחס למועדי ביצוע העבירות וסוגי העבירות שביצע, וכן מידע בדבר אמצעי התיקון שהטילה עליו רשות הרישוי בשל הנקודות כאמור.

אבישי ברוורמן: שלישית, מוצע להסמיך את רשות הרישוי למסור את כל המידע האמור בַּדבר, ואף פרטי מידע נוספים, בדרכים נוספות, לרבות באמצעות האינטרנט והטלפון.

אבישי ברוורמן: מכיוון שעל מסירת המידע עלולות לחול מגבלות מכוח חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א–1981, נקבע כי מסירת המידע כאמור תיעשה באופן שיבטיח את שמירת סודיותו.

אבישי ברוורמן: ההסדר המוצע לא רק צפוי להקל על מסירת מידע לנהגים בדבר מספר הנקודות שנצברו לחובתם, אלא עשוי גם לעודד נהגים שנצברו לחובתם מספר רב של נקודות לנהוג בצורה שקולה יותר ולהימנע מביצוע עבירות תעבורה נוספות.

אבישי ברוורמן: לפיכך, אין ספק שמדובר בהצעת חוק חשובה, ואני רוצה שוב להודות לחבר הכנסת אמנון כהן על יוזמתו, שאני סמוך ובטוח שתתרום לציבור הנהגים ולקידום הבטיחות בדרכים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות בזאת לצוות המקצועי והמסור של ועדת הכלכלה: למשנה ליועצת המשפטית עורכת-דין בנדלר, ועמה בנושא הזה עורכת-דין אביגל כספי; למנהלת הוועדה לאה ורון, לרכזת הוועדה ד"ר עידית חנוכה; לדקלה טקו, לכוכי שבתאי, לדובר בצו 8 ליאור רותם, ולצוותי המסור – מרב דוד, נעמה אסרף ואיתמר אסף, שגם הוא בצו 8 בעזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע – אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 111), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע קודם, בוודאי, בקריאה שנייה על החוק כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 111), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יוזם ההצעה, חבר הכנסת אמנון כהן, לפרק התודות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וקנין, הוא הבטיח לי לא יותר מ-45 דקות.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אני מודה שהחוק הזה הוא, כמובן, חוק חשוב, שנותן נגישות וזמינות לאזרח, שהוא גם דרך האינטרנט יוכל לראות את הנקודות שלו ולקבל הביתה את כל הפרטים, ואני מודה שבאמת השכילו בבית הזה לתמוך בהצעת החוק, כי באמת כבוד השר – הרב גפני – אני רוצה להגיד תודה לשר שעשה מאמצים בוועדת שרים לענייני חקיקה לקידום הצעת החוק.

אמנון כהן: אני מודה לך, אדוני.

אמנון כהן: ראית את הרגישות, ואמרו שטכנולוגית זה קשה, ואמרת: לא קשה שום דבר, נמצא פתרונות.

אמנון כהן: ואכן, נתנו יותר זמן להיערכות, עד חודש פברואר, ונענינו לבקשה, אבל המטרה היא חשובה: זה נגישות לאזרח, כדי שידע כמה עבירות יש, כמה נקודות יש, כמה הוא צריך להיזהר.

אמנון כהן: המטרה של הנקודות היא שאזרח ידע, שלא יצטרך – לחדש רישיון, נהיגה מונעת.

אמנון כהן: לכן זה גם – בתוך שנתיים הרי נמחקות עבירות מסוימות.

אמנון כהן: לכן זה נותן גם אינפורמציה לאזרח.

אמנון כהן: אני מודה לך על התמיכה שלך, ויחד אתך לכל ועדת השרים, ולאורך כל הדרך עד לקריאה שלישית.

אמנון כהן: אני מודה לך, אדוני.

אמנון כהן: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה פרופסור אבישי ברוורמן.

אמנון כהן: אני מודה לך על ההתמדה – והשולחן שלך עמוס, אני יודע, הייתי שם, ואמרת: זה חוק חשוב, צרכני, ואני חייב לגמור אותו לפני סוף המושב.

אמנון כהן: אני מודה לך.

אמנון כהן: וכמובן, למנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, עם כל הצוות המקצועי, החשוב, הערכי, שעושה עבודה נאמנה למען מדינת ישראל ועם ישראל; והיועצות המשפטיות אתי בנדלר ואביגל כספי, שליוו את הצעת החוק – אני מאוד מודה לך – ועוד פעם, ברגישות, במקצועיות.

אמנון כהן: משרד התחבורה כולו, משרד המשפטים, אני מודה לכם.

אמנון כהן: וזו בשורה, בשורה, בשורה טובה לעם ישראל.

אמנון כהן: ועוד משפט, אדוני היושב-ראש:

אמנון כהן: גם באופוזיציה אפשר להעביר חוקים טובים.

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

אמנון כהן: חוקים טובים אפשר.

אמנון כהן: זה לא פשוט, ואני מודה גם לממשלה שתמכה בהצעת החוק.

אמנון כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אמנון כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נאחל ודאי לכל הנהגים שכשהם יראו את מספר הנקודות, הם יראו שם אפס, וכך אולי נתרום כולנו לבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/573).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 25) (פטור מארנונה לאתרי הנצחה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לקריאה ראשונה, כאמור.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לפטור בעצם מארנונה כללית את אתרי ההנצחה הממלכתיים והמוכרזים במדינת ישראל.

מאיר שטרית: האמת היא שכשטיפלתי בעניין הזה דרך פנייה של אחד מאתרי ההנצחה, שאלתי את עצמי איך בכלל קרה שכל כך הרבה שנים עברו ואתרי ההנצחה נדרשים לשלם ארנונה על אתר ההנצחה, כשבעצם אין להם שום הכנסה.

מאיר שטרית: כל הרעיון של אתרי ההנצחה היה לגרום לכך שתלמידי ישראל ואזרחי ישראל יגיעו לאתרי ההנצחה הללו, יראו את מורשת הקרב של אותם מקומות, של אותם חללים שנפלו באותם מקומות, ילמדו עליהם, יקראו על האנשים, ויקבלו דרך זה את הערכים שאנחנו מקווים שתלמידי ישראל ואזרחי ישראל יקבלו.

מאיר שטרית: קרה מצב, אירע שאנחנו עושים דווקא – החוק הזה עבר את הקריאה הטרומית, והוא מגיע לקריאה ראשונה בזמן שאנחנו נמצאים ממש בתהליך של קרב או של מבצע בעזה, עם 53 חללים עד כאן.

מאיר שטרית: אני לא מבין איך מישהו העלה על דעתו בכלל לעשות את העניין הזה ולגבות ארנונה על אתרי הנצחה.

מאיר שטרית: אני גם רוצה להגיד לשבחם של ראשי ערים, שרוב ראשי הערים, אף שעל-פי החוק הם נדרשים לשלוח חיובים לאתרי הנצחה, רובם גם לא גובים את הכסף, כי הם מתביישים להגיד.

מאיר שטרית: איך אני אגבה כסף מאתרי הנצחה?

מאיר שטרית: ולפעמים זה מגיע, אגב, למאות-אלפי שקלים, כי זה הולך על בסיס מטר רבוע שטח ומבנה, וזה מגיע למאות-אלפי שקלים שאין להם שום יכולת לשלם, אבל נדרשים פעם אחר פעם לשלוח חיובים והתראות לאתרי ההנצחה, דבר שהוא באמת מאוד מביך.

מאיר שטרית: הצעת החוק הזאת בעצם פוטרת את כל אתרי ההנצחה הממלכתיים והמוכרזים החיליים מארנונה באופן טוטלי.

מאיר שטרית: בהצעת החוק עוד לא פטרנו דבר אחד, על-פי הצעתו – שעלתה תוך כדי הקריאה הראשונה – של חבר הכנסת ליצמן, על ההליכה לאחור.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אנחנו שוקלים ורוצים לבטל גם את החיובים הקודמים, כיוון שמה שכבר שולם – שולם, אבל לפחות כל החיובים שטרם שולמו, אנחנו רוצים לגרום לכך שבהצעה הבאה, בקריאה השנייה והשלישית, נפטור אותם מהחובות האלה – גם את העיריות נפטור מהצרה וגם אותם.

מאיר שטרית: אני באמת מודה גם לוועדת הכספים שהכינה את החוק הזה.

מאיר שטרית: אף שהחוק אושר בקריאה טרומית לפני למעלה משבעה חודשים, זה בא לוועדה רק לפני שבועיים, ואני שמח שהפעם הוועדה פעלה מהר והביאה את החוק לקריאה ראשונה.

מאיר שטרית: אני מודה לחברי הוועדה, ליושב-ראש הוועדה ולמנהל ועדת הכספים, שבאמת עשו פעולה מהירה כדי להביא את החוק לקריאה ראשונה בעת הזאת, ואין דבר יותר נכון ממנו, לדעתי, לכבודה של הכנסת, לכבודה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אודה לחברי הכנסת אם תתמכו בהצעת החוק, ונחזיר אותה להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכספים.

מאיר שטרית: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, הצעת חוק חשובה.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה דוברים שנרשמו ואינם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, לעומת זה, ישנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: נסים, תעשה פיליבסטר.

משה גפני: לא, לא – – –

איתן כבל: אני אחרי נסים, נכון, היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה, חבר הכנסת כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אתה חבר כנסת ותיק.

יולי יואל אדלשטיין: נו, באמת.

יולי יואל אדלשטיין: לשנות סדרי בראשית במליאה, ככה, אגב הצעת חוק?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפעמים אנחנו מתעוררים, ובאיחור, אבל טוב שמתעוררים.

נסים זאב: דבר כל כך אבסורדי – וכל הכבוד לחבר הכנסת מאיר שטרית.

נסים זאב: כל הכבוד, חבר הכנסת מאיר שטרית.

נסים זאב: אני מאוד מעריך את העלאת הנושא הזה, כי באמת, איך אפשר לדרוש מאותם אנשים – שאגב, רובם ככולם עוסקים בהתנדבות.

נסים זאב: כל אתרי ההנצחה – מי עומד מאחורי זה בכלל?

נסים זאב: אלה גופים פרטיים שהפכו להיות ציבוריים, שהם בעצמם גובים, אולי אוספים כספים, פה ושם תרומות, כדי לשפר את אתרי ההנצחה מפעם לפעם, ועוד הם נדרשים לשלם לרשויות המקומיות.

נסים זאב: נכון שבאופן רשמי המדינה היא האחראית, אבל אנחנו כולנו יודעים שמאחורי אותו גוף יש גם אנשים פרטיים שבעצם מלווים את זה כמעט כל מהלך השנה, בפרט אלה שיקיריהם מונצחים באותם, הייתי אומר, אתרים.

נסים זאב: כמה זה חשוב להם וכמה זה פוגע לפעמים כאשר אתה בא ונדרש לשלם מאות-אלפים.

נסים זאב: אני רוצה לומר שכל הנושא של הארנונה במדינת ישראל – אין קריטריונים, הכול מופקר; כל רשות – איש הישר בעיניו יעשה.

נסים זאב: ואני חושב שהגיע הזמן לעשות סדר ברמת העיקרון איך כל רשות רשאית לגבות.

נסים זאב: יש הרי אזור, כל אחד קובע לעצמו את האזורים ומדרג אותם.

נסים זאב: ודבר נוסף, והוא דבר שהכי לא נראה לי, כאשר רשות מקומית מרשה לעצמה לגבות אחרי 14 שנה – סיפור שהיה רק לפני כמה ימים.

נסים זאב: פנתה אלי איזו משפחה שלפני 14 שנים הייתה איזו תוספת שהעירייה לא עלתה על זה או לא ידעה מזה, והיא נדרשה לשלם 14 שנה רטרואקטיבית, וכבר עשו עיקולים בבנק, כשהמשפחה היא משפחה ענייה ונזקקת, אפילו מוכרת בלשכה הסוציאלית.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, צריך להגביל את זה.

נסים זאב: גם אם העירייה בסופו של דבר התעוררה, והחייב הוא חייב, צריך להגביל את זה לשלוש שנים מקסימום, רטרואקטיבית.

נסים זאב: לא יכול להיות שהעירייה פתאום תדרוש מאות-אלפים מאזרח שבקושי משיג את פת לחמו.

נסים זאב: בזמנו, הרב נהרי גם כן היה שותף בעניין הזה יחד אתי, וניסינו לשנות את הקריטריונים או לקבוע קריטריונים אחידים לכל הרשויות המקומיות.

נסים זאב: ואני חושב שזה מתפקידו של שר הפנים לאמץ קריטריונים, ולא להשאיר את השטח הזה מופקר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

קריאה: גם שותף לחוק, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, רציתי רק לומר כמה מילים בעניין החוק החשוב הזה.

איתן כבל: חבר הכנסת מאיר שטרית, זה מהלך שאנחנו כבר שנים מנסים להוביל.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: השאלה הנשאלת היא למה בכלל צריך לעסוק ולטפל בכל הגופים האלה דרך הארנונה.

איתן כבל: זאת אומרת, כל פעם לבוא ולנסות – וגם חבר הכנסת עמרם מצנע מכיר את זה כראש רשות, שבאים אליו כל הזמן, מבקשים: תוריד לי פה, תוריד לי פה.

איתן כבל: או שמדינת ישראל לוקחת על עצמה ומסדירה את כל נושא ההנצחה לסוגיו בכל מקום.

איתן כבל: אני רואה את מה שקורה – כל אחד קרוב ללבו מה שקרוב ללבו.

איתן כבל: אני עוסק בעניין גבעת-התחמושת, שזה הנושא שקרוב ללבי.

איתן כבל: שם הגדוד שלי לחם, ואני יכול לומר לכם באופן שאיננו משתמע לשתי פנים: האתר הזה, שמגיעים אליו עשרות-אלפים בשנה, אם לא מאות-אלפים בשנה, ששם מציגים ואומרים את כל הסופרלטיבים הכי גדולים – מחיילים ועד אזרחים – בקושי חי.

איתן כבל: מצד אחד אומרים לו: אל תגבה כסף, ובצדק, כי זה אתר לאומי ואי-אפשר לגבות, אבל מישהו נותן שירותים, נותן את ההדרכות, עושה את כל הפעולות, וצריך לחיות מאיזה מקור.

איתן כבל: הארנונה שם היא גם פנטסטית, סכומים שאתה לא יכול לעמוד בהם.

איתן כבל: לכן, הצעת החוק הזאת היא חשובה מאוד, היא התקדמות, אבל היא לא יכולה לבוא על חשבון הצורך שיום אחד ממשלת ישראל, מערכת הביטחון, משרד האוצר, חייבים להסדיר את נושא ההנצחה.

איתן כבל: לצערנו, ההנצחה היא חלק בלתי נפרד מאתנו, ואחד הדברים שאני רואה זה איך השנים חולפות ואנשים נשכחים.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני מאלה שהובילו שליד כל קבר של חייל ביום הזיכרון יעמוד או חייל או תלמיד.

איתן כבל: ואני באמת הולך עם מועלם והוא הולך אתי, כי פתאום קלטתי, במשך השנים שאני מגיע, שיש מקומות שלא פוקדים אותם יותר, ואין מי שיפקוד אותם יותר.

איתן כבל: והעובדה שאין מי שיפקוד – זה אומר שכבר זהו?

איתן כבל: ולכן, אני אומר את זה אף ביתר שאת.

איתן כבל: זה חלק מאתנו, וצריך לעשות את הכול – לא מנקודת המבט המיליטריסטית אלא מנקודת המבט הכל-כך חשובה של אנשים שחירפו ונתנו את חייהם למען המדינה הזאת.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן רשימת הדוברים בהצעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 25) (פטור מארנונה לאתרי הנצחה), התשע"ד–2014, קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 25) (פטור מארנונה לאתרי הנצחה), התשע"ג–2013, לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 29, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותוחזר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/571).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 6) (התאמה להתפתחויות טכנולוגיות), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מאיר שטרית, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה אותו חבר הכנסת מאיר שטרית, יוזם החוק.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה להגיד תודה לכל השותפים לחוק הקודם שלי – פטור מארנונה על אתרי הנצחה: לאיתן כבל, לעמר בר-לב, לרובי ריבלין שאיננו חבר כנסת עכשיו, שחתמו אתי על הצעת החוק הזאת והעבירו אותה יחד אתי, ואני מודה לחברי הכנסת על תמיכתם.

מאיר שטרית: הצעת החוק הזאת, אדוני, באה לתקן חוק שעשיתי לפני 14 שנה, חוק מידע גנטי.

מאיר שטרית: החוק הזה בזמנו היה אחד החוקים הראשונים בעולם שבאו להסדיר את נושא הבדיקות הגנטיות; עד אז לא הייתה שום הסדרה של הבדיקות הגנטיות בעולם.

מאיר שטרית: זה היה אחד החוקים הראשונים, ולשמחתי, אגב, הוא הועתק בהרבה מקומות בעולם.

מאיר שטרית: הוא מסדיר בעצם מי רשאי לעשות בדיקות, באיזה תנאים, איך עושים בדיקה, איך שומרים על הדגימות, איך מפרידים בין הדגימות לפרטים של מי שעשה את הבדיקה, למי מותר למסור תוצאות, איך מוסרים תוצאות.

מאיר שטרית: וציפיתי אז, אדוני היושב-ראש – מי שיקרא את הנאומים בכנסת מלפני 14 שנה יראה שציפיתי אז, גם זה היה חוק מאוד גדול – שתהיה התפתחות טכנולוגית מאוד מאוד נרחבת בתחום הזה בשנים הבאות, כפי שאכן קרה.

מאיר שטרית: עברו 14 שנה מאז, והתחום הזה של בדיקות גנטיות התפתח בצורה פשוט פנטסטית.

מאיר שטרית: היום עם טיפת דם אחת אפשר לגלות כמעט 5,000 תסמינים לאפשרויות של מחלה לבן-אדם.

מאיר שטרית: זה שבן-אדם נושא גן מסוים, זה לא אומר שהוא יהיה חולה.

מאיר שטרית: זו, אגב, הנקודה הכי חשובה להדגיש אותה.

מאיר שטרית: זה לא – מי שעושה בדיקה גנטית ומוצא שהוא נגיד נושא גן שחלילה הוא עלול לחלות בסרטן – שהוא באמת יחלה בסרטן.

מאיר שטרית: יש לו סיכוי מסוים, אבל זה לא אומר שהוא יחלה.

מאיר שטרית: כי אחרת, אם זה היה נכון, אנשים שעושים בדיקה היו ישר הולכים נגיד וחותכים את האיבר שעלול לחלות בסרטן, או עושים – יש כאלה שעשו את זה, ראה, איך קוראים לשחקנית, אשתו של בראד פיט?

יולי יואל אדלשטיין: אנג'לינה ג'ולי.

מאיר שטרית: כן, אנג'לינה ג'ולי, שעשתה, לדוגמה, היא החליטה לא לקחת סיכון.

מאיר שטרית: אבל הייתה לה סיבה, כי במשפחתה היה דבר דומה, ולכן היא לא רצתה לקחת סיכון.

מאיר שטרית: אבל המצב הוא באמת שונה, הבדיקות הגנטיות כל כך התפתחו.

מאיר שטרית: ואני שמח עוד יותר על ההסדרה שנעשתה אז, כי באמת היום בישראל הנושא מסודר, הבדיקות נשמרות בהפרדה.

מאיר שטרית: החוק הקודם מנע מחברות ביטוח וממקומות עבודה להסתכל על בדיקות גנטיות, כי בעבר, אם אדם רצה לעשות ביטוח חיים בחברת ביטוח, היו יכולים לראות, כי אדם בדרך כלל חותם על סודיות רפואית; ואם מקום העבודה יכול להסתכל על בדיקות גנטיות והיה רואה שהוא נושא גן מסוים – יכול להגיד לו: אני לא מבטח אותך, או להעלות את התעריף של הביטוח.

מאיר שטרית: החוק אסר על חברות הביטוח – כשיש ויתור על סודיות רפואית זה לא כולל בדיקות גנטיות, ואסור לחברות ביטוח להסתכל על הבדיקות או להפלות מישהו בהתאם לבדיקה גנטית.

מאיר שטרית: כנ"ל לגבי מקומות עבודה.

מאיר שטרית: מקום עבודה יכול להגיד למישהו: יש לך תסמין, אני לא מקבל אותך לעבודה, אתה עלול להיות חולה.

מאיר שטרית: שוב, זה מנע ויתור על סודיות רפואית למקום העבודה, לא מאפשר למקום העבודה להסתכל על הבדיקות הגנטיות של בן-אדם, ואסור לו להפלות אדם בגלל בדיקות גנטיות.

מאיר שטרית: החוק הזה, שאני מביא עכשיו, הוא תיקונים לחוק הקודם; תיקונים שבאו להתמודד עם ההתפתחות הטכנולוגית שהייתה ולהגדיר הגדרות חדשות וליצור דברים חדשים.

מאיר שטרית: יש תיקונים רבים בחוק הזה שבאים להסדיר, להתאים את החוק לטכנולוגיה הקיימת היום.

מאיר שטרית: אתן דוגמאות.

מאיר שטרית: למשל, יש מושג בחוק החדש, בתיקונים, של קידוד; קידוד שפירושו – לא היה קיים בחוק הקודם – הפרדה בין הפרטים האישיים של בן-אדם לבין הבדיקה הגנטית שלו.

מאיר שטרית: נוצרו מקצועות חדשים בתחום הזה של בדיקות גנטיות ושל יועצים גנטיים.

מאיר שטרית: החוק בא להגדיר את המומחים האלה – מי הם?

מאיר שטרית: מה תפקידם?

מאיר שטרית: מה מותר להם לעשות?

מאיר שטרית: מה אסור להם לעשות?

מאיר שטרית: החוק נותן תשובה לכל ההיבטים של הבדיקות הגנטיות בישראל.

מאיר שטרית: החוק, כמו שתראו – כמעט 25 עמודים, כך שזה לא חוק של משפט אחד.

מאיר שטרית: אני חושב שנעשתה עבודה מדהימה בוועדה כדי להביא את החוק הזה לקריאה ראשונה.

משה זלמן פייגלין: אתה יכול לפרט לגבי תינוקות?

מאיר שטרית: סליחה?

מאיר שטרית: אני מגיע.

משה זלמן פייגלין: האם יילקח – – –

מאיר שטרית: אני מגיע, אני מגיע לשם.

מאיר שטרית: החוק גם מסדיר את העניין של סקירת יילודים, מה שנקרא.

מאיר שטרית: בניגוד לפרסומים, אגב, סקירת יילודים פירושה שכאשר תינוק נולד – אגב, עושים את זה גם היום – לוקחים טיפת דם מהיילוד ועושים בדיקות שאמורות לאפשר בשנה הראשונה לחייו, בשנים הראשונות לחייו, לבית-החולים לבדוק האם הילד הזה, חלילה, האם הוא עלול לחלות באחת המחלות שאפשר לבדוק אותן בבדיקה גנטית, אז אפשר לטפל בו, למנוע את המחלה או להקל עליה.

מאיר שטרית: ולכן החוק קובע שגם עכשיו ימשיכו, אחר כך נסדיר את זה חקיקתית, ייקחו בדיקה, בדיקת ילדים מה שנקרא, סקירת יילודים, לכל תינוק שנולד, אלא אם ההורים מתנגדים.

מאיר שטרית: אם ההורים לא רוצים שיעשו בדיקת יילודים הם יכולים לבקש, לכתוב שהם לא מסכימים, ואז פוטרים אותם מבדיקת היילודים.

מאיר שטרית: כל אחד אחר – אני חושב שהורה שלא יעשה סקירה ליילוד שלו נושא באחריות, לדעתי חמורה, לכך שהילד שלו עלול חלילה לחלות במחלה שאפשר לתקן אותה או לרפא אותה והוא לא נותן לבדוק.

מאיר שטרית: זה מטורף לגמרי.

מאיר שטרית: אגב, החומר הגנטי לא נשמר, אין שמירה של מאגר כלשהו, בניגוד לפרסומים.

מאיר שטרית: הבדיקה נעשית, הנתונים נשמרים על גבי כרטיס הנתונים, est tout'c.

מאיר שטרית: אין היום שום שמירה של מאגר גנטי או בדיקות אחרות לסקירת היילודים, בניגוד לפרסומים שמנסים להפחיד את הציבור.

מאיר שטרית: אני חושב שהדבר הזה הוא חובה כמעט.

מאיר שטרית: במקומות אחרים בעולם בכלל לא שואלים, עושים את זה אוטומטית.

מאיר שטרית: גם היום, אגב, לכל היילודים עושים סקירת יילודים.

מאיר שטרית: אני לא מאמין שיש אימא שתגיד: אני לא רוצה לעשות בדיקה של סקירת יילודים, שאגב, על-פי הגדרת החוק – אני רוצה להקריא את הקטע הזה בלבד כדי להסביר אותו, מתי עושים סקירת יילוד.

מאיר שטרית: כך: "(א) בסעיף זה, 'בדיקת סקירה ליילודים' – בדיקה הנכללת בסל הבריאות בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד–1994, ובהתאם לזכאות בסל הבריאות או שהיא ממומנת מתקציב משרד הבריאות במסגרת חוק התקציב השנתי כמשמעותו בחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, ונועדה לגלות את קיומה של מחלה אשר מתקיימים לגביה כל אלה: (1) היא גורמת לפגיעה ניכרת בתפקוד מגיל הילדות; (2) גילוי מוקדם שלה אפשרי סמוך ללידה באמצעות הבדיקה; (3) טיפול מוקדם בה מביא לשיפור משמעותי במצב הרפואי של הילד, למניעת התפרצות המחלה בו או לריפויה.

מאיר שטרית: (ב) לכל יילוד הנולד בישראל תיערך בדיקת סקירה ליילודים סמוך ללידתו בהתאם להוראות סעיף זה, אלא אם כן הביעו כל האחראים על הקטין היילוד את התנגדותם לכך, מראש ובכתב.

מאיר שטרית: (ג) ועדת בדיקת סקירה ליילודים שימנה המנהל תקבע כללים מנחים לפענוח תוצאות בדיקת סקירה ליילודים, לגבי כל אחת מהמחלות, ואת הצעדים המתחייבים מתוצאות הבדיקה.

מאיר שטרית: (ד) בדיקת סקירה ליילודים תיערך בדגימה ביולוגית שניטלה מיילוד סמוך ללידתו, באופן שבו יופק מהדגימה רק מידע על המחלות שהתקיים בהן האמור בפסקאות (1) עד (3) להגדרה 'בדיקת סקירה ליילודים', ולא יופק מהדגימה כל מידע מעבר לכך; תוצאות בדיקת סקירה שנערכה ביילוד יתייחסו אך ורק למחלות כאמור ויימסרו לאחראי על הקטין בדרך שהורה המנהל.

מאיר שטרית: (ה) השר יקבע הוראות לעניין אופן נטילת הדגימות והעברתן למעבדה שתבדוק אותן.

מאיר שטרית: (ו) דגימות שניטלו לשם בדיקת סקירה ליילודים יישמרו בידי משרד הבריאות בהתאם להוראות שקבע השר, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת המדע, בין היתר, בעניינים אלה: (1) אופן שמירת המידע והדגימות; (2) פרק הזמן המרבי לשמירת הדגימות לצורכי טיפול; (3) פרק הזמן המרבי לשמירת הדגימות לצורכי מחקר רפואי, האפשרות לעשות שימוש בדגימות אלה ואופן השימוש בהן למחקר כאמור בכפוף להוראות סעיף זה וסעיף 13א" – שקובע תנאים מתי אפשר לעשות מחקר – "(4) הבטחת העברתן ושמירתן של הדגימות לצורכי מחקר באופן אנונימי", זאת אומרת בלי פרטים מזהים.

מאיר שטרית: "(ז) שימוש לצורכי מחקר רפואי בדגימות שניטלו לשם בדיקת סקירה ליילודים טעון אישור ועדת הלסינקי עליונה, נוסף על כל אישור אחר הדרוש לפי הדין לשם ביצוע המחקר; אישור כאמור לא יינתן אלא אם כן המחקר עוסק במחלות המנויות בפסקאות (1) עד (3) להגדרה 'בדיקת סקירה ליילודים', והרחבת אפשרות גילוין או מחלות הדומות להן או חקר מחלה העלולה לגרום לסכנה חמורה לבריאות הציבור בישראל".

מאיר שטרית: עד כאן הסקירה ליילודים.

מאיר שטרית: ובכן, החוק כאמור בא להסדיר גם את הנושא הזה, שעד עכשיו לא היה מוסדר בחוק.

מאיר שטרית: אני רוצה להגיד תודה מיוחדת, באמת יוצאת מהכלל, ליועצת המשפטית של הוועדה, לעורכת-דין גלי בן-אור.

מאיר שטרית: אגב, מעגל נסגר.

מאיר שטרית: כשהכנתי את החוק לפני 14 שנה, עורכת-דין גלי בן-אור הייתה במשרד המשפטים אז במחלקת ייעוץ וחקיקה, והיא ליוותה את הוועדה מצד משרד המשפטים בחקיקה.

מאיר שטרית: עכשיו היא עובדת הכנסת, והיא הייתה יועצת משפטית של הוועדה שליוותה את החוק בסיבוב השני, בתיקונים שלו.

מאיר שטרית: והיא עשתה עבודה מדהימה, אני מוכרח להגיד את זה.

מאיר שטרית: תודה גם ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת משה גפני, שעשה ישיבות באמת ארוכות, כמה וכמה ישיבות, עם כל המומחים הנוגעים בדבר, שעשו עבודה באמת יסודית, רצינית, סעיף-סעיף באמת ללא דילוג על שום דבר.

מאיר שטרית: ואני חושב שתיקנו בחוק הרבה מאוד דברים לטובת הציבור ולטובת עם ישראל.

מאיר שטרית: גלי בן-אור עשתה משהו, אדוני היושב-ראש, שאני חושב, הלוואי שהיו מאמצים אותו כל היועצים המשפטיים בכנסת.

מאיר שטרית: כדי לתקן את החוק היא לקחה את החוק המקורי, הכניסה בו את התיקונים שאנחנו מציעים עכשיו, כי אחרת אתה לא מבין בכלל מי נגד מי, את התיקונים שמכניסים עכשיו בחוק בצבע אדום בתוך החוק הקיים, פלוס מה מציעים למחוק בסימן מיוחד, מה מציעים להוסיף בסימן אחר.

מאיר שטרית: כך כל מי שדן בחוק, היה לפניו כל החוק; הוא יכול לבדוק מה אמר החוק המקורי, מה התיקון המוצע.

מאיר שטרית: עשתה עבודה מדהימה, ובאמת אני אומר לה תודה רבה.

מאיר שטרית: אני מבקש להודות לעוסקים במלאכה, במיוחד ליועצת המשפטית, כאמור, בן-אור, שהסכימה לקחת על עצמה כפרויקט נוסף את מלאכת הייעוץ לוועדה, על השעות הרבות שהיא הקדישה לנושא בישיבות עבודה ובהכנה לדיוני הוועדה; לעורכת-דין דפנה ברנאי, הממונה על נוסח החוק, על שהצליחה להשלים את המשימה בזמן שיא; לנציגי משרדי הממשלה, משרד הבריאות; ליועצת המשפטית, עורכת-הדין טליה אגמון; לפרופסור צבי בורוכוביץ, יושב-ראש הוועדה העליונה לניסויים רפואיים בבני-אדם; לפרופסור יואל זלוטוגורה; למשרד המשפטים; למשרד הרווחה והשירותים החברתיים; למשטרת ישראל; לרב אברהם שיינפלד, אב-בית-הדין הרבני בירושלים; להסתדרות הרפואית; לאיגוד היועצות והיועצים הגנטיים; לאקדמיה הצעירה; ולכל נציגי הציבור שטרחו והגיעו בזמנם לישיבות הוועדה אולם לא הזכרתי את שמם; וכמובן, לחברי ועדת המדע והטכנולוגיה, ובראשם לידידי חבר הכנסת משה גפני.

מאיר שטרית: אני באמת מביע את תודתי מכל הלב, ואני בטוח שהחוק הזה אכן יביא ברכה רבה לעם ישראל כולו.

מאיר שטרית: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי כל פרק הברכות צריך רק להזכיר שאנחנו מצביעים בקריאה ראשונה, אז אנחנו כבר נגיד למזכירת הכנסת – כשחבר הכנסת שטרית בעזרת השם יעביר את זה בקריאה שלישית ויבקש להודות, אל תיתנו לו, כן?

יולי יואל אדלשטיין: הוא כבר בירך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, זו קריאה ראשונה, לכן יש דיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כיוון שאנחנו נמצאים ביום האחרון למושב, הייתי רוצה, ברשותך, אדוני, להגיד כמה מילים על הגנטיקה של הכנסת.

קריאה: זה חוק חדש.

זהבה גלאון: על הגנטיקה של הכנסת – זה חוק חדש, כן.

קריאה: נושא חדש.

זהבה גלאון: נושא חדש, נכון.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עדים בימים האחרונים, בחסות המלחמה, אני חושבת, אדוני היושב-ראש, להתנהלות שערורייתית של יושבי-ראש ועדות, של חברי כנסת: מעבירים כאן חוקים באיזה ספיד, כאילו מדובר כאן באיזו דרמה.

זהבה גלאון: החוק שהעביר אתמול חבר הכנסת אלקין – ראשונה, שנייה, שלישית, בתוך 24 שעות.

זהבה גלאון: היום מנסה לעשות מחטף יושב-ראש ועדת הכספים – איזה חוק של חבר הכנסת שטבון, מלגה למשתמטים; אחת-שתיים-שלוש – להעביר את החוק הזה.

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: מה קרה, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: ככה מתנהלת כנסת בחסות המלחמה?

זהבה גלאון: ואתם אומרים לנו "שקט, יורים"?

זהבה גלאון: לא מאפשרים להביא הצעות אי-אמון?

זהבה גלאון: עושים דה-לגיטימציה למי שמבקש להביע גם עמדה אחרת בימים האלה?

זהבה גלאון: הדבר, חברי חברי הכנסת, בא לידי ביטוי, בעיני, בהחלטה השערורייתית של ועדת האתיקה של הכנסת.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה לומר כך: יש לי ביקורת חריפה ביותר על חברת הכנסת חנין זועבי.

זהבה גלאון: חריפה ביותר.

זהבה גלאון: לא יכולה לשמוע את מה שהיא אמרה.

זהבה גלאון: אבל האם הכנסת, שאמורה להיות הגוף שמגן ומבצר את זכויות המיעוט, את זכויות הערבים, את זכויות האופוזיציה, האם הכנסת הייתה צריכה להרשות לעצמה לעשות מהלך של השעיה של חצי שנה מדיוני המליאה?

זהבה גלאון: זה לא דרקוני?

זהבה גלאון: השתגעתם?

זהבה גלאון: זה חלק מניסיונות ההשתקה, סתימת הפיות, הדה-לגיטימציה שעושים כאן לאופוזיציה, לשמאל, לערבים, כל מי שלא מתיישר עם העמדה הרשמית.

זהבה גלאון: הכנסת הזאת שותקת.

זהבה גלאון: שר חוץ במדינת ישראל אומר שצריך להחרים את בתי-העסק של אזרחי ישראל הערבים שהשתתפו בשביתה שהכריזה עליה ועדת המעקב, דהיינו של כולם.

זהבה גלאון: ואיפה השותפים הקואליציוניים האחרים?

זהבה גלאון: אני שואלת; שותקים?

זהבה גלאון: שמעתם שרים מיש עתיד?

זהבה גלאון: שמעתם שרים מהתנועה?

זהבה גלאון: אמרו משהו נגד שר חוץ של ישראל שבאופן שיטתי לא רק מחרב את יחסי החוץ של ישראל – פוגע באזרחי ישראל הערבים כחלק מאיזה מסע של דה-לגיטימציה?

זהבה גלאון: והכול בחסות המלחמה, הכול עובר, "שקט, יורים".

זהבה גלאון: כאילו הפרלמנט באנגליה בימי ה"בליץ" לא התכנס ולא מתח ביקורת על החלטות הממשלה.

זהבה גלאון: איך אתם מעזים, חברי חברי הכנסת, למתוח ביקורת על השלטון?

זהבה גלאון: ובמקום שתתייצבו כאן על הדוכן, שרים וחברי כנסת, תגידו: כן, ממש לא סובלים לשמוע את מה שאמרה חברת הכנסת זועבי – חצי שנה של החרמה או סילוק מהדיונים בוועדות ובמליאה?

זהבה גלאון: זאת כנסת?

זהבה גלאון: ככה כנסת מתנהלת?

רוברט אילטוב: צריך להעיף אותה לצמיתות.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הכי קל להיות בפוזיציה שלכם, בצד הזה, להצטרף למקהלה.

זהבה גלאון: אפשר להתווכח – אני לא נכנסת כרגע לוויכוח על המלחמה, האם צריך להעמיק את הכניסה, כמו שאומר בנט, הכרעה עכשיו, או שצריך ללכת למהלך מדיני-דיפלומטי, הפסקת אש; זה ויכוח לגיטימי, בגבולות הגזרה הלגיטימיים.

זהבה גלאון: אבל לעשות דה-לגיטימציה למי שמעז להשמיע את הקול הזה?

זהבה גלאון: או להשתמש בכנסת, בוועדות שלה, בכוח, בעריצות הרוב, כדי לחוקק כאן חוקים שבכל יום אחר היו עוברים דיון ציבורי, הייתה עליהם ביקורת ציבורית?

זהבה גלאון: אחת-שתיים-שלוש – אתמול חוקקנו את החוק לשחרור מחבלים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

זהבה גלאון: – – בלי דיון ציבורי, בלי תבונה, בלי שכל – זה היום האחרון של הכנסת.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דב חנין.

רוברט אילטוב: מה יש לה להגיד על החוק?

דוד רותם: אפשר גם לשאול את גברת גלאון על בדיקה גנטית?

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני מצטרף לדבריה של חברת הכנסת גלאון; לדבריה החשובים של חברת הכנסת גלאון שחשוב שייאמרו כאן בכנסת ביום האחרון לפני יציאתנו לפגרה.

דב חנין: אנחנו צריכים לעשות חשבון נפש על מה שקרה כאן בחודש האחרון, והחלטת ועדת האתיקה מאתמול היא החלטה שמבחינתי חוצה קו אדום.

דב חנין: התבטאות של חבר כנסת, התבטאות פוליטית של חבר כנסת, תהא לא מקובלת כאשר תהא, מעצם טיבה כהתבטאות פוליטית לא יכולה להיות עבירה אתית.

דב חנין: חברי כנסת נבחרים כדי להשמיע את דעותיהם.

דב חנין: אני מניח – מכיוון שאין פה באולם הזה כרגע אף חבר כנסת אחד מסיעת בל"ד – אני מניח שאף אחד מהיושבים כאן לא הצביע בעד חברת הכנסת זועבי.

דב חנין: הצביעו עבורה אזרחים שלא נמצאים היום בדיון כאן.

דב חנין: אבל היכולת של הרוב להעמיד לדין אתי חברת כנסת בגלל התבטאויות פוליטיות שלה – שאינן מקובלות, ברור, אפילו מרגיזות את הרוב, מרתיחות את הרוב – זו חציה של קו אדום בהתנהלות הפרלמנטרית שלנו.

דב חנין: אם חבר כנסת עושה עבירה, אדוני היושב-ראש, על-פי חוקי ישראל אפשר להעמיד אותו לדין.

דב חנין: יש לזה סמכויות ואפשרויות וערוצים.

דב חנין: וגם חבר כנסת, כמו כל אזרח במדינת ישראל, איננו עומד מעל החוק.

דב חנין: ודאי שלא.

דב חנין: ומהפרט הזה אני רוצה לדבר על כלל.

דב חנין: אנחנו נמצאים בימים של מלחמה, שהם תמיד ימים קשים, ימים של שכול, ימים של סבל, ימים של פחד, ימים של הרבה כעס, ולמרבה הצער, כן, ימים של מלחמה הם גם ימים שבהם השנאה הולכת ומתחזקת ואתה גם האיום על רקמת החיים המשותפים בתוך מדינת ישראל.

דב חנין: וביום שאחרי המלחמה הזו גם הכנסת תצטרך לעשות חשבון נפש עמוק ורציני על סוגיית היחסים שבין המדינה לבין המיעוט הלאומי הערבי-פלסטיני שחי בתוכה.

דוד רותם: הוא לא פלסטיני.

דב חנין: אמר בזמנו הנשיא הראשון של מדינת ישראל חיים ויצמן, ששאלת יחסה של ישראל למיעוט הערבי בתוכה היא השאלה החשובה ביותר שבה תיבחן מדינת ישראל.

דב חנין: כתב הנשיא המנוח ויצמן, שאם ישראל לא תדע להתנהל עם המיעוט הערבי שחי בתוכה, איך היא יכולה לצפות להתנהל עם הרוב הערבי שחי סביבה?

דב חנין: ומדינת ישראל בימים האלה לא יודעת להתנהל עם המיעוט הערבי שחי בתוכה – –

אופיר אקוניס: איך הוא מתנהג?

אופיר אקוניס: ואיך הוא מתנהג, חבר הכנסת דב חנין?

דב חנין: – – היא מגלה חוסר סובלנות וחוסר יכולת להכיל ביקורת, וחוסר יכולת להכיל – – –

יריב לוין: ואיפה היו, חבר הכנסת חנין, העמיתים שלך לסיעה כשנפרדו פה משמעון פרס, לא ממישהו אחר?

יריב לוין: איפה הם היו?

יריב לוין: איפה הם היו?

דב חנין: – – – וחוסר יכולת להכיל את התחושות האחרות.

דב חנין: ואנחנו, עמיתי חברי הכנסת, צריכים בנושא הזה לשנות כיוון.

דב חנין: הכנסת לא יכולה להיות מובילה של גלי התלהמות, הכנסת צריכה להיות בלם בפני גלי ההתלהמות.

דב חנין: הכנסת צריכה להיות הגוף האחראי, השקול, שאומר: כן, יש מחלוקות, יש מחלוקות קשות, יש הרגשות שונות, יש הזדהויות שונות, הכול קיים בתוך החברה המורכבת שבה אנחנו חיים.

דב חנין: אבל תפקידה של הכנסת בימים האלה הוא להציב את כל האחריות, השפיות, המצפון, למען נוכל להמשיך לחיות בארץ הזאת, אנחנו וילדינו, הם וילדיהם.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג – איננה; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאני מתחלף, בניגוד למנהגי, בכל זאת אגיד שעצוב לי, כי אני מרגיש שאנשים שמאמינים בדו-קיום ומוכנים להילחם באלה שעושים את הכול לפוצץ את הדו-קיום, הופכים לאט-לאט למיעוט בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שגם, אפרופו הביקורת האחד על השני, אחד מקודמי בתפקיד, חבר הכנסת, פרופסור שבח וייס, ידע לספר לנוכחים שפעם היה כאן חבר כנסת, שכשהוא היה עולה לדוכן הזה, 118 היו יוצאים מן המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה נשאר לבד על הדוכן, ואותו נואם נאם רק בפני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה באמת עובר משהו על הכנסת, חברים, כי אז אנשי המחנה הימני לא היו מוצאים תירוצים למה כהנא הוא בסדר וזה רק התבטאויות פוליטיות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עכשיו כנראה משהו השתנה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, למען הפרוטוקול – – –

זהבה גלאון: בכל זאת, אדוני, בכל זאת ההבדל – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אני מתנצל, אבל לפעמים צריך גם מנהיגות.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב על מה דיברתי ביום הלחימה, ביום שכבר ידעתי מה מספר ההרוגים, שלשום, על מה דיברתי ביום פטירתו של ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו מיעוט.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

שמעון אוחיון: בינתיים את כהנא רצחו ואת בנו רצחו, עם כל הכבוד לך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לשמש לרגע – קודם כול אני רוצה לומר, שמה שאמר היושב-ראש לא היה מכוון כלפינו, אף שעמדתי פה על הבמה, אלא למה שהיה פה קודם בעניין חברת הכנסת זועבי, למען הפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: לא מכוון כלפיך כלל, התנצלתי בפניך – – –

ישראל אייכלר: לא, זה בסדר.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, שואלים אותך איך אתה משווה את כהנא וזועבי.

ישראל אייכלר: אני רוצה להזכיר, כמי שהיה עיתונאי באותה תקופה, שוועדת הבחירות פסלה את המפלגה של זועבי ביחד עם המפלגה של כהנא, ובית-המשפט העליון הוא שהחליט, בניגוד לדעת ועדת הבחירות, שכהנא לא וזועבי כן.

אופיר אקוניס: על-פי יוזמתי, ועדת הבחירות המרכזית פסלה על-פי סעיף 7א את זועבי אישית.

אופיר אקוניס: זועבי נפסלה אישית.

ישראל אייכלר: אני מדבר על התקופה שעוד לא היית פה ואני הייתי עיתונאי פה, אני זוכר את התקופה.

אופיר אקוניס: בפעם האחרונה היא נפסלה אישית, ובית-המשפט העליון טעה והחזיר אותה.

אופיר אקוניס: טעות חמורה ביותר.

ישראל אייכלר: ולכן, מה – – –

אופיר אקוניס: טעות חמורה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשם במה שקורה, אני לוקח על עצמי את כל האשמה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה לעשות, גם אני רק בן-אדם.

מיקי רוזנטל: זה דיון חשוב.

מיקי רוזנטל: אתה לא צריך להתנצל, זה דיון מאוד חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל אנחנו בדיון על חוק מאוד חשוב, הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 6).

יולי יואל אדלשטיין: לחברי הכנסת עומדת הזכות לדבר ודאי על כל נושא, רצוי לדבר גם קצת על הצעת החוק.

מיקי רוזנטל: לא בטוח שהדיון הזה יותר חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, אני מחזיר לך את הזמן שגזלתי ממך, שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: וסגן היושב-ראש חמד עמאר גם יחליף אותי כאן על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: עכשיו לנושא החוק הזה.

ישראל אייכלר: אני סומך על חברי, הרב משה גפני, שאומר שהחוק הזה אינו עומד בסתירה להלכה, ולכן אני יכול להתייחס לחוק הזה בצד האזרחי האנושי בלבד.

ישראל אייכלר: יש לי חשש, תמיד ומתמיד, שהעולם שלנו, העולם הכללי, הגלובוס שלנו, שהיה בנוי על מדינות, על מנהיגים, על אחראים, הולך ומתפרק והופך לעולם של קבוצות, שבטים – בעצם מי שרוצה לשמוע ניתוח, מלחמת העולם השלישית היא עכשיו מלחמת העולם לפירוק המדינות בעולם ולהעברתן לקבוצות טרור ולקבוצות אוכלוסיות שבטיות, וכל המושג הזה שידענו, מדינות ואחריות והדברים האלה – מתפרקים.

ישראל אייכלר: ולכן יש חשש שחוק, כאשר אתה רואה אותו היום, הוא נראה בסדר, אבל בעוד חמש שנים מישהו ישתמש במידע הגנטי הזה נגד מישהו אחר באופן שאיננו תואם את רוח החוק.

ישראל אייכלר: לכן אני מאוד חושש, בפרט בעידן הטכנולוגי, כשאנחנו רואים שהטכנולוגיה יכולה לפעול גדולות ונצורות מצד אחד ולהחריב ערים ושכונות ולהפוך לכוח הרסני נוראי.

ישראל אייכלר: ביחסים בקרב בין בני-אדם, בין משפחות, עלול גם המידע הגנטי, שהוא התפתחות טכנולוגית הולכת ומתקדמת, להיות לטובה, לצורכי בריאות, לצורכי הגנה על האזרח, וזה דבר טוב וחשוב, אבל זה גם יכול להתהפך, אדוני היושב-ראש, בהפוך, ואנשים יוכלו להשתמש; ותמיד עולם הפשע והעולם הרע יודע בערמומיותו לנצל את הכלים הטובים; כבר אמר מי שאמר שהרע לא צריך שום דבר, אלא שהטוב ישתוק.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, כשהצד הטוב הוא פסיבי, הצד הרע הוא אקטיבי.

ישראל אייכלר: והחוקים האלה, שפותחים את סודותינו האישיים ואת בריאותנו ואת כל הדברים האלה בעיני כל צופה או בעיני אנשים, פקידים גם, שיכולים להשתמש במידע נגד האזרח – אנחנו כולנו גדלנו כאשר ברית-המועצות הייתה ברית-המועצות, והיינו מספרים וקוראים סיפורים מזעזעים, איך "האח הגדול" שנקרא אז, של אורוול, איך יכולים השליט ושליחיו לשלוט בהמונים, 270 מיליון אנשים היו תחת שלטון הקרמלין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, יש שם רעש ברקע.

חמד עמאר: סליחה, חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי, אתם מפריעים לדובר.

חמד עמאר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אני עומד ומזהיר מפני מצב שבו אנשים, אנשי שלטון, אפילו פקידים מוסמכים, שלא לדבר על גורמים בלתי מוסמכים, יכולים להשתמש במידע נגד האזרחים.

ישראל אייכלר: זה קרה בברית-המועצות, זה קורה בעולם הטכנולוגי של היום, וכבר נודע שאפילו ארצות-הברית הגדולה האזינה.

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על זה שמאזינים לנתניהו, האזינו למרקל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, צריך מאוד מאוד להיזהר מפני החופש שאנחנו נותנים לטכנולוגיה לחדור לתוככי זכויות האזרח.

חמד עמאר: נא לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

ישראל אייכלר: ולכן אני מאוד מסויג מהחוק הזה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע – אנחנו נצביע כפי שנצביע, אבל צריך להזהיר כשבוועדות לפחות, או אחר כך, ינסו לתקן באופן של למנוע ולא לרוץ עם הקדמה הטכנולוגית לכיוונים שאנחנו לא יודעים לאן אנחנו נגיע.

ישראל אייכלר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל – שלוש דקות, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, ברשותכם, אני רוצה להתחיל איפה שזהבה ידידתי התחילה, ללכת אתה אבל על קצות האצבעות, ברשותך.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, הזיכרון שלנו לעתים קצר, לא כי אנחנו לא רוצים לזכור, כי אנחנו בני-אדם.

איתן כבל: בפרשת ה"מרמרה", שהייתה פרשה מאוד קשה, חבר הכנסת היום עמרם מצנע, ראש השב"כ לשעבר עמי אילון ואנוכי הגשנו בג"ץ נגד ההחלטה שהייתה אז, להשעות את חברת הכנסת דהיום חנין זועבי.

איתן כבל: צריך לזכור את זה.

איתן כבל: זה לא שיש כאן אנשים שלא עשו כלום.

איתן כבל: וחטפנו קיתונות של ביקורת, והקימו אתר מיוחד כדי לסקול אותנו וכדי להציג אותנו כשונאי ישראל ודברים מהסוג הזה.

איתן כבל: אז סברנו שזו חובתנו להגן על חנין זועבי, שזו זכותה לומר את הדברים.

איתן כבל: אבל אני רוצה לזכור, כל עוד מותר לה להגיד כמעט כל דבר, והיא אומרת כל דבר.

איתן כבל: והפעם הזאת, כשנשאלתי על-ידי גורמים כאלה ואחרים האם בכוונתי להניח פעם נוספת ולנסות לנהל את המאבק עבור חנין זועבי – ואני אמרתי לעצמי בשקט: ובעת ההיא המשכיל יידום.

איתן כבל: כי פתאום אתה קולט כאן, בכל הכבוד, שכולנו איזה סוג של כלי משחק במגרש המשחקים של חנין.

איתן כבל: גם את זה לא צריך לשכוח.

איתן כבל: אדם כמוני, שבא – – –

ישראל אייכלר: – – –

איתן כבל: חבר הכנסת אייכלר, אני מדבר שוטף, אני חושב, אז בבקשה.

ישראל אייכלר: אבל חנין.

איתן כבל: אמרתי, חברת הכנסת, כי כאן זה דיון עקרוני, אמיתי, חברת הכנסת גלאון, חברתי.

איתן כבל: ולרגע יש לי בלק-אאוט כי באמת אני מתייחס לזה במלוא הרצינות, כי זה חלק בלתי נפרד, זו הזכות להגן על אלה שלא חושבים כמוך ולא מדברים כמוך.

איתן כבל: אני לא רוצה את כולנו באותו צבע, בכל הכבוד.

איתן כבל: אם לא, כבר הקדוש-ברוך-הוא היה בונה אותנו, כולנו, אותו דבר.

איתן כבל: למזלי אני לא דומה לדוד רותם, למשל.

דוד רותם: ברוך השם.

איתן כבל: ויחד עם זאת – דודו, אמרתי לך, למה לך להיכנס ולצעוק ככה?

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר לכם, בלי משים, מרוב שאנחנו מגִנים על הדמוקרטיה, אנחנו לא שמים לב שאנחנו פה, איך אומרים, שחקנים: חלק בהרכב הראשון, חלק בהרכב השני של חנין.

איתן כבל: לכן, הפעם הזאת אמרתי לעצמי, עם כל הקושי, ויש קושי אמיתי, שבעת ההיא המשכיל יידום.

איתן כבל: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת כבל.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי, השר, אני עליתי כדי לשבח את חבר הכנסת מאיר שטרית שהוא כמעט משוגע לדבר; גם לפני שנים, כאשר הוא הגיש את הגרסה הראשונה של חוק מידע גנטי, וגם עכשיו, כאשר הוא הגיש את הגרסה הנוכחית.

משה גפני: אני רוצה לומר שלי, כיושב-ראש הוועדה, ועדת המדע והטכנולוגיה, היה לא קל עם החוק הזה.

משה גפני: באמת, כפי שהוא עצמו אמר, כפי שאני נוהג תמיד בחקיקה, לעבור סעיף-סעיף, אפילו מילה-מילה, והסיפור הוא לא קל.

משה גפני: החוק הוא מצוין.

משה גפני: החוק שמוגש היום לקריאה ראשונה הוא חוק מצוין.

משה גפני: אבל אם תשימו לב, בדברי ההסבר אמרנו כמה פעמים שלקראת הקריאה השנייה והשלישית, בעזרת השם, אנחנו נרחיב את הדיונים.

משה גפני: אני נגד זה שתהיה דליפה מהמידע הזה.

משה גפני: זאת אומרת, יעשו סקירת יילודים, שזה חשוב מאוד ליילוד, אבל אחרי זה זה יהפוך להיות מאגר.

משה גפני: אין בחוק מאגר, אבל זה עלול להפוך למאגר, ואז אפשר שידלפו פרטים בדור הבא, על כולם – –

משה זלמן פייגלין: – – –

משה גפני: – – מפני שהיילודים יהיה להם – מה?

משה זלמן פייגלין: זה יהפוך למאגר.

משה גפני: זה יהפוך למאגר.

משה זלמן פייגלין: אין מצב שלא.

משה גפני: אני, אני אמרתי, אמרתי את זה גם בדיונים.

משה גפני: גם התפתחות המדע, גם ההתפתחות הטכנולוגית היא חשובה מאוד, והיא יכולה להציל חיי אדם, והיא מצילה חיי אדם, אבל מצד שני המציאות הזאת שבה נגרם כתוצאה מהעניין הזה – עלול להיגרם – נזק, כמו שאנחנו רואים, לאו דווקא בנושא של המידע הגנטי, אנחנו יכולים לראות את זה בנושאים רבים נוספים שאנחנו עוסקים בהם, שמועילים לאנושות כולה, ומועילים כאן, בישראל, מועילים לאזרחים בישראל, אבל עלולים להיות לזה גם נזקים.

משה גפני: ואנחנו נרחיב בעניין כאשר אנחנו נגיע לקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: אבל אני מאוד משבח.

משה גפני: השתתפו בדיון הזה גם כמה רבנים חשובים: הזכרת את הרב שיינפלד, הרב מלכא מבית-הדין בפתח-תקווה, ואני דיברתי גם עם פרופסור שטיינברג שעמד בראש ועדת שטיינברג, והוא אמר לי שהחוק חשוב.

משה גפני: חבר הכנסת שטרית, אתה מקבל אפילו הכשר מכל הרבנים בעניין הזה.

מאיר שטרית: – – –

משה גפני: והיה הרב הלפרין שעומד בראש ועדת האתיקה של משרד הבריאות.

משה גפני: יש בזה דברים שהם לא פשוטים, ואנחנו, בעזרת השם, נרחיב את היריעה בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו, בעזרת השם, אני מקווה, אם אני אהיה יושב-ראש הוועדה, אז נביא את זה.

משה גפני: אני לא יודע מה שזה – אז זה.

משה גפני: אנחנו נביא, בעזרת השם, חוק מושלם, שבאמת יהיה לטובת האזרחים בישראל.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לברך את סיעת יש עתיד על זה שהיא לא כאן, ואם היא יכולה להתמיד בזה היינו מאוד מודים לה.

משה גפני: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: כבוד היושב-ראש, מתנהלים פה שני דיונים במקביל, ואני חייב, קודם כול, אולי שלא כמנהגה של הכנסת, להתייחס קודם כול לנושא הרשמי שעליו אנחנו מדברים, וזהו החוק.

משה זלמן פייגלין: חברי, חבר הכנסת שטרית, אני הולך להצביע נגד החוק שלך, לא משום שהוא – אני בטוח שהוא נעשה בכוונה טובה, אבל לצערי הרב החוק הזה הוא המשך ישיר של נושא המאגר הביומטרי שאתה מקדם.

משה זלמן פייגלין: בסופו של דבר, גם הסקירה הזו, הסקירה הזו של כל תינוק שנולד בישראל תהפוך להיות מאגר.

משה זלמן פייגלין: אין דבר כזה שמדינה לא שמה יד על מידע כזה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו רואים עכשיו כיצד ארצות-הברית הגדולה, הגדולה שבמעצמות זכויות האדם, יודעת לשים את ידה על המאגרים הפרטיים ביותר, על חברות ענק פרטיות; אני מדבר על "גוגל" ואחרות.

משה זלמן פייגלין: אין מצב.

משה זלמן פייגלין: תשכחו מזה, רבותי חברי הכנסת, שהנתונים האינטימיים ביותר, הפרטיים ביותר, של כל אחד ואחד שנולד בארץ הזו, לא ייאגרו על-ידי "האח הגדול", המדינה; המדינה שיקרה לנו יותר מכול, מצד אחד, ושאנחנו צריכים להישמר מפניה יותר מכול, מצד שני.

משה זלמן פייגלין: לכן אני אצביע נגד.

משה זלמן פייגלין: הייתי שמח להמשיך ולפרט בנושא הזה, אבל אני לא יכול שלא להתייחס לנושא שהועלה כאן על-ידי חברת הכנסת גלאון.

משה זלמן פייגלין: תראו, חברים, אני פונה דווקא לחברים משמאל:

משה זלמן פייגלין: הדברים שאמרתם לגבי חברת הכנסת זועבי, אני מסכים אתם.

משה זלמן פייגלין: בעיקרון אני מסכים – הצורך להילחם על זכותו של כל חבר כנסת לומר את דעתו וכו'.

משה זלמן פייגלין: יש לי שתי בעיות אתכם.

משה זלמן פייגלין: הבעיה הראשונה היא, אתם יודעים, כשאתם מדברים על זכותו של אדם לומר את דברו בכל מחיר, וכשאני שבאתי מהצד השני, חוויתי ואחרים חוו – בוא נאמר ככה: אתם אלופי העולם בדה-הומניזציה ודה-לגיטימציה של דעות, דעות שלא מתאימות לכם.

תמר זנדברג: אנחנו באופוזיציה – – –

משה זלמן פייגלין: אני מדבר לאורך שנים, לא אתם באופן פרטי.

תמר זנדברג: אתם כבר 40 שנה בשלטון, ואתם עושים דה-לגיטימציה למיעוט.

משה זלמן פייגלין: אני אומר לכם שכל מה – – –

תמר זנדברג: אתה, דווקא אתה בתור מי שייצג מיעוט, ובאמת מיעוט – – –

משה זלמן פייגלין: – – – את מתפרצת לדלת פתוחה – – –

תמר זנדברג: אתה יודע מה?

תמר זנדברג: אנחנו, בתנועה הפמיניסטית – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת זנדברג – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: היית רשומה ולא היית נוכחת.

חמד עמאר: יכולת לעלות ולדבר.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: מה שאני אומר הוא, וגם היושב-ראש בעצם רמז לדברים הללו: התחושה היא, כשאתם רצים להגן על חברת הכנסת זועבי, שבוודאי לא מדברת מתוך מניעים של טובת המדינה, כן, קשה, קשה שלא להרגיש, איך אומרים?

משה זלמן פייגלין: אחד בפה ואחד בלב.

משה זלמן פייגלין: לא כך נהגתם עם יריביכם שמן הצד השני של הקשת הפוליטית.

משה זלמן פייגלין: שם ידעתם יפה מאוד לסתום פיות.

משה זלמן פייגלין: ולעצם הטענה: זה נכון שכל טענה צריכה להישמע, אבל אין זה נכון שאין גבולות לשיח.

משה זלמן פייגלין: אני ישבתי כאן, וכשחברי כנסת השוו את חיילי צה"ל, במהלך הקרבות, לרוצחים, באותו רגע שמתי גבול וזרקתי אותם מהכנסת; כאן, מהדוכן הזה.

משה זלמן פייגלין: לא יכול – עם כל הרצון לפתיחות, שחייב להיות, מסכים לחלוטין – לא יכול להיות מצב שאין גבול לשיח.

משה זלמן פייגלין: חייבים לדעת גם לשים גבולות לשיח, ואת הגבולות הללו חצתה חברת הכנסת זועבי.

משה זלמן פייגלין: ולסיום, אדוני היושב-ראש, הבעיה היא לא חברת הכנסת זועבי.

משה זלמן פייגלין: אני אומר לך, וזה יפתיע את כל היושבים כאן:

משה זלמן פייגלין: אני חושב שטוב שחברת הכנסת זועבי נמצאת בכנסת.

משה זלמן פייגלין: אני חושב שחברת הכנסת זועבי מציבה מראה חשובה ביותר מול כולנו; מראה לכולנו שבעצם הישראלי זקוק לערבי – –

חמד עמאר: צריך לסיים, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: – – כדי לשכוח שהוא יהודי.

משה זלמן פייגלין: והבעיה האמיתית היא באמת לא חברת הכנסת זועבי, היא רק הסימפטום של הבעיה.

משה זלמן פייגלין: הבעיה האמיתית היא העובדה שבית-המשפט העליון לא נבחר על-ידי נציגי ציבור, אין להם שום השפעה אמיתית על הבחירה שלו; לא משקף את ערכיו של הציבור.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: ושוב ושוב – כאשר הרב כהנא נזרק מהכנסת, זה כמובן מקבל את כל התמיכה של בית-המשפט העליון, אבל כאשר הכנסת מחליטה שחברת הכנסת זועבי או דומיה לא יהיו בכנסת, אזי בית-המשפט העליון, שוב ושוב, משיב אותם לכנסת.

משה זלמן פייגלין: הבעיה היא במקרה הזה לא הכנסת וגם לא זועבי, הבעיה היא בית-המשפט העליון.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת.

מיכל רוזין: אין הבדל בין רוב למיעוט?

חמד עמאר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

מיכל רוזין: חבר הכנסת פייגלין, אין הבדל בין רוב למיעוט?

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, עכשיו יש פה דבר חדש – גם מחליפים את בית-המשפט.

ניצן הורוביץ: משה פייגלין, חבר הכנסת פייגלין, יפה שאתה מתיישב בכיסאי, אז גם תקשיב.

ניצן הורוביץ: אתה לא בית-משפט, עם כל הכבוד.

ניצן הורוביץ: יש פה בית-משפט.

ניצן הורוביץ: בית-משפט הוציא את כהנא מחוץ לחוק, ובית-משפט במקרה הזה קבע שדבריה עומדים בגדר החוק, ואנחנו לא יכולים להחליף את בית-המשפט.

ניצן הורוביץ: כמה שהדברים צורמים לך, ואולי צורמים לי, וצורמים לאחרים, אנחנו לא בית-משפט ואסור לנו להיכנס ברגליים של בית-משפט.

ניצן הורוביץ: החלטה שמוצאת חן בעינינו אנחנו מקבלים, החלטה שלא – צריך להחליף את בית-המשפט.

ניצן הורוביץ: זה לא יעלה על הדעת.

ניצן הורוביץ: ואני חושב שיש גם, באמת, עם כל התנגדותי לדברים שאומרת זועבי, הבדל מאוד עמוק בין מה שהטיף לו כהנא וארגון "כך" – שהוא ארגון מחוץ לחוק, בארצות-הברית הוא מוגדר ארגון טרור – לבין מה שאומרת חנין זועבי.

ניצן הורוביץ: היא לא קוראת לגירוש אנשים מהארץ הזאת והיא לא קוראת לגזענות ולאפליה נגד אנשים בארץ הזאת – –

אורלי לוי אבקסיס: ממש לא.

ניצן הורוביץ: – – ומספיק להגיד את זה.

ניצן הורוביץ: אתם עושים לה דה-לגיטימציה.

ניצן הורוביץ: ואני חושב שגם צריך לנהוג פה באחריות ולראות את התמונה הכוללת.

ניצן הורוביץ: מה אתם רוצים, שערביי ישראל ירדו למחתרת?

ניצן הורוביץ: שאם נמנע מהם ייצוג בכנסת אז הם יפעלו בדרכים אחרות?

ניצן הורוביץ: זה ישפר את המצב בארץ?

ניצן הורוביץ: לפעמים יש לי רושם פה שאנשים רוצים, למשל, שיבוא חבר כנסת ערבי, ישים כיפה על הראש ויכריז: אני ציוני.

ניצן הורוביץ: זה לא יקרה.

ניצן הורוביץ: הוא לא ציוני, הוא ערבי והוא מוסלמי, וצריך לכבד את זה, וצריך לכבד את זה קודם כול בבית הזה.

ניצן הורוביץ: ולמשל, עכשיו בשבוע הזה שיש חג מוסלמי, עיד אל-פיטר, חג מוסלמי – צריך לכבד.

ניצן הורוביץ: האם אנחנו היינו מקיימים דיונים בפסח או בראש השנה?

ניצן הורוביץ: למה לא מכבדים את העניין?

ניצן הורוביץ: זה יותר מ-20% מתושבי המדינה.

ניצן הורוביץ: אמרו השבוע בכנסת, שזה בידינו – לא מדבר כבר על כל מיני דברים כלליים בחברה – אבל פה סדרי הכנסת, אמרו השבוע: יביאו דברים רק בהסכמה, כי יש חג מוסלמי ואנחנו מכבדים.

ניצן הורוביץ: איזה חג?

ניצן הורוביץ: ציינה חברתי זהבה גלאון: לא רק שלא מביאים דברים שהם בהסכמה, אלא גם עושים מחטפים על דברים שהם בכלל לא חשובים והם לא דחופים, רק כדי לגנוב ולחטוף ולעשות פה מסחרה על הראש של האנשים האלה.

ניצן הורוביץ: ואני חושב שזו בושה, שזה פוגע בנו, זה פוגע בחברה שלנו.

ניצן הורוביץ: צריך להבין: יש פה עם נוסף בארץ הזאת.

ניצן הורוביץ: אנחנו חייבים ללמוד לחיות ביחד, והעניין הזה דורש התחשבות.

ניצן הורוביץ: וכמו שאנחנו מצפים מהם להתחשבות בנו ובחגים שלנו ובאמונות שלנו, אנחנו צריכים להתחשב בהם.

ניצן הורוביץ: וכן, לפעמים קשה לשמוע, לפעמים באמת קשה לשמוע, בסדר, אבל לא צריך לדחוק אותם לפינה, ובטח לא צריך לגרום להוצאתם מהכנסת.

ניצן הורוביץ: עונש של הרחקה של חצי שנה מדיוני המליאה והוועדות – ושמעתי שגם קוראים עכשיו לשנות את החוק כדי שגם יהיה אפשר לשלול את המשכורת שלה, ואני יודע שאתם עוד מתכננים – –

חמד עמאר: צריך לסיים, בבקשה.

ניצן הורוביץ: – – לפסול אותה בכלל ואת המפלגה שלה ומפלגות אחרות.

ניצן הורוביץ: הדרך הזאת היא מסוכנת.

ניצן הורוביץ: זו הידרדרות וזו פגיעה בכולנו; לא רק פגיעה בזועבי ובמפלגה שלה, זו פגיעה בכולנו.

ניצן הורוביץ: חייבים להבין את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רציתי לדבר קצת על החוק, אבל כנראה זה קצת משעשע לדבר על זועבי.

נסים זאב: מה אמרה זועבי?

נסים זאב: מעבר לזה שהיא יצאה בעזות מצח להכות את השוטרים, שזה אופייני לה, היא הולכת כמו איזה עבדאי שבא להתחרות, להתגרות בשוטרים, היא אמרה דברי הסתה ודברי בלע בעיתון של "חמאס".

נסים זאב: עכשיו אני רוצה לומר לך, יש פה ערבים שלא מייצגים את ערביי ישראל, הם גם לא מייצגים את הרשות הפלסטינית; הם מייצגים את ה"חמאס" ואת "הג'יהאד האסלאמי".

נסים זאב: עד כמה העיוורון שלנו – ואנחנו, איך אומרים, יש לנו קהות חושים.

נסים זאב: זועבי פרסמה באופן ברור קריאה לכל המדינות הערביות להתאחד נגד מדינת ישראל ולהפסיק את התיאום הביטחוני ביהודה ושומרון – זה בסדר – אבל לצאת להתקוממות עממית נגדה, להטיל עליה מצור.

נסים זאב: ואת המאמר הזה היא פרסמה באתר ה"חמאס", והיא ממשיכה ואומרת: התוקפנות האכזרית מצד מדינה שאין לה מדיניות – – – יש בה פשעים והפרות נגד הפלסטינים; עכשיו – עלינו לנטוש את השילוש הקטלני להכריז על התנגדות עממית במקום התיאום הביטחוני ולהטיל מצור על מדינת ישראל.

נסים זאב: תגיד לי, זאת אחת שעומדת פה ומצהירה אמונים למדינת ישראל?

נסים זאב: מה הבלוף הזה?

נסים זאב: למה בכלל צריכים לחייב אותם בהצהרת אמונים?

נסים זאב: עומד זחאלקה ורוקד יחד עם חבריו, ואומר: בדם ואש נפדה את פלסטין.

נסים זאב: הוא עומד בחיפה – הוא לא עומד בעזה, הוא לא ביהודה ושומרון; הוא עומד בחיפה והוא אומר: פה נפדה את פלסטין, פה.

נסים זאב: מה, אנחנו עד כדי כך טיפשים ועיוורים, חירשים?

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על אחמד טיבי, שהולך לרשות הפלסטינית ומעודד את השהידים, ואומר שאין דבר נעלה מזה ששהיד מסרטט בדמו את המפה הפלסטינית.

נסים זאב: הוא התפארת שלנו.

נסים זאב: והוא אומר: הוא תפארת לא רק ביו"ש, לא רק בעזה – בתוך הגבולות שלנו.

נסים זאב: זאת אומרת, בעצם הוא קורא לכולם: בואו, תהיו שהידים אצלנו, בואו תהרגו את הישראלים אצלנו.

נסים זאב: מה, זה חבר כנסת שנשבע אמונים למדינת ישראל?

נסים זאב: על מה אנחנו מדברים?

נסים זאב: עכשיו לעצם החוק, אדוני היושב-ראש, שני משפטים.

חמד עמאר: יש לך עשר שניות.

נסים זאב: עשר שניות.

נסים זאב: אני בעצם כרגע תומך בחוק, אבל הוא עדיין בעייתי.

נסים זאב: ואני רוצה לפנות לרב גפני, אם הוא שומע אותי: עדיין ההחלטה היא בידי בית-המשפט ולא בידי בית-הדין, ואני חושב שצריך להיות הפוך.

נסים זאב: הרב אורי מקלב, אתה תהיה בוועדה הזאת.

נסים זאב: החוק עדיין מאפשר שההחלטה והקביעה הסופית תהיה על-ידי בית-המשפט, ולא על-ידי בית-הדין.

חמד עמאר: תודה רבה.

נסים זאב: אני חושב שכל מה שקשור לכשרות של אבהות, של משפחה – תסתכל טוב ותראה את זה – –

אורי מקלב: – – –

נסים זאב: – – בית-הדין ממליץ – –

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – בית-הדין נותן את דעתו לבית-המשפט, אבל בית-המשפט הוא הקובע בסופו של דבר.

נסים זאב: אני חושב שכל מה שקשור בנושא ממזרות או פסול חייב להיות באופן מוחלט על-ידי בית-הדין, ולא על-ידי גוף משפטי כזה או אחר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

חמד עמאר: עד שתגיע אני רוצה לברך את האורחים שלנו מעמותת "סנד" מירכא.

חמד עמאר: אהלן וסהלן.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: יהיה פחות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו תוהים מה הקשר בין החוק לבין השיח שהתפתח כאן על חברת הכנסת חנין זועבי, והכנסנו לתוך זה את ערביי ישראל, והחוק מתעסק בדנ"א ובגנטיקה.

אלעזר שטרן: ביקשתי לעלות להגיד כאן

אלעזר שטרן: שאנחנו צריכים להיזהר שלא ניפול חס וחלילה ונחבר בין חטאים, בין פשעים, בין הסתה לבין גנטיקה, זאת אומרת, שלא נעשה הכללות.

אלעזר שטרן: אני חושב שחברת הכנסת זועבי עשתה פה דברים שלא ייעשו, ולצערי, גם חלק מחברי הכנסת האחרים.

אלעזר שטרן: לא נהניתי מהם, ואני חושב שצריך להפעיל את כל הכלים הדמוקרטיים, החוקיים, הקיימים במדינת ישראל בשביל לעצור את התופעה הזאת.

אלעזר שטרן: ותופעה כזאת, אני מודה שגם לי קשה מאוד להיות סובלני כלפיה, אבל אני יודע שאנחנו חיים במדינה של חוק ושל דמוקרטיה.

אלעזר שטרן: אני מזהיר את עצמנו שאולי הכי קל, דווקא בזמנים כאלה של מלחמה, לעשות הכללות ולדבר על ערביי ישראל ולהגיד איך – – –

חמד עמאר: אני מבקש לא לדבר בטלפון במליאה.

אלעזר שטרן: – – – ולומר איך ערביי ישראל מתנהגים ומה ערביי ישראל חושבים כולם, ככלל.

אלעזר שטרן: ואני גם בזמנים האלה פוגש ערביי ישראל, במקומות שאני גר בהם ובמקומות שאני לא גר בהם, שמזדהים עם המדינה הזאת ותורמים למדינה הזאת.

אלעזר שטרן: ולא רק מפני שאין לנו ברירה אנחנו נמשיך לחיות אתם, אלא מפני שהם אנשים שנולדו, כמוני וכמו כולנו, בצלם אלוקים.

אלעזר שטרן: אני באמת פונה אלינו:

אלעזר שטרן: אם חפצי חיים אנחנו – ואנחנו חפצי חיים – להבין שאנחנו הולכים לחיות פה יחד, וההסתה הזאת – משני הצדדים, דרך אגב – היא מאוד מאוד מאוד בעייתית.

אלעזר שטרן: אני חושב שאולי דווקא בזמנים כאלה, שהכי קל – בזמנים קשים, אני מתכוון – שהכי קל ללכת ולהיסחף, דווקא שם צריכים אנחנו להגיד: תעצרו רגע.

אלעזר שטרן: ולתת במקום הקשה הזה דווקא אולי את החיבוק לאותם אנשים – לא המסיתים, לא זורקי האבנים.

אלעזר שטרן: אם אתם שואלים אותי, רוב ערביי ישראל, אלה שיש להם מצוקה, לצערי, מצוקה של אולי הזדהות, והם חלק מהמשחק שהמסיתים משחקים – דווקא בזמנים כאלה לעשות את ההבדל: לטפל בחנין זועבי וחבריה בכלים הכי קשים שמדינת ישראל יודעת להעמיד, וועדת האתיקה היא חלק מאותם כלים, ובית-המשפט הוא חלק מאותם כלים.

אלעזר שטרן: אבל באותו זמן בדיוק, את כל האחרים – והרי אנחנו יודעים שבאמת היא מייצגת מיעוט שבמיעוט, אז בואו נהיה אנחנו גם מספיק אחראיים בשביל לומר שהיא מייצגת מיעוט שבמיעוט, ובאותו זמן שאנחנו מוקיעים אותה ואת אותו מיעוט שהיא מייצגת על מה שהוא עושה בזמן מלחמה, נדע גם לקרב את כל האחרים.

אלעזר שטרן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר אקוניס – אחרון הדוברים.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני ביקשתי לדבר כאן בדיון הזה כחבר הכנסת, לא כסגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, בוודאי ובוודאי לא בשם הממשלה.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מבקש להציג עובדות ולא לפתוח בפולמוס.

אופיר אקוניס: אחרי אירועי ה"מרמרה", בסוף מאי 2010, הודעתי גם למליאת הכנסת וגם באמצעי התקשורת, שכנציג הליכוד בוועדת הבחירות המרכזית אפעל על-פי סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת לפסילתה של חברת הכנסת חנין זועבי.

אופיר אקוניס: אמרתי בהתבסס על חוק-יסוד: הכנסת – אני מצטט: אדם שמשתתף או תומך במאבק מזוין נגד ישראל איננו יכול להתמודד לכנסת.

אופיר אקוניס: בוודאי תסכימו אתי שפיגוע ה"מרמרה" שארגן ארגון ה-IHH בעידוד, לדאבון הלב, ממשלת טורקיה, היה פיגוע נגד חיילי צה"ל, נגד ישראל.

אופיר אקוניס: כך התחלתי, אדוני היושב-ראש, בתהליך קשה, מאתגר, דמוקרטי, מתבסס על חוק-יסוד: הכנסת.

אופיר אקוניס: לא המצאתי אותו, לא כתבתי אותו; התבססתי עליו.

אופיר אקוניס: ב-19 בדצמבר 2012 התכנסה ועדת הבחירות המרכזית בבניין הזה וקיבלה ברוב של 19 תומכים מול תשעה מתנגדים את יוזמתי, וחברת הכנסת זועבי – לא רשימת בל"ד, גם לא ביקשתי את רשימת בל"ד – חברת הכנסת זועבי, על-פי סעיף 7א בחוק-יסוד, נפסלה מלכהן.

אופיר אקוניס: אמרתי בדיון, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: אני מבקש לפסול את חברת הכנסת זועבי על סמך מעשיה, ולא על סמך מחשבותיה.

אופיר אקוניס: לקראת סוף החודש, ב-30 בו, בדצמבר 2012, ביטל הרכב של בית-המשפט העליון את ההחלטה, ומועמדותה של חברת הכנסת זועבי להתמודדות לכנסת הזאת, הכנסת התשע-עשרה, אושרה.

אופיר אקוניס: אני מחשיב את עצמי – כך אני מקווה גם בעיני הציבור – נחשב לתלמידו של אחד מראשי הממשלה הגדולים ביותר, מנחם בגין, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: אמרתי באותו יום: כפי שלימד אותנו מנחם בגין שיש שופטים בירושלים, אמרתי לציבור שאני מכבד את החלטת בית-המשפט העליון, אבל חושב שהוא שגה.

אופיר אקוניס: וימינו אלה, אדוני היושב-ראש, וגם במבצע "שובו אחים" – אתמול ציינו 30 לקבורתם של שלושת הנערים – הימים הללו מוכיחים כמה שגיאת בית-המשפט העליון, הסמוך לבניין הזה, הייתה קשה.

אופיר אקוניס: שופטי בית-המשפט העליון, אדוני, הם בני-אדם כמוך, כמוני, כמו כל אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: הם לא מורמים מעם והם אינם חסינים מפני ביקורת ומפני שגיאות.

אופיר אקוניס: אנשי אקדמיה מדופלמים, שאינם באים בהכרח מן המחנה הפוליטי שאני משתייך אליו, כבר אומרים לי בשיחות סגורות כמה הייתה החלטתו של בית-המשפט העליון בנושא זועבי שגויה.

אופיר אקוניס: לא צריכים, אדוני, להיות חברי ליכוד, לא צריכים להיות חברי הבית היהודי או חברי ישראל ביתנו או אנשי ימין, כדי לומר שהשגיאה – – –

מיכל רוזין: אתה כבר צרוד – – –

אופיר אקוניס: – – – שהשגיאה הזאת של בית-המשפט העליון הייתה גדולה.

מיכל רוזין: – – – אין מסגרת זמנים של שלוש דקות לדובר?

אופיר אקוניס: אין פרלמנט בעולם, אדוני היושב-ראש, אין פרלמנט בעולם – לא בארצות-הברית, לא בבריטניה, לא בצרפת, לא בגרמניה, לא ביפן, לא באוסטרליה, לא בקנדה – שהיה מקבל, חברת הכנסת רוזין, בעת מלחמה, בעת מלחמה, התבטאויות, התנהגויות, השתתפות – – –

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: אני מצטער שאת מגִנה על חברת הכנסת זועבי.

מיכל רוזין: אני לא מגִנה על חברת הכנסת זועבי, אני מגִנה על הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אין פרלמנט כזה בעולם.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: – – – בהמשך לדיון שהתקיים פה קודם – – –

מיכל רוזין: – – –

חמד עמאר: תודה רבה לך, חברת הכנסת מיכל רוזין.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אופיר אקוניס: לכן – – –

עפו אגבאריה: – – –

אופיר אקוניס: לכן, אדוני היושב-ראש – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עפו אגבאריה – – –

מיכל רוזין: – – – אתה פופוליסט.

מיכל רוזין: תגיד את האמת – – –

אופיר אקוניס: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את ועדת האתיקה על החלטתה הטובה והנבונה, אלא שהיא בבחינת מעט מדי ומאוחר מדי, ואני מתכוון לחדש את יוזמתי לפסילתה האישית של חברת הכנסת זועבי גם לפני הבחירות לכנסת העשרים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 6) (התאמה להתפתחויות טכנולוגיות), התשע"ד–2014, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – 5 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 6) (התאמה להתפתחויות טכנולוגיות), התשע"ד–2014, לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 18, נגד – 5, שני נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה ותחזור לוועדת המדע והטכנולוגיה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/880).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 119) (עבירות המתה), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק השר שי פירון, בשם שרת המשפטים.

חמד עמאר: יש הצעה מוצמדת של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, הוא ינמק אחרי זה.

חמד עמאר: שלוש דקות.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 119) (עבירות המתה), התשע"ד–2014, של משרד המשפטים, שהיא פרי עבודה של שנים ארוכות, עוסקת בדירוג מחדש של עבירות ההמתה בחוק העונשין.

שי פירון: חוק העונשין היום קובע שלוש עבירות המתה כלליות: עבירת הרצח, אשר העונש הקבוע בצדה הוא מאסר עולם חובה, ובנסיבות מסוימות רשאי בית-המשפט להטיל על הנאשם עונש מופחת; כך, למשל, במקרה של הפרעה נפשית חמורה של הנאשם, או במקרה של התעללות חמורה ומתמשכת מצד הקורבן שגרמה לנאשם למצוקה נפשית קשה.

שי פירון: עבירת ההריגה, אשר העונש המרבי הקבוע בצדה עומד היום על 20 שנות מאסר, והעבירה של גרימת מוות ברשלנות, אשר העונש המרבי הקבוע בצדה עומד על שלוש שנות מאסר.

שי פירון: פרט לכך, בחוק העונשין קבועות עבירות נוספות: ניסיון לרצח, המתת תינוק ושידול או סיוע להתאבדות.

שי פירון: נוסחן של עבירות ההמתה הקבועות היום בחוק, מקורו בפקודת החוק הפלילי, 1936 – נוסח שאומץ לחוק העונשין מהפקודה המנדטורית ללא תיקונים מהותיים.

שי פירון: במהלך השנים ביקרו בתי-המשפט לא אחת את נוסחן של עבירות ההמתה.

שי פירון: בשנת 2007 מונה צוות בראשות פרופסור מרדכי קרמניצר לבחינת עבירות ההמתה.

שי פירון: הצעת חוק זו מבוססת בעיקרה על המלצות הצוות ועל הדיונים שנערכו במשרד המשפטים בעקבותיהן.

שי פירון: ההנחה בבסיס הצעת החוק היא שהמדרג של עבירות הרצח, ההריגה וגרימת המוות ברשלנות כפי שהוא קבוע בחוק הקיים אינו המדרג המיטבי והראוי, ועל כן מוצע בהצעת חוק זו לערוך שינוי יסודי בנוסח עבירות ההמתה, תוך יצירת מדרג חדש שלהן.

שי פירון: עיקרה של הרפורמה הוא קביעת עבירת הרצח הבסיסית שתאופיין ביסוד נפשי של כוונה או אדישות לתוצאה הקטלנית, והעונש בצדה יעמוד על מאסר עולם כעונש מרבי.

שי פירון: יסוד נפשי של אדישות מוגדר כשוויון נפש של העושה לתוצאה הקטלנית, והעמדה הבאה לידי ביטוי בהצעת חוק זו היא כי לנוכח החשיבות של ערך חיי אדם, אדם שמגלה חוסר אכפתיות לתוצאות מעשיו מגלה זלזול מובהק בחיי אדם.

שי פירון: דוגמה לכך היא המקרה של אריה קרפ, זכרו לברכה, שהומת על-ידי הנאשמים במכות קשות בכל חלקי גופו, תוך חוסר אכפתיות שלהם לתוצאה הקטלנית של המעשים.

שי פירון: מקרה מעין זה ראוי לתיוג כרצח ולענישה שבמקרים החמורים ביותר עשויה להגיע למאסר עולם.

שי פירון: מוצע לקבוע עבירה של רצח בנסיבות מחמירות, שהעונש בצדה יהיה מאסר עולם חובה.

שי פירון: מוצע לקבוע עבירה חדשה של המתה בנסיבות של אחריות מופחתת, שהעונש בצדה יעמוד על 20 שנות מאסר.

שי פירון: מוצע לקבוע עבירה של המתה בקלות דעת, שהעונש בצדה יעמוד על 12 שנות מאסר.

שי פירון: מוצע לקבוע עבירה של המתה עקב בקשה בשל מצב רפואי קשה, שהעונש בצדה יעמוד על חמש שנות מאסר.

שי פירון: מוצע לקבוע מפורשות כי ככל שיתקבל הסדר חקיקתי המאפשר המתת אדם מטעמים של חסד וחמלה בישראל, לא יחולו הוראות הסעיף וסעיפי עבירות ההמתה האחרים, כך שלא יישא אדם שפעל על-פי היתר כדין ובהתאם להוראות אותו היתר באחריות פלילית לעבירה של גרימת מוות.

שי פירון: בנוסף, מוצעים בהצעת החוק תיקונים בעבירות המתה בחוק העונשין הקשורים לדירוג העבירה של סיוע ושידול להתאבדות, נגזרות לאחריות פלילית וביטול העבירות.

שי פירון: הממשלה תומכת בהצעת החוק.

שי פירון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1635/19; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: יש הצעת חוק מוצמדת של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי רוזנטל ינמק.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, יש איזו אמרה שרצח הוא רצח הוא רצח.

מיקי רוזנטל: ובכן, זה לא בדיוק כך.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק שלי, וגם הצעת החוק הממשלתית, באות להתמודד עם סוגיה מאוד מאוד מורכבת, כאמור בעקבות המלצותיה של ועדת קרמניצר, שביקשה לקבוע מדרג שונה לעבירות הרצח, שישקף באופן יותר טוב, יותר ראוי, את הקושי שמעוררת עבירת הרצח.

מיקי רוזנטל: כי היום מצד אחד היא רחבה יתר על המידה, ומצד שני היא צרה יתר על המידה, ואיננה מבטאת תמיד את חומרת המעשים, ובעיקר את ערך חיי אדם.

מיקי רוזנטל: המטרה העיקרית של החוק, לטעמי – שאני הצגתי לפחות – ואני מברך את שרת המשפטים – היא להחזיר את האמון בבתי-המשפט.

מיקי רוזנטל: יש זילות שיטתית של בתי-המשפט במדינת ישראל, ולא תמיד זה באשמתם.

מיקי רוזנטל: במקרה זה, הציבור שמזדעזע מתיאור חמור של רצח או של מעשה אלימות כלפי אדם שבסופו יש הריגה, לא תמיד ער לעובדות המשפטיות הקשות ולא מבין מדוע מגיעים לעסקאות טיעון עם אנשים על הריגה או על גרימת מוות ברשלנות בשעה שהתוצאה היא כל כך איומה.

מיקי רוזנטל: ולפיכך, הצעת החוק באמת קובעת מדרג יותר ראוי של רצח מדרגה ראשונה, של רצח בנסיבות מחמירות, של הריגה בנסיבות מחמירות, של הריגה ברשלנות חמורה ואחרת, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה החשובה הזאת.

מיקי רוזנטל: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשמדברים על עבירות המתה – בשפה הפשוטה יותר רצח – צריך לשאול את השאלה המקדמית מי קבע או מי קובע מהו ערך החיים.

ישראל אייכלר: מי קבע שמותר לשחוט תרנגול ואסור לשחוט בן-אדם?

ישראל אייכלר: מי קבע שכשאדם זה או אחר שנרצח זה מזעזע, כי ראו תיאורים נוראים, וכשאדם אחר נרצח זה לא מזעזע, כי התיאורים היו חלשים יותר?

ישראל אייכלר: וזה מביא את כל הבעיות בבתי-המשפט ביחס אליהם.

ישראל אייכלר: התשובה היא פשוטה: כשאברהם אבינו ירד למצרים עם אשתו הוא אומר: רק אין יראת אלוקים במקום הזה והרגוני על דבר אשתי.

ישראל אייכלר: למה, לא היו שם אנשים שהיה להם ערך החיים, שהתייחסו לערך שלהם?

ישראל אייכלר: למה להרוג אותו?

ישראל אייכלר: ברגע שאתה מוסר לבני-האדם את המדד ואת הסמכות לקבוע מהו רצח ומהו לא רצח, חייו של מי שווים יותר וחייו של מי שווים פחות, הפכת את העולם לעולם של שפיכות דמים, לעולם שבו האחר, מותר לרצוח אותו; הוא הרגיז אותי, הוא עשה לי ככה, הוא גנב אותי, הוא פגע בי, הוא רצה.

ישראל אייכלר: לכן, צריך לשלול מן האדם את הזכות לקבוע את החיים של מישהו אחר, של הזולת.

ישראל אייכלר: רק הקדוש-ברוך-הוא הוא שברא את האדם, הוא שנותן חיים, הוא שלוקח חיים.

ישראל אייכלר: ה' ממית ומחיה, מוריד שאול ויעל.

ישראל אייכלר: כל ניסיון להגיד שיש רצח מדרגה א' ורצח מדרגה ב' עלול להסתיים כפי שהסתיים באירופה, כאשר היה שלטון שהביא חורבן על העולם כולו במלחמת העולם השנייה, העולם הגרמני, שאמר שמותר וצריך להרוג חולים ונכים ואנשים בעלי מוגבלות שכלית, כי החיים שלהם אינם ראויים, החיים שלהם אינם טובים.

ישראל אייכלר: בסוף הגיעו גם – או בהתחלה – שהיהודים למשל הם תת-אדם, הם בכלל לא נזר הבריאה, הם בכלל לא בני-אדם כמו בני-אדם רגילים, ועשו תעמולה שלמה.

ישראל אייכלר: ואל תחשבו שזה פלנטה אחרת.

ישראל אייכלר: אותו עיקרון שאלוקים קובע מי יחיה ומי ימות ולא שום אדם אחר – זה צריך להנחות אותנו כיהודים, אבל אפילו כבני-אדם.

ישראל אייכלר: התורה אומרת: "ואך את דמכם לנפשֹתיכם אדרֹש, מיד כל חיה אדרשנו ומיד אדם – – – שֹפך דם האדם באדם דמו יִשפך כי בצלם ה' עשה את האדם".

ישראל אייכלר: אפילו התאבדות היא רצח, כך קובעת התורה.

ישראל אייכלר: אין לאדם זכות להרוג את עצמו.

ישראל אייכלר: הוא רוצח של עצמו.

ישראל אייכלר: אם אנחנו נלך לפי דירוגים שונים ברצח, פרצנו את החומה והעברנו את הסמכות לקחת חיים ולתת חיים מידי בורא העולם לידי האדם.

ישראל אייכלר: ברגע שזה אדם, החוק אומר שהשופט קובע את החומרה, והאיש יקבע שהוא קובע את החומרה – –

חמד עמאר: צריך לסיים.

ישראל אייכלר: – – ואז אנחנו עלולים להגיע למצב נוראי.

ישראל אייכלר: בושה וחרפה שמדינה יהודית שקמה פה בארץ-ישראל ונושאת את דגל הנחלת התנ"ך, שנתן לעולם את "לא תרצח", והערכים שלו לעולם כולו, תתחיל למסור חזרה לבתי-המשפט ולבני-האדם את הקביעה חייו של מי חשובים יותר, והרצח בדרגה חמורה יותר, וחייו של מי חשובים פחות והרצח הוא פחות חמור.

ישראל אייכלר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר החינוך, החוק הוא בסדר, הרב אייכלר דיבר עליו.

משה גפני: אני שמעתי את הדיון הקודם והחלטתי שאני צריך להתייחס לעניין הזה.

משה גפני: נאמר פה קודם על-ידי כמה דוברים, גם על-ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן, כשדובר על חברת הכנסת זועבי, דובר על זה שאת רוב הציבור הערבי – היא מיעוט שבמיעוט – אבל רוב הציבור הערבי, צריך לחיות אתו ביחד בשלום.

משה גפני: אני רוצה לספר לכנסת, אם הכנסת לא יודעת, שר האוצר אתמול, יחד עם יושב-ראש ועדת הכספים, ניסה להעביר חוק, לקחת את הציבור הערבי – לא את חנין זועבי, היא לא צריכה את החוק הזה – לקחת את הציבור הישראלי הערבי ולגרום לו נזק, שהוא יהפוך להיות סוג ב' או סוג ג', סתם בזכויות אזרח רגילות; ציבור שעליו, חבר הכנסת שטרן, דיברת, שצריך לשמור את זה מכל משמר.

משה גפני: בסדר, אז יש ויכוח, ולא הצליחו להעביר את החוק.

משה גפני: יש עתיד שהובילה את העניין הזה, שר האוצר שהוביל את העניין הזה, לפגוע בערבים – בערבים, לא בחנין זועבי – הערבים שדיברת עליהם, שצריך לשמור ולחיות יחד – לפגוע בהם פגיעה גדולה.

משה גפני: לא הצליחו להעביר את החוק.

משה גפני: עכשיו, מה עושה המפלגה הזאת?

משה גפני: היא לא מגיעה למליאת הכנסת.

משה גפני: מכיוון שהם לא הצליחו להעביר את החוק, הם לא באים למליאה.

משה גפני: לא סיעת יחיד, לא סיעה של שני מנדטים – –

יעקב מרגי: שר החינוך פה.

משה גפני: לא, שר החינוך הוא השר התורן, לכן ביקשתי שישמע אותי, שיעביר את זה לסיעה.

משה גפני: לא משנה, אני לא רוצה להאריך בעניין.

משה גפני: זה משהו אחר.

שי פירון: לא הסכמתי להתחלף.

משה גפני: לא, לא, בסדר.

משה גפני: – – סיעה גדולה שבאה ואומרת שהיא נעלבה מזה שלא הצליחו להעביר את החוק, לא באה לדיוני המליאה.

משה גפני: אין להם צל צלו של מושג ירוק מה זה הדמוקרטיה.

משה גפני: הם לא יודעים מה זה בכלל.

משה גפני: אין להם מושג, הם כמו פנאטים כאלה שלא מבינים בעניין הזה בכלל.

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: פה זה בניין שההכרעות מתקבלות ברוב קולות, או שמתקבלות כך או שמתקבלות אחרת.

משה גפני: ברוב ההכרעות שהתקבלו שנה וחצי, אנחנו, סיעת יהדות התורה, היינו צריכים לא לבוא.

משה גפני: לא באנו?

ישראל אייכלר: הם לא למדו ליבה, הם לא יודעים מה זה – – –

משה גפני: אין להם מושג מה זה דמוקרטיה.

משה גפני: לימדו אותם שאיש אחד ממנה את חברי הכנסת; איש אחד ממנה את השרים; איש אחד מחליט מי יהיה ומי לא יהיה; איש אחד מחליט מה החוקה ומה לא החוקה, ואם הוא אומר להם לא לבוא, הם לא באים.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה גפני: לא, עברתי שלוש דקות?

חמד עמאר: יותר משלוש דקות.

משה גפני: אה, משפט סיכום.

יעקב מרגי: – – –

משה גפני: משפט סיכום.

משה גפני: היושב-ראש אומר – – –

יעקב מרגי: יש משחק ילדים שנקרא "נחום תקום".

משה גפני: לא, אבל אני מדבר ברצינות, מפני שזה – – –

חמד עמאר: אני עדיין עם הסיפור שלו מאתמול, מנסה להבין אותו.

משה גפני: עם קמצא ובר-קמצא.

שי פירון: – – –

דוד צור: אדוני היושב-ראש – – – נותן לך עוד דקה, איך זה אצלכם במפלגה?

משה גפני: אצלנו נקבעים חברי הכנסת על-ידי 30 גדולי תורה.

משה גפני: זאת אומרת, 30 נמצאים במועצת גדולי התורה, 30 רבנים, מבוגרים, שאין להם שום אינטרס אישי ושום כלום מכל העניין הזה.

משה גפני: הטיפו לנו מוסר על זה פעם.

משה גפני: פה יושב איש אחד.

משה גפני: איש אחד שהוא מחליט מתי נושמים, מתי מפסיקים לנשום, מתי מצביעים.

משה גפני: לא מגיעים למליאה.

משה גפני: ולכן, היות שאמרת לי לסיים, אני מסיים.

משה גפני: אני פונה, אדוני שר החינוך, אני פונה בקריאה, אם אתה יכול להעביר להם את זה, אני מאוד מבקש, שזו מבחינתי החלטה נבונה שלא יבואו למליאה.

משה גפני: אם הם יכולים גם לא לבוא לוועדות, אנחנו נעביר חוקים באופן מסודר ולא חוקים שפוגעים בציבור הערבי.

משה גפני: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי; חבר הכנסת אראל מרגלית; חברת הכנסת תמר זנדברג; חבר הכנסת דב חנין; חבר הכנסת יעקב ליצמן; חבר הכנסת יצחק כהן; חברת הכנסת עליזה לביא; חבר הכנסת נסים זאב – – –

נסים זאב: למה נתת לזועבי עונש כל כך חמור?

נסים זאב: תסביר את זה.

נסים זאב: כועסים עליך מאוד, תדע לך.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אם אפשר לקרוא לדיון הזה ישיבת סיכום של כנס הקיץ, הוא נגמר בתוצאה אפס: מע"מ אפס, תוצאה אפס, הכול אפס, כנס קיץ שכל-כולו אפס.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, שמעתי קודם את זהבה גלאון תוקפת בשצף-קצף את החלטת ועדת האתיקה.

יצחק כהן: מכיוון שזהבה גלאון לא הייתה בדיונים של ועדת האתיקה, היא לא יודעת ואין לה שמץ של מושג מה התנהל בתוך ועדת האתיקה.

יצחק כהן: רק לסבר לה את האוזן מפה – היא התקיפה והשמיצה – ועדת האתיקה לדורותיה, וגם הוועדה הזאת שאני עומד בראשה, קנאית בצורה קיצונית לחופש הביטוי.

יצחק כהן: היו לנו לא מעט תלונות נגד חברי כנסת בגלל התבטאויות כאלה ואחרות, ותמיד לקחנו את זה עד הסוף, ותמיד שמרנו על חופש הביטוי של חברי הכנסת בצורה מאוד מאוד קנאית וקיצונית.

יצחק כהן: לבוא ולומר שדבריה של חנין זועבי נכללים בתוך המעטפת של חופש הביטוי זה פשוט – או שיש פה איזו מגמה – – –

עפו אגבאריה: – – –

מיכל רוזין: לפי מה אתה קובע את זה?

עפו אגבאריה: גם אתה?

יצחק כהן: לפי מה אנחנו קובעים?

מיכל רוזין: כן, לפי מה חופש הביטוי?

מיכל רוזין: הרי יש חוק – – –

יצחק כהן: קיים חופש ביטוי עד שזה מגיע, גברתי – – –

חמד עמאר: תודה רבה, הוא שמע את השאלה.

יצחק כהן: – – – עד שזה מגיע לחופש ההסתה.

מיכל רוזין: האם הייתה פה הסתה?

יצחק כהן: הייתה הסתה, ודאי שהייתה הסתה.

יצחק כהן: גם נגד בני עמה, דרך אגב.

מיכל רוזין: רגע – – –

יצחק כהן: אני לא בא להתנצל על ההחלטה, סליחה.

יצחק כהן: אני רק בא לשאול – – –

מיכל רוזין: עלית להסביר אותה.

אילן גילאון: אם זו הייתה הסתה, היועץ המשפטי היה פותח בהליכים נגדה.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: אתה עלית להגן על ההחלטה של ועדת האתיקה.

יצחק כהן: היועץ המשפטי, במישור הפלילי, ימשיך לטפל בזה, עד כמה שאני הבנתי, לא רק בקטע של – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין, אם את רוצה לדבר, יש הרבה חוקים ואת יכולה להירשם ולעלות ולדבר.

חמד עמאר: את יכולה להעיר הערה, לא מעבר לזה.

מיכל רוזין: אבל הוא עלה להסביר.

מיכל רוזין: הוא עלה להסביר.

יצחק כהן: לא חייב לכם הסבר.

יצחק כהן: לא חייב לכם הסבר.

יצחק כהן: עליתי כדי למחות על דבריה של זהבה גלאון.

יצחק כהן: אין לה שמץ של מושג מה דנו בתוך ועדת האתיקה, אבל בגלל הפוזיציה שהיא נמצאת בה היא ישר עולה ותוקפת, מה שלא מתאים לה.

יצחק כהן: באמת לא מתאים לה כי בדרך כלל היא אישה הגונה.

יצחק כהן: זה הכול, אדוני היושב-ראש, ואני מצטער מאוד שבימים כאלה שחיילי צה"ל נלחמים במבצע מאוד מאוד קשה ומסובך, כן, לסיים מושב עם אפס הישגים, עם מע"מ אפס שהיה גולת הכותרת של המושב הזה – הסתיים באפס אחד גדול, כמו כל הביצועים של הממשלה הזאת על כל מרכיביה.

יצחק כהן: אפס אחד גדול.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: אחריו, אחרי חבר הכנסת נסים זאב.

יריב לוין: לא, אני לא רגיל.

חמד עמאר: נתתי לך להיות אחרון.

איתן כבל: זה מנוגד לתקנון.

חמד עמאר: נשנה את התקנון בשביל נסים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ודאי שכל הנושא של המתה בנסיבות מחמירות, לבין סיוע להריגה או לרצח – וכל המקרים האחרים שראינו לאחרונה, לצערנו הרב, שיש ילדים שהמיתו את ההורים שלהם כהמתת חסד, כי הבן סבור או האישה הייתה סבורה, אימא שהבת שלה סובלת מדי, או הבת סברה שהאימא סובלת מדי, והיא הרגישה שהיא עושה חסד ונתנה לה זריקת רעלים וכך המיתה אותה – זה שיקול לבית-משפט.

נסים זאב: אני לא חושב שצריכים עכשיו לתת הגדרה ולהציב את הנושא של שנות מאסר במקרה כזה או אחר, שהרי השיקול הזה תמיד, מאז ומעולם, היה קיים בבית-המשפט.

נסים זאב: אני לא מכיר כמעט מקרה שדומה לחברו.

נסים זאב: גם במקרה של רצח וגם במקרה של הריגה, תלוי מה הנסיבות, מה המניעים, האם זה היה ברשלנות או שזו הריגה לכתחילה.

נסים זאב: אני חושב ששיקול הדעת פה הוא לבית-המשפט, ואנחנו לא צריכים לקבוע קריטריונים.

נסים זאב: אולי אפשר לקבוע קריטריון לגבי מה זה רצח ומה זה הריגה, זה כן, אבל לקבוע את השנים ולהגביל את שיקול הדעת של בית-המשפט – אני חושב שאנחנו צריכים להימנע, כפי שזה היה עד היום.

נסים זאב: דבר נוסף, מדובר פה לפעמים על המתת תינוק, וגם זה חלק מהנושאים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מקרה שהיה בארצות-הברית לא מזמן: אדם דרס – לכתחילה – אישה שהייתה מעוברת, בחודש התשיעי.

נסים זאב: בית-המשפט האשים את הנוהג – הוא נהג בשכרות, ומבחינת ארצות-הברית, מי שנוהג בשכרות, דינו כרוצח.

נסים זאב: ואני מכיר לא מקרה אחד שפנו אלי שאולי אנסה להביא את הנידון לארץ, כי בית-המשפט שם גזר עליו מאסר עולם.

נסים זאב: תבינו, מי שנוהג בשכרות בארצות-הברית, יש לו דין רוצח לכל דבר; אם אתה שיכור, אין לך זכות לאחוז בהגה, ואם אתה נוהג אתה נקרא רוצח.

נסים זאב: דנו אותו למאסר עולם, וניסו להביא אותו לארץ.

נסים זאב: מדובר בבחור צעיר, בן 20 בסך הכול, שכבר ריצה חמש שנות מאסר, שאולי ימשיך את המאסר שלו פה.

נסים זאב: ניסיתי לעבוד בעניין הזה, לא הצלחתי.

נסים זאב: אמרו: העבירה הייתה שם, שיישאר שם.

דוד צור: נסים, הוא הרג מישהו – – –?

נסים זאב: הוא הרג בשכרות.

נסים זאב: כן, הרג בשכרות.

נסים זאב: רק אני אומר, תראה איך מסתכלים, באיזו חומרה.

נסים זאב: עכשיו, נוסף על כך, מכיוון שהאישה הייתה מעוברת, והיא הייתה בחודש התשיעי, הסתכלו עליו כאילו הוא רצח בכפל-כפליים.

נסים זאב: זאת אומרת, היה פה רצח כפול מבחינתם: גם העובר נהרג וגם האישה נהרגה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הנושא של כל ההפלות – ואני חוזר ואומר שאני מעלה את זה מדי פעם – אני חושב שההפקרות שקיימת במדינת ישראל, אין לה אח ורע בכל העולם כולו, לא באירופה ואפילו לא בארצות-הברית, שהיא המקִלה שבמקִלות.

נסים זאב: לכן אני חושב שהנושא הזה, של המתה של עובר, צריך להיכנס גם בקטגוריה הזאת.

נסים זאב: שאם עובר, מלכתחילה בוצעה בו הפלה, והוא כבר נמצא יותר מ-22 שבועות – נחשב וייחשב רצח לכל דבר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: אחרי זה נעבור להצבעה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, מעבר לחוק עצמו, שבא לעשות סדר בנושא חשוב, ואני בהחלט תומך בו, אני מוכרח לומר בכל זאת מילה בעקבות הדברים שאמר כאן קודם חבר הכנסת דב חנין, שבאמת, עמד כאן והטיף לנו מוסר על כך שכביכול יש איזה חלק בבית הזה שלא רוצה בחיים משותפים של כלל אזרחי ישראל ולא רוצה או לא מתייחס בצורה נכונה ונאותה למה שהוא מגדיר ערביי ישראל, ולכן, בגלל זה, יש פירוד ומתרחשות כל מיני תופעות.

יריב לוין: אני חושב, לצערי הרב – ואני שמח שחברנו חבר הכנסת אגבאריה נמצא פה, כי חשוב שהדברים יישמעו, ואולי גם המסר יועבר.

יריב לוין: אני חושב שצריך להעמיד את הדברים על דיוקם.

יריב לוין: והדברים הם כדלקמן: קודם כול, אדוני היושב-ראש, אנחנו היינו שותפים יחד למאמץ מאוד גדול לתת ביטוי ראוי והולם לעדה הדרוזית, והצלחנו לעשות את זה בשורה של חוקים ובהמשך פעילות שאנחנו עושים בהובלתך כאן כל הזמן.

יריב לוין: לא ראיתי התלהבות, לא מטעם סיעתו של חבר הכנסת חנין ובכלל לא מטעם הסיעות שמתיימרות לייצג את מגזר המיעוטים בישראל, לתמוך בדברים האלה.

יריב לוין: להפך: התנגדו, ניסו להכשיל – –

עפו אגבאריה: אתה עושה הפרד ומשול.

יריב לוין: – – בכל מיני טיעונים מגוחכים ולא רציניים.

יריב לוין: אחר כך, כאשר הובלתי כאן – –

עפו אגבאריה: – – –

יריב לוין: – – חקיקה שנותנת את ההכרה הראויה לבני העדה הנוצרית, שוב אתם הייתם – ואתה באופן אישי, חבר הכנסת אגבאריה – – –

עפו אגבאריה: הנה, אתה רואה?

עפו אגבאריה: אתה רוצה לפלג את כולם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אגבאריה, אתה יכול לצעוק, חבר הכנסת אגבאריה – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אגבאריה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יריב לוין: – – אתה יכול לצעוק, כי האמת היא כואבת.

יריב לוין: במקום – – –

עפו אגבאריה: כי אתה מתנהג בצורה גזענית – – –

יריב לוין: במקום לתמוך במהלכים האלה, עשיתם ההפך.

יריב לוין: ואני אמשיך ואומר שכאשר השבענו כאן נשיא מדינה חדש, ונפרדנו מהנשיא פרס, לא בדיוק איש מחנה הימין, לא בדיוק אדם שנמנע מלעסוק לאורך השנים בקירוב בין יהודים וערבים במדינת ישראל, אתם – – –

עפו אגבאריה: ואתה מקרב?

יריב לוין: אני באתי וכיבדתי אותו כאן, ואתם החרמתם אותו.

עפו אגבאריה: ואתה, מה אתה עושה?

עפו אגבאריה: מה אתה עושה?

עפו אגבאריה: אתה רואה מה שאתה עושה?

יריב לוין: אתם לא באתם.

יריב לוין: אתם לא באתם, ביזיתם גם את כנסת ישראל, גם את מוסד הנשיאות – –

עפו אגבאריה: אתה מבזה את הכנסת ומבזה גם את עצמך.

יריב לוין: – – גם את הנשיא הנכנס וגם את הנשיא היוצא.

יריב לוין: אבל לדבר כאן גבוהה-גבוהה על שילוביות ועל להיות חלק מהמדינה – באמת דברי הבל.

יריב לוין: עכשיו, אני אומר לך יותר מזה, חבר הכנסת אגבאריה.

יריב לוין: זה נכון שחברת הכנסת חנין זועבי מציבה כל פעם רף חדש ושיאים חדשים, ובעניין הזה באיזה מקום גם לבי אתכם, כי אתם, לצערי, אין לכם את כושר העמידה הדרוש כדי לומר "זו לא דרכנו", אלא אתם נגררים ונסחפים אחריה כל הזמן, ונכון גם שמערכת המשפט שלנו לא השכילה לשים את הגבולות שצריך היה לשים כדי שאתם לא תימצאו – קודם כול אתם – במצב שבו אתם נמצאים, אבל אני אומר לך בצורה גלויה, שכאשר אזרחים ישראלים מפרסמים הודעות שמחה על מותם של חיילי צה"ל, אני חושב שאתם הראשונים שהייתם צריכים לגנות את זה, ועובדה שאתם לא עושים את זה.

עפו אגבאריה: ואתה מגנה כשמפרסמים הודעות שמחה על ילדים?

עפו אגבאריה: אתה מגנה?

עפו אגבאריה: גינית את ליברמן?

יריב לוין: העובדה שאתם במקום זה הולכים ומשתתפים בהפגנות אלימות שתכליתן חיזוק האויב והחלשתנו מבפנים – –

עפו אגבאריה: – – – זה בדיוק ההסתה.

עפו אגבאריה: זה בדיוק ההסתה – –

יריב לוין: – – היא שיוצרת, חבר הכנסת אגבאריה, את המציאות – –

עפו אגבאריה: – – שאתה וליברמן עושים – – –

יריב לוין: – – שבה ציבורים הולכים וגדלים במדינת ישראל אינם מוכנים להשלים עם מצב שבו אזרחים ישראלים נהנים מכל הזכויות, לא מקיימים שום חובה, מסייעים לאויב, נלחמים במדינה מבפנים, נוהגים בצביעות, אינם מכבדים את סמליה.

יריב לוין: ולכן אני מציע שתעשו אתם – אולי הפגרה הזאת היא זמן טוב – את חשבון הנפש שלכם.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת.

חמד עמאר: קודם כול נצביע על החוק הממשלתי: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 119) (עבירות המתה), התשע"ד–2014, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 119) (עבירות המתה), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 17, נגד – 1, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה – לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק המוצמדת, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות המתה ורשלנות), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 18, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: שתי הצעות החוק יעברו לאותה ועדה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: [מס' כ/560; "דברי הכנסת", חוב' ל"ו, עמ' 12312; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק השמות (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד צור, בשם יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת מירי רגב.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק השמות (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, שיזמו חברת הכנסת עדי קול וקבוצת חברי כנסת.

דוד צור: חוק השמות, התשט"ז–1956, מסדיר, בין היתר, את אופן הקביעה והשינוי של שמות קטינים.

דוד צור: על אף ההשפעה הרבה שיש לבחירת השם על קטין, החוק כיום אינו נותן כל משקל ומעמד לדעתו, גם אם הוא מסוגל להבין את השינוי ולהביע את עמדתו בעניין.

דוד צור: הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט ויישומם בחקיקה, בראשות השופטת סביונה רוטלוי, שהגישה את המלצותיה לשר המשפטים ב-2003, התייחסה, בין היתר, לצורך בשינוי חקיקה כך שיינתן משקל רב יותר לעמדתם של קטינים בהחלטות הנוגעות להם, לרבות לעניין קביעת השם.

דוד צור: מוצע ליישם חלק מהמלצות הוועדה ולאפשר לקטין להשתתף בהחלטות הנוגעות לשינוי שמו.

דוד צור: לעניין שם פרטי, מוצע לקבוע כי הורים יוכלו לשנות את שם ילדם הקטין המסוגל לחוות דעתו, רק לאחר שייתנו לו הזדמנות להביע את עמדתו בעניין וייתנו לעמדתו משקל ראוי, בהתחשב בגילו ובמידת בגרותו.

דוד צור: שינוי שם פרטי של קטין שמלאו לו עשר שנים יתאפשר רק אם הקטין הסכים לשינוי, או באישור בית-המשפט.

דוד צור: עם זאת, מוצע לקבוע כי אם לא ניתן לקבל את הסכמת הקטין בשל מצבו הרפואי, יוכלו ההורים להוסיף שם נוסף על השם הקיים, אף ללא הסכמתו.

דוד צור: כמו כן – חברת הכנסת אורלי אבקסיס, אני בטוח שאת מאוד תומכת בחוק הזה, ומדובר פה על קטינים וזה חשוב – מוצע לקבוע – – –

אורלי לוי אבקסיס: ואני חשבתי שאתה תומך בדיור ציבורי.

דוד צור: אני תומך ועוד איך, בגלל זה שמנו שם 1.5 מיליארד שקל.

אורלי לוי אבקסיס: מהמכירה – – –

דוד צור: לא, לא.

דוד צור: לא תלוי במכירה.

דוד צור: לא תלוי במכירה.

דוד צור: אמר את זה שר האוצר בקולו.

אורלי לוי אבקסיס: שמעת את ראש אגף התקציבים – – –

מיקי רוזנטל: – – –

דוד צור: אבל, אורלי, את בטוח תומכת גם בדיור הציבורי וגם בקטינים, אז בואי לפחות נדבר על הקטינים.

אורלי לוי אבקסיס: אני עובדת על דברים נוספים תוך כדי כך.

דוד צור: כמו כן, מוצע לקבוע כי קטין יוכל לשנות את שמו הפרטי בהסכמת הוריו, ואם לא הסכימו, הוא יוכל לפנות לבית-המשפט בתובענה לפי סעיף 3(ד) לחוק בית-המשפט לענייני משפחה, שלפיו קטין רשאי להגיש בעצמו או באמצעות אדם קרוב לו תובענה בכל עניין שבו עלולה זכותו להיפגע פגיעה של ממש.

דוד צור: לעניין שם המשפחה של קטין, מוצע לקבוע כי ההורים יוכלו לשנותו באישור בית-המשפט, ובלבד שניתנה לקטין הזדמנות להביע את עמדתו בעניין וניתן לה משקל ראוי כאמור לעיל.

דוד צור: לבסוף, מוצע לתת משקל לעמדתו של קטין או חסוי בהליכים שנוקט האפוטרופוס שלו בבית-המשפט לאישור שינוי שמו הפרטי ושם משפחתו, והכול בהתחשב במידת בגרותו של הקטין או מידת הבנתו של החסוי, לפי העניין.

דוד צור: להצעת חוק זו הוגשה הסתייגות אחת, אך אבקש כי הכנסת תדחה אותה ותאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד צור: אני מראש מודה פה ליושבת-ראש הוועדה על התמיכה ועל האפשרות לנהל את הדיון.

דוד צור: לצוות הוועדה – – –

קריאות: – – –

דוד צור: לצוות הוועדה – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: איפה הם?

משה גפני: הם היו במסיבת עיתונאים של משרד האוצר.

דוד צור: חבר הכנסת גפני, אני מבין שהתגעגעת לאנשי יש עתיד, אז החוק הזה גרם להם להיכנס.

משה גפני: איפה הם?

דוד צור: לצוות הוועדה – ללאה ולשוש; ליועץ המשפטי גלעד קרן, שתמרן בחוכמה רבה בתוך המוקשים וההסתייגויות.

קריאות: – – –

דוד צור: אני מבקש לאשר את החוק.

דוד צור: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יש הסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: בבקשה להציג את ההסתייגות.

חמד עמאר: יש לך עד חמש דקות.

משה גפני: הנאום שלי הועיל, הם באו.

חמד עמאר: עשית את העבודה שלך, אני רואה.

דוד אזולאי: הוא לא יכול בלעדיהם.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים, עד חמש דקות.

חמד עמאר: אתה יכול לנצל אותן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש – – –

משה גפני: – – – אנחנו מצביעים בין כה וכה בעד, אתם לא צריכים לבוא.

משה גפני: אתם יכולים לסמוך עלינו בכלל.

משה גפני: תלכו הביתה – – – אנחנו נעשה את העבודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חוק מע"מ אפס לא הגיע היום לכנסת, מה לעשות – –

מיקי רוזנטל: האפס הגיע.

נסים זאב: – – ואני חושב שתנועת יש עתיד צריכה לשבת באבל על הנושא הזה, כי זה הדגל שלכם ואתם כל כך מרגישים כואבים על העניין הזה.

נסים זאב: אני חושב שלפעמים כל דבר שנדחה הוא טוב.

נסים זאב: לפעמים הניסיון להביא את זה במהירות – החיפזון מן השטן.

נסים זאב: הנה, גברת רות מסכימה.

נסים זאב: לפעמים החיפזון מן השטן.

נסים זאב: לפעמים זה בא בקונסנזוס, לא צריך להצטער – – –

משה גפני: הם לא יצליחו להעביר את זה.

משה גפני: הם לא יצליחו.

נסים זאב: אתם לא צריכים להרגיש שנכשלתם במשהו.

משה גפני: זה בזבוז כסף.

נסים זאב: אני אומר לך: הרווחתם.

נסים זאב: הרווחתם.

נסים זאב: אמיתי, אני אומר את זה.

נסים זאב: בפרט באווירה הזו שיש פה איזו פגיעה, נאמר אפילו תחושה של פגיעה באוכלוסייה מסוימת ושזה רק מיטיב עם אוכלוסייה שיש לה יכולות.

נסים זאב: אני חושב שזה לא הזמן, אפשר לדחות את זה.

נסים זאב: זה לא נורא.

נסים זאב: זה יבוא, בעזרת השם, אחרי סוכות עם תיקונים ראויים, כך שזה יהיה אפילו אליבא דכולי עלמא.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, תראה איזה חוק הגברת עדי, חברת הכנסת – כשהיא הביאה את החוק הזה חשבתי שזה באווירה של פורים.

נסים זאב: אני אומר לכם את האמת.

נסים זאב: חשבתי שיש פה איזה משהו, איזו המצאה – – –

קארין אלהרר: – – –

נסים זאב: חשבתי שזה באווירה של פורים.

נסים זאב: זה נראה משהו הזוי.

נסים זאב: ילד צריך לקבוע וההורים שלו – ברגע שהוא הגיע לגיל עשר הוא כבר בוגר, הוא יחליט, וההורים צריכים להתייעץ אתו.

נסים זאב: במידה שלא קיבלו את ההצעה שלו או לא קיבלו את חוות דעתו, הוא יכול ללכת לבית-משפט, נגד ההורים שלו, ולקבוע את מה שהוא רוצה.

נסים זאב: זאת אומרת, יש פה מצב של הפקרות, שיש כאן מין המרדה.

נסים זאב: נותנים אפשרות להמריד את הילד נגד ההורים שלו, כי ההורים שלו לא מסכימים והוא חושב אחרת מההורים שלו.

נסים זאב: הוא יכול ללכת לבית-משפט נגד ההורים שלו, ובית-המשפט צריך לקבל את דעתו.

נסים זאב: מה שקורה לפעמים – שההורים חלוקים זה על זה.

נסים זאב: זאת אומרת, אבא חושב על שם מסוים, והאימא על שם אחר, אז מקובל שאם שני ההורים רבים ביניהם או שיש ביניהם חילוקי דעות על השם, אז הולכים לבית-משפט כדי שבית-משפט אולי יפסוק בסוגיה הזאת.

נסים זאב: אבל כשמדובר בין ילד קטין לבין הורים, לתת לו כל כך הרבה כוח, לדעתי זה דבר לא מקובל.

נסים זאב: בנוסף, חשבתי שאם כבר רוצים לתת לילד, שיש לו כבר דעה ויש לו כבר עמדה, למה לא ללכת על-פי המסורת היהודית?

נסים זאב: בן 13 למצוות.

נסים זאב: בן 13 הוא כבר בגיר, הוא אחראי, הוא נושא באחריות, ואז ילד כבר בגיל 13 יכול לקבוע את שמו.

נסים זאב: מה גם שבדרך כלל קובעים לילד את השם שלו בזמן ברית המילה, ולתינוקת בזמן שעולים לתורה, עוד בשבוע הראשון, ויש בזה עניין רציני מאוד לא לשנות את השם, אלא אם כן מדובר, חלילה וחס, באיזה חולה שנשקפת לו סכנה, ואז או מוסיפים שם או משנים שם.

נסים זאב: אבל רק מפני שזה לא נוח לילד, או שהשם שלו לא כל כך ערב לחכו, בשביל זה לתת לו אפשרות לשנות את השם שלו וללכת לבית-משפט נגד ההורים שלו – אני חושב שאנחנו גורמים כאן אפילו לעזות מצח של ילד שיבעט בהוריו.

נסים זאב: לכן אמרתי, לפחות נעמיד את זה בפרופורציה ראויה, שילד, רק מגיל 13, שאז על-פי ההלכה היהודית הוא נחשב בוגר, הוא כבר אחראי למעשיו, וילדה בת 12.

נסים זאב: אגב, בחוק העונשין – ויגיד לי חבר הכנסת משה מזרחי אם אני טועה – רק מגיל 12 ומעלה ילד מחויב בחוק העונשין.

נסים זאב: המינימום הוא גיל 12, אבל לא מתחת.

נסים זאב: שמעתי ממש אתמול אחרי-הצהריים, בדיון האחרון, שאמרו שגם השר גדעון סער חשב שנכון שזה יהיה לפחות מגיל 12 ומעלה.

נסים זאב: והנה פה בכל זאת השתכנעו וקיבלו את חוות הדעת, אולי את העצה, של גיל עשר.

נסים זאב: ולדעתי, אם עשר, אז למה לא תשע?

נסים זאב: ואם תשע, למה לא שמונה?

נסים זאב: איפה ה-limited שלנו, איפה הגבולות שלנו?

נסים זאב: הגבולות שנתתי הם ראויים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יש בקשות רשות דיבור של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה – הם לא נמצאים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

חמד עמאר: לסעיף הראשון לא הוגשו הסתייגויות.

חמד עמאר: אנחנו נצביע לפי הצעת הוועדה.

חמד עמאר: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 20, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: לסעיף 2 הוגשה הסתייגות אחת, של חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – – שיחזרו על – – –

חמד עמאר: אתה רוצה שנצביע?

נסים זאב: כן, אבל אולי כשיבואו החברים.

נסים זאב: הם בתפילה עכשיו.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 1 נגד – 18 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב לסעיף 2 לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 1, 18 נגד.

חמד עמאר: ההסתייגות לא התקבלה.

חמד עמאר: לסעיף 3 לא הוגשו הסתייגויות.

חמד עמאר: אנחנו נצביע על סעיפים 2 ו-3 כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 2–3, כהצעת הוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 2–3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

חמד עמאר: בעד – 21, נמנע אחד, אין מתנגדים.

חמד עמאר: סעיפים 2 ו-3 התקבלו כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: כל החוק התקבל כנוסח הוועדה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 20 נגד – 1 נמנעים – אין חוק השמות (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, נתקבל.

חמד עמאר: בעד – 20, נגד – 1.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/574).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26) (הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, של חברי הכנסת עדי קול ויריב לוין, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת עדי קול.

חמד עמאר: אני רוצה לברך את חיילי צה"ל שנמצאים אתנו.

עדי קול: חברים יקרים, קודם כול אני רוצה להודות לחברי הסיעה שלי שהתגייסו והגיעו להעביר את הצעת החוק הקודמת שלי.

עדי קול: אני מעריכה מאוד את התגייסותכם.

עדי קול: אני גם רוצה להודות לעורך-דין גלעד קרן – שנמצא כאן – אשר עזר לי להעביר את החוק.

עדי קול: אני רוצה להציג לפניכם את הצעת החוק לתיקון חוק החברות.

עדי קול: הצעת החוק הזאת מבקשת לאפשר לדירקטורים חיצוניים להציע את עצמם למועמדות לכהונה נוספת.

עדי קול: כל התפקיד של דירקטור חיצוני – זה אמור להיות אדם לא מחובר, לא מקושר, לא תלוי בבעל השליטה.

עדי קול: כיום, אם הוא רוצה להציע את עצמו לכהונה נוספת הוא צריך לעשות מעין לובי אצל בעל השליטה ובקרב חברי המיעוט כדי שיציעו אותו שוב.

עדי קול: זה פוגע באובייקטיביות שלו, זה פוגע בחיצוניות שלו, ולכן הצעת החוק מבקשת לאפשר לו להציע את עצמו לכהונה נוספת ולא לעשות את התהליך הארוך ולפעמים המשוחד ולבקש מבעלי המניות האחרים שיציעו את ההצעה.

עדי קול: אני מבקשת שתתמכו בהצעת החוק.

עדי קול: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חברת הכנסת עדי קול – דיברת; חבר הכנסת נסים זאב – מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק, אני חושב שהיא נכונה.

מאיר שטרית: במצב הנוכחי היום בחברות הציבוריות, כאשר ממונים דירקטורים מטעם הציבור – דח"צים – על-ידי בעל השליטה בחברה, נוצר מצב שבעצם הדירקטור הוא עושה דברו של בעל החברה.

מאיר שטרית: אם לא מוצא חן בעיני בעל החברה – הוא יכול להעיף אותו.

מאיר שטרית: הצעת החוק משפרת את המצב בצורה משמעותית, ואני חושב שזה נכון ובריא לחברות הציבוריות.

מאיר שטרית: אנשים לא שמים לב אולי, אבל תפקידו של דח"צ הוא להגן על האינטרס של הציבור.

מאיר שטרית: זאת אומרת, הוא לא צריך בהכרח ללכת בעקבות בעל השליטה, אלא לעשות מה שמוטל עליו כדח"צ ולהגן על האינטרס של הציבור בתוך החברות.

מאיר שטרית: לכן, הצעת החוק מתקנת במידה רבה את המצב שבתוך המיעוט בלבד של בעלי זכויות השליטה, רוב שם יכול למנות את הדירקטור החיצוני.

מאיר שטרית: יש לזה משמעות חשובה מאוד.

מאיר שטרית: אומנם זה לא סוף הדרך.

מאיר שטרית: לדעתי, צריך לעשות צעד גדול יותר כדי שבכלל דירקטורים חיצוניים ימונו על-ידי גוף חיצוני, לא על-ידי בעלי השליטה – אבל זו מדרגה נוספת בדרך לשם; לקבוע שבעצם בעלי זכויות המיעוט יהיו כאלה שיש להם הסמכות למנות את הדח"צים.

מאיר שטרית: זה יוצא מן הכלל, כי אז הם משוחררים מהאיום של בעל השליטה, ודח"צ יכול לפעול באופן חופשי.

מאיר שטרית: לצערי, דח"צים לא מודעים גם לאחריות שלהם.

מאיר שטרית: בעבר, בנק צפון-אמריקה פשט רגל, ואני זוכר שנסים גאון, שהיה דירקטור שם, לא השתתף בשום ישיבה – היה נציג במקומו שישב שם – ונתבע על-ידי הבנק בסכום מטורף של איזה 150 מיליון דולר או שקל, כי בתור אחראי הוא לא הגן כאילו על האינטרס של הציבור.

מאיר שטרית: לדח"צ מטעם הציבור יש אחריות.

מאיר שטרית: אם הוא חוטא לאחריות הזאת הוא יכול להיתבע על-ידי בעלי מניות בסכומים מאוד מאוד גדולים.

מאיר שטרית: לכן על אחת כמה וכמה צריך להסיר מעליו את האימה של בעל השליטה ולתת לו חופש פעולה יותר נכון.

מאיר שטרית: לכן, אני מברך את המציעים, אני חושב שזו הצעת חוק נכונה שתשפר את מערכת השליטה בחברות הציבוריות שבעצם חיות על כספו של הציבור.

מאיר שטרית: צריך שמישהו יגן, אגב, על המצב.

מאיר שטרית: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל, מי שיבדוק יראה שרוב החברות המונפקות בבורסה מנפיקות רק 25% מההון.

מאיר שטרית: 75% הן מחזיקות; זאת אומרת, יש להן שליטה מוחלטת לעשות מה שהן רוצות עם הכסף, כפי שהן עושות, אגב – הן עושות באמת מה שהן רוצות עם הכסף, בלי התחשבות באחרים.

מאיר שטרית: יכול להיות שצריך לחשוב גם פה על שינוי המצב ולקבוע שחברה שמונפקת תנפיק למעלה מ-50%, כך שהרוב יהיה בידי הציבור, ואז הוא יחשוש פי-עשרה לעשות פעולות שלא עולות בקנה אחד עם טובת החברה.

מאיר שטרית: בעצם זו המטרה: כשנותנים לחברה אפשרות לגייס כסף מהציבור, זה נועד לגרום לכך שבעל החברה ישתמש בכסף הזה לטובתה של החברה, לפתח את החברה ולעשות לה רווחים, ולא לטובה אישית שלו, כפי שלצערי קורה פעם אחר פעם, והציבור יוצא נפסד.

מאיר שטרית: ראינו את התספורות הענקיות – של מיליארדים שהציבור הפסיד בגלל התספורת של בעלי החברה.

מאיר שטרית: אז אני מברך על החוק ותומך בו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, ביקשתי לעלות ולדבר לאו דווקא על חוק החברות ומינוי דירקטורים, אלא קראתי, אדוני היושב-ראש – אדוני סגן השר, גם אני עושה טובה וגם אתה מפריע לי?

יפעת קריב: – – –

איתן כבל: יקירתי, בואי נעשה את זה כך.

איתן כבל: אני רוצה להבין, את מתקנת אותי כנציגת המזכירות?

איתן כבל: כנציגת היושב-ראש?

איתן כבל: כמחליפה של נאזם?

יפעת קריב: כמי שיושבת ומקשיבה לך.

איתן כבל: אז תבואי אלי ותשאלי אותי אחר כך: האם אפשר להשתמש בכלי הזה?

איתן כבל: זה נשמע יותר טוב.

יפעת קריב: – – –

איתן כבל: טוב, זה עניין של שנים, ניסיון, קריאה של תקנון.

איתן כבל: אני יודע שהרבה הגיעו לכאן, וקריאת התקנון גדולה עליהם.

איתן כבל: אם היית קוראת את התקנון היה מסתבר לך שזה אפשרי.

איתן כבל: אבל תודה.

איתן כבל: תודה, יקירה.

חמד עמאר: תודה.

איתן כבל: לגופו של עניין, קראתי עכשיו, הסבו את תשומת לבי, שחוק מע"מ אפס – שר האוצר הודיע שמפלגת העבודה יחד עם המפלגות החרדיות עשו תרגיל כדי שהחוק לא יעבור.

איתן כבל: אז קודם כול, אני מודה קבל עם ועולם שעשינו את כל אשר נדרש, חברי ואני, כדי שהשטות הזאת, הדבר הפופוליסטי הזה שאין לו שום מקום כלל וכלל, לא יגיע לכדי הצבעה.

איתן כבל: כן, אני חוזר ואומר, מפלגת העבודה, יחד עם מפלגות האופוזיציה – ואגלה סוד, שכנראה השר יודע, שגם כל השותפות הקואליציוניות שלו עשו הכול כדי שהחוק הזה לא יעבור.

איתן כבל: ואתם יודעים מה?

איתן כבל: בתוך-תוכי יש לי משום מה הרגשה שגם השר מצא לו את הסולם לרדת מהשטות הזאת.

איתן כבל: ובמקרה הזה, בשמם של אלפי אזרחי מדינת ישראל, הזוגות הצעירים ועשרות האלפים שנדמה היה להם שיש פה איזו בשורה, חבר הכנסת עמר בר-לב, ולא הבינו ששוב מוכרים להם מילים במקום דיור שיהיה בר-השגה – השטות הזאת, אני מקווה שתיעלם מן העולם.

איתן כבל: השר יודע שהחוק הזה – לא רק אנחנו, הפוליטיקאים.

איתן כבל: מה אנחנו מבינים?

איתן כבל: מה אנחנו מבינים בדברים האלה?

איתן כבל: אנשי המקצוע במשרדו ומחוצה לו, אנשים שבדרך כלל הוא נתלה בהם כמוצא שלל רב על הבנתם כשהם אומרים דבר בעדו, במקרה הזה התנגדו התנגדות נחרצת, ובאמת נכון, כי זה היה פוגע בשוק הדיור.

איתן כבל: אני מסיים ואומר: ברוך השם שהצלחנו לעצור את מע"מ אפס.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להתייחס לאמירה מהדקות האחרונות, לתקיפה של שר האוצר, מכיוון שאתמול הצליחה האופוזיציה בעצם לעצור את קידומו של חוק מע"מ אפס.

איציק שמולי: אני חושב שמדובר במהלך מאוד מאוד חשוב.

איציק שמולי: אני אגיד לכם מה לי מפריע בכל החקיקה הזאת.

איציק שמולי: עומד שר האוצר, גם בוועדת הכספים וגם עכשיו במסיבת העיתונאים – הנה, רצה הגורל ויש לנו בדיוק חיילים ביציע.

איציק שמולי: אולי אני אספר לכם את האמת, מה שאי-אפשר לראות בין השורות באמצעי התקשורת.

איציק שמולי: עומד שר האוצר ואומר לכם שמכיוון שעשיתם שירות צבאי מגיעה לכם הטבה של 150,000 שקלים, 200,000 שקלים.

איציק שמולי: נשמע נהדר, נכון?

איציק שמולי: מה שר האוצר לא מספר לכם?

איציק שמולי: שאין לו הטבה לתת ל-100,000 חיילים משוחררים, זוגות צעירים, שבטוחים שרק מפני שהם עשו צבא, הממשלה הולכת להפיל עליהם הטבה של 150,000 שקלים.

איציק שמולי: הוא לא מספר לכם שאין לו לתת את ההטבה הזאת ל-100,000 זוגות צעירים.

איציק שמולי: מה שיש לו לתת זה, פחות או יותר, ל-10,000, זה הכול.

איציק שמולי: מה יעשו 90,000 האחרים, זוגות צעירים?

איציק שמולי: איך הם יסתדרו עם הקטסטרופה הזאת בשוק הדיור?

איציק שמולי: רק כדי להזכיר לכולכם, דירה היום בישראל עולה 1.3 מיליון שקלים.

איציק שמולי: אם מישהו מהחיילים המשוחררים האלה ביציע רוצה עוד שנתיים-שלוש להשתחרר ולקנות דירה, מה יקרה?

איציק שמולי: הוא צריך להביא חצי מיליון שקלים הון עצמי מהבית ולהיות משועבד למשכנתה חודשית של 4,500 שקלים.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

איציק שמולי: מאיפה הוא יביא את זה?

איציק שמולי: לכן, כאשר אנחנו רואים שהמהלך המרכזי של הממשלה, ספינת הדגל של הממשלה בשוק הדיור, זה המהלך הזה, זה לא מקרי.

איציק שמולי: זה לא מקרי.

איציק שמולי: הרי בחודשים הראשונים עמד פה סגן שר האוצר מיקי לוי ותקף פעם אחר פעם את כל מי שהעז להעלות את הרעיון הזה – גם כשעלה מכיוונו של שר אחר בממשלה – של מע"מ אפס.

איציק שמולי: אז כל הסיפור הזה, תכליתו מאבקי אגו בממשלה.

איציק שמולי: כאשר אנחנו רואים שהממשלה הולכת להוציא על הדבר הזה 3.5 מיליארד שקלים עבור כמה אלפי אנשים, אנחנו אומרים דבר מאוד מאוד פשוט: לא רק שהממשלה צריכה להוציא הרבה כסף כדי לפתור את בעיית הדיור – על זה אין שום ויכוח; השאלה היא אילו צעדים אחרים, אדוני היושב-ראש, אפשר לעשות באותם 3.5 מיליארד שקלים כדי לפתור את בעיית הדיור.

איציק שמולי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לדבר על הצעת חוק מע"מ אפס.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד משהו, בלי חלילה וחס להוריד מכוחה ומהישגה של האופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ראינו פה אתמול – יותר נכון, מי שרצה להעביר את חוק הוותמ"לים בלי ייצוג אמיתי של דיור ציבורי בתוך החוק יכול היה לראות, או מי שהיה בוועדה יכול היה לגלות – שכשהאוצר רוצה לעצור משהו או להוביל משהו הוא יכול.

אורלי לוי אבקסיס: לדעתי ולדעת חברים אחרים, מה שעומד בבסיס האי-העברה של החוק הזה בוועדת הכספים – בלי לפגוע בהתגייסות של האופוזיציה ובהישג שלה – זה היה אולי שהאוצר רצה לרדת מהעץ; גם לזכות בכותרות בעיתון כמי שרוצה להעביר את החוק הזה, ובמקביל לא יצטרך לשלם את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, יש הרבה עיוותים בחוק של מע"מ אפס.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, מי שאין לו ההון העצמי, מי שלהורים שלו אין כסף כדי לתת לו את ההון העצמי, לא יכול ליהנות מהחוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה אם הוא נכה צה"ל שנפצע במלחמות על הגנת המולדת; זה לא משנה אם הוא בפריפריה, כי בפריפריה יש פחות בנייה קבלנית, כי השטחים – שם זה בעיקר הבנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בשורה התחתונה, מי שלא היה בוועדת הפנים בנושא של הוותמ"לים לא יודע מהו כוחו של האוצר – מה שנעשה שם, כאשר היה שיתוף פעולה בין האופוזיציה לקואליציה כדי להכניס ולו במעט ייצוג לדיור הציבורי – לא מבין מהו לחץ על חברי כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני אומרת לכם את זה, היה לחץ אטומי, לחץ מטורף, כלפי חברים בקואליציה, ולא פחות מכך – חברים באופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת לפחות על חבר אחד שהציעו לו מועצה דתית.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, החברים מהאופוזיציה?

נכון.

אורלי לוי אבקסיס: הציעו לכם מועצה דתית כדי שתסירו את ההסתייגויות לגבי הדיור הציבורי?

להם, בצד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הם עברו אחד-אחד ופירקו אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה התחיל עם דוד צור, שבסוף אומר:

אורלי לוי אבקסיס: כן, 1.2 המיליארד – חלילה וחס אני לא באה להגיד, אבל יש כאלה תמימים, או שרוצים לקנות את מה שמוכרים להם, ואומרים 1.2 מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר יושב שם בוועדה, לפרוטוקול, הנציג של האוצר ואומר ש-1.2 המיליארד יבואו מחיסול המלאי של הדירות של הדיור הציבורי, רוצים להגיד: אבל זה 1.2 מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: צריכים למכור למעלה מ-5,000, בין 5,000 ל-10,000 דירות בדיור הציבורי, בשביל 1.2 המיליארד האלה, ואז אומרים לך: זה גם טוב בשבילך, משם יבוא הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא ויתרנו על המאבק.

אורלי לוי אבקסיס: יהיו עוד כמה תחנות, אבל אנחנו לא נסיר את זה מסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: מי שקנה את יושבת-ראש ועדת הפנים של הכנסת צריך יהיה לתת את הדין, ובעיקר היא, כחברה בשדולת הדיור הציבורי – – –

יצחק כהן: אבל היא אמרה שזה הישג.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, אחרת מה היא תגיד לך?

אורלי לוי אבקסיס: קיבלתי משהו אחר במקום?

יצחק כהן: לא, זה מהכספים עצמם של הדיור.

אורלי לוי אבקסיס: הכספים שבהם מדובר הם קרן שתתמלא עם מכירה וחיסול המלאי של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: נמנע ממני אתמול להיות פה ולהביע את דעתי, אבל, חברים, אם היה רוצה משרד האוצר באמת ובתמים להעביר את מע"מ אפס – הרי הוא חבר בקואליציה, יכול היה להפעיל את אותם לחצים שהפעילו עלינו בחוק הוותמ"לים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה קורה עם חוק מע"מ אפס?

אורלי לוי אבקסיס: אולי מישהו רוצה גם ליהנות מכך שיצטייר שכביכול רצה לתת לכל הזוגות הצעירים מע"מ אפס?

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא לכל הזוגות הצעירים, רק למי שלהורים שלהם יש ה-30% לתת להם כהון העצמי; לא עולים חדשים שהגיעו לארץ אחרי גיל 26 ולא יכלו לשרת בצבא – לא מפני שהם לא רצו, מפני שהצבא לא רוצה אותם בגיל 26; לא נכי צה"ל, שבשורה התחתונה, אם הם רוצים לגור בדירה צמודת-קרקע הם לא יכולים ליהנות, אלא אם כן יש קבלנים באמצע שחותכים קופון.

אורלי לוי אבקסיס: שמתם לב שכל חוק מע"מ אפס הוא רק דרך קבלנים?

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, רק כאשר יש קבלן שגוזר קופון תהיה ההטבה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר מדובר באחרים, ההטבה לא קיימת.

יצחק כהן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם אוכלוסיות במצוקה?

אורלי לוי אבקסיס: עם אותם זוגות צעירים שרוצים עכשיו – שמשלמים, דרך אגב, שכר-דירה מטורף בשוק החופשי, יכול להיות הרבה יותר מהמשכנתה, ובשורה התחתונה, הם לא יוכלו ליהנות מהחוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מי שיוכל ליהנות זה 10,000 איש שיש להם הון עצמי שההורים שלהם שמו להם על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, חברים, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, ראו כמה עיוותים וחורים וניסו לסגור אותם, כדי שההטבה הזאת, אם תהיה, תהיה רחבה ככל שאפשר – גם אם לא התמזל מזלך לגדול במשפחה שיש לה יכולות כלכליות לעזור, ואם אתה ממשפחה מרובת ילדים, שאז בכלל קשה לחלק, גם אם אתה רוצה לתת מתנה, למספר גדול של ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כאשר האוצר באמת רוצה להעביר משהו, יש לו כל הכלים, ותאמינו לי, על בשרנו למדנו את זה בחוק הוותמ"לים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאן – כנראה האוצר לא באמת רצה להעביר את חוק מע"מ אפס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני סגן שר האוצר, בהמשך לדבריה של חברת הכנסת לוי, אני רוצה לומר לך שאני משוכנע שאתם, בדרג הפוליטי של משרד האוצר, השר ואתה, אתם תומכים ברעיון הזה, של חוק מע"מ אפס על דירות מגורים.

דב חנין: אני שומע מאנשי מקצוע במשרד האוצר שיש להם ביקורת לא מבוטלת על המהלך הזה, ואני רוצה להתייחס לנושא לגופו של עניין, מכיוון שזה נושא גדול.

דב חנין: קודם כול, אני רוצה לברך על שני דברים.

דב חנין: הדבר הראשון שאני רוצה לברך עליו הוא העובדה שאתם, לפחות בהנהגה – – –

מיקי לוי: – – – בהצעת חוק החברות?

דב חנין: כן, בהצעת חוק החברות.

דב חנין: – – – אתם, בהנהגת משרד האוצר, הגעתם למסקנה שאפשר להחיל מע"מ דיפרנציאלי.

דב חנין: זה נכון.

דב חנין: אתם הולכים על הדבר הכי קשה, הכי מסובך – על דירות מגורים.

דב חנין: הייתי מציע להתחיל במע"מ דיפרנציאלי למשל על תרופות מצילות חיים, או על מוצרי מזון בסיסיים.

דב חנין: אתם הולכים על הדבר הכי קשה פשוט כדי להמחיש לנו בכנסת שהדבר הזה הוא אפשרי, מע"מ דיפרנציאלי, ואנחנו בהחלט ננסה ללמוד את הלקח ולהבין אותו.

דב חנין: הדבר השני שאני מברך עליו, אדוני סגן שר האוצר, זה שאתם מגלים לנו שיש 3.5 מיליארד שקלים שמדינת ישראל מוכנה להעמיד לטובת פתרונות דיור, וזה דבר טוב.

דב חנין: אנחנו בעד להעמיד 3.5 מיליארד שקלים לטובת פתרונות דיור.

דב חנין: עכשיו השאלה היא איפה להשקיע את הכסף, מי הכי צריך את הכסף הזה ומה הם פתרונות הדיור שאנחנו הכי הכי צריכים.

דב חנין: ופה, קודם כול, בהמשך ישיר לדבריה של חברת הכנסת אורלי לוי לפני, אני רוצה לומר לך, אם יש לכם כל כך הרבה כסף, תנו למשל לדיור הציבורי כסף.

דב חנין: אני יודע, אדוני, סגן השר, שהדיור הציבורי קרוב ללבך; אני לא מאשים אותך בהתנכרות לדיור ציבורי.

דב חנין: אני אומר, אם יש הכסף הזה, תנו חלק ממנו לדיור ציבורי, תייצרו פתרונות של באמת בנייה להשכרה במחיר מפוקח, במחיר שהוא מוזל, בהיקפים מאוד מאוד גדולים.

דב חנין: יש מה לעשות בכסף שמיועד לדיור.

דב חנין: המנגנון הנוכחי הוא מנגנון שבעצם נותן מתנה בעייתית.

דב חנין: הוא נותן מתנה קודם כול למי שיש לו כסף, או שלהורים שלו יש כסף, כדי לאפשר לו לקנות דירה, והוא נותן גם מתנה שבאופן מהותי מעדיפה את המרכז על פני הפריפריה.

דב חנין: מכיוון שכמו שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, דירות בפריפריה הן זולות יותר.

דב חנין: אם בן-אדם קונה דירה בפריפריה במיליון שקל, הוא מקבל מהמדינה הטבה הרבה יותר מצומצמת, אז עדיף לו כבר לקבל הטבה יותר גדולה, כאשר הוא ירכוש את דירת המגורים שלו במרכז.

דב חנין: לכן, גם מהבחינה החברתית, גם מבחינת יחסי עניים ועשירים בישראל, גם מבחינת יחסי פריפריה ומרכז בישראל, המהלך שלכם הוא מהלך מוטעה, אם כי – שוב, אני מברך גם על העיקרון של המע"מ הדיפרנציאלי וגם על מציאת 3.5 מיליארד שקלים לטיפול בבעיות הדיור.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית.

חמד עמאר: שלוש דקות.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לדבריו של דב חנין, לחברת הכנסת אורלי לוי ולחברי איציק שמולי ואיתן כבל, ולומר שביטול הנושא הזה, של מע"מ אפס, זה דבר מבורך, ואם אנחנו צריכים לקחת על זה את האשמה, אז ניקח.

אראל מרגלית: אני רוצה לומר שאני מסכים עם חברת הכנסת לוי, ואני חושב שבסופו של דבר שר האוצר נבהל.

אראל מרגלית: הוא נבהל מ-2 המיליארד, ובעצם הוא נבהל כי אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה, במצב מאוד קשה של המשק הישראלי, והאמת, כשבאנו לתת – הייתה לנו היום ישיבה מאוד ארוכה בוועדת כספים – הרבה פחות ארוכה ממה שהייתה צריכה להיות, אבל הממשלה מתייחסת כרגע למבצע הזה כמבצע, והיא לוקחת באנלוגיה את "עמוד ענן", שהיה שמונה ימים.

אראל מרגלית: בעצם, אנחנו צריכים לומר, זה כבר לא נראה כמו מבצע, זה מתחיל להיראות כמו מלחמה.

אראל מרגלית: והעובדה שאנחנו לוקחים מודל של שמונה ימי פיצויים, ומהר מהר רשות המסים רצה – ואני מעריך את הקצב – לתת את הפיצויים, יש בזה בעייתיות, כי המבצע הזה הרבה יותר דומה למלחמת לבנון השנייה.

אראל מרגלית: ואני מזכיר לכם שבמלחמת לבנון השנייה, ממשלת ישראל התייחסה לזה כמבצע במשך שנתיים, והחלה לקרוא לזה מלחמה רק אחרי שנתיים.

אראל מרגלית: זה היה 34 יום, ופה ההערכות הכי אופטימיות מדברות על 30 יום.

אראל מרגלית: מדובר פה על 40 קילומטר לפיצויים, כשאנחנו יודעים בבירור, היום, שעסקים בתל-אביב, ובנס-ציונה, וברחובות, הפדיון שלהם הוא נמוך ביותר; שצוק-מנרה והצימרים בצפון בקושי עומדים ברבע מהפדיון הממוצע שלהם לעונה; שכל תחום התיירות – כל תחום התיירות, כששדה-התעופה נסגר, עומד בפני שוקת שבורה, כשזו הייתה אמורה להיות עונת השיא, ביולי-אוגוסט, ואנחנו מקבלים פדיונות; בתי-המלון ריקים, בתי-הקפה ריקים, תנועת "הצופים", למען השם, 8 מיליון שקל אמרו לנו היום שהיא מפסידה מהמבצע הזה.

אראל מרגלית: לכן אני אומר, טוב, שמע"מ אפס כרגע ירד מהפרק.

אראל מרגלית: אם אנחנו מואשמים בזה, אנחנו גאים לקחת את האשמה, וכדאי שהמדינה, שרצה להכיר במבצע הזה, ובפיצויים שהיא נותנת על-פי "עמוד ענן" – ועל זה אני מעריך, ידידי סגן שר האוצר, על הקצב, שרצתם, באמת, אבל אני לא מעריך את המסגרת שאתם נותנים.

אראל מרגלית: המסגרת הפעם צריכה כנראה להיות הרבה יותר גדולה, כי המשק הישראלי נפגע, ואנחנו לא רוצים לראות מובטלים, אנחנו רוצים להחזיר אותו לדרך המלך.

אראל מרגלית: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני נוטה להסכים לדיאגנוזה של חברת הכנסת לוי אבקסיס, שהאוצר, אילו רצה, היה יכול להעביר את זה – –

קריאה: תודה.

ישראל אייכלר: – – והוא רצה אולי לרדת מהחוק הזה, כי הוא יודע שהמלחמה עלתה מיליארדים, ורוב הכלכלנים אומרים שהחוק הזה לא יוריד את מחירי הדיור, עם כל הבעיות שהיו לו בזה.

ישראל אייכלר: אבל כל זה היה נסלח אילולא מה ששמעתי, קראתי פה, מסיבת העיתונאים שהוא ערך היום.

ישראל אייכלר: אם בזמן מלחמה, כשחיילים נהרגים בקרב, אימהות בוכות, משפחות עצובות, מאות-אלפי יהודים – מיליוני יהודים בארץ ובעולם מתפללים לשלומם של החיילים, כשהאזרחים מותקפים בשעה זאת – באשדוד הייתה עכשיו אזעקה, ובעוד מקומות.

ישראל אייכלר: אם ביום כזה יכולים לבוא שר האוצר וסגנו ולומר לעם: הנה, היהודונים הצליחו להתחמק מן הגזירה שלי, ובשיניים חורקות ועיניים בורקות הוא מבטיח שהוא עוד יבוא אתם חשבון כי הם ניצלו מהגזירה נגדם – זה פשע בל-יכופר.

ישראל אייכלר: ניחא חוק כזה, חוק אחר, אפשר להתווכח.

ישראל אייכלר: השנאה והאיבה בזמן מלחמה, וההסתה נגד אזרחים – – –

דב ליפמן: – – –

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אם לא יאפשרו לי לדבר, אני רוצה שיוסיפו לי בשעון.

דב ליפמן: – – –

ישראל אייכלר: יש לו תפקיד, והוא מקבל כסף – לבגוד בציבור החרדי ולהכריח חברי כנסת חרדים לדבר.

דב ליפמן: – – –

ישראל אייכלר: אני רוצה שתפסיק את השעון עד שהוא יפסיק לנבוח.

דב ליפמן: האם אתה אמרת שהוא חופר מנהרות נגד יהודים, או לא?

ישראל אייכלר: אתה תפסיק לנבוח.

ישראל אייכלר: תתבייש לך.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת ליפמן.

חמד עמאר: תודה רבה.

דב ליפמן: אמרת את זה, או לא?

ישראל אייכלר: תפסיק לנבוח – –

דב ליפמן: אמרת את זה?

ישראל אייכלר: – – וכל זמן שהוא נובח, אני לא אדבר.

חמד עמאר: תודה רבה.

דב ליפמן: אתה אמרת שהוא חופר מנהרות נגד יהודים?

דב ליפמן: אתה מסית; מסית את כל הציבור.

חמד עמאר: אני מוסיף דקה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ליפמן – – –

ישראל אייכלר: אתה בוגד בציבור החרדי באמריקה שאתה בא ממנו.

ישראל אייכלר: אתה אומנם לא מייצג את הציבור החרדי בארץ, ואתה נלחם נגד הציבור החרדי בארץ – –

דב ליפמן: חופר מנהרות?

ישראל אייכלר: – – ואתה לא מתבייש.

דב ליפמן: אתה יכול להגיד "חופר מנהרות"?

ישראל אייכלר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שתחזיר לי את הזמן שלי לדבר, כי הבוגד הזה, שמקבל כסף להילחם בציבור החרדי, בוגד בציבור שלו ולא נותן לו לדבר בשם הדמוקרטיה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: הוא לא נותן לדבר מילה.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: לא יעלה על הדעת שלא ייתן לנציג ציבור.

ישראל אייכלר: אני מייצג ציבור נרדף על-ידי הרודף.

חמד עמאר: תודה רבה לכולם.

חמד עמאר: אני מבקש מהדובר – – –

מיקי לוי: חבר כנסת הוא לא בוגד – – –

איתן כבל: זה לא זמן, תגיד.

חמד עמאר: אני מבקש להוציא את המילה "בוגד".

חמד עמאר: זה לא הזמן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מכבד את בקשתך.

ישראל אייכלר: בגלל הזמן ומפני שעם ישראל נמצא במצב כזה, אני חוזר בי מהמילה "בוגד".

חמד עמאר: תודה.

ישראל אייכלר: עכשיו לגבי עצם העניין: איך אפשר להיות כל כך רעים וחטאים כלפי כל כך הרבה אנשים?

ישראל אייכלר: אתם הרי יודעים שאם החוק היה להיטיב עם החיילים – אדרבה, בוא נראה את הממשלה הזאת אומרת שכל חייל שהיה עכשיו בעזה, בפנים, כשהוא יתחתן בעזרת השם ייתנו לו מענק של 100,000 שקל לדירה.

ישראל אייכלר: בוא נראה אתכם עושים דבר כזה לטובת החיילים, ואז אני אדע – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם אם להורים שלו אין כסף.

ישראל אייכלר: כן, מתי שהוא יתחתן, ייתנו לו מענק – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ישראל אייכלר: את יודעת מה – – – מתי שהוא יתחתן, ייתנו לו מענק – –

חמד עמאר: אין מסך, אני לא יכול – – – אין מסך.

ישראל אייכלר: – – ואז אני יכול להאמין שרוצים בטובת החיילים.

ישראל אייכלר: אבל כאשר כל החוק הזה היה נגד היהודים ונגד הערבים כדי לפגוע ביהודים, אז לבוא אחר כך, אחרי שזה נכשל, ולהאשים – זה מזכיר לי, אדוני היושב-ראש, ובזה אני אסיים: בזמן ההתנתקות היה אותו שר לפיד מראשי המובילים את ההסתה נגד המתנחלים בגוש-קטיף, והוא הוביל את הקמפיין נגדם ואת הדה-לגיטימציה שלהם, והיום הם שותפים שלהם.

ישראל אייכלר: לכן, עכשיו, בזמן לפני תשעה באב, אני לא מבקש משר האוצר שיחזור בתשובה, כי יש כאלה – כתוב, אמרו חז"ל: האומר אחטא ואשוב אין מספיקים בידו לעשות תשובה, אבל היו צדיקים שאמרו שאין ספק שהם יכולים לחזור בתשובה.

ישראל אייכלר: אז אם הוא יחזור בתשובה, הוא יחזור בתשובה.

ישראל אייכלר: אבל לפחות, גם כשהוא מרע, שיפסיק את ההסתה.

ישראל אייכלר: את זה אפשר לדרוש ממנו ומכל מפלגתו, ואני מאמין שגם בוחריו לא רוצים שהוא ימשיך לעשות את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת גילה גמליאל.

חמד עמאר: אחרי זה נעבור להצבעה.

חמד עמאר: אני מבקש לצלצל.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: אני מסתכל על השעון למעלה כי אין לי שעון כאן.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברות הכנסת, אנחנו ביום שבו הכנסת מסיימת את הפעילות של מליאת הכנסת, לא של הוועדות.

גילה גמליאל: היום התחלנו כבר לטפל בכל הצורך של כל העסקים באזור הדרום ובכלל ברחבי הארץ, שנפגעו כתוצאה מהמבצע, ועדיין לצערנו נפגעים כתוצאה מהמבצע.

גילה גמליאל: אני חושבת שכדאי את כל האמוציות שקיימות כאן לתעל למען האוכלוסייה, ולהשאיר את כל המלחמות, הפוליטיות והאישיות, למועדים אחרים.

גילה גמליאל: זה בהחלט לא הזמן.

גילה גמליאל: על כן, אני רציתי לברך את חברתי חברת הכנסת עדי קול.

גילה גמליאל: אני חושבת שהצעת החוק שלך היא כל כך ראויה, כל כך חשובה, כל כך נכונה מהבחינה הזאת שבהחלט, היא תיתן מענה בכל אותן חברות, שכן יש הפורמט התיאורטי כיצד ניתן להגן על הצרכים של הציבור.

גילה גמליאל: אז, לצערנו, הם אכן נפגעים עם השנים כתוצאה מכל ההיבט הזה שהחוק לא נתן את דעתו לתת את המענה הראוי לאותה נציגות של דירקטורים מן הציבור שאמורים להיות אובייקטיביים, שאמורים לראות את טובת הציבור בלבד, לא להיות נתונים לחסדיהם של בעלי ההון.

גילה גמליאל: וכאן, חברתי עדי, חברת הכנסת עדי קול, אני חושבת שכאן בהחלט נגעת בנקודה.

גילה גמליאל: הרי מה קורה בפועל?

גילה גמליאל: במידה שנכנס דירקטור שהוא נציג הציבור, ובתחילת דרכו הוא לא צריך אף אחד, אלא מה?

גילה גמליאל: במהלך כל התקופה הוא יודע בוודאות שאם הוא לא ינהג לפי, גם, בין היתר, הצרכים של בעל השליטה, הוא עלול למצוא את עצמו מחוץ לדירקטוריון.

גילה גמליאל: אני חושבת שכאן זה בהחלט נותן את המענה, כי גם אם חבריו לדירקטוריון – וחברותיו המועטות, לצערנו, שקיימות בהרכבים כאלה – מוצאים את עצמם ומוצאות את עצמן באותם תרחישים מדוברים, יש להם בהחלט התמיכה לעתים בקרב החברים אבל לא בקרב בעלי השליטה; הדירקטורים, שהם עושים את עבודתם נאמנה, מצד אחד, אבל לא מקבלים את הגיבוי לעתיד לבוא.

גילה גמליאל: אז אותך אני רוצה בהחלט לברך באופן אישי, ואני בהחלט אתמוך בהצעת החוק הזו.

גילה גמליאל: אני חושבת שהיא ראויה, טובה, חשובה, במיוחד לאור השינוי שאני הובלתי בקדנציה הקודמת, שאותם דירקטורים מן הציבור יהיו נשים; במידה שאין נשים, אז יש אישה, היא גם לא תהיה מהמיליה של בעל השליטה.

גילה גמליאל: הוא יהיה מחויב לבחור אישה שהיא לא קרובת משפחה, שהיא לא עובדת בחברה של בעל השליטה, ועל כן מרבית החוק, לטעמי, ייתן מענה בדיוק לאותן נשים שתוכלנה להגיש את המועמדות שלהן שוב.

גילה גמליאל: ואז אשרינו, אולי זה גם יסייע יותר לייצוג של נשים בחברות הציבוריות בנפרד.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך, כבוד היושב-ראש, ולכולם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

אראל מרגלית: יש הצבעה על מע"מ אפס גם?

אראל מרגלית: עולה?

חמד עמאר: אנחנו נצביע על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26) (הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, של חברי הכנסת עדי קול ויריב לוין, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, אבקש לא להפריע בזמן ההצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 26) (הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 30, אין מתנגדים, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: על-פי סעיף 34(א) – אזכור חבר הכנסת, ביקש להגיב חבר הכנסת דוד צור.

חמד עמאר: בבקשה.

דוד צור: מזל שבאה חברת הכנסת גילה גמליאל והזכירה לנו שאנחנו דנים בדירקטורים, כי עשינו טרום-דיון על המע"מ אפס ופוסט-דיון על הדיור הציבורי.

דוד צור: אז אמרה חברת הכנסת, ידידתי אורלי לוי אבקסיס, לגבי הדיון שבו באמת נמנעתי בהצבעה הראשונה על הדיור הציבורי, כי באמת לא הייתה ברורה עמדת האוצר לגבי הכספים המופנים לדיור הציבורי.

דוד צור: משקיבלתי אמירה ברורה משר האוצר, לא מאמיר לוי או ממי שהיה שם בדיון, ומה שנקרא "בלבן של העיניים" – אז אפשר להאשים אותי בתמימות, אבל ראיתי דבר או שניים בחיי – האמירה היא ברורה: הכסף שהוקצה, ה-1.2, הוא כסף שלא מותנה במכירת הבתים של – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד צור: רגע, אורלי.

דוד צור: רגע, תני לי לדבר.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי, בואי ניתן לו להגיב.

דוד צור: – – – לא מותנה במכירת הבתים של הדיור הציבורי.

דוד צור: האמירה לגבי מכירת הבתים של הדיור הציבורי היא לגיטימית לגמרי, שברגע שהם יימכרו, הכסף הזה ייכנס, ובאמת – – –

פנינה תמנו: – – –

דוד צור: הוא ייכנס לתקציב הזה של ה-1.2, אבל הכסף ניתן, גם אם לא – – –

פנינה תמנו: – – – זה לא משנה אם הכסף – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד צור: אני מצטט אותו:

דוד צור: גם אם לא תימכר דירה אחת מהדיור הציבורי – –

קריאות: – – –

דוד צור: – – 1.2 המיליארד צבועים לטובת הנושא.

דוד צור: תודה.

פנינה תמנו: – – – זה פעם ראשונה שנותנים את הכסף – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: איפה סגן שר אוצר?

אורלי לוי אבקסיס: האם אתם מוצאים בתקציב החדש כסף חדש – – –

מיקי לוי: אני בהתאם שואל אותך איפה ה-2.7 – – –

אורלי לוי אבקסיס: תחזירו – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: בבקשה, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

חמד עמאר: תודה רבה, חברי הכנסת.

קריאות: – – –

דב חנין: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חברי הכנסת.

מיקי לוי: אני אענה לך הפוך על הפוך.

חמד עמאר: סגן השר, סגן השר.

אורלי לוי אבקסיס: דוד צור – – –

חמד עמאר: אנחנו רוצים לשמוע את ההודעה של סגן מזכירת הכנסת.

חמד עמאר: תודה רבה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני – – –

חמד עמאר: יש עוד חוקים, וכל מי שרוצה לדבר יכול לעלות לדוכן להירשם.

חמד עמאר: אני כבר רשמתי אותך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

נאזם בדר: החל בהצעת חוק פ/2697/19 וכלה בהצעת חוק פ/2759/19 – הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת יידוע בדבר זכויות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, רונן הופמן, שמעון אוחיון, דב ליפמן, תמר זנדברג, מרב מיכאלי, קארין אלהרר, רות קלדרון, אורית סטרוק ובועז טופורובסקי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תשלום על-פי צריכה בעסקה מתמשכת), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (משיכה מקרן השתלמות לרכישת דירה ראשונה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, חמד עמאר, דוד צור, עליזה לביא ומשה זלמן פייגלין; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – היתר לשידור פרסומות בכבלים ובלוויין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית ומירי רגב; הצעת חוק להסדרת העברת זכויות השוכר וסיום מוקדם של חוזה שכירות בדירות למגורים, התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת אנטנה סלולרית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת רינה פרנקל, שמעון סולומון, יפעת קריב, רוברט אילטוב, שמעון אוחיון ואמנון כהן; הצעת חוק מלגת קיום לתלמידי כולל, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, אברהם מיכאלי, נסים זאב, יצחק כהן, יצחק וקנין, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר, אליהו ישי, יעקב מרגי, דוד אזולאי, מאיר פרוש ויעקב ליצמן; הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון – כלבים בתהליך הכשרה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב ליפמן, שמעון סולומון, עליזה לביא, יפעת קריב, יריב לוין, שולי מועלם-רפאלי, דב חנין ואיתן כבל; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – טעמים מיוחדים להעמדה לדין של מי שביצע עבירה בהיותו קטין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, עדי קול ודב חנין; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – הארכת תקופת התיישנות), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת עדי קול; הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות רווחה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב אשר,

נאזם בדר: משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הצגת מחיר מקורי במכירה בתנאים מיוחדים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון – תקצוב מאבטחי המחלקות לשירותים חברתיים ומקומות המספקים שירותי רווחה ברשויות המקומיות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, פנינה תמנו-שטה, משה מזרחי, מירי רגב, שמעון אוחיון, יעקב אשר, מוחמד ברכה, דוד אזולאי, יעקב מרגי ונסים זאב; הצעת חוק שפת מדינת ישראל, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, דוד רותם, רוברט אילטוב, חמד עמאר, משה זלמן פייגלין ואורית סטרוק; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – ביטול מס ערך מוסף על ספרי לימוד), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – חובת הגשת תסקיר במעצר עד תום ההליכים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, עדי קול, דב חנין ומרב מיכאלי; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לחוטף מתוך מניע לאומני), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, זאב אלקין, איילת שקד, זבולון כלפה, יוני שטבון וניסן סלומינסקי; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי שופטים), מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הגבלת מימון מפעלים מזהמים (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק פיקוח על מטפלים בחסרי ישע וקטינים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, איתן כבל, מירי רגב, עמר בר-לב, מיכל רוזין ואורית סטרוק; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – גישה לספרייה של מוסד להשכלה גבוהה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הזכות להיבחן בבחינת בגרות ללא תשלום), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – נתוני תקשורת) (תיקון – נתוני תקשורת ממתקשר למוקד החירום של המשטרה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, דוד צור, פנינה תמנו-שטה ודב ליפמן; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם),

נאזם בדר: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מיכל רוזין, זהבה גלאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה ברוכלות ועסקת מכר מרחוק), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, איילת שקד, רוברט אילטוב, גילה גמליאל, יצחק וקנין, קארין אלהרר, יעקב אשר, אורי מקלב, מיכל רוזין, דוד צור, יחיאל חיליק בר, זבולון כלפה, נחמן שי ומשה זלמן פייגלין; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – איסור הנחת דברי פרסומת בתיבות דואר ופיצויים לדוגמה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, פנינה תמנו-שטה, עדי קול, רות קלדרון ובועז טופורובסקי; הצעת חוק יום ירושלים (תיקון – קיום פעילויות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, יוני שטבון, רוברט אילטוב, רינה פרנקל, אורית סטרוק, איילת שקד ונסים זאב; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה בהתמחות מקצועית), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק הדיינים (תיקון – קביעת תקני דיינים בבתי-דין רבניים אזוריים ביחס למספר התושבים בתחום שיפוטם), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יוני שטבון, יעקב אשר, פנינה תמנו-שטה ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק שנת שירות, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, מיקי רוזנטל, משה מזרחי, שלי יחימוביץ, איתן כבל, זהבה גלאון, יריב לוין, דב חנין, יצחק הרצוג וזבולון כלפה; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הוספת ימי חופשה לפי בחירת העובד), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת כהונה של אחות ראשית), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – קבלת מידע בדבר זכויותיו של ילד עם מוגבלות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, קארין אלהרר, אלעזר שטרן, דב חנין, יחיאל חיליק בר, אילן גילאון ומשה מזרחי; הצעת חוק מחלות יתומות, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק להקמת מדינה פלסטינית – חזון שתי המדינות, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – חינוך למניעת צער בעלי-חיים),

נאזם בדר: התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה תוך ניצול מעמד ציבורי מיוחד), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, סתיו שפיר, יוני שטבון, אברהם מיכאלי וקארין אלהרר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון שירותי בריאות נוספים לאוכלוסיות מסוימות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שמעון אוחיון, רוברט אילטוב, חמד עמאר, יעקב מרגי, אליהו ישי, משולם נהרי, אילן גילאון, מנחם אליעזר מוזס, יצחק הרצוג, יחיאל חיליק בר, יעקב ליצמן ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק המטה לביטחון לאומי (תיקון – המשפט הבין-לאומי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יריב לוין, זאב אלקין, עפר שלח, איתן כבל, איילת שקד ואורית סטרוק; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת יידוע זכויות בנפגעי עבירה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, דב ליפמן, זבולון כלפה, קארין אלהרר ואלעזר שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת שעות תורנות רצופות של מטפל), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיווג היחסים שבין מבוטח וחברת המטרייה שבה הוא מועסק כיחסי עבודה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, גילה גמליאל, יעקב ליצמן, איתן כבל ומשה זלמן פייגלין; הצעת חוק ייצוג הולם לדרוזים ולצ'רקסים (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חמד עמאר ויריב לוין; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – פיצויים לדוגמה בשל חוסר תום לב בבירור חבות תגמולי הביטוח), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, מיכל בירן, סתיו שפיר, דב חנין, זבולון כלפה, פנינה תמנו-שטה, יחיאל חיליק בר, עליזה לביא, משה מזרחי ומאיר פרוש; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דוח מעסיק מקוון), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עדי קול וחיים כץ; הצעת חוק יום ירושלים (תיקון – יום שבתון), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יוני שטבון ומשה זלמן פייגלין; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לעובר עבירה נגד קשיש), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, אלעזר שטרן, דב ליפמן, איילת שקד, איציק שמולי, מרדכי יוגב, שולי מועלם-רפאלי ויעקב מרגי;

נאזם בדר: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי לידה לסטודנטית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, סתיו שפיר, ישראל חסון, אברהם מיכאלי, בנימין בן-אליעזר וקארין אלהרר; הצעת חוק הספורט (תיקון – שקיפות ניהולית וכספית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – תוכניות למניעה, חילוץ ושיקום מעוני), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אריה דרעי, אברהם מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק זכויות ושירותים לילדים ובני-נוער עם קשיים נפשיים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שולי מועלם-רפאלי, אורית סטרוק וקארין אלהרר; הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אריה דרעי, אברהם מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק הפיקוח על צהרונים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, עדי קול, עמרם מצנע, פנינה תמנו-שטה, עליזה לביא, איתן כבל, רות קלדרון ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – עבודה בלילה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עדי קול, קארין אלהרר, בועז טופורובסקי, זבולון כלפה, עליזה לביא, אמנון כהן, יפעת קריב ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אריה דרעי, אברהם מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מהשתתפות עצמית בתרופות לנזקקים כרוניים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אריה דרעי, אברהם מיכאלי ויואב בן צור; הצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון – הקצאת תקציב שנתי לתרבות והאמנות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, עפר שלח, זאב אלקין, אורלי לוי אבקסיס, מירי רגב, גילה גמליאל, שמעון אוחיון, יואל רזבוזוב, שמעון סולומון, רות קלדרון, פנינה תמנו-שטה, רינה פרנקל, יפעת קריב, דב ליפמן, בועז טופורובסקי, רונן הופמן, שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג, איתן כבל, מרב מיכאלי, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, אראל מרגלית, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי, משה מזרחי, אילן גילאון, זהבה גלאון,

נאזם בדר: מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, ישראל חסון, שאול מופז, באסל גטאס, חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, עפו אגבאריה, דב חנין, חנא סוייד, מוחמד ברכה, טלב אבו עראר, מסעוד גנאים, אחמד טיבי, אלעזר שטרן, דוד צור, מאיר שטרית, אמנון כהן, דוד אזולאי, יצחק וקנין, אברהם מיכאלי, שולי מועלם-רפאלי, קארין אלהרר, עדי קול, אברהים צרצור, כרמל שאמה-הכהן, עליזה לביא וזבולון כלפה; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – עידוד חברות ממשלתיות לחדשנות ותחרות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אמנון כהן וזאב אלקין; הצעת חוק הצהרת הון של שופטים ושל בעלי תפקידים בכירים בשירות המדינה וברשויות המקומיות, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יריב לוין, יעקב ליצמן ומיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ועדת משנה לתיאום פעילות אגפי העירייה לקידום מעמד הילד), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, חמד עמאר, יפעת קריב, אלעזר שטרן, שמעון סולומון ויריב לוין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק איסור ניתוק שירותי חשמל ומים לזכאים (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אריה דרעי, אברהם מיכאלי ויואב בן צור.

נאזם בדר: הסכם דו-צדדי לשירותי אוויר בין ישראל לקולומביה; הסכם דו-צדדי בדבר שירותים אוויריים בין ישראל לפיליפינים; פרוטוקול להסכם דו-צדדי בדבר הובלה אווירית בין ישראל למולדובה; פרוטוקול לתיקון הסכם בדבר הובלה אווירית בין ממשלת מדינת ישראל לבין הפדרציה של רוסיה.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מסעוד גנאים בנושא:

נאזם בדר: הצעות הרחבת תוכניות המתאר ושטחי השיפוט ביישובים הערביים אינן מאושרות; מסקנות הוועדה לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעת חברת הכנסת קארין אלהרר בנושא: ריבוי מקרי הטרדות מיניות בחינוך המיוחד; מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת דוד צור, נסים זאב ואורית סטרוק בנושא: תקצוב למיגון התחבורה הציבורית ביהודה ושומרון.

נאזם בדר: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/570).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אני מזמין את חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה להציג את הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5) (איסור הפליה בשל לבישת מדי כוחות הביטחון וההצלה), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי כנסת נכבדים, לפני שאני עוברת להצעת חוק איסור הפליה של חיילים ולובשי מדים, חשוב לי לומר, להתייחס לדברים שלך, חברת הכנסת אורלי לוי.

פנינה תמנו: מה זה משנה אם מדובר בכסף חדש או לא?

פנינה תמנו: ברור לנו שאנחנו לא הולכים להמתין עד סיום מכירות הדירות.

פנינה תמנו: העובדה שסוף-סוף נותנים כסף שאפשר לקנות אתו דיור חדש – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה זה לא משנה – – –

פנינה תמנו: שנייה.

פנינה תמנו: מה שלא נעשה פה גם בכנסות שאת היית – זה לא היה – לבוא ולהטעות את הציבור – לא היה; אותם מיליארדים לצערנו נבלעו בתוך המערכת, או איך שתרצי לקרוא לזה, כמו שאת אומרת, גונבים את הציבור.

פנינה תמנו: אבל פעם ראשונה באים ונותנים יותר ממיליארד שקלים – –

אורלי לוי אבקסיס: איפה נותנים – – –

פנינה תמנו: – – לקנות את הדירות.

פנינה תמנו: מעבר לכך, אני רוצה לומר לך – –

אורלי לוי אבקסיס: פנינה, את לא יוצאת חכמה.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף – – – מה לא הבנתם?

פנינה תמנו: – – כמי שמכירה את הדיור הציבורי על בוריו – אני רוצה לומר לך: את אותו כסף – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

פנינה תמנו: – – את אותם מאות מיליוני שקלים – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי, את עולה גם לדבר.

פנינה תמנו: – – שייתנו לשיפוץ הדירות של אותם מסכנים, שלפעמים לא מצליחים אפילו להתחמם בחורף, רק כי החלון שבור ואין להם כסף לתקן, את זה את לא מזכירה.

אורלי לוי אבקסיס: תשכנעי את השר שלך.

פנינה תמנו: אז נכון שאפשר יותר, נכון שצריך – – –

אורלי לוי אבקסיס: תשכנעי את השר שלך.

פנינה תמנו: – – – נכון שצריך להמשיך ולדאוג לדיור הציבורי – –

אורלי לוי אבקסיס: אז תשכנעי את השר שלך.

פנינה תמנו: – – אבל אי-אפשר לא לברך על מה שלא נעשה עד היום וסוף-סוף נעשה.

פנינה תמנו: ועכשיו אני עוברת – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה?

אורלי לוי אבקסיס: – – – 10,000 דירות, תגידי לי, את נורמלית?

פנינה תמנו: עכשיו אני עוברת להצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים של לובשי מדים וכוחות הביטחון.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק המובאת היום לקריאה ראשונה היא הצעת חוק שבאה לתת מענה לתופעות של הפליה אקטיבית נגד חיילי מדינת ישראל ולובשי המדים.

פנינה תמנו: ההגנה הברורה שמעניק החוק במקרים של הפליה בשל סממנים כאלה ואחרים, כגון מוצא, דת, מין ועוד, אינה נותנת היום מענה לתופעה הולכת וגוברת של התלהמות נגד לובשי המדים על רקע פוליטי.

פנינה תמנו: לצערנו, כולנו עדים לאותן הפגנות שבהן אזרחים מרשים לעצמם להשתלח בחיילים, בססמאות נבובות כגון "צבא של טרוריסטים", או למאמרים בדמות זה של גדעון לוי שהרוצחים לטיס, שמאז, אני לא יודעת איך, בלעה אותו האדמה.

פנינה תמנו: אנשים שוכחים שביטחונם שלהם נשמר בזכות אותם חיילים צעירים ואמיצים, ובהם בנינו, ילדינו, וכן, גם בני-זוגנו, כולל בעלי, שנמצא במילואים בימים אלה, כמו רבים אחרים וטובים.

פנינה תמנו: החוק הזה, שבא לפרוס כנפיו על שליחי ביטחוננו, לובשי המדים, ייתן הגנה מפני הפלייתם, יחיל את מה שהיה צריך להחיל עוד מזמן – הגנה על מי שיוצא לקרב ויוצא לחזית מטעם כולנו, וזה לא ברור מאליו.

פנינה תמנו: בתחילת דרכה של הצעת החוק היו כאלה שניסו לחלוק עלי ועל הנחיצות של החלת החוק על לובשי המדים, אך דווקא היום אפשר לקבוע במפורש שגם החיילים, השוטרים ושאר כוחות הביטחון זקוקים להגנה מפורשת בחוק, לצד השלטים, הקריאות וההתבטאויות הקשות נגד החיילים, שהם הסתה בוטה ומפורשת שעלולה לבוא לידי ביטוי במעשים.

פנינה תמנו: כי אין ספק שאותם אירועים שהתרחשו בעבר והפלו חיילים במתן שירותים במקומות ציבוריים, היתכנותם אף יותר גבוהה לנוכח ההתלהמות ההולכת וגוברת בימים האלה – נגד מי בדיוק?

פנינה תמנו: ואני שואלת נגד מי בדיוק, נגד עצמנו?

פנינה תמנו: הרי זה צבא העם.

פנינה תמנו: אבל אומר שבימים אלה, ולמרות כל זה, אני אופטימית; אפשר לראות את ההתעוררות של חלקי החברה, של הרוב השפוי והאוהב של חיילינו היקרים, את ההבנה של מה זה להיות קרבי, כשמו כן הוא, מהמקום של ההקרבה והתרומה למען כולנו.

פנינה תמנו: וכן, היינו ככל הנראה זקוקים לתזכורת עד כמה גיבורים חיילי מדינת ישראל, שצריכים וראויים לזכות למקום של כבוד אמיתי בחברה ובכל מקום.

פנינה תמנו: ומשום כך, ובשל העובדה שאין להתעלם מהוויכוח הציבורי על גבולות הדמוקרטיה וחופש הביטוי, יש להציב את הגבולות לדברי ההסתה נגד חיילים, שחלקם מעודדים, כפי שאמרתי, התממשות של מעשים, ולא הכול מותר בשם הדמוקרטיה.

פנינה תמנו: אותם חיילים יקרים שנמצאים בחזית בימים אלה עושים עבודתם לילות כימים בשליחות כולנו.

פנינה תמנו: כפי שאנחנו יודעים, הטילים לא מבחינים בין ערבי ליהודי.

פנינה תמנו: זו הזדמנות לשלוח חיזוקים לחיילים שבחזית ולחיילים הפצועים, ותנחומים למשפחות השכולות.

פנינה תמנו: ובעבור אלה שעומדים בעבורנו, המסר של החוק הזה חשוב.

פנינה תמנו: אתם תלכו בגאווה במדינת ישראל עם המדים לאן שרק תחפצו.

פנינה תמנו: תארו את אותו חייל שחוזר הביתה מחר מעזה, לאחר שסיכן את עצמו, ויגלה שבמחוזות מסוימים אנשים פרטיים, בעלי עסק פרטי – זו יכולה להיות צרכנייה, זו יכולה להיות מסעדה פרטית וזו יכולה להיות גם אוניברסיטה או מקום בילוי – מסרבים למכור לו או לתת לו שירות רק בשל העובדה שהוא לובש מדים.

פנינה תמנו: דמיינו את אותה הבושה, את סטירת הלחי ואת העובדה שמדיו חלילה עלולים להפוך לו לאות קלון.

פנינה תמנו: אל תטעו, אני מודעת כמו רבים מכם לכך שמדובר במיעוט של אנשים שבוחר לנהוג בצורה גסה כלפי חיילי ישראל ולובשי המדים.

פנינה תמנו: עם זאת, אסור לאפשר שמקרים כאלה, שכבר קרו בעבר במחוזותינו, תהיה להם הזדמנות או היתכנות לקרות.

פנינה תמנו: רק לשם הדוגמה, אני מביאה לכם שלושה מקרים שקרו בעבר.

פנינה תמנו: ב-2009, במסעדה בשם "רוגטקה" אסרו כניסת חיילים במדים; ב-2010 מסעדה בשם "אזאד" סירבה להכניס מילואימניק.

פנינה תמנו: בעוד מקרה, אוניברסיטה פשוט אסרה על סטודנט להיכנס עם מדים.

פנינה תמנו: ב-2012, מסעדה בשם "המרקייה" במרכז ירושלים סירבה להכניס שישה חיילים.

פנינה תמנו: הצעת החוק הזאת תקנה להם את ההגנה הברורה וגם פיצוי ללא הוכחת נזק ממי שפועל בצורה הזאת, ומובן שהם גם יוכלו למצות את הדין הפלילי.

פנינה תמנו: חשוב שכולנו נזכור כי אנו המדינה היחידה בעולם, למי שלא זוכר, שעצם קיומה ועצם קיום חייהם של אזרחיה מאוים באופן יומיומי, וזה הזמן להיזכר בכך.

פנינה תמנו: ולאלה שאומרים על חיילינו שהם צבא טרוריסטי, אני אומרת בקול ובכבוד כי לא רק שהצבא שלנו מגן עלינו, הוא נוהג במוסריות ובאצילות גם כלפי הצד השני.

פנינה תמנו: צבא הגנה לישראל הוא הצבא המוסרי בעולם.

פנינה תמנו: לכן, רבותי, אני מבקשת את תמיכתכם בחוק.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – ראשונת הדוברים.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת מאיר שטרית.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה לך.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, קודם כול, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: היא מאוד מאוד חשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בפתח דברייך בחרת להתייחס לעניין הדיור הציבורי, ושאלת שאלת תם: מה זה משנה אם מדובר במיליארד שקלים חדשים או במיליארד שקלים שתלויים בכך שאנחנו נחסל את המלאי של הדיור הציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: זה משנה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם אנחנו צריכים למכור עכשיו אלפי דירות של הדיור הציבורי כדי לקנות כמה דירות – אפילו לא עשירית – אז זה משנה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: כי בשורה התחתונה יש לא מעט, את יודעת, אלפים של משפחות נזקקות שעומדות בקריטריונים הכל-כך מזעזעים – שעם השנים הלכו והחריפו, החמירו את הקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: וילדים היום הומלסים במדינת ישראל וקשישים היום הומלסים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ואחר כך נותנים להם איזה סיוע קטן כדי לחפש ולראות מי בכלל ייתן להם לשכור את הדירה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה אנחנו צריכים לזכור כמה דברים: ראשית, אני רואה שסגן שר האוצר שנמצא כאן לא רצה לענות לדוד אזולאי – סליחה, לדוד צור.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן שר האוצר, מדובר בכספים חדשים או בכספים ישנים?

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, אפילו לא בכספים ישנים – בכספים שתלויים בחיסול המלאי של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון או לא נכון?

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה הזוי?

אורלי לוי אבקסיס: עומד פה חבר הכנסת דוד צור, ואני באמת מעריכה אותו, ואני מאמינה שמה שהוא אומר – אומר אמת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר: הסתכל לו שר האוצר בלבן של העיניים ואמר לו: זה כסף חדש.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, האם ייתכן שמשרד האוצר ייתן מיליארד וחצי שקלים חדשים לטובת הדיור הציבורי ולא יעשה על זה מסיבת עיתונאים?

אורלי לוי אבקסיס: על הרבה פחות מזה עשה שר האוצר מסיבת עיתונאים, על הרבה פחות מזה פרסם פוסט בפייסבוק, על הרבה פחות מזה הוציאו הודעה לתקשורת.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני שמעתי על המיליארד וחצי, דבר ראשון שעשיתי – חיפשתי הודעה של שר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: לא מצאתי.

אורלי לוי אבקסיס: פניתי למשרד האוצר – התגובות: לא, זה ממכירה של הדירות שנשארו.

אורלי לוי אבקסיס: זה מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו פה משקר.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת מי, אני באמת לא יודעת מי.

אורלי לוי אבקסיס: אם אחד אומר: בלבן של העיניים, שזה כסף חדש – אני רוצה לראות את זה בתקציב המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא כסף חדש.

אורלי לוי אבקסיס: טמיר, מנהל ועדת הכספים, הסביר לי מאיפה הקרן.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, הוא אמר לי: כן, זו מכירה של אלפי דירות של הדיור הציבורי – שייכנסו לקרן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו במו-ידינו מחסלים את הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא נגמר בזה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת מירי רגב, שניהלה את הדיונים על הוותמ"לים – ששם ניסינו להכניס 5%, 7%, 10%, איזון כלשהו, מתוך 150,000 יחידות הדיור שמתעתדים להקים, לדיור ציבורי – בפיזור.

אורלי לוי אבקסיס: הרי כל הזמן אנחנו אומרים: מכיוון שאנחנו שמים אותם כל הזמן ביחד, אנחנו יוצרים שכונות עוני, אנחנו יוצרים מצוקה, אנחנו יוצרים עבריינות נוער.

אורלי לוי אבקסיס: אמרנו: בואו נפזר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, בבניין של 100 משפחות לא יוכלו להחזיק חמש משפחות?

אורלי לוי אבקסיס: הרי זה קורה בכל העולם, זה קורה באירופה, למה בישראל זה לא טוב?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא רוצים לראות אותם בזווית העין של האוכלוסיות החזקות?

אורלי לוי אבקסיס: כנראה בונים שם לאוכלוסיות חזקות.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא מתאימים לפרויקטים האלה, נאמר לנו – רגע, לא סיימתי.

יואל רזבוזוב: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו.

רות קלדרון: סליחה, חברה, אבל כן סיימת, הזמן נגמר.

אורלי לוי אבקסיס: אמיר לוי מאגף התקציבים אומר לפרוטוקול – ומי שרוצה אוציא לו את הפרוטוקול – בוועדת הפנים: נכון, זה כסף – – –

רות קלדרון: חברת כנסת אבקסיס, הזמן הסתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שלא מוצא חן בעינייך לשמוע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת.

רות קלדרון: הזמן הסתיים, גברתי.

רות קלדרון: זה לא עניין של מוצא חן או לא, יש לנו נוהל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכל חבר כנסת שלא יודע – – –

רות קלדרון: אני אסגור את המיקרופון.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, את מוזמנת.

רות קלדרון: חברת כנסת אבקסיס – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – שלא יודע מאיפה יבואו הכספים – לכו לפרוטוקול של ועדת הפנים.

רות קלדרון: אדוני המזכיר, בבקשה, תסגור את הרמקול.

אורלי לוי אבקסיס: שם נציג האוצר, פקיד האוצר אומר: כן, הכסף הוא כסף שיבוא ממכירת מלאי של דיור ציבורי.

רות קלדרון: אני מבקשת שתסיימי.

אורלי לוי אבקסיס: היה או לא היה, איציק שמולי?

רות קלדרון: חברת כנסת לוי אבקסיס, בבקשה תשמרי על הכללים של הכנסת כשאת מדברת בכנסת.

איציק שמולי: חד-משמעי.

איציק שמולי: זה המצב, חד-משמעית.

אורלי לוי אבקסיס: חד-משמעי.

אורלי לוי אבקסיס: בואו, אני אומרת לכם: אל תהיו תמימים, אל תהיו תמימים.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו, אין כסף חדש לדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף הוא כסף ממכירת מלאי של דיור ציבורי, מחיסול הפרויקט האדיר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: פנינה, אני מתפלאה עלייך.

רות קלדרון: חברת כנסת אבקסיס, את סיימת את – – – שלך.

רות קלדרון: בבקשה, תרדי.

אורלי לוי אבקסיס: ישבתי אתך בארבע עיניים והסברתי לך מאיפה הכסף, הבאתי לך נתונים.

פנינה תמנו: לא, אבל הכסף – – –

רות קלדרון: סדרן, בבקשה תוריד את חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: את מברכת על חיסול המלאי?

רות קלדרון: היא לא עומדת בכללים של הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם לא עומדים באמירת האמת מעל הדוכן.

רות קלדרון: אנחנו לא עושים את זה כך.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן שר האוצר, היה או לא היה?

אורלי לוי אבקסיס: זה כסף חדש או כסף ממכירת מלאי?

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: השקט אומר הכול.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: שלום.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר כנסת מאיר שטרית, בבקשה; הוא לא נמצא כאן.

רות קלדרון: חבר כנסת נסים זאב – תמיד נמצא כאן.

רות קלדרון: אתה רוצה לדבר?

נסים זאב: ודאי.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: שלוש דקות.

רות קלדרון: ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

רות קלדרון: אני מבקשת לומר משהו לכל חברי כיושבת-ראש:

רות קלדרון: בלי קשר לדעותי ושייכותי – הדרך היחידה לנהל מחלוקת היא בתוך כללים, וחלק מהכללים שלנו הם הזמנים.

אורלי לוי אבקסיס: לומר אמת.

רות קלדרון: והזמנים הם משאב כמו כל דבר אחר.

אורלי לוי אבקסיס: לומר אמת.

רות קלדרון: לומר אמת זה חשוב.

רות קלדרון: גברתי, זה חשוב, אבל לקחת זמן של מישהו אחר זאת גנבה, כמו לקחת כל משאב אחר.

נסים זאב: לא לא, אל תגידי גנבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לגנוב את הכסף של הדיור הציבורי זה גזל.

רות קלדרון: להרגיש צודקת ולקחת זמן של אדם אחר זה לא מקובל בכנסת הזאת.

רות קלדרון: תודה רבה.

נסים זאב: לא לא, זה זמן של כולנו, זה לא של מישהו אחר.

רות קלדרון: בבקשה.

נסים זאב: זה הזמן של כלל הכנסת.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, שמעי – גברת לוי, אני מבקש לא לצעוק שם, אני לא יכול לדבר.

רות קלדרון: אני לא – אני די מיציתי – – –

נסים זאב: אני שמעתי בקשב רב.

נסים זאב: קודם כול, אני רוצה לומר לחברת הכנסת פנינה, יישר כוח על הצעת החוק.

נסים זאב: אני לא הולך למקומות בילוי, מה לעשות.

נסים זאב: אני בטוח שאם הייתי הולך גם כן היו זורקים אותי.

רות קלדרון: תורתי שעשועי.

נסים זאב: היו אומרים: מה, החרדי הזה רוצה ללכת לאיזה מועדון?

מאיר שטרית: נסים, לך תראה.

נסים זאב: לא היו נותנים.

נסים זאב: תאמין לי, היו זורקים אותי, עם מקלות נותנים לי מכות.

מאיר שטרית: אז תגיש תלונה.

נסים זאב: אז אני מבין שהחוק הזה חל גם עלי.

נסים זאב: אני יכול מחר בבוקר ללכת לאיזה מועדון שאני רוצה.

נסים זאב: אבל לא בגלל זה יש לי הכשר, כן?

פנינה תמנו: לא בגלל זה, מפני שאתה קרבי.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר לך איפה הבעיה בחוק הזה, ואולי תסכימי אתי.

נסים זאב: החוק הזה הוא בעייתי בנקודה אחת, ואני מאמין שלקראת הקריאה השנייה והשלישית תקבלי את ההסתייגות שלי.

נסים זאב: כי כשבא שוטר, לא מפני שהוא שוטר לא רוצים אותו – חוששים ממנו.

נסים זאב: אני חושב שאותו שוטר רק צריך לבוא ולומר שהוא נכנס למועדון כשהוא לא בתפקיד.

נסים זאב: זאת אומרת, שהוא בא כמו כולם – מתארח, או לסעוד או לכל דבר.

נסים זאב: שלא יהיה מצב שאותו בעל מועדון, אותו בעל פאב – – –

פנינה תמנו: – – –

נסים זאב: אני אומר לך גם למה – כי את יודעת ששם מעשנים סמים, בפאבים, את יודעת ששם שותים לשוכרה, שמה מתגלגלים עם היין והשתייה, ולא נוח להם לראות שוטרים, מה לעשות.

פנינה תמנו: – – –

נסים זאב: מה, יבוא השוטר בתפקיד, יבוא כמתחזה, כאילו הוא עכשיו בא ליהנות ולבלות, ובסוף ייקח אותו ישר לניידת בחוץ ויכניס אותו פנימה.

נסים זאב: אני אומר לך: יכול להיות מקרה כזה.

נסים זאב: ולכן שוטר שנכנס לאיזה פאב, מועדון, לא יודע מה – ברוך השם שלא שם חלקנו עמהם, ואנחנו מיושבי בית-המדרש ולא מיושבי בית הקרנות.

נסים זאב: ולכן אין לי בזה שום עניין, בחוק הזה.

נסים זאב: אבל אני חושב שמי שמגיע לשם צריך לא לחשוש ולא לאפשר לבעל המועדון שיחשוש ממנו.

נסים זאב: ותאמיני לי שאני אומר את זה כעצה טובה.

נסים זאב: אומנם זה נשמע קצת מצחיק, זה נראה קצת ציני, אבל זה רציני.

נסים זאב: דבר נוסף, כאשר מדברים על אפליה – איפה האפליה הכי גדולה?

נסים זאב: שואלים איפה הכסף.

נסים זאב: אני אגיד לגברת אורלי איפה הכסף:

נסים זאב: הלוא צמצמו במשפחות ברוכות ילדים, לקחו את הכסף, שמו בצד; לקחו מבחורי הישיבות את כל המענקים, צמצמו בשני-שלישים, שמו את זה בצד.

נסים זאב: כל מה שהיה שייך לחרדים – ברוך השם, היום יש קופה מצוינת, צדדית, יכולים לתת את זה למה שרוצים, למי שרוצים.

נסים זאב: אבל למה באפליה לבתי-קולנוע או למקום בילוי אנחנו מאוד מחמירים, ואפליה – –

רות קלדרון: בבקשה, לסיים.

נסים זאב: – – כל כך אפלייתית, כל כך זועקת לשמים, שחרדים אין להם זכויות במע"מ אפס והופכים אותם לאפס – אנחנו לא אפס.

נסים זאב: אני מודיע לך, אדוני סגן שר האוצר.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

נסים זאב: פה צריכה להיות השוויוניות, פה אתם צריכים להראות את הגדלות שלכם – –

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, תודה רבה.

נסים זאב: – – פה דווקא הייתי מצפה מיש עתיד שהם יראו לנו את העתיד, בעזרת השם, ויראו לנו איך, איך הדרך – הרי אתם אנשים, בלי עין הרע, בן פורת יוסף – –

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, בבקשה לסיים.

נסים זאב: – – הכול בידכם – האוצר בידכם, התפקידים הבכירים בידכם.

נסים זאב: אל תנצלו אותנו, אל תסחטו אותנו, את החרדים, ותיקחו את פת לחמנו, מה שהיה לנו עד היום.

מיקי לוי: חס וחלילה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אתה לא רוצה שאני אדבר אתך על בעיית החינוך, אה?

רות קלדרון: רשימת הדוברים נסגרה.

רות קלדרון: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חבר הכנסת איתן כבל, חברת הכנסת גמליאל וחבר הכנסת אייכלר.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להתייחס לוויכוח שהתנהל פה קודם בין חבר הכנסת אייכלר לחבר הכנסת דב ליפמן וההתנצלות.

מאיר שטרית: ראשית, אני רוצה לומר לחבר הכנסת אייכלר, שאני מעריך אותו מאוד: אני חושב שאפשר לומר דברים בכנסת ולהיאבק על הדעות שלך גם בלי לפגוע באף אחד באופן אישי, בלי להשתמש במילים כמו "אל תנבח", או "אתה בוגד" או משהו כזה.

מאיר שטרית: באמת, זה לא ראוי, כי אחד הדברים שחברי הכנסת סובלים מהם – התדמית של הכנסת סובלת – שאנשים אומרים: איך אתם מדברים בכנסת?

מאיר שטרית: התשובה שלי, אגב, כשאני מופיע בבתי-ספר ולפני נוער, אמרתי להם: חברים, אני בכנסת למעלה מ-30 שנה, תראו לי פעם אחת שאני פגעתי במישהו מחברי הכנסת במילה רעה או בהשמצה.

מאיר שטרית: ואני נלחם על דעותי, מאוד תקיף, כמו שאתה יודע, אבל אפשר להתנהל לגופו של עניין.

מאיר שטרית: אבל אני חשבתי שאפשר לגמור את העניין הזה מאחר שחזרת בך מהדברים.

מאיר שטרית: אני רוצה לספר אנקדוטה.

מאיר שטרית: צ'רצ'יל נאם בפרלמנט באנגליה ומישהו פגע בו, תוך כדי הנאום הוא הרגיז אותו נורא, אז צ'רצ'יל אמר: אדוני היושב-ראש, האיש הזה לא ראוי לשבת אפילו בין חזירים.

מאיר שטרית: ההוא נורא התעצבן, ואמר: תגיד לו, היושב-ראש, שיחזור בו.

מאיר שטרית: אז היושב-ראש אמר לצ'רצ'יל: תחזור בך.

מאיר שטרית: הוא אמר: אדוני, אני חוזר בי, הוא כן ראוי.

מאיר שטרית: זאת אומרת, צריך להיזהר במילים.

מאיר שטרית: זה מילים של חידוד, שמראות לך שפרלמנט יכול להיות מאוד נעים וגם עם הומור וכן הלאה.

מאיר שטרית: ואני שמח שבאמת חזרת בך, זה רק לכבודה של הכנסת.

מאיר שטרית: לחוק עצמו.

מאיר שטרית: זה מוזר בעיני, וקצת אפילו מביש, הייתי אומר, שהכנסת צריכה לעשות חוק כדי למנוע אפליה של לובשי מדים במועדונים.

מאיר שטרית: איפה אנחנו חיים?

מאיר שטרית: איך בכלל נוצר מצב כזה שמועדונים יכולים לפגוע או להפלות לרעה את האנשים שמגִנים על המדינה, או על הביטחון, או על הבריאות, מגן-דוד-אדום, מכבי אש, וכן הלאה?

מאיר שטרית: זה נשמע לי הזוי לחלוטין, וזה עצוב; עצוב שאנחנו צריכים לעשות חוק כזה.

מאיר שטרית: אני לא יודע, את יודעת, יש לנו המון חוקים, הנייר באמת סובל הכול, תמיד הבעיה בחקיקה היא לא כתיבת החוק אלא אכיפה של החוק.

פנינה תמנו: זה עצוב לי בדיוק כמו שזה עצוב לי לראות את אותם שלטים שאומרים "הרוצחים לטיס" וכל מיני דברים כאלה – – –

מאיר שטרית: בדיוק, הבעיה היא תמיד האכיפה של החוק.

פנינה תמנו: – – – בזמן שהם עוזבים את הילדים שלהם בבית.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: אז אני מברך כמובן על – אם אין ברירה וקרו באמת מקרים כאלה, צריך לחוקק את החוק, ואני מברך על החוק.

מאיר שטרית: אבל הבעיה תמיד תהיה באכיפה.

מאיר שטרית: ואני חושב שכדי שהחוק יהיה לא רק מילה כתובה על הנייר, צריך באמת שמי שמפקח על תחומי המועדונים הללו אכן ינהג בחומרה, מהמקרה הראשון או השני שיקרה.

מאיר שטרית: אם באמת ייקחו את אותם אנשים, יעמידו אותם לדין, יענישו אותם בחומרה, אז אנשים יבינו שזה רציני.

מאיר שטרית: אחרת לא תהיה משמעות לחוק, כי האפליה – לצערי, הפעם זה היה גזעני והיה בתחומים אחרים, ואני חושב בכלל שלא צריכה להיות אפליה.

מאיר שטרית: צריך לתת לכל אדם את הזכות השווה בפני כולם.

מאיר שטרית: אז אני מברך על החוק וכמובן תומך בו.

רות קלדרון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שטרית.

רות קלדרון: חברת הכנסת גילה גמליאל, האם היא מעוניינת לדבר?

רות קלדרון: בבקשה.

גילה גמליאל: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, כמובן, אני רוצה בראשית דברי לברך את חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה על החוק המאוד-מאוד חשוב הזה, הראוי, ואני מברכת אותך על כך שהצגת אותו, וכמובן גם נתמוך בו.

גילה גמליאל: הפעם אני אחרוג ממנהגי, חברת הכנסת פנינה, ומכיוון שהצגת פה את הטיעון לגבי הדיור הציבורי, אז אולי כדאי לעשות סדר בהבנה על מנת להראות את התמונה המלאה בסוגיה הזאת ספציפית.

פנינה תמנו: במה לעשות סדר?

גילה גמליאל: אז אני אסביר.

גילה גמליאל: בעבר התקציב של הדיור הציבורי, לצערנו, כל הכסף, כשמכרו את הדירות – לקחו את הכספים האלה והכניסו אותם להוצאות אחרות.

גילה גמליאל: לא תועל המשאב הזה על מנת לבנות דירות נוספות בדיור הציבורי.

פנינה תמנו: אמת.

גילה גמליאל: עכשיו המדינה נותרה עם כמות מאוד מאוד מוגבלת ומועטה של דירות בדיור הציבורי.

גילה גמליאל: מה שקרה בפועל, שבחוק ההסדרים האחרון הסוגיה הזאת עלתה ורצו לשנות את החוק, וחברת כנסת – – –

פנינה תמנו: אבל למה רק – – –

גילה גמליאל: שנייה, פנינה, אני רק אתן את התמונה המלאה, אולי פעם אחת ולתמיד היא תתבהר.

פנינה תמנו: גילה, תני לי להגיד רק משפט אחד ואני נותנת לך להמשיך.

פנינה תמנו: את הגעת לכאן בגיל מאוד צעיר.

פנינה תמנו: המפלגה שלך הייתה פה בשלטון כל התקופות שבהן לקחו את הכספים.

גילה גמליאל: נכון, את רוצה שנתחיל למנות לך את כל מה שעשינו?

פנינה תמנו: פעם ראשונה – רגע, אבל פעם ראשונה מזה שנים – – –

גילה גמליאל: אני אבל רוצה – עוד לא שמעת את מה שיש לי לומר אפילו.

רות קלדרון: חברת הכנסת תמנו-שטה, בבקשה תני לדוברת לדבר.

גילה גמליאל: אני רק אומרת שצריך לשים דברים ולהציג אותם כהווייתם, ואת העובדות בלבד.

גילה גמליאל: כבוד סגן השר, בעיקרון מה שקרה בחוק ההסדרים: חברי כנסת, כמו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, נלחמו על מנת שהסעיף בחוק עצמו – זה חוק עוד של חבר הכנסת לשעבר רן כהן – שאותם כספים שיתועלו ממכירת הדיור הציבורי יישארו בתוך הפול של הטיפול בדיור הציבורי, ולא יתועלו לכסף אחר.

גילה גמליאל: מה שאומרת לכם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס זה דבר אחד פשוט: מי מייצר פה כביכול כסף נוסף.

גילה גמליאל: אותו מיליארד מדובר, אותם 1.1 מיליארד שמדובר בהם פה במהלך כל השבוע האחרון במליאה, הם בעצם – – –

פנינה תמנו: המכירה.

גילה גמליאל: סליחה.

גילה גמליאל: – – – הם בעצם כסף שהוא לא קיים.

גילה גמליאל: זה כסף שהוא בפוטנציאל, במידה שיימכרו הדירות של הדיור הציבורי שנותרו.

גילה גמליאל: מה שזה אומר – – –

פנינה תמנו: לא, פה את טועה.

פנינה תמנו: סליחה, פה את טועה.

גילה גמליאל: אני לא טועה, לחלוטין, לא טועה.

פנינה תמנו: הם אמרו שהם ייתנו את הכסף גם בלי המכירה.

גילה גמליאל: אין דבר כזה.

פנינה תמנו: – – –

רות קלדרון: חברת הכנסת תמנו-שטה, בבקשה לא לתת נאום מהמקום.

רות קלדרון: הנאום – אחר כך כשתדברי פה.

רות קלדרון: יש לך אפשרות לסכם.

גילה גמליאל: על כן צריך להבין שהכסף החדש הזה הוא לא בנמצא.

גילה גמליאל: אז חבל, ואסור – וזו הסיבה שהחלטתי שאני עולה לכאן, לדוכן הזה – להטעות, לצערי, אוכלוסייה עצומה שזקוקה לדיור הציבורי, שזכאית לדיור הציבורי, שנמצאת ברשימות המתנה לדיור הציבורי, ולהלאות אותה באמירות שווא שכביכול עכשיו שר האוצר או מי מטעמו דאגו לאיזה תקציב חדש.

גילה גמליאל: אז אין תקציב חדש.

גילה גמליאל: מה שזה אומר, שאותם אנשים שכרגע נמצאים בדיור הציבורי הם אלה שהכסף יחזור אליהם, בהיבט הזה שבמידה שבכלל הדירות האלה יימכרו – ולא בטוח שיש אינטרס שהן יימכרו – רק לאלה שהם בעלי זכאות ובמידה שהם יודעים ויכולים לרכוש את הדירות.

מיקי לוי: – – –

גילה גמליאל: על כן אני אומרת שזאת התמונה העובדתית.

גילה גמליאל: אני חושבת, אני, גם כמרכזת הקואליציה בוועדת הכספים, חברתי חברת הכנסת פנינה, אין שום מקום בתקציב שצבועים בו 1.1 מיליארד שקלים לעניין הזה.

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

גילה גמליאל: על כן מדובר פה בפיקציה, ואת הפיקציה הזאת חברת הכנסת אורלי חושפת כאן במליאה – אני כבר שומעת אותך כמה פעמים – והיה חשוב לי לחדד את הנקודה שאת מציגה, כי, לצערי אני אומרת, את צודקת בעניין הזה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אייכלר.

רות קלדרון: אנחנו נסיים.

רות קלדרון: חברת הכנסת תמנו-שטה, האם תרצי להגיב לפני שאנחנו מצביעים?

פנינה תמנו: לא.

רות קלדרון: לא.

רות קלדרון: אז נעבור אחר כך להצבעה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו יוצאים לפגרה בתקופה מאוד קשה, גם בימי בין המצרים לפני תשעה באב, וגם בזמן מלחמה, כאשר מיליוני יהודים מתפללים, "ובבוקר תאמר מי ייתן ערב, ובערב תאמר מי ייתן בוקר", ולשמוע בשורות טובות.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לנצל את שתי הדקות שיש לי לומר איזה מדרש על מגילת איכה.

ישראל אייכלר: יש שם פסוק, כתוב: "תם עֲו‍ֹנֵךְ בת ציון לא יוסיף להגלותך".

ישראל אייכלר: אומר המדרש: "טובה הייתה הסרת טבעתו של פרעה על ישראל במצרים מארבעים שנה שנתנבא עליהם משה, לפי שבזה הייתה גאולה ובזה לא הייתה גאולה".

ישראל אייכלר: הווי אומר, שמה שאנחנו חושבים שהיה הדבר הכי נורא, שבני-ישראל היו בארץ מצרים וקושי השעבוד, בסופו של דבר זה מה שהצמיח את הגאולה.

ישראל אייכלר: והדוגמה הנוספת שמביא המדרש: "טובה הייתה הסרת טבעתו של אחשוורוש", להמן, "על ישראל משישים ריבוא נביאים שנתנבאו בימי אליהו".

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: אותו הדבר; הגמרא אומרת, במסכת מגילה: גדולה הסרת טבעת שהוריד אחשוורוש להמן, להשמיד, להרוג ולאבד את כל היהודים, ועל-ידי זה הם חזרו בתשובה; יותר מ-48 נביאים ושבע נביאות, שלא הצליחו להחזיר את ישראל בתשובה, והטבעת של המן כן הצליחה להחזיר את בני ישראל בתשובה.

רות קלדרון: של אחשוורוש.

ישראל אייכלר: של אחשוורוש להמן, כן.

ישראל אייכלר: עכשיו, אומר המדרש על מגילת קינות: "טובה הייתה מגילת קינות" – שזה מגילת איכה – "על ישראל מארבעים שנה שנתנבא עליהם ירמיה, לפי שבה נטלו ישראל איפוכי שלמה על עוונותיהם" – זאת אומרת, נתכפרו עוונותיהם – "ביום שחרב בית-המקדש"; לכן כתוב: "תם עוֶנך בת ציון".

ישראל אייכלר: גם עכשיו, כשאנחנו נמצאים במצב כל כך קשה, ראינו שלושה שבועות שהקדוש-ברוך-הוא עשה לנו נסים באזרחי, לפני שהחיילים נכנסו לעזה; עברנו את התקופה הנוראה של חטיפת שלושת הנערים; הייתה אחדות גדולה בעם והייתה תפילה גדולה, וגם עכשיו יש תפילות בארץ ובכל העולם.

ישראל אייכלר: יהי רצון שבימים הקשים האלה, ימי בין המצרים, על-ידי התפילות ועל-ידי האחדות נוכל לכפר על כל עוונותינו.

ישראל אייכלר: ועל-ידי זה אנחנו נזכה להצלחת החיילים שם במשימה, ושכולם ישובו בשלום ושכל בני ישראל יוכלו לשבת לבטח בארצנו, ונזכה לגאולה שלמה ולבניין בית-המקדש במהרה בימינו, אמן.

ישראל אייכלר: תודה.

רות קלדרון: אמן ואמן.

רות קלדרון: אנחנו, חברים, עוברים להצבעה.

רות קלדרון: בבקשה, תפסו את מקומותיכם.

רות קלדרון: פנינה, זו הצבעה על החוק שלך.

רות קלדרון: אני אחכה שתגיעו למקום.

רות קלדרון: הצבעה על חוק איסור הפליה.

רות קלדרון: אני מפעילה את ההצבעה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5) (איסור הפליה בשל לבישת מדי כוחות הביטחון וההצלה), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

רות קלדרון: 16 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רות קלדרון: ההצעה התקבלה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכלכלה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

רות קלדרון: יישר כוחך.

אופיר אקוניס: אפשר להוסיף לפרוטוקול את ההצבעה שלי?

רות קלדרון: אפשר להוסיף, אני אנסה.

רות קלדרון: הודעה למזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת אשרור הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין האיחוד האירופי בדבר השתתפותה של מדינת ישראל בתוכנית האיחוד "הורייזן 2020" – תוכנית המסגרת למחקר וחדשנות (2014–2020).

נאזם בדר: תודה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אקוניס ביקש להירשם בפרוטוקול בעד הצעת חוק איסור הפליה – שזה עתה התקבלה.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/889).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (הוראת שעה לשנת 2015), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: תציג את הצעת החוק השרה לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אני מתכבדת להציג את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (הוראת שעה לשנת 2015), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

לימור לבנת: הוספת שיעור העדכון, מדי שנה, לתעריף הארנונה למטר רבוע נועדה להבטיח שמירה על ערך הסך הכולל של תשלומי הארנונה שהוטלה בידי הרשות המקומית, בשים לב לשינויים שחלו במדדים הרלוונטיים אליה.

לימור לבנת: בהתאם למצב כיום, תוספת שיעור העדכון היא הוראה שבחובה, שאינה נתונה לשיקול דעת הרשות המקומית.

לימור לבנת: מוצע אפוא לקבוע הוראת שעה לגבי שנת הכספים 2015 המאפשרת לרשויות מקומיות שהוכרזו כרשויות מקומיות איתנות, שיקול דעת בכל הנוגע להוספת שיעור העדכון בגובה 0.75%, כולו או חלקו, וזאת לגבי נכסי המגורים שבתחומה.

לימור לבנת: אני אבקש את אישור מליאת הכנסת להצעת חוק זו, הוראת שעה כאמור.

לימור לבנת: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה, גברתי השרה.

רות קלדרון: ברשימת הדוברים נרשמה תמר זנדברג והיא לא אתנו במליאה.

רות קלדרון: אז נעבור להצבעה.

נסים זאב: רגע, אני רוצה לדבר.

רות קלדרון: אבל רשימת הדוברים נסגרה קודם.

נסים זאב: אני נרשמתי מההתחלה על כל הרשימה.

רות קלדרון: אתה לא רשום, אני מצטערת.

נסים זאב: אני אמרתי לאדון, מלכתחילה, לרשום אותי על כל החוקים, ושאני אהיה אחרון.

נסים זאב: עם כל הכבוד, אם אני צריך לבוא כל פעם, אני אבוא כל פעם.

מיקי לוי: רות, תאפשרי.

רות קלדרון: בכבוד.

רות קלדרון: בִכְבוד סגן שר האוצר.

נסים זאב: אני מודה לך, אדוני סגן שר האוצר, אתה עכשיו כבר שר בעיני.

רות קלדרון: יש לו חולשה אליך.

רות קלדרון: רק עכשיו הגיעה אלינו הרשימה; האם עוד מישהו מעוניין לדבר?

רות קלדרון: אם לא, אנחנו נצביע.

רות קלדרון: חברת הכנסת קול, תהיי מוכנה לחוק הבא, ואנחנו נסיים.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, עם כל הכבוד, באו חוקים עכשיו, הוא הוציא אותם עכשיו מהמאפייה, מהתנור, חם, זה לא היה בסדר-היום.

נסים זאב: אני הודעתי למזכיר – רגע, רגע, אני לא בא אליך בתלונה, חלילה וחס – –

רות קלדרון: חבל על הזמן שלך.

נסים זאב: – – אמרתי לו שבכל החוקים לקריאה ראשונה אני רוצה לדבר, אלא אם כן אני אומר שאין לי עניין בנושא.

נסים זאב: ברוך השם, עד עכשיו, חוץ מנושא אחד, חוק החברות – השארתי את זה לחברים, שידברו על החברות.

נסים זאב: הצעת החוק, אדוני, כבוד סגן השר, אני לא יודע למה זה שייך למשרד התרבות, אגב, זה חוק שלךָ.

רות קלדרון: אנחנו מזכירים שהחוק כן היה בסדר-היום שלנו, אנחנו לא נתווכח על זה עכשיו.

נסים זאב: היה בסדר-היום אבל זה לא הופיע בנייר.

מיקי לוי: חבר הכנסת זאב, זה חוק של שר הפנים.

רות קלדרון: חוק של שר הפנים, נכון.

רות קלדרון: שרת התרבות הציגה בשמו.

נסים זאב: כן, אז בדרך כלל, כששר הפנים לא מעלה את הצעת החוק, יש לו סגן נכבד.

נסים זאב: לא?

רות קלדרון: אני מצטערת, אבל אנחנו נותנים למזכירות לנהל את המליאה, והשרה הסכימה להחליף כשרת התרבות.

נסים זאב: אין לי בעיה, חלילה וחס, אין לי בעיה שאת העלית – – –

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, יש לך עוד שתי דקות.

נסים זאב: מה שאני מנסה לומר, שזה לא שייך לתרבות, זה הכול.

נסים זאב: טוב, גברתי היושבת בראש, ההתעללות באזרחי ישראל, בפרט בתושבי ירושלים, עברה כל גבול.

נסים זאב: עכשיו עושים איזה תיקון קטן.

נסים זאב: אבל מה כל העוול הגדול המתמשך שנים רבות?

נסים זאב: הרי ביטלו את כל נושא ההנחות.

נסים זאב: פעם היה מצב שמשפחה ברוכת ילדים, היה מושג כזה; הייתה פעם הגדרה של צפיפות דיור, מתחת ל-10 מטר פר-נפש, זה היה נחשב לצפיפות דיור.

נסים זאב: אם, למשל, יש עשר נפשות ויש פחות מ-100 מטר, היו נותנים איזושהי הנחה מסוימת, אפילו עד 50%.

נסים זאב: כי אנשים שלא חיים ברווחה וחיים בצפיפות, צריך להבין שהם נמצאים במצוקה.

נסים זאב: פעם היו לוקחים בחשבון, בין אדם שיש לו דירה בבעלות לבין אדם ששוכר דירה, והיו רואים את השכירות כחלק מההוצאה.

נסים זאב: היום אין דבר כזה.

נסים זאב: אתה מרוויח 4,800 שקלים?

נסים זאב: תשלם מלא.

נסים זאב: מי אתה בכלל?

נסים זאב: גם אם אתה שוכר דירה בכמעט 3,500 שקלים וכל ההכנסה שלך היא 4,800, אם עברת בשקל אחד, אתה משלם מלא.

נסים זאב: אין שום מצב של התחשבות.

נסים זאב: לכן, אדוני, סגן השר, למה הייתי רוצה שאתה תעלה את הנושא?

נסים זאב: כי זה שייך לאוצר.

נסים זאב: כי בסופו של דבר זו קופה, ואת הקופה אתם מחזיקים, מה לעשות.

נסים זאב: אתם תופסים אותנו בגרון.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים, זה פשוט – – – שקובעת.

מיקי לוי: מה שהביא שר הפנים לצורך התיקון, הוא לתת אפשרות לראש הרשות המוניציפלית להוסיף אפס נקודה – – –

נסים זאב: – – –

מיקי לוי: מעבר – – – רגע – – –

נסים זאב: אני לא מדבר על הפרוטות האלה.

מיקי לוי: רק, רק ב-15 האיתנות.

מיקי לוי: זה הכול.

נסים זאב: אני יודע.

נסים זאב: תאמין לי שאני יודע.

נסים זאב: אני קראתי את החוק.

נסים זאב: אני לא סתם עולה לבמה ומדבר.

נסים זאב: אני יודע על אפס נקודה.

נסים זאב: אבל איך אומרים?

נסים זאב: "מברך על העיקר ופוטר את הטפלה".

נסים זאב: אנחנו הופכים את – – –

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, תודה רבה.

נסים זאב: – – – מהטפלה, מהנושא השולי, הופכים אותו להצעה רצינית, וכל הדברים האחרים, שהם כל כך חשובים, אנחנו לא מתחשבים בהם.

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, תודה רבה לך.

נסים זאב: אבל הזמן לא עבר, גברת.

רות קלדרון: הזמן עבר והסתיים, אתה רואה.

נסים זאב: אז – – –, השעון שלי עובד – – –

רות קלדרון: אני שמחה, אבל אני כרגע באחריות על השעון.

מיקי לוי: עוד דקה, גברתי היושבת-ראש.

נסים זאב: אני צריך להחליף את השעון שלי, אין ברירה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: בבקשה, תפסו את מקומותיכם, מי שמעוניין להצביע.

רות קלדרון: הצבעה על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (הוראת שעה לשנת 2015), קריאה ראשונה.

רות קלדרון: בבקשה להצביע – מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: אמרתי קודם.

רות קלדרון: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (הוראת שעה לשנת 2015), התשע"ד–2014, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

רות קלדרון: 15 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רות קלדרון: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדה – גברתי השרה, יש לך המלצה לוועדה?

לימור לבנת: – – –

רות קלדרון: אדוני, סגן שר האוצר?

לימור לבנת: – – –

מיקי לוי: – – – זה ועדה – – –

קריאה: – – –

רות קלדרון: כספים?

מיקי לוי: זה ועדה – – – ועדת הפנים.

שמעון סולומון: אפשר להוסיף?

רות קלדרון: ועדת הפנים או ועדת הכספים?

מיקי לוי: כן.

קריאה: פנים.

קריאה: פנים.

קריאה: פנים.

יריב לוין: בסדר, שיהיה בפנים.

רות קלדרון: פנים?

רות קלדרון: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק היא ועדת הפנים, והיא תכין אותה לקריאה שנייה ושלישית.

שמעון סולומון: – – –

רות קלדרון: להוסיף את חבר הכנסת סולומון.

רות קלדרון: בעד.

רות קלדרון: בפרוטוקול מוסף חבר הכנסת סולומון בעד החוק.

רות קלדרון: חברים, עכשיו אנחנו עומדים לפני החוק האחרון.

רות קלדרון: אני מרגישה – – –

איתן כבל: מה אנחנו אמורים, לעשות אותו בעמידה?

רות קלדרון: למדתי היום שיש "תסמונת היום האחרון", ואנחנו בהחלט חווינו אותו היום, בהתרגשות רבה.

רות קלדרון: אני רוצה מטעמי לברך את בני הישיבות שבאו להקשיב לנו.

רות קלדרון: בין הזמנים.

רות קלדרון: ברוכים הבאים.

אלעזר שטרן: – – –

רות קלדרון: זה בהחלט, גם היא תורה – – –

אלעזר שטרן: זה לא בין הזמנים.

רות קלדרון: זה כן.

אלעזר שטרן: לא.

רות קלדרון: אצלם זה כן.

אלעזר שטרן: – – – לא.

אלעזר שטרן: בין הזמנים – – –

רות קלדרון: תורה היא וראויה ללימוד.

רות קלדרון: [מס' מ/687; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 4960; הכנסת ה-18, מושב רביעי, חוב' כ"ז, עמ' 28865; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014.

רות קלדרון: חברת הכנסת עדי קול תציג בשם יושב-ראש ועדת החוקה.

קריאה: – – –

רות קלדרון: אצלם זה – – –

אלעזר שטרן: מתשעה באב.

רות קלדרון: ואם לא, אז אנחנו צריכים לדון לקולא.

רות קלדרון: הם רצו ללמוד אזרחות, נכון?

רות קלדרון: ברוכים הבאים.

עדי קול: גברתי היושבת-ראש ואדוני היושב-ראש שגם נמצא כאן, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014.

עדי קול: בעקבות המלצות הגורמים הבין-לאומיים בתחום הלבנת ההון וביקורת בין-לאומית שעברה ישראל בעניין, מוצע להחיל את משטר חובות הזיהוי והרישום, אשר חל כבר כיום על חלק ניכר מהגופים הפיננסיים במשק, גם על ציבור עורכי-הדין ורואי-החשבון.

עדי קול: בשונה מהגופים האחרים, הוועדה עמדה על כך שעל ציבורים אלה לא יחולו חובות לדיווח, וזאת כדי למנוע פגיעה בחסיון עורך-דין–לקוח וביחסי האמון המיוחדים שיש בין הלקוחות לבין נותני השירות האמורים.

עדי קול: על-פי המוצע, בטרם ייתן עורך-דין או רואה-חשבון שירות עסקי ללקוחו, הוא יידרש לזהות אותו ולבצע לגביו הליך של הכרת הלקוח.

עדי קול: יוער כי לא כל שירות שייתן עורך-דין או רואה-חשבון ללקוחו יחיל עליו את חובות הזיהוי, אלא רק אם הוא מבצע עבורו פעולה מתוך רשימה סגורה של פעולות המנויות בהצעת החוק שעניינן הוא שירות בעל אופי עסקי פיננסי; כדוגמה, רכישת נדל"ן, הקמה של תאגידים או נאמנויות וניהול עסקי הלקוח.

עדי קול: כמהלך משלים להצעת החוק וכתחליף לחובת הדיווח, יחולו על עורכי-הדין ורואי-החשבון כללי אתיקה שידרשו מהם להימנע מביצוע פעולות עבור לקוחותיהם אם הם מעריכים שיש בפעולה שהם מבקשים לבצע רמת סיכון גבוהה של הלבנת הון.

עדי קול: בנוסף, הצעת החוק מסמיכה את שר המשפטים לקבוע כללים להפעלת סמכות הפיקוח הנוגעת לכניסה למשרדי עורכי-הדין ורואי-החשבון.

עדי קול: כללים אלה יהיו טעונים את אישורה של ועדת החוקה, ובמסגרתם ייקבע כי לא יהיה ניתן להיכנס למשרדו של עורך-דין או רואה-חשבון לביקורת שוטפת, וכניסה כאמור תיעשה אך ורק על בסיס חשש של המפקח להפרת הוראות החוק והצו.

עדי קול: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחברת הכנסת עדי קול שהציגה לנו את הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות, כפי שציינה חברת הכנסת קול.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נוכל להצביע בקריאה שנייה – כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–8 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 21 בעד, אין נמנעים או מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 13) – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 21 נגד – 1 נמנעים – אין חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 21, יש מתנגד אחד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת – בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות: בוועדת החוץ והביטחון, מטעם סיעת הבית היהודי, במקום חברת הכנסת אורית סטרוק, שכיהנה כממלאת-מקום קבועה, יכהן חבר הכנסת יוני שטבון כממלא-מקום קבוע.

): בוועדה המשותפת של ועדת המדע והטכנולוגיה וועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מ/835, מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה – במקום חבר הכנסת בועז טופורובסקי תכהן חברת הכנסת מירי רגב.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה זה?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאנחנו נועלים את הישיבה – בעצם סיימנו את מעשה החקיקה להיום – אנו מסיימים בעצם היום את כנס הקיץ של שנת 2014 ואת המושב השני של הכנסת התשע-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שידוע לכם, פגרת הקיץ של הכנסת איננה סימן שהכנסת מפסיקה את פעילותה.

יולי יואל אדלשטיין: פעילות הוועדות תימשך כרגיל, ודאי עם דגש על ועדות חוץ וביטחון, כספים – ושאר הוועדות.

יולי יואל אדלשטיין: אם יידרש כינוס מליאה בפגרה – אני כבר אומר: צפויים לנו כינוסי מליאה בפגרה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שגם חברי הכנסת וגם הממשלה יכולים לכנס את מליאת הכנסת בפגרה, כך שתהיו נכונים ומוכנים לכך.

יולי יואל אדלשטיין: התקופה היא תקופה ידועה לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: עם סיום כנס של הכנסת, ודאי עם סיום מושב, מקובל גם להודות.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לסטות קצת מן המנהג להתחיל את התודות דווקא מן האנשים שסייעו לנו בכל המעשים והעבודה שלנו בכנסת, ורוצה בראש ובראשונה להודות לחיילי וקציני צה"ל וכל אנשי זרועות הביטחון, שבגבורה שלהם – – (מחיאות כפיים) – – מאפשרים לנו לנהל את החיים הפרלמנטריים התקינים ולעשות את מה שמוטל עלינו לעשות, קרי חקיקה, דיונים, פיקוח, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: ודרך אגב, בקרב חיילי הסדיר וחיילי המילואים יש לא-מעט בני משפחות של עובדי הכנסת, עובדי הכנסת עצמם, יועצים פרלמנטריים, כפי ששמענו מכמה וכמה אנשים שעלו כאן לדוכן והודו לצוות שלהם, לרבות אלה שכרגע בצו 8 נמצאים במקומות מרוחקים מן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אז ודאי, גם להם שלוחה ברכתנו, ושיוכלו לחזור לעבודה הסדירה שלהם בכנסת חיש מהר.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, אבקש בשמכם להודות למזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ ולצוות מזכירות הכנסת – – (מחיאות כפיים) – – לסגן מזכירת הכנסת נאזם באדר, ליועץ המשפטי של הכנסת עורך-הדין איל ינון, ליועצים המשפטיים, לצוות הלשכה המשפטית – – (מחיאות כפיים) – – למנהלות ומנהלי ועדות הכנסת ולצוותי הוועדות, למנהלי ומנהלות הסיעות, לאנשי משמר הכנסת, לקצין הכנסת, תת-ניצב יוסף גריף, ליחידת סדרני הכנסת, לצוות המליאה, לצוות עובדי המשק והתחזוקה, לצוות מחלקת הפרוטוקולים, שתמיד מלווים אותנו כאן במליאה, למחלקת הדפוס, לצוות המחשוב, לרופא הכנסת ד"ר ליפשיץ, לאחיות המרפאה, לעובדי מזנון הכנסת, למנכ"ל הכנסת מר רונן פלוט – – (מחיאות כפיים) – – שמנצח על כל המלאכה הזאת, ולכל צוות לשכתו – – (מחיאות כפיים) – – ולצוותי, צוות לשכת יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כל היועצים, העוזרים ומנהלת הלשכה – – (מחיאות כפיים) – – וכל מי שעושה את העבודה הבלתי-האפשרית הזאת לאפשרית.

איתן כבל: אפשר להוסיף עוד מישהו?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: כשאדוני יסיים, אני יכול להוסיף עוד מישהו?

יולי יואל אדלשטיין: כשאני אסיים בהחלט תוכל.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לומר – אני אפילו תיקנתי את עצמי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כל כך רגילים, גברתי השרה, בתור ותיקה כמוני בבניין, את יודעת שאנחנו כל כך רגילים לומר עוזרים פרלמנטריים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מבקש, במסגרת ביצוע ההסכם שנחתם, יש לומר מעתה יועצים פרלמנטריים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקפיד על כך, ואני מבקש שכולנו נקפיד לכנות את האנשים הנאמנים שמלווים אותנו יועצים פרלמנטריים.

לימור לבנת: ויועצות.

יולי יואל אדלשטיין: יועצים ויועצות, ודאי, אף שאבשלום קור תמיד כועס ואומר שבעברית זה כולל גם יועצות.

מרב מיכאלי: אדוני לא רוצה להיתלות באבשלום קור.

מרב מיכאלי: בשום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מנסה בפגרה לסדר פגישה בין אבשלום קור לבין חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה על כל העבודה שעשיתם במהלך החודשים של הכנס הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מכל הלב, אני מודה לאלה שעסקו במלאכה גם בתקופה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אגלה לכם באופן אישי שזה לא היה פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד, מאוד רציתי לשמור על פרלמנט שמתפקד ולא לתת, כפי שאמר גם הנשיא הנבחר – לפני כמה ימים גם היה לנו הכבוד והעונג להשביע נשיא חדש בישראל ולהיפרד מן הנשיא המיתולוגי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לכם – כמו שאמר גם ראובן ריבלין, אני חוזר ואומר: לא ניתן לאף אחד, לא לטרוריסטים ולא לגורמים אחרים, לשבש לנו את הפרלמנט.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מצד שני, גם לא רצינו להיות עדים במליאה למחזות לא מתאימים לימים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבוועדת ההסכמות יריב ואיתן – חבר הכנסת יריב לוין וחבר הכנסת איתן כבל, וגם יושב-ראש האופוזיציה אתם – תמיד הקפידו למצוא את הנושאים שמקדמים את עבודת הפרלמנט אבל מונעים מאתנו מחלוקות מיותרות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם להם על כך.

יולי יואל אדלשטיין: רצית להוסיף מילה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אמרת לכולם תודה.

מיקי לוי: אנחנו אומרים לך תודה רבה על – – – (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, רציתי קודם כול לומר לך תודה מקרב לב על כל אשר אתה עושה ועשית, על ההנהגה והניהול המופתיים של הכנסת, של המליאה.

איתן כבל: תודה לך על כך.

איתן כבל: אבל אם יורשה לי, אדוני היושב-ראש – להודות ליריב לוין, חבר הכנסת יריב לוין.

איתן כבל: (מחיאות כפיים) אני אומר זאת לא כחבר וידיד, וגם יריב מולו – –

מיקי לוי: תרתי משמע.

איתן כבל: – – תרתי משמע.

איתן כבל: אתה יוצא מעבדות לחירות.

איתן כבל: ואנחנו יודעים כמה הכנסת הנוכחית, מצד אחד יש לה הזכויות הגדולות שלה, אבל מצד שני כמה היא קשה – יותר מספחת.

איתן כבל: אז אני מאחל לך בהצלחה, ואני בטוח שתצליח.

איתן כבל: עשית עבודה מדהימה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, אני מצטרף.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום – – –

לימור לבנת: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני מאפשר את זה רק באווירת סוף הקורס, גברתי השרה.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, ג' בחשוון התשע"ה, 27 באוקטובר 2014, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר אומר שיהיו ישיבות רבות לפני זה, אבל זאת ההודעה הרשמית.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.