ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 164, 2014-07-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום א' במנחם אב תשע"ד, 28 ביולי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גם היום אנחנו משתתפים באבלן הכבד של משפחות החללים – חיילים, קצינים, אזרחים – ושולחים מכאן איחולי החלמה מהירה לכל הפצועים הנמצאים עדיין בבתי-החולים.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 25), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3), שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (תיקוני חקיקה) (מס' 2), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 8), התשע"ד–2014; הצעת חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות (תיקון מס' 7), התשע"ד–2014; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (הוראת שעה לשנת 2015), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 23) (איסור מכירה בבית-עלמין), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 5) (איסור הפליה בשל לבישת מדי כוחות הביטחון וההצלה), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18) (סייג לסיוע לתלמידים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יוני שטבון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 6) (התאמה להתפתחויות טכנולוגיות), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק קביעת מועד כניסה לתוקף של הוראות סימון מזון ארוז מראש, התשע"ד–2014, של חברת הכנסת איילת שקד וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2658/19 וכלה בהצעת חוק פ/2696/19 – הצעת חוק סוכני חוץ, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איילת שקד, רוברט אילטוב ויריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (עבירה על סידור נישואין וגירושין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מירי רגב, יפעת קריב, דב ליפמן, רות קלדרון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, דב חנין ומרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מינוי דובר לעירייה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד צור, מירי רגב, יפעת קריב, אלעזר שטרן וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – פרסום ריאיון עם קטין נפגע עבירת מין), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (הגבלת השימוש בחומצות שומן טראנס), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב ליפמן, שמעון סולומון, עליזה לביא, יפעת קריב, איתן כבל, משה מזרחי, מאיר שטרית ועמר בר-לב; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – שלילת גמלה בשל מסירת מידע מטעה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת רינה פרנקל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים למעסיק קולט עלייה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יוני שטבון, שמעון אוחיון, יואל רזבוזוב, יריב לוין ודב ליפמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הזכאות לביטוח אימהות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, שולי מועלם-רפאלי, מירי רגב, דב ליפמן, משה גפני, קארין אלהרר, זבולון כלפה, יצחק כהן, עמר בר-לב, פנינה תמנו-שטה, איתן כבל, מרב מיכאלי, יחיאל חיליק בר ודוד אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תקופת כהונה של יועץ משפטי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מירי רגב, דוד צור ויעקב ליצמן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חדרי הנקה בבניינים ציבוריים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מיכל רוזין, זהבה גלאון, נחמן שי, חנין זועבי, דב ליפמן, יפעת קריב, פנינה תמנו-שטה ובועז טופורובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (קיזוז הפסד הון במועד ההשקעה בחברה עתירת ידע), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת רוברט אילטוב;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון – תקציב התרבות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עפר שלח, רונן הופמן, אלעזר שטרן, מיקי רוזנטל, איתן כבל ואחמד טיבי; הצעת חוק לעידוד בנייה של מרחבים מוגנים (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי ויעקב מרגי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – שינוי מספר הסגנים במקרים מסוימים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מירי רגב, דוד אזולאי, משה גפני, דוד צור, דוד רותם וזבולון כלפה; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, יריב לוין, קארין אלהרר, אלעזר שטרן, מיכל רוזין, אילן גילאון, תמר זנדברג, דב חנין, זהבה גלאון, איתן כבל, איציק שמולי, עמר בר-לב, סתיו שפיר, אראל מרגלית, בנימין בן-אליעזר, נחמן שי, ניצן הורוביץ, יצחק הרצוג, עמרם מצנע, משה מזרחי, ג'מאל זחאלקה, ישראל אייכלר, אורי מקלב, יעקב מרגי, גילה גמליאל ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור העברה, שעבוד ועיקול זכויות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, חיים כץ ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, מירי רגב, איילת שקד, פנינה תמנו-שטה, דוד צור, דוד אזולאי, דב חנין, יחיאל חיליק בר, תמר זנדברג, דב ליפמן, סתיו שפיר, משה מזרחי, עדי קול, רינה פרנקל, שמעון סולומון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, קארין אלהרר, עליזה לביא ואיציק שמולי וקבוצת חברי כנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסעת אזרח ותיק באוטובוס), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הנחה לחיילי צה"ל בשירות סדיר בדמי נסיעה בתחבורה ציבורית, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עפר שלח, דוד צור, זבולון כלפה, מיקי רוזנטל ומירי רגב; הצעת חוק החלת תקצוב מגדרי על תקציבים ציבוריים בישראל, התשע"ד–2014, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי, מירי רגב וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (הוראות לעניין הבטחת דיג בר-קיימא),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, מנחם אליעזר מוזס, אברהם מיכאלי, אליהו ישי, נסים זאב, יצחק וקנין, דוד אזולאי ומיכל רוזין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, מירי רגב, איילת שקד, דוד צור, דוד אזולאי, פנינה תמנו-שטה, דב חנין, יחיאל חיליק בר, תמר זנדברג, דב ליפמן, סתיו שפיר, עדי קול, רינה פרנקל, שמעון סולומון, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, קארין אלהרר, עליזה לביא, איציק שמולי ובועז טופורובסקי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יצחק הרצוג, אילן גילאון, דב חנין, איילת שקד, אורלי לוי אבקסיס, בועז טופורובסקי, משה מזרחי, יחיאל חיליק בר, משה גפני, יעקב מרגי ואליהו ישי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לעניין סככות המתנה בתחנות אוטובוס), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, יריב לוין, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, מיכל רוזין, דב חנין, נחמן שי, אברהים צרצור ומירי רגב; הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון – ביטול אגרות בעד פעולות הרשות באירוע כבאות והצלה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יואב בן צור, אברהם מיכאלי, נסים זאב, יעקב מרגי, זבולון כלפה, אורי מקלב, יעקב אשר ויצחק וקנין; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום מקדמות בעת מצב מיוחד בעורף), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, דוד צור, משה מזרחי, יחיאל חיליק בר, מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, משה גפני, דב חנין, ישראל חסון, אילן גילאון, אבישי ברוורמן, מיכל בירן, יוני שטבון, זבולון כלפה ודוד אזולאי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הכנסה שלא תחושב), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויריב לוין; הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים (תיקון – הוספת מוסדות חינוך לתוספת), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, יצחק כהן, אורלי לוי אבקסיס ושמעון אוחיון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה לעובד שהתפטר לשם טיפול בילדו),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק לימודים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ועמרם מצנע; הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – עבירה הקשורה לספורט – נסיבות מחמירות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית במוסדות חינוך תיכוניים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג ומשה מזרחי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת שידור והקלטת ישיבות, ניהול פרוטוקול ופרסומו), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד צור, יפעת קריב, מירי רגב, רונן הופמן, מרב מיכאלי, אלעזר שטרן, זהבה גלאון, סתיו שפיר, משה מזרחי, איתן כבל, נחמן שי ופנינה תמנו-שטה; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור פעילות מסחרית בבית-חולים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, איתן כבל, שולי מועלם-רפאלי, אבישי ברוורמן, דב חנין, ניצן הורוביץ, עליזה לביא, משה מזרחי, אלעזר שטרן, מירי רגב, נחמן שי, מיקי רוזנטל ומיכל בירן; הצעת חוק צער בעלי-חיים (תיקון – אספקת מים לבעלי-חיים משוטטים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, מרב מיכאלי, תמר זנדברג, איתן כבל, איציק שמולי, ניצן הורוביץ, נסים זאב ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעות והסעות לטיפולי אונקולוגיה ודיאליזה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, אילן גילאון, דב חנין, יעקב ליצמן, מיכל רוזין, מירי רגב, שמעון אוחיון, יעקב אשר, מוחמד ברכה, דוד אזולאי, יעקב מרגי ונסים זאב; הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה (תמיכה במוסדות הנצחה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, אלעזר שטרן, דב חנין, עמרם מצנע, קארין אלהרר, שמעון אוחיון, דב ליפמן, רינה פרנקל,

ירדנה מלר-הורוביץ: יצחק כהן ומירי רגב; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פקיעת כהונה בשל תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל), מאת חברי הכנסת דוד רותם, רוברט אילטוב, שמעון אוחיון, אורלי לוי אבקסיס, חמד עמאר, יעקב מרגי, משה זלמן פייגלין, יחיאל חיליק בר, יוני שטבון, מרדכי יוגב, מנחם אליעזר מוזס, יריב לוין, רינה פרנקל, יפעת קריב, שולי מועלם-רפאלי, יואל רזבוזוב, דוד צור, אלעזר שטרן, כרמל שאמה-הכהן, זבולון כלפה, איילת שקד, אורית סטרוק, אברהם מיכאלי, דוד אזולאי, יצחק כהן, אורי מקלב, יעקב אשר ויעקב ליצמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: המלצות של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושאים הבאים: מנגנון ההצמדה של שכר חברי הכנסת; תשלומים לחבר הכנסת הפורש מהכנסת; תשלומים עבור טלפון ועיתון לחברי הכנסת לשעבר.

ירדנה מלר-הורוביץ: אשרור הסכם בדבר הצטרפות מדינת ישראל לאמנת מועצת אירופה בדבר פשעי סייבר.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים להצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014; לוח תיקונים להצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ד–2014; לוח תיקונים להצעת חוק תשלומים לחיילים בשירות סדיר (הגנה על תשלומים), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, מטבע הדברים אין היום הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתחילים מייד במעשה החקיקה, סדרה של חוקים לקריאה שנייה ושלישית, כפי שתכף יציגו לנו.

יולי יואל אדלשטיין: בשעה 18:00, בהתאם לחוק, נציין במליאה גם את יום פטירתו של זאב ז'בוטינסקי, ומייד לאחר מכן נמשיך עם החוקים.

יולי יואל אדלשטיין: יש סדר-יום ארוך.

יולי יואל אדלשטיין: נא להיערך בהתאם.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/717; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 5128; הכנסת ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ו, עמ' 30885; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת עמרם מצנע להציג הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עמרם מצנע: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ד–2014, שיזמה הממשלה.

עמרם מצנע: החוק המוצע בא להתמודד עם התופעה של תזונה בלתי נכונה ובלתי בריאה, ומטרתו להבטיח כי אספקה ומכירה של מזון בתחום מוסד חינוך תהיה בהתאם לכללים שיקבע שר החינוך בהתייעצות עם שר הבריאות ולפי המלצות תזונתיות מקצועיות.

עמרם מצנע: מוצע לקבוע כי ספק מזון, שהוא מי שעוסק באספקת מזון בצורה מאורגנת ומרוכזת, בין בתמורה ובין שלא בתמורה, לא יספק ולא ימכור בתחום מוסד חינוכי מזון שאינו עומד בתנאים ובהוראות שקבע השר בתקנות לעניין הרכב המזון וערכו התזונתי.

עמרם מצנע: הוראות אלה ייקבעו בהתחשב, בין השאר, בסוג מוסד החינוך, בצורכי התלמידים ובגילם.

עמרם מצנע: עוד מוצע לקבוע כי ספק מזון המספק או המוכר מזון בתחום מוסד חינוך יפרסם את הרכב המזון ואת ערכו התזונתי באופן שייקבע על-ידי השר.

עמרם מצנע: מנהל מוסד חינוך יביא לידיעת התלמידים והוריהם, בתחילת כל שנת לימודים, את ההוראות והתנאים שנקבעו לעניין הרכב המזון וערכו התזונתי.

עמרם מצנע: מוצע שאכיפת הוראות החוק תתבצע באמצעות הטלת עיצומים כספיים על ספקי מזון שיפרו את ההוראות, וזאת בידי ממונה שימנה שר החינוך מבין עובדי משרדו.

עמרם מצנע: יצוין כי במהלך הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדה נדון נושא החלת הוראות החוק גם על הצהרונים.

עמרם מצנע: מאחר שהצהרונים אינם בגדר מוסדות חינוך המפוקחים בידי משרד החינוך, עמדת משרדי הממשלה הייתה שאין להחיל עליהם את הוראות החוק, אך הוצהר בפני הוועדה על-ידי משרדי הממשלה השונים הנוגעים בדבר שעל הצהרונים הפועלים בהתאם למכרזים של משרד החינוך או של השלטון המקומי, וכן בהתאם למבחני תמיכה של משרד הכלכלה, יוחלו, מכוח אותם מכרזים ומבחני תמיכה, הוראות מקבילות להוראות שיוחלו על מוסדות חינוך מכוח החוק המוצע.

עמרם מצנע: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

עמרם מצנע: החוק הזה הוא חוק שהוא בבחינת פריצת דרך וכניסה לתחום שעד היום לא עסקנו בו.

עמרם מצנע: לקח הרבה זמן לחוקק אותו, ואנחנו רואים בו התקדמות מאוד חשובה בעניין בריאות הילדים.

עמרם מצנע: לא הוגשו הסתייגויות, ואני בהחלט מבקש מחברי הבית לאשר את נוסח החוק שהביאה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

עמרם מצנע: אני גם מנצל כבר את ההזדמנות להודות ליושבת-ראש הוועדה יהודית גידלי, ליועצת המשפטית שלנו מירב ישראלי, לצוות כולו, וכמובן לאנשי משרד החינוך ומשרד הבריאות, שחברו יחד כדי להביא להשלמתו של החוק החשוב הזה.

עמרם מצנע: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: יהודית היא מנהלת הוועדה, ואנחנו מצטרפים לתודות.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הוועדה, עדיין, חבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ד–2014 – כאמור, אין הסתייגויות, ולכן נצביע על כל החוק בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 1–25 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–25 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עדיין 16 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל אלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/850; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 9006; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גנבות) (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: בשם ועדת הכלכלה יציג את החוק חבר הכנסת דוד צור.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גנבות) (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד צור: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית שגובשה לבקשת משטרת ישראל, יחידת "אתגר" – איתור ותפיסת גנבי רכב – האמונה על טיפול בגנבות הרכב בישראל.

דוד צור: יחידה זו הוקמה ב-1998, וכיום היא כפופה ליחידת "להב 433", שהיא היחידה הארצית למלחמה בשחיתות ובפשע המאורגן.

דוד צור: יושב-ראש ועדת הכלכלה פרופסור אבישי ברוורמן ביקש ממני לנהל את דיוני הוועדה להכנת הצעת החוק שלפני

דוד צור: כם לקריאה שנייה ושלישית, כמי שעומד בראש ועדת המשנה של ועדת הכלכלה למאבק בתאונות הדרכים.

דוד צור: לטענת יחידת "אתגר", מעת חקיקת חוק הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גנבות), התשנ"ח–1998, והתיקונים שתוקנו בחוק במהלך השנים, פחת מספר גנבות הרכב בישראל.

דוד צור: עם זאת, הדרך עוד ארוכה, ומוצע כעת לקבוע כמה תיקונים בהצעת החוק במטרה להגביר ולייעל את אכיפת החוק.

דוד צור: התיקונים מבוססים על הניסיון המצטבר של יחידת "אתגר" והטיפול במפרי החוק.

דוד צור: בהצעת החוק מוצעות כמה הוראות שאפרט בפניכם: ראשית, מוצע להחיל את הוראות החוק גם על אופנועים וחלקיהם.

דוד צור: שנית, מוצע לתקן את ההגדרה "חלק" כך שתכלול גם את החלקים המרכיבים את החלק, והאיסורים הקבועים בחוק יחולו גם על אותם חלקים.

דוד צור: נוסף על כך, מוצע לקבוע הוראות המתייחסות לחובות המבטח: במקרה שרכב ניזוק וחברת הביטוח שילמה לבעל הרכב תגמולי ביטוח, היא למעשה רוכשת זכות לבעלות ברכב מכוח הסכם, או על-פי דין.

דוד צור: במקרה כזה חברת הביטוח יכולה לעשות אחת משתיים: להעביר את הרכב לפירוק כללי, או להעביר את הרכב לשם תיקונו, מכירתו והחזרתו לכביש.

דוד צור: לגבי רכב לפירוק כללי – חברת הביטוח מחויבת להעביר את הרכב לעסק שמורשה לפי דין לעסוק בפירוק כלי רכב, ועליה להחזיר את רישיון הרכב לרשות הרישוי.

דוד צור: במקרה של מכירת רכב לשם תיקונו – חברת הביטוח תמציא לרוכש הרכב עותק מחוות דעת שמאי הרכב, שבדק את הרכב לאחר קרות הנזק, אם יש חוות דעת כזו.

דוד צור: נוסף על כך, חברת הביטוח נדרשת להחזיק את רישיון הרכב, ולא להעבירו לרוכש, אלא אם כן הרוכש המציא אישור של מוסך מורשה שתיקן את הרכב ובו רשימת החלקים החדשים והמשומשים שהורכבו בו.

דוד צור: כמו כן, אם הורכב חלק ברכב, יצורפו לאישור המוסך גם חוות דעת השמאי שבדק את הרכב, חשבונית מס שתכלול את רשימת החלקים שהורכבו, ולצד כל חלק יצוין אם החלק חדש או משומש, וכן תעודת בדיקה.

דוד צור: את החובות החלות על חברות הביטוח מוצע להחיל גם על בעל צי רכב שבבעלותו לפחות 25 כלי רכב שאינם מבוטחים בפוליסה לביטוח רכב.

דוד צור: נוסף על כך – וזה חידוש משמעותי ביחס לקבוע היום בחוק – מוצעות חובות המוטלות על רוכש רכב מחברת הביטוח, כאשר רכישת הרכב אינה לשימוש אישי, כלומר על סוחרי הרכב.

דוד צור: בהתאם להוראות המוצעות, על סוחר הרכב לתקן את הרכב במוסך מורשה בלבד, להודיע בכתב לחברת הביטוח או לבעל צי הרכב שממנו רכש את הרכב, אחת לשלושה חודשים, אם תוקן הרכב במהלך אותה תקופה ואת מקום הימצאו.

דוד צור: אם תוקן הרכב, יעביר למבטח או לבעל צי הרכב שממנו רכש את הרכב אישור על התיקון מהמוסך שבו תוקן הרכב, את רשימת החלקים שהורכבו ברכב ופירוט אם אותם החלקים חדשים או משומשים.

דוד צור: סוחר הרכב, לאחר התיקון ומייד לאחר שקיבל את רישיון הרכב, יעביר את הבעלות ברכב על שמו.

דוד צור: נוסף על כך מוצע לקבוע איסור על בעל עסק המורשה לעסוק בפירוק כלי רכב, נוסף על האיסורים הקיימים היום, להעביר לשטחי האחריות האזרחית הפלסטינית רכב המיועד לפירוק כשהוא שלם או את מסגרת המרכב של הרכב או חלק ממנה.

דוד צור: בהתאם למוצע, העובר על איסור זה, דינו מאסר שלוש שנים.

דוד צור: כמו כן נקבעו קנסות פליליים על חברות הביטוח וחברות צי הרכב וכן על סוחרי הרכב בשל הפרת הוראות החוק.

דוד צור: בהצעת החוק המקורית הוצע מדרג שסברנו כי יש לבחון אותו, והחלטנו כי על חלק מהעבירות יוטלו קנסות מידתיים יותר, לדעתנו, מאלה שהוצעו.

דוד צור: נוסף על כך, מוצע לתקן לקוּנָה בחוק הקיים, והיא היעדר הוראה עונשית על האיסור להתקין חלק משומש ברכב שניזוק וטרם חלפו שנתיים מהיום שעלה על הכביש, הוראה שנקבעה בתקנות מכוח סעיף 17(א1) לחוק בנוסחו כיום.

דוד צור: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אלא רק בקשות רשות דיבור.

דוד צור: לפיכך אני מבקש שתאשרו את הצעת החוק המונחת בפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד צור: אני מודה מראש ליושב-ראש הוועדה פרופסור ברוורמן שאפשר לי לנהל את הדיונים האלה; ליועצת המשפטית, עורכת-הדין הגברת אתי בנדלר, ולגברת תורג'מן, שליוותה אותנו בכל הדיונים; למנהלת הוועדה המיתולוגית שלנו, הגברת לאה ורון, מנהלת הוועדה.

דוד צור: השר פרי, אני בטוח שהקשבת לכל פרט ופרט בחוק הפשוט הזה ואני בטוח שתתמוך בו.

דוד צור: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד צור.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה חברי כנסת שהגישו בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: היחיד שנמצא באולם הוא חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני מוותר?

דב חנין: אני מוותר, בשל התחשבות בחברי.

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי, מחזה נדיר, אבל שווה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין מוותר על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות לחוק, ולכן אנחנו נצביע על כל החוק בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גנבות) (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014 – ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–8 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שנייה ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גנבות) (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עדיין 27 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/879; "דברי הכנסת", חוב' ל"ה, עמ' 12035; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 13), והייתי שמח אם לא הייתי צריך לעמוד פה ולהביא את זה כהצעת חוק.

חיים כץ: למה הייתי שמח?

חיים כץ: הצעת החוק הזאת באה לדחות למוסדות את המועדים של הסדרת הנגישות לאלה שצריכים אותה.

חיים כץ: החוק הזה חוקק כבר לפני שש שנים, ואני נאלץ לעמוד פה ולדחות את המועדים, מסיבות טכניות וסיבות תקציביות.

חיים כץ: אני מסתכל – היועצת המשפטית הכינה לי איזה 700 עמודים לקרוא, ואני אומר, מה, אני אקרא את זה שאני מבקש ואסביר למה אני צריך לדחות?

חיים כץ: אז מה שאני מבקש: לדחות את נתינת הנגישות במלואה, שהיא תהיה לא יאוחר מ-1 בנובמבר 2017 לגבי מי שאינו רשות ציבורית, ולא יאוחר מ-1 בנובמבר 2018 לגבי רשות ציבורית.

חיים כץ: אני מאוד רוצה לקוות שבעוד שלוש או ארבע שנים לא יעמוד פה מישהו ויבקש לדחות את זה פעם נוספת.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, אבל צר לי שאני צריך לעמוד ולבקש את זה.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, צר לכולנו שאנשים עם מוגבלות ימתינו עוד כמה שנים.

יולי יואל אדלשטיין: נקווה שבאמת זאת תהיה הדחייה האחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, אין הסתייגויות, כאמור, לכן אנחנו מצביעים בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 25 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 25 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעות מטעם ועדת הכנסת: ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות החוק כדלקמן, לשם הכנתן לקריאה ראשונה – ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – פיזיותרפיסט וקלינאי תקשורת ותיקים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת שמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת, פ/2184/19.

): ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון – 1.

): בהצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון – הודאה בביצוע עבירה), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת מירי רגב וקבוצת חברי הכנסת, פ/2511/19; 2.

): הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הפחתת מספר היחידות במתחם פינוי ובינוי), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב, פ/2335/19; 3.

): הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הסרת הרב הצבאי הראשי וסגנו מהאספה הבוחרת), התשע"ד–2014, הצעתו של חבר הכנסת אלעזר שטרן, פ/2128/19.

): ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – שינוי הרכב הוועדה הבין-משרדית וערעור על המלצותיה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת זבולון כלפה וקבוצת חברי הכנסת, פ/2384/19.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת יפעת קריב וקבוצת חברי הכנסת, פ/2402/19.

): ועדת החינוך, התרבות והספורט תדון בהצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ד–2014, של חבר הכנסת עמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת, פ/2391/19.

): הודעה אחרונה לשלב זה: ועדת הכנסת קבעה כי הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מ/835, תידון בוועדה משותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): הוועדה תמנה שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, בהרכב הבא: מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה חברי הכנסת משה גפני – שישמש יושב-ראש – אראל מרגלית, בועז טופורובסקי ומאיר שטרית; מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט חברי הכנסת דוד רותם, אורית סטרוק, אברהם מיכאלי ואברהים צרצור.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/635; פ/703/19; פ/910/19; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 1850; חוב" כ"א, עמ' 3199; הכנסת ה-18, מושב רביעי, חוב' י"ז, עמ' 26772; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ לעלות לדוכן כדי להציג הפעם הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בניגוד להצעת החוק הקודמת, הצעת החוק הזאת סיימה סיפור של – כמה, זהבה, 15 שנה?

חיים כץ: – 15 שנה של התגלגלות בדרכים, בעבודה קשה, בעשרות מפגשים, בהרבה רעיונות, בהשתתפות הרבה מאוד חברי כנסת.

חיים כץ: אני מתכבד להביא לכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ד–2014.

חיים כץ: ההצעה הזאת היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית שהוגשה בכנסת השמונה-עשרה והוחל עליה דין רציפות עם הצעת חוק שהגישו זהבה גלאון וקבוצת מרצ, זאת אומרת כל חברי הכנסת של מרצ, קרי קבוצת מרצ, ועם הצעת חוק פרטית נוספת שהגשתי יחד עם שלי יחימוביץ ואברהם מיכאלי.

חיים כץ: אמרו לי שביציע יושב השופט שוחט, אז – ברוך הבא לכנסת ישראל.

חיים כץ: הצעת חוק זו מתבססת על המלצת ועדה בראשות השופט שאול שוחט, שדנה בשאלת דרך החלוקה בפועל של חיסכון פנסיוני שהוא רכושם המשותף של בני-זוג שנפרדו.

חיים כץ: החיסכון הפנסיוני הוא נכס משמעותי, הוא בעל ערך רב, שנצבר על-ידי בני-זוג במהלך חייהם המשותפים, אולם בשל מאפייניו הייחודיים של נכס זה יש קושי ממשי לחלק אותו בעת פירוד בין בני-זוג.

חיים כץ: ועדת שוחט המליצה להתאים את דרך החלוקה בין בני-הזוג למכשירים הפנסיוניים השונים באופן שיבטיח הפרדה בין בני-הזוג כאשר אפשר לעשות כן ללא פגיעה בחיסכון הפנסיוני.

חיים כץ: הצעת החוק מבחינה בין הסדר שייעשה במקרה שבו מדובר בחיסכון באמצעות צבירת כספים, דהיינו חיסכון בקרן פנסיה חדשה או בקופת גמל לקצבה או בקופת ביטוח חדשה, שבמסגרתו כל עוד לא הוחל בתשלום הגמלה אפשר לחלק בעין את הכספים הצבורים בין בני-הזוג, לבין חיסכון באמצעות צבירת זכויות, בקרן ותיקה, בהסדר פנסיה תקציבית או בקופת ביטוח ישנה, שבהם עד למועד היציאה לקצבה כל שיש בידי החוסך הוא הזכות לקבל קצבה, ולפיכך חלוקה בין בני-הזוג יכולה להתבצע רק ממועד הזכאות לקצבה.

חיים כץ: הצעת החוק מורכבת, מתוך ניסיון לתת מענה למצבי חיים ומשפט שונים.

חיים כץ: בדברי אלה אגע רק בעיקרי הדברים ובשינויים שהכניסה הוועדה.

חיים כץ: הוראות הצעת החוק יופעלו רק אם בידי בני-הזוג פסק-דין שעומד בדרישות המפורטות בחוק, שקובע שהחיסכון הפנסיוני הוא נכס משותף לבני-הזוג, וקובע את השיעור מהחיסכון הפנסיוני שבן-הזוג לשעבר, שאכן החיסכון הפנסיוני אינו על שמו, יהיה זכאי לקבל.

חיים כץ: הפעלת ההוראה תלויה בפעולה אקטיבית, של רישום פסק-דין, ולמעשה בני-הזוג יכולים לקבוע ביניהם דרכי חלוקה אחרות, ובלבד שהגוף המשלם את הקצבה לא יבצע את החלוקה.

חיים כץ: בתום 45 ימים מהמועד שבו נמסרה לשני בני-הזוג ההודעה על רישום פסק-הדין תבוצע חלוקת הכספים בפועל כפי שיפורט להלן.

חיים כץ: במהלך 45 ימים אלה תתאפשר פנייה לערכאות במקרה שהדבר נדרש למניעת החלוקה.

חיים כץ: יחד עם זאת, מעת הרישום, ולעניינים מסוימים אף מעת קליטת הבקשה לרישום, חלות הגבלות שונות על הכספים שלגביהם נרשמה ההערה, וזאת כדי למנוע סיכול של הוראות פסק-הדין.

חיים כץ: כך, למשל, נדרשת הסכמת בן-הזוג לשעבר לביצוע פעולות בידי החוסך, שעלולות לסכל את זכותו של בן-הזוג לשעבר או לפגוע בה, כגון משיכת הכספים מהקופה, או במקרה של חיסכון – באמצעות צבירת זכויות, המרת הקצבה בזכאות אחרת או דחיית הפרישה.

חיים כץ: הסכמת בן-הזוג לשעבר תידרש גם להטלת עיקול על הכספים או שעבודם, ולמעשה, ממועד רישום ההודעה ייחשבו הכספים לעניין עיקול כאילו כבר הועברו לבן-הזוג לשעבר.

חיים כץ: ההערה תלווה את הכספים בגלגוליהם השונים, גם בעת שיועברו מקופה אחת לאחרת – היום אתה יכול להעביר את הכספים בצורה חופשית בתוך ארבעה ימי עסקים מקופה אחת לקופה אחרת, וכאילו לא נודע כי בא אל קרבה, ואז אחר כך יכולים לחפש – ותימחק רק בהתאם להוראות החוק, כגון אם ניתן צו של בית-המשפט למחיקתה או שנסתיימה העברת הכספים לבן-הזוג לשעבר.

חיים כץ: חלוקת חיסכון פנסיוני באמצעות צבירת כספים – כשמדובר בחיסכון פנסיוני באמצעות צבירת כספים, וטרם החל תשלום קצבה, מועבר חלק מהחיסכון לחשבון חדש של בן-הזוג לשעבר, שמעמדו בו הוא של עמית לא-פעיל.

חיים כץ: העברת הכספים לבן-הזוג לשעבר, כאמור, לא תיחשב כמשיכה של הכספים ולא תפגע בזכויות של החוסך, למשל לעניין הכיסויים הביטוחיים שיש לחוסך.

חיים כץ: בעת הדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הוספה הוראה המבטיחה כי גם לעניין כיסוי ביטוחי לסיכוני מוות המושפע מגובה היתרה הצבורה, יישמר לחוסך הכיסוי הביטוחי המלא, בכפוף לכך שישלם את ההפרש הכספי הכרוך בכך.

חיים כץ: הסכום שיועבר לבן-הזוג לשעבר נקבע לפי היתרה הצבורה במועד הפירוד, ובמסגרת הוראות המעבר נקבע כי במקרה שיש לגוף המשלם קושי אובייקטיבי בזיהוי יתרה זו, יקבע בית-המשפט את הנתון.

חיים כץ: הצעת החוק מבהירה כי העברת הכספים תתבצע גם אם החוסך נפטר, ובלבד שבקשה לרישום פסק-הדין תוגש בתוך 30 ימים לכל המאוחר לאחר הפטירה או לאחר מתן פסק-הדין, כדי למנוע מצב שבו הכספים נמשכים בינתיים בידי המוטבים.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות הוסיפה כי גם במקרה שבן-הזוג לשעבר נפטר לאחר שהגיש בקשה לרישום פסק-הדין, יועברו הכספים לחשבון על שמו באופן שיורשיו ייחשבו כמוטבים לגבי כספים אלה.

חיים כץ: לגבי מרכיב פיצויי הפיטורים, שלגביו ייתכן מצב שבו מעסיקו של החוסך יהיה זכאי לחלק מהסכומים, נקבע שממרכיב זה יועברו הכספים לבן-הזוג לשעבר רק כאשר קמה זכאות למשיכת הכספים בידי החוסך, ובן-הזוג לשעבר יוכל לבחור אם להעביר את הכספים לחשבון שאליו יועברו יתר הכספים או לחשבון חדש אחר, או למשוך את הכספים.

חיים כץ: כל זה עשית, זהבה?

חיים כץ: את יודעת איזה ספר יש לי פה?

חיים כץ: כל זה עשית?

נחמן שי: תן לה קרדיט.

חיים כץ: נותן לה, מגיע לה.

חיים כץ: הרוויחה את זה ביושר.

חיים כץ: כדי למנוע תכנוני מס אסורים של חלוקת כספי הפנסיה רק על מנת ליהנות משיעורי מס נמוכים יותר, נקבע כי העברת הכספים לחשבון החדש על שם בן-הזוג לשעבר תיחשב אירוע מס, ויחול בו חיוב מס מיוחד שינוכה במקור.

חיים כץ: החיוב יהיה בשיעור של 21%, ואולם יחול רק ככל שהיתרה הצבורה בכלל החסכונות לקצבה באמצעות צבירת כספים של החוסך עולה על מכפלת התקרה המזכה במכפיל ההמרה להון, דהיינו על סכום שמתקרב היום למיליון וחצי ש"ח; כלומר אין חסכונות כאלה, ומי שיש לו חיסכון כזה, יכול להיות שהוא צריך להיות חבר כנסת שחוסך בפנסיה צוברת במשך 30 שנה, אז הוא מגיע לסכום החיסכון הזה.

חיים כץ: זאת אומרת, זה חל על סכומים של כ-30,000 שקל, אתה מגיע לחיסכון כזה, וחבל שזה לא חל על רוב האזרחים במשק, שלא מרוויחים 30,000 שקל לחודש.

חיים כץ: הסכמנו לזה.

חיים כץ: אמרנו: מי שזה, שייתן גם לשלטונות המס, ועד הסכום הזה הוא פטור.

חיים כץ: לגבי הכספים שהועברו ממרכיב פיצויי הפיטורים נקבעו הוראות מיסוי מיוחדות: המיסוי בשיעור האמור יחול כאשר הכספים מועברים לחשבון החדש שאליו הועברו גם רכיבי התגמולים לפי היחס שהיה בין הרכיבים, ואולם החוסך רשאי, בהסכמת בן-הזוג לשעבר, להודיע לרשות המסים כי במקום החיוב במס בשיעור האמור תחול הוראת הפטור למענק הפרישה שהוא היה נהנה ממנה לפי סעיף 9(7א) לפקודת מס הכנסה.

חיים כץ: בנוסף, יובאו בחשבון לפטור תשלומים פטורים שהיו בחשבונו של החוסך.

חיים כץ: במקרה שבן-הזוג לשעבר בחר למשוך את חלקו מפיצויי הפיטורים או להעבירו לחשבון חדש אחר, יחול ניכוי מס במקור לפי שיעורי המס השולי החלים על החוסך.

חיים כץ: כשאגמור להקריא את 20 ומשהו העמודים האלה, אסביר אותם.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא מתכוון לומר שההסברים של זהבה גלאון לא מובנים או משהו כזה.

חיים כץ: מעת שהחוסך החל לקבל קצבה בחיסכון באמצעות צבירת כספים, לא ניתן עוד לבצע חלוקה לחשבונות שונים, ולפיכך הקצבה תחולק בין בני-הזוג בהתאם לשיעור ההעברה.

חיים כץ: חלוקה זו תתבצע כל עוד החוסך בחיים, ואם הוא נפטר, לא יהיה מעמד לבן-הזוג לשעבר, אלא אם כן היה ביטוח לשאירים שנקבע לפי הנתונים של אותו בן-זוג בעת היציאה לקצבה.

חיים כץ: בהסדרים של חיסכון באמצעות צבירת זכויות, נדרשת הסכמתו של בן-הזוג לשעבר לפעולות מסוימות, וזאת לרוב רק אם התקופה המשותפת שבה צברו בני-הזוג את הזכויות הייתה של עשר שנים לפחות.

חיים כץ: בן-הזוג לשעבר יתחיל לקבל את חלקו מתוך הקצבה המגיעה לחוסך, מהמועד שבו החוסך או העובד בפנסיה התקציבית מתחיל להיות זכאי לקצבה הזו, זאת למעט בשני מצבים: א.

חיים כץ: קצבה במקרה של פרישה מוקדמת, שממומנת בידי המעסיק והיא למעשה תחליף שכר; ב.

חיים כץ: קצבה שהיא קצבת נכות, שלגביה רק מהמועד שבו הגמלאי היה מגיע לגיל 67 או לגיל אחר שנקבע בפסק-הדין, שבו הייתה זכאות לקבלת קצבה.

חיים כץ: במקרה שבן-הזוג לשעבר נפטר, יחזור החוסך לקבל את הקצבה במלואה.

חיים כץ: אם פסק-הדין לחלוקת חיסכון פנסיוני ניתן בין בני-זוג כאשר החוסך כבר היה גמלאי, והתקופה המשותפת שבה צברו זכויות הייתה של שלוש שנים לפחות, יופחת מהקצבה הכוללת שמחולקת בין בני-הזוג שיעור שקבוע בתוספת, והצדדים יישאו בהפחתה בחלקים שווים.

חיים כץ: הפחתה זו נועדה לממן את העלות של הוספת בן-הזוג לשעבר כשאיר למקרה של פטירת החוסך, שלגביה אפרט בהמשך.

חיים כץ: סכום ההפחתה מחושב החל מהמועד המאוחר מבין אלה: המועד שבו החוסך הפך לגמלאי, או מועד הפירוד או מועד אחר שנקבע בפסק-הדין לתחילת זכאותו של בן-הזוג לשעבר לחלק מקצבת החוסך, למשל מועד הגשת התביעה לאיזון משאבים.

חיים כץ: החידוש העיקרי של הצעת החוק נוגע לזכאות של בן-הזוג לשעבר לקבל חלק מקצבת שאירים בעת פטירתו של החוסך.

חיים כץ: לפי המצב היום, גם כאשר בן-הזוג לשעבר קיבל את חלקו היחסי מהקצבה, באמצעות תשלום מדי חודש כגמלאי, הרי שמעת פטירתו של הגמלאי לא יהיה לבן-הזוג לשעבר כל מעמד, ולקצבת השאירים היה זכאי בן-זוגו החדש של החוסך – זה קיים בייחוד אצל אנשי צבא קבע שמתגרשים ומתחתנים מחדש, או שיש ידועות בציבור שהן לפתע הופכות להיות השאירים, ולא האישה שלפני, גם לא – זה בא לתקן לגבי התקופות שהם היו ביחד והיא צברה חלק מהזכויות.

קריאה: – – –

חיים כץ: אם היה כזה.

חיים כץ: לפי המוצע בהצעת החוק, בן-הזוג לשעבר ייחשב גם הוא כשאיר של החוסך בעת פטירתו, בכפוף לכך שתקופת הצבירה המשותפת בעת הנישואין שלהם הייתה עשר שנים לפחות.

חיים כץ: זאת התקופה שמקנה זכויות פנסיוניות.

חיים כץ: לפני התקופה הזאת אתה מקבל את הכסף כסכום, אם הוא פחות מ-80,000 שקל; פחות מ-80,000 שקל לא מקנה זכויות פנסיוניות בהוראת קצבה, בקצבה חודשית, אלא הולך במענק שפטור אז ממיסוי; עשר שנים לפחות במקרה שמי שנפטר עדיין לא החל לקבל קצבה, או שלוש שנים משותפות לפחות במקרה שהנפטר כבר היה זכאי לקצבת פרישה.

חיים כץ: בן-הזוג לשעבר יהיה זכאי, כל עוד לא נישא, למכפלת השיעור להעברה בקצבת השאירים בניכוי סכום ההפחתה.

חיים כץ: אם לנפטר היה גם בן-זוג חדש, בן-הזוג החדש יהיה זכאי רק ליתרת הסכום מקצבת השאירים, אך ללא ניכוי סכום ההפחתה.

חיים כץ: גובה קצבת השאירים של בן-הזוג החדש ושל בן-הזוג לשעבר לא ישתנה, גם אם בן-הזוג האחר נפטר לאחר זמן.

חיים כץ: תחולה על פנסיה תקציבית בשירות המדינה ובשירות הקבע בצה"ל – ההסדר שחל כאמור על חיסכון באמצעות צבירת זכויות, חל גם לגבי הסדר הפנסיה התקציבית בשירות המדינה.

חיים כץ: מאחר שבחוקים אלה יש כיום הכרה במעמדו של פרוד של קבע – דהיינו מי שחל פירוד בינו לבין העובד או החייל בלא שחל הליך פורמלי של פירוק הקשר הזוגי, מתייחסת הצעת החוק בתיקונים העקיפים באותם חוקים גם למעמדו של פרוד של קבע, וכן נקבע מה ייחשב לפרישה של קבע.

חיים כץ: לפרוד של קבע יהיה מעמד גם אם במקום פסק-דין לחלוקת חיסכון פנסיוני ניתן לטובתו פסק-דין לאיזון משאבים במקרה של פטירתו של העובד או החייל.

חיים כץ: מעמדו של פרוד של קבע הוא כמעמדו של בן-זוג לשעבר, ואולם הוא זכאי לפנות ישירות בתביעה לקצבת שאירים על בסיס פסק-הדין לאיזון משאבים.

חיים כץ: לגבי החוקים האמורים בוטלה ההוראה הקיימת לגבי מזונות גרושה, שהיו בעבר הכלי שאפשר מתן גמלאות לבן-הזוג לשעבר.

חיים כץ: הסכמים או פסקי-דין שניתנו לפני יום התחילה לעניין מזונות גרושה, לא ייפגעו בשל ביטול ההוראה.

חיים כץ: נקבעה הוראה מתאימה לעניין גילי הפרישה המיוחדים של שוטר, גננת ותיקה וחייל, בנוגע למועד תחילת הזכאות של בן-זוג לשעבר לקצבה במקרים שהפורש מקבל קצבת נכות; ניתנה סמכות לגבות אגרה בעד ביצוע הפעולות הכרוכות ברישום.

חיים כץ: הצעת החוק תיכנס לתוקף שישה חודשים ממועד הפרסום, ותחול גם על פסקי-דין לחלוקת חיסכון פנסיוני שיינתנו לפני יום התחילה.

חיים כץ: אם פסקי-הדין אינם עומדים בכללים הנדרשים לפי הצעת החוק לרישום פסקי-דין, ניתן יהיה להביאם שוב בפני בית-המשפט כדי שיוכל להתייחס לנקודות הטעונות קביעה בפסק-הדין לפי החוק.

חיים כץ: יחד עם זאת, התחולה לגבי פסקי-דין שקדמו ליום התחילה מסויגת בכל הנוגע להוראות לעניין קצבת השאירים בכמה תנאים, ואלה החשובים שבהם: תנאי חשוב ראשון הוא שהחוסך טרם נפטר.

חיים כץ: משמעותו היא שבני-זוג לשעבר של מי שנפטר לפני יום התחילה לא יקבלו מעמד של שאירים.

חיים כץ: תנאי עיקרי שני, שהופיע בהצעת החוק המקורית, דרש שטרם חלף חודש מאז הפך החוסך לגמלאי, או שטרם חלפו שנתיים מיום פסק-הדין.

חיים כץ: משמעות תנאי זה הייתה הוצאת ציבור גדול של בני-זוג לשעבר של מי שכבר הפכו בעבר לגמלאים וחילקו את נכסיהם לפני יותר משנתיים, מגדר האפשרות להיכלל בהסדר קצבת השאירים לפי הצעת החוק.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ראתה חשיבות גדולה – ופה אני צריך לציין קבוצת נשים פרודות צה"ל, שנלחמות על זה עשרות שנים והגיעו לערכאות וישבו שם וראו כיצד הצעת החוק הזאת מוחקת אותן ולא מכניסה אותן למעגל הזכאיות.

חיים כץ: בחלקן לא נכנסו, אבל יחד עם זה ניסינו לעשות מהלך שהן יוכלו לקנות את הזכויות האלה.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ראתה חשיבות גדולה במתן האפשרות למי שחפץ בכך להיכלל בהסדר קצבת השאירים, בכפוף לכך שיובטח שהעלות הכרוכה בהוספת שאירים לא תיפול כנטל על החוסך או על שאר העמיתים של הקופות באופן שעלול לפגוע בזכויותיהם.

חיים כץ: לפיכך, בנוסח שמונח בפניכם מוצע כתנאי חלופי למגבלת המועדים האמורה, לאפשר תחולה של הסדר קצבת השאירים לגמלאי בכפוף לרישום פסק-הדין בתוך שנה מיום התחילה, ולכך שבן-הזוג לשעבר יתחייב לשאת בסכום ההפחתה על מלוא הקצבה – ההפחתה היא כ-2% מזה, ואז הוא יעשה את החשבון הכלכלי שלו ויראה שכנראה כדאי לו לרכוש קצבת שאירים.

חיים כץ: בכל אופן, הוא יוכל לדעת בצורה מושכלת אם הוא הולך למהלך הזה או לא – החל מהמועד שבו החוסך הפך לגמלאי, ממועד הפירוד או מהמועד שנקבע בפסק-הדין לתחילת הזכאות לקצבה, לפי המועד המאוחר מביניהם.

חיים כץ: סכומי הפחתה אלה ישולמו בתשלום אחד או ב-12 תשלומים וייווספו על סכום ההפחתה הנגבה מהגמלה בעד המועדים שמתחילת הזכאות לגמלה.

חיים כץ: בית-משפט יכול לקבוע הסדר אחר לנשיאה בסכום הפחתה נוסף זה, דהיינו לחייב בו גם את החוסך, ובכל מקרה שני בני-הזוג יישאו בסכום זה באותם מקרים שבהם פסק-הדין שניתן לפני יום התחילה קבע כי הקצבה תשולם גם אחרי מותו של החוסך, אף שהדבר לא היה אפשרי מבחינת הדין שחל באותו זמן.

יולי יואל אדלשטיין: בקשות דיבור.

חיים כץ: הסתייגויות דיבור.

חיים כץ: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם ומבקש מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: ועכשיו אני רוצה להודות, כדי שאני לא אעלה יותר.

חיים כץ: אז אני רוצה ומבקש להודות לעורך-הדין אסי מסינג מהלשכה המשפטית במשרד האוצר ולרואה-החשבון הראל שרעבי, שעשו עבודת קודש במקצועיות רבה.

חיים כץ: שניהם, אגב, הכינו את הצעת החוק הממשלתית וליוו את דיוני הוועדה לאורך כל השלבים.

חיים כץ: תודה לעורכת-הדין גלי עציון מ"נעמת", שתרמה רבות להשגת ההסכמות לעניין הצעת החוק; עורכת-הדין ג'ני לובובסקי מהפרקליטות הצבאית, שליוותה את הצעת החוק בהקשר של תחולה על משרתי הקבע; לעורכת-הדין דפנה ברנאי ולעורכת-הדין תהל טהר-לב מיחידת נוסח החוק בלשכה המשפטית של הכנסת, שסייעו בניסוח של הצעת החוק.

חיים כץ: הצעת החוק היא בת בערך 70 עמודים; הצעת חוק מורכבת שבאופן סביר הייתה צריכה להגיע לחוק ההסדרים ואז בתוך שבוע ימים היינו מצביעים עליה והיא הייתה יכולה להיות הצעת חוק של גבינה מחוררת עם ימבה של חורים – – –

מאיר שטרית: – – – 70 עמודים.

מאיר שטרית: יש לה רק 20.

חיים כץ: חכה, זה, רק התחלנו, מאיר.

חיים כץ: אם אתה ממהר לאיזה מקום, אז חכה.

חיים כץ: תודה למנהלת הוועדה המיתולוגית וילמה מאור ולצוות המסור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – אתי, מעיין, ענת ואורי; תודה גדולה מגיעה ליועצות המשפטיות של הוועדה נועה בן-שבת וענת מימון, שעשו עבודת קודש עשרות שעות, חוץ מדיוני הוועדה, לקידום הצעות החוק – מרב, למי עכשיו?

מרב מיכאלי: חיים.

חיים כץ: וכמובן, לעוזרים הפרלמנטריים קורל אבירם ואילן מרסיאנו.

חיים כץ: מקווה שהכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני עומדת כאן על הדוכן בהתרגשות רבה.

זהבה גלאון: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני חייבת לומר שאני עומדת כאן על הבמה בהתרגשות רבה.

זהבה גלאון: ואני כבר אי-אלו שנים בכנסת וכבר העברתי כמה חוקים.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה אחד החוקים החשובים, המקיפים, שהכנסת הזו מעבירה.

זהבה גלאון: ראיתם כמה זמן עמד כאן יושב-ראש הוועדה כדי להסביר את החוק, חוק של 70 עמודים.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד לכם, החוק הזה לא היה עובר בכנסת לעולם – אני אומרת את זה באחריות רבה – לולא יושב-ראש הוועדה.

זהבה גלאון: אל תפריע עכשיו.

זהבה גלאון: שב, סגן השר אקוניס.

אופיר אקוניס: רק אם זה מחמאות לחיים.

זהבה גלאון: כמה פעמים אני נותנת מחמאות לצד הזה?

אילן גילאון: אל תסתיר אותו, אל תסתיר אותו.

זהבה גלאון: והפעם הוא כל כך הרוויח את זה ביושר.

זהבה גלאון: באמת, אני אומרת, לולא הידענות, הידענות.

זהבה גלאון: אנחנו כולנו במובן הזה עפר לרגליך.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה בהרבה כבוד, בהרבה הערכה.

זהבה גלאון: אני מתכוונת לזה.

זהבה גלאון: החוק הזה – – –

חיים כץ: באיזה מקום את שמה אותי במרצ?

אילן גילאון: חיים, היא רוצה לפטור אותך מהליכוד.

חיים כץ: לשריין אותי.

זהבה גלאון: אדוני, הדברים שלי כאן הם קצת נוסטלגיה וקצת תודות.

זהבה גלאון: ציין את זה חבר הכנסת כץ, החלו לעבוד על החוק הזה כבר לפני קרוב ל-15 שנה.

זהבה גלאון: בזמנו, חברי חבר הכנסת חיים אורון, ג'ומס – ובהזדמנות זו נשלח איחולי החלמה לנכד שלו, שפצוע קשה ונמצא בטיפול נמרץ – חבר הכנסת ג'ומס החל לעסוק בחוק הזה.

זהבה גלאון: אחר כך הוקמה ועדת שוחט שישבה על המדוכה והגישה דוח מפורט, וועדת הכנסת תרגמה אותו לחקיקה.

זהבה גלאון: החוק הזה לווה מההתחלה, והיוזמה שלו הייתה – יושבות כאן ביציע האורחים ד"ר תקוה רגר מעמותת "גרנית", ומינה אורגד שהתלוותה במשך השנים; וכמובן, עורכת-הדין גלי עציון, שהייתה גם חברת ועדת שוחט וגם ליוותה את עבודת הוועדה.

זהבה גלאון: אני חושבת שבלעדיה, חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני ועוד חברי כנסת שישבו בוועדה לא היינו יודעות להבין את נבכי החוק, את פתלתולי החקיקה, את הסוגיות שקשורות לפנסיה כל כך מורכבת.

זהבה גלאון: אין ספק שהחוק הזה עושה צדק.

זהבה גלאון: הוא עושה צדק עם נשים.

זהבה גלאון: הוא עושה צדק עם נשים שפתאום מצאו את עצמן בלי יכולת לממש את הזכויות שנצברו להן במהלך החיים המשותפים.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת במובן הזה היא הצעה מרגשת.

זהבה גלאון: כיוון שחבר הכנסת כץ סקר כך כל בפירוט את יוזמת החקיקה הזאת, אני רוצה להעיר רק שתי הערות בעקבות הדברים החשובים, הנכוחים והכל-כך מפורטים, עד שנדע להגיד את כולם.

זהבה גלאון: ההערה הראשונה מתייחסת לחידוש הגדול שכוללת הצעת החוק, שלפיו גם כאשר בן-הזוג החוסך נפטר, בת-הזוג שלו לשעבר תוכל להמשיך ולקבל את החלק שלה בחיסכון הפנסיוני שלו.

זהבה גלאון: זה אומנם מודגש, ואני חוזרת ומדגישה, זו נקודה ראשונה שהיא נקודת ליבה.

זהבה גלאון: זה בניגוד למצב היום, שמותו של החוסך היה מפסיק את הזכאות שלה.

זהבה גלאון: זו הערה אחת חשובה מאוד.

זהבה גלאון: ההערה השנייה היא שההצעה לא מתעלמת – וגם זה צוין – מהרבה מאוד נשים שקיבלו את פסק-הדין לחלוקת חיסכון פנסיוני כבר לפני שנים, ועכשיו היא מאפשרת גם לזוגות שקיבלו את פסק-הדין שלהם בעבר להיכלל בחוק.

זהבה גלאון: אני חושבת שהצעת החוק הזאת יוצרת חלוקה הוגנת של זכויות הפנסיה, מאפשרת לכל אחד מבני-הזוג לנהל את הזכויות שצבר, הן באופן ישיר על-ידי חיסכון בקרן הפנסיה והן כתוצאה של חיי השיתוף שהם חלק אינטגרלי של התא המשפחתי.

זהבה גלאון: גם אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני, שוב להגיד תודה לד"ר תקוה רגר, אבל כמובן לאנשי הוועדה שלך, חבר הכנסת כץ.

זהבה גלאון: אין דברים כאלה.

זהבה גלאון: אני חברה בהרבה ועדות, יש מנהלות נהדרות ויועצים נהדרים; העבודה שנעשתה כאן על-ידי כל הצוות שלך – אני אומרת את זה בהתרגשות רבה – וילמה, נועה וענת.

זהבה גלאון: ואפילו שלעתים ניסית להאיץ בהן כי רצית לתקתק את זה ולהביא את זה לקראת סיום המושב כדי שההצעה הזאת תעשה צדק, הן הקפידו בקלה כבחמורה, מתוך אחריות.

זהבה גלאון: אני אומרת לכן תודה גדולה.

זהבה גלאון: ותודה לכל חברי וחברותי שהיו שותפים להצעה.

זהבה גלאון: תודה רבה לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון – מוותר על רשות הדיבור; ניצן הורוביץ – איננו; מיכל רוזין – מוותרת; תמר זנדברג – מוותרת; מרב מיכאלי?

מרב מיכאלי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אני אשתדל לא לנצל את כולן.

מרב מיכאלי: הלילה ארוך, בכל זאת.

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

מרב מיכאלי: בהחלט.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה להכביר ברכות על הצעת החוק החשובה, ואני רוצה להגיד למה היא כל כך חשובה, כי אני מרגישה שאנחנו מתייחסות – וגם חיים קצת – כמובן מאליו לכמה היא חשובה.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה להגיד למה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שזה עוד צעד חשוב מאוד בדרך להוציא את עבודת הנשים, ואת הנשים בכלל, מהמקום השקוף שאין לו ערך כלכלי, ואין הכרה בערך הכלכלי ובערך המהותי של מה שנשים ועבודת נשים עושות בעולם הזה.

מרב מיכאלי: החוק הזה מכיר בזה שהגבר הלך לעבוד והוא זה שצבר את הפנסיה, אבל בכל הזמן הזה היא הייתה בבית, גידלה את הילדות ואת הילדים ועשתה את המקום הזה שאליו הוא יכול לחזור, וממנו הוא יכול לצאת בבוקר לעבוד, ואת כל הבסיס לחיים שלו; שלא נאמר את הבסיס לכלכלה של הציוויליזציה שלנו כמו שאנחנו מכירות ומכירים אותה, משום שאין היום עוד אף אחד שמשלם על עבודות הבית ועל גידול הילדות הילדים.

מרב מיכאלי: העובדה שזה בא לידי ביטוי היום בחוק הזה, בכך שהוא מחלק את הפנסיה בגירושין בין מי שעבד בשבילה בפועל לבין מי שעבדה בשבילה בבית ואפשרה לו ללכת לעבוד ולצבור את הפנסיה הזאת, היא צעד חשוב מאוד בדרך להכרה בערך הכלכלי של עבודת נשים, בערך של עבודת טיפול ודאגה לבני המשפחה ובנות המשפחה.

מרב מיכאלי: שתי נקודות חסרות.

מרב מיכאלי: אחת שוברת לב, שלא הצלחנו – למרות המאמצים האדירים של אנשי הוועדה ושל נשות הוועדה, וגם של חיים כץ, האליל בתחום הזה, ואסי מסינג מהאוצר, שצריך גם אותו לציין לטובה, שעשה פה מאמץ אדיר.

מרב מיכאלי: ואף שהצלחנו להכניס פנסיה מוקדמת של כל הגופים הגדולים – משטרה, צבא וכו', פנסיה מוקדמת שמוגדרת עדיין כתחליף שכר לא תחולק; השנייה, שוברת הלב, נשים שהגרוש שלהן נפטר והן נשארו בלי קצבת שאירים, דבר שלא הצלחנו לפתור, והוא עדיין פצע פעור וכואב, לא פחות מזה.

מרב מיכאלי: אני רוצה מאוד מאוד להודות לחיים כץ, לנועה, היועצת המשפטית, לווילמה, לענת; אני רוצה להודות לתקוה רגר ולמינה אורגד, שאגב, הן חברות מפלגת העבודה.

מרב מיכאלי: כשבאים בטענות ומתלוננים על כך שחברי כנסת וחברות כנסת ממפלגות שבהן יש פריימריז צריכות להיות בקשר עם הבוחרים ועם הבוחרות שלהם, נדמה לי שזו דוגמה מצוינת לכמה הקשר הזה יכול להיות בונה, קונסטרוקטיבי ותורם באופן משמעותי לציבור הכללי; לאילנה הראל, שהיא אישה שלא הכרתי, וברגע שנבחרתי היא כתבה אלי מייל וביקשה ממני לטפל בסוגיה הזאת, וכך נקלעתי לחוויה המהממת הזאת בוועדת העבודה והרווחה, ויש לי העונג להיות שותפה בסוף הדרך הארוכה של החוק הזה לחלוקה של חיסכון פנסיוני.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי – בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת החוק לחלוקת החיסכון הפנסיוני מגיעה היום לקו הגמר לאחר שנים רבות של הרהורים ומחשבות.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזו, כפי שנאמר, באה להסדיר את חלוקת החיסכון הפנסיוני כבר ביום הפירוד והגירושין, כמובן על-פי פסק-דין של בית-המשפט.

יעקב מרגי: כמי שליווה את חלק מדיוני הוועדה, לפחות בקדנציה הזו, ואז זכה לנהל – זיכה אותי יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת חיים כץ לנהל – דיון אחד בחוק זה, אני רוצה לומר, ובלי להיסחף, שמי שלא ראה מה זה לחוקק את חוק חלוקת החיסכון הפנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, לא ראה מה זה לחוקק חוק רחב ומורכב.

יעקב מרגי: הייתה חוויה של חקיקה; "לתפוס ראש" עם הרבה מאוד סעיפים בתחום.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, הפנסיה היא חלק בלתי נפרד מהעתיד, מהחיים, מההוויה התעסוקתית של האדם.

יעקב מרגי: ויש בזה הרבה פרטים ותתי-סעיפים שהציבור הרחב – אני לא בא ללעוג, אפילו חלק גדול מהמחוקקים לא בקיאים בהם.

יעקב מרגי: נעשו הרבה שינויים.

יעקב מרגי: זה כל כך מורכב.

יעקב מרגי: זו הייתה חוויה של חקיקה.

יעקב מרגי: וזה יום גדול לכנסת.

יעקב מרגי: אני בדרך כלל לא עולה לדבר אחרי חוקים, כפי שאתה מכיר אותי, אבל כאן אני לא רוצה להשאיר את הזירה רק לנשים, כי זה חוק צודק.

יעקב מרגי: יש פה הרבה צדק.

יעקב מרגי: זה צדק שנעשה ביום הפירוד, ולא לאחר שנים צריך להציף עוד הפעם מחדש את הכול.

יעקב מרגי: זה חוק צודק, יש בו הרבה מן הצדק.

יעקב מרגי: הוא מבטא את השותפות היומיומית בין הבעל והאישה שמייסדים את מערכות הנישואים ביניהם.

יעקב מרגי: ושוב, אני רוצה להצטרף באמת לתודה ולהערכה – יותר הערכה; תודה זה החובה שלנו, אבל הערכה – לכל מי שעשה במלאכה.

יעקב מרגי: כמובן ליושב-ראש הוועדה שהיה איתן, עקבי ונחוש, ומי שמכיר את סדר-היום של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הוא לא משופע בחלונות ריקים או במשבצות ריקות; למנהלת הוועדה, וילמה, לכל הצוות שלה, ליועצות המשפטיות; לחברי וחברות הוועדה, כפי שמרב מקפידה לומר.

יעקב מרגי: שוב, יישר כוח.

יעקב מרגי: אני חושב שזה יום חשוב וגדול לכנסת.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאנחנו גם נביע הערכה גדולה, אף שיש לי בעיה עם צירוף המילים "ועדת העבודה" ו"אליל", אבל אנחנו עדיין בהחלט מברכים אותך ואת כל צוות הוועדה על החקיקה החשובה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אין הסתייגויות, היו רק בקשות דיבור, לכן אנחנו נצביע על כל החוק, כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: בדקתי, נזרקו מספרים שונים, וזה 71 עמודים לא כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו נצביע כולל לוח התיקונים כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–30 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–30 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בקריאה שנייה: בעד – 41, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ד–2014 – אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ד–2014, נתקבל.

משה גפני: זה לא מע"מ אפס.

יולי יואל אדלשטיין: בקריאה שלישית: בעד – 43, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/557; "דברי הכנסת", חוב' ל"ה, עמ' 12074; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מדייק, אכן?

יולי יואל אדלשטיין: מדייק.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק, בשם ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד צור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, שהלך והתחלף, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני המליאה לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, שיזם חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד צור: אני גם מבטיח שכנראה החוויה תהיה הרבה פחות מרגשת והרבה יותר קצרה משל יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חברי חיים כץ.

אברהם מיכאלי: צריך לשבח את דוד אזולאי.

דוד צור: חיים כץ קרא 71 עמודים, אני אקרא עמוד אחד.

דוד צור: הצעת החוק הזו באה בעקבות דיונים שנערכו בוועדת המשנה לכבאות של ועדת הפנים והגנת הסביבה, שתפקידה היה לבחון כיצד מיושם חוק הכבאות שנחקק ב-2012.

דוד צור: סעיף 4 לחוק הכבאות מעגן את תפקידיה של הרשות הארצית לכיבוי והצלה ומפרט את הסמכויות המוקנות לרשות לשם מילוי תפקידים אלה.

דוד צור: במסגרת תיקון זה, מוצע להוסיף לרשימת הסמכויות את הסמכות לקדם הסדרת הוראות הנוגעות לבטיחות אש והצלה.

דוד צור: נוסף על כך, לפי הצעת החוק, השר לביטחון פנים, שהוא הממונה על שירותי הכבאות, יוכל להתקין תקנות כלליות בנושא בטיחות אש והצלה לגבי הנכסים, ולא רק תקנות בענייני התקנת אמצעי בטיחות אש והצלה בנכסים.

דוד צור: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור.

דוד צור: אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד צור: כאמור, החוק הוא ביוזמתו של חבר הכנסת דוד אזולאי שלא נמצא פה, ואנחנו מודים לו על קידום ההצעה הזאת; ליושבת-ראש הוועדה חברת הכנסת מירי רגב, גם על מינוי ועדת המשנה וגם על האצת התהליכים; ליועץ המשפטי עידו בן-יצחק שליווה ותיקן את החוק הזה; ולמנהלת הוועדה הגברת לאה קריכלי.

דוד צור: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת צור, תודה.

משה זלמן פייגלין: כאמור, אין הסתייגויות ולא הוגשו בקשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: תפוס את מקומך, חבר הכנסת צור.

משה זלמן פייגלין: תספיק לרוץ לשם?

משה זלמן פייגלין: רבותי, הצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: ההצבעה היא בקריאה שנייה, ועוד מעט תהיה בקריאה השלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–2 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: בעד החוק – 33, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: החוק עבר בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, הצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 36 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 36, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/554; "דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ' 11473; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 77), התשע"ד–2014.

משה זלמן פייגלין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת עדי קול בשם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

עדי קול: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 77), התשע"ד–2014.

עדי קול: הצעת החוק מבקשת להתמודד עם הפגיעה בפרטיות הנגרמת כתוצאה מהעובדה שמידע רפואי רגיש על בעלי-דין בהליכים משפטיים הופך להיות נגיש לכל המעוניין באמצעות מאגרי המידע המסחריים ורשת האינטרנט.

עדי קול: בשל העובדה שבתובענות לפיצויים בשל נזקי גוף נחשף, על-פי רוב, מידע רפואי רגיש שיש בו משום פגיעה חמורה בפרטיותו של בעל-הדין שהמידע נוגע אליו, מוצע לקבוע כי, ככלל, בתובענות אלה אסור יהיה לפרסם את שמו או את מספר זהותו של בעל-הדין, אל אם כן הוא נתן לכך את הסכמתו או שבית-המשפט התיר את הפרסום.

עדי קול: מנגד, מוצע לקבוע כי כבכל יתר ההליכים המשפטיים, ובכלל זה תובענות אזרחיות שאינן תביעות לפיצויים בשל נזקי גוף, הליכים פליליים, עניינים הנדונים בפני בית-משפט לעניינים מינהליים ועתירות המוגשות לבית-המשפט הגבוה לצדק, ככלל, מותר יהיה לפרסם פרטים על בעלי-הדין, אך בעל-הדין, שמידע רפואי עליו נחשף בהליך, יהיה רשאי לבקש מבית-המשפט לאסור פרסום של פרטים מזהים כדי למנוע פגיעה בפרטיותו.

עדי קול: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

עדי קול: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דודו רותם; ליועצים המשפטיים עורך-הדין אלעזר שטרן ועורכת-הדין סיגל קוגוט, היועצת המשפטית לוועדת החוקה והמשנה ליועץ המשפטי לכנסת; וכמובן למנהלת ועדת החוקה האגדית דורית ואג ולצוות הוועדה; לעוזרות המעולות שלי תמר קציר ורעות יהודה וליאיר פז.

עדי קול: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת קול.

משה זלמן פייגלין: אין הסתייגויות להצעת החוק, אבל יש לנו בקשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: אני פונה ישר למי שנמצא כאן במליאה מתוך המבקשים.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אני מוותר – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת חנין מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נסים זאב, הגשת בקשת דיבור.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אני מוותר.

משה זלמן פייגלין: מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי?

אברהם מיכאלי: מוותר.

משה זלמן פייגלין: מוותר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: גם אני מוותר.

משה זלמן פייגלין: מוותר.

משה זלמן פייגלין: אם כן, נעבור היישר להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק.

משה זלמן פייגלין: רבותי, הצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד הצעת חוק בתי-המשפט, התשע"ד–2014, בקריאה שנייה?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–2 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: בעד – 33, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע כי ההצעה עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 77), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 30, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע כי הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 77), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/555; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 11768; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק למניעת הטרדה מינית, התשע"ד–2014, קריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה המשותפת של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי וועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בהצעת חוק למניעת הטרדה מינית, בקיצור, חברת הכנסת עליזה לביא.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי, חברי חברי הכנסת, בשם הוועדה המשותפת לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי ולוועדת העבודה והרווחה, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת החוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת מקורה בהצעת חוק פרטית שיזמתי יחד עם חברי וחברות כנסת נוספים, ובשיתוף פעולה עם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת הרצוג, אם אפשר, לא בטלפון ולא להפנות את הגב.

עליזה לביא: החוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, מרכז את ההוראות הנוגעות במניעת הטרדה מינית.

עליזה לביא: עם זאת, יש הוראות הפזורות – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת גפני, כנ"ל.

משה זלמן פייגלין: בבקשה לכבד את הדוברת.

עליזה לביא: – – בחוקים שונים, שתכליתן לספק פתרונות לבעיות הנובעות מהטרדה מינית.

עליזה לביא: עם זאת, ועל אף ההגנה הרחבה שמעניק החוק הישראלי לנפגעי הטרדה מינית, עדיין ברוב המקרים אותם נפגעים נמנעים מלהגיש תלונה או לנהל תהליכים משפטים בשל הפגיעה בזכויות, עקב הקושי לחוות את הטראומה שבהטרדה פעם נוספת, בעת ניהול ההליכים או בזמן בירור התלונה.

עליזה לביא: החוק למניעת הטרדה מינית קובע כי התנכלות, כלומר פגיעה כלשהי, שמקורה בהטרדה מינית או בתלונה או בתביעה בגין הטרדה מינית, היא עוולה אזרחית שאפשר לתבוע בגינה פיצויים במסגרת הליך אזרחי.

עליזה לביא: במקביל קובע חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988, כי התנכלות שנעשית במסגרת יחסי עבודה על רקע הטרדה מינית היא אסורה.

עליזה לביא: עוד קובע חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה כי בתביעה של עובד או דורש עבודה בגין התנכלות יועבר למעסיק הנטל להוכיח כי לא הייתה התנכלות, בתנאי שהעובד הוכיח כי אכן הייתה הטרדה מינית או תלונה או תביעה בגין ההטרדה, וכן כי הייתה התנכלות כלפיו.

עליזה לביא: כלומר, חוק שוויון ההזדמנויות קובע היום הוראה דיונית של היפוך נטל ההוכחה, אם העובד הוכיח ראשית ראיה.

עליזה לביא: הצעת החוק שבנדון, שעליה אני מדברת כעת, מבקשת להעתיק את ההוראה, להעתיק – לעשות אדפטציה להוראת היפוך הנטל האמורה אל תוך החוק למניעת הטרדה מינית, כדי שנפגעים ונפגעות מהטרדות מיניות אשר פונים לחוק למניעת הטרדה מינית כדי לדעת את הזכויות שלהם ידעו על האפשרות הזאת, של ההיפוך, אפשרות שכמו שאמרתי קודם קיימת, ההיפוך של נטל ההוכחה, בלי להזדקק להוראות חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.

עליזה לביא: כלומר, העברת הנטל כאמור תתאפשר רק בתוך שלוש שנים מיום שנוצרת עילת ההתנכלות.

עליזה לביא: ההנחה שלנו היא שמקומה הטבעי של הוראת היפוך הנטל לגבי תביעות התנכלות בשל הטרדה מינית הוא גם בחוק למניעת הטרדה מינית.

עליזה לביא: אני מבקשת להדגיש כי התיקון שמוצע פה לא נועד חלילה לפגוע במעסיקים, אלא להפך, לסייע לנפגעי ונפגעות הטרדה מינית או התנכלות בהגשת תלונה בשל עוול שנובע מהפגיעה בהם.

עליזה לביא: אבל התכלית של התיקון הזה היא ליידע את הציבור, את ציבור הנפגעות והנפגעים, על הזכות הזאת, ולרכז את ההוראות הנוגעות במניעת הטרדה מינית באכסניה אחת מרכזית.

עליזה לביא: רבים מהנפגעים אינם מודעים לזכות הזאת, לא מכירים אותה, ועקב הכאב הרב מן הפגיעה, והרצון שלא לחוות אותה בשנית, נפגעות הזכויות שלהם.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת באה כדי לתת מזור לבעיה הזאת.

עליזה לביא: כאשר הצבענו פה במליאה על הצעת החוק, נאמת, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת פייגלין, אחרי, וטענת שההצעה לא ראויה, ובחרת במילים קצת פחות נעימות, ודיברת על כך שהפיכת נטל ההוכחה בתביעה של הטרדה מינית אינה ראויה.

עליזה לביא: אדוני, אני רוצה לחזור וגם ליישר את ההדורים ולהסביר בשנית; ההצעה עוסקת בנטל ההוכחה בתביעה על ההתנכלות בגין הגשת תלונה.

עליזה לביא: ובנוסף, היו קריאות שלא לקדם את הצעת החוק, אדוני, גם שלך, בזמן המבצע הצבאי בעזה.

עליזה לביא: אמרת: זה לא הזמן לעסוק בפרחים ובתקיפות מיניות.

עליזה לביא: אבל, אדוני, חשוב לי להדגיש, מעבר לעובדה שהצעות רבות מקודמות בימים אלה, ואנחנו מקדמים היום פה הרבה הצעות חוק, שדווקא הצעות שנועדו להגן מפני פגיעה ואלימות הן אלה שחשוב להמשיך לקדם אותן, ולא לעצור.

עליזה לביא: גם היום, גם בתקופת המבצע, נשים נפגעות, לא פחות מבימים אחרים, ואף יותר.

עליזה לביא: לראיה, אדוני היושב-ראש, יש עלייה של 20% בפניות למרכזי הסיוע ולמקלטים לנשים מוכות בתקופת המבצע "צוק איתן".

עליזה לביא: הסוגיה הזאת חשובה היום לא פחות מבזמנים אחרים.

עליזה לביא: אני מבקשת להודות לצוות הוועדה שעמל על החקיקה ועל ההסברה ועל ההנגשה המורכבת מאוד של החוק הזה; לדלית אזולאי, לאריאלה אהרון, לאמל ביבאר, ליועצת המשפטית של הוועדה עורכת-הדין ענת מימון, למתמחה המשפטי שלנו תום שניר.

עליזה לביא: אני מבקשת להודות מאוד ליועצת החקיקה שלי על העבודה המאומצת בחוק הזה, עורכת-הדין עמליה שרייר; למיטל ממו ולשיר שרלו, היועצות הפרלמנטריות שלי שנמצאות שתיהן במילואים – אנחנו ממתינות לכן, תחזורנה בשלום, יחד עם כל החיילות והחיילים שלנו.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברי, חברותי חברי הכנסת, להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני קוראת לכן ולכם לתמוך בה בנוסח שאושר על-ידי הוועדה.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת לביא.

משה זלמן פייגלין: אעיר רק שכמובן לא הפחתתי בחומרתן של תקיפות מיניות בשום צורה ואופן, ולא זו הייתה הכוונה בדברי.

משה זלמן פייגלין: ובכן, כאמור, אין להצעה הזאת לא הסתייגויות ולא היו בקשות דיבור, ואנחנו נעבור היישר להצבעה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הצעת החוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014?

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1 – 28 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 28, מתנגד אחד, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: ונעבור מייד להצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הצעת החוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 12) בקריאה שלישית?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 29 נגד – 1 נמנעים – אין חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: 29 בעד, מתנגד אחד.

משה זלמן פייגלין: אני קובע כי הצעת החוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, עברה.

משה זלמן פייגלין: חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד לברך את חברי משלחת פורום אוסטרליה-בריטניה, ובראשם את יוזם הפורום, מר אלברט דדון, אשר מלווה את הפורום במשך כל שנות קיומו.

משה זלמן פייגלין: (מחיאות כפיים) הפורום המכובד הזה כולל פרלמנטרים, עיתונאים ומשפיעים נוספים מאוסטרליה ומאנגליה, המגיעים מדי שנה למפגשים, דיונים וסיורים בישראל, ובמידה פחותה גם ברשות הפלסטינית.

משה זלמן פייגלין: התוכניות של הפורום בעבר היו פלורליסטיות למדי, וכללו מפגשים גם עם הקצוות הפוליטיים האידיאולוגיים.

משה זלמן פייגלין: כמו כן התקיימו לסירוגין תוכניות דומות באוסטרליה, שאליהן הוזמנו חברי כנסת, עיתונאים ומשפיעים ישראלים שונים.

משה זלמן פייגלין: לפני שנים מספר החליט מר דדון להפוך זאת למפגש טריטוריאלי – אוסטרליה, ישראל ובריטניה.

משה זלמן פייגלין: בתוכנית הביקור הנוכחית משתתפים פרלמנטרים מאוסטרליה ומבריטניה, והיא כוללת מפגשים ברמה הפוליטית וכן סיורים באתרים בעלי עניין עכשווי, כמו אתר שיגור של "כיפת ברזל".

משה זלמן פייגלין: כמו כן הם יבקרו בטכניון ובתעשיות עילית.

משה זלמן פייגלין: חברי הפורום ייפגשו עם יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת ופוליטיקאים וישמעו סקירות ממומחים בתחומים שונים.

משה זלמן פייגלין: מה שמייחד את ביקורה של הקבוצה הפעם הוא העובדה שלמרות המצב ואזהרות הנסיעה כמעט שלא היו ביטולים בקרב חברי הקבוצה.

משה זלמן פייגלין: דבר זה ראוי לציון, והם ראויים להוקרה על כך.

משה זלמן פייגלין: בשמי ובשם חברי הבית הזה אני מבקש להודות לכם על יחסכם החם כלפינו ועל עמדתכם המוסרית, ומקרב לבי אברך אתכם בברכת ברוכים תהיו במשכן הכנסת.

משה זלמן פייגלין: Thank you very much .

משה זלמן פייגלין: You can sit down.

משה זלמן פייגלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת גילה גמליאל, נחמן שי ופנינה תמנו-שטה בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: שנה מאז הקמת ועדת הערר לבדיקת זכאות העלייה של בני הקהילות באתיופיה שיש להם בני משפחה בישראל; ובהצעת חברי הכנסת תמר זנדברג, דב ליפמן, סתיו שפיר, דב חנין וגילה גמליאל בנושא: תוכנית קידוחי נפט ברמת-הגולן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/554; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 11788; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי עליזה לביא.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, בשם הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק זו מקורה בהצעת חוק פרטית שיזמה חברת הכנסת קארין אלהרר עם חברי וחברות כנסת נוספים.

משה זלמן פייגלין: מטרתו של החוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, היא להגן על נפגעות ונפגעי הטרדה מינית בכלל ועל אוכלוסיות מוחלשות בפרט.

משה זלמן פייגלין: סעיף 3(א)(6) לחוק מגדיר מהי הטרדה מינית, ומפרט מערכות המתאפיינות ביחסי מרות ותלות שבהתקיימם ייחשבו הצעות בעלות אופי מיני או התייחסויות המתמקדות במיניותו של האדם להטרדה מינית, וגם אם המוטרדת או המוטרד לא הראו למטריד כי אינם מעוניינים בהצעות או בהתייחסויות אלה; לדוגמה, מערכת יחסים בין עובד למעביד ובין אדם לעובד ציבור במילוי תפקידו או בקשר אליו – תוך שימוש לרעה בסמכותו.

משה זלמן פייגלין: כמו כן, סעיף 7 לחוק מטיל חובות על המעביד למניעת הטרדה מינית במקום העבודה, וכן חובות נוספות כגון החובה למנות אחראי שיברר ויטפל בתלונות, והחובה לקבוע תקנון למניעת הטרדה מינית וליידע את העובדים על ההוראות שלו.

משה זלמן פייגלין: יחד עם זאת, במרוצת השנים מאז חוקק החוק החשוב הזה מתגלות עוד ועוד אוכלוסיות וקבוצות שחשופות להטרדה מינית אולם אינן נהנות מן ההגנה שהחוק החשוב הזה מעניק.

משה זלמן פייגלין: אחת מן האוכלוסיות הללו היא אוכלוסיית העובדים המשתקמים ואוכלוסיית המועסקים במפעלים מוגנים.

משה זלמן פייגלין: מפעל מוגן הוא מסגרת תעסוקתית שיקומית לאנשים עם מוגבלות, שעל-פי רוב מועסקים בה אנשים עם מוגבלות שכלית, נפשית או פיזית.

משה זלמן פייגלין: המפעל המוגן נועד להיות מסגרת שיקומית תעסוקתית ולהכין אנשים עם מוגבלות להשתלבות בעולם התעסוקה על-ידי הקניה של מיומנויות.

משה זלמן פייגלין: משתקם הוא מי שנקבע על-ידי משרד הכלכלה כי הוא בעל יכולת תעסוקה נמוכה באופן משמעותי לעומת היכולת הרגילה במקום העבודה.

משה זלמן פייגלין: פה אני מבקשת להעיר כי יש משתקמים שעובדים במסגרות רגילות, אבל החוק קובע כי בינם לבין המעסיק אין יחסי עובד–מעביד.

משה זלמן פייגלין: לפי נוהלי משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לא מתקיימת במפעל מוגן מערכת יחסים של עובד–מעביד, ולאור המציאות הזאת, המציאות המשפטית הזאת, ועל סמך הנתונים הסטטיסטיים המצביעים על שיעור גבוה של הטרדות מיניות של אנשים עם מוגבלות בהשוואה לאוכלוסייה הכללית, מצטיירת תמונה של היעדר תחולת החוק למניעת הטרדה מינית, ובעקבות זאת גם חוסר הגנה על האוכלוסיות המוחלשות הללו.

משה זלמן פייגלין: אלה אוכלוסיות שמודרות באופן כללי בשל המוגבלות שלהן, ומודרות פעם נוספת עקב ניצול יחסי המרות והתלות והפגיעה המתמשכת בהן, והעובדה שהן מהוות אוכלוסיות לכאורה של טרף קל ושל פערי כוחות בינן לבין הסובבים אותן.

משה זלמן פייגלין: ועל כן, במטרה למנוע ככל האפשר מקרים של הטרדה מינית, מבקשת חברת הכנסת קארין אלהרר לחוקק את החוק החשוב הזה כלפי אוכלוסיות אלה, ומבקשת להרחיב את תחולת סעיף 3 ולקבוע כי אין צורך להגיד "לא" להטרדה מינית במקומות עבודה שכאלה על מנת שההתייחסות החוזרת או ההצעה בעלת האופי המיני תיחשב להטרדה מינית.

משה זלמן פייגלין: בנוסף, חברת הכנסת אלהרר מציעה להרחיב את תחולת החובות החלות על מעסיק לפי סעיף 7 לחוק גם על המפעיל והבעלים של מפעל מוגן, וכן על מי שמעסיק אדם בעל מוגבלות המוגדר כמשתקם, לפי חוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים.

משה זלמן פייגלין: ואולם, יש לציין כי הרחבת התחולה של החובות אינה באה לקבוע כי חלים יחסי עובד–מעביד, וכי התיקון לחוק אינו בא לשנות את המצב המשפטי החל כיום לעניין הזה.

משה זלמן פייגלין: פגיעותם של העובדים כאמור והגשמת עקרון השוויון מצדיקות להחיל את חובות המעסיקים רק לפי החוק למניעת הטרדה מינית כלפי העובדים המוגדרים משתקמים, וכן כלפי אנשים עם מוגבלויות המועסקים במפעלים המוגנים.

משה זלמן פייגלין: לסיכום, חברי חברי הכנסת וחברותי, אדוני היושב-ראש, על מנת להרחיב את תחולת החוק ולספק הגנה לאוכלוסיות הללו, שלרוב הקול שלהם אינו נשמע, אני קוראת לכם ולכן לתמוך בחוק החשוב מאין-כמותו הזה, ושוב, להודות לצוות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי – לדלית אזולאי, מנהלת הוועדה; אריאלה אהרון; אמל ביבאר; לרבקה קנריק, דוברת הוועדה; ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין ענת מימון, ולמתמחה המשפטי תום שניר; ולהודות גם לעוזרות שלי ולעורכת-הדין עמליה שרייר, יועצת החקיקה שלי.

משה זלמן פייגלין: להצעת החוק הזו אין הסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: אני מברכת את חברת הכנסת קארין אלהרר על היוזמה החשובה ועל החוק החשוב הזה, פורץ הדרך, ואני קוראת לכם ולכן לתמוך בהצעת החוק.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת לביא.

משה זלמן פייגלין: לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק.

משה זלמן פייגלין: מבין מבקשי רשות הדיבור – אני לא רואה כאן אף לא אחד מהמבקשים.

משה זלמן פייגלין: לכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1–3 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצבעה בקריאה השלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 23, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע שהצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, עברה.

מיכל רוזין: אפשר להוסיף?

משה זלמן פייגלין: נוסיף.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת קארין אלהרר יוזמת החוק, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות ולברך את חברי וחברות הכנסת על אישור החוק החשוב הזה, שבפעם הראשונה ייתן הגנה לאותה אוכלוסייה שקופה ופגיעה של אנשים עם מוגבלויות מפני הטרדה מינית במפעלים המוגנים, אותו מקום שאמור להוות עבורם חממה ובית ולהכין אותם לשילוב בחברה ובתעסוקה.

קארין אלהרר: בהזדמנות הזו – גם להודות לקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלויות באוניברסיטה העברית שיזמה וליוותה את הליך החקיקה, לעורכת-הדין דנה ברכפלד ולנעמה פרידמן; כמובן, תודה מקרב לב לחברתי חברת הכנסת עליזה לביא, שבאמת קיבלה את ההצעה בשתי ידיים וקידמה אותה נורא מהר; ליועצת המשפטית של הוועדה ענת מימון, ולכל צוות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, שוב, על הטיפול המהיר, היעיל, המסור בהצעת החוק; וכמובן, לכל מי שתמך וליווה לכל אורך הדרך.

קארין אלהרר: תודה רבה; תבוא עליכם הברכה.

משה זלמן פייגלין: תודה לך, חברת הכנסת קארין.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/558; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 11846; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים לחוק הבא: הצעת חוק תשלומים לחיילים בשירות סדיר (הגנה על תשלומים), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים – מגיעה בהחלט בזמן מאוד חשוב ורלוונטי.

משה זלמן פייגלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חיים כץ.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דווקא בימים האלה, כשאנחנו נלחמים על הזכות שלנו לחיות בשקט בארץ הזאת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית הצעת חוק תשלומים לחיילים בשירות סדיר (הגנה על תשלומים), הצעת חוק פרטית שלי.

חיים כץ: הצעת החוק מבקשת להגן מפני עיקול, שעבוד או העברה של כספים שחיילים בשירות סדיר מקבלים לצורך סיוע כלכלי או משפחתי.

חיים כץ: לצערי, במדינת ישראל כ-800,000 משפחות – קמים בבוקר לעבודה ולא מגיעים לסף המס.

חיים כץ: יש חיילים שהולכים לשרת אף-על-פי שיכול להיות שהם היו צריכים לעבוד ולעזור בכלכלת המשפחה.

חיים כץ: מאחר שסביר להניח שחייל בשירות סדיר אינו יכול, בדרך כלל, לעבוד במקביל לשירותו הצבאי ולפרנס את עצמו ואת משפחתו באותה תקופה, אותם חיילים שזקוקים לסיוע, ושלטונות צה"ל החליטו וקיבלו שהם יקבלו את הסיוע, זאת אומרת יש בסיס לטענתם, לעתים על חשבונם המשפחתי יש עיקול, והכספים שמגיעים לאותם חיילים כדי שיוכלו לפרנס את משפחתם מעוקלים.

חיים כץ: כשאנחנו מעבירים את הכספים האלה, המטרה שלנו – שאכן הכספים האלה יהיו מוגנים.

חיים כץ: על כן מוצע לקבוע, בדומה להסדרים שקיימים בחוק הביטוח הלאומי ובחוקים נוספים, הוראת הגנה שלפיה כל התשלומים שמשולמים לחייל בשירות סדיר שזכאי לפי פקודות הצבא לסיוע כלכלי או משפחתי יהיו מוגנים מפני עיקול, שעבוד או העברה.

חיים כץ: נוסף על כך תינתן לכספים האלה הגנה במשך 30 ימים מיום העברתם לחשבון הבנק או לחשבון בנק הדואר.

חיים כץ: עם זאת, ועל אף ההגנה, קבענו כי הכספים האלה יהיו ניתנים לעיקול או שעבוד לשם תשלום מזונות המגיעים מהזכאי לתשלומים לפי פסק-דין של בית-משפט או של בית-דין מוסמך.

חיים כץ: כן אפשרנו למשכיר דירת מגורים לעקל את הכספים בשל חוב של שכר-דירה של החייל אם הכספים שולמו לצורך מתן סיוע בתשלום שכר-דירה בלבד; אם הם שולמו לתשלום סיוע בשכר-דירה, שיוכלו להגן עליהם.

חיים כץ: נוסף על כך נתנו לצה"ל את האפשרות לקזז מהתשלומים האמורים כספים שהחייל או בן משפחתו חבים לו.

חיים כץ: במקביל קבענו בחוק שירות לאומי-אזרחי, התשע"ד–2014, הגנה דומה גם על תשלומים המשולמים לשם סיוע כלכלי למי שמשרת בשירות לאומי-אזרחי.

חיים כץ: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, ולפיכך אבקשכם לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, בנוסח שאישרה הוועדה.

חיים כץ: ושוב תודה למנהלת המיתולוגית – את רוצה שנעשה פה חגיגה?

חיים כץ: חצוצרות?

חיים כץ: משהו?

חיים כץ: לא רוצה – וילמה מאור, לצוות המסור של הוועדה – אתי, מעיין, ענת ואורי.

חיים כץ: תודה ליועצת המשפטית של הוועדה ענת מימון, וכמובן תודה לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו וקורל אבירם.

חיים כץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת כץ.

משה זלמן פייגלין: כאמור, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

משה זלמן פייגלין: תפוס את מקומך, חבר הכנסת כץ.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, רבותי, הצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הצעת חוק תשלומים לחיילים בשירות סדיר?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 1–4 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אבישי ברוורמן: משה, שכחתי לשים את האצבע, תוסיף גם האצבע שלי.

משה זלמן פייגלין: נוסיף גם את האצבע שלך.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע שהצעת חוק תשלומים לחיילים בשירות סדיר (הגנה על תשלומים) עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד, רבותי?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק תשלומים לחיילים בשירות סדיר (הגנה על תשלומים), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: גם חבר הכנסת ברוורמן הצביע הפעם, והחוק עבר בקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/537; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 8846; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים לחוק הבא, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159), התשע"ד–2014, קריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת חיים כץ.

אברהם מיכאלי: חיים, לא התעייפת?

חיים כץ: תשמע, אנחנו בסיום מושב, אנחנו צריכים להביא את כל מה שזרענו ועשינו.

אברהם מיכאלי: איך ההשוואה לשנה קודמת?

חיים כץ: אני חושב שאנחנו עומדים בקצב.

חיים כץ: אני מאמין שהוועדה הזאת עשתה את עבודתה, ועובדים, עובדים.

חיים כץ: יש לנו, תשמע, את יעקב מרגי; נכון שהיה קשה להיכנס לנעליים שלך, אבל עושה עבודה יפה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית הצעת חוק הביטוח הלאומי – תקשיב, מיכאלי – תיקון מס' 159, של חבר הכנסת אמנון כהן.

חיים כץ: אתה רואה?

חיים כץ: יגעת ומצאת.

חיים כץ: יגעת ומצאת.

חיים כץ: הצעת חוק זו מבקשת לערוך שינוי יסודי בדרך שנוקט המוסד לביטוח לאומי בגביית חובות.

חיים כץ: חובת תשלום דמי הביטוח הלאומי היא רחבה, וחלה על מרבית האוכלוסייה מגיל 18 ואילך, למעט פטורים במצבים מסוימים.

חיים כץ: תשלום דמי הביטוח הלאומי הוא תנאי לזכאויות שונות, לרבות צבירת תקופות אכשרה, ולפיכך אי-תשלום דמי הביטוח הלאומי עלול לגרום לפגיעה בזכויות לגמלה.

חיים כץ: אף שמדובר בחובה שחלה על מרבית הציבור, לא תמיד יש מודעות לה.

חיים כץ: צעירים רבים בתום לימודיהם, שאינם שכירים או עצמאים, או לומדים, לא תמיד מודעים לחובה החלה עליהם.

חיים כץ: בייחוד כאלה – מיכאלי, אתה יודע, חיילים שנוסעים אחרי שירות צבאי לחו"ל ולא משלמים ביטוח לאומי, הם מאבדים זכויות, והם לא מודעים לזה, ואז הביטוח הלאומי בא אליהם ואומר להם: תשמעו, אתם צריכים לשלם לנו הרבה כסף, והכסף הזה – – –

אמנון כהן: אחרי עשר שנים.

חיים כץ: כן, אחרי עשר שנים.

חיים כץ: אז זה לא בסדר.

חיים כץ: אני לא חושב שהביטוח הלאומי יכול לבוא אחרי עשר שנים ולהגיד: תשמעו, שכחנו.

חיים כץ: ואז הוא מבקש גם הצמדות וריבית.

חיים כץ: וזה לא ריבית של המשק.

חיים כץ: אני מקווה שהיום יורידו את הריבית; בנק ישראל יוריד את הריבית, כדי שהדולר יעלה קצת והתעשיינים יוכלו לחיות קצת.

מאיר כהן: היא ירדה.

חיים כץ: היא עלתה?

מאיר כהן: ירדה.

חיים כץ: אה, היא הורידה את הריבית ב-0.25?

מאיר כהן: ב-0.15.

אראל מרגלית: זה בסדר, בנק ישראל קנה עכשיו ב-30 מיליארד, והפסיד את התחתונים – – –

חיים כץ: תשמע, אתה כתעשיין, אתה כאיש פרויקטים, ברור לך מה שקורה עם שער הדולר.

אראל מרגלית: מזעזע.

חיים כץ: מזעזע.

חיים כץ: מה לעשות.

חיים כץ: אז יש לנו כל המכלול שאנחנו צריכים לדעת איפה אנחנו נוגעים בזה.

חיים כץ: אבל בביטוח הלאומי אנחנו לא רוצים את החובות, ולא תמיד אנחנו מודעים לחובה שחלה עליהם.

חיים כץ: עד אשר המוסד לביטוח לאומי מפעיל כלפיהם את האכיפה הנתונה לו בכלים המינהליים, דהיינו אכיפה באמצעות פקודת המסים (גבייה) או אכיפה על דרך הקיזוז מגמלה המגיעה למבוטח מכוח הביטוח הלאומי.

חיים כץ: זאת אומרת, אם אתה מקבל קצבת נכות, והתברר שהיית חייב לפני 22 שנה, אומרים לך: רק רגע, מה פתאום מגיע לך?

חיים כץ: אתה לא שילמת, מגיע לנו, אנחנו ניקח לך.

חיים כץ: את הסדר הזה – צריך היה לעשות לזה סוף.

חיים כץ: ולכן הצעת החוק המונחת בפניכם מבהירה כי המוסד לביטוח לאומי חייב להודיע למבוטח על קיומו של חוב, וחייב לנקוט הליכים פעילים לגבייתו, והכול בתוך פרקי זמן מוגדרים, ואינו יכול להמתין להזדמנות לקיזוז כאשר המבוטח יהיה זכאי לגמלה.

חיים כץ: לפי הצעת החוק, על המוסד לביטוח לאומי לשלוח דרישה לתשלום חוב, שהיא שלב מקדים לנקיטת הליכי גבייה מינהליים, בתוך שבע שנים, לכל המאוחר, מהמועד שבו נוצר החוב.

חיים כץ: אם לא נשלחה דרישת תשלום בתוך שבע שנים כאמור, לא יהיה אפשר לגבות את החוב.

חיים כץ: נוסף על כך, גם אם נשלחה דרישה לתשלום חוב בתקופה האמורה, הרי אם לא ננקטו הליכי גבייה מינהליים בתוך שבע שנים ממועד משלוח הדרישה, או לא ננקט קיזוז בתקופה זו, גם אז לא יהיה אפשר לגבות את החוב.

חיים כץ: אדגיש כי משמעות אי-גביית החוב מרחיקה לכת: המוסד לא יוכל להביא בחשבון את אי-תשלום החוב לעניינים כגון עצם הזכאות לגמלה או לעניין חישוב תקופת אכשרה נדרשת.

חיים כץ: במקרים שבהם קיימת חובת רישום במוסד לביטוח לאומי, או חובת דיווח למוסד, וחובות אלה לא קוימו במועד, דבר שמנע מהמוסד לביטוח לאומי לדעת על קיומו של החוב, תימנה תקופת שבע השנים למשלוח דרישת התשלום רק מהמועד שבו מולאה החובה, או במועד שבו נודע למוסד לביטוח לאומי, כמפורט בהצעת החוק.

חיים כץ: תחילתה של הצעת החוק ביום 1 בינואר 2015, ובתקופה שעד אותו מועד יוכל המוסד לפעול, בין השאר, למשלוח דרישות תשלום ונקיטת אמצעי גבייה גם לגבי חובות שבאותו מועד טרם חלפו שבע שנים ממועד היווצרותם.

חיים כץ: לגבי חובות ישנים יותר נעשתה הבחנה בין שתי תקופות.

חיים כץ: לגבי חובות שמועד היווצרותם קדם לינואר 1999 החליט המוסד על מחיקה, ולפיכך הצעת החוק קובעת כי ככל שלא נגבו עד מועד פרסומו של החוק לא יהיה אפשר לגבותם.

חיים כץ: לגבי החובות שנוצרו מינואר 1999 ועד 31 בינואר 2007 – מדובר בסכומים שהיקפם הכולל מוערך ב-2 מיליארד שקלים – יוכל המוסד לשלוח דרישת תשלום וכן לפעול לגבייתם באמצעות פקודת המסים (גבייה) או באמצעות קיזוז מול גמלה המגיעה לחייב, ובלבד שהמוסד יפעל לגבות את החובות כאמור לא יאוחר מ-30 ביוני 2016.

חיים כץ: מ-1 ביולי 2016 לא יהיה המוסד לביטוח לאומי רשאי לפתוח בהליכי גבייה לגבי חובות אלה.

חיים כץ: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אמנון כהן: – – –

חיים כץ: אני משאיר לך הכול.

חיים כץ: ושוב – תודה, למנהלת הוועדה המיתולוגית וילמה מאור – –

משה זלמן פייגלין: בוא נסכם שהברכה הזאת כוללת גם את הצעות החוק הבאות שלך.

חיים כץ: לא.

משה זלמן פייגלין: למה לא?

חיים כץ: שמע, אנשים שעמלים וטורחים – –

משה זלמן פייגלין: בסדר גמור.

משה זלמן פייגלין: פעם, פעמיים.

משה זלמן פייגלין: וילמה מאור – הידד.

חיים כץ: – – צריך לדעת – הכרת הטוב.

משה זלמן פייגלין: אין ספק, אבל – – –

חיים כץ: ייקח עוד דקה, ואנשים יקבלו את מה שמגיע להם, ומגיע להם בזכות, בזכות עבודה קשה, בזכות מסירות, בזכות נתינה.

חיים כץ: אז תודה רבה לך, מנהלת הוועדה וילמה מאור, לצוות המסור – אתי, מעיין, ענת ואורי; תודה ליועצת המשפטית של הוועדה, והפעם זאת לא ענת מימון, אלא נועה בן-שבת, וכמובן, תודה לעוזרי הפרלמנטריים, והפעם אלה אילן מרסיאנו וקורל אבירם.

חיים כץ: נקווה שהכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת כץ.

משה זלמן פייגלין: כאמור, אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159).

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 1–2 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו

משה זלמן פייגלין: בעד – 28, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: נעבור מייד להצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 32, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 159) עברה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אמנון כהן, יוזם החוק, יברך מעל הבימה.

אמנון כהן: עובדים קשה.

משה זלמן פייגלין: בהחלט.

משה זלמן פייגלין: מגיע לך.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, החוק הזה עבר דין רציפות, הוא הוגש בכנסת הקודמת, כך שעבדנו עליו קשה, ובאמת, שינינו תפיסה, כי במוסד לביטוח לאומי היה קשה לשנות פאזה.

אמנון כהן: פה אני רוצה להגיד יישר כוח למנכ"ל הביטוח הלאומי, פרופסור שלמה מור-יוסף; לשר הרווחה, ידידי מאיר כהן, שבוועדת שרים עשה השתדלות, וכמובן ליושב-ראש הוועדה, ידידי חיים כץ – ברוח החיה שלך ובדחיפה שלך, ובשינויים נוספים שעשית תוך כדי בוועדה, בניסיון הרב שיש לך.

אמנון כהן: אני מאוד מודה לך.

אמנון כהן: ללא הנחישות שלך קשה היה לעבור.

אמנון כהן: וכמובן, ליועצת המשפטית של הוועדה נועה בן-שבת, ולמנהלת המיתולוגית – אמרנו – יישר כוח, יישר כוח, וילמה מאור, וכמובן, כל אלה שבאו ותמכו.

אמנון כהן: אני חושב שיש פה בשורה לעם ישראל, שלא יהיה מצב שהמוסד לביטוח לאומי יבוא אחרי 20 שנה ו-30 שנה שנה ויגיד: יש לך חוב פלוס ריבית והצמדה.

אמנון כהן: מדובר על חיילים, מדובר על אנשים שבתפר – שלושה-ארבעה חודשים אחרי סיום התיכון הם הלכו לעבוד כמה חודשים, ואחר כך התגייסו ושכחו שלא שילמו למוסד לביטוח לאומי 120 שקל.

אמנון כהן: אחרי 15, 20 שנה זה תופח, ולפעמים כשבן-אדם בא לקבל שירות אחר מהמוסד לביטוח לאומי נזכרים, ואומרים לו: חכה חכה, יש לך חוב מלפני 20 שנה, אז קודם כול תשלם לנו.

אמנון כהן: אני חושב שעשינו פה סדר וצדק חברתי.

אמנון כהן: תודה רבה לכולם.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

משה זלמן פייגלין: חוק חשוב, ללא ספק.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/562; "דברי הכנסת", חוב' ל"ו, עמ' 12256; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, קריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת מטעם ועדת הכנסת את הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014.

): מדובר בהצעה קצרה בנוסח זהה לזה שאושר בקריאה הראשונה, לכן אחזור על הדברים שהצגתי בקריאה הראשונה.

): ההצעה הוכנה בעקבות פנייתו של יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אשר נתקל בהוראה יוצאת דופן שנקבעה בחוק השב"כ לגבי זהות יושב-ראש הוועדה בכנסת העוסקת בענייני השב"כ.

): סעיף 6(א) לחוק השב"כ קובע כי "ועדת המשנה למודיעין ולשירותים חשאיים של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת תשמש כוועדת הכנסת לענייני השירות לעניין חוק זה; יושב-ראש הוועדה יהיה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת".

): הוראה זאת היא חריגה, שכן הרכבי ועדות המשנה של ועדות הכנסת ויושבי-הראש שלהן נבחרים על-ידי מליאת הוועדה ולא מוסדרים בחקיקה ראשית.

): לכן מוצע לתקן את הסעיף כך שיושב-ראש ועדת הכנסת לענייני השב"כ, שהיא ועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון, לא יהיה בהכרח יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אלא אחד מחברי הוועדה שתבחר ועדת החוץ והביטחון, כפי שנעשה ביחס לוועדות משנה כדרך כלל, ובהתאם להוראות תקנון הכנסת.

): התיקון הזה יאפשר לוועדת החוץ והביטחון גמישות בניהול פעילותה.

): הוא, אגב, עלול ויכול למנוע מצבים שכבר נקלענו אליהם, שבהם בהיעדר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון נמצאת ועדת המשנה למודיעין שעוסקת בפיקוח על השב"כ במצב שבו היא יכולה לפקח על גופים אחרים, כמו המוסד, כמו אמ"ן, אבל איננה יכולה לעסוק בנושא השב"כ, בגלל הסוגיה הזאת.

): כך נמצא את הוועדה כולה במצב של חוסר באפשרויות פיקוח.

): ההצעה אושרה בוועדת הכנסת פה-אחד ללא הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה גם בקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת לוין.

משה זלמן פייגלין: כאמור, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2).

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 1 – 26 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 26, אין מתנגדים, נמנע אחד.

משה זלמן פייגלין: אני קובע שהצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2) עברה בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: נעבור מייד להצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – 1 חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 26, אין מתנגדים, נמנע אחד.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2) עברה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום בנושא: מצב הקהילות היהודיות בעקבות גל האנטישמיות בעולם, של חברי הכנסת יואב בן צור, יעקב ליצמן וגילה גמליאל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: [מס' כ/551; "דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ' 11442; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 5), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת חיים כץ.

משה זלמן פייגלין: לא מסתבך אתך יותר, תברך את מי שאתה רוצה, כמה שאתה רוצה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמע, אם אמרת לי לברך או לא לברך, אז אני חייב לציין את וילמה מאור, מנהלת הוועדה, ואני אגיד לך למה אני מציין – – –

משה זלמן פייגלין: שרי הממשלה מתבקשים לשבת.

משה זלמן פייגלין: סילבן, חבר הכנסת שלום, השר שלום, בבקשה לשבת.

חיים כץ: ואני אגיד לך גם למה אני מציין אותה, כי פעם נוספת – גם בכנסת שעברה, בכל מושב הכנסת, גם במושב הראשון וגם במושב השני, היא ניהלה את הצוות שמסיים גם את המושב הזה כשהוועדה היא שיאנית החקיקה, הוועדה המחוקקת ביותר בכנסת ישראל, מה שהיה גם במושב שעבר, גם בכל הכנסת שעברה, וגם במושב הזה.

חיים כץ: אז אחרי החוק הזה היא ראויה לברכות.

חיים כץ: מה אני אגיד לך, הצוות הזה ראוי לברכות, מגיע להם.

דב חנין: חיים, מילא המספרים, אבל החוקים – הם גם טובים.

דב חנין: זה לא רק הכמות, זה גם איכות.

חיים כץ: שמע, יש פה הרבה לב והרבה נשמה.

חיים כץ: כשאתה מסתכל – אמנון כהן, שהלך – החוק הזה התגלגל כמה שנים, והחוק לחלוקת רכוש בין בני-זוג – 15 שנה.

חיים כץ: ראית גם את ההתרגשות ואת מה שקרה פה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק שכר שווה לעובד ולעובדת (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, שהגישה חברת הכנסת עליזה לביא עם קבוצת חברי כנסת נוספים: רינה פרנקל, דוד צור – דוד, אני ראיתי אותך בכל הדיונים על הצעת החוק, ואללה, לא החסרת ישיבה אחת; תמר זנדברג – איננה; מיכל רוזין – איננה; קבוצת מרצ, קבוצת מרצ.

חיים כץ: מה אני אגיד לך, החתמת הרבה חברי כנסת.

חיים כץ: אפילו את פואד החתמת.

יעקב מרגי: מי שלא חתום – – –

חיים כץ: אתה רוצה שאני אתחיל להקריא את שמו של מי שלא חתום?

יעקב מרגי: לא, לא, אלה שהיו פה – – –

חיים כץ: אה, כן, מי שלא היה חתום היה בא לדיונים.

חיים כץ: מרב מיכאלי – גם איננה.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: שולי, את נמצאת – חברת הכנסת וחברת הוועדה שמשקיעה מזמנה וממרצה לעילא ולעילא.

חיים כץ: התברכנו בך.

חיים כץ: התברכנו בך.

חיים כץ: תאמיני לי, התברכנו בך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

חיים כץ: חברת הכנסת שולי מועלם, התברכנו בך.

חיים כץ: חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו–1996, קובע כי עובדת ועובד המועסקים אצל אותו מעסיק באותו מקום עבודה זכאים לשכר שווה בגין אותה עבודה, עבודה שווה בעיקרה או עבודה שוות-ערך.

חיים כץ: לבית-הדין לעבודה נתונה סמכות ייחודית לדון בתובענות לפי חוק זה, והוא רשאי לפסוק – ואני מקווה שלא נגיע לבתי-דין, אני מקווה שהנשים יתוגמלו לפי תרומתן ויקבלו תגמול שווה עבור עבודה שווה – שכר שווה.

חיים כץ: ואיך אמרתי לך בעבודה: גם טניסאיות, שישחקו שלושה סטים ולא שניים, כי הן מקבלות שכר שווה בעבודה שווה, והן צריכות לבקש לתת את אותה תמורה על הכסף שהם מקבלים, וזה חשוב.

חיים כץ: זה חשוב.

חיים כץ: שוויון זכויות.

חיים כץ: שלא נגיע לבתי-הדין לעבודה, שלא יהיה צורך.

חיים כץ: שלום, אדוני.

חיים כץ: אתה רואה, הלכת כשהייתי פה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא יכולתי להשאיר אותך כאן בלעדי להרבה זמן.

חיים כץ: אז אתה יודע, ציינו שאנחנו, ועדת העבודה והרווחה, היא שיאנית החקיקה גם במושב הזה, להפתעתך.

יולי יואל אדלשטיין: מה עוד חדש?

יולי יואל אדלשטיין: מה עוד חדש בבניין?

חיים כץ: ואולם, אין די בהחלטה על השלמת פערי השכר.

חיים כץ: פערים בשכר בין עובדת לעובד בעד עבודה שווה, בהיעדר נסיבות המצדיקות פערים אלה, עלולים לגרום גם לתחושת השפלה ופגיעה בערך העצמי של העובדת או העובד, וכן לפגיעה בכבוד ובמעמד המקצועי של אותה עובדת או העובד – זה שניהם; אני מבין שמי שמופלה – את רוצה שכר שווה לעבודה שווה.

חיים כץ: בפסק-הדין של בית-המשפט העליון בעניין אורית גורן נפסקו פיצויים על נזק לא ממוני מכוח עילת האפליה שבחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988, שצורפה להוכחת פערי השכר לפי חוק שכר שווה לעובד ולעובדת.

חיים כץ: לפיכך מוצע לקבוע בסעיף 1 להצעת החוק המונחת בפניכם אפשרות לפסוק פיצויים על נזק לא ממוני, ישירות מכוח חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, מבלי להזדקק להפניה אל דברי חקיקה אחרים שהעילות שבהם דורשות הוכחת גורמים אחרים בדרכי הוכחה שונות; שההנחה היא שהפיצוי על נזק לא ממוני ייפסק רק כשהוכח נזק כאמור, וכי לא ייפסקו פיצויים בשל נזק לא ממוני כאמור מכוח חוקים שונים בשל אירוע אחד ונזק אחד.

חיים כץ: בעניין אחר מטפל סעיף 2 להצעת החוק: מוצע בו לקבוע, באמצעות תיקון עקיף לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, איסור, שהשלכותיו פליליות, על התנכלויות לעובדת או לעובד בשל פועלם במסגרת תלונה או תביעה לעמידה על זכויותיהם, או סיוע לזולתם בעמידה על הזכויות לפי חוק שכר שווה לעובד ולעובדת.

חיים כץ: איסור זה אינו חל במקום שבו מדובר בתלונה או בתביעת שווא.

חיים כץ: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם ומבקש מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: ושוב, תודה למנהלת הוועדה וילמה מאור ולצוות המסור של הוועדה, אתי, מעיין, ענת ואורי; תודה ליועצת המשפטית של הוועדה, הפעם נועה בן-שבת; וכמובן, תודה לעוזרי הפרלמנטריים, קורל אבירם ואילן מרסיאנו.

חיים כץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ ולכל יוזמי החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הוגשו בקשות דיבור, אך אף אחד מחברי הכנסת שביקשו לדבר לא נמצא כאן באולם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, קריאה שנייה, כנוסח הוועדה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–2 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 29, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 32, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר, כנדרש, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת עליזה לביא, יוזמת החוק, להודות לכל אלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברותי וחברי חברי הכנסת, אז תודה רבה באמת לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, ולצוות הנפלא של הוועדה שלך.

עליזה לביא: כן, עד היום באמת, עובדת שתבעה מעסיק בגין פערי שכר על רקע מגדרי הייתה זכאית לפיצוי בגובה ההפרשים בלבד, מה שכולנו יודעים שהפך את התביעה המשפטית ללא כדאית מבחינה כלכלית.

עליזה לביא: וזו באמת אחת הסיבות לכך שהיו תביעות מעטות למרות הפערים העצומים בחברה בישראל בשנת 2014.

עליזה לביא: ובכן, הצעת החוק הזו מבקשת להרתיע את המעסיקים מפני אפליה בגלל הפיצויים הגבוהים יותר שבתי-משפט מעתה יוכלו לפסוק, כמו גם לעודד להגיש תביעות כנגד מי שפוגע.

עליזה לביא: כן, אפליה בשכר היא הרבה יותר מנזק כלכלי.

עליזה לביא: היא נזק נפשי, פגיעה ביכולת הקידום, בתפיסה העצמית.

עליזה לביא: היא משקפת זלזול ביכולות.

עליזה לביא: אפליה בשכר מונעת קידום הכשרה מקצועית בארגון.

עליזה לביא: שוט השכר מקבע נשים בתחתית ההייררכיה של הארגון ושל החברה.

עליזה לביא: וכן, על כל זה צריך לפצות.

עליזה לביא: אני מבקשת שוב להודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ולצוות הנפלא שלך: לווילמה מאור, מנהלת הוועדה; לאתי שבתאי; לענת כהן; למעיין בן-עמי, וליועצת המשפטית של ועדת העבודה והרווחה שליוותה את החוק בתהליך הארוך של חקיקתו ובשיתוף פעולה וקשב רב, נועה בן-שבת.

עליזה לביא: אני מבקשת גם להודות לצוות הנפלא שלי.

עליזה לביא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא, יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה ושוויון מגדרי ויוזמת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לציון יום הפטירה של זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: שרים וחברי כנסת; ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג; ד"ר קרני רובין, נכדתו של זאב ז'בוטינסקי, ושאר בני המשפחה; מנכ"ל מכון ז'בוטינסקי, חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר; כל מוזמני המכון; מוזמני בית אורי צבי גרינברג; יושב-ראש עמותת לח"י מר יאיר שטרן; יושב-ראש מרכז מורשת בגין הרצל מקוב; כל מוזמני המרכז; חברי המועצה להנצחת אישים במשרד ראש הממשלה; חניכי תנועות הנוער בית"ר בהווה ובעבר; קהל נכבד, אנו מציינים היום בישיבת מליאה מיוחדת את יום פטירתו של ז'בוטינסקי בהתאם לחוק זאב ז'בוטינסקי כפי שחוקקה אותו הכנסת בשנת 2005, חוק שמטרותיו "להנחיל לדורות את חזונו, מורשתו ופועלו של זאב ז'בוטינסקי, לציין את זכרו ולהביא לחינוך הדורות הבאים ולעיצוב מדינת ישראל, מוסדותיה, יעדיה ודמותה בהתאם לחזונו הציוני".

יולי יואל אדלשטיין: אין זה סוד שבמשך שנים רבות היו ז'בוטינסקי והתנועה הרוויזיוניסטית סדין אדום בקרב חלקים גדולים בתנועה הציונית.

יולי יואל אדלשטיין: רבים לא הצליחו להבין איך ליברליזם כה נחרץ ולאומיות כה נחושה יכולים לחיות בתוך נפש אחת.

יולי יואל אדלשטיין: הממסד הציוני ראה בלהיטותו להקמת צבא עברי רעיון מסוכן המקדים את זמנו.

יולי יואל אדלשטיין: אחרים אך לעגו לו, לעגו לדרמטיות שלו וזיהו במסדרים ובטקסים שעליהם הקפיד הערצה לא מוסווית לפאשיזם.

יולי יואל אדלשטיין: ואכן, ז'בוטינסקי היה דמות מורכבת: סופר, משורר, נואם בחסד, מנהיג תנועה לאומית ומפקד צבאי; אדם שהחשיב והעריך, דווקא בשל רקעו הספרותי, את יכולת השכנוע של המילה הכתובה ואת השפעתה של הרטוריקה המדויקת.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, בדרך כלל ביום לציון זכרו של ז'בוטינסקי אני מרבה לדבר על הפיליטונים שלו, אך הפעם אני רוצה לדבר על מאמר אחר שכתב זאב ז'בוטינסקי; וזה משתקף אפילו בשם המאמר – בלי דרמטיות.

יולי יואל אדלשטיין: המאמר נכתב במקורו באנגלית, והוא בוחן את השאלה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: כותרתו, כמה מפתיע, היא: "השאלה הערבית – בלי דרמטיות".

יולי יואל אדלשטיין: לאורך כל המאמר פורס ז'בוטינסקי, ללא פתוס, בצורה עניינית, את עמדתו ביחס לערביי ארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ומדובר בעמדה ברורה: ערביי ישראל, לכשיחיו במדינת ישראל, יהיו אזרחים שווי זכויות ואף שווי חובות.

יולי יואל אדלשטיין: הם יוכלו לבחור ולהיבחר, הם יזכו לשוויון אזרחי, מעמד מיוחד ללשון הערבית, אוטונומיה תרבותית וגישה חופשית למקומות הקדושים.

יולי יואל אדלשטיין: אין ספק שחלק מרעיונותיו של ז'בוטינסקי אינם ישימים בדיוק היום.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מבחינה עקרונית הזמן רק היטיב עם ז'בוטינסקי ועם מורשתו והגותו.

יולי יואל אדלשטיין: חילופי העתים ושינויי הנסיבות שהתחוללו בארץ ובעולם במרוצת המאה החולפת לא הקהו את משנתו השומרת על הרלוונטיות שלה גם בחלוף הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אין סתירה בין עמדות מדיניות נציות לבין האמונה בחובתנו לתת שוויון זכויות מלא לכל אזרחית ואזרח.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי ידע להחזיק ביד אחת בקיר הברזל וביד שנייה במגנה-כרטה.

יולי יואל אדלשטיין: מאמרו על השאלה הערבית מטיף לנורמליות במערך של יחסים מורכבים.

יולי יואל אדלשטיין: זכויות אדם לא באו אצלו על חשבון זכויות הלאום של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: העם היהודי חייב להגן על מטרותיו הלאומיות, והוא יכול לעשות זאת ללא פגיעה ביכולתם של בני לאומים אחרים לחיות כאן בשלום ובשלווה.

יולי יואל אדלשטיין: ז'בוטינסקי היה יכול לאמץ עמדות נציות רק מפני שהוא הכיר את עצמו כדמוקרט בכל מאודו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ידע שבמדינה שהוא יקים, כל אדם יהיה זכאי לכל החירויות.

יולי יואל אדלשטיין: אין זה מקרה שבמשך שנים רבות תנועת החרות, ובגין בראשה, נאבקו פעם אחר פעם לביטולו של השלטון הצבאי מעל אזרחי ישראל הערבים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו ז'בוטינסקי, גם בגין האמין במדיניות קיר הברזל – קשיחות כלפי חוץ, לצד רכות כלפי פנים.

יולי יואל אדלשטיין: השבועות האחרונים, מכובדי, והמערכה הקשה בדרום מעמידים אותנו בפני מבחן קשה כלפי פנים.

יולי יואל אדלשטיין: היחסים בין אזרחי ישראל היהודים לאלו הערבים נמצאים במסלול של התנגשות.

יולי יואל אדלשטיין: ערבים תוקפים יהודים ויהודים תוקפים ערבים.

יולי יואל אדלשטיין: הארץ סוערת מהפגנות זועמות, שחלקן קשורות לנעשה בחזית הדרום וחלקן מבטאות תסכול פנימי עמוק.

יולי יואל אדלשטיין: אני פונה מכאן לחברי הכנסת היהודים והערבים – שנעדרים היום עקב החג: בנינו כאן חיים יחד.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא מושלמים, אבל יש לנו הרבה מה להפסיד.

יולי יואל אדלשטיין: ניתן לעשות הרבה כדי לשפר אותם ולשפר את מערכת היחסים בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: אסור לנו לתת יד לשוליים קיצוניים, משמאל ומימין, שיקבעו את הטון ויכתיבו לנו את אופן הפעולה.

יולי יואל אדלשטיין: בימים האלה "שקט הוא רפש", כדברי ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אסור לשתוק, אסור לתת למיעוט הצעקני להשתלט על השיח.

יולי יואל אדלשטיין: חייבים להביע את קולנו, את האמונה ביכולתנו לחיות חיים משותפים בלי דרמטיות ובאופן ענייני.

יולי יואל אדלשטיין: מי ייתן ובימים אלו נלמד מז'בוטינסקי שאפשר גם אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך ותהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד – לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוחאים כפיים, חברי.

יולי יואל אדלשטיין: בכנסת לא מוחאים כפיים, אבל אנחנו תכף נשמע דברים מפי שרת התרבות והספורט, חברת הכנסת לימור לבנת, שתדבר בשם הממשלה בדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה יעלה יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

לימור לבנת: אדוני יושב-ראש הכנסת, שרי הממשלה, חברי הכנסת, ד"ר קרני רובין, מכובדי; פרופסור משה ארנס, לשעבר שר בממשלות ישראל, שר ביטחון, חבר הכנסת, והיום יושב-ראש המועצה למורשת זאב ז'בוטינסקי במשרד ראש הממשלה; חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר, מנכ"ל מכון ז'בוטינסקי; מנהל מרכז מורשת מנחם בגין, הרצל מקוב; ואם אני לא רואה כאן עוד מי שנמצאים, כי אני לא רואה טוב מרחוק, אז אני מתנצלת, אבל – כל המכובדים והוותיקים שנאספו ובאו לכאן היום.

לימור לבנת: 74 שנים חלפו מאז הסתלקותו בטרם עת של זאב ז'בוטינסקי, זיכרונו לברכה, אבל נדמה כי שיני הזמן לא נגסו במשנתו.

לימור לבנת: הגותו לא איבדה מהחיוניות והרלוונטיות שלה.

לימור לבנת: דווקא בימים האלה שבהם מתלהטת אש הקרב והתותחים רועמים, נחשפות במלוא משמעותן המחודשת שאלות יסוד המלוות אותנו מתחילת דרכו של המפעל הציוני.

לימור לבנת: מהו שורש המאבק בינינו לבין אויבינו?

לימור לבנת: כיצד נהדוף את הסכנות הניצבות בפנינו?

לימור לבנת: ואילו גורמים מבטיחים את כושר העמידה שלנו כחברה הפועלת במסירות נפש כדי להבטיח את קיומה?

לימור לבנת: דור-דור ואתגריו, דור-דור ומציאות חייו.

לימור לבנת: לא פחות חשוב – דור לדור יביע אומר.

לימור לבנת: משום שגם כיום, כשביתנו הלאומי עומד על תלו, אנו נדרשים להביט לאחור, במיוחד בימי סער ופרץ, אל צור מחצבתנו, אל אותם מאורות ציוניים דוגמת ז'בוטינסקי, שאישיותם הייחודית ורוחם הגדולה מאירות את דרכנו בהווה.

לימור לבנת: לפני שלושה שבועות יצא צבא הגנה לישראל למבצע "צוק איתן".

לימור לבנת: לא אנחנו פתחנו במערכה; התקפות חוזרות ונשנות מצד ארגוני הטרור ברצועת-עזה על ערינו, יישובינו, אזרחינו, חייבו אותנו לנקוט פעולה נחרצת להשבת השקט והביטחון.

לימור לבנת: צה"ל מכה ב"חמאס" וב"ג'יהאד האסלאמי" בעוצמה רבה ומשיג את היעדים שהציבה לו הממשלה: השבת השקט, פגיעה קשה בתשתיות הטרור, איתור מנהרות המוות המובילות לשטח ישראל והריסתן וחיזוק כוח ההרתעה כנגד מבקשי רעתנו.

לימור לבנת: לוחמינו ממלאים בנחישות, עוז רוח והקרבה את משימותיהם.

לימור לבנת: לצערנו, כן, גם הפעם, אנחנו משלמים מחיר דמים יקר תמורת הזכות לחיי חירות ועצמאות במולדתנו.

לימור לבנת: לבנו עם המשפחות שאיבדו את יקיריהן.

לימור לבנת: כולנו דואבים על גדיעת חייהם של הבנים ומצדיעים לגבורתם של הנופלים ההולכים ראשונה.

לימור לבנת: אילו הייתה מתממשת תוכניתם של מחבלי עזה לחדור לשטחנו באמצעות מנהרות התופת ולחולל טבח המוני, היינו נאלצים חלילה להתמודד עם אסון כבד בסדר גודל שלא הכרנו.

לימור לבנת: על כן נזכור תמיד כי בזכות קורבנם של חיילינו, עומדים רווח והצלה לתושבי ישראל.

לימור לבנת: לפצועים נאחל החלמה ובריאות טובה.

לימור לבנת: העם כולו מאוחד ומלוכד, נושא תפילה שיבוא מזור לפצעיכם.

לימור לבנת: חברי הכנסת, אני מבקשת להזכיר היום שני יובלות עגולים הקשורים בפועלו ובדמותו של ז'בוטינסקי.

לימור לבנת: 100 שנים, יובל כפול, חלפו מפרוץ מלחמת העולם הראשונה, שהניעה את ז'בוטינסקי לחולל את הצבאיות היהודית בדמות הגדודים העבריים.

לימור לבנת: אם יש את נפשכם לדעת את המעיין שממנו שואבים לוחמי צה"ל את עוז רוחם, לכו אל ספרו "מגילת הגדוד" וקראו על היוזמה לייסד צבא עברי, יש מאין, שיבטא את עקרון ההתנגדות לכניעה ולשעבוד.

לימור לבנת: היובל השני קשור במבצע העלאת עצמותיו של ז'בוטינסקי מהנכר ארצה, 24 שנים אחרי שנפטר בחטף בארצות-הברית.

לימור לבנת: "ז'בוטינסקי שב למולדת" הייתה כותרת המבצע לפני 50 שנה, שבסיומו הוא הובא למנוחת עולמים באדמת ירושלים.

לימור לבנת: חברי הכנסת, כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, בקיץ 1914, כבר נזקפה לזכותו של ז'בוטינסקי היוזמה לארגן יחידות של הגנה עצמית בקרב יהודי רוסיה.

לימור לבנת: הרדיפה האנטישמית של יהודי האימפריה הרוסית, ובמיוחד פרעות קישינב ב-1903, שסימלו את עומק הדיכוי וההשפלה של עמנו בגולה, השפיעו עליו עמוקות.

לימור לבנת: ז'בוטינסקי שאף למצוא תרופה לחוסר האונים ולחולשת היהודים.

לימור לבנת: בארגון ההגנה העצמית בערי תחום המושב הוא ראה ביטוי לגאווה לאומית ולכבוד עצמי.

לימור לבנת: כן, ז'בוטינסקי, למרות האשמות שווא שהופנו אליו לאורך השנים, לא שש אלי קרב ולא היה "מיליטריסט".

לימור לבנת: לפני ה"סייפא", הוא היה איש "ספרא" מובהק; ברוך כישרונות, הוגה וחושב, סופר ומשורר, הומניסט שנכבש על-ידי תורתו הציונית של הרצל, ואותה חיפש להגשים.

לימור לבנת: אבל כאדם מפוכח, כמדינאי מרחיק ראות, ז'בוטינסקי ניתח את המציאות הבין-לאומית בהיגיון חד.

לימור לבנת: זמן קצר לאחר שפרצה מלחמת העולם הוא הבין שהאימפריה העות'מאנית עומדת להתפורר.

לימור לבנת: מסקנתו החותכת הייתה שהעם היהודי נדרש לפעולה מיידית.

לימור לבנת: ז'בוטינסקי זנח את העמדה הנייטרלית שבה דבק הממסד הציוני עם פרוץ הקרבות, והצעתו הייתה פשוטה: להקים כוח צבאי גלוי של מתנדבים יהודים, שיילחם במסגרת צבאות בריטניה וצרפת ויסייע בכיבוש ארץ-ישראל.

לימור לבנת: כשתסתיים המלחמה, העריך ז'בוטינסקי, עמנו יוכל לתבוע בדין את הזכות לשלטון עצמאי בארץ, ככוח מוסדר שתרם את חלקו לניצחון.

לימור לבנת: אמרתי שההצעה הייתה פשוטה, אבל באותו זמן היה מדובר בתפנית מהפכנית אמיתית: צעירים יהודים נוטלים את גורלם בידיהם ורוכשים ידע צבאי שיסייע לניצחון בדרך להשגת המטרה של מדינה עצמאית.

לימור לבנת: ז'בוטינסקי הכניס ממד חדש בציונות.

לימור לבנת: לא רק ציונות מעשית, ציונות מדינית, אלא ציונות צבאית, אקטיבית, חסונה, חסונה ברוחה ותקיפה באופייה.

לימור לבנת: היו אומנם ביישוב ארגוני שמירה והגנה, כמובן, כמו "בר-גיורא" ו"השומר", אלא שז'בוטינסקי לא הסתפק בכוח נוטרים מקומי.

לימור לבנת: כינון הכוח הצבאי נועד להיקשר למהלך מדיני בין-לאומי שאותו תוביל ההנהגה הציונית העולמית.

לימור לבנת: בשנים שלאחר מכן, מאז 1915, היה ז'בוטינסקי הרוח החיה בייסוד הגדודים העבריים; לא לבד – חברו אליו אישים כמו יוסף טרומפלדור, חיים ויצמן ופנחס רוטנברג.

לימור לבנת: ולאחר שבתחילה נתקלה יוזמתו, כמו דברים אחרים לאחר מכן וקודם לכן, בגילויי ביטול וגנאי, השתכנעו להצטרף לגדודים בחלוף הזמן מנהיגים ציונים כיצחק בן-צבי ודוד בן-גוריון.

לימור לבנת: מכל מקום, ז'בוטינסקי היה זה שהגה את הרעיון, עשה לו נפשות, גבר על המתנגדים, שכנע את הספקנים וקירב אלפים למטרת שחרור הארץ וגאולת העם במו-ידיו ונשקו.

לימור לבנת: הגדוד הראשון שהוקם היה גדוד נהגי הפרדות, שעסק בתובלה בחזית גליפולי, אך ז'בוטינסקי לא הסתפק בכך.

לימור לבנת: הוא דבק בחזון ההקמה של יחידה לוחמת.

לימור לבנת: גם בתום המלחמה, למרות החלטת הבריטים לפרק את הגדודים העבריים, לא הרפה ז'בוטינסקי מן החזון של שכלול הכוח הצבאי העברי.

לימור לבנת: הוא ארגן את יחידות ההגנה בירושלים כדי לבלום את מהומות הערבים, ועקב כך נאסר על-ידי הבריטים; וכמובן, גם הגה את רעיון המפתח של קיר הברזל, הקמת חזית צבאית מבוצרת ועמידה בלתי מתפשרת על עמדות הציונות.

לימור לבנת: קיר הברזל הזה, שמרכיב מהותי בו היום הנו מערכת "כיפת ברזל" – קיר הברזל, כיפת ברזל – הוא שהודף את האיומים והסכנות הנשקפים לנו.

לימור לבנת: ז'בוטינסקי רואה בקיר הברזל את הגורם שיניע את אויבינו לקבל את קיומנו כאן בהשלמה, ובסופו של דבר גם בדרכי שלום, כי זהו יסוד הסכסוך – חוסר הנכונות מצדם להכיר בשורשינו העמוקים בארץ ובזכותנו לחיות בה בביטחון ובשלום.

לימור לבנת: אוסיף ואומר כי מורשת הגדודים והצבאיות ברוח ז'בוטינסקי עברה גם למחתרות שלחמו למען הקמת המדינה ובהמשך לצה"ל.

לימור לבנת: הניסיון שנצבר, רוח ההתנדבות, גאוות היחידה, ההכרה כי בכוחנו לשלוט בגורלנו, מלווים אותנו מאז ועד היום.

לימור לבנת: לכן ניתן לקבוע שהייתה לו תרומה אדירה לעיצוב כוחות המגן בארצנו.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כפי שהזכרתי כאן, נוסף על ציון 100 שנים להולדת רעיון "הצבא העברי" של ז'בוטינסקי, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אנחנו מציינים יובל שנים להעלאת עצמותיו של המנהיג הציוני הדגול וגם של רעייתו יוענה מאמריקה לירושלים.

לימור לבנת: ז'בוטינסקי ביקש בצוואתו כי אם ייקבר מחוץ לארץ-ישראל יועברו שרידי גופתו ארצה – אני מצטטת – על-פי צו של "הממשלה היהודית של ארץ זו כי תקום".

לימור לבנת: ביולי 1964, 16 שנים לאחר קום המדינה, מומשה הצוואה הודות לרצונו הטוב של ראש הממשלה השלישי, לוי אשכול.

לימור לבנת: המונים מכל שדרות החברה הישראלית, ובתוכם ותיקי הגדודים העבריים, השתתפו במסע ההלוויה.

לימור לבנת: הם חלקו לז'בוטינסקי כבוד והכרת תודה על שירותו לאומה.

לימור לבנת: משקעי העבר והמחלוקות בין מחנה ז'בוטינסקי ליריביו הרעיוניים נדחקו בשעה זו הצדה.

לימור לבנת: יושב-ראש הכנסת קדיש לוז הביע תקווה ש"תיתם בתוכנו נטירת איבה", ומנחם בגין, תלמידו הנאמן של ז'בוטינסקי וממשיך דרכו, אמר: "שב משחרר אל האומה לה הקדיש את כל חייו.

לימור לבנת: יורשו של הרצל לרוח, לנשיאת חזון הממלכתיות העברית, יהיה שכנו למנוחת עד באדמת ירושלים".

לימור לבנת: אני חייבת להדגיש כי בשנים שחלפו מאז ועד היום ההיסטוריה הוכיחה עד כמה רעיונותיו של ז'בוטינסקי הם פוריים, רעננים ורלוונטיים.

לימור לבנת: ז'בוטינסקי לא זכה לראות בהקמת מדינת ישראל, הוא נפטר שמונה שנים לפני שהוכרזה עצמאותה.

לימור לבנת: עם זאת, המורשת וההגות שלו מספקות תשובות לאתגרים רבים שאתם אנו מתמודדים בישראל העכשווית, ועל כן ברור כי תורתו תורת חיים היא, והיא תמשיך להזין את הלהבה הציונית גם בשנים ובדורות הבאים.

לימור לבנת: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשרת התרבות והספורט חברת הכנסת לימור לבנת.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מקבל בברכה את חברנו חבר הכנסת והשר לשעבר מישה ארנס – אני מתנצל על כך שלא הזכרתי את נוכחותך בתחילת דברי – ומזמין את יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יצחק הרצוג: מכובדי יושב-ראש הכנסת, שרים וחברי כנסת בעבר ובהווה; מכובדנו משה ארנס, שר הביטחון לשעבר; ד"ר קרני רובין, נכדתו של זאב ז'בוטינסקי, ושאר בני המשפחה; חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר, מנכ"ל מכון ז'בוטינסקי; מוזמני המכון, מוזמני בית אורי צבי גרינברג; יושב-ראש מרכז מורשת מנחם בגין הרצל מקוב ומוזמני המרכז; חברי המועצה להנצחת אישים במשרד ראש הממשלה, נציגי תנועות הנוער, קהל נכבד, בהתחשב בנסיבות הימים האלה, הרשו לי לפתוח בהבעת תנחומַי ותנחומֵי כולנו למשפחות קציני וחיילי צה"ל והאזרחים שנפלו במערכה בעזה.

יצחק הרצוג: עם ישראל כולו מחבק את המשפחות היקרות והדואבות שהקריבו את היקר להן מכול ומתפלל לרפואת הפצועים.

יצחק הרצוג: מי ייתן ותפילת הציבור כולו תחזק אותם ברפואה שלמה.

יצחק הרצוג: אני מבקש להזהיר מפני קולות שנשמעו היום והפחיתו מגודל הישגיו של צה"ל וחלילה מגודל הקורבן.

יצחק הרצוג: אני כראש האופוזיציה, יחד עם חברות וחברים רבים בתוכה, מגבה את צה"ל שלנו, שנלחם בחירוף נפש מול ארגוני הטרור המאיימים על תושבי מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: כל לוויה של חייל או אזרח קורעת אל לבנו, ולצערי, היו יותר מדי כאלה בשבועיים האחרונים.

יצחק הרצוג: החיבוק שמעניק עם ישראל למשפחות השכולות, הנוכחות הציבורית חסרת התקדים בלוויותיהם של החיילים הבודדים, הסולידריות והחוסן המרשים הם אלו שמאפשרים לנו להמשיך הלאה ולהילחם עבור חיים נורמליים בארץ הזאת.

יצחק הרצוג: אני באמת מקווה שכעת אנו עוברים לשלב המדיני של המערכה, שלב שאמור להשלים את ההישגים בשדה הצבאי כדי להכריע את ה"חמאס".

יצחק הרצוג: זהו שלב עדין.

יצחק הרצוג: ישראל נכנסת לשלב המדיני, ובדיוק כפי שהייתה חובה לצאת לצוק איתן צבאי קיימת חובה להשלים את המערכה בצוק איתן מדיני.

יצחק הרצוג: זאת כדי להבטיח שיימנע מאתנו סבב אלימות נוסף בעוד שנה או שנתיים, וכדי שנבטיח עתיד של שלום בינינו ובין שכנינו.

יצחק הרצוג: מכובדי, הרשו לי לברך את חברי הכנסת ואזרחי ישראל המוסלמים ביום חגם.

יצחק הרצוג: בטוחני שזאב ז'בוטינסקי, לו נמצא כאן, היה הראשון לברך את "בן ערב", מונח שהוא עצמו טבע, בברכה המסורתית "עיד סעיד".

יצחק הרצוג: אני עומד כאן כמנהיגה של תנועת העבודה, התנועה המקבילה, לעתים גם היריבה, לתנועתו של זאב ז'בוטינסקי.

יצחק הרצוג: מייסדי תנועתי הקימו את היישוב והכריזו על הקמת המדינה.

יצחק הרצוג: דוד בן-גוריון ניהל דיאלוג אינטנסיבי עם זאב ז'בוטינסקי ב-1934 בניסיון לקבל את הסכמתו להצעה להקים מדינה יהודית בחלוקת הארץ, והוא לא צלח.

יצחק הרצוג: לא נדון כאן ועכשיו על המשמעות ההיסטורית של אותה עמדה, ומה היה קורה לו הסכימו למתווה שכזה טרם השואה.

יצחק הרצוג: אוסיף ואזכיר מנהיג דגול נוסף של מפלגתי, שאותו הזכירה השרה לבנת, ראש הממשלה לוי אשכול, זכרו לברכה, שהוביל את ההחלטה להעלות את עצמותיו של ז'בוטינסקי לקבורה בהר-הרצל, וייזכר כמי שהוביל יחד עם מנחם בגין, זכרו לברכה, לפיוס בין התנועות בימי ההמתנה והחרדה של ערב מלחמת ששת הימים.

יצחק הרצוג: ביום הזה, שבו אנו עוסקים במורשתו של ז'בוטינסקי, חשוב במיוחד לדבר על כך שהמערכה הקשה שבה אנו מצויים כעת העלתה על פני השטח תופעות שמאיימות לכרסם במרקם העדין של החברה בישראל; הגזענות, הבורות, שנאת האחר והאלימות אורבות לנו בכל פינה – ברחוב, ברשתות החברתיות ובכנסת, מצליחות להרים את ראשן המכוער ולשלוח יד בקודשי הדמוקרטיה שלנו: חירות הביטוי והשוויון.

יצחק הרצוג: וכה אמר זאב ז'בוטינסקי: "יש להנהיג את עקרון שוויון הזכויות בשביל כל האזרחים, מכל הגזעים, השפות או המעמדות, ללא הגבלה.

יצחק הרצוג: בכל קבינט שבו ישמש יהודי כראש ממשלה, יהיה סגן ראש הממשלה ערבי, וכך להפך.

יצחק הרצוג: השפה העברית והשפה הערבית תהיינה שוות בזכויותיהן ובתוקף החוקי שלהן".

יצחק הרצוג: הדברים הנכוחים האלה לא לקוחים מטור של גדעון לוי או ממצע של מפלגה שמאלית.

יצחק הרצוג: את החזון הזה לדו-קיום בארץ-ישראל כתב זאב ז'בוטינסקי בשנת מותו, ב-1940, במאמרו "השאלה הערבית – בלי דרמטיות".

יצחק הרצוג: דווקא בימים כאלה אני מאמין שחשוב להזכיר לציבור בכלל ולממשיכי דרכו של ז'בוטינסקי בפרט כי ההבנה שמדינת ישראל תוכל להתקיים רק על בסיס דו-קיום וכבוד הדדי בין בני כל הדתות עמדה בבסיס תפיסתו של אבי הרוויזיוניזם.

יצחק הרצוג: וכעת, בחסות אבק הקרבות, מנצלות קבוצות גזעניות ואלימות את העובדה שעצביו של הציבור בישראל חשופים ומלבות שנאה בין יהודים וערבים ובין שמאל וימין.

יצחק הרצוג: כל אימת שאדם או קבוצה מביעים דעה החורגת משולי הקונסנזוס, הם מחכים שם כדי להסית, לאיים ולזרוע אימה.

יצחק הרצוג: למרבה האבסורד והבושה, אם היו נתקלים בדבריו אלו של ז'בוטינסקי בדבר הדו-קיום, בוודאי היו מכנים אותו בוגד, עוכר ישראל או גיס חמישי.

יצחק הרצוג: על כך כולנו צריכים לשאול את עצמנו: איך הגענו למצב הזה, איך הגענו למצב שבו צעירים יהודים חוטפים נער ערבי ורוצחים אותו בדם קר?

יצחק הרצוג: איך הפגנה של קולות שונים מחוץ למחנה נתקלת באלימות בוטה וגסה?

יצחק הרצוג: איך הגענו למצב שבו יורקים על אנשי כמורה שהולכים לתומם ברחוב?

יצחק הרצוג: איך הגענו למצב שבו חברה מסחרית מפטרת את הפרזנטורית שלה רק משום שהעזה להעביר ביקורת כזאת או אחרת על המתרחש?

יצחק הרצוג: אתמול בביקור של פצועים קשה בבית-החולים שיבא פנה אלי הקצין הפצוע רן בן-עטיה, מפקד שחירף נפשו בקרב, ומכל הכאבים שמעסיקים אותו התמקד בדבריו על חרדתו מפני התופעה הזאת.

יצחק הרצוג: מכובדי, רוב אזרחיות ואזרחי ישראל אינם כאלה, ולכן אסור לנו לחשוש יותר להתעמת עם הרוחות הרעות שמנשבות כאן.

יצחק הרצוג: הגענו לנקודה שבה על הרוב הישראלי השפוי להתייצב מול התופעות האלה ולומר: עד כאן.

יצחק הרצוג: הקול הזה צריך לצאת קודם כול מכאן, מהיכל הדמוקרטיה הישראלית, מן הכנסת.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, זה לא מספיק רק לגנות, עלינו להתייצב בכל מקום שבו הגזענות מרימה את ראשה ולהילחם בה ללא פשרות.

יצחק הרצוג: אסור שנאפשר לגבולות השיח להצטמצם.

יצחק הרצוג: כל עוד השיח מצוי בגבולות הגזרה של החוק, חובה עלינו לאפשר לו להתקיים.

יצחק הרצוג: זו הייתה תמיד עוצמתה של הדמוקרטיה הישראלית.

יצחק הרצוג: זו משנתו של ז'בוטינסקי, שגרסה שיהודי וערבי יחיו פה יחדיו לעד.

יצחק הרצוג: זו הייתה צוואתו.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, ראינו בשבועות האחרונים את עם ישראל במלוא תפארתו.

יצחק הרצוג: ראינו גילויי סולידריות מרשימים, כושר עמידה, איפוק ועזרה הדדית.

יצחק הרצוג: זו ישראל האמיתית, שבכוחה לעמוד מול אותם שוליים אלימים המפיצים כאן שנאה ולנצח אותם.

יצחק הרצוג: ולאחר שישקע אבק הקרבות מהמערכה הקשה בעזה, תחל מערכה לא פחות חשובה על דמותה ואופייה הדמוקרטי של המדינה.

יצחק הרצוג: זו לא מערכה ששייכת לצד זה או אחר של המפה הפוליטית, אלא זה החזון של זאב ז'בוטינסקי, וזה כמובן הביטוי הצרוף למדיניותו ואמונתו של דוד בן-גוריון.

יצחק הרצוג: יכין ובועז אלה של הדמוקרטיה הישראלית הכתיבו לנו זאת בצוואתם, כל אחד על-פי אמונתו הפוליטית.

יצחק הרצוג: ולסיום, מכובדי, סבי, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג זצ"ל, שזכה להכיר ולהתרשם עמוקות מזאב ז'בוטינסקי, כשהאחרון הגיע לאירלנד להרצות בפני הציבור והקהילה וללמוד על הסכסוך שם, ספד לו עם מותו, כרב הראשי לישראל, באלה המילים – ז'בוטינסקי "הקדיש את כל כוחותיו לעם ישראל.

יצחק הרצוג: אין כאן שום גוזמה.

יצחק הרצוג: את העושר השכלי והרוחני הרב והעצום שחונן בו מאת יוצר האדם נתן לנו, ולעצמו לא השאיר כלום.

יצחק הרצוג: כלומר, הוא שעבד את לבו ואת מוחו ואת עט הסופרים המזהיר שלו לטובת האומה, עד כדי מסירת נפש".

יצחק הרצוג: אותה מסירות נפש שאליה התייחס הרב הרצוג בדבריו על ז'בוטינסקי היא זו שעוברת כחוט השני בעמנו מדור לדור, וגם בדור הזה, כפי שחווינו בימים אלה ממש.

יצחק הרצוג: אסיים בתקווה ובתפילה שנשוב ונחווה בקרוב ימים של שקט, תקווה ושלום, לנו ולמדינת ישראל על כל גווניה ועדותיה.

יצחק הרצוג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג על דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך עוד פעם את כל אלה שכיבדו אותנו בנוכחותם בציון יום פטירתו של זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל אלה שהשתתפו כאן בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חוזרים לסדר-היום הרגיל.

יולי יואל אדלשטיין: לפני החקיקה, כפי שציינו כבר כמה אנשים – היום מציינים המוסלמים את סיומו של חודש הרמדאן בחגיגות עיד אל-פיטר, המוקדש לנתינת צדקה, תפילה, שמחה ואחוות ידידים.

יולי יואל אדלשטיין: ביום חשוב ומשמעותי זה, ברצוני לברך את אזרחי ישראל המוסלמים בחג שמח ומלא ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא בימים אלו, כאשר המתח בין אזרחי ישראל היהודים והערבים גואה, עלינו לזכור את העקרונות המשותפים לנו כבניו של אברהם אבי המאמינים.

יולי יואל אדלשטיין: אברהם אבינו מוכר כאיש החסד והשלום, איש האמונה והכנסת האורחים, ידיד נפשו של הקדוש-ברוך-הוא.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה שברוח אמונתו ודרכו של אברהם, נמצא גם אנחנו מסילות אחד ללב השני ונקיים חיים של שיתוף פעולה למען עתיד טוב יותר למדינת ישראל ולאזרחיה.

יולי יואל אדלשטיין: עיד מובארק.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/854; "דברי הכנסת", חוב' כ"ז, עמ' 10614; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת עמרם מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לשגרה – בזכות השגרה גם בימים הקשים האלו.

עמרם מצנע: הצעת החוק שאני מביא בפניכם לקריאה שנייה ושלישית היא הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון), התשע"ד–2014.

עמרם מצנע: חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות העל-תיכוניים, התשס"ח–2008, נחקק לפני שש שנים בעקבות הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת החינוך לשעבר זבולון אורלב, לאחר דיונים רבים ומעמיקים בוועדת החינוך, התרבות והספורט, ומטרתו היא לעגן את זכויותיהם של מועמדים וסטודנטים בעלי לקויות למידה ולקבוע מערך תמיכה במוסדות שבהם הם לומדים.

עמרם מצנע: יישום החוק התעכב שנים ארוכות, למעשה עד היום.

עמרם מצנע: לאחר קבלת החוק ב-2008 מינה שר החינוך ועדה ציבורית לבחינת יישומו של החוק, שכן היה בעיה שהקשתה מאוד ליישם אותו ולכתוב תקנות מכוחו.

עמרם מצנע: בסופו של דבר החוק תוקן, והחוק שאני מביא בפניכם מציע שהשר, בהתייעצות עם שר הבריאות ועם גורמים וארגונים נוספים, יקבע הוראות בדבר אמות-מידה לשיטות אבחון מקובלות לצורך מתן התאמות לפי חוק זה, את אופן קביעתן של שיטות אלה והמוסמך לקובען, וכן כמובן הוראות בדבר עריכתו של מסמך אבחון מוכר.

עמרם מצנע: הצורך בהכשרת מינימום זהה בעבור בעלי התפקידים שהוגדרו בחוק כמקצועות שנדרשת הכשרה באחד מהם על מנת לקבל תעודת מאבחן מוכר – מקצועות הפסיכולוג המומחה, בעל תואר מוסמך בלקויות למידה, רופא מומחה בתחומים מסוימים, מרפא בעיסוק וקלינאי תקשורת – הכשרת המינימום הזו נקבעה, כמובן, כדי לעמוד בדרישות המקצועיות.

עמרם מצנע: מאחר שתחום לקויות למידה נמצא בהתפתחות מתמדת, צפוי כי ליבת ההכשרה לא תישאר קבועה לאורך שנים ויהיו בה שינויים מזמן לזמן.

עמרם מצנע: מוצע כי שר החינוך ימנה מבין עובדי משרדו ממונה לעניין החוק, אשר הוא זה שיהיה מוסמך להחליט בדבר מתן תעודות הכרה לפי החוק, וזאת על-פי המלצה של ועדת הכרה, שהוקמה גם היא בחוק, ושבה יכהנו נציגי משרד החינוך והבריאות, נציגי ציבור מתחום לקויות הלמידה ונציגי הסגל האקדמי.

עמרם מצנע: בנוסף, מוצע להקים ועדת מומחים שתפקידה לייעץ לשר ולממונה, מזמן לזמן, בנושאים הקשורים ליישום החוק.

עמרם מצנע: תאריך התחילה של החוק המוצע נקבע ל-1 בפברואר 2015.

עמרם מצנע: כולנו מקווים שבמועד זה יוחל סוף-סוף ביישום חוק כל כך חשוב להגשמת זכויותיהם של תלמידים וסטודנטים לקויי למידה.

עמרם מצנע: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות הנוגעות לפסיכולוגים, לרבות בנושא ההכרה בפסיכולוגים כמאבחנים מוכרים על-פי חוק.

עמרם מצנע: הוועדה סברה כי החוק יוצר הסדר ראוי לגבי ההכרה בכל בעלי המקצוע השונים, לרבות פסיכולוגים, כמאבחנים מוכרים לצורך מתן התאמות לבעלי לקויות למידה.

עמרם מצנע: לפיכך אני מבקש מחברי הבית לדחות את ההסתייגויות ולאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שהביאה הוועדה.

עמרם מצנע: כפי שכבר אמרתי, לאחר הרבה מאוד שנים הגיע הזמן שחוק כזה לא רק יהיה בספר החוקים שלנו, אלא גם ייושם הלכה למעשה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: כמובן, אני רוצה כבר להודות – בשמי – לחברי הוועדה, לאנשי משרד החינוך, משרד הבריאות, לארגונים השונים שעוסקים בנושא הזה, וכמובן למנהלת הוועדה יהודית גידלי, ליועצת המשפטית ולצוותים של הוועדה, וליועצים הפרלמנטריים שלי.

עמרם מצנע: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת מצנע.

משה זלמן פייגלין: כאמור, הוגשו להצעת החוק שתי הסתייגויות של חבר הכנסת נחמן שי.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נחמן שי אינו נמצא, לכן נעבור לבקשות דיבור.

משה זלמן פייגלין: מתוך מבקשי הבקשות אני מזהה כאן רק את חבר הכנסת דב חנין.

משה זלמן פייגלין: אתה מעוניין?

דב חנין: אני מוותר.

משה זלמן פייגלין: דב חנין מוותר.

משה זלמן פייגלין: לכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון).

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 1–9 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: בעד – 29 – –

יחיאל חיליק בר: לא הספקנו.

משה זלמן פייגלין: – – אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: תהיה לכם הזדמנות נוספת עוד מעט.

משה זלמן פייגלין: החוק עבר בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון) – הצבעה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד החוק – 32, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון) עבר.

משה זלמן פייגלין: [מס' מ/877; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 11762; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 102).

משה זלמן פייגלין: תציג את החוק יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, לפני כמה דקות פורסם בכלי התקשורת על תקרית קשה בדרום.

מירי רגב: אני מבקשת בהזדמנות הזאת גם לחזק את ידי חיילי צה"ל ומפקדיהם, שעושים יומם ולילה כדי להביא את הביטחון ליישובי עוטף-עזה; גם למשטרת ישראל שעושה שם עבודת קודש יחד עם מד"א וכב"ה, וכמובן לתושבי הדרום, לראשי הערים, שימשיכו להיות חזקים.

מירי רגב: אנחנו כאן נעשה את כל מה שניתן כדי לתמוך בהם וכדי שהלחימה תימשך ונמצה את כל היכולות שלנו כדי להביא למיטוט של ה"חמאס" עד כמה שניתן.

מירי רגב: אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון 102), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מירי רגב: הצעת החוק מבקשת לתקן את סעיף 33א לחוק התכנון והבנייה, שעניינו בהכרזה של הממשלה על שטח כעל מתחם לפינוי לשם בינוי או לעיבוי בנייה.

מירי רגב: אני רוצה לפתוח ולומר שלשיטתי פרויקטים של פינוי ובינוי הם אחד מהפתרונות הטובים למשבר הדיור הקשה שקיים בישראל.

מירי רגב: מעבר לפתרון של מחסור בקרקע, פרויקטים של פינוי ובינוי מהווים פתרון להחייאת המרקם החברתי, למניעת הזדקנות האוכלוסייה, לניצול יעיל יותר של מוסדות ציבור ותשתיות, וכמובן, דואגים גם לשמירתם של שטחים פתוחים.

מירי רגב: מטרתה של הצעת החוק הזאת היא לעודד ולתמרץ בנייה על-פי תוכניות לפינוי ולבינוי ולפשט ולייעל את ההליך.

מירי רגב: החוק בנוסחו היום קובע כי הממשלה רשאית להכריז על מתחם כאמור עד לתקופה של שש שנים, והיא רשאית, בתנאים מסוימים, במהלך תקופת תוקפו של צו ההכרזה, להאריך את תוקפו של הצו לתקופה נוספת אחת שלא תעלה על שש שנים מתום תקופת ההכרזה הראשונה.

מירי רגב: הכרזת הממשלה על שטח כמתחם פינוי ובינוי עשויה לזכות את הרשות המקומית אשר בשטחה מצוי המתחם האמור בסיוע מטעם הממשלה.

מירי רגב: בנוסף, במשך תקופת תוקפו של צו ההכרזה חלות על עסקאות פינוי ובינוי המבוצעות במתחם הקלות במיסוי, וכן קיימת אפשרות לקבלת פטור פרטני מהיטל השבחה, כמובן בהתקיים תנאים מסוימים.

מירי רגב: ההטבות וההקלות הניתנות מכוח צו ההכרזה נועדו לעודד ולתמרץ בנייה על-פי תוכניות פינוי ובינוי לא רק במרכז הארץ אלא גם בפריפריה.

מירי רגב: לצערי, הניסיון שנצבר מראה כי משך הזמן הממוצע לאישורן של תוכניות במתחמי פינוי ובינוי הוא ארוך מאוד; הוא עומד לפחות על חמש שנים וחצי, וזאת על רקע מורכבות הליכי התכנון בתוכניות מסוג זה.

מירי רגב: כמו כן, על-פי רוב, רק לאחר שהתוכנית אושרה להפקדה מתחילה התארגנות התושבים לבחירת יזם, והליכים אלו לוקחים זמן רב.

מירי רגב: בנסיבות המתוארות לעיל, תקופת ההכרזה, לרבות תקופת ההארכה, אם ניתנה, אינה מספיקה למימוש הבנייה על-פי התוכניות.

מירי רגב: לנושא זה יש חשיבות רבה, בין השאר בכל הנוגע לתוקפן של ההטבות בתחום המיסוי שנועדו לעודד ולתמרץ בנייה על-פי תוכניות אלה.

מירי רגב: על רקע זה, התיקון המוצע מבקש לקבוע כי הממשלה או ועדת שרים שמינתה הממשלה לשם כך, בהמלצת הוועדה ועל-פי התנאים שתורה הוועדה, תהיה מוסמכת להאריך או לחדש את תוקפו של צו ההכרזה לתקופה שלישית שלא תעלה על שש שנים, ובלבד שרוב מיוחס מבין בעלי הדירות התקשר בעסקת פינוי ובינוי.

מירי רגב: הוועדה אף דרשה כי ניתן יהיה להאריך ולחדש את הצווים לתקופה שלישית רק אם למתחם קיימת תוכנית מאושרת, וזאת על מנת להבטיח שהתוכנית נמצאת בשלבים מתקדמים של מימוש.

מירי רגב: כמו כן מוצע כי נוסף על האפשרות להאריך את תוקפו של צו ההכרזה לתקופה נוספת אחת של שש שנים במהלך תקופת תוקפו, יהיה אפשר גם לחדש צו כאמור בתוך שישה חודשים מתום תקופת תוקפו, וזאת כדי לאפשר למיזם פינוי ובינוי להשלים את מימוש התוכנית בלי לאבד את ההטבות וההקלות הנלוות להכרזה בשל נסיבות בלתי צפויות.

מירי רגב: בנוסף, כדי לפשט ולייעל את הליכי ההכרזה, מוצע להקנות את הסמכות להכריז על מתחם לפינוי ובינוי גם לוועדת שרים שהוסמכה לכך על-ידי הממשלה, וזאת כמובן נוסף על הממשלה.

מירי רגב: הצעת החוק אף מבקשת לאפשר לממשלה ולוועדת שרים מטעמה לחדש את תוקפם של צווי הכרזה או הכרזות שתוקפם הוארך בעבר בשש שנים בידי הממשלה ואשר פג תוקפם קודם לתיקון המוצע.

מירי רגב: אנחנו מאפשרים כמובן הארכה של שש שנים נוספות.

מירי רגב: עם זאת, מוצע לתחום את פרק הזמן שבו יהיה אפשר לחדש צווי הכרזה או הכרזות לפי סעיף זה לשנה אחת מיום תחילתו של החוק.

מירי רגב: הצעת החוק מוגשת בצירוף הסתייגויות, אך אבקש מהכנסת שתדחה את ההסתייגויות ותתמוך בהצעת חוק חשובה זו.

מירי רגב: אני מבקשת להודות לשר סער, שר הפנים – על החשיבות שאתה רואה בכל סוגיית מתחמי פינוי ובינוי, חשיבות שהיא לא רק ברמת התוכניות, אלא גם ברמה החברתית – להיטיב עם האוכלוסייה, וכל אחד שהתפנה, יקבל כמובן דירה תמורת דירה, ולהודות לצוותך; כמובן, למנהלת הוועדה לאה, לשוש ולצוות ועדת הפנים, וכמובן – ליועץ המשפטי תומר ולרוני, שסייעו בהכנת הצעת חוק זו.

מירי רגב: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת רגב.

משה זלמן פייגלין: כאמור, יש הסתייגויות לחוק.

משה זלמן פייגלין: לסעיף 1 בחוק יש שתי הסתייגויות, של חברי הכנסת אריה דרעי – אינו נמצא; אלי ישי – אינו נמצא; יצחק כהן – אינו נמצא; אמנון כהן – אינו נמצא; יעקב מרגי – מוריד את ההסתייגות; דוד אזולאי; יצחק וקנין; נסים זאב – מוריד את ההסתייגויות; אברהם מיכאלי – מוריד את ההסתייגות; יואב בן צור – מוריד את ההסתייגות.

משה זלמן פייגלין: ובכן, ההסתייגויות לסעיף 1 ירדו.

משה זלמן פייגלין: סליחה, כל ההסתייגויות היו הסתייגויות לסעיף 1.

משה זלמן פייגלין: ההסתייגות השלישית לסעיף 1 היא של חברי הכנסת זהבה גלאון – אינה נמצאת; אילן גילאון – אינו נמצא; ניצן הורוביץ – אינו נמצא; מיכל רוזין – אינה נמצאת; עיסאווי פריג' – אינו נמצא.

משה זלמן פייגלין: תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: חמש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף לפתיחת דבריה של יושבת-ראש הוועדה, שהציגה את הדברים.

תמר זנדברג: זה באמת יום – ימים בכלל, ועכשיו דקות – שקשה לעמוד כאן ולדבר על ענייני דיומא.

תמר זנדברג: עם זאת, החוק הנדון ילווה אותנו עוד הרבה שנים.

תמר זנדברג: אני רוצה להסביר את מהות ההסתייגות.

תמר זנדברג: אנחנו מדברים כאן על מתחמי פינוי ובינוי, שבאמת הפכו לאחת הדרכים המרכזיות למה שנקרא התחדשות עירונית – כלי שאני, אפילו בתור יושבת-ראש שדולת העירוניות, ובתור מי שמקדמת מאוד בברכה התחדשות עירונית ובנייה במרקמים קיימים על חשבון בנייה על שטחים פתוחים, חושבת שהקונספט עצמו הוא דבר שראוי לעודד.

תמר זנדברג: אבל שימו לב שמבקש כאן השר, שר הפנים, להאריך את מועד ההכרזה על פרויקט לפינוי ובינוי בשש שנים נוספות, וזאת לאחר שתי תקופות של שש שנים.

תמר זנדברג: כלומר, אנחנו כבר מגיעים לשנה ה-18 שצריך להאריך את תוקף ההכרזה ועדיין לא ניתן לממש ולבצע את אותו פרויקט של פינוי-בינוי.

תמר זנדברג: אני חושבת שבשלב הזה כדאי שנעצור ונשאל למה.

תמר זנדברג: למה לוקח כל כך הרבה זמן לממש פרויקט שהבסיס שלו, כמו שציינתי קודם, הרציונל שלו הוא חיובי?

תמר זנדברג: ונדמה לי שהתשובה טמונה במקום שבו נמצאים הפרויקטים של פינוי-בינוי בשלב זה.

תמר זנדברג: הפרויקטים של פינוי-בינוי, כמו שהם מתקדמים כרגע, הפכו להיות מה שנקרא עסקת קומבינציה; הם הפכו להיות עסקה נדל"נית כלכלית, שבה אנחנו מסתכלים על מכפיל הרווח שיצא ליזם אל מול מספר יחידות הדיור שיוספו, ותו לא, כלומר זו הפכה להיות מכונה שמייצרת אחוזי בנייה עבור יזמים.

תמר זנדברג: במקום שבו זה מגדיל את היצע הדיור, ובמיוחד בתוך מרכזים עירוניים קיימים, הדבר הוא מבורך, אבל המכשיר הזה הפך להיות מכשיר דורסני עבור אוכלוסייה שנמצאת באותם פרויקטים, באותם שיכונים, באותם מתחמים עירוניים קיימים, שמתפקדים מבחינה עירונית, ומאוד יכול להיות שלא מספקים מספר או אחוז מספק של אחוזי בנייה.

תמר זנדברג: אבל באותם פרויקטים נמצאת אוכלוסייה שהולכת להפסיד, ובגדול, מהמעבר לפרויקט החדש, אותו פרויקט של פינוי-בינוי, מכיוון שהצרכים החברתיים, הכלכליים, העירוניים, הקהילתיים שלה לא מובאים בחשבון.

תמר זנדברג: אנחנו עוברים לבינוי – אותו פינוי-בינוי, מדובר בפינוי של אוכלוסייה, בדרך כלל ענייה, אוכלוסייה שלא תוכל להרשות לעצמה את המגורים בפרויקט הבינוי החדש שעליו אנחנו מדברים, בגלל הוצאות האחזקה, בגלל האופן שבו אותו פרויקט מתוכנן, בגלל החניה, המחסנים, המרפסות וכו', שאותה משפחה לא תוכל להרשות לעצמה, ואז, מה עושים אותם אנשים?

תמר זנדברג: הם מתנגדים.

תמר זנדברג: ואז צריך לבוא למשא-ומתן עם אותו – מה שנקרא – דייר סרבן, דייר שלא חותם, שלא מוכן וכו', ואז אנחנו מגיעים לצורך להאריך בעוד שש שנים את תקופת ההכרזה.

תמר זנדברג: לכן, אני אומרת, יכול להיות שההסתייגות שהגשנו, כמה סיעות, המדברת על הכנת תסקיר חברתי, כדי שהפרויקט פינוי-בינוי החדש הזה יעמוד או יענה על צורכי האוכלוסייה המדוברת, אולי אם נשנה את הגישה, ונתחיל להתייחס קודם לצרכים של האנשים ורק לאחר מכן להסתכל על אחוזי הבנייה ועל הרווח הכלכלי, נוכל גם לקצר את הזמן שבו אותו פרויקט יצא לפועל, ואז גם נוכל לדאוג לאותה תוספת של יחידות דיור לא בתום 18 שנה, אלא בתום שש השנים הראשונות, או מקסימום 12 השנים הראשונות.

תמר זנדברג: אם נסתכל על תוספת יחידות הדיור האלה כמגורים לאנשים, ולא כרווח כלכלי בעסקת קומבינציה, נעשה טוב יותר לכולם.

תמר זנדברג: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

משה זלמן פייגלין: המסתייג הבא, דב חנין, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: חמש דקות לרשותך.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, חברתי חברת הכנסת זנדברג היטיבה לנמק את ההסתייגות שאנחנו הגשנו.

דב חנין: אני לא מתכוון לנצל את חמש הדקות שיש לי, גם מכיוון שאחרי כל מה שקורה, קשה לדבר על פינוי-בינוי.

דב חנין: אני רק אסתפק בלומר שאני מאוד בעד התחדשות עירונית.

דב חנין: התחדשות עירונית זה דבר ראוי ומבורך, אבל פינוי-בינוי אינו הדרך היחידה לעשות התחדשות עירונית; פינוי-בינוי לעתים כרוך בכך שבמקום שיש בו שכונה של בני-אדם מכל מיני שכבות חברתיות, המתחם כולו נהרס, ובמקומו בונים מתחם חדש לעשירים, והיכולת של אנשים להגיע לדירות במתחם הזה דווקא מצטמצמת.

דב חנין: לכן, התחדשות עירונית צריכה להיעשות במגוון של אמצעים: בדרך של עיבוי, בדרך של ניצול הרבה יותר מסיבי ואינטנסיבי של תמ"א 38, התגברות על התנגדויות מאוד מאוד שמרניות של ועדות תכנון מקומיות ושל עיריות, כולל גם עיריית תל-אביב–יפו, לבנייה על-פי תמ"א 38, שגם מחזקת את הבניינים, גם ממגנת אותם, גם מאפשרת להם לעמוד טוב יותר ברעידות אדמה, וגם יכולה להגדיל את מספר יחידות הדיור ולצופף במידה מסוימת את הבנייה.

דב חנין: התחדשות עירונית היא שם כולל למגוון גדול מאוד של אמצעים ושל דרכים.

דב חנין: יתרונו היחסי של הפינוי-בינוי נמצא בכך שהוא באמת יכול לייצר רווחים גדולים יותר, אבל דווקא היתרון הזה הוא גם החיסרון, כשאנחנו באים לחשוב חשיבה אורבנית תכנונית סביבתית עירונית כוללת יותר.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא לנו להסתכל על סוגיית ההתחדשות העירונית במבט רחב וכולל יותר, ולמצוא גישה מאוזנת יותר בין המנגנונים השונים והדרכים השונות של ההתחדשות העירונית אצלנו.

דב חנין: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת חנין.

משה זלמן פייגלין: שר הפנים גדעון סער ביקש להשיב על בקשות ההסתייגות.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, העלו המסתייגים, גם חברת הכנסת זנדברג וגם חבר הכנסת חנין, משנה סדורה שבאמת יש להם בנושא הזה של פינוי-בינוי.

גדעון סער: ובאמת, בראייה הכוללת יש צורך לחזק את הבנייה בתוך הערים, ככל שהדבר הזה אפשרי, הגם שזה ודאי לא יכול במצב הנוכחי להיות פתרון בלבדי, אבל אין שום ספק שפרויקטים של פינוי-בינוי, פרויקטים של התחדשות עירונית, הם דבר חשוב ביותר במדינה שבסופו של דבר היא מדינה מאוד קטנה מבחינת השטח שלה, והאוכלוסייה שלה נמצאת במגמה של צמיחה דמוגרפית שאין לה דומה במדינות ה-OECD.

גדעון סער: יחד עם זאת, חשוב מאוד לראות מה יש בפנינו; יש בפנינו הצעת חוק מאוד ממוקדת, שבאה בעצם להציל, אם איני טועה, 13 מתחמים של פינוי-בינוי, שללא העברת החוק בעצם ירדו לטמיון.

גדעון סער: זה אמור לתת 7,000 יחידות דיור, מצפון עד דרום, ויש חשיבות מאוד מאוד גדולה, במצב שבו שוק הדיור נמצא – אני אומר אפילו מעבר להיבטים של פינוי-בינוי, אבל קל וחומר – לעשות כל מאמץ, בכל נתיב, ואין ספק שכל התהליכים של פינוי-בינוי לוקחים זמן מול השכנים.

גדעון סער: יש פה שני תנאים, מבחינת המצב – הסטטוס – של ההליך התכנוני, ומבחינת רוב מיוחס של הדיירים שביקשו להתקשר כאן במהלך, כך שבסך הכול הדבר הזה הוא מאוד מתוחם.

גדעון סער: הוא מעודד פרויקטים של פינוי-בינוי, והוא עוד צעד חיוני בהתמודדות שלנו עם משבר הדיור.

גדעון סער: אני קורא למליאת הכנסת לאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית, ולדחות את ההסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: ובכן, נעבור להצבעה על ההסתייגות.

משה זלמן פייגלין: הצעות ההסתייגות הראשונה והשנייה הוסרו על-ידי המציעים.

משה זלמן פייגלין: יש הצעת ההסתייגות השלישית, שנומקה על-ידי תמר זנדברג וחבר הכנסת דב חנין.

משה זלמן פייגלין: ההצעה השלישית אצלכם בדפים הצהובים.

משה זלמן פייגלין: נצביע עכשיו – מי בעד ומי נגד הצעת ההסתייגות השלישית לסעיף 1 בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 102).

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד ההסתייגות?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 32 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: ובכן, בעד ההסתייגות – 12, 32 מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: אני קובע כי ההסתייגות נדחתה.

משה זלמן פייגלין: נצביע עכשיו על סעיף מס' 1 להצעת חוק התכנון והבנייה ככתבו וכלשונו המקורי בהצעת החוק – כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 39 נגד – 7 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 39, שבעה מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: סעיף 1 עבר כלשונו כהצעת הוועדה, והחוק עבר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

משה זלמן פייגלין: ונעבור עכשיו להצבעה בקריאה שלישית.

מירי רגב: הצבעת על כל ההסתייגויות?

משה זלמן פייגלין: אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה שלישית על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 102).

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 38 נגד – 8 נמנעים – 1

משה זלמן פייגלין: טוב, אני מבטל את ההצבעה שנעשתה עכשיו.

משה זלמן פייגלין: יש סעיפים נוספים?

מירי רגב: הצעת החוק עברה?

מירי רגב: למה ביטלת את ההצבעה?

משה זלמן פייגלין: ביקש היועץ המשפטי להצביע בנפרד גם על סעיפים 2 ו-3 לחוק.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעשה זאת עכשיו בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: ההצבעה בקריאה שלישית מבוטלת.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצביע בנפרד על סעיפים 2 ו-3 בקריאה שנייה, לפי בקשת היועץ המשפטי.

משה זלמן פייגלין: אנחנו מצביעים ביחד על שני הסעיפים כי אין להם הסתייגויות.

משה זלמן פייגלין: מי בעד, מי נגד סעיפים 2 ו-3, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 30 בעד סעיפים 2–3 – 39 נגד – 8 נמנעים – אין סעיפים 2–3 נתקבלו.

משה זלמן פייגלין: בעד – 39, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: ובכן, סעיפים 2 ו-3, כנוסח הוועדה, התקבלו בקריאה שנייה.

משה זלמן פייגלין: ואנחנו עוברים עכשיו שוב, הפעם על-אמת, להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 102).

משה זלמן פייגלין: הצבעה.

משה זלמן פייגלין: רבותי, מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 31 בעד החוק – 40 נגד – 11 נמנעים – אין חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 102), התשע"ד–2014, נתקבל.

משה זלמן פייגלין: 40 בעד, 11 נגד, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

משה זלמן פייגלין: יש לנו מברכים?

משה זלמן פייגלין: [נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: ונעבור לנושא הבא: החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9).

משה זלמן פייגלין: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מעלה פה – – –

משה זלמן פייגלין: אני מבקש שקט במליאה.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת סטרוק, נא לשבת.

משה זלמן פייגלין: כבוד השר פרי, נא לשבת.

אבישי ברוורמן: תודה, תודה.

אבישי ברוורמן: השר פרי גבוה מספיק.

אבישי ברוורמן: גם כשהוא יושב הוא נראה גבוה.

אבישי ברוורמן: החלטה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9), התשע"ד–2014.

אבישי ברוורמן: על-פי הצעת ועדת הכלכלה, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת הכלכלה – זאת ההמלצה שלנו – לפצל את הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9), התשע"ד–2014, להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את ההוראות המתייחסות לסמכויות – – –

משה זלמן פייגלין: רבותי, קשה לשמוע את הנואם.

משה זלמן פייגלין: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

משה זלמן פייגלין: מי שמדבר, לעשות זאת בנחת.

משה זלמן פייגלין: כן, ממפלגתך, חבר הכנסת ברוורמן, מפריעים הכי הרבה.

אבישי ברוורמן: אני חוזר.

אבישי ברוורמן: תודה, כבוד היושב-ראש.

אבישי ברוורמן: – – – כך שחלק אחד מההצעה יכלול את ההוראות המתייחסות לסמכויות שר התחבורה והבטיחות בדרכים ביחס לקביעת תקנות בעניין צמצום או מניעת ההשפעה על הסביבה – רעש – הנובעת משימוש במסילת ברזל, ניהולה או הפעלתה, ואת ההוראות המתייחסות לסמכות השר להגנת הסביבה למסור צו לסילוק מפגע על מי שגרם למפגע בניגוד לתקנות אלו, כמפורט בסעיפים 7(1)(ב) ו-10 להצעת החוק, וחלק אחר מההצעה יכלול את כל יתר ההוראות.

אבישי ברוורמן: אני רק מסביר את זה בקצרה.

אבישי ברוורמן: ההצעה הזאת נדונה כבר בקריאה הראשונה ביום י"א בסיוון, 9 ביוני 2014, והועברה לדיון בוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק כוללת נושאים שונים הקשורים הן למסילת ברזל ארצית והן למסילת ברזל מקומית, ובין היתר גם הוראות המוסיפות לרגולטור האחראי לרכבת הארצית תחומי אסדרה חדשים ולשר התחבורה והבטיחות בדרכים סמכויות רגולטוריות ספציפיות.

אבישי ברוורמן: אני לא צריך לציין שהמחדלים על-פני שנים רבות של כל נושא הרכבות, שהכול תקוע ושום דבר לא זז – הגיע הזמן להזיז; ומצד שני – לעשות את זה גם בתבונה, אבל בנחישות, ולהתייחס לבעיות של הגנת הסביבה.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק יש הוראות המתייחסות לסמכויות שר התחבורה והבטיחות בדרכים להתקין תקנות בעניין צמצום או מניעת ההשפעה על הסביבה הנובעת משימוש במסילת ברזל, ניהולה או הפעלתה, והוראות המתייחסות לשר השני, סמכות השר להגנת הסביבה למסור צו לסילוק מפגע וכו' וכו' וכו'.

אבישי ברוורמן: להוראות האמורות חשיבות רבה מכיוון שיש כרגע – אני מקווה שסוף כל סוף ברצינות – הרחבת השימוש במסילת ברזל והפיתוח המואץ.

אבישי ברוורמן: ואנחנו רואים את הפיתוח המואץ, והשר הזה מוביל פיתוח מואץ של תשתיות מסילתיות, הן בסמוך למקומות יישוב – רעש – והן במסגרתם.

אבישי ברוורמן: כל הסיבה לפיצול הזה – ולכן אני ממליץ שתצביעו על זה פה-אחד – לאפשר התקדמות מהירה של הליכי החקיקה.

אבישי ברוורמן: מאחר שהצעת החוק היא באמת מורכבת וארוכה, מוצע לפצל את ההוראות האמורות מהצעת החוק.

אבישי ברוורמן: שאר סעיפי הצעת החוק יובאו במהירות לקריאה השנייה ולקריאה השלישית במועד מאוחר יותר.

אבישי ברוורמן: כבוד היושב-ראש, הכנסת מתבקשת לאשר החלטה זו.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת ברוורמן.

משה זלמן פייגלין: ובכן, אנחנו עוברים ישר להצבעה.

משה זלמן פייגלין: אין בקשות דיבור.

תמר זנדברג: אפשר להתייחס?

משה זלמן פייגלין: היית צריכה להירשם קודם.

תמר זנדברג: מתי קודם?

משה זלמן פייגלין: רשימת הדוברים אצלי ריקה.

משה זלמן פייגלין: אני מצטער.

תמר זנדברג: שנדע אבל מתי קודם.

משה זלמן פייגלין: נו, בבקשה, דקה מהפינה.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה וסליחה שאני מטרידה אתכם בכל כך הרבה דברים ביום הזה.

משה זלמן פייגלין: את לא מטרידה.

משה זלמן פייגלין: זה פשוט לא היה הנוהל.

תמר זנדברג: לא, רק לא ידעתי מתי צריך להירשם.

תמר זנדברג: סליחה, אתה יודע, בכל זאת אנחנו חדשים אז לא הכול אנחנו יודעים.

תמר זנדברג: קודם עמדתי בפניכם כיושבת-ראש שותפה של שדולת העירוניות.

תמר זנדברג: עכשיו אני עומדת בפניכם כיושבת-ראש שותפה של שדולת תחבורה בת-קיימא יחד עם ידידי חבר הכנסת יריב לוין.

תמר זנדברג: ואנחנו, כמובן, מעודדים שימוש בתחבורה ציבורית, לרבות מסילות ברזל ורכבות.

תמר זנדברג: העניין הוא שהפיצול הזה שמונח לפנינו הוא מסתתר – איך אומרים?

תמר זנדברג: אלוהים נמצא בפרטים הקטנים והטכניים ובביורוקרטיה?

תמר זנדברג: הוא מסתתר כאיזה פיצול טכני.

תמר זנדברג: אנחנו עכשיו נפצל ואז נדון בזה ונדון בזה לחוד.

תמר זנדברג: אבל בעצם מה שמובא כאן לפנינו זה הפחתת הסמכות של השר להגנת הסביבה בנושא מפגעים שנובעים ממסילות הברזל.

תמר זנדברג: וזה נושא שהוא מהותי לנושא התחבורה עצמה.

אבישי ברוורמן: השר הסכים, השר הסכים.

אבישי ברוורמן: אם השר מתנגד – בסדר.

אבישי ברוורמן: אבל אם השר מסכים, מה אני יכול לעשות?

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, הייתי אצלך בדיון הזה ואתה הצגת עמדה שאומרת: צריך שיהיה שר אחד ואחריות אחת.

תמר זנדברג: אבל מה לעשות שנושא מסילות הברזל, תחבורה ציבורית, זה דבר שנוגע לשר התחבורה, כמובן, אבל השר להגנת הסביבה חייב להיות בעניין וחייב לאזן את הדברים, כי ככה נקבעים האיזונים והבלמים בין הצורך במסילת הברזל ובין המפגע שהיא יוצרת.

תמר זנדברג: ולכן, כבר מהפיצול הזה, הטכני כביכול, נובעת הפחתת הסמכות והעברת הסמכות כולה לשר התחבורה, וזה דבר שאני מבקשת להתנגד לו.

תמר זנדברג: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9).

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 32 בעד הצעת ועדת הכלכלה – 28 נגד – 5 נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 9), התשע"ד–2014, נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 28, נגד – 5, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל עברה.

משה זלמן פייגלין: [נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להחלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה).

משה זלמן פייגלין: תציג את ההחלטה יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה מירי רגב.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: מי שרוצה להירשם לדבר, יעשה זאת עכשיו.

מירי רגב: יש דוברים על הפיצול?

משה זלמן פייגלין: כן, יש הרבה.

מירי רגב: כן?

משה זלמן פייגלין: כן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה לך, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הותר לפני כמה דקות לפרסם שיש ארבעה הרוגים ושישה פצועים.

מירי רגב: אני מבקשת לחזק את משפחות ההרוגים, וכמובן, לאחל החלמה מהירה לפצועים.

מירי רגב: אני מתכבדת להביא בפניכם הצעת החלטה בדבר פיצול הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים (הוראת שעה), התשע"ד–2014, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

מירי רגב: הצעת החוק האמורה נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום י' באדר א' התשע"ד, 10 בפברואר 2014, והועברה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מירי רגב: הוועדה קיימה מספר רב של דיונים בהכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מירי רגב: בשל המורכבות הרבה של החלק בהצעת החוק העוסק בהסדרים קנייניים, ועל מנת שלא לעכב את קידום החלקים התכנוניים שבהם סיימה הוועדה לדון, מוצע לפצל את הצעת החוק לשתי הצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את פרקים א'–ג', וכן את פרק ה', למעט סעיפים 43(ב) ו-46, וחלק אחר מההצעה יכלול את פרק ד' ואת הסעיפים האמורים מפרק ה'.

מירי רגב: בכוונת הוועדה להביא עוד השבוע את החלק התכנוני של הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית במליאת הכנסת, ואת החלק הקנייני נביא לדיון במהלך מושב החורף בוועדת הפנים.

משה זלמן פייגלין: רבותי, מי שרוצה להירשם, שיעשה זאת עכשיו.

משה זלמן פייגלין: בעוד דקה אני סוגר את הרשימה.

מירי רגב: אני מבקשת שהכנסת תאשר את הצעת הפיצול.

מירי רגב: אפרופו, האופוזיציה צריכה לשמוח בהצעת הפיצול הזאת, ולכן אני מציעה שגם האופוזיציה תצביע יחד עם הקואליציה.

מירי רגב: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: רשימת הדוברים סגורה.

משה זלמן פייגלין: הדובר – – –

מיקי רוזנטל: רגע, סליחה.

משה זלמן פייגלין: אתה רוצה להירשם?

משה זלמן פייגלין: אני אצרף אותך.

משה זלמן פייגלין: הדובר הראשון, דב חנין, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, עוד יום נורא.

דב חנין: אני משתתף בצערן של משפחות האנשים שנפגעו היום.

דב חנין: נפגעו אצלנו אנשים.

דב חנין: אני שומע שגם בעזה הייתה פגיעה קשה, כולל שמונה ילדים שנפגעו בפארק.

דב חנין: ואני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, את הדבר הזה, את מירוץ הדמים הזה, צריך לעצור, כי אף טיפה של דם שנשפכת עכשיו לא מקדמת אותנו למקום יותר טוב.

דב חנין: היא רק מעמיקה את התהום בין שני העמים; היא יוצרת יותר סבל, יותר שנאה ויותר קיצוניות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, חוק הוותמ"ל שעתיד לעמוד בפני הכנסת בימים הקרובים הוא חוק גרוע.

דב חנין: הוא חוק מסוכן.

דב חנין: מוקם פה עוד ערוץ עוקף תכנון, אחרי שכבר הוקמו כל כך הרבה ערוצים עוקפי תכנון.

דב חנין: מה לא היה לנו כאן?

דב חנין: תיקון 100, ותיקון 101, ועכשיו תיקון 102, ווד"לים, ואחר כך וד"לים מתוגברים.

דב חנין: למה צריך להמשיך ולפרק את מערכת התכנון שלנו?

דב חנין: מערכת תכנון טובה ואפקטיבית היא לא הבעיה, היא הפתרון.

דב חנין: כאשר מפרקים את מערכת התכנון, אנחנו יוצרים ערוצים שהם נוחים יותר לנדל"ניסטים, נוחים יותר לקבלנים, אבל הרבה פחות מייצרים פתרונות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, חוק הוותמ"ל הורס את מערכת התכנון, אבל חשוב שתדעו, הוא לא מייצר בנייה.

דב חנין: אחרי שעושים את הכול, אחרי שדורסים את מערכת התכנון, מה החוק הזה מחייב?

דב חנין: הוא מחייב 25% של התחלות בנייה, כאשר התחלות בנייה נחשבות לתשתיות.

דב חנין: 25% מהתשתיות תוך ארבע שנים.

דב חנין: ואם הקבלן לא בנה 25% מהתשתיות במהלך ארבע שנים, מה קורה לו?

דב חנין: גם אז התוכנית הוו"תמלית לא מבוטלת.

דב חנין: אנחנו נישאר כאן עם נטל של תוכניות שמאושרות בהליך בזק אנטי-תכנוני, אנטי-מקצועי, אנטי-סביבתי, אנטי-חברתי ואנטי-דמוקרטי, בלי שמחייבים לבנות דירות.

דב חנין: אמרו לנו דיור ציבורי.

דב חנין: אין דיור ציבורי בחוק הוותמ"ל.

דב חנין: אמרו לנו דיור בר-השגה, 15% פלוס 15%.

דב חנין: תקראו את האותיות הקטנות.

דב חנין: מסתבר שהממשלה – בלי לחזור לכנסת – יכולה פשוט להפחית את האחוזים האלה.

דב חנין: היא יכולה לקבוע שזה אפס אחוז של דירות בנות-השגה.

דב חנין: ואנחנו יודעים הרי, חברים, אנחנו יודעים מתוך הניסיון, שזה בדיוק מה שהממשלה תעשה: היא תפחית את האחוז של הדירות בנות-ההשגה.

דב חנין: ולכן, אני ממליץ לכנסת לא לאמץ את הפיצול ולהתנגד לחוק, לשמור על מערכת התכנון, להגן על הסביבה, להגן על החברה.

דב חנין: יש פתרונות לדיור.

דב חנין: יש פתרונות לדיור ציבורי ולדיור בר-השגה.

דב חנין: אבל, חברות וחברים, באמת אין לנו ארץ אחרת, אז בואו לא נהרוס אותה עם חוקים כל כך לא מחושבים, כל כך לא מקצועיים, כל כך לא רציניים, כל כך מיותרים.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת חנין.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת כבל – אינו נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בשגרת יומנו פה, ודברים קשים מתרחשים מחוץ לבית.

נחמן שי: יש איזו התלבטות שצריך לחלוק אותה גם עם עצמנו וגם עם הציבור הרחב: האם זה נכון?

נחמן שי: האם זה נכון?

דב חנין: אתה צודק.

נחמן שי: אני מודה שאני מרגיש איזו אי-נוחות שמתחוללת מלחמה, ויש בה הרוגים, ויש בה פצועים, ויש בה משפחות שכולות, ואנחנו מדברים על דברים שהם חשובים מאוד כשלעצמם, אבל בפרופורציה שבין הדברים ההם לדברים האלה אנחנו די חסרי אונים.

נחמן שי: אז נכון שאסור להפסיק את דיוני הכנסת, ואולי כוחנו בכך שאנחנו יכולים לחרוק שיניים ולהמשיך, אבל אני מוכרח לציין שזה מעורר איזו בעייתיות.

נחמן שי: הציבור שמסתכל עלינו בוודאי שואל מה אנחנו עושים פה בדיוק ברגעים האלה.

נחמן שי: מספר הנופלים היום הוא גבוה מאוד, והוא בוודאי יגרור את המשך הלחימה, ויהיה המשך תקיפות.

נחמן שי: אנחנו יודעים מה התוצאה של התקיפות האלה בצד הפלסטיני.

נחמן שי: צריך להפסיק אומנם את המעשים האלה, אבל צריך להפסיק אותם בנקודה שבה ישראל תדע שהיא השיגה את המטרות שלשמן היא יצאה.

נחמן שי: היא לא יצאה למבצע הזה כדי להרוג פלסטינים, בוודאי לא כאלה שאינם מעורבים בשום פנים ואופן בלחימה.

נחמן שי: היא יצאה למלחמה הזאת, או למבצע הצבאי הזה, שהתרחב לממדים של מלחמה, מתוך כוונה להשיג שקט ליישובים לאורך הקו שלנו – עכשיו, בדיעבד, זה למדינת ישראל כולה, כי ההתקפות עכשיו נמשכו עד חיפה ועד הצפון, כשהן מקיפות חלקים ניכרים ממדינת ישראל.

נחמן שי: אף מדינה לא יכולה להתיר למצב הזה להימשך.

נחמן שי: אנחנו נתנגד – אני אתנגד להצעת החוק הזאת כדי להבהיר את עמדתנו.

נחמן שי: אני חושב שמה שעושים עכשיו זה לעקם את הכוונה המקורית של הצעת החוק, שגם היא הייתה בעייתית, אבל עכשיו, לאור הפיצול הזה, זה ברור – זה ברור – שיש פה איזו כוונה סמויה לאשר את ההליך התכנוני המהיר הזה, עם כל המפגעים שבו, ואפילו לא לתת את הצ'ופר שדובר בו, שזה עזרה בדיור ציבורי, בדיור להשכרה, איזו הקלה בנושא הקבוצות החלשות שזקוקות לדיור הזה.

נחמן שי: חבל שהממשלה עושה את זה.

נחמן שי: אני אצביע נגד.

נחמן שי: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שי.

משה זלמן פייגלין: תודה גם על התחושות שחלקת אתנו.

משה זלמן פייגלין: אולי הבעיה היא בכך שאנחנו קוראים לזה מבצע ולא מלחמה.

נחמן שי: לא, אמרתי שזה מלחמה כבר.

נחמן שי: זה התחיל כמבצע, וזה כבר לא מבצע.

משה זלמן פייגלין: שההגדרה הרשמית תהיה כזאת – –

נחמן שי: יכול מאוד להיות.

משה זלמן פייגלין: – – כולל מצב חירום וכולל הכול.

משה זלמן פייגלין: שם אנחנו נמצאים.

מירי רגב: מי הדובר הבא?

משה זלמן פייגלין: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ – אני לא רואה אותה כאן.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני מצטרפת שוב לתחושות הקשות שיש לנו לעמוד כאן היום.

קריאה: לא שומעים.

תמר זנדברג: אני מצטרפת שוב לתחושות הקשות של הדוברים לפני לעמוד כאן היום.

תמר זנדברג: אני גם מצטרפת לשני הדוברים שלפני – למה אנחנו מתנגדים לחוק הכללי, ונמשיך להתנגד לו גם לאחר הפיצול.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר משהו על ההליך שהביא את החוק הזה כרגע, בנקודת הזמן הזאת, למקום שהוא נמצא בו.

תמר זנדברג: החוק הזה, פחות בגלל התוכן שלו ויותר בגלל האופן שבו הוא עבר, נתן לכולנו שיעור מרתק בפוליטיקה.

תמר זנדברג: בהתחלה הובא בפנינו חוק שעורר כל כך הרבה התנגדויות, מכל כך הרבה כיוונים, שהיה כמעט ברור שהוא לא יעבור כמו שהוא.

תמר זנדברג: אנחנו, חברי הכנסת הסביבתיים, הירוקים, החברתיים, התנגדנו לחלק התכנוני מהזווית שדוברה כאן גם על-ידי חבר הכנסת דב חנין וגם חבר הכנסת נחמן שי.

תמר זנדברג: ראשי השדולה החקלאית וכאן בכנסת, חבר הכנסת זבולון כלפה ואחרים, התנגדו להיבט הקנייני הנדל"ני.

תמר זנדברג: השלטון המקומי התנגד מסיבותיו שלו.

תמר זנדברג: כל אחד התנגד מהזווית שלו, ובאמת היה נראה שאי-אפשר להעביר את זה.

תמר זנדברג: אוקיי, אז מה הלכו ועשו?

תמר זנדברג: מה שתמיד עושים בפוליטיקה כדי להעביר משהו יותר בקלות – עשו בינינו הפרד ומשול, ועל זה אנחנו מתבקשות ומתבקשים להצביע עכשיו – על הפיצול בין החלק הקנייני לחלק התכנוני.

תמר זנדברג: כלומר, כבר הוציאו החוצה חלק מההתנגדות, הבטיחו למגזר מסוים: אל תדאגו, בצרות שלכם לא ניגע כרגע, אנחנו נפגע רק בסביבה ובמערכת התכנון, כאילו שזה בסדר.

תמר זנדברג: ולכן אנחנו נתנגד להצעת הפיצול הזאת עכשיו.

תמר זנדברג: אבל אז קרה עוד דבר, עוד יותר חמור, שעוד הפעם נתן לנו עוד שיעור בפוליטיקה, או יותר נכון עוד איזו סטירת לחי ממה שיכול לקרות בפוליטיקה לפעמים.

תמר זנדברג: אמרנו שאנחנו אולי מוכנים לקחת את הנזקים שהצעת החוק הזאת תביא, אם בפעם הראשונה בתולדות ישראל יוכנס בהצעת החוק הזאת אחוז קבוע של בנייה לדיור ציבורי.

תמר זנדברג: 5% ביקשנו, וזה הכול.

תמר זנדברג: אמרנו: אולי הדיור הציבורי הולך ומידלדל.

תמר זנדברג: חוק הדיור הציבורי, שקובע שהכספים שהולכים ממכירת דירות יופנו לבניית דירות חדשות, לא מקוים, ולכן הגיע הזמן, אחת ולתמיד, לדאוג שהדיור הציבורי ייכנס כאחוז מכל תוכנית בנייה שתעבור בחוק הזה, בחוק הוותמ"ל, כי הגיע הזמן שהדיור הציבורי לא יהיה איזה בן חורג שכל הזמן רק מזניחים אותו ומדרדרים אותו, אלא שהוא ייכנס כחלק אינטגרלי, יחד עם המעמד הבינוני – כן, לא קרה שום דבר, ושמענו את האוצר, שאמר לנו, בחוצפתו, אני חייבת לומר, שזה יוריד את ערך הדירות, כאילו מעמד בינוני, עשירים ועניים לא יכולים לגור יחד ולא יכולים לקיים חיי קהילה וסולידריות יחד.

תמר זנדברג: והצטרפו אלינו, אני חייבת לומר באומץ, מהקואליציה – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס הגיעה לוועדה ונשאה נאום חוצב להבות בעד הדיור הציבורי ומה חשיבותו, והצטרף אליה חבר הכנסת זבולון כלפה.

תמר זנדברג: כמו שקורה הרבה פעמים, ההסתייגות, שמבקשת להכניס 5% דיור ציבורי עברה, אבל אז כמובן היה מי שביקש רוויזיה, ובהצבעה החוזרת אורלי לוי אבקסיס נעלמה, זבולון כלפה קיבל איזו התחייבות מסוימת – –

אברהם מיכאלי: – – –

תמר זנדברג: – – וההסתייגות בהצבעה החוזרת נפלה, ואין דיור ציבורי.

תמר זנדברג: נשאר רק חוק רע, שדורס את מערכת התכנון, לאחר ההפרד ומשול בין המתנגדים השונים, וכך החוק מעתה והלאה ממשיך.

תמר זנדברג: לכן אנחנו נתנגד להצעת הפיצול, וגם נתנגד לחוק, על כל החלקים שלו.

תמר זנדברג: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: – – –

רות קלדרון: מוותר.

רות קלדרון: חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא כאן עכשיו.

רות קלדרון: חבר הכנסת אראל מרגלית.

רות קלדרון: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

רות קלדרון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, רוצה לדבר?

ישראל אייכלר: אפשר?

ישראל אייכלר: כן.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: לא ראיתי אותך.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, מסביב ייהום הסער, ידיעות מתפרסמות כל רגע, בשורות איוב מגיעות בזו אחר זו, ונראה לי קצת סוריאליסטי שהכנסת פה יושבת ודנה בנושאים שלא בוערים כרגע, בשעה שעם ישראל מצוי בעיצומו של מבצע.

ישראל אייכלר: נראה שאנחנו מנותקים ממה שעם ישראל כולו עכשיו חי ועובר.

ישראל אייכלר: חשבתי מה אני יכול לומר.

ישראל אייכלר: אולי נאמר פרק תהילים.

ישראל אייכלר: אני יודע שהרבי מבעלז עשה תקנה בשבוע שעבר, שיגידו שני פרקים כל יום.

ישראל אייכלר: פרק אחד הוא פרק נ"ו, שאפשר לראותו בתהילים, ואני לא יודע אותו בעל-פה, אבל יש פרק שכולנו יודעים אותו בעל-פה, והוא הפרק הכי אקטואלי והכי מעשי.

ישראל אייכלר: ברשותך, אני רוצה לקרוא אותו.

רות קלדרון: אני אשמח להצטרף אליך.

ישראל אייכלר: "שיר למעלות אשא עיני אל ההרים מאין יבא עזרי.

ישראל אייכלר: עזרי מעם ה' עשה שמים וארץ.

ישראל אייכלר: אל יתן למוט רגלך אל ינום שמרך.

ישראל אייכלר: הנה לא ינום ולא יישן שמר ישראל.

ישראל אייכלר: ה' שמרך ה' צלך על יד ימינך.

ישראל אייכלר: יומם השמש לא יככה וירח בלילה.

ישראל אייכלר: ה' ישמרך מכל רע ישמר את נפשך.

ישראל אייכלר: ה' ישמר צאתך ובואך מעתה ועד עולם.

ישראל אייכלר: " לזכות כל החיילים וכל האזרחים שנמצאים בסכנה, הקדוש-ברוך-הוא ישמרם ויצילם, ושכבר תסתיים המלחמה ונזכה כבר לשבת בארץ הזאת בשלום ובשלווה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

רות קלדרון: אמן.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, חבר הכנסת יעקב ליצמן, חבר הכנסת פריג', חבר הכנסת מאיר פרוש, ונראה לאן נגיע.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, לא ידעתי שאני בסיבוב הזה, ואיך זה נקרא?

אילן גילאון: ה"ונתלים"?

אילן גילאון: ה"ונדלים"?

אילן גילאון: זה "צוקללים", "סרמאלים", "ונטילים".

אילן גילאון: תשמעי, ועדת השרים לענייני שמות עובדת עבודה יתרה, ובסופו של דבר מה שחסר זה בעיקר דירות.

אילן גילאון: והרי כבודך יודעת שהייתה הצעה מצד המציעים ש-5% מהדירות האלה ייועדו לדיור ציבורי, ו-30% מהדירות להשכרה, מחציתן בפיקוח, והדברים האלה בסופו של דבר לא קרו.

אילן גילאון: חברת הכנסת מירי רגב, שהציעה את ההצעה של הדיור הציבורי, התרצתה בסופו של דבר, מהסיוע בשכר דירה או בדיור הציבורי ברכישה בדיור הציבורי של 1.1 מיליארד – – –

מירי רגב: לא מדברים על החוק, מדברים עכשיו רק על הפיצול.

מירי רגב: יהיה לנו דיון מחר יום ולילה.

אילן גילאון: בסדר, אני רק מצטט – – –

מירי רגב: – – –

אילן גילאון: חברת הכנסת רגב, תקשיבי טוב.

אילן גילאון: אני מציע לך להקשיב טוב-טוב למה שאני אומר כאן.

מירי רגב: כשאתה מדבר אני עומדת דום ומצדיעה לך.

אילן גילאון: לא, אל תעמדי דום ואל תעשי – את יכולה גם להפריע באמצע, זה בסדר גמור.

מירי רגב: אני לא מפריעה לך.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: לא לא, כי את אף פעם לא מקשיבה, רק רוצה שיקשיבו לך.

אילן גילאון: את אמרת ש-1.1 מיליארד שקלים שהובטחו על-ידי שר האוצר הם שריצו אותך להוריד את הבקשה שלך, שבאמת ייחדה את מתחמי הדיור האלה.

אילן גילאון: ואני רוצה להזכיר לך שכבר היו הבטחות מעולם; גם שרי אוצר הבטיחו כל מיני דברים, ואפילו שרי אוצר שיכלו לעמוד ולממש יותר טוב מאשר שר האוצר הנוכחי את ההבטחות שלהם.

אילן גילאון: אבל זה לא קרה – 2.7 מיליארד שקלים.

אילן גילאון: ובסופו של דבר, גברתי, הבעיה המרכזית בחוק הזה, כמו בחוקים אחרים, שאנשים לא מוכנים להתחייב, או לשים, כמו שאומרים, את הכסף במקום שהפה שלהם נמצא.

אילן גילאון: ואז יש פה פשרה על כסף, מה שנקרא, על העץ או על הקרח, אני לא יודע מה, כי זה בכלל – זה אפילו לא כסף מובטח משום מקור, זה כסף שאולי ייגבה מהמכירה בתוך הדיור הציבורי.

דוד צור: לא לא, זה לא מותנה.

אילן גילאון: לא מדויק?

אילן גילאון: מאיפה?

דוד צור: אילן, זה לא מותנה.

תמר זנדברג: זה מדויק, מדויק.

אילן גילאון: זה מדויק, אחי.

דוד צור: זה לא מותנה.

רות קלדרון: הוא אומר שזה לא מותנה.

אילן גילאון: לא מותנה?

אילן גילאון: אז show me the money.

אילן גילאון: איפה הכסף?

אילן גילאון: תראה לי את 1.1 המיליארד, אני רוצה לראות מאיפה.

מירי רגב: חבל על הזמן שלך.

אילן גילאון: חבל על הזמן שלך.

אילן גילאון: תקשיב לה, כי לא חבל לך על הזמן.

אילן גילאון: תקשיב למירי רגב – אתה תגיע רחוק, תאמין לי.

אילן גילאון: מאוד רחוק תגיע.

מירי רגב: אין לי ספק.

מירי רגב: זה ברור.

אילן גילאון: זה הרי פופוליזם.

מירי רגב: זה הרי ברור.

אילן גילאון: גברתי, זה פופוליזם הכי זול שיכול להיות.

אילן גילאון: ואת עושה מצד אחד פוזה של לוחמת ונלחמת כאריה – ונופלת כמו זבוב ומבטיחה דברים ולא עומדת מאחורי זה.

אילן גילאון: כי בסופו של דבר מה שיקבע, גברתי, זה איך את תלחצי על הכפתורים שלך פה, ולא כשאת מדברת גבוהה-גבוהה, רוממות החברתיות בגרונך.

אילן גילאון: אבל זו רק דוגמה אחת, משום שיש כאן מדיניות, גברתי, אני לא יודע, של "חי בסיוט".

אילן גילאון: כאילו כל הבעיה הזאת של הדיור הציבורי – כמעט אמרתי הגיור הציבורי, כי יכולים לחבר חברה כזאת – עושה כל כך הרבה מהלכים שהם מהלכים וירטואליים, שאין להם קשר עם המציאות.

אילן גילאון: בינתיים שום דבר לא קורה, למעט אותה שכונה של קונטיינרים, שאני דווקא מברך עליה; אני חושב שזה ניסיון נכון ומקורי, וזה חלק מתוך פתרונות הדיור.

אילן גילאון: דבר אמיתי בסופו של דבר איננו מתרחש.

אילן גילאון: עכשיו, בסופו של דבר, בהחלט ההכרעה היא הכרעה ערכית: האם מדינת ישראל, כפי שהצהירו המצהירים, היא האחראית לקורת גג לאנשים, או שהיא אחראית ל"ונתלים", "ונדלים" – את זוכרת את הווד"לים והמהפכות של המרפסת, צמצום הביורוקרטיות האלה?

אילן גילאון: ואני בכלל לא מתייחס להיבט הירוק בעניין הזה, כי יכולתי לדבר גם עליו.

אילן גילאון: אני מתייחס per se לעניין של הדיור.

אילן גילאון: לא דיור ולא דירות, והמחירים הם כפי שהיו.

אילן גילאון: ואנחנו עושים כל מיני מאמצים, אבל המאמצים וירטואליים, כי אין קשר בין המציאות לבין מה שנאמר.

אילן גילאון: גברתי, לדבר הזה קוראים בעברית צברינו "חי בסיוט", כאילו אנשים חיים בסרטים, זה מה שיש.

אילן גילאון: ועדות יש, "ונדלים" יש, "ונטילים" יש – דירות אין.

רות קלדרון: תודה רבה, למדתי מילה חדשה.

רות קלדרון: חבר הכנסת יעקב ליצמן; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חבר הכנסת מאיר פרוש; חבר הכנסת עמר בר-לב; חברת הכנסת זהבה גלאון; ואחרון חביב – לא, זה ממשיך – חבר הכנסת אורי מקלב – לא כאן.

קריאה: הנה הוא, מקלב פה.

קריאה: אורי.

אברהם מיכאלי: מקלב שם.

רות קלדרון: חבר הכנסת אורי מקלב, האם בחפצך – אתה מוותר; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו כאן; חבר הכנסת יצחק כהן; חבר הכנסת יעקב אשר; חבר הכנסת משה גפני; חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

רות קלדרון: הייתה לך קפיצת הדרך.

רות קלדרון: אצלי הוא הנרשם האחרון לדיבור, ואחר כך אנחנו נצביע.

מירי רגב: אסכם ואז נצביע.

רות קלדרון: תסכמי ואז נצביע.

רות קלדרון: בבקשה.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, לפני העניין עצמו, גם אני רוצה להצטרף לתהיות שהעלה כאן בקול רם חברי חבר הכנסת נחמן שי, כאילו האולם הזה והעולם בחוץ קצת מנותקים.

איציק שמולי: ואני מקווה שהקריאה הזאת שאנחנו משמיעים פה, חברי כנסת, האחד אחרי השני, נשמעת כאן איפשהו בחלונות הגבוהים, ולכל הפחות תהיה לכך התייחסות, כי – – –

אברהם מיכאלי: מי זה "החלון הגבוה"?

אברהם מיכאלי: לא הבנתי.

איציק שמולי: לא יודע, תמיד סיפרו לי שבחלון הגבוה פה.

איציק שמולי: אולי זו בדיה שמספרים לחברי הכנסת החדשים ואני לא יודע.

איציק שמולי: אבל במעבר חד, כמו שאומרים, ההתנגדות שלנו להצעת חוק הוותמ"לים היא ברורה וידועה.

איציק שמולי: אבל לפני שאחד או אחת מחברי הכנסת יקפוץ ויגיד לי שהיום מדברים רק על הפיצול, אז יש לנו בעיה גם עם הפיצול.

איציק שמולי: כי יש משהו לא הגון, להביא למליאת הכנסת את החוק הספציפי הזה, כאשר הצד התכנוני והצד הקנייני בו הם פשוטו כמשמעו נפרדים לחלוטין.

איציק שמולי: החוק הזה מתבסס כמעט כולו על הבטחה מאוד מאוד מפורשת בצד הקנייני שלו, שבתוך פרויקט השכירות אחוז מסוים מהדירות – 15%, 20% – יהיה על באמת, לא כמו שכתוב כרגע בחוק, דיור בר-השגה, ו-5% נוספים יוענקו לדיור הציבורי.

איציק שמולי: מה בעצם עושה הממשלה?

איציק שמולי: היא אומרת לאופוזיציה: בואו, אתם יכולים אולי, חלקכם לפחות, להסכים להיגיון התכנוני של החוק.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי לכאורה ועדות התכנון הרגילות לא עובדות.

איציק שמולי: נקים אחרי הווד"לים עוד מערכת עוקפת תכנון, שתוכל ככה בבת-אחת להקים מתחמי דיור של 750 דירות, וככה ייפתר הסבך הביורוקרטי של עולם הדיור.

איציק שמולי: ואומרים: הצד הקנייני, דיור בר-השגה, דיור ציבורי, כל הדברים הקטנים והפעוטים האלה – אנחנו כבר נדבר על זה אחר כך.

איציק שמולי: אז ההיגיון הזה הוא היגיון מעוות, א.

איציק שמולי: מפני שבצד התכנוני ראינו שזה כבר לא עבר בווד"לים.

איציק שמולי: בווד"לים כבר אושרו קרוב ל-100,000 דירות.

איציק שמולי: זה הוריד את המחירים?

איציק שמולי: יצאה דירה אחת בת-השגה בווד"לים?

איציק שמולי: ודאי שלא, כי זו לא מטרת החוק.

איציק שמולי: ואותו הדבר יקרה גם כאן.

איציק שמולי: ומשפט אחרון.

איציק שמולי: בסופו של דבר ההבטחה המרכזית בחוק הזה אמורה הייתה להיות דיור בר-השגה ודיור ציבורי, והם לא מופיעים בו כרגע.

איציק שמולי: לכן נתנגד גם לפיצול של הצד הקנייני מהצד התכנוני וגם בהמשך להצעת החוק עצמה.

איציק שמולי: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: תעלה לסכם חברת הכנסת מירי רגב.

רות קלדרון: חברת הכנסת מירי רגב, את רוצה לעלות לסכם?

רות קלדרון: ואחר כך אנחנו נעבור להצבעה.

מירי רגב: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אין לי שום כוונה לדבר כרגע על חוק הוותמ"לים.

מירי רגב: החוק הזה – עוד נדבר עליו רבות מחר.

מירי רגב: יהיה פה גם שר האוצר ויגיד את הדברים כפי שהם, ולא חצאי אמיתות של דברים על הדיור הציבורי וחצאי דברים שלאופוזיציה נורא נוח לדבר כאן עכשיו.

מירי רגב: סך הכול ביקשתי, בבקשה היום, שהכנסת תאשר פיצול בין הקטע התכנוני לקטע הקנייני, משום שהקטע הקנייני הוא קטע שנדרש להבשלה נוספת, שתהיה במושב הבא.

מירי רגב: ובמקום שהאופוזיציה תבוא ותגיד: יופי, קודם כול נפצל, אז עכשיו היא מדברת על הקטע התכנוני.

איציק שמולי: מירי, זו ההבטחה המרכזית של החוק.

מירי רגב: מה?

איציק שמולי: זו ההבטחה המרכזית של החוק, הצד הקנייני.

מירי רגב: לא, אבל אין אותו.

מירי רגב: הקטע הקנייני לא בא מחר להצבעה.

מירי רגב: אני אומרת לך, הקטע הקנייני לא יבוא במושב הנוכחי.

מירי רגב: הוא יבוא במושב הבא.

איציק שמולי: אז אנחנו שואלים, מה התכלית של החוק הזה?

מירי רגב: התכלית של החוק זה הקטע התכנוני, שעליו נדבר מחר; הקטע התכנוני, שלוקח זמן לתכנן – וכן, אני חושבת שהחוק הזה הוא חשוב, וכן ניתן פתרונות חברתיים, ונציג את זה מחר למרות מה שאומרים פה חברי הכנסת מהאופוזיציה; הם לא יודעי כל דבר, ומזל שהם עדיין באופוזיציה.

מירי רגב: הקואליציה תציג מחר את הקטע החברתי ואת הקטע של הדיור הציבורי, ויהיה פה גם שר האוצר.

מירי רגב: היום דיברנו על הפיצול בלבד, וחבל שדיברו פה על החוק.

מירי רגב: אני מקווה שהקואליציה יחד עם האופוזיציה תסכים ותצביע בעד הפיצול.

מירי רגב: על החוק נדבר מחר.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על פיצול הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה).

רות קלדרון: כשתגיע חברת הכנסת מירי רגב אנחנו נפעיל את ההצבעה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד הפיצול?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 33 בעד הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה – 29 נגד – 21 נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

רות קלדרון: 29 בעד, 21 נגד.

רות קלדרון: הפיצול התקבל.

רות קלדרון: אני מבקשת – הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 40), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 41), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 4), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה לך, אדוני המזכיר.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/874).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

רות קלדרון: יציג בשם שרת המשפטים – השר יובל שטייניץ?

רות קלדרון: סליחה, ובשם השר יובל שטייניץ – השר עוזי לנדאו, בבקשה.

רות קלדרון: החוק של השידור הציבורי עדיין מתבשל.

רות קלדרון: הוא יגיע, אולי, יותר מאוחר.

רות קלדרון: הוא נדחה לזמן מאוחר יותר היום.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בשם שרת המשפטים – הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014, היא הצעת חוק של משרד המשפטים המציעה לקבוע בהוראת שעה כי ניתן יהיה לקיים דיון באמצעות היוועדות חזותית בכמה הליכים בהוצאה לפועל.

עוזי לנדאו: הצעת החוק מבקשת לתת מענה לקושי המתעורר כיום בביצוע צווים בגין חוב מזונות בלשכות הוצאה לפועל שבהן היקף העבודה קטן ורשמי ההוצאה לפועל נמצאים רק בחלק מימי השבוע.

עוזי לנדאו: בדרך כלל, כאשר מתבצע ההליך בימים שבהם לא נמצא רשם בלשכה, מתעורר הצורך להסיע את החייב ממקום תפיסתו לעיר אחרת שבה ניתן לקיים את הדיון בנוכחות רשם.

עוזי לנדאו: לשם כך יש להקצות ניידת של משטרת ישראל.

עוזי לנדאו: עניין זה כרוך בעלות כספית ומשפיע על מידת זמינותן של הניידות לביצוע פעולות אחרות שמטרתן אכיפת החוק.

עוזי לנדאו: קושי דומה מתעורר כאשר חייב מגיע לחקירת יכולת ביום שבו לא נמצא רשם ההוצאה לפועל, ועליו להחליט אם לנסוע לחקירת יכולת בעיר אחרת שבה רשם נוכח, או לשוב ללשכת ההוצאה לפועל שבה התייצב ביום אחר.

עוזי לנדאו: לאור האמור מוצע לקבוע הוראות שיאפשרו לקיים דיון בדרך של היוועדות חזותית בכמה הליכים: חקירות יכולת, דיונים שאליהם הובאו חייבים בצו הבאה ודיונים בצווי מאסר של חייבי מזונות.

עוזי לנדאו: מוצע לקבוע כי תנאי בסיסי לקיום הדיון בהיוועדות חזותית יהיה הסכמת החייב בכתב, וכן לקבוע כי הרשם יערוך דיון כאמור רק לאחר ששוכנע כי החייב מבין את משמעות הסכמתו.

עוזי לנדאו: ההסדר המוצע יסייע בייעול עבודת האכיפה, וכן ישרת את עניינו של החייב באמצעות – –

רות קלדרון: חברת הכנסת רגב, אני – מקנאה, אני – – –

עוזי לנדאו: – – מניעת טלטולו מלשכת הוצאה לפועל אחת לאחרת, אם יבחר בכך.

עוזי לנדאו: מוצע לקבוע את החוק המוצע כהוראת שעה לשלוש שנים, וזאת כדי לבחון את יישומו, ללמוד מהניסיון שיצטבר לעניין יעילות ההסדר ולהפיק את הלקחים לקראת הסדר עתידי קבוע.

עוזי לנדאו: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אני אקרא את שמות הדוברים.

רות קלדרון: אם יש מישהו נוסף שרוצה להירשם לדבר – בדקה הקרובה אנחנו עוד נקבל דוברים נוספים.

רות קלדרון: חבר הכנסת פריג' – לא במליאה; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג או חבר הכנסת נחמן שי.

מרב מיכאלי: אבל אני עוד רשומה.

רות קלדרון: את עוד רשומה.

רות קלדרון: רגע, חבר הכנסת משה גפני – לא אתנו כאן.

רות קלדרון: חברת הכנסת עליזה לביא?

רות קלדרון: את תרצי?

רות קלדרון: לא עכשיו, אחריו.

רות קלדרון: רק תהיי בכוננות.

רות קלדרון: תודה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לחזור ולבקש מראשי הקואליציה ומאנשי הממשלה לשמוע את המיית לב הציבור ולהפסיק את החקיקה הכל-כך בנאלית במקרה הטוב, והלא-דחופה, ושאפשר לעשות אותה בעיתוי מתאים יותר.

ישראל אייכלר: קודם כול, שחברי הכנסת והשרים יוכלו להיות עם העם, יוכלו להיות עם הציבור, יוכלו לעקוב אחרי מה שקורה בשטח.

ישראל אייכלר: המצב הולך ומתדרדר, ושום דבר – פה, עולם כמנהגו נוהג.

ישראל אייכלר: אתם יודעים שב"טיטניק" לפחות הייתה מוזיקה, כך אומרים.

ישראל אייכלר: הייתה תזמורת.

ישראל אייכלר: ה"טיטניק" שקעה והתזמורת ניגנה.

ישראל אייכלר: פה אין לנו אפילו תזמורת.

ישראל אייכלר: זה בצד הפחות רע.

ישראל אייכלר: בצד היותר נורא, ששוב ושוב הממשלה מנסה להכניס חוקים שנמצאים במחלוקת ציבורית, למרות כל ההבנות וההסכמות שבזמן מלחמה לא עושים מלחמה נגד אזרחים ונגד קבוצות של אזרחים, ופה הולכים ומתכוננים השבוע להביא חוקים שהם הכרזת מלחמה נגד ציבור.

ישראל אייכלר: אז כמובן זו לא מלחמה על-ידי פצצות ורקטות, אלא מלחמה כלכלית.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: מדוע?

ישראל אייכלר: יש איזו מסורת בכנסת – עובדה, היום לא הגשנו הצעות אי-אמון.

ישראל אייכלר: זה מפני שיש לנו אמון בממשלה?

ישראל אייכלר: אנחנו הרי יודעים שהממשלה לא יודעת מה לעשות, במקרה הטוב – בגלל שהיא לא יודעת באמת; במקרה הרע – בגלל שהיא עושה דברים רעים.

ישראל אייכלר: אז למה לא להפסיק?

ישראל אייכלר: אני מבקש מהכנסת ומיושב-ראש הקואליציה להפסיק את הדיונים בחוקים שאינם דחופים, וודאי בחוקים קונטרוברסליים, אם חוק השידור הציבורי ואם חוק נגד, איך זה נקרא – "ולתם", "בלתם"?

ישראל אייכלר: איך אמר פה חבר הכנסת גילאון – שוועדת השרים לענייני שמות עובדת קשה.

ישראל אייכלר: ובפרט, מה שכואב לי מאוד, זה החוק של אפס אחוז מע"מ, שבא לפגוע ב-2 מיליון אזרחים בכוונה תחילה, וזו מטרת החוק, ולא המטרה להוזלת המחירים, וכבר הוכחנו את זה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם יש עם מי לדבר שם, אבל אני מבקש פשוט להפסיק את הדיונים.

ישראל אייכלר: לא יקרה שום דבר.

ישראל אייכלר: נצא לפגרה, הממשלה תוכל להתרכז בעבודה הביטחונית המדינית.

ישראל אייכלר: אתם יודעים, רבותי, שהיום מזכ"ל האו"ם הכריז באופן רשמי על מדינת ישראל כפושעת מלחמה?

ישראל אייכלר: והוא השווה בין הפשעים של "חמאס" לפשעים של ישראל.

ישראל אייכלר: אז במה אנחנו עוסקים פה?

ישראל אייכלר: זה נראה לי כמו איזה מין – אני לא רוצה להגיד את המילה החריפה בימים כאלה – נקרא לזה "הקהילה הסגורה", שסגורים בפני עצמם, והגבאים נאבקים על דברים פנימיים של הקהילה ולא שמים לב שהעולם כולו רועש.

ישראל אייכלר: לכן אני מבקש שוב, ואם מישהו שומע שם – לפחות הציבור שומע: להפסיק את הדיונים בחוקים שאינם נחוצים לשעה זו ולהתמקד ולהתרכז בלבד – איך אפשר לעזור לאנשי הדרום, ואיך אפשר לעזור במלחמה ואיך אפשר לעזור במאבק המדיני ההסברתי העולמי.

ישראל אייכלר: בוודאי ובוודאי אסור, אין לכם סמכות מוסרית, לפגוע באזרחים בחוקים פוגעניים, בחוקים קונטרוברסליים בימים אלה.

ישראל אייכלר: אני מבקש להפסיק את הדיונים בדברים האלה.

ישראל אייכלר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: רשימת הדוברים נסגרה עכשיו.

רות קלדרון: חברת הכנסת עליזה לביא – מוותרת.

רות קלדרון: חבר הכנסת יעקב ליצמן?

רות קלדרון: חבר הכנסת אראל מרגלית?

רות קלדרון: חבר הכנסת פרוש?

רות קלדרון: חבר הכנסת מקלב?

רות קלדרון: חבר הכנסת מוחמד ברכה?

רות קלדרון: חבר הכנסת דב חנין – מוותר.

רות קלדרון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רות קלדרון: אתה רוצה?

רות קלדרון: סליחה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, מכובדי יושב-ראש הקואליציה, אני פונה אלייך ואליך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, לעצור כרגע את הדיונים במליאה.

דב חנין: יש לנו עוד יומיים לפני סוף המושב.

דב חנין: אפשר יהיה להאריך בהם את דיון המליאה.

דב חנין: כרגע, עם כל מה שקורה, היכולת שלנו לנהל דיון רציני וענייני בשאלות שנמצאות על השולחן שלנו – גם אנחנו בני-אדם.

דב חנין: אנחנו לא מסוגלים לקיים דיון רציני כשכל הדברים האלה קורים מסביב.

דב חנין: אני מבקש מכם, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: דיבר על זה חבר הכנסת אייכלר, אני חושב שאלה דברים נכונים ומדויקים.

דב חנין: זה פשוט לא הגיוני.

דב חנין: אני פונה אליכם.

דב חנין: אנחנו נהיה מוכנים להידבר איך נמשיך את הדיונים, אבל כרגע אי-אפשר לנהל אותם.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת דב חנין, אני – אם דיברת אלי – חושבת שהמשך העבודה של הכנסת בכל שעה הוא ביטוי של שקט, של אמת ושל כוח.

ניצן הורוביץ: תלוי במה.

רות קלדרון: לא תלוי במה, אם זה בעד או נגד.

רות קלדרון: זאת העבודה שלנו.

רות קלדרון: נסיים את העבודה שלנו ונלך, כך אני חושבת.

רות קלדרון: יושב-ראש הקואליציה, אם הוא רוצה לומר משהו – – –

קריאות: – – –

רות קלדרון: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

רות קלדרון: ה"חמאס" לא יכתיב את סדר-היום של כנסת ישראל.

רות קלדרון: כמו אש התמיד, לא מפסיקים אותה.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה, אני רוצה להגיד שאני קודם כול מצטרפת לדברי חברי.

מרב מיכאלי: קודם כול, זה באמת קשה, זאת אומרת, ברמת חלוקת תשומת הלב.

מרב מיכאלי: אני חושבת שחלק מהעבודה שלנו – – –

רות קלדרון: זה קשה, אבל לא באנו לבלות.

רות קלדרון: חברים, זאת העבודה שלנו.

רות קלדרון: אנחנו נציגי ציבור ואנחנו פה גם כשקשה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שחלק מהעבודה שלנו – – –

ניצן הורוביץ: אבל אנחנו בני-אדם.

ניצן הורוביץ: מה חשוב כרגע בחוקים האלה?

רות קלדרון: זאת העבודה שלנו.

רות קלדרון: לו היית מציע חוקים אחרים, היו – – –

ניצן הורוביץ: מה חשוב?

ניצן הורוביץ: מה דחוף בדף הזה?

רות קלדרון: כשאתה לא אוהב את החוקים אז אתה תעשה דרמה.

רות קלדרון: זה לא נראה לי רציני, זה נראה לי פופוליזם.

ניצן הורוביץ: מה דחוף פה?

ניצן הורוביץ: שכתוב פה חוק מסילות הברזל, זה חשוב?

רות קלדרון: כן, כשמישהו בהוצאה לפועל, יכולים – אפשר לחסוך לו את ההוצאה לפועל ושהוא לא יהיה בלי כסף.

רות קלדרון: זה דחוף.

רות קלדרון: אנחנו עובדים אצל אנשים שפשטו רגל.

רות קלדרון: ואם אתה תלך הביתה זה יעזור למאמץ המלחמתי?

שמעון סולומון: מה שאתה עושה עכשיו זה באמת – – –

רות קלדרון: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: אז זהו, גברתי.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אני שמחה שהזכרת את החוק הזה, כי אני רציתי להסביר למה החוק הזה בדיוק הוא בעייתי.

מרב מיכאלי: לא זו בלבד שהוא לא יעזור לאלה שעומדים, לצערי, לשיפוטה של ההוצאה לפועל, אלא חוששתני שהוא עובד נגדם.

מרב מיכאלי: אני חושבת שקודם כול צריך להזכיר מי הם ה"לקוחות" של ההוצאה לפועל – שמדובר ב-94% מהחייבים והחייבות שאינם מיוצגות ומיוצגים והם ציבור מוחלש בהגדרה, שהאפשרויות הכלכליות שלו מאוד מועטות.

מרב מיכאלי: הציבור הזה, כשהוא צריך להסביר ולתרץ ולייצג את עצמו דרך וידיאו קונפרנס, המכונה "התוועדות חזותית", זה דבר שרק מרע את מצבו.

מרב מיכאלי: עכשיו הכנסת לא לגמרי פנויה לדיון הזה, שהוא דיון חשוב, שמטרתו להכריע אם באמת לאפשר להוצאה לפועל לקבוע את המצב של חייב או חייבת דרך וידיאו קונפרנס, כי ההוצאה לפועל לא מארגנת את השעות של הרשמים שלה יחד עם השעות שבהן המשטרה יכולה או לא יכולה להוציא לפועל צווי הבאה.

מרב מיכאלי: בכל הכבוד, שיעשו סדר ביניהן, וזה לא צריך לבוא על גב החייבות והחייבים שימצאו את עצמם במצב מוחלש עוד יותר ממה שהיו קודם לכן.

מרב מיכאלי: לכן, חברי וחברותי, אני מפצירה בכם להתנגד לחוק הזה, ואני מחזקת את ידי חברי שמבקשים לא להביא חוקים שנויים במחלוקת.

מרב מיכאלי: לא להביא חוקים שלפחות חלקנו סבורות וסבורים שהם פוגעים בחלקים של האוכלוסייה, בשעה שכולנו תחת מאמץ מלחמתי ותחת אבדות שהן קשות לכולנו.

מרב מיכאלי: קשה במצב כזה לקיים את אותו סוג של דיון מרוכז שהיינו רוצות ורוצים לקיים.

מרב מיכאלי: תודה.

רות קלדרון: תודה.

רות קלדרון: חבר הכנסת עמר בר-לב, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עמר בר-לב: מוותר.

רות קלדרון: אתה מוותר?

רות קלדרון: חבר הכנסת שי, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

רות קלדרון: חברי מש"ס, אתם כל כך זזים.

רות קלדרון: חבר הכנסת בן צור, חבר הכנסת בן צור, שלום לך.

רות קלדרון: חבר הכנסת שי עולה?

רות קלדרון: חבר הכנסת שי, בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לצרף את קריאתי, שנקבע שעה מסוימת לסוף הדיונים היום, שעה סבירה.

נחמן שי: יש עוד כמה דקות דברים שראש הממשלה נושא, ויש עוד אינפורמציות שמתרוצצות, על כל מיני דברים שקרו וקורים.

נחמן שי: שימת הלב של הבית הזה, ככל שתהיה ממוקדת בחוקים ובעבודה השוטפת, צריכה ללכת גם למקומות אחרים.

נחמן שי: אנחנו לא מבוהלים, אנחנו לא צריכים לתת תשובות ל"חמאס".

נחמן שי: כולנו יודעים שהחיים יימשכו ונמשכים.

נחמן שי: אני מציע שנגיע לשעה מוסכמת ולא נכשיל ביומיים הקרובים כל יוזמה לסדר-יום חדש שיאפשר לסיים את החקיקה עד סוף שבוע זה.

נחמן שי: אם נצטרך לשבת עוד יום, נשב עוד יום.

נחמן שי: עדיף כך, אני חושב.

נחמן שי: אני פונה אליך, אני פונה ליושב-ראש, אני פונה ליושב-ראש הקואליציה, שלדעתי כרגע זה בידיו.

נחמן שי: אפשר לקבוע שעה מוסכמת.

נחמן שי: זה ייראה כדבר הנכון ביותר לעשות הערב.

נחמן שי: לב כולנו פועם יחד עם האנשים – שנהרגו היום, עם האנשים בדרום שנשימתם נעצרת, עם חיילים רבים שנמצאים עכשיו בתוך רצועת-עזה, עם אנשי חיל האוויר במקומותיהם; כל אחד ואחד שעכשיו חי את הפעולה הצבאית הזאת שכבר הפכה למלחמה.

נחמן שי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

אורי מקלב: חבר הכנסת יואב בן צור – מוותר; חבר הכנסת יצחק כהן – לא נמצא.

אורי מקלב: השר יעקב פרי, בבקשה, אם אתה מכובד ומתכבד לענות ולסכם את הדיון.

אורי מקלב: השר עוזי לנדאו, אם זה אתה – לא משנה לנו איזה שר יעלה.

אורי מקלב: אנחנו סרים למרותכם, רק בדקות אלו.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עוסקים כאן בסוג שירות בסיסי שאזרח צריך לקבל.

עוזי לנדאו: יש אנשים, בני-זוג, שנמצאים בהתדיינות, ונקבעה פסיקה, ובפסיקה אחד חייב להעביר לבן-הזוג כסף, ומשפחות צריכות להתקיים.

עוזי לנדאו: אבל כאשר אחד הצדדים איננו משלם יש תקלה קשה, וצריך לפתור את זה מהר.

עוזי לנדאו: לצורך זה מוגשת הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית), עוד צעד אחד קדימה למען האזרח הקטן, לקידום שלטון החוק.

עוזי לנדאו: אני מציע להעביר את החוק בקריאה ראשונה.

עוזי לנדאו: תודה.

אורי מקלב: תודה לך, השר עוזי לנדאו.

אורי מקלב: לאחר דברי השר אנחנו עוברים להצבעה.

אורי מקלב: חברים, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 34 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 31, נגד – 11, אין נמנעים.

אורי מקלב: הצעת חוק ההוצאה לפועל (היוועדות חזותית) (הוראת שעה) אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/882).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014, גם כן לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג את החוק השר עוזי לנדאו.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אני סוגר את הרשימה בהצעת חוק זאת.

אורי מקלב: אני אקריא את הרשומים, ומי שנמצא תהיה לו זכות לדבר.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בשמו של שר הביטחון לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72), התשע"ד–2014.

עוזי לנדאו: עניינו של התיקון בהסדר חדש לגבי עבירת עריקות ונפקדות שבחוק.

עוזי לנדאו: החוק היום קובע מאסר מקסימום של 15 שנה על עריקה המוגדרת כהיעדרות משירות בכוונה שלא לחזור לצבא.

עוזי לנדאו: העונש החמור רחוק מרמת הענישה הנהוגה בבתי-הדין הצבאיים, וכדי לשמור על מידתיות מוצע להפחית את העונש המרבי.

עוזי לנדאו: מוצע לקבוע שתי מדרגות ענישה בהתאם לחומרת העבירה: האחת – עבירה של עריקה בנסיבות רגילות שהעונש שייקבע בצדה הוא שבע שנים; השנייה – עריקה בנסיבות מחמירות, במהלך פעילות מבצעית או קרבית, והעונש שייקבע בצד עבירה זו יעמוד על עשר שנים.

עוזי לנדאו: תיקון נוסף בהצעת חוק זו עוסק בחזקת הכוונה שלא לחזור לשירות צבאי – אחד מרכיבי עבירת העריקה.

עוזי לנדאו: בחוק היום נקבעה היעדרות של 21 ימים כחזקה שהחייל אינו מתכוון לחזור לצבא.

עוזי לנדאו: תקופה זו אינה עומדת במבחן המציאות, ולפיכך מוצע כי התקופה המקימה את החזקה שהחייל לא מתכוון לחזור לשירות צבאי תוארך מ-21 ימים ל-18 חודשים.

עוזי לנדאו: ועדת החוץ והביטחון תדון בפרטי ההצעות הללו, ואני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק ותעבירה לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, השר עוזי לנדאו.

אורי מקלב: יש רשימה של דוברים.

אורי מקלב: אני אקריא את שמות אלה שנמצאים במליאה.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מוותר על זכות הדיבור.

אורי מקלב: מאיר שטרית נמצא?

אורי מקלב: אחרון הדוברים.

אורי מקלב: אם יש מישהו שנרשם ולא הקראתי את שמו – יוכל להצביע.

אורי מקלב: אם לא, אתה, חבר הכנסת מאיר שטרית, אחרון הדוברים.

אורי מקלב: לאחר מכן נעבור להצבעה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש היגיון רב בהצעת החוק הזאת, שבאה בעצם לתקן את חוק השיפוט הצבאי ולקבוע שתי דרגות ענישה, בניגוד למצב הקיים היום, שעל כל עריקה או נפקדות מצה"ל העונש הוא של 15 שנים.

מאיר שטרית: נדמה לי שבמצב הנוכחי, כאשר עושים שתי דרגות ענישה זה יותר הגיוני, שאדם יכול להיעדר מהצבא מסיבות אומנם לא חוקיות, אבל בנסיבות נורמליות, או שאדם נעדר מהצבא לא מסיבות נורמליות אלא במצב של מלחמה, שזה הרבה יותר חמור.

מאיר שטרית: דבר שני, החוק גם מקל במידה מסוימת על מי שנעדר מהצבא וקובע שבמקום המצב היום, שאדם שנעדר 21 יום רואים אותו כמי שמתכוון לחלוטין לא לחזור לצבא – זה משתנה מ-21 יום לתקופה הרבה יותר ארוכה, של 18 חודשים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מי שבורח מהארץ מתכוון לא לבוא לשרת בצבא, וכמובן, זה נושא בעקבותיו עונש חמור, ולכן גם טוב שעושים את ההקלה הזאת.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שמה שמוצע בחוק הזה הוא הגיוני ונכון, ואני מקווה שהכנסת תחליט לתמוך בו.

מאיר שטרית: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 35 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 72) (עבירת עריקה), התשע"ד–2014, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 36, נגד – 1, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק השיפוט הצבאי אושרה, ותועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/883).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

אורי מקלב: יש גם רשימת דוברים.

אורי מקלב: סגן השר מיקי לוי, בבקשה, אתה מוזמן להציג את הצעת החוק.

אורי מקלב: לאחר מכן אני סוגר, ברשותכם, את רשימת הדוברים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גופים פיננסיים מנהלים כספי ציבור בהיקף עצום של למעלה מ-2 טריליון שקל, ולפעילותם השפעה מהותית על היציבות הפיננסית במשק הישראלי.

מיקי לוי: היקף הכספים המנוהל על-ידי גופים אלה מחייב לקיים אמות מידה וסטנדרטים גבוהים והדוקים לממשל תאגידי נאות, ומדגיש את חשיבותם של מנגנוני בקרה ופיקוח בתהליכי קבלת ההחלטות.

מיקי לוי: בשנים האחרונות שכר בכירים בגופים פיננסיים מצוי בדיון ציבורי נוקב על רקע טענות בדבר גובהו המופרז ואופן אישורו.

מיקי לוי: כדי לסבר את האוזן אציין כי היקפי שכר הבכירים בגופים פיננסיים גדלו בשנים האחרונות באופן משמעותי, כך שנכון להיום כרבע מ-40 מקבלי השכר הגבוה בחברות ציבוריות בישראל הם למעשה בעלי תפקידים בגופים פיננסיים.

מיקי לוי: היחס בין שכרם לשכר הממוצע במשק עומד לעתים על למעלה מפי-100.

מיקי לוי: מדובר בפער בלתי נסבל ובלתי מוצדק, שבינו ובין המציאות אין שום קשר, ואשר חייבים להתחיל לטפל בו.

מיקי לוי: משרד האוצר פעל רבות להסדרת התגמול בחברות ציבוריות, וכן בתאגידים בנקאיים ובגופים מוסדיים שתחת פיקוח אגף שוק ההון, בעיקר בהיבטים של מדיניות תגמול, תהליכי קביעת התגמול ומבנה התגמול.

מיקי לוי: כל זאת, כדי להגביל את התמריצים לנטילת סיכונים מופרזים.

מיקי לוי: החקיקה המוצעת מהווה נדבך נוסף בהסדרת התגמול בגופים פיננסיים, והיא כוללת שתי הוראות עיקריות: האחת – קביעת מנגנון תאגידי לאישור התקשרות של גוף פיננסי עם בעל תפקיד בכיר בו למתן תגמול בסכום העולה על 3.5 מיליון שקלים חדשים בשנה.

מיקי לוי: המנגנון המוצע קובע כי תגמול העולה על 3.5 מיליון שקלים חדשים טעון אישור של ועדת תגמול או ועדת ביקורת, דירקטוריון ואספה כללית.

מיקי לוי: היום כל הנושא הזה פרוץ לחלוטין.

מיקי לוי: התקשרות שנעשתה בלא קבלת האישורים הנדרשים תהיה חסרת תוקף.

מיקי לוי: השנייה – קביעה שבמסגרת בירור ההכנסה החייבת במס של גוף פיננסי לא יותרו ניכויים בשל תגמול של בעלי תפקיד בכירים שהוא מעבר לתקרה של 3.5 מיליון שקלים חדשים בשנה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אנו מצפים כי צעד זה ישליך גם על שכרם של בכירים בגופים נוספים, יהווה להם תמרור, ולעתים אף תמרור אזהרה, ירסן את השכר ויצמצם את הפערים הבלתי-נסבלים במשק הישראלי.

מיקי לוי: איננו ששים להתערב בשיקול הדעת של בעלי מניות בחברות ציבוריות בנוגע לתגמול שהם בוחרים לתת למנהליהם, אבל אני רוצה להבהיר כי לא נהסס לנקוט צעדים נוספים אם ההתנהלות הלא-מוסרית הזאת תימשך.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לסגן השר מיקי לוי.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

אורי מקלב: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אורי מקלב: יש רשימה ארוכה.

אורי מקלב: יש חמישה שנמצאים באולם – אם הם לא יוותרו.

אורי מקלב: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: סגן שר האוצר הציג הצעה ששר האוצר מביא לפנינו היום, שהיא הצעה עם כוונה נכונה ומצוינת לכל הדעות: הגבלת שכר הבכירים – ואני בכוונה אומרת "בכירים", כי ממש לא בטוח שאפשר בזכוכית מגדלת למצוא בכירות, אולי כן אחת שעולה בדעתי.

מיקי לוי: יש יותר.

מיקי לוי: אני חוזר בי: בכירים ובכירות.

מרב מיכאלי: בכל אופן, באמת, הכוונה מצוינת.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שהייתה בשנים האחרונות השתוללות חסרת מעצורים, חסרת מצפון, שמי שמנהלים את הכסף הזה מתנהגים אתו כאילו הוא שלהם, בעוד הוא כסף של הציבור, של כל אחת ואחד מאתנו, ששמה אותו שם – אגב, בדרך כלל לא ביודעין – ובונה על זה שזו תהיה הפנסיה שלה או זו תהיה קופת הגמל שלה או כל דבר אחר; והכסף הזה, הרבה מדי ממנו הולך למנהלים, והביצועים של החברות לחלוטין לא תלויים במה שהמנהלים האלה עושים.

מרב מיכאלי: אבל גם אם לא נתעכב על העובדה שההצעה חלה רק במגזר הפיננסי בעוד הכסף של הציבור, כידוע, נמצא ממש לא רק במגזר הפיננסי; וגם לא על גובה הסכום, שהוא פי-35 מהשכר הממוצע במשק ובערך פי-50 מהשכר החציוני; אני רוצה לדבר על המנגנון, ברשותך, סגן שר האוצר.

מרב מיכאלי: כי למדנו משר האוצר, שעומד להביא לנו כנראה את הצעת החוק הבאמת-סופר-בעייתית, שלא תוריד את מחירי הדירות אלא רק תעשיר את הקבלנים, המכונה "מע"מ אפס", וזה מנגנון פשוט: ההטבה היא עד 1.6 מיליון.

מרב מיכאלי: מי שקונה דירה ביותר מ-1.6 מיליון, משלמת מע"מ מהשקל הראשון, לא מהסכום מעל 1.6 מיליון.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אם את קונה דירה של עד 1.6 מיליון, יש לך פטור מלא.

מרב מיכאלי: אם את קונה דירה של 1.7 מיליון, את משלמת מע"מ על כל הסכום.

מרב מיכאלי: אז למה המנגנון הזה לא נכון לגבי הצעת החוק שאתם מביאים לנו להגבלת שכר הבכירים, שכאמור, מגבילה שכר באמת אסטרונומי, שכולנו יכולות רק לדמיין אותו?

מרב מיכאלי: גם לא, רובנו לא יכולות גם לדמיין אותו.

מרב מיכאלי: מי שמרוויח יותר – או יותר נכון, חברה שמוצאת לנכון לשלם יותר מ-3.5 מיליון שקלים למנהל שלה או למנהלת – אתה יודע מה, או למנהלת – לשנה, למה שיוכלו לנכות את השכר עד הסכום הזה?

מרב מיכאלי: למה לא לאסור עליהם לנכות את השכר כהוצאה מהסכום הראשון?

מרב מיכאלי: כמו שאני אומרת, אנחנו אפילו לא מדברות על גובה הסכום, אבל למה המנגנון הזה פועל כשזו הטבה ולא פועל כשמדובר בניסיון להגביל באמת שימוש לא ראוי בכספי ציבור?

מיקי לוי: מרב, שכר – – –

מרב מיכאלי: אנחנו חושבות שאם אתה רוצה להכווין התנהגות, צריך ליצור סנקציה יותר משמעותית.

מרב מיכאלי: מעל שכר של 3.5 מיליון שקלים – יתכבד וישלם ללא ניכוי הוצאה מהשקל הראשון.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: מרב, שכר ומענק הם שני דברים שונים, מה לעשות.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

אורי מקלב: הדובר הבא הוא חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

אורי מקלב: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, אם הוא מעוניין.

אורי מקלב: לא, לא, קודם כול חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו אתה.

אורי מקלב: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אילן גילאון.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי וחברותי חברי הכנסת, שוק התעסוקה במדינת ישראל כבר מזמן יצא מאיזון.

איציק שמולי: בשוק תעסוקה שבו יש הכי הרבה עובדי קבלן באופן יחסי בעולם המערבי; בשוק תעסוקה שבו חברי כנסת צריכים לחוקק חוקים כדי שעובדים יוכלו לשבת או לצאת לשירותים; בשוק תעסוקה שבו פערי השכר הגיעו לכאלה ממדים מבהילים, עד כדי כך שעובד אחד יכול להרוויח משהו שעובד אחר יכול רק לחלום להרוויח במשך חיים שלמים – זה אומר ששוק התעסוקה שלנו יצא בכלל מכלל איזון.

איציק שמולי: וזה מקעקע את האמירה הזאת שכל פעם מגיעה לכאן לכנסת, שעבודה מצילה מעוני, שעבודה מביאה לרווחה.

איציק שמולי: אבל בשוק תעסוקה כזה נצלני ודל בהזדמנויות – והוא לא דל בהזדמנויות רק למאבטחים ומנקות, הוא דל בהזדמנויות גם לאנשים בגיל שלי שמסיימים תואר אקדמי באוניברסיטה או במכללה וכל מה שיש לשוק להציע להם זה משרה זמנית, שכר זעום, וחלילה מלהבטיח ביטחון תעסוקתי – אני חושב שההצעה שלכם, מיקי לוי, היא בהחלט במקומה.

איציק שמולי: אני חושב שאף שיש פה בשנים האחרונות יוזמות שמסתובבות בנוגע להגבלת שכר הבכירים, שהן הרבה יותר מרחיקות לכת, אני חושב שזו בהחלט התחלה חיובית, אני חושב שזה צעד נכון, זה צעד שהוא במקומו; צריך להגיד את האמת כפי שהיא.

איציק שמולי: לכאורה, מבחינה כלכלית, כמה אנשים שמרוויחים שכר מופלג, אנחנו עלולים בטעות לחשוב שההשפעה של הדבר הזה היא שולית מבחינת המספרים.

איציק שמולי: אבל כלכלה לא עומדת בזכות עצמה, כלכלה אמורה לשרת חברה.

איציק שמולי: וכאשר אנחנו רואים שהיוצרות מתהפכים ולפתע החברה היא זו שמשרתת את הכלכלה, והביטוי המובהק ביותר של זה – פערי שכר כל כך אדירים, גם בחברות הפרטיות וגם בחברות הציבוריות, אין ברירה למחוקק אלא להתערב, ולהתערב גם בהמשך בצורה נחושה יותר.

איציק שמולי: אין שום ברירה: שוק שיצא מאיזון, צריך להחזיר אותו לאיזון; ואם נדרשת פה עוד חקיקה, צריך לקדם אותה בצורה נחושה.

איציק שמולי: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

אורי מקלב: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

אורי מקלב: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אילן גילאון.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מברך את האוצר ואת סגן שר האוצר ואת שר האוצר על הבאת הצעת החוק.

מאיר שטרית: היא הצעה נכונה, היא בכיוון הנכון, וודאי שאין שום הצדקה לשכר המופרז והמוגזם הזה.

מאיר שטרית: עליתי לפה בשביל להעלות סוגיות נוספות; לומר שזה טוב, אבל לא מספיק.

מאיר שטרית: ואני רוצה להסביר על מה מדובר.

מאיר שטרית: עמדתי בכנסת הקודמת פה – הנחתי על שולחן הכנסת – על הבמה הזאת, והצעתי את הצעת חוק הקלון הכלכלי, שקובעת שאותם אנשים שעושים תספורות במשק לכסף של אנשים, לא יוכלו להמשיך לעשות את זה.

מאיר שטרית: מניתי מעל הבמה הזאת רשימה של עשרות אנשים שמנהלים קופות גמל וקופות מוסדיות שקנו אג"חים של קונצרנים, וכשהטייקונים עשו תספורות, הם לא פתחו את הפה.

מאיר שטרית: וציינתי את השכר של כל אחד מהם.

מאיר שטרית: השכר של כל אותם עשרות אנשים שהקראתי מעל הבמה – השנתי – נע בין 5 מיליון שקל לשנה לבין 25 מיליון שקל לשנה.

מאיר שטרית: עכשיו, שאלתי את השאלה, איך האנשים האלה בכלל עוד עובדים במערכות שלהם?

מאיר שטרית: כי מ-2005 עד 2011 – ואלה המספרים שבדקתי אז, כשהעבירו את קופות הגמל והקופות המוסדיות לניהול חיצוני – הקופות האלה גבו דמי ניהול שהסתכמו ב-11 מיליארד שקל מכספי הציבור.

מאיר שטרית: דמי ניהול, 11 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: וכמה כסף הציבור הרוויח בתקופה הזאת שמ-2005 עד 2011 בערכים ריאליים, זאת אומרת, לא בערכים נומינליים?

מאיר שטרית: אפס.

מאיר שטרית: אז שאלתי, איך האנשים האלה עוד עובדים כמנהלים של קופות?

מאיר שטרית: הרי יכלו לשים את הכסף בבנק, לקבל אחוז ריבית לשנה, והיו מרוויחים 6% לפחות, בלי שום סיכון, שום דבר.

מאיר שטרית: לצערי הרב, הממשלה דחתה את הצעת החוק שלי.

מאיר שטרית: לא הסכימה.

אורי מקלב: הנתון שאתה אומר זה נתון של בנק ישראל?

אורי מקלב: או שזה נתון של – – –

מאיר שטרית: זה נתון של אמת, לא של בנק ישראל.

מאיר שטרית: נתון של אמת.

מאיר שטרית: זו עובדה.

אורי מקלב: זה מידע אישי?

מאיר שטרית: ודאי, זו עובדה.

אורי מקלב: זה ממחקר?

אורי מקלב: מחקר של מי?

אורי מקלב: מחקר מוסמך?

מאיר שטרית: עם נתונים, ודאי.

אורי מקלב: זה דבר שהוא איום ונורא.

מאיר שטרית: המצב הרי נמשך גם עכשיו.

מאיר שטרית: גם עכשיו גובים דמי ניהול מופרזים בקופות האלה בלי לראות שום תמורה אמיתית.

מאיר שטרית: לדעתי, צריך להמליץ על כמה צעדים קדימה.

מאיר שטרית: ואגב, אדוני סגן השר, בכנסת הזאת הבאתי מחדש את הצעת חוק הקלון הכלכלי, היא נדונה בוועדת שרים, האוצר התנגד, ולכן אני לא מביא אותה לדיון עד שהאוצר יסכים.

מאיר שטרית: לצערי, ראש שוק ההון, הממונה על שוק ההון, דיברה אתי אז בטלפון וביקשה שלא אחכה.

מאיר שטרית: חיכיתי חודש, חודשיים, שלושה.

מאיר שטרית: כבר עברה כמעט שנה, החוק עוד לא עמד לדיון כי האוצר עוד מתנגד לדיון בחוק הזה.

מאיר שטרית: החוק השני, שניסיתי גם אותו לקדם, עוסק בהגבלת שכר הבכירים בכלל.

מאיר שטרית: יש הצעת חוק שלי שמתגלגלת, גם בכנסת הקודמת, גם בכנסת הזאת, גם לפני ארבע כנסות, שקובעת שאדם בסקטור ציבורי לא יקבל שכר יותר מפי-15 משכר המינימום.

מאיר שטרית: מה לא הגון בזה?

מאיר שטרית: הצעתי הצעה יותר רכה, שבחברה ציבורית שיש לה מניות בבורסה אדם יקבל שכר לא יותר מאשר תקרה מסוימת, כאשר מעל התקרה הזו הוא יכול לקבל שכר נוסף רק אם הוא מחלק דיבידנד.

מאיר שטרית: הווי אומר, אם אתה מנהל חברה שמרוויחה ואתה מחלק דיבידנד, בבקשה – תיהנה גם אתה מהדיבידנד, תקבל תוספת של שכר, 1% מהדיבידנד שאתה מחלק.

מאיר שטרית: אם אתה מפסיד אתה לא יכול לבקש להעלות את השכר שלך.

מאיר שטרית: וגם לזה, לצערי, הממשלה מתנגדת, ולכן לא הביאו את זה לדיון, כי אני לא מביא בניגוד לעמדת ועדת שרים לחקיקה.

מאיר שטרית: אני מציע לאוצר לחשוב בגדול, כי יש הרבה מה לתקן בתחום הזה.

מאיר שטרית: זה כסף של הציבור, והציבור – הקטן לא יכול לעשות מאומה לשמור על הכסף שלו.

מאיר שטרית: הוא בידיים של מי שמנהל אותו.

מאיר שטרית: אני חושב שהאוצר יכול לתרום תרומה משמעותית ביותר, באמת, להקלת העול שעל האנשים הקטנים.

מאיר שטרית: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

אורי מקלב: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: אדוני, תודה לך, כבוד השר, חברותי וחברי הכנסת, זה מה שנאמר: היא הנותנת.

אילן גילאון: בעצם המלאכה, הצעת החוק הזאת, שהייתי קורא לה חוק הבטחת הכנסה בעצם – אולי חוק הבטחת הכנסה, הפוך – בעצם ממחישה יותר מכל דבר אחר את הסיטואציה האבו-נפחאית שאנחנו נמצאים בתוכה.

אילן גילאון: היו הצעות שקדמו, של חברים בכנסת הזו.

אילן גילאון: חלק עסקו בכך שאת שכר המנכ"לים תקבע נציגות של בעלי מניות בחברות הסוחרות בבורסה.

אילן גילאון: הייתה הצעה שהתלתה את הרצפה עם התקרה – זה דבר נכון וחשוב – של חברת הכנסת שלי יחימוביץ ושל חיים כץ, כי אותנו מעניינת כמובן גם הרצפה, ולא התקרה.

אילן גילאון: אבל כאילו התפאורה מסביב והדיון הזה והגבלת השכר ל-3.5 מיליוני שקלים, שמזל שמקבלים את זה דרך הבנק – אני בחיים שלי לא ראיתי, אפילו לא בטלוויזיה, כבוד סגן השר, איך נראה סכום כזה שצריך להביא אותו בחודש הביתה.

אילן גילאון: ולמה בעצם צריך סכום כזה?

אילן גילאון: כי אתה יודע, אדוני השר, אני לגמרי בעד כלכלת שוק.

אילן גילאון: אבל אני אומר לך שאני לא בעד חברת שוק, מבחינת הפערים של מה שנקרא מדיניות של פרות בשן – ממש במונח המקראי – סוגרת כאן בלי שום התליה לנושא של רישום רווחים.

אילן גילאון: ובעצם היה פה שר אוצר שבאחד הוויכוחים הגדולים שלי אתו, אני חשבתי שצריך לווסת מסים במדרגות היותר-גבוהות לגבי הכנסות כאלה, ולרסן אותן ולעשות התליה בין המשכורת הכי נמוכה להכי גבוהה, כך שגם היום כאשר אתה מגביל בעצם את המשכורת, תעבוד מורה – שים לב, לא מנקה, מורה – שבע שנים, ממש כמו יעקב, כדי לקבל את המשכורת שאתה מגביל אותה בחודש אחד לאנשים אחרים.

אילן גילאון: אני אומר לך, אדוני, נאמר לך קודם – זה בכיוון הנכון.

אילן גילאון: זה מאוד לא מספיק, וזה בעיקר מייצר פערים שהולכים כל הזמן, נפתחים פעם אחרי פעם ודור אחרי דור.

אילן גילאון: לכן, אם אתם רוצים ללכת באמת על מבנה כזה, אתם חייבים להתלות את המשכורת הנמוכה ביותר במשכורת הגבוהה ביותר, כי היא הנותנת.

אילן גילאון: ואני לא יודע איך בן-אדם יכול, ויהיה מוכשר ככל שיהיה, אני – אין לי מושג כמה הוא יהיה מוכשר, ויביא רווחים ככל שיהיה, מה צורכו בזה?

אילן גילאון: למה הוא צריך להתנפח כמו הדג המפורסם הזה?

אילן גילאון: וכמה פעמים אפשר לבלוע מה שהאדם הפשוט ביותר, המקבל את המשכורת הנמוכה ביותר, לא מקבל?

אילן גילאון: ולכן, זאת בעצם הערובה.

אילן גילאון: בימים כאלה, לדון בהגבלת שכר ל-3.5 מיליון שקל ולא יותר, מה שאני קורא לו "הבטחת הכנסה הפוכה", זה אומר דורשני.

אורי מקלב: תודה רבה.

מיקי לוי: – – – הסקטור הפרטי ולא – – – בסקטור הציבורי.

אילן גילאון: אני לא יודע למה בן-אדם בכל סקטור – אני אומר לך שוב – – –

מיקי לוי: – – –

אילן גילאון: לא, יש הבדל בין ציבורי לפרטי – אין לי שום ספק.

אילן גילאון: אבל מדינה צריכה לעשות רגולציה, כי אחרת היא מאבדת כל כך הרבה, ציבור כל כך גדול מן האנשים שלה.

אילן גילאון: אין לה מספיק כסף לשום דבר.

אילן גילאון: זה – איך אומרים?

אילן גילאון: מוסקבה מאמינה בדמעות, אנחנו מאמינים במסים.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: מובן שנאפשר לך להגיע למקום כדי להצביע בקריאה ראשונה על הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014.

אורי מקלב: קריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 36 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ד–2014, לוועדת הכספים נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 24, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג) אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: [מס' מ/869; "דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 10830; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: רבותי, על-פי סעיף 91(א) לתקנון הכנסת יש אפשרות ליושב-ראש הוועדה לבקש להחזיר חלקים מהצעת חוק לוועדה.

אורי מקלב: המהלך הזה דורש הצבעה של מליאת הכנסת.

אורי מקלב: חברת הכנסת קארין אלהרר שמשמשת יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי תציג את הצעת החוק, תגיד את מה שהיא מבקשת מאתנו, המליאה.

אורי מקלב: אנחנו נקיים על הבקשה שלה הצבעה, ולפי ההצבעה שלנו, תוצאות ההצבעה שלנו, אנחנו נפעל.

אורי מקלב: דהיינו, אם היא באמת תבקש להחזיר לוועדה לדיון חלק מהחוק, כל החוק, ואנחנו נאפשר לה את זה, החוק יוחזר לוועדה, וכשהוא יהיה מוכן הוא יחזור למליאה לאישור.

אורי מקלב: ואני חוזר ואומר, אנחנו נקיים הצבעה על הצעת היושבת-ראש.

אורי מקלב: לא רק נקיים, זה דורש הצבעה.

אורי מקלב: הסברתי חלק מהמגמה שלך עכשיו.

אורי מקלב: הצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014 – בבקשה, גברתי.

אורי מקלב: זכות הדיבור שלך.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, לפני הכול אני רוצה לפנות לעם ישראל, ובמיוחד לחיילי צה"ל.

קארין אלהרר: בימים מורכבים וקשים אלה אני רוצה לומר שכולנו אתכם, תומכים ומתפללים לשובכם בבטחה, בתקווה לימים שקטים יותר.

קארין אלהרר: לפצועים אאחל החלמה קלה ומהירה.

קארין אלהרר: ולמשפחות הנופלים – לבנו אתכם.

קארין אלהרר: אנחנו נקרעים מאובדנכם הנורא מכול.

קארין אלהרר: מדינת ישראל מחבקת אתכם.

קארין אלהרר: בניכם נפלו במלחמה על הבית שלנו, על השקט ועל הביטחון של ילדינו, ועל כך אנחנו נוקיר את זכרם לעד.

קארין אלהרר: אני מתכבדת להציג בפניכם את הצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014.

קארין אלהרר: עוד בטרם אכנס לפרטי הצעת החוק אני מבקשת להקדים ולומר, בניגוד לפרסומים הרבים של עובדי רשות השידור ולניסיון להטמיע בתודעת האזרחים כאילו מדובר לא רק בסגירת רשות השידור ובהפסקה, אלא בחיסול של השידור הציבורי – זו לא האמת.

קארין אלהרר: הצעת החוק לא סוגרת את השידור הציבורי.

קארין אלהרר: כך גם, בניגוד לחלק מהפרסומים, ההצעה הזו לא מעגנת פוליטיזציה של השידור הציבורי; להפך, הצעת החוק הזו באה להקים תאגיד שידור ציבורי.

קארין אלהרר: היא תביא לכך שלא נישאר בלי שידור ציבורי ולו דקה אחת.

קארין אלהרר: הוועדה המיוחדת בראשותי הוקמה כדי לדון בהצעת החוק.

קארין אלהרר: היא קיימה דיונים רבים וממושכים.

קארין אלהרר: גם אם בתחילת הדרך נדמה היה כי לא ניתן לנהל את הדיונים כסדרם, שכן הקולות הרמים וההפרעות הרבות כמעט שלא אפשרו דיון ענייני בסוגיות החשובות, אני יכולה לומר בפה מלא שדיוני הוועדה היו מעמיקים ומעוררי מחשבה.

קארין אלהרר: הצעת החוק העומדת בפניכם לקריאה שנייה ושלישית אינה אותה הצעה שעמדה בפניכם לקריאה הראשונה.

קארין אלהרר: שילבנו בה לא-מעט שינויים, חלקם מהותיים ביותר.

קארין אלהרר: שינויים אלה הם תוצר של העבודה המאומצת שנעשתה בוועדה מצד כל הגורמים – הממשלה, הכנסת, קואליציה ואופוזיציה.

קארין אלהרר: מוזמנים רבים ליוו את דיוני הוועדה, הן בנוכחות הפיזית בדיונים והן באמצעות ניירות העמדה הרבים שהועברו אלינו, ובכללם גם נציגויות של העובדים ברשות השידור, בטלוויזיה הלימודית, נציגי רשות השידור, נציגי העיתונאים, נציגי היוצרים בטלוויזיה, בקולנוע, במוזיקה הישראלית, ונציגים של גופים ישראליים שונים.

קארין אלהרר: הדיונים, כפי שכבר אמרתי, היו לא פעם סוערים ורוויי רגשות, אבל היו גם ענייניים ורציניים, והקדשנו שעות רבות כדי להתעמק בפרטי הפרטים של ההצעה.

קארין אלהרר: בלב הצעת החוק עומד תאגיד השידור הציבורי החדש.

קארין אלהרר: כידוע, זה שנים רבות מתקיים שיח ציבורי בעניין רשות השידור והמצב הקשה שבו נמצא השידור הציבורי.

קארין אלהרר: לא פחות מ-13 ועדות ציבוריות הוקמו כדי לנסות לפתור את הכשלים בשידור הציבורי, והאחרונה שבהם הייתה ועדת לנדס, שהוקמה על-ידי גלעד ארדן, שר התקשורת והממונה על רשות השידור.

קארין אלהרר: מסקנות ועדת לנדס, שהסתייעה בחברת ייעוץ מקצועית בראשות מר רם בלינקוב, הוגשו במרס האחרון ואומצו על-ידי הממשלה, והן שעמדו בבסיס הצעת החוק.

קארין אלהרר: הנתונים שנפרסו בפני לנדס, בפני הממשלה ובפנינו, הובילו למסקנה הברורה כי אין מנוס מפירוק רשות השידור.

קארין אלהרר: נדמה כי תחושה זו אינה רק נחלת המעגלים הקרובים לרשות השידור, אלא נחלת רוב הציבור הישראלי.

קארין אלהרר: אין אפשרות להצביע על גורם אחד האחראי למצבה העגום של הרשות; מדובר בתהליך מתמשך של מכלול פעולות שנעשו ושלא נעשו, הן בממשלות ישראל לדורותיהן, הן בהנהלת רשות השידור לדורותיה והן באמצעות נציגויות העובדים.

קארין אלהרר: אנחנו לא באים היום להצביע על גורם אחד כאשם מרכזי.

קארין אלהרר: בדיוני הוועדה התמקדנו במבט קדימה, בבנייה וביצירה של שידור ציבורי שיהיה בו כדי להביא בשורה לעם.

קארין אלהרר: כמה דיונים הוקדשו למטרות תאגיד השידור הציבורי.

קארין אלהרר: בהצעת החוק המקורית המטרות הוגדרו באופן מצומצם יחסית, והוועדה, בהסכמת השר, החליטה לשנות ולפרוס יריעה רחבה יותר של תפקידי השידור הציבורי.

קארין אלהרר: בין התפקידים אמנה את החובה שהוספה, שלפיה התוכן שיספק תאגיד השידור הציבורי יהיה עצמאי; תוכן שיובא באופן מקצועי, הגון, אחראי, ביקורתי, נטול פניות ואמין, בשקיפות, ותוך הפעלת שיקול דעת עיתונאי, על כל המשמעויות של הביטוי, ומתוך נאמנות לאמת העובדתית ולחובת הדיווח לציבור.

קארין אלהרר: עוד הוספה החובה לשדר בשפות שונות, ובפרט בשפה הערבית, לאוכלוסייה הערבית בישראל, ושידורים בשפות נוספות שרווחות בחברה הישראלית.

קארין אלהרר: מדיניות התאגיד, אשר אמורה ליצוק תוכן מעשי לתפקידי התאגיד והשידור הציבורי, תיקבע על-ידי מועצת התאגיד, שבניגוד להצעת החוק, שלפיה היו אמורים להיות בה תשעה חברים, הוסיפה הוועדה, בהסכמת השר – ל-12 חברים.

קארין אלהרר: ויש פה תקדים, יהיו לפחות שש נשים, ולפחות נציג אחד של המגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי.

קארין אלהרר: את חברי המועצה ימנה שר התקשורת, מאחר שבכל זאת מדובר בתאגיד הממומן מכספי המדינה, וככל תאגיד ציבורי, צריך ששר כלשהו יהיה אחראי ויוכל לתת לציבור דין-וחשבון על תפקודו של התאגיד.

קארין אלהרר: יחד עם זאת, הליך המינוי ייעשה בדרך שתנטרל את ההשפעה העלולה להיווצר מכך שמדובר במינוי על-ידי גורם ממשלתי.

קארין אלהרר: ראשית, ועדת האיתור היא שתמליץ לשר על חברי המועצה.

קארין אלהרר: ועדת האיתור תמנה שלושה חברים, אשר רק את היושב-ראש שלה, שופט בדימוס של בית-המשפט העליון או בית-משפט מחוזי, יבחר שר התקשורת.

קארין אלהרר: בהתאם להצעה שהועלתה בוועדה, החליטה הוועדה כי שר התקשורת יהיה חייב להתייעץ בעניין מינוי יושב-ראש ועדת האיתור עם נשיא בית-המשפט העליון, ובכך אנו מבטיחים בלם נוסף, לנטרול השפעות פוליטיות אפשריות על הליך הבחירה.

קארין אלהרר: שנית, בהתאם להצעת החוק, לא יהיה אפשר למנות, לא לוועדת האיתור ולא למועצה, את מי שיש לו זיקה פוליטית, אישית או עסקית לשר משרי הממשלה, ומי שעסק או עוסק בפעילות פוליטית או מפלגתית בחמש השנים האחרונות.

קארין אלהרר: מינוי כזה, בניגוד לחברות ממשלתיות ולתאגידים סטטוטוריים, אינו אפשרי אף אם מדובר במי שיש לו כישורים בולטים במיוחד.

קארין אלהרר: שתי הוראות נוספות בחוק שמוסיפות עצמאות: האחת היא קציבת תקופת הכהונה לארבע שנים, עם אפשרות להארכה נוספת אחת, ואיסור מוחלט לקחת חלק בשידורים, כדי למנוע ניגוד עניינים, נוסף על איסור ניגוד העניינים הכללי, שקבוע בחוק.

קארין אלהרר: מעבר לקביעת המדיניות, על המועצה להבטיח כי מה שקבעה אכן מיושם בפועל.

קארין אלהרר: כדי לתת לה כלי פיקוח אפקטיבי נקבע כי היא תמנה את המנכ"ל, תאשר את המבנה הארגוני ואת שיא כוח-האדם, את התקציב ואת היעדים המדידים לבחינת הביצועים של הדרג הניהולי.

קארין אלהרר: המועצה אף הוסמכה לקבוע כללים בנושאים שונים, בין היתר כללי האתיקה לשידור הציבורי.

קארין אלהרר: המנכ"ל, אחד השחקנים הראשיים במגרש, אחראי לניהול השוטף של התאגיד, וההחלטות היומיומיות שלו משפיעות על התאגיד ובונות אותו.

קארין אלהרר: התלבטנו רבות בשאלת כשירותו של המנכ"ל וסמכויותיו; האם נכון לדרוש שהוא יבוא מתחום העיתונות, או שיש חשיבות דווקא לניסיון ניהולי מוכח?

קארין אלהרר: האם המנכ"ל צריך להיות העורך הראשי, לרבות של ענייני החדשות, כפי שהוצע בהצעת החוק המקורית?

קארין אלהרר: סוגיות אלו ועוד לובנו בוועדה לעומק, ובסוף החלטנו, בהתאם להצעה המקורית, כי יש להבטיח בראש ובראשונה כי בראש תאגיד השידור הציבורי יעמוד מי שיש לו כישורי ניהול מוכחים; בהתאם לכך נוסחו בהצעה הכשירויות הנדרשת מהמנכ"ל.

קארין אלהרר: לעניין סמכויות העריכה – החלטנו להותיר סמכות זו בידי המנכ"ל, כמי שעומד בראש הפירמידה ונושא באחריות.

קארין אלהרר: עם זאת, ובניגוד להצעה המקורית, לעניין חטיבת החדשות, החלטנו שמנהל חטיבה זו יהיה העורך הראשי שלה, דהיינו, הוא זה שיהיה בעל המילה האחרונה של מה ואיך ישודר, כל עוד הוא פועל במסגרת התקציב שהוקצה לחטיבת החדשות.

קארין אלהרר: יש בכך איזון כלשהו, שבא להבטיח ניהול מקצועי ויעיל של התאגיד, על כל החטיבות שלו – ואת הרצון להבטיח חטיבת חדשות עצמאית, מנוטרלת מהשפעות לא ענייניות או לא רלוונטיות.

קארין אלהרר: נאמנים לאותו קו מחשבה, הוספנו הוראה שמינוי מנהל חטיבת החדשות יאושר במועצה.

קארין אלהרר: כדי להבטיח הן את עצמאות המנכ"ל והן את העצמאות של מנהל חטיבת החדשות, הכהונה של שניהם נקצבה לארבע שנים, עם אפשרות להארכה נוספת.

קארין אלהרר: הצעת החוק מתייחסת לכמה תפקידים של עובדים אחרים, שהם שומרי הסף: רואה-חשבון מבקר, יועץ משפטי ומבקר פנימי.

קארין אלהרר: בהצעה הגברנו את יכולתם לבצע את תפקידם נאמנה.

קארין אלהרר: לעניין עובדי התאגיד – בהתאם להצעת החוק, קבלה של אדם לעבודה בתאגיד השידור הציבורי תיעשה במכרז.

קארין אלהרר: עם זאת, בחירתו של עובד שהוא נושא משרה, המשנה או סגן למנכ"ל, וכן מנהל אחר, הכפוף במישרין למנכ"ל, תהיה בהליך של ועדה לאיתור מועמדים.

קארין אלהרר: הוועדה החליטה לקבוע כי חברי הוועדה יהיו המנכ"ל ושני נושאי משרה שאינם חברי המועצה שיבחר המנכ"ל, והוסיפה דרישה לאישור המועצה למינויים אלה.

קארין אלהרר: כמו כן, חובת המכרז לא תחול על משרת עיתונאי, עורך חדשות או מגיש תוכניות בחטיבת החדשות.

קארין אלהרר: לעניין זה נקבע כי המועצה תקבע, בהחלטה מנומקת, כללים לאיוש המשרות האמורות ואת מספר העובדים המרבי שלא תחול עליהם, בתנאים שתקבע המועצה, חובת מכרז.

קארין אלהרר: קבלת אדם למשרות אלה תיעשה בידי מנהל חטיבת החדשות באישור המנכ"ל, בהתבסס על שיקולים מקצועיים ובמסגרת תקציב שהוקצה לטובת העניין.

קארין אלהרר: גם עלות השכר לעובד במשרות אלה לא תעלה על הסכום שעליו החליטה המועצה, למעט במקרים שוועדת המשנה להתקשרויות אישרה זאת.

קארין אלהרר: נוסף על כך, המועצה הוסמכה לקבוע, בהחלטה מנומקת, כללים בדבר משרות וסוגים נוספים של משרות שעליהם לא תחול חובת המכרז.

קארין אלהרר: עם זאת, הכללים ייקבעו בהתאם לנהוג בשירות המדינה בהתקשרויות מיוחדות.

קארין אלהרר: הוועדה החליטה לשמור על פומביות ושקיפות, וכל הודעה על איתור מועמדים שלא חלה עליהם חובת מכרז תפורסם באתר תאגיד השידור הציבורי זמן סביר מראש.

קארין אלהרר: בדיוני הוועדה הוחלט גם להחיל על התאגיד את הוראות חוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959, לעניין ייצוג הולם, בשינויים המחויבים, וכן לעגן בחוק תפקיד של ממונה על מעמד האישה, שבתפקידה זה יהיו לה יחסי כפיפות ישירים למנכ"ל התאגיד.

קארין אלהרר: זאת כמובן נוסף על ממונה על קבילות הציבור, תפקיד שהיה גם בחוק הקודם.

קארין אלהרר: ואם דיברתי על עובדים, אזכיר כי בהצעת החוק כלולה הוראה הנוגעת להגבלת עלות שכר עובדים – סעיף 81.

קארין אלהרר: אני לא אדבר על הסעיף הזה כרגע אלא רק בסיום דברי.

קארין אלהרר: אם נתייחס לתוכן ולפלטפורמות השידור, הצעת החוק קובעת כי תאגיד השידור הציבורי יהיה חייב לספק תוכן באמצעות שלוש פלטפורמות: טלוויזיה, רדיו ואינטרנט.

קארין אלהרר: כמו כן נקבע כי התאגיד יוכל לספק תוכן גם באמצעים טכנולוגיים אחרים.

קארין אלהרר: שידורי הטלוויזיה יהיו במסגרת שלושה ערוצים לפחות: ערוץ שידורים מרכזי, ערוץ לילדים ולנוער וערוץ בשפה הערבית.

קארין אלהרר: לאור בקשות חברי הוועדה ונציגי הציבור שהשתתפו בדיונים, עוגן בהצעת החוק גם נושא הרדיו, ונקבע כי שידורי הרדיו יכללו שידורי חדשות ותכנים בענייני היום, מוזיקה, שידורים בנושא מורשת ישראל, שידורים לילדים ולנוער ושידורים בשפה הערבית ובשפות אחרות הרווחות בציבור בישראל, ובכלל זה רוסית ואמהרית.

קארין אלהרר: עוד הוספה הוראה שלפיה לפחות מחצית מהשירים המשודרים ברדיו בכל חודש יהיו בשפה העברית, שמרבית מילותיהם הן בעברית.

קארין אלהרר: הצעת החוק קובעת הוראה בנוגע להפקה ולרכישה של תוכניות.

קארין אלהרר: בעניין זה נקבע כי התאגיד יוציא בכל שנה למימון הפקה ולרכישה של תוכניות המיועדות לשידור בערוץ המרכזי 200 מיליון ש"ח לפחות, ומתוכם 180 מיליון ש"ח לפחות יוקצו למימון ורכישה של הפקות מקומיות קנויות ותוכניות ספורט.

קארין אלהרר: מתוך אותם 180 מיליון ש"ח, 90 מיליון לפחות יוקצו למימון תוכניות סוגה עילית, בחלוקה של 50 מיליון לפחות לתוכניות דרמה ו-40 מיליון לפחות לתוכניות תעודה.

קארין אלהרר: עוד הוחלט לעגן בחוק המוצע אפשרות להכרה מסוימת בהשקעה בקולנוע הישראלי.

קארין אלהרר: ההוצאה השנתית שיוציא התאגיד למימון הפקה של שידורי חדשות ותוכניות בענייני היום ברדיו, בטלוויזיה ובאינטרנט תהיה 160 מיליון ש"ח לפחות.

קארין אלהרר: בעניין זה קבענו, וחשוב להדגיש זאת, שחטיבת החדשות לא תרכוש שידורי חדשות או תוכניות בענייני היום אלא תפיק אותן בעצמה.

קארין אלהרר: גם הוראה זו תבטיח עצמאות בהפקת החדשות.

קארין אלהרר: כמו כן נקבעו הוראות לעניין ההוצאה השנתית על רכישת הפקות מקומיות קנויות המיועדות לשידור בערוץ לילדים ולנוער ובערוץ בשפה הערבית.

קארין אלהרר: בהקשר זה אזכיר כי בהצעת החוק נקבעו הוראות לעניין הפקות בעבור משרד החינוך.

קארין אלהרר: לבקשת משרד החינוך, תאגיד השידור הציבורי ירכוש תוכניות חינוכיות ולימודיות ויחויב לשדרן בערוץ הילדים ולנוער, אם משרד החינוך ביקש את שידורן, בתנאים שייקבעו בהסכם בין משרד החינוך לבין התאגיד.

קארין אלהרר: לדברי השר, משרד החינוך יקצה לטובת העניין סכום של 40 מיליון ש"ח.

קארין אלהרר: עוד נקבע לעניין הפקה ורכישה של תוכניות כי התאגיד לא ירכוש מגורם אחד בשנה אחת הפקות מקומיות קנויות בסכום העולה על 10% מסכום ההוצאה השנתית לעניין זה – מתוך מטרה לחייב התקשרות עם בתי-הפקה רבים ככל האפשר, שתביא לתחרות הוגנת, גיוון גורמים מפיקים ואפשרות לפריחה נוספת בתחום זה.

קארין אלהרר: אציין כי בהצעת החוק המקורית הוצע כי הסכום כאמור לא יעלה על 15%, אולם בדיונים הוחלט להפחית את התקרה האמורה.

קארין אלהרר: רכישת ההפקות תיעשה בהתייעצות עם נציגי ציבור בעלי ניסיון מתאים – לקטורים.

קארין אלהרר: לנוכח חשש נציגי היוצרים כי הרצון להוריד עלויות יביא לכך שבתי-ההפקה יעסיקו עובדים בתנאים קשים, הוספה במהלך הדיונים הוראה שלפיה בעת התקשרות לרכישת הפקה מקומית קנויה, הגורם שאתו התקשר התאגיד ימציא לתאגיד תצהיר בכתב, שלו ושל בעלי הזיקה אליו, בדבר קיום חובותיו בעניין שמירת זכויות עובדים, לפי דיני העבודה החלים עליו כמעסיק.

קארין אלהרר: בהצעת החוק מוצעות גם הוראות חדשניות לעניין זכויות קניין רוחני בהפקות מקומיות קנויות, ונקבע כי בהתקשרות לרכישת הפקות אלה, לתאגיד השידור הציבורי לא תהיה יותר ממחצית הבעלות בקניין הרוחני.

קארין אלהרר: בהצעת החוק מעוגנות גם הוראות לעניין שימור, תיעוד והנגשה של נכסי צאן הברזל של מדינת ישראל.

קארין אלהרר: הוועדה החליטה שהתעריפים שהתאגיד יהיה רשאי לגבות יאושרו בידי המועצה ויפורסמו באתר התאגיד וישקפו את עלויות התפעול השוטף בלבד.

קארין אלהרר: התאגיד יאפשר גם שימוש מסחרי בחומר הארכיון, בתנאים שייקבעו בהסכמת שר התקשורת עם שר המשפטים, ורשאי הוא לגבות לשם כך תעריפים מקובלים בשוק, ובתנאי שהמועצה אישרה.

קארין אלהרר: באשר לפרסומות והודעות חסות, ראשית, לתאגיד השידור הציבורי תהיה יחידה מסחרית שפעילותה תופרד משאר פעילויות התאגיד, והיא תהיה אחראית להכנה ולהפקה של תשדירי פרסומת והודעות, תשדירים לשירות הציבורי והודעות חסות, וכן למכירת זמן השידור, לפי כללים שתקבע המועצה, בהתייעצות עם המנכ"ל.

קארין אלהרר: את פעילותה כאמור תוכל היחידה לבצע גם באמצעות אחר, שייבחר במכרז.

קארין אלהרר: לעניין התוכן השיווקי, נקבע איסור מפורש לשלב מסר פרסומי בתוכן שתאגיד השידור מספק, בין בתמורה – ישירה או עקיפה – ובין שלא בתמורה.

קארין אלהרר: עם זאת, מתן תודה או פרסים לא ייחשבו מסר פרסומי אסור, והכול בהתאם לכללים שתקבע המועצה, ובכלל זה מה ייחשב פרסומת סמויה, פרסומת בלתי מודעת או פרסומת-אגב.

קארין אלהרר: לגבי הרדיו, התאגיד יהיה רשאי לשדר ברדיו תשדירי פרסומות והודעות תמורת תשלום.

קארין אלהרר: לעניין זה, המועצה, בהתייעצות עם המנכ"ל, תקבע בכללים איסורים ומגבלות על תשדירי פרסומות והודעות, לגבי הכנתם ושידורם של תשדירים אלה, וכן לגבי תשדירי פרסומות והודעות בתוכניות רדיו המיועדות לילדים ולנוער.

קארין אלהרר: ההוראות שציינתי בפניכם יחולו גם על הפקות מקומיות קנויות ועל הפקות שהתאגיד משתתף במימונן, והתאגיד יהיה רשאי לדרוש דיווחים לעניין זה.

קארין אלהרר: לגבי התוכן על רשת האינטרנט נקבע כי לא ישולבו באתר התאגיד תשדירי פרסומת והודעות חסות, אולם אין בכך כדי למנוע העברת תוכן באתר במקביל לשידור ראשון של תוכניות רדיו בישראל.

קארין אלהרר: אתייחס עתה בכמה מילים לנושא תקציב התאגיד.

קארין אלהרר: בהתאם למוצע, תקציבו של תאגיד השידור הציבורי יורכב מהסכום שאפרט, וכן מהכנסותיו לפי החוק המוצע בעיקר מפרסומות, הודעות חסות ותשדירי שירות.

קארין אלהרר: הסכום הכולל יעמוד על 665 מיליון ש"ח בכל שנה בשנים 2015 ו-2016, ומשנת 2017 – על 650 מיליון ש"ח.

קארין אלהרר: הסכום הכולל יוצמד למדד.

קארין אלהרר: אציין כי הסכום הכולל האמור מורכב מסכומים שמשרד התחבורה והבטיחות בדרכים יעביר מדי חודש לתאגיד, הן מתוך סכומים שהוא גובה כאגרת רישיון הרכב והן מהסכומים הנוספים המשולמים לו כתוספת לאגרת רישיון הרכב.

קארין אלהרר: חשוב לציין כי הסכומים האמורים יועברו ישירות לתאגיד, ולא ייחשבו להכנסות המדינה.

קארין אלהרר: המנגנון הזה נקבע כדי לשריין סכומים אלה ולמנוע את האפשרות ששינויים בתקציב המדינה ישפיעו עליהם.

קארין אלהרר: בד בבד עם תחילת החוק – וזאת הבשורה – תבוטל אגרת הטלוויזיה, שמעבר לכל הביקורות על דרכי גבייתה, הגבייה עצמה הייתה כרוכה בעלויות גבוהות.

קארין אלהרר: בהצעת החוק הוראות נוספות שונות: בנושא מחקר ופיתוח, פרסומים ומופעים פומביים, שימוש בתדרי הרדיו, שידור הודעות בעת חירום, סמכות מועצת התאגיד בכל הנוגע לתוכניות שאינן תוכניות צבאיות ב"גלי צה"ל" ומסים.

קארין אלהרר: נתנו את דעתנו לכל אחת מהוראות אלה, אך לא אתייחס אליהן עכשיו.

קארין אלהרר: אזכיר רק כי לעניין הפניה להודעות חירום – בעקבות הצעתו של חבר הכנסת פריג' החלטנו כי בעת שידור הודעת חירום בשפה העברית בערוץ המרכזי תשודר במקביל הודעת חירום בשפה הערבית בערוץ בשפה הערבית, ומייד לאחר מכן תשודר בערוץ המרכזי הודעת חירום בשפות הערבית, הרוסית והאמהרית.

קארין אלהרר: בתחילת דברי הזכרתי את סמכות המועצה, באישור השר, לקבוע כללים לניהול התאגיד ולפיקוח על שידוריו, שיפורסמו ברשומות ובאתר התאגיד.

קארין אלהרר: אני מבקשת להזכיר כי הוועדה קבעה שלגבי כמה עניינים קביעת כללים ראשונים תיעשה בתוך שנה מיום התחילה.

קארין אלהרר: כפי שציינתי בראשית דברי, לצד הקמת תאגיד שידור ציבורי חדש, הצעת החוק אף עוסקת בפירוק רשות השידור.

קארין אלהרר: מוצע כי עם פרסום החוק ימונה הכונס הרשמי למפרק ויוקנו לו כל סמכויות הניהול.

קארין אלהרר: המפרק ימנה עורך ראשי, ובמידת הצורך בעלי תפקידים נוספים – – –

נסים זאב: מפרקים את המדינה, לא את רשות השידור.

קארין אלהרר: חבר הכנסת זאב, אל תפריע לי.

נסים זאב: את המדינה מפרקים.

קארין אלהרר: הפרעת מספיק בוועדה.

קארין אלהרר: תודה.

נסים זאב: אין לכם בושה, לממשלה הזאת?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אם אפשר.

נסים זאב: במה היא עוסקת עכשיו?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: במה היא עוסקת?

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, תן איזה אזעקה – – –

נסים זאב: בושה לך.

אורי מקלב: – – – אזעקה לפני שאתה ככה צועק, איזה התרעה, שנדע, שלא ניבהל; איזה משהו קטן לפני זה.

אברהם מיכאלי: לא, לא, אנחנו מקשיבים לחדשות.

נסים זאב: אין בושה.

נסים זאב: אין בושה.

נסים זאב: אין לכם בושה.

קארין אלהרר: מוצע – – –

נסים זאב: תתביישו לכם.

אורי מקלב: הקול שלך חד וברור, הרבה זמן לא שמענו, אבל נא לאפשר – – –

נסים זאב: במה עוסקים פה?

אורי מקלב: נא לאפשר ליושבת-ראש הוועדה – – –

קארין אלהרר: אתה יכול לצאת.

נסים זאב: בעריפת ראשים של עובדים.

קארין אלהרר: אתה יכול לצאת.

אורי מקלב: סליחה, אני אשמור.

אורי מקלב: אני אשמור על – – –

נסים זאב: בעריפת ראשים של עובדים.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אורי מקלב: מה קרה?

נסים זאב: אתם מנצלים את המצב הזה?

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, נא לשבת ולאפשר – –

נסים זאב: גמרנו עם מחבלי ה"חמאס" – –

אורי מקלב: – – לדוברת להמשיך בדיבור.

נסים זאב: – – עכשיו יש מחבלי רשות השידור?

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני, אני קורא אותך לסדר.

נסים זאב: תתביישו לכם.

נסים זאב: ממשלה מתועבת.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

קריאה: אתה מתועב בעצמך.

נסים זאב: מתועבת, מתועב שכמוך.

נסים זאב: תתבייש לך.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

נסים זאב: תתבייש על מה שאתה עושה פה.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב.

קארין אלהרר: מיום הפרסום תהיה הקפאת הליכים, ועל הנושים יהיה להגיש את תביעת החוב שלהם עד המועד שיקבע המפרק.

קארין אלהרר: לבקשת העובדים הוספה הוראה שלפיה העובדים יוכלו להגיש את תביעותיהם, במידת הצורך, לאחר הפסקת עבודתם, במועד מאוחר שיקבע המפרק במיוחד בעבורם.

קארין אלהרר: המפרק אומנם יהיה אחראי לפירוק הרשות, אך יהיה עליו להבטיח גם שכל עוד התאגיד החדש אינו מתחיל בשידוריו, שידורי רשות השידור לא רק ימשיכו כסדרם, אלא גם, כפי שהחליטה הוועדה, בהיקף שהיה נהוג ערב יום הפרסום של החוק.

קארין אלהרר: הצעת החוק קובעת כי יום התחילה הוא היום שבו מתחיל התאגיד את שידוריו, והוא יהיה 1 באפריל 2015, אלא אם כן יידחה ל-1 ביולי 2015 או ל-1 בספטמבר 2015.

קארין אלהרר: אז יופסקו שידורי רשות השידור ותופסק בהתאם העסקתם של עובדי הרשות.

קארין אלהרר: הוראה זו, בנוגע לעובדים, היא אכן הוראה כואבת במיוחד, אך לא מצאנו כי ניתן לעשות זאת בדרך אחרת.

קארין אלהרר: עם זאת, במסגרת דיוני הוועדה הוספנו הוראה מיוחדת שלפיה התאגיד החדש יהיה חייב לקלוט בלי מכרז עובדים מרשות השידור והטלוויזיה הלימודית, בשיעור של רבע משיא כוח-האדם בתאגיד.

קארין אלהרר: הובהר בחוק שאין בהוראה זו כדי למנוע מהתאגיד לקלוט מעובדי רשות השידור או הטלוויזיה החינוכית אף יותר מכך, אך זה נותר לשיקול דעתו.

קארין אלהרר: תקציב ההקמה – לשם הקמת תאגיד השידור הציבורי וההיערכות לקראת שידורים, עוגנה בהצעת החוק הוראה שלפיה המדינה תעמיד לרשות התאגיד תקציב הולם, מעבר לתקציב השנתי, על-פי הסכם שייחתם בין התאגיד לבין המדינה, באמצעות החשב הכללי במשרד האוצר.

קארין אלהרר: על-פי דיווחי נציגי משרד האוצר בדיונים ותחשיביהם, מדובר על סכום של כ-340 מיליון שקלים שיעמיד משרד האוצר לטובת העניין.

קארין אלהרר: הצעת החוק מתייחסת גם למינויים הראשונים שיש לבצע כדי לאפשר את שידורי תאגיד השידור הציבורי החל ביום התחילה, וקובעת הוראות מיוחדות ביחס אליהם.

קארין אלהרר: לא אעמוד על כולן, רק אזכיר שהמנכ"ל הזמני ימונה על-ידי ועדת איתור שהרכבה מפורט בחוק המוצע, ואליה יצורפו זמנית עוד שני נציגי ציבור כמפורט בחוק.

קארין אלהרר: תקופת כהונתו של המנכ"ל הזמני תהיה עד למינוי המנהל הכללי הקבוע בידי המועצה, בהתאם להוראות החוק, ולא תהיה מניעה למנות את המנכ"ל הזמני למנכ"ל קבוע.

קארין אלהרר: המנכ"ל הזמני יעסוק בהקמת התשתית הנדרשת לתחילת פעילות התאגיד בלבד, והוא לא יהיה רשאי לעסוק ברכישת תוכן חדש.

קארין אלהרר: המנכ"ל הזמני יהיה רשאי גם לקבל לעבודה בתאגיד, שלא במכרז, עד 20 עובדים, לתפקידים הנדרשים להקמת התאגיד, למעט לתפקידי נושאי משרה, ובכללם מנהל חטיבת החדשות.

קארין אלהרר: עובדים אלה שמינה המנכ"ל יועסקו בתאגיד לתקופה של עד שנתיים, ואולם הם יהיו רשאים להתמודד על תפקיד בתאגיד, בהתאם להוראות החוק.

קארין אלהרר: חברות וחברי הכנסת, אני לקראת סיום.

קארין אלהרר: הארכתי מאוד בדברי, אך חשבתי שבשל חשיבות החוק ראוי שאפרט בפניכם את עיקרי הוראותיו.

קארין אלהרר: אני מבקשת לציין בסיפוק כי חברי כנסת רבים, לא רק מבין חברי הוועדה, לקחו חלק בדיוניה.

קארין אלהרר: קואליציה ואופוזיציה כאחת ישבנו במשך חודש, באופן אינטנסיבי ביותר, כדי לייצר את החוק הטוב ביותר, ואני משוכנעת שאכן הצלחנו לגבש הצעת חוק טובה, המבטיחה שידור ציבורי מקצועי, איכותי והגון.

קארין אלהרר: מבנה התאגיד יבטיח, כך אני מקווה, שהפוליטיקה לא תיכנס לנבכי התאגיד, והוא יוכל להתנהל באופן עצמאי, והכלים והגמישות הניהולית יבטיחו תרבות ארגונית בעלת אתוס של הצטיינות ומקצועיות כיאה לשידור ציבורי.

קארין אלהרר: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות רבות שחלקן הן לדיבור בלבד, וכן בקשות רשות דיבור.

קארין אלהרר: הוועדה דנה בהצעות רבות; את חלקן היא קיבלה והן שולבו בנוסח, ואילו לגבי אלה המוצעות לפניכם כהסתייגויות מצאנו, לאחר דיונים, שאין מקום לקבלן.

קארין אלהרר: לפיכך, אני מבקשת שתדחו את ההסתייגויות ותאשרו את הצעת החוק המונחת בפניכם כנוסח הוועדה, לרבות גיליון התיקונים שהונח היום, בקריאה השנייה והשלישית.

קארין אלהרר: כמתחייב מהמעמד, אני לא אוכל לסיים בלי התודות.

קארין אלהרר: ראשית כול, אני מבקשת להודות מקרב לב לשר התקשורת גלעד ארדן.

קארין אלהרר: השר ארדן ליווה את כל דיוני הוועדה והיה לנו לעזר רב בהבנת הסוגיות השונות ובבדיקת השלכותיהן של ההצעות הרבות, ואף הגיש הצעות רבות לשינויים בעקבות דיוני הוועדה.

קארין אלהרר: אני מאוד מעריכה את הנחישות שהוא גילה מצד אחד, ואת הפתיחות והרגישות שגילה מצד שני.

קארין אלהרר: תודה כמובן גם לשר האוצר יאיר לפיד על האמון שנתן בי, על כך שהיה שותף מלא; לצוות הוועדה המופלא, שבאמת זכיתי בו: מנהלת הוועדה, ד"ר עידית חנוכה, שעמדה בכל אתגר ותמיד במאור פנים; לצוות המשפטי של הוועדה, בראשותה של המשנה ליועץ המשפטי אתי בנדלר, ולעורכת-דין מירב תורג'מן ועורכת-דין אביטל סומפולינסקי על המקצועיות והעמידה בסד זמנים שבהחלט נראה דמיוני; לדוברת הוועדה רבקה קנריק, שהייתה תמיד מקצועית חרף העומס; לגברת שמרית צוברי, יועצת השר ארדן, על המסירות; ליועצות המשפטיות של משרד התקשורת דנה נויפלד וחגית ברוק, תודה מקרב לב – הייתה חוויה וזכות לעבוד אתכן; דפנה גלוק ודלית זמיר ממשרד המשפטים; צוות משרד האוצר – מר אמיר לוי, מר קובי אמסלם, יוני רגב, עופר מרגלית, אסי קליין, נטע דורפמן ואורי אפלבאום – תודה רבה על השעות הרבות; למנכ"ל הכנסת רונן פלוט, לגברת ירדנה הורוביץ-מלר וצוות מזכירות הכנסת, על כל הליווי והסיוע.

קארין אלהרר: ועכשיו, לבקשה: ידוע לכולכם שגם אחרי שהנחנו את הצעת החוק המשיכו להתקיים דיונים בין ההסתדרות, משרד האוצר ומשרד התקשורת.

קארין אלהרר: הדיונים נסבו, למיטב ידיעתי, בעיקר על סעיף אחד שהזכרתי בתחילת דברי, סעיף 81 בהצעת החוק, הדן בעלות שכר העובדים, ונראה כי התגבשו בין הצדדים הסכמות לתקן את הסעיף המוצע ולקבוע הוראות אחרות.

קארין אלהרר: ברור שתיקון כזה יחייב התאמות בסעיפים נוספים.

קארין אלהרר: בנוסף, פנה אלי שר התקשורת בעניין סיום עבודתם של נושאי משרה ברשות השידור, לאחר שנטען שהייתה אי-בהירות לגבי מועד הפסקת עבודתם.

קארין אלהרר: לפיכך, בהתאם להוראות סעיף 91 לתקנון הכנסת, אני מתכבדת להציע לכנסת להחליט על החזרת עניינים מסוימים שבהצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014, לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק האמורה.

קארין אלהרר: העניינים, כפי שציינתי, הם עלות שכר העובדים וסיום העסקתם של נושאי המשרה ברשות השידור.

קארין אלהרר: אם הכנסת תקבל את הצעתי, וככל שיושב-ראש הכנסת יתיר זאת, אני מתכוונת לזמן ישיבת ועדה קצרה, ועם סיום דיוניה להניח על שולחן הכנסת נוסח מתוקן בעניינים האמורים.

קארין אלהרר: אודה לחברי וחברותי חברי הכנסת – להצביע על הצעתי.

קארין אלהרר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור.

אורי מקלב: לפי בקשת יושבת-ראש הוועדה ולפי סעיף 91(א) לתקנון, מבקשת יושבת-ראש הוועדה להחזיר שני סעיפים לוועדה, כפי שהיא ציינה זאת, לדיון מחודש, עם כל המשתמע מכך, ורק לאחר מכן להביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: לכן אנחנו מקיימים הצבעה על בקשת יושבת-ראש הוועדה לקיום דיון חוזר בשני הסעיפים המוזכרים.

אורי מקלב: לכן, אני עובר להצבעה.

אורי מקלב: מי שבעד דיון נוסף, מצביע בעד.

אורי מקלב: יש שני עניינים נוספים.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 37 בעד ההצעה – 45 נגד – 3 נמנעים – 1 ההצעה להחזיר לדיון בוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי את העניינים עלות שכר העובדים וסיום העסקתם של נושאי המשרה ברשות השידור בהצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014, נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 45, מתנגדים – 3, ונמנע אחד.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שבקשת היושבת-ראש לדיון בשני עניינים מחדש בוועדה אושרה.

אורי מקלב: לאחר מכן תגיע הצעת החוק בחזרה למליאה.

אברהם מיכאלי: מה סדר-היום?

אורי מקלב: סדר-היום זה סעיף 23.

אברהם מיכאלי: יש כרגע ועדה.

אורי מקלב: אין כרגע ועדה.

אורי מקלב: אני לא יודע על ועדה.

אורי מקלב: אני לא היושב-ראש הקבוע.

אורי מקלב: היושב-ראש הקבוע, אם הוא אישר ועדה, בבקשה.

אורי מקלב: אם הוא לא אישר ועדה, אני ממשיך בסדר-היום.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לפני שאתה ממשיך – היושבת-ראש לא הספיקה להגיע למקום שלה להצביע.

אורי מקלב: אני גם אבקש להוסיף את קולה של יושבת-ראש הוועדה להצבעה בעד החזרה לוועדה.

אורי מקלב: בבקשה, להוסיף אותה אחרי ההצבעה.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/885).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, שהוא הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה, התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק השר עוזי לנדאו.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן יש רשימת דוברים.

אורי מקלב: אני סוגר את הרשימה.

אורי מקלב: בבקשה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשם שרת המשפטים, כבוד רב הוא לי להציג היום בפני הכנסת את הצעת החוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה, התשע"ד–2014.

עוזי לנדאו: הצעה זו נטועה בהמלצות צוות היגוי לעניין הגישור בבתי-המשפט לענייני משפחה ובבתי-הדין הדתיים, בראשותו של כבוד השופט יצחק שנהב, אשר הוגשו לשר המשפטים לפני כעשור.

עוזי לנדאו: עוד לפני שנות דור הגיעו ברחבי העולם להכרה שהמאפיינים המובהקים של הסכסוכים המשפטיים בעניינים משפחתיים, בין בני-זוג ובין הורים וילדיהם, נובעים מכך שמדובר בסכסוך שיסודו ביחסים הבין-אישיים המשפחתיים וברגשות של האחד כלפי השני.

עוזי לנדאו: יחסים אלה משפיעים באופן ממשי על ההליך המשפטי ואף מושפעים ממנו.

עוזי לנדאו: ההתדיינות המשפטית בין בני-זוג, הכוללת הגשת כתבי-תביעה שבהם מטיחים הצדדים האשמות זה כנגד זה, הבאת עדים וקיום חקירות וחקירות נגדיות בין כותלי הערכאות השיפוטיות, מעצימה את הסכסוך הבין-אישי.

עוזי לנדאו: הדבר יוצר מחסומים ומכשולים להמשך קיומם של קשרי משפחה ומקצין את עמדות הצדדים, ובכך מקשה את האפשרות ליישובו של הסכסוך האישי-רגשי.

עוזי לנדאו: על כן, במדינות רבות ברחבי העולם קבעו חובה על בני משפחה, ובעיקר על בני-זוג, לנסות ליישב את הסכסוך שביניהם בהליך של יישוב סכסוך בהסכמה, בדרך של גישור או בדרכים אחרות, לפני פתיחת התדיינות בבית-המשפט.

עוזי לנדאו: הניסיון במדינות רבות ברחבי העולם מוכיח כי השימוש במנגנון של יישוב סכסוכים בהסכמה לפני הגשת תביעה מונע ברובם הגדול של סכסוכי המשפחה את הצורך בהתדיינות בבית-המשפט ומאפשר לצדדים לממש באופן הדדי את הרצונות והאינטרסים שלהם בנושאים שבתובענה לשביעות רצונם.

עוזי לנדאו: מטרתה של הצעת חוק זו לסייע לבני-זוג, ולהורים וילדיהם, הנמצאים בסכסוך משפחתי, ליישב את הסכסוך ביניהם בהסכמה ובדרכי שלום, תוך צמצום הצורך בהתדיינות משפטית ותוך התחשבות במכלול ההיבטים הנוגעים בהם ובילדיהם, באמצעות חובה להגיש "בקשה ליישוב סכסוך" לפני הגשת תובענה בכל בתי-הדין הדתיים ובתי-המשפט לענייני משפחה.

עוזי לנדאו: על-פי המוצע, על מי שמעוניין להגיש תובענה בעניין של סכסוך משפחתי תהיה חובה להגיש תחילה לערכאה שיפוטית בקשה ליישוב סכסוך, ולא כתב תביעה.

עוזי לנדאו: לאחר הגשת הבקשה יוזמנו הצדדים לפגישת מידע, היכרות ותיאום ביחידת הסיוע שליד הערכאה השיפוטית.

עוזי לנדאו: בפגישה זו תיתן יחידת הסיוע לצדדים מידע על ההליכים המשפטיים הקשורים לסכסוך המשפחתי, השפעתם על היחסים ביניהם ועם בני משפחתם, ובמיוחד השפעת הגירושין וההתדיינות המשפטית בין בני-זוג על ילדיהם.

עוזי לנדאו: בהמשך לפגישת המידע תבחן יחידת הסיוע עם בני-הזוג את צורכיהם ורצונותיהם ואת טובת ילדיהם, ואת האפשרות ליישב את הסכסוך המשפחתי בהסכמה באמצעות הליכים ליישוב סכסוך בהסכמה, לרבות בדרך של גישור.

עוזי לנדאו: התהליך ליישוב הסכסוך בהסכמה יתקיים במסגרת יחידת הסיוע או בהפניה להליכים מחוץ ליחידת הסיוע, בהתאם לכללים שייקבעו בתקנות.

עוזי לנדאו: בתקופת קיומו של ההליך ליישוב הסכסוך בהסכמה, נדרש כי בני-הזוג יתרכזו בניסיון ליישב את הסכסוך שביניהם בדרכי שלום, ויהיו פנויים נפשית ורגשית לכך, ללא חשש מהגשת תביעה על-ידי בן-הזוג האחר.

עוזי לנדאו: לאור זאת, מוצע לקבוע כי במהלך תקופה של 45 ימים מיום הגשת בקשה ליישוב סכסוך, וכל תקופה נוספת שהצדדים הסכימו לה בכתב, לא יוכלו הצדדים להגיש תובענה בעניין של סכסוך משפחתי לכל ערכאה שיפוטית, ולא תדון ערכאה שיפוטית בהליך בעניין של סכסוך משפחתי בין הצדדים, לרבות בעניין סמכות השיפוט של הערכאה השיפוטית.

עוזי לנדאו: רק אם הניסיון ליישוב הסכסוך בהסכמה לא יצלח, או שייוותרו עניינים שלגביהם לא הושגה הסכמה, יהיה הצד שהגיש את הבקשה ליישוב סכסוך רשאי להגיש, בתוך תקופה קצובה, תובענה לכל ערכאה שיפוטית מוסמכת.

עוזי לנדאו: אני מקווה שהצעת החוק תצמצם או לפחות תמתן את ההתדיינויות בסכסוכי משפחה בישראל, בלי לפגוע בסמכויות של ערכאות השיפוט.

עוזי לנדאו: הממשלה תומכת בהצעת החוק.

עוזי לנדאו: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה לברך על הצעת החוק הממשלתית הזאת, שנכתבה בעקבות דוח של ועדה, שנקראת ועדת שנהב.

מרב מיכאלי: העיקרון שלה הוא עיקרון מאוד מאוד מצוין, כמו שהסביר פה השר עוזי לנדאו באריכות.

מרב מיכאלי: הרעיון הוא – מה שלא נכלל, ולא יעבור בגלל ההצעה הזאת: זה לא מבטל את מירוץ הסמכויות, מה שנקרא היום במקומותינו "מירוץ הסמכויות", אבל בא לסייע לבני-זוג שרוצות, רוצים, להתגרש, לעשות את זה, או לפחות לתת את התנאים המקסימליים בשביל לעשות את זה בדרכי שלום ולא במלחמת עולם ובמרחץ דמים כמו שקורה היום יותר ויותר, בצורה שפוגעת גם בבני-הזוג, גם בילדות ובילדים, וצריך להגיד – גם בכלכלה של המשפחה, בצורה קשה מאוד ולאורך שנים רבות.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת נותנת את המסגרת לעשות את זה.

מרב מיכאלי: כאמור, היא נותנת את העיקרון, והיא נותנת קווים כלליים שבהם אפשר וצריך לעשות את זה.

מרב מיכאלי: לשמחתי, העברנו כאן ביום רביעי את הצעת החוק של חבר הכנסת יריב לוין ושלי, שיורדת באמת לתוך-תוכי התהליך וקובעת את הנהלים הפרטיקולריים שדרכם אנחנו נעשה את זה, וגם מתעכבת על כל הקשיים – ויש קשיים שעולים כאן, כל מיני חששות שעולים: האם זה יעכב את ההליך?

מרב מיכאלי: האם זה יעלה יותר כסף?

מרב מיכאלי: מה יקרה בינתיים לזכויות שלי?

מרב מיכאלי: מה יקרה כשצריך להגן על מי שזקוקה אולי להגנה?

מרב מיכאלי: מה יקרה במקרים של אלימות?

מרב מיכאלי: יש הרבה מאוד דברים שצריך באמת לתת עליהם את הדעת ולהתייחס אליהם, והצעת החוק שלנו עושה את זה באמת עד התו והתג האחרון.

מרב מיכאלי: לשמחתי, היא תוצמד להצעה זאת, יחד עם הצעות של חברת הכנסת שולי מועלם וחברת הכנסת עליזה לביא, שהוגשו בעניין הזה, ובלי שום ספק, בעבודה המשותפת בוועדה הן תשפרנה בצורה דרמטית את האופן שבו גירושין מתנהלים היום במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: שוב אני אומרת, אנחנו לא נכנסות למירוץ הסמכויות, לא כי אני מקבלת שיש היגיון באופן שבו נישואין וגירושין מתנהלים מהבחינה הזאת היום במדינת ישראל, אלא משום שבבואנו לרצות באמת להפחית את המריבות, להפחית את הלחץ, להפחית את הנושאים שעליהם יש סיבה להתנגש, לריב ולהקיז דם, האחד נגד השני, האחת נגד השנייה, האחת נגד השני, אסור להיכנס למקום הזה.

מרב מיכאלי: אין בכך כדי להגיד שאנחנו מקבלות את ההיגיון שבישראל יש אך ורק נישואין דתיים אפשריים, ולא כמו שצריך להיות במדינה מערבית מתוקנת ודמוקרטית – נישואין אזרחיים.

מרב מיכאלי: בקיצור, לסיכום, אדוני, אני מברכת על ההצעה, אני קוראת לחברותי ולחברי כמובן להצביע בעדה, ואני בטוחה שכשבמושב הבא נביא את ההצעה אחרי שעבדנו עליה בוועדה, היא תהיה טובה עוד יותר, ותביא עתיד טוב יותר להרבה מאוד נשים, גברים, ילדות וילדים במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: חברי כנסת שלא נמצאים במליאה, אני לא אקרא בשמם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בוש ונכלם מעצם העובדה שאני עומד פה והולך לדבר על דברים שאינם נוגעים ל-99.9% מהאזרחים ברגע זה.

ישראל אייכלר: כבר שלוש פעמים הערב ביקשתי מעל במה זו מיושב-ראש הקואליציה ומאנשי הממשלה להפסיק את הדיונים בחוקים שאינם נוגעים כרגע, ובוודאי לא בנושאים השנויים במחלוקת.

ישראל אייכלר: לדבר אל העצים והאבנים.

ישראל אייכלר: כאילו אנחנו לא נמצאים בין המצרים ובשורות קשות כאלה מגיעות לעם.

ישראל אייכלר: ולא שיש פה דברים חשובים להיום; סתם ככה כי הממשלה או חלק מהממשלה רוצים לצאת לפגרה עם הישגים לציבור.

ישראל אייכלר: אני פשוט מתבייש בפניכם, האזרחים ששומעים אותנו, שאנחנו עוסקים בזה עכשיו.

ישראל אייכלר: אתם בטוחים שבשעות כאלה כולם יושבים, מתייעצים, הקבינט, הממשלה, שרים, חברי כנסת.

ישראל אייכלר: בכל זאת, בחרתם בהנהגה הזאת.

ישראל אייכלר: ובמה הם עוסקים?

ישראל אייכלר: בושה וחרפה.

ישראל אייכלר: אבל אם עוסקים בזה, אני רוצה להתייחס למשהו שמתבשל עכשיו בוועדה, שנקרא חוק השידור הציבורי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לטעון, אדוני היושב-ראש, שאין זכות במדינה הזאת, בהרכב שלה, לקחת אגרה מאזרח כדי לספק לו משהו שהיא לא יכולה גם אם היא רוצה לספק לו, וזה שידור ציבורי.

ישראל אייכלר: יש לנו ניסיון רע ומר עם שידור ציבורי שנמשך 60 שנה והיה חד-צדדי, מוטה, רוב השנים.

ישראל אייכלר: אני לא אומר – פה היה מנהל טוב, שם היה מנהל טוב, שם היה עיתונאי הגון, פה היה עיתונאי הגון, אבל בכללית, שירות השידור הציבורי היה תפיסת שלטון אידיאולוגית, דעת הקהל.

ישראל אייכלר: בקיצור, שטיפת מוח.

ישראל אייכלר: מה שצחקנו על הסובייטים, שהם שטפו את מוחם של מאות אלפי אנשים, זה מה שהשידור הציבורי עשה במשך 60, 70 שנה במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: זה כל כך השתכלל, שהיום לא צריך שידור ציבורי; גם בערוצים המסחריים כבר השתלט טון מסוים, ואף קול אחר לא יכול לבוא לידי ביטוי.

ישראל אייכלר: דווקא ברשתות היותר מפותחות רואים יותר דעות.

ישראל אייכלר: יש בעיות אחרות עם זה, כי יש הפקרות מוחלטת.

ישראל אייכלר: יש דברים חיוביים גם בשידור ציבורי לעומת שידור מסחרי ואחר, שיש איזו שליטה, איזו ביקורת, איזו רגולציה.

ישראל אייכלר: אבל בינתיים אני רואה את החוק הזה, הוא לא מתקן שום בעיה מהבעיות שהיו בשידור הציבורי הקודם.

ישראל אייכלר: ההפך, עוד מחריף אותן; הוא מחריף את השלטון של אותה אליטה קטנה ומצומצמת.

ישראל אייכלר: למשל, אמרו פה 100 מיליון שקל להפקות, ואני יודע בדיוק מי האנשים, קבוצה קטנה מאוד באוכלוסייה שלא תצא לעבודה, אלא תתפרנס מאותן הפקות מקור.

ישראל אייכלר: אני יודע בדיוק מי לא יוכל להיכנס להיות עובד במערכת הזאת.

ישראל אייכלר: אני ראיתי את המבנה שהם בנו, איך להבטיח את שלטונם בעוד 20 שנה, כאשר הדמוגרפיה תשתנה פה, שיהיה להם שלטון מוחלט שאף יהודי דתי או חרדי לא יוכל לבוא, להביא לידי ביטוי את דעתו בשידור הציבורי, שהוא צריך לשלם עליו אגרה.

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על השנתיים הקרובות, שהולכים לפטר את כל המנהלים ולמנות מנהל בדיוק בדמותו ובצלמו של שר האוצר בשיתוף פעולה של שר התקשורת, שהם ינהלו את המערכת נגד הציבור הדתי ונגד הציבור החרדי, ואני אצטרך לממן את זה.

ישראל אייכלר: ואני לא מאמין שאני צריך לדבר על דברים כאלה בשעות קשות כאלה, אבל זאת המציאות.

ישראל אייכלר: מדברים על נכסי צאן ברזל של מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: מה זה הנכסים האלה?

ישראל אייכלר: הרי אין פה דבר אחד מוסכם על שני אזרחים.

ישראל אייכלר: פעם הייתה לנו תורה, גם היום יש לנו תורה, אבל היא הייתה המאחד של עם ישראל.

ישראל אייכלר: היה איזה בסיס של אמונה באלוקי עולם.

ישראל אייכלר: הייתה תורה, הייתה הלכה, היה "שולחן ערוך", והיום הם קיימים, אבל היום זה משהו וולונטרי שמדינת ישראל מנותקת ממנו לפי תוכנית ההתנתקות שעשתה לפני שנים רבות.

ישראל אייכלר: אז איזה נכסי צאן ברזל?

ישראל אייכלר: מה שנכס צאן ברזל בצפון תל-אביב, אינו נכס צאן ברזל בדרום תל-אביב; מה שנכס צאן ברזל בחיפה, אינו נכס צאן ברזל בבאר-שבע.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, זה לא רק גיאוגרפי.

ישראל אייכלר: מה שנכס צאן ברזל אצל עניים, אינו נכס צאן ברזל אצל עשירים.

ישראל אייכלר: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: לדעתי, אם לא היו לוקחים אגרה, ניחא.

ישראל אייכלר: עוד תקציב מדינה.

ישראל אייכלר: אבל כשלוקחים אגרה מקרב האזרחים, זו אגרה בלתי מוסרית.

ישראל אייכלר: אם יש הצדקה לשידור ציבורי, שהמדינה תשלם את זה מתקציב המדינה, שגם את זה אנחנו משלמים, אבל בכל זאת זה עוד תקציב לאליטה השלטת בעם היהודי.

ישראל אייכלר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, גם אני, כמו עמיתי לפני, מתקשה לנהל את הדיון הזה כאשר בעצם הנושאים שאנחנו כולנו טרודים בהם, כולנו מרגישים אותם וכולנו חושבים שצריך להתעסק בהם כרגע, הם נושאים אחרים; לא הנושא של החוק החשוב הזה שנמצא כרגע בפנינו.

דב חנין: אני מצטער על כך שבינתיים לא התקבלה ההחלטה לעצור את הדיון היום במליאת הכנסת ולהמשיך אותו מחר, אבל בינתיים מובאים לנו חוקים, ואנחנו צריכים לעסוק בהם, ועבודת החקיקה היא עבודה רצינית ואחראית.

דב חנין: ולכן, עם כל הקושי, אני אנסה להתייחס להצעת החוק שלפנינו לגופה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המצב של סכסוך משפחתי הוא בדרך כלל מצב מורכב ומסובך, והמנגנונים המשפטיים שקיימים אצלנו בחוק הישראלי נוטים להפוך את המצב המורכב והמסובך הזה למשבר.

דב חנין: גם כאשר היחסים בין בני-הזוג הם יחסים לא טובים, הדינמיקה של ההידיינות המשפחתית, מירוץ הסמכויות שקיים, המנגנונים המשפטיים שלתוכם הזוג נכנס, מייצרים ומחריפים את העימות בתוך המשפחה לרמות קשות, עם הרבה נזקים גם לבני-הזוג עצמם וגם לילדים.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק שלפנינו היא הצעה טובה.

דב חנין: היא מקדמת רעיון של מפגש מוסדר, של מידע, היכרות, תיאום ביחידת סיוע שליד הערכאה המשפטית שאליה הוגשה הבקשה ליישוב סכסוך; בעצם זה יהיה ההליך הראשוני עוד לפני כתב התביעה.

דב חנין: הדבר הזה נכון.

דב חנין: ספרות בין-לאומית מלמדת אותנו שמנגנונים כאלה יכולים לצמצם את היקף הסכסוך, להביא לפתרונות של שלום והידברות בין בני-הזוג ולייצר מנגנונים שיקלו את ההתמודדות עם ההשפעות של הסכסוך המשפחתי, לרבות באמצעות ייעוץ, גישור, טיפול משפחתי או זוגי וכדומה.

דב חנין: כל השלב הזה יקרה לפני התחלת ההליך המשפטי עצמו.

דב חנין: רק לאחר שנעשה הניסיון ליישוב הסכסוך בדרכי שלום, לפעמים גם בפגישה של גישור, וימוצו תהליכי ההסכמה, רק אז נעבור להידיינות המשפטית.

דב חנין: לדברים האלה יש יתרון גדול.

דב חנין: אנחנו יודעים שדרכם של סכסוכים היא ליצור אסקלציה, ואסקלציה כזו, כשאנחנו מדברים בסכסוכי משפחה, פוגעת במקרים רבים לא רק בבני-הזוג המעורבים אלא גם בילדים, עם כל ההשלכות שקשורות בכך.

דב חנין: לכן אני תומך בהצעת החוק.

דב חנין: יש לי כמה הערות לנוסח, אבל אני מקווה שיהיה מספיק זמן לדון בהן ביישוב הדעת ובאורך-רוח במסגרת דיוני הוועדה.

דב חנין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק.

מאיר שטרית: אני חושב שזו הצעת חוק נכונה, עולה בקנה אחד עם המגמה שבעיני היא חשובה וחיונית, להימנע ככל האפשר מניהול משפטים ולהעביר את הסכסוך שיש בין שני אנשים לגישור ולהסכמה, ולנסות להגיע להבנה.

מאיר שטרית: אם זה נכון בתחום האזרחי, זה ודאי על אחת כמה וכמה נכון גם בתחום האישי.

מאיר שטרית: ברור שתהליך גירושין, אם הוא מתחיל מייד בתביעה, עורכי-הדין של שני הצדדים מחממים את הצדדים וגורמים להם נזק גם כספי וגם אישי חמור ביותר.

מאיר שטרית: לצערי הרב, אני מכיר תופעות מזעזעות ממש בתהליכים הללו.

מאיר שטרית: הדבר הזה יכול במידה רבה להקטין את היריבות בין שני הצדדים ולנסות באמת להגיע להסכמה הגיונית.

מאיר שטרית: אני חושב שהעובדה שמחייבים הליך לפני שמתחילים בהתדיינות משפטית – בית-המשפט הרלוונטי, זה יכול להיות בית-דין רבני או בית-משפט לענייני משפחה – שני הצדדים ייפגשו עם אנשי סיוע.

מאיר שטרית: יחידת הסיוע קיימת, אגב, בשני בתי-המשפט.

מאיר שטרית: גם בבית-משפט לענייני משפחה וגם בבית-הדין הרבני יש יחידות סיוע שזאת ההתמחות שלהן, שמכירות היטב את הסכסוכים ואת הבעיות.

מאיר שטרית: הם מדברים עם שני הצדדים ומנסים להגיע ביניהם, להביא – אם לא לשלום-בית אז בוודאי לפחות להסכמה על היפרדות הדדית, בצורה מכובדת ובצורה יפה, בלי לשלם את כל הונם לעורכי-דין.

מאיר שטרית: נדמה לי שאומנם שני הצדדים חופשיים בסוף התהליך, אם זה לא מצליח, לחזור להתדיינות המשפטית, אבל עצם העובדה שהם יכולים להיפגש במסגרת מקצועית מסודרת ולנהל דו-שיח ואולי להגיע להסכמה יכול להציל הרבה מאוד זוגות ממצב שמגיעים אליו הרבה פעמים בהליכי גירושין, ממש ליריבויות שהופכות להיות שנאה בין שני הצדדים ושימוש בכלים שבצער רב – אני אומר בצער רב – מנופחים על-ידי עורכי-הדין של הצדדים.

מאיר שטרית: לכן, אני חושב, משהצעת החוק הזו הובאה בפנינו, היא יכולה להיות תרומה נכבדה מאוד להרגעת הרוחות.

מאיר שטרית: אני רוצה לספר לחברי הכנסת שכשהייתי שר המשפטים, ביקרתי כשר המשפטים ביפן.

מאיר שטרית: ושאלו אותי – נפגשתי עם שרת המשפטים היפנית וניהלנו שיחה, דו-שיח, על מספר התושבים ומספר התיקים שיש לנו בשנה.

מאיר שטרית: היא שאלה: כמה תיקים יש לכם בשנה במערכת המשפט?

מאיר שטרית: אמרתי שלדעתי – היינו אז 6 מיליון אנשים – יש לנו בערך מיליון תיקים משפטיים שנפתחים בשנה.

מאיר שטרית: אמרתי: ואצלכם?

מאיר שטרית: אצלם יש עשרות מיליונים של אנשים, ואצלם יש פחות מ-100,000 תיקים שנפתחים בשנה.

מאיר שטרית: אני מבין שזה נובע הרבה מאוד גם מתפיסת עולם, אצל היפנים, שהם בכלל לא רוצים ליחצן החוצה סכסוכים; הם מעדיפים לפתור את הבעיות בפנים.

מאיר שטרית: אבל בפער העצום הזה של תיקים פר-100,000 נפש או פר-1,000 נפש, זה הרבה מעבר לזה.

מאיר שטרית: זה עניין של, באמת, הדברים מסודרים הרבה יותר, נעשים בצורה של בירור והסכמה בצורה פשוטה, דבר שמקל ומוריד ממערכת המשפט באמת את הסחבת הגדולה, את התור הארוך שגורם לעינוי דין.

מאיר שטרית: כי כשאדם מחכה בארץ בממוצע – תיק משפטי במקרה הטוב לוקח לפחות שנתיים, לפעמים גם חמש – היכולת לבצע, ליצור באמת צדק ודין הופכת להיות כמעט אפס.

מאיר שטרית: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים – נסים זאב.

חמד עמאר: שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מן הראוי היה להפסיק את הדיונים, את הפולמוס פה בבית הזה, ובאמת, אני חושב שעם ישראל היום לא נמצא במצב שהוא יכול, הכנסת בפרט, לנהל דיונים מהסוג הזה.

נסים זאב: אז קודם דיברו על רשות השידור, כאילו מדובר פה במשהו כל כך דחוף, כל כך קריטי, כל כך חשוב.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מדובר בעריפת ראשים של עובדים.

נסים זאב: מדובר פה בריסוק רשות השידור.

נסים זאב: אז אנחנו נמצאים במצב כל כך מתוח, ולהביא את המכה הזאת על העובדים דווקא היום?

נסים זאב: כל כך חשוב?

נסים זאב: כל כך קריטי?

נסים זאב: אי-אפשר לדחות את זה עוד ביום אחד?

נסים זאב: ולכן אני חושב שמן הראוי היה כן להתחשב, כן להיות יותר רגישים לעניין הזה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היום היה דיון מאוד רציני בוועדת הכספים.

נסים זאב: כשאנחנו ברגעים ובשעות קשים, שמקיזים את הדם שלנו בעזה אותם העכברים הטרוריסטים הארורים, ואנחנו מספקים להם את החשמל במקום להכות אותם בעיוורון.

נסים זאב: אבל בוא נאמר שזה לא מתפקידנו.

נסים זאב: אבל מתפקידנו לפחות לגבות את מה שהם גונבים מאתנו.

נסים זאב: חברת חשמל, המנכ"ל אמר היום שיש חוב של מיליארד ו-600 מיליון שקלים.

נסים זאב: אני רוצה להבין – כשנשאלה השאלה מדוע אנחנו שותקים, מדוע אנחנו לא גובים, מדוע אנחנו לא מקזזים את החוב, אמרו שיש פה עניין של המל"ל, עניין ביטחוני.

נסים זאב: אם זה כל כך רגיש, אם זה כל כך ביטחוני, בוא נכניס את זה בתקציב הביטחון השוטף ונוסיף עוד כמה מיליארדים לרשות הפלסטינית כל שנה בשביל החשמל.

נסים זאב: נממן אותם אנחנו מלכתחילה.

נסים זאב: למה משאירים את חברת החשמל להתמודד עם החובות האלה?

נסים זאב: ואני אומר לך, אדוני סגן השר – אתה מאמין שאפשר להגיע באמת שיהיה ניתן לגבות את הכספים האלה?

מיקי לוי: לא.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אז למה לתעתע ולהשלות את עצמנו עם חברת החשמל, שבאמת הם מצפים שאולי תהיה איזו תשועה, יביאו יש מאין?

נסים זאב: עכשיו אני רק רוצה לומר לכם, כל חודש יש בין 80 ל-90 מיליון שקלים חוב אחרי מה שהם כבר משלמים.

מיקי לוי: אחרי הקיזוז.

נסים זאב: אחרי הקיזוז.

נסים זאב: תתארו לכם שבעזה יש 230 מיליון שקלים חוב, נכון להיום.

חמד עמאר: צריך לסיים, בבקשה.

נסים זאב: אז למה לתת להם בלילה הזה, לא לתת להם את מכת החושך, להנחית עליהם?

נסים זאב: אנחנו נמצאים במצב של מלחמה.

נסים זאב: מה, אנחנו עיוורים?

נסים זאב: טיפשים?

נסים זאב: אטומים?

נסים זאב: מה קרה לנו?

נסים זאב: מה קרה לעם ישראל?

חמד עמאר: תודה רבה.

נסים זאב: אז להעניש אותם לפחות הלילה הזה, לחסוך את הפרוטות האלה ולהראות להם שאם מדינת ישראל רוצה לתת להם איזו, הייתי אומר, מחווה בעונש – זה נקרא מחווה, זה לא עונש – לפחות שיטעמו את הטוב שיש להם ממדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: השר רוצה להגיב או נעבור להצבעה?

עוזי לנדאו: נעבור להצבעה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק להסדר התדיינות בסכסוכי משפחה, התשע"ד–2014, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 38 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדר התדיינות בסכסוכי משפחה, התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 26, נגד – 1, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק חוזרת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר שטרית: היושב-ראש, אני מבקש לצרף את קולי.

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה לצרף את חבר הכנסת מאיר שטרית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/566).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 14) (אסיר עולם שהורשע ברצח חריג בחומרתו), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת איילת שקד וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת איילת שקד.

חמד עמאר: בבקשה.

איילת שקד: תודה.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות.

איילת שקד: לא, לא צריך.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

איילת שקד: הצעת החוק הזאת מגדירה רצח בנסיבות חמורות, ובמצב כזה, הצעת החוק הזאת לא תאפשר לוועדת הקציבה לקצוב עונשו של מי שנאשם ברצח בנסיבות מחמירות לפני 15 שנה מיום תחילת המאסר.

איילת שקד: כמו כן, העונש לא יוכל – היא לא תמליץ על קציבת עונשו לתקופת מאסר של פחות מ-40 שנה.

איילת שקד: אני מבקשת להודות לחבר הכנסת דוד צור שעשה את החוק הזה ביחד אתי, לחברי הכנסת יריב לוין, רוברט אילטוב וישראל חסון שחתומים עליו גם.

איילת שקד: החלק הנוסף של הצעת החוק יהיה לאחר מכן, לכשתעבור הצעת החוק של זאב אלקין, שלי, של יריב, של אורית ושל עוד הרבה חברי כנסת.

איילת שקד: לפי הצעת החוק הזאת, רוצח שהוגדר כרוצח שרצח בנסיבות חמורות לא יוכל להשתחרר בכל מיני עסקאות כאלה ואחרות.

איילת שקד: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר; חברת הכנסת תמר זנדברג; חברת הכנסת עליזה לביא – מוותרת; חבר הכנסת אראל מרגלית.

דב חנין: אני לא מבין מה אתה קורא.

דב חנין: לי יש רשימה אחרת.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב?

חמד עמאר: נחמן שי?

חמד עמאר: ישראל אייכלר?

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, יש לנו שר?

דב חנין: כן, יש לנו שר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אמירה ידועה מאוד אומרת: Hard cases make bad law.

דב חנין: וזו בדיוק דוגמה לחוק רע שבא בגלל מקרים קשים.

דב חנין: ראשיתו של החוק הזה היא בביקורת, התנגדות, מחאה, של חלק מהציבור וגם של חלק מחברי הכנסת על הנכונות של הממשלה במצבים מסוימים להגיע לעסקאות של שחרור אסירים.

דב חנין: מכאן נולד הרעיון לחשק את יכולותיה של הממשלה לבצע שחרורים כאלה.

דב חנין: בהמשך הדרך, כדי למנוע את הביקורת שנוצרה על הרעיון הזה, שיש לו הרבה בעיות – למשל, הוא היה מונע מאתנו לשחרר את גלעד שליט, ורוב הציבור בסופו של דבר תמך במהלך הזה – מציעי החוק הרחיבו אותו כדי להחיל אותו על מצבים נוספים.

דב חנין: אבל, במקום לפתור את הבעיה, הם הפכו את הבעיה לעוד יותר מסובכת ובלתי אפשרית, ויצרו פה מנגנון שמשבש את היכולת לתת חנינה לאסיר ופוגע בה, מתוך חוסר הבנה של מנגנון החנינה.

דב חנין: מנגנון החנינה הוא מנגנון שמגיע אחרי העונש.

דב חנין: הוא לא יכול להיות חלק מהעונש עצמו.

דב חנין: מנגנון החנינה הוא משהו שניתן לנשיא המדינה, במקרה של מדינת ישראל – בדרך כלל זה נשיא מדינה, גם בישראל זה נשיא מדינה – כדי לשקול שיקולים ולהעריך דברים שהם לא חלק מתהליך הענישה במובנו הצר, שהוא מסור לבתי-המשפט, אלא הוא חיצוני לתהליך הענישה הזה.

דב חנין: בגלל אותן מטרות, אותם שיקולים, אותם מהלכים פוליטיים, אנחנו פוגעים ומצמצמים בצורה קיצונית את סמכויות החנינה במדינת ישראל.

דב חנין: זה מהלך מוטעה.

דב חנין: זה מהלך מוטעה מכיוון שמערכת החנינה איננה חלק מתהליך הענישה.

דב חנין: מערכת החנינה היא שסתום עקרוני כלשהו שצריך להישאר בידי המערכת כדי לייצר תוצאות נכונות יותר.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכנסת להתנגד להצעת החוק הזו, ולהתנגד לה לא רק מן הטעם ההיסטורי של – נקרא לזה – המקור התהליכי של הרעיון של הצעת החוק, שהוא רעיון סנדול עסקאות שחרור אסירים באמצעות הליכים שהממשלה מחליטה עליהם; לא רק בשל הטעם הזה, אלא בשל השיבוש הגדול שהדבר הזה מייצר באחת המערכות ובאחד השסתומים החשובים ביותר שקיימים במערכת שלנו, והיא סמכות החנינה של הנשיא.

דב חנין: מהטעמים האלה, אני מציע לכנסת להתנגד להצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: אני רוצה להצטרף לדבריו של חברי חבר הכנסת דב חנין, גם בעניין העקרוני שאומר Hard cases make bad law.

מרב מיכאלי: וספציפית אני רוצה להגיד – ואני אומרת את זה בזהירות בימים הקשים האלה, וברגעים הקשים האלה, עם כל מה שעובר עלינו, אבל זה קשור קשר נחרץ משני כיוונים: 1.

מרב מיכאלי: שזה בדיוק סוג החוקים שלא היו מגיעים לשולחננו אלמלא עשתה הממשלה הזאת, לצערי, זילות בשחרור אסירים ובשחרור מחבלים; 2.

מרב מיכאלי: וזה נוגע באופן כללי לאופן שבו מדינת ישראל, לצערי, מתנהלת – שהיא רואה תועלת רק בהפעלת כוח.

מרב מיכאלי: מה שהחוק הזה מבקש לעשות הוא להביא אסירים מכל הסוגים, אסירים שרצחו בכל הסוגים של רצח – ואין ספק, זה דבר נורא, זה ראוי להוקעה, זה ראוי לענישה, ואכן האנשים האלה ישבו במאסר, ובמאסר ממושך ביותר.

מרב מיכאלי: אבל להביא אנשים למצב שבו אין להם תקווה, אין להם סיבה לרצות להשתקם, אין להם סיבה לרצות לחזור להיות אזרחים מועילים לחברה – וחלקם, כמה שזה נשמע לכם אולי מוזר, הם לא כאלה שאין להם פוטנציאל לחזור להיות אזרחים מועילים לחברה, אלא ההפך הוא הנכון.

מרב מיכאלי: רובם הם כן בעלי פוטנציאל, ואם היו משקיעים בהם הם היו יכולים לחזור להיות כאלה, או להפוך אולי לראשונה בחייהם להיות כאלה.

מרב מיכאלי: לסיום אני אגיד, מדינת ישראל משקיעה הרבה הרבה יותר מדי בענישה, וביד קשה, והרבה פחות מדי בשיקום האסירים שלה באופן שמייצר תהליך שעשוי להבריא את החברה; עשוי להבריא את החברה גם דרך אלה שפשעו, וגם דרך אלה שנמצאים בחוץ ואולי פושעים ולא מגיעים לבתי-הכלא, ואולי הם קורבנות של אלה שפשעו, ואולי מועדים לפשוע בעתיד.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל לא משקיעה בהחלמת החברה שלה, במניעת פשעים ובשיקום אלה שעשו אותם בשביל שלא תצטרך להגיע למצב שבו היא משיתה עונשים קשים מדי ולא קונסטרוקטיביים בעליל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברמת העיקרון, אני תומך בחוק.

נסים זאב: אבל להגיד לך שאני מאמין לממשלה הזאת שתעמוד בו כשהוא יעמוד למבחן ובמציאות – זה "פלברות".

נסים זאב: הממשלה לא יכולה לעמוד בניתוק חשמל ליום אחד לעזה.

נסים זאב: יום אחד תנתק להם את החשמל, זה שווה יותר מ-1,000 הפצצות ופגיעה במטרות.

נסים זאב: אז הצעת החוק באה להחמיר במקרים מיוחדים, להוציא את הסמכות של הנשיא – שאגב, אני חושב שזו טעות.

אורית סטרוק: – – –

זאב אלקין: – – –

נסים זאב: כי כתוב שם ככה.

נסים זאב: זה בחוק הבא.

זאב אלקין: אני חושב על זה מראש.

זאב אלקין: אני כבר חושב – – –

נסים זאב: אני רוצה להשלים.

נסים זאב: בשביל מה – – –

חמד עמאר: אתה לא רשום בחוק הבא.

נסים זאב: תכף אני ארשום את עצמי, אל תדאג.

נסים זאב: אני לא אפספס היום שום חוק.

נסים זאב: אני אעלה לפה כמה שאני אדרש, ואני חושב שצריך להתייחס מאוד בכבוד לכנסת.

נסים זאב: אסור לא לדבר אפילו בחוק אחד, כי כשאתה לא מדבר, זה מראה לנו שלחוק אין שום משמעות.

נסים זאב: ואני חושב שכל חוק נכתב בשיקול דעת, במחשבה מעמיקה.

נסים זאב: ולכן אני חושב שכשאנחנו עומדים ומדברים על עצם החוק, זה מכבד את החקיקה עצמה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חוזר ואומר, עת צרה היא ליעקב, וממנה ייוושע.

נסים זאב: אסור לנו להיות שאננים.

נסים זאב: אנחנו עוסקים כרגע בשה"י פה"י, בדברים שהם אולי חשובים בימים רגילים, בימים כתיקונם.

נסים זאב: בימים האלה צריכים לשבת ולדבר אך ורק על המצב הביטחוני שבו שרויים עם ישראל, מדינת ישראל, ולתת את הדעת איך משיבים מלחמה שערה.

נסים זאב: עם תפילות, וישועות, וחיזוק, וחיילי צבא הגנה לישראל, ובשם השם נעשה ונצליח.

נסים זאב: עכשיו אני אומר דבר נוסף: מי שרצח, מאסרו מאסר עולם, או כמו שכתוב: אם זה בשגגה, עד מות הכוהן הגדול.

נסים זאב: אפילו בשגגה.

נסים זאב: זאת אומרת, הוא יכול להיות 20, 30 ו-40 שנה בכלא.

נסים זאב: מה פתאום לעשות פה הנחות?

נסים זאב: לכן אני חושב שיש כן מקום להחמיר ולא להקל, בפרט במקרים של רצח אכזרי כמו של משפחת פוגל ואחרים, שאלה מקרים מאוד מאוד מזעזעים, שפתאום באה איזו עסקה מזדמנת, והרוצחים המתועבים האלה מוצאים את עצמם בתוך אותה עסקה כדי להוציא אותם לחירות.

נסים זאב: לכן אני מברך את חברת הכנסת איילת שקד ואת כל היוזמים בהצעת החוק הזו, שהיא באמת הצעה טובה ומבורכת.

נסים זאב: נקווה שלא נצטרך לעשות בה שום שימוש.

נסים זאב: נקווה שהממשלה הזאת לא תצטרך להגיע למשא-ומתן עם טרוריסטים כדי לשחרר טרוריסטים שנמצאים בכלא שלנו.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה – חברי הכנסת, נא לשבת – על הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 14) (אסיר עולם שהורשע ברצח חריג בחומרתו), התשע"ד–2014.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 39 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 14) (אסיר עולם שהורשע ברצח חריג בחומרתו), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 29, נגד – 12, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/567).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 9) (שחרור אסירים משיקולים מדיניים או ביטחוניים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: חבר הכנסת זאב אלקין יציג את הצעת החוק.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 9) (שחרור אסירים משיקולים מדיניים או ביטחוניים), שיזמתי ביחד עם קבוצה של חברי הכנסת – יריב לוין, איילת שקד, אלעזר שטרן, אורית סטרוק, מרדכי יוגב, דוד צור, רוברט אילטוב, עמרם מצנע, דוד רותם, רונן הופמן, משה גפני, עליזה לביא ואיתן כבל.

זאב אלקין: כפי שאתם יכולים לשמוע מרשימת חברי הכנסת, מדובר על קבוצה רחבה מאוד, מהרבה מאוד מסיעות הבית.

זאב אלקין: אגב, במקור היה אריאל אטיאס, אבל מאז הוא עזב את הכנסת.

זאב אלקין: הסיבה לכך שהתאגדו כאן הרבה חברי כנסת למעין קונסנזוס כזה מאוד מאוד פשוטה: הצעת החוק נועדה למצוא כלי או לפתח כלי שיאפשר לממשלה להתמודד עם האיום הזה של החטיפה.

זאב אלקין: היא נולדה בימים של האירועים של חטיפת שלושת הנערים, אבל, לצערי, היא רלוונטית, חס וחלילה, גם בהמשך, גם בימים כאלה.

זאב אלקין: כולנו היינו רק לפני כמה ימים תחת חשש שייתכן שאנחנו שוב מול מקרה דומה של חטיפה.

זאב אלקין: הרציונל של הצעת החוק מאוד מאוד פשוט: היא נועדה לייצר נוסחת הרתעה מול החוטפים, כאשר מי שחוטף ישראלי יֵדע שהוא יכול להשיג תכלית הפוכה לגמרי ממה שהוא מבקש להשיג.

זאב אלקין: במקום לשחרר מהכלא מחבלים, הוא יכול, באמצעות החטיפה, לייצר בדיוק את ההפך – להכניס מחבלים חזרה לכלא.

זאב אלקין: לשם זה, הצעת החוק הזאת עושה כרגע שני דברים: 1.

זאב אלקין: היא מסדירה את עצם מעשה שחרור מהסוג הזה שעושה הממשלה אם כמחווה מדינית ואם כחלק מעסקת חטיפה.

זאב אלקין: עד היום, למעשה, הייתה פרקטיקה מאוד מאוד מוזרה, כי בחוק הישראלי, היחיד שהיה מוסמך לשחרר היה הנשיא.

זאב אלקין: הפרקטיקה שנוצרה היא שהממשלה מחליטה, ואז הנשיא, כאנוס על-פי הדיבור, חותם כחותמת גומי לאחר החלטת הממשלה, ובאמצעות החתימה הזאת הוא אוטומטית העניק לאותו מחבל, ששוחרר בניגוד לכל מוסר והיגיון משפטי, חנינה, כשיש את המשמעות של זה עם כל מה שבא יחד עם החנינה.

זאב אלקין: המדינה הבינה כבר לפני זמן-מה את הבעייתיות במעשה מהסוג הזה, והתחילה להחתים את המשוחררים מהסוג הזה על מעין כתבי התניה שהחנינה היא בתוקף בתנאי של התנהגות הולמת מסוימת שלהם, וזה מה שקרה עם משוחררי עסקת שליט, שחלקם הוחזרו כרגע לכלא מפני שהם הפרו סעיף כזה או אחר בהתניה.

זאב אלקין: אבל המצב המשפטי הקיים היום לא מאפשר למדינה להגיד לאותו ארגון טרור: ברגע שחזרת ושוב חטפת, כל מי ששחררתי, ולא משנה איך הוא מתנהג, חוזר לכלא, ולכן לא היה כדאי לך לחטוף.

זאב אלקין: לכן הצעת החוק הזאת מסדירה את השחרור מהסוג הזה של הממשלה – למעשה, פוטרת את הצורך באותה חתימה בכפייה של הנשיא.

זאב אלקין: מצד שני, היא הופכת את השחרור הזה למעין שחרור על-תנאי, קרי, בן-אדם נמצא בחוץ אבל מבחינה משפטית לא התבצע הליך של החנינה, ולכן מותר לממשלה, ששחררה אותו, במקרה שהשתנו הנסיבות, למשל התבצעה עוד חטיפה מהסוג הזה, למשוך חזרה בחוט הזה ולהחזיר את הבן-אדם לכלא.

זאב אלקין: זה, כמובן, בדיוק הכלי שמייצר את ההרתעה מול ארגון הטרור, שיודע שאם הוא מבצע חטיפה, למעשה הממשלה יכולה להחזיר לכלא את כל מי שהיא שחררה בעסקה הקודמת, ולכן זה לא כדאי לו.

זאב אלקין: מובן שארגון הטרור יחשוב פעמיים לפני שהוא מאבד את ההישג שלו מהסיבוב הקודם ולפני שהוא הולך לחטיפה.

זאב אלקין: אגב, אם החוק הזה היה בתוקף בזמן עסקת שליט, אני לא בטוח שהיינו עדים לחטיפה של שלושת הנערים, כי ההשלכה שלה הייתה יכולה להיות לא ש-50 משוחררי עסקת שליט חזרו לכלא אלא ש-1,000 משוחררי עסקת שליט חוזרים אוטומטית לכלא רק בהחלטה אחת של הממשלה.

זאב אלקין: החוק גם מטפל בצורה מסודרת באותה סוגיה שכרגע מתבצעת על-ידי הממשלה, קרי, יכולת החזרה ברגע של הפרה של תנאי פרסונלי.

זאב אלקין: למעשה, יש ועדה, שהיא מוגדרת לפי החוק, ששוקלת את ההפרה וקובעת את יכולת ההחזרה.

זאב אלקין: למעשה, זו הצעת החוק שמובאת כאן לקריאה הראשונה.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, אם היינו משכילים ללכת בדרך המתוחכמת הזאת לפני כמה שנים, יכול להיות שהיינו חוסכים לעצמנו את אותם ניסיונות חטיפה רבים שהשב"כ הצליח למנוע ואת אותו מעשה חטיפה שלצערי השב"כ לא הצליח למנוע, ולכן יפה שעה אחת קודם.

זאב אלקין: אני קורא לחברי הכנסת באמת, בהתאם לאותו קונסנזוס רחב של סיעות שונות בבית, ממפלגת העבודה ועד לבית היהודי, עם העמדות השונות ומהמפלגות השונות, לאשר את הצעת החוק ולאפשר את אישור החוק כמה שיותר מהר, כי, לצערי, אף אחד מאתנו לא יודע, אם וכאשר, חס וחלילה, נזדקק להפעלה של החוק הזה.

זאב אלקין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אני ביקשתי – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב; חברת הכנסת תמר זנדברג; חבר הכנסת דב חנין; חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

חמד עמאר: אתה מוותר?

מאיר שטרית: לא, לא.

חמד עמאר: אז אני מוסיף אותך, וחבר הכנסת נסים זאב לא יהיה אחרון הדוברים.

מאיר שטרית: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר שטרית יהיה אחרון הדוברים.

נסים זאב: תראה איזה עונש נתת לי, חבר הכנסת מאיר שטרית.

נסים זאב: אני לא אחרון הדוברים.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שומע: אל תרבו תדברו גבוהה גבוהה.

נסים זאב: הצעת חוק מתוחכמת, חכמה – עוד לא ראיתי חכמה ממנה, ולא ראיתי מציע חוק יותר חכם מזה שהציע, ואני מכבד אותך, חבר הכנסת זאב אלקין, וייתכן שאני גם אתמוך בחוק הזה.

נסים זאב: אבל לומר שכל מה שקרה עד היום זה אך ורק מפני שהנשיא נתן חנינה ונתנו לנו את הסמכויות של החנינה – הרי אתה יודע שזה בלוף אחד גדול.

נסים זאב: אתה יודע שכל מהלך של מתן חנינה עד שזה מגיע לנשיא, איזה שלבים זה עובר.

נסים זאב: זה עובר חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, הלשכה המשפטית נותנת חוות דעת, והפרקליטות, ומי לא מעורב.

נסים זאב: מתי ראינו פעם שהנשיא יזם או ביקש מהממשלה: תשמעו, יש לי איזה רעיון לשחרר מחבלים?

נסים זאב: ועכשיו אנחנו צריכים לתפוס את הנשיא הזה ולומר לו: לכל הרוחות, מה אתה מתערב בנושא שכל כך נמצא ברומו של עולם, שזו צריכה להיות החלטת ממשלה בכלל?

נסים זאב: אני אומר לך, חברי חבר הכנסת זאב אלקין, תזכור מה שאני אומר לך: יהי רצון שלא נגיע למצב כזה של שחרור מחבלים ושלא יהיה משא-ומתן.

נסים זאב: אבל אתה חושב שכשיהיה לחץ, הלחץ יהיה על הנשיא?

נסים זאב: עד היום הלחץ היה על הנשיא?

נסים זאב: הלחץ היה על הממשלה.

נסים זאב: מי שישב על הברכיים מול אותו ארגון טרור זה לא נשיא המדינה.

נסים זאב: ההפך הוא הנכון, נשיא המדינה הוא בלם נוסף, שאולי היה לו שיקול דעת לעצור את הממשלה כאשר היא מתרפסת, כאשר היא מרגישה איזו חלישות הדעת.

נסים זאב: הנשיא, כמו שיש לנו וכמו שהיה לנו – אני לא מכיר אותם שהם אנשים כל כך זוטרים שאפשר להשפיע עליהם ואפשר לבוא אליהם באיזו דרישה לשחרר מחבלים וכבר הם ייתנו את האישור.

נסים זאב: אגב, תגיד לי, אתה מכיר איזה מקרה אחד שבאה יוזמה מצד הנשיא לשחרר מחבל?

נסים זאב: תגיד לי מי.

נסים זאב: היה פעם בהיסטוריה?

נסים זאב: אז איך אתה אומר לי שאם היה החוק הזה, אז לא הייתה החטיפה של שלושת הנערים?

נסים זאב: זאת אומרת, בעצם ההאשמה היא בעצם הסמכות שהייתה עד היום לנשיא המדינה, בזה אנחנו טעינו – –

זאב אלקין: זה לא מה שאמרתי.

נסים זאב: – – ועכשיו אנחנו מתוודים ומשנים את החוק – לא זה מה שאמרת, אבל זה משתמע מדבריך.

נסים זאב: אז אני אומר לך: לולא יצאו אלפים ורבבות במשך שנים לשחרור גלעד שליט, הוא לא היה משתחרר.

נסים זאב: אז לכן אני רוצה לומר: אני לא רואה שום תשועה מהחוק הזה.

נסים זאב: גם אם אני אתמוך בו, אני לא יודע.

נסים זאב: אבל אני חושב שזה לא נכון להוציא את הסמכות מנשיא המדינה, אפילו אם זה רק עניין של כבוד.

חמד עמאר: צריך לסיים, בבקשה.

נסים זאב: לא יכול להיות בדיוק בתקופת התפר, כשהנשיאים מתחלפים, אנחנו שולפים את השפן הזה ואומרים: אתה, הנשיא החדש, אין לך שום זכות לחוות דעה בנושא הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר שטרית – אחרון הדוברים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עליתי כדי להביע את דעתי בעניין של החוק הזה, כי הבעתי אותה גם בדיונים בוועדת החוץ והביטחון כשהנושא עמד לדיון, ולדעתי יש בעיות אחדות בחוק הזה.

מאיר שטרית: הבעיה הראשונה היא – הזכיר אותה גם חבר הכנסת זאב נסים – שיש פה בחוק הזה בעצם שלילה של סמכותו של הנשיא לתת חנינה לאנשים מסוימים.

מאיר שטרית: אני, אגב, לא מתלהב מזה; אני חושב שזה לא נכון לשלול מהנשיא את סמכותו לתת חנינה.

מאיר שטרית: החוק קובע בעצם ששום עובד מדינה או שום עובד ציבור לא יהיה שותף להליך של החנינה – דבר שמנטרל הרבה מאוד בדרך, הרבה מאוד אנשים שמתעסקים עם העניין הזה, לגבי עובדי ציבור.

מאיר שטרית: הדבר השני שמפריע לי בהצעת החוק הוא שבצורה שהיא כתובה – ואני שמח שיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שהוא גם מציע החוק, הסכים לעשות את השינוי הזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אבל בכל זאת אני רוצה לציין את הדבר בקריאה הראשונה כדי שהוא יתוקן בהצעת החוק כפי שהיא נכתבה:

מאיר שטרית: הצעת החוק בעצם יכולה ליצור מצב שבו ממשלה יכולה לשחרר גם אסיר סתם, לא אסיר ביטחוני, כי החוק לא הגביל את זה רק לאסירים ביטחוניים.

מאיר שטרית: ומחר מפלגה, מסיבות פוליטיות, יכולה לשחרר סתם אסיר, סתם רוצח אחר, שאין לו שום קשר לנושא ביטחוני, או יכולה ממשלה משמאל לשחרר מישהו שיש לה אינטרס או ממשלה מימין תשחרר פושע פלילי כשאין שום סיבה לעשות את זה.

מאיר שטרית: ויושב-ראש הוועדה באמת – גם מציע החוק הסכים אתי.

מאיר שטרית: אומנם בקריאה הראשונה זה עדיין לא בא לתיקון, אבל הוא גם אמר לי שבאמת יש הסכמה לשנות את זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

מאיר שטרית: ואני מקווה באמת שאחרי שהחוק יעבור את הקריאה הראשונה היום בכנסת, נוכל לדון בסוגיות האלה שעלו, ואולי למצוא באמת פתרון שיפתור את הבעיה – איך אומרים?

מאיר שטרית: לא לשפוך את המים עם התינוק; להשיג את המטרה שמציע החוק רוצה, ומצד שני לא לפגוע בדברים אחרים.

מאיר שטרית: כי נדמה לי שהאיזונים פה בתחום המשפטי הם מאוד רגישים, וצריכים באמת להקפיד בעניין הזה כדי לא ליצור נזק שלא התכוונו לו.

מאיר שטרית: כי המטרה שלשמה המחוקק מציע את החוק היא אולי מטרה ראויה, אבל צריך ליצור מצב שבאמת לא ייצור נזקים במקומות אחרים.

מאיר שטרית: ואני חושב שטוב עשו גם יושב-ראש הוועדה והמציע שהסכימו באמת לעשות שינויים לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

מאיר שטרית: ולכן, אדוני היושב-ראש, אתמוך בהצעת החוק.

מאיר שטרית: ואני מקווה שלקראת השנייה והשלישית נביא חוק שלם יותר.

מאיר שטרית: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 40 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – 10 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 9) (שחרור אסירים משיקולים מדיניים או ביטחוניים), התשע"ד–2014, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 27, נגד – 10, נמנעים – 1.

חמד עמאר: הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 9) (שחרור אסירים משיקולים מדיניים או ביטחוניים), התשע"ד–2014, עברה בקריאה ראשונה ותחזור לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/570).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18) (סייג לסיוע לתלמידים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יוני שטבון וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוני שטבון יציג את הצעת החוק.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, אנחנו נמצאים ברגע של קונסנזוס ציבורי, ישראלי, חברתי, שבו לוחמי צה"ל נמצאים בחזית, תושבי הדרום ותושבי מדינת ישראל נמצאים בחזית נוספת, ומובן שיש רגעים שגם חוקים כגון אלה שאני מציג פה עכשיו נמצאים בקונסנזוס.

יוני שטבון: על החוק עצמו, על הצעת החוק הנוכחית, חתומים חבר הכנסת עפר שלח, חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, חבר הכנסת דוד צור, חבר הכנסת עמר בר-לב, חבר הכנסת יריב לוין, חבר הכנסת יעקב מרגי וחבר הכנסת איתן כבל.

יוני שטבון: הצעת החוק הנוכחית באה לטפל בסוגיה לא פשוטה שקשורה דווקא לימים הנוכחיים, שבהם יש אלפים בחברה הישראלית שמוגדרים על-פי פקודות הצבא כמשתמטים ועריקים.

יוני שטבון: מצד אחד זה תפקידו של הצבא, ומצד שני אנחנו כחברה וכמדינה, ובוודאי כבית-מחוקקים, חייבים להעביר מסר ערכי לאותה חבורה שמשתמטת או עורקת מהשירות הצבאי או מהשירות הלאומי.

יוני שטבון: במציאות הנוכחית יש לקונה, שכן מכספי משלם המסים, מכספי אזרחי מדינת ישראל, אנחנו משלמים, המדינה משלמת מלגות לסטודנטים שעורקים או משתמטים מצה"ל.

יוני שטבון: אני מדבר על מלגות ציבוריות, ואחת הדוגמאות שהגיעו לפני היא של בחור שעושה דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון כשהוא בעצם משתמט או עריק, כשבחור בגילו, בגיל 18, מתגייס לצבא, משרת בכל מיני יחידות, וזה לא משנה אם הוא קרבי או לא קרבי.

יוני שטבון: על הדבר הזה, כדי להעביר מסר מאוד ברור, וכדי לעזור גם בפרקטיקה – וכמו שאמרתי, גם ברמה הערכית – נכון למנוע מאותם סטודנטים עריקים ומשתמטים.

יוני שטבון: אין שום סיבה שמפר חוק יקבל כספים ממשלם המסים, ממדינת ישראל.

יוני שטבון: הצעת החוק באה למנוע מתן מלגות ציבוריות שמדינת ישראל מממנת, או הטבות נוספות, לאותם סטודנטים שעורקים או משתמטים מהשירות הצבאי.

יוני שטבון: אני רוצה רק להבהיר שהצעת החוק לא מדברת על אוכלוסיות שיש להן פטור מהשירות הצבאי או הלאומי, או כמובן פטור רפואי.

יוני שטבון: אני קורא לחברי הכנסת, באווירת הימים הנוכחיים, באווירת הקונסנזוס, באווירת התפיסה הערכית, הגיע הזמן לשדר מסר, שבית-המחוקקים ישדר מסר לחברה הישראלית ולעם ישראל, שיש לנו חובה לשרת את המדינה שלנו, את העם הנפלא שלנו.

יוני שטבון: ושוב – למסור ולאחל לחיילי צבא הגנה לישראל: תודה ענקית על מה שאתם עושים.

יוני שטבון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב, ואני סוגר את רשימת הדוברים.

דב חנין: רגע רגע, לא לא לא.

חמד עמאר: אתה לא רשום.

דב חנין: אני לא רשום, אז אני נרשם לפני שאתה סוגר.

דב חנין: לפני אחרון הדוברים.

חמד עמאר: אז לפני האחרון.

חמד עמאר: לא אקח את הזכות של חבר הכנסת נסים זאב.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שכשהוגשה הצעת החוק לקריאה הטרומית היה לנו חשש כאילו האוניברסיטאות יצטרכו לחפש את הסטודנטים, מי התחמק מהצבא ומי לא התחמק, לצורך התחשבנות של שכר לימוד עם המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר שטרית: כי לכאורה, ברגע שאתה קובע בחוק שאתה לא נותן שום הטבה למי שלא מתגייס – ובצדק, אגב, חבר הכנסת שטבון, אני בעד מתן העדפה לאלה שמתגייסים ומשרתים את המדינה ואת צה"ל, ולא משנה מי הם.

מאיר שטרית: צריך לתת להם העדפה, אבל בעניין הזה לפחות חששנו שיהיה צורך, כאילו, שהאוניברסיטאות יתחילו לחפש סטודנט-סטודנט ולחקור – – –

יוני שטבון: אבל יש – – –

מאיר שטרית: אני יודע.

מאיר שטרית: לכן, מאחר שהסוגיה באמת עלתה אחרי הדיון בקריאה הטרומית ונפתרה, כי מדובר רק על הטבות מיוחדות, מלגות וכדומה, דבר שהוא באמת מזערי, קטן אבל נכון, כי אין באמת סיבה לתת הטבה למי שלא עובד או למי שלא משרת בצבא.

מאיר שטרית: בכלל, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת שטבון, שבעבר – אני זוכר את הפגנת הסטודנטים הגדולה להורדת שכר הלימוד.

מאיר שטרית: שכר לימוד בישראל עומד היום על 8,000–9,000 שקל לשנה.

מאיר שטרית: אני מדבר על אוניברסיטאות, לא מדבר על המכללות הפרטיות.

מאיר שטרית: במקומות אחרים בעולם, בארצות-הברית, שכר הלימוד עומד על 40,000 דולר לשנה, 30,000 דולר לשנה ומעלה, באוניברסיטאות היוקרה הוא עומד על 50,000, 60,000, 80,000 דולר לשנה, וסטודנטים לוקחים הלוואות שהם מחזירים כל החיים, כדי ללמוד.

מאיר שטרית: בתקופה שהייתה ההפגנה הגדולה של סטודנטים הייתי ראש הקואליציה בממשלת הליכוד – והיו הפגנות גדולות מאוד.

מאיר שטרית: אני נפגשתי עם ראשי הסטודנטים והזמנתי אותם להנהלת הקואליציה.

מאיר שטרית: הצעתי להם לעשות שינוי בגישה, לומר: אדוני, אני מוכן, צריך – לדעתי, אגב, זה הדבר הנכון לעשות בחינוך – להעלות את שכר הלימוד לערך האמיתי שלו, נגיד 30,000 שקל לשנה לסטודנט, אבל אני מוכן להציע מלגה של 100% לכל סטודנט שמוכן להתנדב שש שעות בשבוע ולטפל בילד אחד במצוקה.

מאיר שטרית: אני מרוויח פעמיים: אם באמת הסטודנט יהיה מוכן לעזור למישהו אחר – אהלן וסהלן, תקבל מלגה מלאה, 30,000 שקל, שפוטרת אותך משכר לימוד; אם אתה לא מוכן לעזור ואתה לא מוכן לעשות שום דבר למען המדינה או למען מישהו אחר – תשלם את שכר הלימוד, או שתלך לעבוד, תעשה משהו אחר.

מאיר שטרית: הסטודנטים לא קיבלו את זה, ולכן דחינו את ההצעה שלהם אז, בממשלה ההיא.

מאיר שטרית: אני עדיין חושב שהרעיון נכון, כי העובדה שהאוניברסיטאות היום מקבלות שכר לימוד כל כך נמוך – זה שם את האוניברסיטאות לחלוטין בידיים של המועצה להשכלה גבוהה, ואין להן יכולת לתפקד או לפתח את השירותים שלהן.

מאיר שטרית: המכללות הפרטיות לוקחות סטודנטים שמשלמים 30,000 ו-40,000 שקל – בארץ – לשנה, ומפתחות את השירותים, ולוקחות את המרצים הכי טובים ולוקחות את הסטודנטים מהאוניברסיטאות.

מאיר שטרית: זה תהליך לא נכון.

מאיר שטרית: הדבר העוד-יותר עצוב, שהיום אוניברסיטאות נותנות מקומות לימודים – למשל לימודי רפואה – לסטודנטים מחוץ-לארץ שמשלמים.

מאיר שטרית: למה הם לוקחים סטודנטים מחוץ-לארץ, במקום לגדל רופאים ישראלים נוספים בארץ?

מאיר שטרית: כי הסטודנטים האלה מחוץ-לארץ משלמים לאוניברסיטה, ומותר לאוניברסיטה לגבות 30,000 ו-40,000 שקל לשנה.

מאיר שטרית: אני אומר: ריבונו של עולם, אנחנו שולחים את הסטודנטים שלנו ללמוד בחוץ-לארץ רפואה, ושם הם משלמים 20,000, 30,000 דולר בשנה.

מאיר שטרית: זה לא יותר הגיוני לתת אפשרות לאוניברסיטה, שאותם סטודנטים באותם מקומות, למשל לרפואה, סטודנטים שבמקום ללמוד בחוץ-לארץ, והם לא מתקבלים פה, ייתנו להם פה לשלם וללמוד רפואה – זה יותר הגיוני, לא? – מאשר לשלוח לחוץ-לארץ ללמוד, ולהביא משם סטודנטים שישלמו לאוניברסיטה.

מאיר שטרית: אני אומר את זה לשר החינוך, אני מקווה שהוא ישמע, שצריך לעשות שינוי, קצת רפורמה בגישה.

מאיר שטרית: זה יכול לפתוח הרבה מאוד דלתות.

מאיר שטרית: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק לא טובה.

דב חנין: היא לא טובה מכיוון שהיא מערבבת מין בשאינו מינו.

דב חנין: מי שחייב להתייצב לשירות צבאי ולא התייצב, הצבא צריך לטפל בו, לצבא יש כלים לטפל בו; הצבא גם מטפל בו, עד כמה שאני יודע, יש לו אמצעים, יש לו יכולות.

דב חנין: זה לא קשור למערכת ההשכלה הגבוהה.

דב חנין: מערכת ההשכלה הגבוהה היא לא חלק מהצבא, היא לא כפופה לצבא, היא לא איזה מנגנון עזר לצבא כדי לטפל באנשים שלא מבצעים את חובותיהם מבחינת הצבא.

דב חנין: הערבוב של מערכת ההשכלה הגבוהה בצבא בישראל הוא ערבוב לא נכון, הוא ערבוב מסוכן, הצבא לא צריך אותו, מערכת ההשכלה הגבוהה נפגעת ממנו.

דב חנין: זה לא עניינה של האוניברסיטה איך ומי משרת בצבא, באיזה אופן ואיזה עבירות צבאיות הוא מבצע או לא מבצע.

יוני שטבון: – – –

דב חנין: לא, אני אומר, חבר הכנסת שטבון – – –

יוני שטבון: המל"ג – – –

דב חנין: אני אומר את דעתי, אני לא מייצג פה מישהו אחר.

דב חנין: אני רק מבטא את דעתי, בהחלט.

דב חנין: אני אומר: החוק הזה מזיק למערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

דב חנין: לצבא יש מספיק כלים כדי להתמודד עם אנשים שאינם מבצעים את החובות שלהם כלפי הצבא.

דב חנין: הצבא לא צריך את מערכת ההשכלה הגבוהה כדי שתהיה הזרוע הארוכה של הצבא לביצוע משימות כאלה.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שזו הצעת חוק שאין בה צורך, אין לה מקום, וצריך לדחות אותה על הסף.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק המועצה להשכלה גבוהה – אני מבין שהחוק בא לעשות סדר בין עריקים ללא-עריקים ובין משרתים למי שחלה עליו חוק חובת גיוס והוא מתחמק והוא נכנס בהגדרה של "עריק" ואז הוא לא זכאי לאותה מלגה שזכאי לה כל סטודנט.

נסים זאב: נכון?

נסים זאב: זה החוק, אם הבנתי נכון, קראתי את זה מאוד מאוד בעיון.

נסים זאב: אבל אני רוצה להבין – למה יש איפה ואיפה בין סטודנטיות שלומדות ל-BA במגזר החרדי, מלמדות במגזר החרדי, הן לא זכאיות, רק ל-50%.

נסים זאב: זאת אומרת, אתה יכול ללמוד היום, למשל, במכללת "הרצוג", אתה יכול ללמוד במכללת "אורות", ותלוי מי הסטודנטית.

נסים זאב: אם הסטודנטית באה מ"בית יעקב", היא באה מהמגזר החרדי, ואומרים, את חייבת לקבל השכלה גבוהה, כי זה התנאי להמשכיות שלך בלימוד, ללמד, אז היא באה, לומדת, עושה את כל המאמץ – ואדוני היושב-ראש, במגזר שלנו אותן סטודנטיות הן אימהות למשפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: המצב הכלכלי קשה ויש כאן איפה ואיפה בצורה משוועת ומזעזעת ומקפחת.

נסים זאב: ולכן, כאשר באים לעשות סדר בין עריקים ובין לא-עריקים, אני לא חושב שנשים חרדיות יש להן דין עריק; הן לא עורקות משום מקום.

נסים זאב: הן אימהות לילדים, הן מלמדות בבתי-ספר של חרדים – מה לעשות, יש דבר כזה, יש מציאות כזו.

נסים זאב: אם מישהו לא שמע, אני אגלה לו: יש בתי-ספר "בית יעקב", והיום הרבה מורות באות ללמוד במסגרת ההשכלה הגבוהה, BA ו-MA, ועושות מאמץ עליון כדי להגיע לאותה רמה שמשרד החינוך דורש מהן להגיע, ועושות מאמץ, אבל כאשר מדובר באותה מלגה יש כאן איפה ואיפה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, כבר במסגרת הזו, אם אפשר – ואני פונה לחבר הכנסת שטבון, אני מבקש ממך – אם שמעת את ההערה שלי, אם תוכל להכריז לקראת קריאה שנייה ושלישית את התיקון של העוול הנורא שיש כלפי המגזר החרדי, אני אודה לך ואני אתמוך – – –

יוני שטבון: – – –

נסים זאב: לא משנה.

נסים זאב: אני אומר לך, זה חייב להיות.

נסים זאב: אנחנו מדברים, לא לעשות איפה ואיפה, או להעניש מישהו אם מגיע לו עונש; אבל כשלא מגיע העונש, לפחות שיהיה פה שוויון זכויות, ולפחות לאותם סטודנטים, שכן כולנו חפצים לראות את ההשכלה הגבוהה במגזר החרדי מתקדמת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 41 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18) (סייג לסיוע לתלמידים), התשע"ד–2014, לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 28, נגד – 7, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 18) (סייג לסיוע לתלמידים), התשע"ד–2014, עברה בקריאה ראשונה, ותחזור לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/881).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12) (רישום פרטי שולח על גבי דבר דואר רשום וציונם בהודעה), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק שר התקשורת גלעד ארדן.

חמד עמאר: מוצמדות שתי הצעות חוק.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק המונחת לפניכם, שנקראת הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12) (רישום פרטי שולח על גבי דבר דואר רשום וציונם בהודעה), התשע"ד–2014 – הצעת החוק הזאת העסיקה אותי כבר בשנת 2008, בהיותי חבר כנסת; אני בקושי שומע את עצמי.

גלעד ארדן: אז הגשתי הצעת חוק פרטית בנושא, ולצערי לא הצלחתי לקדם אותה לכדי חוק, ואני מברך את חברי הכנסת, ובהם נחמן שי וחברי כנסת נוספים, שיזמו הצעות חוק דומות אשר יעלו.

גלעד ארדן: כפי שהבנתי, הן מוצמדות להצעת החוק הממשלתית, ואני מברך אותם על היוזמה.

גלעד ארדן: אני רוצה להסביר בעצם במה עוסקת הצעת החוק ומה החשיבות שלה.

גלעד ארדן: היום, במצב הקיים, נמענים אשר לא נמצאים בביתם כאשר מגיע אליהם הדוור ומבקש למסור להם דואר רשום, או נמענים שמקבלים את הדואר באמצעות מרכזי חלוקה – ויש היום הרבה מאוד יישובים שאין בהם תיבות דואר, ובעצם הדוור מניח את זה במרכז החלוקה, והאזרח לוקח משם, ובעצם אין לו בכלל הזדמנות לקבל את דבר הדואר הרשום בביתו.

גלעד ארדן: ולכן, מה שקורה זה שאותם נמענים שלא נמצאים בבית, או אלה שמקבלים באמצעות מרכז חלוקה הודעה שמחכה להם דבר דואר רשום, בעצם הם לא חשופים לפרט החשוב ביותר אולי בנוגע לדואר הרשום, והוא זהות השולח.

גלעד ארדן: מי מאתנו לא נתקל בסיטואציה שבה מגיעה אליו הודעת דואר רשום, הוא מפנה לו זמן, נוסע, מחפש חניה, מבזבז כסף על הדלק, עומד בתור – לצערנו, חלק נכבד מסניפי הדואר, התור בהם הוא ארוך מאוד, נדבר גם על כך – ובסוף, כשאתה מקבל מהאשנבאי את דבר הדואר הרשום אתה רואה שמדובר באיזו חוברת פרסומית, ואם היית יודע שבכך מדובר לא היית מטריח את עצמך ולא משקיע לא את הזמן ולא את הכסף כדי להגיע לסניף הדואר ולהמתין לדבר הדואר.

גלעד ארדן: ובעצם הדבר הזה גורם עוול למאות-אלפי אזרחים, אולי מיליוני אזרחים, בכל שנה ושנה.

גלעד ארדן: זה גורם לטרחה, זה גורם לבזבוז זמן של הציבור, וזה בעצם לא מאפשר לאזרח לכלכל את צעדיו.

גלעד ארדן: צריך גם לדעת שאנחנו בדקנו את נושא זמני ההמתנה בסניפי הדואר ברחבי הארץ, ומתברר שההמתנה לקבלת דואר רשום היא אחת הפעולות שמעמיסות הכי הרבה על סניפי הדואר ברחבי המדינה.

גלעד ארדן: למעשה, החוק הזה שמונח בפניכם, אם הוא יאושר הוא יגרום להרבה מאוד אזרחים פשוט להימנע מלהגיע לסניפים, מתוך בחירה והבנה באיזה דבר דואר מדובר.

גלעד ארדן: וזה לא רק יסייע להם, זה יקצר גם את התורים שמהם סובלים אזרחים רבים ברחבי המדינה.

גלעד ארדן: אני מאמין שזכותו של האזרח לדעת מראש מי שלח לו את הדואר, ואז להחליט אם הוא מתכוון ללכת ולקחת – עם כל מה שכרוך בכך – את הדואר הזה.

גלעד ארדן: בעצם התיקון שמונח בפניכם מיועד להגביר את השקיפות ולתת לאזרח את המידע שיאפשר לו להחליט מתי, אם בכלל, הוא מעוניין להגיע לסניף הדואר לאסוף את דבר הדואר.

גלעד ארדן: לפי הצעת החוק, כל גורם, פרטי או מסחרי, ששולח דבר דואר רשום, יחויב לציין את פרטיו על גבי הודעת הדואר הרשום.

גלעד ארדן: הפרטים שהשולח יחויב לרשום הם שם, כתובת, וכן אם הדואר נשלח בידי מיופה-כוח, ואם הוא נשלח בידי מיופה-כוח אז גם שם האדם שייפה את כוחו, כי הרבה מאוד אזרחים או שולחים לא שולחים באמצעות השם שלהם אלא באמצעות חברת הפצה, למשל, או איזה פרסומאי או משווק או לפעמים עורך-דין, ואז אתה רואה את השם של חברת הפרסום או המשווק ואתה לא יודע במה המדובר.

גלעד ארדן: אז למעשה, החוק נועד לסגור גם את הפרצה הזאת ולחייב את מיופה-הכוח לציין בשם מי הוא שולח את אותו דבר דואר רשום.

גלעד ארדן: דבר נוסף וחשוב מאוד מאוד שנכלל בחוק הזה הוא החובה שהשולח מתחייב בה, באמצעות החוק, לציין אם קיימת לגבי דבר הדואר חזקת מסירה.

גלעד ארדן: מה זו בעצם חזקת מסירה?

גלעד ארדן: יש דברי דואר ששולחים אותם לאזרחים, וגם אם אדם לא חתם שהוא קיבל את הדואר הרשום, הוא נחשב כמי שקיבל אותו, ולמעשה זה גם מטיל עליו לאחר מכן חובות מסוימים.

גלעד ארדן: אם זה חוב לאחת מרשויות השלטון שנהנות מאותה חזקת מסירה, אז האזרח מתחייב בריבית פיגורים, בהצמדות ועוד כהנה וכהנה, והרבה פעמים הנמענים בכלל לא יודעים שיש חזקת מסירה על אותו דבר דואר שנשלח אליהם.

גלעד ארדן: הם מעדיפים שלא ללכת לסניף הדואר ולא לקבל את אותו דבר הדואר, אבל בסופו של דבר מתברר שהם גם הזיקו לעצמם, כי הם אומנם לא הלכו לקבל אותו, אבל בינתיים הם סופגים עלויות מיותרות של קנסות, של ריביות והצמדות, בגלל האיחור בתשלומים.

גלעד ארדן: ולכן, לא רק שהחוק הזה דורש לציין מי שלח את דבר הדואר, אלא הוא גם דורש לציין ולהדגיש אם על דבר הדואר הזה חלה חזקת מסירה, וזה שוב – כדי שהאזרח יוכל לכלכל את צעדיו ולהחליט אם להגיע לסניף הדואר, אם לא להגיע לסניף הדואר.

גלעד ארדן: אני חייב לומר שחלק מרשויות הגבייה במדינת ישראל לא כל כך התלהבו מהסעיף הזה.

גלעד ארדן: הן לפעמים מעדיפות דווקא שהריבית או הקנס והפיגורים ימשיכו להצטבר, ובסוף הגבייה תהיה קלה יותר, אפשר יהיה לפתוח בהליכים, או שאנשים, יהיה להם יותר קשה להתחמק.

גלעד ארדן: הם לא יודעים שיש חזקת מסירה, אז הם מגיעים בתמימותם לסניף הדואר, ואז בסניף מחתימים אותם שהם קיבלו, ואז גם בכלל יותר קל, כאשר רוצים לפתוח בהליך אכיפה, להוכיח שהאדם היה מודע לדבר החוב.

גלעד ארדן: החוק הזה, שוב, יביא את השקיפות הזאת למצב מקסימלי, גם אם המדינה לא תמיד תיהנה מזה.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שזה הגון והוגן כלפי האזרח שהוא יוכל לקבל את ההחלטות לגבי הפעולות שהוא מבצע, ולא שבגלל אי-ידיעתו הוא ייענש.

גלעד ארדן: לפי החוק, דבר דואר רשום שלא יכיל את הפרטים שציינתי ופירטתי, בעצם לא יהיה ניתן להעביר אותו בכלל למשלוח על-ידי בעל הרישיון.

גלעד ארדן: כרגע בעל הרישיון היחיד הוא חברת "דואר ישראל".

גלעד ארדן: אבל כיוון שאנחנו עובדים היום על פתיחה של שוק הדואר לתחרות, אז למעשה הוגדר בחוק שכל בעל רישיון בעצם יהיה חייב לבדוק אם ההודעה על דבר דואר רשום כוללת את כל הפרטים שהחוק מציין, ואם הם אינם נכללים אז העובדים של בעל הרישיון צריכים להשלים אותם, למלא אותם, ובלי זה הם לא יכולים להעביר אותו למשלוח דואר רשום.

גלעד ארדן: בהצעת החוק גם נקבע כי הפרת החובות הללו של בעל הרישיון תהווה עילה להטלת עיצום כספי בהתאם למה שקבוע בחוק.

גלעד ארדן: גם פה יש חידוש, כי למעשה מי שייפגע מכך שהטעו אותו ובזבזו לו זמן וכסף והביאו אותו אל סניף הדואר בלי שכתבו מי השולח – בעצם תהיה לנו אפשרות להטיל עיצום כספי על מי שהתרשל ושלח את אותו דואר רשום.

גלעד ארדן: אני שוב חוזר ומדגיש שאנחנו נמצאים היום בעיצומה של רפורמה מאוד רחבה בחברת "דואר ישראל".

גלעד ארדן: הדואר בעצם סובל ממצב מאוד קשה; כוח-האדם בו גדל בשנים האחרונות, מספר דברי הדואר ירד, ההכנסות ירדו בגלל המעבר לשימוש בדואר אלקטרוני ובסמארטפונים.

גלעד ארדן: ואנחנו צריכים להעביר היום את הדואר רפורמה מאוד כואבת, אבל מתחייבת, שמצד אחד תפחית את מספר העובדים בו, תעדכן גם את התעריפים של חברת הדואר שלא עודכנו שנים רבות; אבל יחד עם זאת אני עומד על כך שגם השירות שהאזרחים מקבלים בסניפים ישופר באופן משמעותי.

גלעד ארדן: זה אומר שגם התורים בסניפים צריכים להתקצר – למה אדוני מחייך?

חמד עמאר: – – –

גלעד ארדן: אחרי זה אני מסביר את זה מההתחלה, למי שלא הבין הכול.

מיקי רוזנטל: תשים אותם בסוף התור של הדואר.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: לא חזרתי על שום דבר פעמיים בינתיים.

קריאה: – – –

גלעד ארדן: אני מסיים, אני מסיים.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אדוני, אני מצטער, אני לא שומע את עצמי.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, הרפורמה הזאת, המרכיב החשוב ביותר שלה אולי הוא המרכיב של האזרחים, כי בסופו של דבר הם אלה שסובלים מהמצב בסניפי הדואר, גם בזמני ההמתנה הארוכים אבל גם בכך שהרבה פעמים דברי הדואר, בין שזה חבילות ובין שזה דואר רשום, מגיעים לבתי האזרחים בכלל בשעות שאנשים נמצאים בעבודה.

גלעד ארדן: זה גם דבר שמאוד מעמיס על הסניפים, כי אנשים, אין להם ברירה, הם מקבלים הודעה בבית שמחכה להם חבילה או מחכה דבר דואר רשום, והם נאלצים שוב לכתת את רגליהם לסניף הדואר ולעמוד בתור זמן רב.

גלעד ארדן: לכן, במסגרת הרפורמה, אני מקווה שנגיע להסכמות עם ההסתדרות ועם ועד עובדי הדואר על שינוי ההסכמים הקיבוציים ועל שינוי זמני העבודה של הדוורים.

גלעד ארדן: אני חושב שיש נכונות גבוהה בנושא הזה גם מצד ההסתדרות וועד עובדי הדואר.

גלעד ארדן: במידה שזה יקרה, אנחנו נוכל להבטיח ששיעור הרבה יותר גבוה של אזרחים יקבלו את דבר הדואר לא בסניף הדואר הקרוב או הרחוק ממקום מגוריהם, אלא יקבלו אותו פיזית בביתם.

גלעד ארדן: פה זה מתחבר בעצם להצעת החוק, שגם אותם אזרחים שלא יהיו בבית או שהדוור יגיע כאשר הם לא נמצאים, בזכות החוק הזה – אילן, אני מסיים.

מיקי רוזנטל: מההתחלה, מההתחלה.

גלעד ארדן: לא, לא.

מיקי רוזנטל: אל תהיה כזה.

גלעד ארדן: אם יהיה משהו לא מובן אני אחזור.

גלעד ארדן: תשאלו ספציפית.

תמר זנדברג: – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: בואו ניתן לשר את הזמן שיסביר את החוק.

קריאה: יש לנו בעיה עם המיקום של הבול.

גלעד ארדן: תאמין לי, באמת מעניין.

מיקי רוזנטל: למה הבול בצד ימין?

מיקי רוזנטל: זה לא אובייקטיבי.

גלעד ארדן: בכל אופן, החיבור הזה של שינוי בזמני החלוקה בבתי האזרחים, כך ששיעור הרבה יותר גבוה מהאזרחים יקבל את דבר הדואר הרשום בבית, או את החבילה, יחד עם העובדה שבזכות החוק הזה, אם הוא יאושר, תהיה שקיפות מלאה בפרטים של השולח – אני חושב, כפי שאמרתי, שזה יבטיח שהרבה מאוד אזרחים יוכלו לוותר, מתוך החלטה מודעת, על בזבוז הזמן והכסף שכרוך בהגעה לסניף.

גלעד ארדן: זה קודם כול ייטיב עמם, וזה גם יחסוך הרבה מאוד זמן המתנה בתור לאזרחים רבים אחרים שממתינים בסניפי הדואר.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, אני מברך גם את חבר הכנסת נחמן שי, שבהחלט דחף אותי והמריץ אותי בקדנציה הזאת לקדם את החוק הזה.

גלעד ארדן: גם הוא יזם הצעת חוק דומה, וגם חברי הכנסת האחרים שמייד יציגו את הצעת החוק, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעביר אותה לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: [פ/290/19; דברי הכנסת, מושב ראשון, חוב' י"ט, עמ' 2799.

גלעד ארדן: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה המוצמדת של חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

נחמן שי: אדוני, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, צר לי שאנחנו עוסקים בעניינים האלה.

נחמן שי: אמרתי את זה קודם, אני חוזר ואומר.

נחמן שי: נדמה לי שזה לא נכון, אבל עלינו על המסלול הזה.

נחמן שי: בכל מקרה, בהמשך לדבריו של שר התקשורת, אכן יזמתי במושב הזה של הכנסת הצעת חוק שתכליתה לפענח את התעלומה ששמה "מי שלח לי מכתב רשום?

נחמן שי: " אין אזרח או אזרחית במדינת ישראל שאינם יודעים שכשה

נחמן שי: הודעה על הדואר הרשום מגיעה לביתם מצוין בה משהו כמו "תל-אביב" או "ירושלים" או "חיפה", ואז נפתח פתח לחידון – מי יכול להיות בחיפה?

נחמן שי: מי יכול להיות בתל-אביב?

נחמן שי: כמו מוניות – מי ראשון בחיפה?

נחמן שי: מי ראשון בתל-אביב?

נחמן שי: בקיצור, זה עלבון לאינטליגנציה של מקבלי הדואר.

נחמן שי: הם רוצים לדעת מי השולח.

נחמן שי: נכון שאי-אפשר לכפות עליהם לבוא לאסוף את הדואר, אבל עדיין הם ראויים ורשאים לקבל את האינפורמציה החיונית הזאת.

נחמן שי: לכן הצעתי הצעת חוק – ושוחחתי על זה עם השר.

נחמן שי: השר אמר שגם הוא מתכוון להביא הצעת חוק, ובסופו של דבר שנינו הבאנו אותה; הוא הביא הצעת חוק ממשלתית, אני הגשתי את הצעת החוק הפרטית.

נחמן שי: אני מבין שאת שתיהן יצמידו וידונו בהן יחד.

נחמן שי: בעיקרון הן דומות.

נחמן שי: השר הוסיף עוד סנקציה כלפי בעל הרישיון – לקנוס אותו במידה שלא ימלא את האינפורמציה הזאת.

נחמן שי: אני חושב שזה רעיון טוב, אני תומך בו.

נחמן שי: אני מקווה שהכנסת תצטרף אלינו להצעת החוק הזאת, ונוכל בעזרת השם להביא גאולה לעם ישראל ולפטור כל אחד ואחת מאתנו מהשאלה הדרמטית – "מי שלח לי דואר רשום?

נחמן שי: " תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2259/19; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: עוד הצעת חוק מוצמדת, של חבר הכנסת אורי מקלב.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק של חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר ויריב לוין, שהוא אחד היוזמים בהצעת החוק שהגשנו, והיא הוצמדה עכשיו להצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי.

אורי מקלב: אני חושב שגם אני נמצא בהצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי, שבכל אופן הייתה יוזמה; רק מכיוון שבכנסת השמונה-עשרה ניסינו להעביר את הצעת החוק הזאת ולא קיבלו בגלל התנגדויות של משרדי ממשלה, ובמיוחד של משרד התקשורת, הצעת החוק שלנו עכשיו בעצם צמצמה את זה, לא מפני שחשבנו שככה נכון לעשות, אלא צמצמנו את זה רק למשלוח על-ידי גופים פרטיים ומסחריים ולא משרדים ממשלתיים בגלל ההתנגדות הממשלתית.

אורי מקלב: אבל אנחנו אוחזים גם היום, וכפי שנמצא גם בהצעת החוק הממשלתית, זה יחול על כל השולחים, רק בהפרדה שהמשרדים הממשלתיים יצטרכו לכתוב את השם שלהם.

אורי מקלב: אני לא חושב שצריך להאריך הרבה ולהסביר מדוע אנחנו מבקשים שהפרטים של השולחים בדואר רשום, שיכתבו מי השולח, יופיעו גם באותו משלוח.

אורי מקלב: מכיוון שאין שום סיבה בעולם, ואין מישהו שיכול להכריח בכוח מישהו לעמוד בתור, לטרוח ולהשקיע ולהיות מטורטר, לקבל דואר שבסופו של דבר מתברר שזה דואר שהוא לא רוצה לקבל אותו, אין לו שום ערך בקבלה.

אורי מקלב: כפי שכולנו יודעים, אפשר להמתין 40 דקות בסניף הדואר ובסוף לקבל לוח שנה של מישהו שמצא לנכון לשלוח לך את זה בדואר רשום.

אורי מקלב: אני גם לא רוצה להרחיב בזה שגם היו משלוחים לא חוקיים שנשלחו דרך דואר כזה, כגון חומר מיסיונרי שנשלח בדואר רשום וגורם בכך לאנשים לקבל אותו ולא לזרוק אותו מייד, ולראות מה הם קיבלו.

אורי מקלב: עכשיו, ההחרגה של הרשות הציבורית, אני לא חושב שהיא נכונה.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר, גם אם מוצאים לנכון שיש גופים כמו משרדים ממשלתיים, ששולחים דוחות לאנשים ויש להם חשש שאנשים לא ירצו לקבל את זה כשהם ידעו מי השולח – אבל זה גרם לכך שאנשים רבים מתרוצצים ומטריחים את עצמם להגיע לבית-דואר לקבל דבר דואר כאשר הם לא יודעים מי השולח, מה המטרה של השולח, ומה יש בתוך אותו משלוח, בתוך חבילת דואר או בתוך מכתב.

אורי מקלב: עכשיו, הטרחה שיש לצד זה היא לא טרחה של מה בכך.

אורי מקלב: כפי שאמר גם השר, היא טרחה שיותר ויותר נהיית טרחתית יותר, ארוכה יותר.

אורי מקלב: ומדוע?

אורי מקלב: קודם כול, הזמינות של בתי-הדואר היא פחותה.

אורי מקלב: לאנשים אין צורך היום להגיע לדואר; פחות ופחות.

אורי מקלב: אנשים היום מתעסקים בדברים אלקטרוניים.

אורי מקלב: דבר שני, הסיכוי היום להיות בבית כדי לקבל את הדואר הרשום – אין כמעט סיכוי, כי יותר ויותר אנשים לא נמצאים בבית בשעות העבודה של הדואר.

אורי מקלב: וכפי שאמרו גם כן, היום השירות שניתן בבתי-הדואר הוא שירות פוחת והולך בזמינות שלו, בזמן שלו.

אורי מקלב: יותר בתי-דואר נסגרים.

אורי מקלב: עכשיו אני גם אסיים ואגיד תודה רבה לשר התקשורת.

אורי מקלב: האחרים שהתכוונת, בוודאי התכוונת, חברי הכנסת גפני ויעקב אשר, וחבר הכנסת יריב לוין ואנוכי – אני, שאלו אותי: למה אתה לא מזכיר את השם?

אורי מקלב: אמרתי: אין לזה כוונה.

גלעד ארדן: לא, אני עולה עכשיו להשיב על זה.

אורי מקלב: אני יודע, אנחנו עומדים בקשר, ואנחנו נמנענו מלהגיש את הצעת החוק לוועדת שרים תקופה ארוכה, והיינו בקשר עם עוזריך.

אורי מקלב: אבל אני חושב שלא בכדי הגשתם הצעת חוק טובה מאוד, הצעת חוק ממשלתית רחבה יותר, עמוקה יותר, ואני באמת חושב שהצעת החוק הזאת תמנע טרחה מהרבה מתושבי מדינת ישראל.

אורי מקלב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו נמצא; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת דב חנין – מוותר; יצחק כהן?

חמד עמאר: משה גפני?

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב, אתה אחרון הדוברים?

חמד עמאר: אחרון הדוברים.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, סוף-סוף אנחנו יכולים לנשום לרווחה: כל מכתב רשום, נדע מי שלח לנו, מי עומד מאחורי המכתב הזה, כי לא באתם עד עתה אל המנוחה והנחלה.

נסים זאב: איזה יופי, כתוב במגילת אסתר, לדעת מה זה ועל מה זה.

נסים זאב: צריכים לדעת למה נשלח, מה הנסיבות של הדואר הזה שהגיע אלינו.

נסים זאב: אני זוכר שכשהיינו ילדים, הדבר היחיד שהיה מגיע בדואר רשום היה או הזמנה להוצאה לפועל, כי זה נשלח בדרך כלל בדואר רשום, או משהו של ארנונה, של עיריית ירושלים, שנשלח בפעם השלישית, כשאף פעם לא ראינו את הפעם הראשונה והשנייה.

נסים זאב: זאת אומרת, לפעמים אתה מקבל אזהרה והתראה שזו הפעם השלישית שנשלח אליך, ואתה אף פעם לא ראית, לא את הפעם הראשונה ולא את הפעם השנייה.

נסים זאב: לכן החוק הזה הוא מאוד חשוב; שלפחות נדע את האמת, האם נשלח בפעמים הקודמות ובאיזה תאריכים זה נשלח.

נסים זאב: אבל לומר שזו הרפורמה הכי חשובה ושזה המרכיב של האזרחים, שעכשיו יכולים לישון בשקט, כאשר האזרח, בסופו של דבר, הוא המשלם – העלות בסופו של דבר היא על האזרח, והדואר יהיה הרבה יותר יקר, כי אני לא רואה איך אפשר להוסיף בעבודתם של עובדי הדואר, שבאמת יש עליהם אחריות הרבה יותר כבדה, צריכים להיות הרבה יותר מדויקים, צריכים לכתוב הרבה יותר, וצריך הרבה תוספת של כוח עבודה, והתשלום יהיה אותו תשלום.

נסים זאב: ולכן אני באמת מברך על הצעת החוק הזו, אני מסכים אתה, אבל לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני חושב שזו הגאולה של אזרחי מדינת ישראל, שהדואר הזה יגיע בצורה יותר מדויקת?

נסים זאב: אגב, אני רוצה לומר, אפשר לעשות בזה גם שימוש ציני.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: ברגע שאני יודע שזה בא מבית-המשפט ואני יודע שיש איזו בעיה או שאני יודע שאני חייב איזה חוב, ברגע שאני יודע שהדואר הרשום הזה פועל לרעתי, אני בכוונה לא ארצה לקחת אותו.

נסים זאב: וזכותי לא לקחת אותו.

נסים זאב: אז זה גם כן, מצד שני, דבר והיפוכו.

נסים זאב: מצד אחד זה טוב שאני אדע מי שולח לי, אבל מצד שני הנמען, באופן מכוון, לא ירצה לקחת את הדואר הרשום כי זה פועל לרעתו.

נסים זאב: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אדוני השר, אתה רוצה להשיב?

גלעד ארדן: לא.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: יש שלוש הצבעות נפרדות.

חמד עמאר: קודם כול נצביע על הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12) (רישום פרטי שולח על גבי דבר דואר רשום וציונם בהודעה), של הממשלה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 42 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12) (רישום פרטי שולח על גבי דבר דואר רשום וציונם בהודעה), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 36, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק תעבור לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק השנייה, של חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 43 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדואר (תיקון – פרטי חובה בהודעה בדבר משלוח דואר רשום), התשע"ג–2013, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 38, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק תעבור לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק השלישית, של חבר הכנסת אורי מקלב.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 44 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדואר (תיקון – פרטי חובה בהודעה בדבר משלוח דואר רשום), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 36, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה, ותעבור לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ב' באב התשע"ד, 29 ביולי 2014, בשעה 13:00, בכפוף לאישור ועדת הכנסת.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.