ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 162, 2014-07-23 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ה בתמוז תשע"ד, 23 ביולי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גם היום אנחנו שולחים את תנחומינו למשפחות הנופלים – חיילים, קצינים, אזרחים; וודאי מחזקים את ידי לוחמי צה"ל, ומאחלים בשם כולנו – אני בטוח – החלמה מהירה לכל הפצועים בבתי-החולים, שיחזרו במהרה בריאים ושלמים למשפחות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נפתח בהודעה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם יודעים מה, אני אמסור את ההודעה לגבי תהליך הבחירה היום כשהאולם קצת יתמלא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור ישר לשאילתות דחופות לשרת הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: השרה תשיב קודם כול על שאילתה 229 – חדרי ניתוח חלופיים לתושבי הדרום, של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, נא לקרוא את השאילתה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, זאת השאילתה על חדרי ניתוח חלופיים לתושבי הדרום: עקב מטחי הטילים במרכז הארץ, סגרו זמנית מנהלי "אסותא" שלושה חדרי ניתוח בראשון-לציון בהיעדר מיגון, ושלושה נוספים סגורים בבאר-שבע.

יעקב ליצמן: הם ביקשו להעביר את החולים מהדרום ל"אסותא" תל-אביב ששם יש שני חדרי ניתוח סגורים, אך משרד הבריאות אינו מאשר.

יעקב ליצמן: רצוני לשאול: מדוע אין אישור?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חדרי הניתוח המדוברים אינם סגורים; הם פשוט לא מאושרים.

יעל גרמן: הם לא מאושרים על-ידי משרד הבריאות, על-ידי מנכ"ל משרד הבריאות, מסיבות שבוודאי חבר הכנסת וסגן שר הבריאות לשעבר ליצמן יודע ומכיר; סיבות שנמצאות בסמכותו של משרד הבריאות.

יעל גרמן: אז קודם כול יש לשים את הדברים על דיוקם.

יעל גרמן: אני לא רוצה להאמין שמישהו רוצה לנצל את המצב הביטחוני ובצורה צינית לבקש לאשר – והאישור הוא, כמובן for good – שני חדרי ניתוח שאיננו מוכנים לאשר רק בגלל מצב ביטחוני.

יעל גרמן: אני בטוחה שלא זאת הכוונה.

יעל גרמן: אני יכולה לומר ששלושת חדרי הניתוח של "אסותא" בראשון-לציון, אין סיבה ביטחונית שלא לפתוח אותם.

יעל גרמן: פיקוד העורף ואנחנו, משרד הבריאות, לא נתנו הנחיה לסגור אותם.

יעל גרמן: זאת אומרת, על-פי כל הסיבות שאני התעניינתי וביקשתי לדעת, הם יכולים להיות פתוחים.

יעל גרמן: יתרה מכך, כשביקרתי כמה פעמים בבית-החולים סורוקה, דיברתי עם המנהל ואמרתי לו: אם המצב הוא מצב חירום – ובאמת כל יום וכל שעה, גם ממש בשעה האחרונה, מגיעים פצועים לבית-החולים סורוקה – האם אתם יכולים לטפל במקרים דחופים שבשגרה שאינם קשורים למקרה החירום?

יעל גרמן: הוא ענה לי בצורה חד-משמעית: כן, אנחנו יכולים לטפל בכל מקרה דחוף.

יעל גרמן: רוצה לומר: אם יש מקרים דחופים בבאר-שבע, בית-החולים סורוקה, בית-חולים ציבורי מהטובים בארץ, ואולי בעולם, פתוח לרשותם.

יעל גרמן: אם יש מקרים לא דחופים ואנשים רוצים לקבל טיפול בבתי-חולים פרטיים – וזאת זכותם המלאה – אז ימתינו עד לאחר המלחמה.

יעל גרמן: משרד הבריאות לא יאשר שני חדרי ניתוח שהוא אינו חושב שצריך לאשר רק מפני שיש כמה ניתוחים לא דחופים שב"אסותא" רוצים לבצע.

יעל גרמן: תרשה לי, אדוני היושב-ראש, בהזדמנות זאת לבוא ולציין – אנחנו כולנו מדברים על הגיבורים שלנו, על חיילי צה"ל שנלחמים בחירוף נפש ובגבורה.

יעל גרמן: אנחנו מדברים גם על העורף, שגם הוא ניצב בגבורה מול מצב לא נורמלי של טילים.

יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו לא נותנים מספיק דגש לגיבורים נוספים שקיימים במלחמה הזאת.

יעל גרמן: אלה הגיבורים בלבן, בירוק ובסגול – בברזילי – שיום-יום מצילים חיים.

יעל גרמן: יום-יום, שעה-שעה מגיעים אליהם הפצועים, והם הופכים את הפצועים קשה לפצועים בינוני וקל ומצילים חיים.

יעל גרמן: אני מדברת גם על הרופאים, גם על האחיות וגם על כל הצוות הרפואי הנפלא והבלתי-רגיל.

יעל גרמן: לא היינו צריכים את המלחמה הזאת כדי לדעת ולהיווכח שיש לנו מערכת בריאות מן המעולות ביותר בעולם.

יעל גרמן: אבל המערכת הזאת באמת הציגה את הפנים היפות, המקצועיות והמסורות של בתי-החולים בארץ בכלל, ובפרט, כמובן, של בתי-החולים בדרום שקולטים היום את הפצועים.

יעל גרמן: כמובן, אני מבקשת בהזדמנות זאת להשתתף בצערן של המשפחות השכולות, ולאחל מכל הלב החלמה מהירה ומלאה לכל הפצועים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת של חבר הכנסת ליצמן לשרת הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – שאלות נוספות לחברי הכנסת אייכלר וחנין.

יעקב ליצמן: גם אני מצטרף לניחומים למשפחות ולאיחולי רפואה שלמה לכל הפצועים.

יעקב ליצמן: אני גם מצטרף למה ששרת הבריאות אמרה כרגע על פעילות להפליא של בתי-החולים, אפשר להגיד.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה לחזור לתוכן השאילתה.

יעקב ליצמן: הרי ברור שזה לא עניין ציני – לאשר.

יעקב ליצמן: יש הבדל עצום בין באר-שבע, שהוא בית-חולים ממוגן, לבתי-חולים במרכז שהם לא ממוגנים.

יעקב ליצמן: לכן אני שמח, ואני סומך גם על זה ש"אסותא" לא רוצה לקחת סיכונים בראשון-לציון בגלל היעדר מיגון.

יעקב ליצמן: עובדה שנפלו שם "סקאדים" וטילים וכל הסיפורים.

יעקב ליצמן: לכן, לא דומה מה שקורה בבאר-שבע למה שקורה בראשון-לציון.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: הרי הממשלה מבקשת – ובעיקר פיקוד העורף מבקש כל הזמן – שאנחנו נחזור לשגרה; שלפחות בעורף נשתדל לחזור לחיים רגילים.

יעקב ליצמן: מה יותר מזה, שאנשים שמחכים שבועות וחודשים לניתוח, שיוכלו לעשות את זה לא תחת לחץ בבית-חולים שאינו ממוגן, אלא במקום שכן ממוגן או שפחות רחוק מהטילים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ישראל אייכלר; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כולנו כאן בדעה אחת בעניין התפילה להחלמת הפצועים והתנחומים למשפחות.

ישראל אייכלר: אבל, כבוד השרה, בשעה שאת עומדת פה, המלחמה עדיין בעיצומה.

ישראל אייכלר: איך אפשר לומר שבית-החולים סורוקה, או כל בית-חולים אחר בארץ, יש לו מספיק זמן, מספיק מקום גם למקרים לא דחופים, ואין צורך בחדרי ניתוח נוספים?

ישראל אייכלר: אף אחד לא יכול לדעת מה יהיה בעוד שעה או בעוד יום.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה – קודם כול לגבי ראשון-לציון: אם אין מיגון, איך את אומרת שהם יכולים לפעול?

ישראל אייכלר: אם את אומרת שהם יכולים לפעול, אז אולי יש שם מיגון.

יעל גרמן: נכון.

ישראל אייכלר: למה הם סגרו בראשון-לציון?

ישראל אייכלר: דבר שני, כשאנשים צריכים לטוס ולהגיע לשדה-התעופה, וחברות תעופה הפסיקו לטוס לפה, מיהר מאוד שר התחבורה ופתח את שדה-התעופה "עובדה", כי אנחנו לא אומרים לאנשים: זה לא דחוף, זה לא פיקוח נפש, תחכו עוד כמה ימים בחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: איך את יכולה לומר לאנשים שצריכים ניתוח: חכו עוד כמה ימים, זה לא פיקוח נפש?

ישראל אייכלר: למה מי שצריך לטוס או להגיע לארץ יותר חשוב מאדם חולה שכואב לו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: גברתי השרה, גם אני מצטרף לתנחומים למשפחות האבלות ולאיחולי ההחלמה לכל הפצועים שישנם.

דב חנין: אני רוצה להצטרף, גברתי, למילים החמות שאמרת לכבודם של העובדים, העובדות, הרופאים, הרופאות, האחים, האחיות וכל הסגל של בתי-החולים.

דב חנין: דיברתי אתמול עם רופאים, אחיות, שעובדים בבית-החולים סורוקה; אזרחים ערבים עובדים שם יחד – יהודים וערבים – בבתי-החולים האלה, בתקופה שבה לפעמים מפלס השנאה וההסתה בחברה הישראלית מאוד גבוה.

דב חנין: והאנשים האלה עושים שליחות מופלאה של הצלת חיים, ולא נותנים לשום דבר מקולות הרקע הנוראיים שמהדהדים מסביב להיכנס לבית-החולים.

דב חנין: בתי-חולים הם תמיד מקומות קשים, אבל דווקא בימים האלה נראה לי שבתי-החולים בישראל הופכים להיות מצודות של תקווה, לא רק של הצלת החיים של האנשים שנמצאים שם, אלא של בניית אופק, של הסתכלות אחרת של החברה הישראלית על עצמנו ועל איך אנחנו יכולים להיות.

דב חנין: אז אני שותף לכל דברי הערכה וחיזוק ידיהם של האנשים.

דב חנין: למען הפרוטוקול אני רק אומר: האומנם?

דב חנין: אבל אין לי שום ספק שאלה הם הדברים.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אני קודם אודה לחבר הכנסת דב חנין על המילים החמות, ואני חייבת לומר שהוא צודק: מערכת הבריאות בכלל ומערכת בתי-החולים הציבוריים בפרט הן באמת דוגמה לשיתוף מלא של האזרחים היהודים והערבים, ולעבודה משותפת – אזרחים ערבים, אחים, אחיות, צוותי בתי-חולים, רופאים ורופאות, מוסרים באמת מזמנם, ממרצם, כדי לטפל בכל החולים; אני חייבת לומר את זה.

יעל גרמן: ודאי כל הצוותים, אבל גם זה, וודאי שבשעה כזו אנחנו לא רוצים להגביר לא סכסוכים ולא דם רע.

יעל גרמן: אני מבקשת להשיב על השאלה וההערה של חברי הכנסת ליצמן ואייכלר.

יעל גרמן: חבר הכנסת אייכלר, זה לא שיש לנו בית-חולים אחד ושמו סורוקה, ואולי עוד אחד, ברזילי, וזהו.

יעל גרמן: יש לנו היום ברחבי הארץ בתי-חולים שפתוחים וקולטים יום-יום, החל מסורוקה, ברזילי, דרך תל-השומר, שיבא, בילינסון, "אסף הרופא", קפלן ואפילו "הדסה", כאן בעין-כרם.

יעל גרמן: זאת אומרת, יש לנו בתי-חולים רבים שנותנים מענה כל שעה לכל פצוע.

יעל גרמן: בתי-החולים הפרטיים, שללא ספק יש להם זכות להתקיים, מתקיימים ועושים את הניתוחים.

יעל גרמן: הם לא סגורים, הם פתוחים; ושלושת חדרי הניתוח בראשון-לציון, אין שום סיבה לסגור אותם.

יעל גרמן: על-פי ההנחיות שלנו, הנחיות המיגון, אין סיבה לסגור את חדרי הניתוח בראשון-לציון, ותמהני: מדוע הם באמת סגורים בשעת-חירום זו?

יעל גרמן: אולי זו השאלה שאתם צריכים לשאול, ולא אותי, אלא את "אסותא" ראשון-לציון, מדוע הם סגורים?

יעל גרמן: לי אין תשובה על זה, כי על-פי הנחיות הביטחון, הם יכולים להיות פתוחים.

יעל גרמן: אי לכך, אין שום סיבה שבשעת-חירום אנחנו נאשר מה שאנחנו לא מאשרים בשעת שגרה.

יעל גרמן: שני חדרי הניתוח שביקשו לאשר הם שני חדרי ניתוח שאינם מאושרים מסיבות מקצועיות, מסיבות רוחביות של כל המערכת, ומתוך חוק שמאפשר לנו לאשר ולא לאשר את חדרי הניתוח.

יעל גרמן: אין סיבה לנצל את זמן החירום ולבקש שאנחנו נפתח את שני חדרי הניתוח האלה, שלא יהיה בהם צורך ואין הצדקה לפתוח אותם בדרך כלל.

יעל גרמן: אני שוב חוזרת ואומרת: כל החולים הדחופים, אליבא דמנהל סורוקה, יכולים לקבל טיפול למרות המלחמה ולמרות הטיפול בכל הפצועים שמגיעים.

יעל גרמן: כולם יכולים לקבל עדיין טיפול בסורוקה.

יעל גרמן: את זה אני אומרת על סמך דבריו של מנהל בית-החולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה ולחבר הכנסת ליצמן ולכל חברי הכנסת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, את יכולה לחזור, יש לך עוד שאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק רוצה, לפני השאילתה הבאה, לומר שאנחנו ודאי מצטרפים לדברים שלך, מחזקים את ידי כל הרופאים וכלל הצוותים הרפואיים.

יולי יואל אדלשטיין: צריך להוסיף שאף אחד לא ביטל להם, לא בסורוקה ולא בברזילי, את כל העבודה הרגילה; יש גם, לצערי, תאונות דרכים, ולשמחתי, לידות וכל שאר הדברים.

יעל גרמן: נכון, והם פועלים ועושים – ממש.

יולי יואל אדלשטיין: והם פועלים בגבורה.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי הדברים של חבר הכנסת דב חנין, אני יכול לומר שאתמול, לצערי, הייתי עם קרוב משפחה שלי, אדם מבוגר, בבית-חולים, בחדר מיון.

יולי יואל אדלשטיין: העברית לא שגורה בפיו, אז האחות הראשונה שבאה לטפל בו הסתדרה אתו ברוסית.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך הגיע בחור חרדי לקחת לו דם – הסתדרו ביידיש.

יולי יואל אדלשטיין: כאשר הגיע אח נוסף, אמרתי לקרוב המשפחה שלי: נדמה לי שאתה דחוף צריך ללמוד ערבית, ואז עם כל הצוותים הרפואיים פה אתה תסתדר בשפת-אם.

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק, חבר הכנסת דב חנין, ברוך השם, יש עדיין איים של שפיות גם במדינה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן הפנה את השאילתה בנושא: ילדים לקו בזיהום מתמיסת הזנה תוך-ורידית, לשרת הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: מספרה 230.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השרה, גם אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות; כולנו משפחה אחת.

אמנון כהן: רפואה שלמה לכל הפצועים, והצלחה לחיילי צבא הגנה לישראל במערכה.

אמנון כהן: יישר כוח לכל כוחות ההצלה, ולכל אלה שלובשים חלוק ומטפלים בכל אלה שזקוקים.

אמנון כהן: רפואה שלמה לכולם.

אמנון כהן: לגבי השאילתה: פורסם שילדים לקו בזיהום בדם מתמיסת הזנה תוך-ורידית.

אמנון כהן: מדובר עד כה בתשעה ילדים, שרובם סובלים מבעיות במעי וזקוקים להזנה תוך-ורידית.

אמנון כהן: ברצוני לשאול: 1.

אמנון כהן: האם המקרה ידוע למשרדך?

אמנון כהן: 2.

אמנון כהן: האם כבר ידועה סיבת הזיהום?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, 1.

יעל גרמן: למשרד הבריאות דווח על שמונה ילדים המטופלים בהזנה תוך-ורידית שפיתחו זיהום.

יעל גרמן: לילדים אלה, מקור ההזנה הבלעדי הוא תמיסות ההזנה התוך-ורידיות, בשל חוסר יכולת ספיגה של מוצרי מזון בדרכי העיכול.

יעל גרמן: חשוב לציין כי כל הכנות הנוזלים של ההזנה התוך-ורידית מתבצעות בחברת "טבע".

יעל גרמן: בבדיקה של משרד הבריאות נמצא כי היום כל הילדים נמצאים במצב טוב.

יעל גרמן: 2.

יעל גרמן: בשלב זה טרם ידועים הסיבות והמקור לזיהום.

יעל גרמן: משרד הבריאות הקים צוות בדיקה אפידמיולוגי, שבודק יחד עם חברת "טבע" את האפשרויות השונות לגרימת הזיהום.

יעל גרמן: הבדיקה עדיין נמשכת.

יעל גרמן: במקביל, נערכים משרד הבריאות וחברת "טבע" להמשך אספקת ההזנה התוך-ורידית החיונית לילדים, בין השאר באמצעות ייבוא דחוף מחו"ל.

יעל גרמן: צוות מקצועי הכולל רופאי פגים וילדים, תזונאים ורוקחים דנים ברציפות על הפתרונות הנדרשים לילדים אלה בטווח המיידי, הבינוני והארוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אמנון כהן – בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשלוח רפואה שלמה לילדים, ואני מקווה שימצאו את הסיבה, על מנת שיוכלו גם לתת את התרופה המתאימה והראויה.

אמנון כהן: אבל מאותו נושא לנושא אחר, גברתי השרה, גם באותו נושא:

אמנון כהן: אני מדבר על חולי טרשת – ועל זה אולי אין לך תשובה ביד ותצטרכי לתת לי תשובה אחר כך; אבל אולי את שולטת בזה, כי בטח פנו אלייך הורים.

אמנון כהן: יש חולי טרשת לסוגיה שמזריקים לעצמם בכל יום את התרופה "קופקסון".

אמנון כהן: "קופקסון" גם שייכת לאותה משפחה של "טבע" – היא מייצרת אותה – והיא תרופה שמזריקים אותה בכל יום, וזה גורם לפעמים גם לשטף דם במקום.

אמנון כהן: היום יש מצב שאפשר לתת ביום אחד שתי מנות, זאת אומרת, לא כל יום אלא פעם ביומיים; להקל על החולים האלה זה בוודאי מבורך.

אמנון כהן: אבל התברר שלא כל קופות-החולים נותנות את המנה הזאת, זאת אומרת, שתי מנות ביום אחד.

אמנון כהן: זה אותו כסף – במקום כל יום, אז זה שתי מנות ביום אחד.

אמנון כהן: זה פחות סבל, פחות להגיע, פחות טיפול.

אמנון כהן: אז אם תוכלי להפעיל את סמכותך ולהורות להם שאם זה כבר לא עלות כספית, רק שירות לאותו בן-אדם שזקוק לתרופה, שכל קופות-החולים יישרו קו וייתנו את השירות הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה.

יעל גרמן: חברי, כבוד היושב-ראש, חברי חבר הכנסת אמנון כהן, אני בהחלט אברר את הנושא.

יעל גרמן: לא ידעתי עליו.

יעל גרמן: אני אברר ואתן לך תשובה, כמובן, בעל-פה ובכתב.

יולי יואל אדלשטיין: טעיתי, וגם חבר הכנסת באסל גטאס ביקש לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: רשמתי לפני, אבל – – –

יעל גרמן: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, מטבע הדברים אני לא שואל על אותו עניין, ואז, כמובן, אם תרצי להשיב לי בהזדמנות אחרת – אבל קראתי היום, לצערי, שבגל הגואה היום ובכל האווירה במדינה, פיטורים רבים מתרחשים על רקע הצהרות או – – –

יעל גרמן: התבטאויות.

באסל גטאס: ושניים פוטרו: רופא אחד הושעה בבית-חולים "שערי צדק", ואני לא יודע מה הזיקה בדיוק למשרד הבריאות, אבל גם במרכז רפואי שיבא, שהוא כן שייך למשרד הבריאות, פוטרו אנשים על משהו שכתבו או עשו share בפייסבוק, והם הושעו או פוטרו אפילו ללא מתן הזדמנות של שימוע או באמת – ומה שקורה, זה כבר לא משטרה על חופש הביטוי, או שמדובר באמת על עניין של חופש ביטוי; אפילו על חופש המחשבה.

באסל גטאס: מישהו חשב שהוא עשה share למשהו, ואז הולכים – אז אני מבקש, באמת, אולי יש תפקיד גם בעניין הזה, במיוחד במערכת הבריאות, שלא יפטרו אנשים בצורה כה שלומיאלית על משהו שכתבו או חשבו שכתבו בפייסבוק.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת באסל גטאס, עד כמה שידוע לי – וידוע לי: אף אחד לא פוטר.

יעל גרמן: כן נקראו לבירור, כן הושעה, אף אחד לא פוטר.

יעל גרמן: בבתי-החולים יפעלו אך ורק על-פי החוק, לא יפעלו בניגוד לחוק, ואם החוק אכן יתיר פיטורים בגלל מעשה הסתה בוטה שאסור על-פי החוק, הרי שאנשים על-פי החוק יפוטרו.

יעל גרמן: אם זה לא יעמוד על-פי החוק, הם לא יפוטרו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת הבריאות חברת הכנסת יעל גרמן על תשובותיה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: יש הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הקולנוע (תיקון מס' 3) (תאגידים לניהול משותף של זכויות יוצרים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת עמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 49) (נסיבות למתן צו הגנה על עובדים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת מוחמד ברכה ומסעוד גנאים בנושא: עיריית לוד מנצלת לרעה את חוזר מנכ"ל משרד החינוך ונוקטת מדיניות שיש בה אפליה חמורה על רקע דתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2555/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרה של חוקים לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: צלצלנו, כך שאנחנו יכולים להתחיל; בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הראשונה היא הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (יישוב מוקדם של הסכסוך), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה, אני מציין, קיבלה פטור מחובת הנחה.

מרב מיכאלי: אדוני, תודה רבה, אני מאוד מאוד מאושרת לעמוד כאן היום ולהעביר את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית בהסכמת הממשלה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שהיא תצטרף לקבוצה של חוקים דומים שהוגשו בעניין זה, ואני מקווה שכשנגיע לוועדה באמת נצליח לייצר ביחד את החוק הטוב ביותר לעניין, ואני מייד אסביר כמובן את העניין.

מרב מיכאלי: אבל העבודה על החוק הזה הייתה עבודה רבה ביותר, באמת, השקעה עצומה של זמן של חברות ושותפות – ואני אמנה אותן ואודה להן בסוף דברי – וכמובן, חבר הכנסת יריב לוין, שהצטרף, לשמחתי.

מרב מיכאלי: הרעיון הוא כזה: הרעיון הוא שכל זירת הגירושים במדינת ישראל הפכה בשנים האחרונות, כבר די הרבה שנים – וצריך להגיד: לא רק במדינת ישראל, אלא בכלל בעולם, עם השינויים שעוברים עליו – הפכה להיות סוג של מרחץ דמים.

מרב מיכאלי: באמת, זירה של התכתשויות איומות ונוראות בין אנשים שפעם כנראה אהבו אחד את השני והחליטו להתחתן ולהקים משפחה, וללדת ולהוליד ילדות וילדים, וחיו ביחד – חלק מהזמן, אני רוצה לקוות, באושר, אם לא בעושר.

מרב מיכאלי: והם מגיעים לרגע שהם מחליטים לפרק את הבית, וזה הופך להיות מלחמת עולם, פשוט מלחמת עולם איומה ונוראית, שכולם חוטפים; כולם.

מרב מיכאלי: הילדות והילדים בראש ובראשונה, כמובן, כי זה לא בידיים שלהם והם האובייקטים, הם הופכים להיות ממש האובייקטים של המלחמה הזאת.

מרב מיכאלי: לפעמים הם הופכים להיות כלי נשק במלחמה הזאת.

מרב מיכאלי: הם מנוצלים לפעמים בידי אחד ההורים, בידי שני ההורים, זה נגד זה.

מרב מיכאלי: כמובן, ההורים עצמם נפגעים, כל אחד ואחד מהם, לא משנה, גם מי שיותר אלים ואגרסיבי וגם מי שפחות אלים ואגרסיבי; וכמובן, הבית כבית, ואפילו מבחינה כלכלית המשפחה נפגעת פגיעה אנושה, משום שבדרך כלל התהליך הזה עולה המון כסף, לוקח המון זמן שבו המשפחה מוציאה עוד כסף נלווה על עוד בתים, על עוד הסדרים.

מרב מיכאלי: ומעבר לזה שזה מכוער, זה באמת פוגע בכל אחת ואחד באופן עמוק ואנוש.

מרב מיכאלי: ילדות וילדים שעוברים את התהליכים האלה, לוקח שנים רבות ביותר לשקם אותם, ופעמים רבות הצלקות האלה ניכרות עליהם עוד הרבה מאוד מאוד מאוד שנים אחרי.

מרב מיכאלי: כל זה קורה משתי סיבות מרכזיות, לדעתי, וצריך להכיר בזה: אחת היא המהפכה הפמיניסטית.

מרב מיכאלי: פעם נשים התחתנו עם גברים פשוט משום שלא הייתה להן אלטרנטיבה בשביל להתפרנס ולהתקיים.

מרב מיכאלי: הן עברו מחסות האב לחסות הבעל, וזאת הייתה הדרך היחידה שלהן לקבל בית, הגנה וקיום בסיסי.

מרב מיכאלי: תמורת זה הן סיפקו שירותי הולדה, שירותי מין, תחזוקת הבית וכו' וכו'.

מרב מיכאלי: זאת הייתה היחידה: הבעל סיפק את החלק הכלכלי המוכר, זה שסופרים אותו בכסף, והאישה סיפקה את החלק הכלכלי הלא-מוכר של עבודות הבית וגידול הילדות והילדים.

מרב מיכאלי: גירושין בסיטואציה כזאת היו מאוד קשים לעשייה.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: בואו נזכור שעד לפני 100 שנה לנשים לא היה בכלל מעמד עצמאי בפני החוק, וודאי לכן היה קושי בכלל לטעון טענות בפני בית-משפט או כל ערכאה שעסקה בגירושין.

מרב מיכאלי: וגם מבחינה כלכלית נשים היו במקום אחר, כי לנשים לא היו נכסים משל עצמן.

מרב מיכאלי: ב-100 השנה האחרונות, בגדול, אפשר להגיד, נשים קיבלו זכות בחירה ולאט-לאט יצאו לעולם העבודה והשתלבו בעולם העבודה באופן דרמטי, והיום הן גם יכולות, גם רוצות, וגם צריך להגיד צריכות לצאת לעבוד, משום שאין היום במציאות הכלכלית שלנו אפשרות להתפרנס באמת ממשכורת אחת; היא צריכה להיות משכורת מאוד נדירה במקומותינו.

מרב מיכאלי: עכשיו, יוצא שבינתיים גם קרו עוד כמה שינויים בעולם, במיוחד בישראל, אגב.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שהמשפטיזציה, כמו שאנחנו מכנות ומכנים אותה, השתלטה על חיינו במידה רבה מאוד, ויש רבות ורבים שיכולים להתפרנס מהתהליכים האלה של הגירושין.

מרב מיכאלי: בקיצור, צריך להגיד שהמצב לא טוב, והצעת החוק שלנו באה לנסות ולשפר אותו באופן ניכר, לא באחוזים קטנים.

מרב מיכאלי: אני אעשה כוכבית ואגיד מראש שהצעת החוק שלנו, של יריב לוין ושלי, איננה עוסקת במירוץ הסמכויות.

מרב מיכאלי: אנחנו לא נכנסות ולא נכנסים כרגע להפרדה או לבעיה, שהיא קיימת.

מרב מיכאלי: העובדה שיש בישראל רק גירושין דתיים והגט עצמו עדיין תלוי ברצונו הטוב של בית-הדין היא בעיה.

מרב מיכאלי: אנחנו לא נכנסות אליה בהצעת החוק הזאת, משום שכל הרעיון של הצעת החוק הזאת הוא להוריד את האש, להוריד את רמת הסכסוך ולא להגביר אותו ולהגדיל גם את הסכסוך של לאיזו ערכאה ילך הזוג להסתכסך.

מרב מיכאלי: לכן, הדבר הראשון שקורה בחוק שלנו הוא שכשזוג מחליט – זוג או אחד מבני-הזוג, אחת מבני-הזוג – להגיש בקשה לגירושין, תפיסת הסמכות, מה שנקרא בישראל, תיעשה באותו אופן.

מרב מיכאלי: כלומר, איפה שתפתחי תיק שם יתנהל התיק.

מרב מיכאלי: אבל זה ייפתח בהליך מקדמי, ההליך המקדמי הזה מתקיים על-ידי שתיים עד ארבע פגישות במה שנקרא יחידות הסיוע, שהיום קיימות גם ליד בית-הדין הרבני.

מרב מיכאלי: אגב, אני אפתח סוגריים ואגיד שהצעת החוק שלנו היא פיתוח של תזכיר הצעת החוק הממשלתית, שעברה גם היא כבר בקריאה ראשונה, והיא תוצאה של עבודה של ועדה שנקראת ועדת שנהב, שישבה על המדוכה זמן רב מאוד, אבל כשהיא עשתה את העבודה עדיין לא היו קיימות יחידות הסיוע שליד בית-הדין הרבני; היו קיימות רק יחידות הסיוע שליד בתי-המשפט לענייני משפחה.

מרב מיכאלי: עכשיו, לשמחתנו, כבר קיימות יחידות סיוע גם ליד בתי-הדין, ולכן אפשר לעשות את ההליך הזה בלי להיכנס לסוגיית מירוץ הסמכויות.

מרב מיכאלי: אני אגיד בתחילת הדברים נתון שבאמת מאוד חשוב לדעת.

מרב מיכאלי: יש כבר מחקר אקדמי לגבי יחידות הסיוע האלה שנמצאות ליד בתי-המשפט לענייני משפחה, והמסקנות מהמחקרים האלה מראות בצורה חד-משמעית ומובהקת שבכל מקרה שהועבר לטיפולן של יחידות הסיוע, מתבצע שם תהליך שהוא התהליך שאנחנו מציעות בהצעת החוק, כלומר תהליך שמאפשר לצדדים לבחור בדרך אחרת שאיננה דרך של התכתשות משפטית או של מאבק משפטי, אלא דרך של גישור או גירושין בשיתוף פעולה או טיפול משפחתי או כל אחד מהדברים האלה או אולי שילובים שונים שלהם; שכל המקרים שהגיעו לטיפולן של יחידות הסיוע נגמרו בתוצאות טובות בהרבה ממה שאפשר היה לצפות.

מרב מיכאלי: יצוין שחלק ניכר מהמקרים שמגיעים לטיפולן של יחידות הסיוע הם מלכתחילה מקרים קשים, בעייתיים ואלימים יותר מהממוצע, ולמרות זאת תוצאות הטיפול בהם כל כך טובות.

מרב מיכאלי: לכן, מה שאנחנו מציעות הוא הדבר הבא: ייפתח תיק, או בבית-הדין הרבני או בבית-המשפט לענייני משפחה, בהליך מקדמי שבו יוזמנו בני-הזוג ללא מייצגים, ללא מי מטעמם; הם יצטרכו לבוא בעצמם, וזה כמו זימון לבית-משפט.

מרב מיכאלי: הם יצטרכו לבוא בעצמם לשתיים עד ארבע פגישות שנקראות פגישות מהו"ת, ובהן יינתנו להם כל האפשרויות שעומדות לפניהם חוץ מאשר מאבק משפטי, והתוצאות שיכולות להיות שם, או יותר נכון גם המצב החוקי של מה פועל לרעתו ומה פועל לטובתו של כל אחד מהצדדים.

מרב מיכאלי: זה ייעשה על-ידי אנשי טיפול, אנשי ייעוץ משפטי, ובמקביל ייעשה בעצם מעין אבחון, כך שאנשי המקצוע ונשות המקצוע של יחידת הסיוע יוכלו להציע לזוג מה הדרך הטובה ביותר, לפי מה שמתרשמים ומתרשמות מהם ומהרצונות שלהם.

מרב מיכאלי: צריך להגיד – שוב, אני עושה כוכבית – שבמקרה שביחידת הסיוע מתרשמות שיש מקרה של אלימות קשה, במקרה שהן מתרשמות שיש מצב של באמת כאסח שאין מה לעשות ואי-אפשר לגשר עליו, ליחידת הסיוע יש סמכות להפנות את המקרה ישר לבית-המשפט בלי לעבור את התהליך הזה.

מרב מיכאלי: אחרי הפגישות ביחידת הסיוע הזוג ילך לחשוב כמה שיחשוב, והכול פה תחום בזמנים, והזוג צריך להסכים לתהליך יישוב הסכסוכים.

מרב מיכאלי: חשוב לי להדגיש כאן, לכל אלה שחוששים מזה שיכריחו אותם, יכפו עליהם לעבור איזה תהליך גישור או איזה תהליך טיפול: אין חיה כזאת.

מרב מיכאלי: אי-אפשר לכפות על אף אחד ואף אחת תהליך גישורי, תהליך שדורש שיתוף פעולה במהותו.

מרב מיכאלי: לכן זה תלוי-הסכמה בהכרח.

מרב מיכאלי: מניסיוננו ומהבנתנו, הסיכוי שתהיה הסכמה כזאת הוא סיכוי גבוה – מה שעשוי באמת להביא לתהליך קצר יותר, וכאן אני שמה באמת קו עבה מתחת למילים "קצר יותר".

מרב מיכאלי: הרבה גברים, בעיקר, אני חייבת להגיד, ששמעו על הצעת החוק שלי, נבהלו ואמרו לי: אני רוצה להתגרש; אז מה, עכשיו את מכריחה אותי לבזבז זמן על תהליכים מיותרים?

מרב מיכאלי: ובכן, לא.

מרב מיכאלי: אתה רוצה להתגרש, ואני אומרת לך: זו הדרך הקצרה והיעילה יותר והבריאה יותר וממנה יצאו כולם וכולן במצב טוב יותר ואולי אף בריא יותר מזה שנכנסתם אליו, או ודאי טוב יותר מזה שהייתן מגיעות אליו אילו הייתן מתכתשות בבית-המשפט.

מרב מיכאלי: זאת בתמצית הצעת החוק והרציונל שעומד מאחוריה.

מרב מיכאלי: רק להגיד, בבקשה, תודות.

מרב מיכאלי: קודם כול, חברים וחברות יקרים, פרופסורים ופרופסוריות ועורכות-דין רבות שייעצו לנו בעניין זה, אבל בעיקר ומעל לכול עורכת-הדין מיכל פיין מעמותת "להתגרש בשלום", שבאמת עשתה ימים ולילות על ההצעה המאוד-מורכבת והמאוד מאוד טובה הזאת.

מרב מיכאלי: תודה על תמיכתכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר יאיר שמיר להשיב בשם שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

אבישי ברוורמן: יאיר, אתה בענייני גירושין?

יאיר שמיר: לשמחתי, לא.

יולי יואל אדלשטיין: הוא בענייני שלום.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שהציגה חברת הכנסת מיכאלי.

יאיר שמיר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני משיב בשם שרת המשפטים, שנבצר ממנה להגיע.

יאיר שמיר: הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (יישוב מוקדם של הסכסוך), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, מבקשת לקבוע כי כל תובענה המוגשת לערכאה שיפוטית בסכסוך משפחתי תיפתח בהליך מקדמי ביחידת הסיוע שליד הערכאה השיפוטית, בדומה להמלצות הוועדה בראשות השופט שנהב ותזכיר החוק הממשלתי שפורסם על-ידי משרד המשפטים על-פי המלצותיה עוד בשנת 2006.

יאיר שמיר: זאת, כדי להביא לכך שהצדדים יבחנו את האפשרות ליישב את הסכסוך בהסכמה ובדרכי שלום, תוך צמצום הצורך בקיום התדיינות.

יאיר שמיר: לאחרונה הופץ על-ידי משרד המשפטים תזכיר חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה, התשע"ד–2014, שבו הוצע לקבוע בחוק כי לתובענה בסכסוך בין בני-זוג או בין הורים וילדיהם תִקדם בקשה ליישוב הסכסוך ופגישת מהו"ת, בדומה לאמור בהצעת חוק זו.

יאיר שמיר: ב-29 ביוני 2014 אישרה ועדת השרים לענייני חקיקה את טיוטת החוק.

יאיר שמיר: לפיכך, הממשלה תומכת בהצעת החוק, בכפוף להסכמת המציעה שחקיקת הצעת החוק שלה תיעשה בהצמדה מוחלטת לנוסח הצעת החוק הממשלתית.

יאיר שמיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, אני רוצה לשאול את המציעים: אתם מסכימים להתניות של תמיכת הממשלה?

מרב מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (יישוב מוקדם של הסכסוך), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת יריב לוין – קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (יישוב מוקדם של הסכסוך), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 41, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

משה גפני: שיהיה בהצלחה.

משה גפני: בהצעת החוק הצבענו בעד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כידוע, מייד בתום החקיקה, הצעות חוק לקריאה טרומית, אנחנו נעבור לבחירת נציג הכנסת לוועדה למינוי קאדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע למליאה כי בחרתי בחברי הכנסת יצחק כהן, מיכל בירן ומשה פייגלין לחברי ועדת הקלפי בבחירת נציג הכנסת לוועדה למינוי קאדים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן יכהן כיושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אלה השמות של חברי ועדת הקלפי.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2145/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון – נציגי הכנסת במועצה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יעלה וינמק.

יולי יואל אדלשטיין: תשיב לו בשם הממשלה שרת התרבות והספורט חברת הכנסת לימור לבנת.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה על המכסה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה בוחר מן המקום, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, בפתח הדברים אני רוצה, כמובן, לחזק את חיילינו שנמצאים בחזית, לחזק את המשפחות השכולות, וכמובן לאחל החלמה מהירה לפצועים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזו נועדה לבטל, החל מהכנסת הבאה, את כהונתם של חברי הכנסת בדירקטוריון של יד יצחק בן-צבי.

יריב לוין: יש הוראה ייחודית בעניין הזה היום, כאשר חברי כנסת אינם נמצאים וחברים בהנהלות של מוסדות ציבוריים, מטבע הדברים ישנו חריג לעניין הזה במוסד יד יצחק בן-צבי, חריג שאין לו על פניו הצדקה, והוא גם עלול לחשוף את חברי הכנסת למצבים בעייתיים.

יריב לוין: למשל, אם המוסד ייקלע למשבר כספי ותהיה תביעה נגד דירקטורים, או דברים מן הסוג הזה, חברי הכנסת מצד אחד לכאורה נהנים מחסינות, ומצד שני עלולים להיות אחראים, ועלולים להיווצר כאן מצבים שהם לא בריאים ולא נכונים; מעבר לעובדה שמדובר גם במוסד שקיבל, אולי אפילו מקבל היום, ובוודאי עשוי לקבל גם בעתיד, תקציבים מקופת המדינה.

יריב לוין: ולכן, בראייה הזאת נדמה לי שנכון שהכנסת תוותר על ייצוגה במוסד הזה, ועל מנת שלא לפגוע במי שנבחרו לכהן בו בכנסת הזו, מוצע שהדבר הזה יוחל מהכנסת הבאה.

יריב לוין: אני מבקש גם להודות לשרת התרבות והספורט לימור לבנת על נכונותה לסייע בידי לקדם את הנושא, ואני מקווה שהמליאה אכן תאשר את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין; כל הכבוד ששמת לב למצב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, שרת התרבות והספורט, חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה, נא למסור לנו את עמדת הממשלה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקשת קודם כול – כמו חברי, חבר הכנסת יריב לוין – להשתתף בצער המשפחות השכולות, לאחל לכל חיילי צה"ל הנמצאים במערכה – לחזק את ידיהם ולאחל להם שישובו משם בשלום.

לימור לבנת: הם עושים עבודה חשובה למען עם ישראל, למען מדינת ישראל.

לימור לבנת: הצעת החוק שמגיש חבר הכנסת יריב לוין היא הצעת חוק ראויה בעינינו.

לימור לבנת: אני רוצה כאן להדגיש שבאמת נציגות של חברי כנסת בתאגיד סטטוטורי, תאגיד שהוקם על-פי חוק, שמפוקח על-ידי הכנסת אבל גם נתמך על-ידי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

לימור לבנת: – – – גם נתמך על-ידי הממשלה, על-ידי המדינה – יד בן-צבי באופן ספציפי שהוא אגב גוף נפלא, עושה עבודה נהדרת, אני ממליצה לחברי הכנסת גם לבקר שם, גם לקרוא את הפרסומים של יד בן-צבי, מחקרים בתחומים שונים, בתחומי מורשת שונים של עם ישראל – יד בן-צבי נתמך על-ידי משרד התרבות, ולכן מדובר כאן בחריגה על פני כל חוק אחר שקיים וגם פגיעה באמת בעקרון הפרדת הרשויות.

לימור לבנת: נציגות של חברי כנסת מכהנים לא נהוגה בחקיקה.

לימור לבנת: בחוק מוזיאון הכנסת, למשל, הנציגות היא של חברי כנסת לשעבר – –

יולי יואל אדלשטיין: לשעבר.

לימור לבנת: – – ולא של חברי כנסת מכהנים – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

לימור לבנת: – – וזה בשונה באמת מנציגות של גופים וגורמים רלוונטיים אחרים בתחום הזה.

לימור לבנת: היום, על-פי החוק, חוק יד יצחק בן-צבי, המועצה מורכבת מנציגי ממשלה, ההסתדרות הציונית העולמית, עיריית ירושלים, אוניברסיטאות, הסתדרות, ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: ולכן אנחנו תומכים בהצעת החוק הזאת.

לימור לבנת: אני רוצה לציין כאן עוד הערה אחת.

לימור לבנת: החוק קובע שבמועצה יהיו 25 חברים, מועצת יד בן-צבי.

לימור לבנת: אנחנו מציעים לא להפחית את חברי המועצה מ-25 חברים; הם יתמלאו על-ידי נציגי ציבור, כדי שלא יהיו פחות חברים, אבל זה כבר יבוא לידי דיון, אני מניחה, בדיונים – –

יולי יואל אדלשטיין: בוועדה.

לימור לבנת: – – בוועדה בכנסת.

לימור לבנת: אני מציעה לאשר את ההצעה הזאת ולהעביר אותה לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

לימור לבנת: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת התרבות והספורט חברת הכנסת לבנת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון – נציגי הכנסת במועצה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יריב לוין – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון – נציגי הכנסת במועצה), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 35 בעד, אין מתנגדים, יש שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר להכנתה לקריאה ראשונה בוועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2409; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת קול.

עדי קול: כבוד היושב-ראש, תודה, הצעת החוק הזאת מבקשת לעשות תיקון מהותי בחוק תובענות ייצוגיות (הסדרי פשרה והסתלקות).

עדי קול: יש הרבה תיקונים קטנים שהמטרה שלהם להקל על האזרחים לתבוע תובענה ייצוגית וגם לקבל פיצוי מהחברות שהם תובעים.

עדי קול: אחד התיקונים המרכזיים מבקש להקים קרן שאליה יועברו כספי הפיצויים שאמורים להגיע לנפגעים ולא תמיד מגיעים אליהם.

עדי קול: הקרן תובא לפיקוח של המדינה ותעבור לטיפול בעמותות, ולסייע להן במימון פעילויות ציבוריות חשובות שיוגדרו בחוק.

עדי קול: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר יאיר שמיר למסור, גם הפעם בשם שרת המשפטים, את עמדת הממשלה לכנסת.

יאיר שמיר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב אני משיב בשם שרת המשפטים.

יאיר שמיר: הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול ואחרים, מבקשת לתקן את חוק תובענות ייצוגיות בכל הנוגע להסדרי פשרה והסתלקות.

יאיר שמיר: ראשית, מוצע כי התובע המייצג ובא-כוחו לא יקבלו גמול ושכר טרחה במסגרת הסתלקותם מהתובענה, אלא אם היא הביאה תועלת לחברי הקבוצה.

יאיר שמיר: שנית, מוצע כי כל אדם יוכל להגיש לבית-המשפט התנגדות להסדר פשרה.

יאיר שמיר: שלישית, מוצע שבאישור הסדר פשרה בתובענה שטרם אושרה כייצוגית, בית-המשפט יבדוק שהתובענה עומדת לכאורה בתנאים לאישור תובענה ייצוגית הקבועים בחוק.

יאיר שמיר: רביעית, מוצע לקבוע כי בית-המשפט ייתן הוראות בדבר פיקוח על ביצוע הסדר הפשרה וכן יורה לצדדים לדווח לו על ביצוע הסדר הפשרה.

יאיר שמיר: חמישית, מוצע לקבוע כי תשלום שכר הטרחה לבא-כוח המייצג יהיה מותנה במימוש הסדר הפשרה והשלמת ביצועו.

יאיר שמיר: ולבסוף, מוצע שכאשר נקבע פיצוי בדרך של תרומה, תרומה זו תועבר לקרן חיצונית נטולת פניות אשר תחלק את התרומות.

יאיר שמיר: הממשלה סבורה כי יש טעם בהצעת החוק.

יאיר שמיר: עם זאת, חלק מהפתרונות המוצעים מצריכים ליבון ובחינה מעמיקה; כך, למשל, בחינת ההגבלה על האפשרות להגיש התנגדויות להסדר פשרה, בחינת הקמת קרן חדשה לחלוקת תרומות לעומת שימוש במנגנונים קיימים, צורך בקביעת מנגנון שכר טרחה גמיש ומותאם לכל ההליך.

יאיר שמיר: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק, בכפוף להסכמת משרד המשפטים האמון על חוק זה, וכן להסכמת משרד האוצר.

יאיר שמיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יאיר שמיר, שהשיב בשם שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 40 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר להכנתה לקריאה ראשונה בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש מכם לשבת, כולל חבר הכנסת עיסאווי פריג', שאני מבקש ממנו באופן אישי לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התבשרנו ביממה האחרונה כל הזמן על ביטול טיסות לישראל, אז אני רוצה לעדכן אתכם שהייתה טיסה שגם המריאה וגם נחתה, והביאה לנו גם אורח חשוב שנמצא אתנו כרגע ביציע, הלוא הוא יושב-ראש הפרלמנט של גאורגיה, ידידנו דוד אוסופשווילי – ומשלחתו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) אדוני יושב-ראש הפרלמנט של גאורגיה דוד אוסופשווילי, כבוד יושב-ראש ועדת החוץ של הפרלמנט, חבר הפרלמנט טֶדוֹ גָ'פַּרִידְזֵה, שגריר גאורגיה החדש בישראל, השגריר פָּאֵאטָה קָלָנְדְזֵה – ואנחנו מאחלים לך גם בהצלחה בתפקיד – ידידנו יושב-ראש אגודת הידידות עם גאורגיה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, שרים, חברי כנסת, אני מתכבד לברך את כבוד היושב-ראש של הפרלמנט ומשלחתו המכובדת שנמצאים כאן אתנו היום לרגל ביקורם החשוב בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ביקורכם כאן, במיוחד בימים לא פשוטים אלה של אי-שקט, מעיד על ידידות חמה בין המדינות והעמים ועל המחויבות של ההנהגות של שתי המדינות לחיזוק הקשרים.

יולי יואל אדלשטיין: הרשה לי, מכובדי, להודות באמצעותך גם לראש ממשלת גאורגיה על הודעתו מ-14 ביולי השנה, המביעה סולידריות עם אזרחי ישראל על רקע ירי טילים מעזה, ועל ההודעה שגם תומכת בזכותה של ישראל להגן על אזרחיה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, אני מבקש להודות בשם חברי הכנסת על התנחומים שהביעה הנהגת גאורגיה עוד על המקרה המצער והטרגי של החטיפה והרצח של שלושת הנערים לפני כמה שבועות.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מציינים בסיפוק ובשביעות רצון את הקידום המשמעותי של היחסים בין ישראל וגאורגיה בשנתיים האחרונות, ומעריכים את החשיבות שארצך מייחסת לשיתוף פעולה בין-לאומי גם בתחום החשוב של הלוחמה בטרור.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, שנינו מייצגים עמים עתיקים המקיימים ביניהם יחסי וקשרי ידידות זה למעלה מ-2,600 שנה, ואני מבקש לברך על החלטת הנהגת גאורגיה לציין 2,600 שנות ידידות בין שני העמים, בשורה של אירועים בגאורגיה באוקטובר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: היחס החם והידידות המופגנת אשר הקהילה היהודית בגאורגיה זוכה להם, הקשרים החמים בין הקהילה הגאורגית היהודית בישראל לבין ארץ מולדתם, והגשר היציב והאיתן שהיא מהווה, הפכו כבר מזמן ליסוד ולשם-דבר בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: שתי מדינותינו מתמודדות עם אתגרים אזוריים דומים ואיומים מצד גורמים קיצוניים, ובהקשר זה אני מבקש להביע הערכה על מאמציה של גאורגיה במלחמה נגד כוחות טרור בין-לאומיים.

יולי יואל אדלשטיין: אנו גם זוכים לשיתופי פעולה מצד פרלמנטרים רבים באספות הפרלמנטריות של ארגונים שונים שבהם אנו חברים, וגם על כך אני מבקש להודות לך, לחברי הפרלמנט שלך ובוודאי לחברי המשלחת.

יולי יואל אדלשטיין: אני סמוך ובטוח כי ביקורכם בבירתנו ירושלים ובערים נוספות בישראל יהווה נדבך חשוב ותרומה נוספת לחיזוק והידוק היחסים בינינו, ואני מברך אתכם בברכת ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome to the Knesset, welcome to Jerusalem.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר למחוא כפיים עוד הפעם, מגיע להם.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2620/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נמשיך בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), של חבר הכנסת יוני שטבון וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לו בשם הממשלה, בשם שרת המשפטים, השר יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, אחת התופעות המזעזעות בפרשת הקטינים בקריית-גת, שהסעירה, בצדק, מדינה שלמה, הייתה חומת השתיקה שאפפה את הפרשה.

יוני שטבון: כל כך הרבה עדים היו לנעשה, ובכל זאת לא היה מי שדיווח לרשויות על הנעשה.

יוני שטבון: קשר שתיקה מסוכן, שמנע את עצירת הפרשה הנוראית.

יוני שטבון: חוק חובת הדיווח הנוכחי מחייב דיווח רק בעבירות מין בקטינים שנעשו במסגרת המשפחה.

יוני שטבון: בדרך זו, עבירות בקטינים ובחסרי ישע שלא במסגרת המשפחה לא מחייבות דיווח לרשויות.

יוני שטבון: למותר לציין שאי-דיווח מונע את חשיפתן, וכתוצאה את הפסקתן של פרשות מעין אלה.

יוני שטבון: את הסכנות האפשריות האלה אני מבקש למנוע.

יוני שטבון: בהצעת החוק המובאת לפניכם – על הצעת החוק הזו חתומים חברים מכל מרחב המפלגות, קואליציה ואופוזיציה; אני מביא אותה לפניכם היום לקריאה טרומית כפי שנוסחה בשיתוף עם המועצה הלאומית לשלום הילד – יש הרחבה חשובה של חובת הדיווח בעבירות בקטינים וחסרי ישע.

יוני שטבון: מעכשיו חובת הדיווח תחול על כל אדם שיש לו יסוד סביר לחשוב שנעברות עבירות מין בקטינים ובחסרי ישע.

יוני שטבון: החובה תישא אחריות פלילית: כל העובר על ההוראה, דינו מאסר של שלושה חודשים.

יוני שטבון: חברים, צריך לפרק את קשר השתיקה.

יוני שטבון: לא יכול להיות שהעולם ידע וישתוק.

יוני שטבון: ברור לכם שאם הייתה חובת דיווח, הצרה הזו הייתה נחסכת ממאות נערים בקריית-גת.

יוני שטבון: כמובן, במאמר מוסגר, זה לא הפתרון המהותי, זה רק פתרון חקיקתי.

יוני שטבון: הפתרון הוא פתרון יסודי בתרבות החינוכית של כולנו.

יוני שטבון: מדובר בדיני נפשות של ממש.

יוני שטבון: הרחבת חובת הדיווח תאפשר לעצור פרשות חמורות כאלה בזמן.

יוני שטבון: כמחוקקים, יש לנו חובה ואחריות כלפי קטינים וחסרי ישע, להגן עליהם בכל דרך מסיכונים שכאלה.

יוני שטבון: יכולנו לחשוב שחובת הדיווח היא חובה מוסרית, אך הפרשה האחרונה לימדה אותנו שחייבת להיות התערבות בחקיקה.

יוני שטבון: חובת הדיווח היא צורך חיוני, ויפה שעה אחת קודם.

יוני שטבון: אני קורא לכם לתמוך בהצעתי ולהביא סוף לקשרי שתיקה מסוכנים אלה.

יוני שטבון: בהזדמנות הזאת אני רוצה לחזק את לוחמי צה"ל, את תושבי הדרום, שעושים עבודה מדהימה בכל מה שקשור לביטחון אזרחי מדינת ישראל.

יוני שטבון: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת שטבון.

רות קלדרון: ישיב בשם שרת המשפטים השר יאיר שמיר.

רות קלדרון: בבקשה.

יאיר שמיר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני משיב שוב בשם שרת המשפטים.

יאיר שמיר: הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יוני שטבון ואחרים, מבקשת לתקן את חוק העונשין, התשל"ז–1977, ולהרחיב את חובת הדיווח הקבועה בו.

יאיר שמיר: כיום קבועה בחוק חובת דיווח לגבי עבירות מסוימות הנעברות בקטין או בחסר ישע: עבירות מין ואלימות המבוצעות בקטין בידי האחראי לו, עבירות מין שנעברו בקטין או בחסר ישע על-ידי בן משפחה שהוא קטין, עבירות מין ואלימות המבוצעות בקטין או בחסר ישע השוהה במוסד או במסגרת חינוכית או טיפולית אחרת.

יאיר שמיר: חובות הדיווח מוטלות על בעלי מקצוע מסוימים המנויים בחוק ועל כל אדם שהיה לו יסוד סביר לחשוב כי זה מקרוב נעברה בקטין או בחסר ישע עבירה כאמור.

יאיר שמיר: הדיווח על-פי החוק הוא למשטרה או לפקיד הסעד.

יאיר שמיר: בהצעת החוק מוצע להרחיב את חובת הדיווח ולקבוע חובות דיווח גם בנוגע לעבירות מין שנעברו בקטין או בחסר ישע על-ידי כל אדם, ללא הגבלה לגבי זהות המבצע.

יאיר שמיר: על-פי המוצע, הרחבת חובת הדיווח תחול רק כשית

יאיר שמיר: עורר אצל המדווח חשד ממשי לביצוע עבירת מין וכשעבירות המין בוצעו זה מקרוב.

יאיר שמיר: קידום הצעת החוק המרחיבה את חובת הדיווח כאמור ראוי ומוצדק, שכן היא נועדה למנוע מצבים שבהם נודע על עבירות מין המבוצעות בקטינים אולם עבירות אלה לא מדווחות, ולפיכך לא מטופלות.

יאיר שמיר: דיווח כאמור יועיל בטיפול בקטינים נפגעי העבירות, בקטינים נוספים ואף בפוגע עצמו, אם הוא קטין.

יאיר שמיר: ההצעה דומה במהותה להצעה ממשלתית, של משרד המשפטים, שעברה בקריאה ראשונה בכנסת השמונה-עשרה אך לא קודמה ולא הוחל עליה דין רציפות בשל דרישות תקציביות של משרדי הממשלה.

יאיר שמיר: אנו סבורים כי יש לקדם את הצעת החוק הממשלתית לאחר שהסוגיה התקציבית תבוא על פתרונה.

יאיר שמיר: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית בלבד ובכפוף להתחייבות המציע להתאים את הצעתו באופן מלא ולהצמידה להצעת החוק הממשלתית.

יאיר שמיר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: הצעת חוק העונשין – אני אפעיל הצבעה כאשר כולם ישבו.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: קריאה טרומית.

רות קלדרון: הצבעה, בבקשה.

רות קלדרון: חבר הכנסת כהן, התאפקתי כשהיית עם הגב.

רות קלדרון: חבר הכנסת כהן, בבקשה לא לדבר בטלפון במליאה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת חובת דיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רות קלדרון: 40 בעד, אין מתנגדים, שניים נמנעים.

רות קלדרון: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/772/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון) של חבר הכנסת אילן גילאון.

רות קלדרון: חבר הכנסת גילאון, בבקשה לעלות להציג אותה.

רות קלדרון: ישיב במשולב שר הכלכלה נפתלי בנט.

רות קלדרון: חבר הכנסת אילן גילאון – בתמיכת חבר הכנסת שמעון סולומון, סליחה, אנחנו מוסיפים את שמו של חבר הכנסת סולומון להצבעה הקודמת – 41.

רות קלדרון: תודה.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: זה היה יכול להיות מפתיע.

רות קלדרון: זה היה יכול להיות נחמד.

רות קלדרון: חשבתי איזו שותפות, קואליציה.

אילן גילאון: אני חושב, גברתי היושבת-ראש, שמי ששכח להצביע בהצבעה הקודמת – לצרף את הקול שלו לטובת החוק הבא.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הנדונה כאן הגיעה לוועדת שרים לענייני חקיקה.

אילן גילאון: אולם ועדת השרים החליטה שלא לדחות את ההצעה, גם לא לקבל אותה; לדחות אותה ב-60 ימים, לקבוע מועד אחר.

אילן גילאון: וזה קצת תמוה, כי יכול להיות שצוק העתים דווקא היה מחייב אותה, את הממשלה, להיות נאמנה לדברים שהיא אומרת וטוענת וקובעת, ודווקא להתייחס להצעת החוק הזאת עכשיו.

אילן גילאון: בתקופה האחרונה, גברתי, מתרבים מצבים שבהם אזורים שונים בארץ נמצאים במצב מיוחד בעורף, כהגדרתו בסעיף 9ג לחוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א–1951, שבו יש סיכון לחיי אזרחים המתגוררים או עובדים באזורים האלה.

אילן גילאון: באזורים אלו נמנע לעתים מעובדים להתייצב במקום עבודתם עקב סיכון ישיר ובעטיים של טעמים אחרים כגון היעדר פתרונות נאותים לילדים ולבני משפחה אחרים הנמצאים אף הם באותו אזור.

אילן גילאון: אין כל הצדקה להוסיף פגיעה נוספת, גברתי, על הקשיים העוברים על עובדים באזורים אלו.

אילן גילאון: על כן, מוצע להחיל על העובדים באזורי מצב מיוחד בעורף את ההסדרים שהחילו לבסוף במלחמת לבנון השנייה, אשר הגנו על זכויותיהם של עובדים שנעדרו ממקום עבודתם בעטייה.

אילן גילאון: הצעות חוק זהות הניחו בעבר, גברתי, חברי הכנסת דב חנין, רן כהן ואנוכי.

אילן גילאון: נדמה לי שחבר הכנסת דב חנין גם יעלה.

רות קלדרון: הוא לא יעלה היום, אבל הוא תומך.

אילן גילאון: אני לא חוקר במופלא ממני, אבל בכל אופן, את הזכות צריך לתת לאנשים.

אילן גילאון: אני עצמי סיירתי בראשית השבוע, יחד עם חברי ניצן הורוביץ ומיכל רוזין, והיינו ביישובים בעוטף-עזה.

אילן גילאון: בהרבה מאוד מקומות אנשים לא מגיעים לעבודה, קודם כול כתוצאה מסיכון ישיר שקיים.

אילן גילאון: מעבידים שהם רחמנים ובעלי חמלה משלמים את המשכורות לאלה שלא מגיעים, אבל זה לא קורה בכל מקום, והם גם לא חייבים על-פי חוק.

אילן גילאון: גם הסדרים נתונים לחסדו ושבטו של שר האוצר, אם הם נתונים.

אילן גילאון: הרעיון המרכזי הוא לעגן את ההצעה הזאת בחוק.

אילן גילאון: כי את יודעת, גברתי, חוק תמיד טוב יותר גם לגבי אלה שלא יודעים לתבוע את זכויותיהם, לגבי אלה שהם חלשים יותר, לגבי אלה שתמיד נופלים במלחמה, אפילו יותר מאשר בשלום.

אילן גילאון: אנשים חלשים במלחמה הם אנשים חלשים בזמן שלום.

אילן גילאון: לחצים כלכליים תחת אש רק יכולים להחמיר את מצבם של האנשים.

אילן גילאון: הבטחת שכר של עובדים שנעדרו ממקום העבודה היא דבר מאוד מאוד חשוב.

אילן גילאון: אם מישהו רוצה עורף חזק, גברתי, הוא צריך לדעת שהוא גם יקבל את משכורתו בסוף החודש.

אילן גילאון: וזה עולה כסף, אבל אני שומע שמדברים על מחירים בחיי אדם במקומות שונים – ואני לא מקבל את זה, כי אני חושב שזה הדבר הכי חשוב.

אילן גילאון: זה איננו מחיר סתם; זה מחיר שאין לו תחליף.

אילן גילאון: כאן אנחנו מדברים על מחירים שהם ממון, שיש להם תחליף, שאפשר למצוא אותו.

אילן גילאון: הבטחת השכר הזאת לעובדים צריכה להינתן בהתאם להכרזה על אזור מיוחד בעורף, כפי ששר הביטחון מכריז את זה.

אילן גילאון: אנחנו כמעט יכולים לדבר על עצמנו היום בתור עוטף-עזה – אזורים A, B ו-C.

אילן גילאון: כמעט כמו ברשות הפלסטינית, גברתי.

אילן גילאון: A זה ה- hardcore של עוטף-עזה, ובתוך זה יש ה-hardcore של ה- hardcore.

אילן גילאון: B ו-C הם מקומות רחוקים יותר.

אילן גילאון: ביישובים שבהם חל המצב המיוחד הזה צריך לתת.

אילן גילאון: מה שקורה, יש מצבים שהורים לא מוצאים פתרון לילדים שלהם שהולכים לגן, ילדים קטנים; יש מי שיש לו הורה חולה או חולה סיעודי במשפחה; יש מי שמסיבות של פגיעה ישירה מפחדים לגשת.

אילן גילאון: אני הייתי מציע שאת החשבון הזה נסגור בהגדרה שהיא הגדרה גורפת, לא להיכנס לגופו של כל אדם ועניין, וברגע שיש מצב מיוחד בעורף על-פי הגדרת שר הביטחון, מתוקף זה הוא יהיה זכאי לקבל את מלוא שכרו, כולל הזכויות שנגררות בעקבות שכרו.

אילן גילאון: בקשת השרים לדחות ב-60 ימים את ההצעה היא, אפילו הייתי אומר, מביכה ומקוממת.

אילן גילאון: הרי אני רואה אנשים שכל הזמן מסיירים בכל מקום, ביישובי הדרום, ובאים לחזק ויוצאים מחוזקים.

אילן גילאון: הגיע הזמן, גברתי, כמו שאומרים אצלנו בארמית: Put the money where your mouth is.

אילן גילאון: אני אומר את זה ככה כי זאת הארמית הכי טובה להביע את המשפט הזה.

אילן גילאון: שימו את הכסף איפה שאתם מדברים.

אילן גילאון: כלומר, להגיד: אנחנו דוחים את ההחלטה ב-60 יום – אולי מישהו יודע מה שאנחנו לא, ואם כן – תספרו לנו.

אילן גילאון: האם המהלך הזה צריך להימשך 60 יום?

אילן גילאון: האם מישהו חושב שמחר הוא ייגמר ואז ישכחו בעוד 60 יום?

אילן גילאון: האם העיקרון הוא לשלם לכמה שיותר אנשים כמה שפחות כסף?

אילן גילאון: גברתי, אני מודה, זה לא רק מעורר הרמת גבה, זה מקומם, ויש בזה הרבה מאוד צביעות מבחינת ועדת השרים לענייני חקיקה.

אילן גילאון: עולה ששוב, גם בזמנים כאלה, ההחלטות הן לגופו של בן-אדם; לא ההצעה היא שמשנה אלא המציע הוא שמשנה.

אילן גילאון: אז תראי, גברתי, במציאות כזאת, שאכנה אותה מציאות שבה יותר מדי גופות של ילדים מתים מהוות אדמיניסטרציה להחלטות של מבוגרים כסילים, בחשבונות הקטנים האלה אל תלכו אתנו.

אילן גילאון: לכל מי שאומר: לא חשוב המחיר – חיי אדם הם לא המחיר.

אילן גילאון: חיי אדם הם דבר שאיננו לתחליף, אי-אפשר להחליף אותו, זה מחיר שאין לו תקנה, ואילו בהצעת החוק הזאת מדובר על מחיר שכן יש לו תקנה, שהוא המחיר שיש בידינו.

אילן גילאון: ואני מציע לנו, במציאות הזאת שבה אנחנו חיים, גברתי – זו מציאות של יורים ובוכים כל החיים, זה האתוס הציוני כולו, אנחנו יורים ובוכים.

אילן גילאון: ואוי ואבוי אם אנחנו נירה ולא נבכה, ועוד יותר אוי ואבוי אם נבכה ולא נירה.

אילן גילאון: את המציאות הזאת צריך להכיר, מציאות שבתוכה למדינה יש לא רק הזכות אלא החובה להגן על אזרחיה, וצריך למצוא את הדרכים הנכונות, והמידתיות היא הדרך הנכונה והטובה ביותר.

אילן גילאון: אני לא אתייחס לעצות אחיתופל שקיבל ראש הממשלה בסופו של דבר, אחרי שהוא התחיל את המהלך הזה באיפוק מסוים.

אילן גילאון: אבל יש לו את נביאי הפלסטיק שלו שנותנים לו את הנבואות.

אילן גילאון: בדרך כלל זה כתוצאה ממידע שהם מקבלים בתוך הקבינט, ואז הם מתנבאים מה הולך לקרות בהתאם לשיחות שמתנהלות שם.

אילן גילאון: במציאות הנוכחית הדבר הטוב ביותר לנו, לפני שנתחיל לשלם מחירים שאנחנו כבר משלמים ואי-אפשר להשיב אותם, זה לעשות את מה שנקרא איך חכם לא נכנס למקום שפיקח יודע לצאת ממנו.

אילן גילאון: אבל אנחנו כבר נמצאים שם – איך חכם יודע עכשיו לצאת במקום שפיקח נכנס והוא לא יודע איך לצאת.

אילן גילאון: וברור לגמרי שצריך לעשות את זה במשורה ובמתינות, אבל חייבים למצוא את הדרך האלטרנטיבית, העקיפה, לפתרון הזה, משום שאנחנו עוסקים בסימטריה בלתי אפשרית מבחינתנו, שמניחה אבן ריחיים קשה על הכתפיים שלנו במאמץ הזה: מצד אחד להגן על הילדים שלנו, ומצד שני המציאות מחייבת אותנו להגן גם על הילדים שבצד השני של הגבול, משום שגם הם שבויים בידיים של ארגון הטרור.

אילן גילאון: אגב, אף פעם לא חשבתי שזה הפרטנר לשיחות אתו.

אילן גילאון: תמיד אמרנו שהפרטנר צריך לענות, גברתי, על מה שנקרא נוסחת יריב–שם-טוב.

אילן גילאון: ונוסחת יריב–שם-טוב אמרה לחדול מדרך הטרור ולהכיר במדינת ישראל.

אילן גילאון: זה מה שכל כך הרבה שנים אבו מאזן מציע.

אילן גילאון: אנחנו דורשים ממנו להציע גם שמדינת ישראל הזאת שהוא צריך להכיר בה – שגם תהיה יהודית.

אילן גילאון: ואני מניח שכאשר הוא יכיר במדינת ישראל כיהודית, נבקש ממנו להכיר בשני הרבנים הראשיים, האשכנזי והספרדי.

אילן גילאון: וזה אומר, גברתי, שאנחנו לא מחפשים פרטנר.

אילן גילאון: אליבא דמפלגה שלי, אנחנו חושבים שהפרטנר הוא הרשות הפלסטינית.

אילן גילאון: הם צריכים להיות שם.

אילן גילאון: הכרעה אסטרטגית אין בסיבוב הזה.

אילן גילאון: צריך לדומם יריות ולהבין שהכרעה אסטרטגית יש בשני אופנים: כיבוש עזה – ולא שמעתי שיש מי שמתלהם ומתלהב ממנו, אלא מי שרוצה לעשות לעצמו הון פוליטי נוסף בקרב מצביעיו הימנים – או החזרה באופן משותף של שלטון הרשות הפלסטינית בעזה, במאמץ של מה שהייתי קורא לו נאט"ו במזרח התיכון, של כל הכוחות ש"חמאס" הוא לצנינים בעיניהם, וזה קודם כול אבו מאזן ומצרים וירדן ואנחנו.

אילן גילאון: וכך אפשר יהיה גם לעקור את המנהרות – ולגביהן תצטרך באיזה שלב להיות מוקמת ועדת חקירה, כדי שנדע אם היו מנהרות ולא עשינו לגבי ה-issue הזה כלום – סימן שהפקרנו את תושבינו; ואם לא ידענו כלום, סימן שיש לנו בעיית מודיעין.

אילן גילאון: באחד משני המצבים האלה יש לנו בעיה, גברתי.

אורית סטרוק: – – –

אילן גילאון: אבל בינתיים אל תענו את האנשים באופן אזרחי בעורף ותעבירו להם את המגיע להם – –

רות קלדרון: תודה רבה.

אילן גילאון: – – ובמסגרת חוק ולא במסגרת הטבה שבנויה על חסד של שר כזה או אחר.

אילן גילאון: אני מודה לך, גברתי.

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת גילאון.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/215/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: ישיב – סליחה, חבר הכנסת דב חנין, יש לך הצעה מוצמדת.

רות קלדרון: בבקשה, תעלה אותה.

רות קלדרון: קיבלנו 20 חתימות ולכן ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

רות קלדרון: אני מבקשת מכל חברי הכנסת שלא לדבר בטלפון במליאה.

רות קלדרון: אני מעדיפה שלא להגיד שמות.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני מבין שלפי בקשת הקואליציה שתי ההצבעות כנראה תהיינה שמיות, מבחינתי.

רות קלדרון: שתי ההצבעות שמיות, כן.

דב חנין: תודה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אדוני שר הכלכלה, מכובדי שר הכלכלה, אני רוצה לנסות לפנות אליך ואליכם, עמיתי וחברי בספסלי הקואליציה.

דב חנין: נימק היטב את הצעת החוק הזאת חבר הכנסת גילאון.

דב חנין: אנחנו עוסקים באמת במצב מיוחד.

דב חנין: אנחנו עוסקים במצב מיוחד לא רק מבחינת מצב מיוחד בעורף, שזה הנושא שבו עוסקת הצעת החוק, אלא אנחנו נמצאים גם במצב מיוחד ברמה הפרלמנטרית.

דב חנין: הצעת החוק אומרת שאנחנו צריכים להבטיח לעובד שנעדר ממקום עבודתו בגלל המצב המיוחד בעורף – אנחנו צריכים להבטיח לו את השכר ואת התנאים הנלווים לשכר.

דב חנין: ואני מבין, אדוני שר הכלכלה, שבגלל עומס שהיה כנראה בוועדת השרים לענייני חקיקה לא הסתיים הדיון, או אולי לא מוצה הדיון בעניין הזה, ולכן הממשלה או ועדת השרים לענייני חקיקה ביקשה דחייה.

דב חנין: אבל דווקא במקרה הזה לדחייה יש משמעות מאוד גדולה, מכיוון שהמצב המיוחד בעורף מתקיים כרגע.

דב חנין: בעוד 60 יום כולנו מקווים שנימצא במצב אחר ולא יהיה צורך לא בפתרונות ולא בשאלות.

דב חנין: לכן – חבר הכנסת גפני, אני מנסה לשכנע את שר הכלכלה, ברשותך, עוד דקה – לכן אני חושב, אדוני שר הכלכלה, שזו לא סוגיה שבה אנחנו צריכים בכנסת להצביע מי בעד לתת לעובדים הגנה בשעת מצב מיוחד בעורף ומי נגד.

דב חנין: הצעתי אליכם, אדוני השר, עמיתי בספסלי הקואליציה, שאתם תסכימו להעביר את ההצעה הזאת בקריאה טרומית היום, כדי שאנחנו נוכל להיכנס להידברות, לאיזה תהליך של הידברות, שבו נסכים על איזה מכניזם מוסכם שבו יהיה פתרון לעניין.

דב חנין: הרי אני מניח שגם הממשלה לא מתנגדת לכך שיהיה פתרון שיגן על שכרם של העובדים שלא יכולים להגיע למקומות עבודתם בגלל המצב המיוחד בעורף.

דב חנין: אין לנו, אדוני השר, שום מגמה ורצון בנושא הזה להביך לא את הממשלה ולא את הקואליציה.

דב חנין: אנחנו מעוניינים לקדם כאן פתרון מעשי, ואני חושב שההצעה שאני מציע היא הצעה טובה, והיא תוכל להביא לפתרון של העניין.

דב חנין: אנחנו מבחינתנו נהיה מוכנים בהחלט להמתין בהמשך קידום החקיקה לאותו תהליך של הידברות שנעשה או ייעשה מייד אחרי אישורה של הצעת החוק.

דב חנין: אני רק רוצה לציין, גברתי היושבת-ראש, שזו הצעת חוק שלי ושל חברי לסיעת חד"ש, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה.

דב חנין: העובדים בעורף שלא יכולים לפעמים לקבל שכר הם מכל הקבוצות בחברה הישראלית, מכל המגזרים, מאזורים שונים בארץ, אזרחים יהודים, אזרחים ערבים, וצריך להגן על העובדים כאשר המצב המלחמתי לא מאפשר להם להגיע למקומות העבודה שלהם ולעבוד בצורה סדירה וראויה.

דב חנין: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך, חבר הכנסת חנין.

רות קלדרון: ישיב – במשולב – שר הכלכלה נפתלי בנט.

רות קלדרון: בבקשה.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק לא נדונה בוועדת השרים לחקיקה, ועל כן לפי תקנון הממשלה יש להתנגד לה.

נפתלי בנט: אני מקווה שלא תאלצו אותנו, אבל אם תעשו זה בסדר, זה תרגיל פרלמנטרי, חביב אבל לא לעניין.

נפתלי בנט: ולהחלטתכם.

רות קלדרון: תודה רבה, אדוני השר.

אילן גילאון: מה אדוני אומר לגופו של עניין?

רות קלדרון: אנחנו עוברים להצבעה שמית.

רות קלדרון: אני מבקשת – כן, בבקשה, חבר הכנסת.

אילן גילאון: תודה רבה, גברתי.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: לא הייתי מנצל את הזכות הזאת אלמלא התשובה המבישה, הפופוליסטית, הצבועה, של שר שחושב שכל דבר הוא תרגיל פרלמנטרי; מי שלא בוחל בשום הזדמנות, בשום הזדמנות, לזכות בפופולריות פוליטית על חשבון מצבים קשים של אנשים.

אילן גילאון: אני חשבתי שאני אשמע מהשר התייחסות להצעה שלנו, אבל השר, ברוב בוטותו וברוב אי-הבנתו את תפקידו, אפילו לא מבין שהוא צריך לענות על הצעת חוק כזאת באופן ענייני.

אילן גילאון: אדוני, אני מדבר אליך.

אילן גילאון: המשחק הכפול שאתה משחק, בבחינת "אימא, אני שונא ללכת לבית-הספר כי אני שונא את המורים ואת התלמידים", הוא נמאס על כולם.

אילן גילאון: ואז אומרת לו, האימא: "אתה חייב ללכת לבית-הספר, כי אתה מנהל בית-הספר".

אילן גילאון: אדוני, אתה שר בממשלה, תתבייש לך, זאת התשובה שאתה נותן?

אילן גילאון: בכל מקום אתה מנסה להפוך את עצמך – לְמה?

אילן גילאון: בכל מקום שאתה מסתובב אתה פרובוקטור.

אילן גילאון: מה זאת אומרת שאתה לא עונה על הצעת החוק הזאת?

אילן גילאון: איזה מין חוצפה זאת?

אילן גילאון: אתה בכלל לא מבין את תפקידך חוץ מלהסית ולהדיח ולהיות נביא שקר.

אילן גילאון: אתה לא מבין את זה.

אילן גילאון: תצא, מאה אחוז.

אילן גילאון: תאמין לי, לכבוד הוא לי שאתה יוצא מפה.

נפתלי בנט: תשמור על סגנון, תשמור על סגנון.

אילן גילאון: לכבוד הוא לי שאתה יוצא מפה.

אילן גילאון: עליתי לכאן להגיד שהאיש הזה לא יודע מה תפקידו, והוא לא יודע איך הוא צריך להתנהל; וזה לא מפתיע אותי כי ככה מתנהלת הממשלה כולה, גברתי.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה שמית.

רות קלדרון: הוגשו 20 חתימות, כבר אמרתי.

רות קלדרון: אני אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת להצבעה, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – נגד אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – בעד יחיאל חיליק בר – בעד אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – בעד רונן הופמן – אינו נוכח ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו משתתף בהצבעה נסים זאב – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – אינו משתתף בהצבעה מאיר כהן – אינו נוכח זבולון כלפה – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – נגד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – נגד חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד כרמל שאמה-הכהן – נגד יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – נגד

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: גברתי, אנא קראי שוב בשמות מי שלא היו באולם.

רות קלדרון: אני רואה ששר האוצר המקורי כן כאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח רונן הופמן – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח מאיר כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח יאיר לפיד – נגד אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יוני שטבון – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח

רות קלדרון: האם יש מישהו באולם שלא קראו בשמו או שלא הצביע?

רות קלדרון: אם אין, תמה ההצבעה ואנחנו תכף נקבל את תוצאותיה.

רות קלדרון: תודה רבה למזכירות הכנסת.

רות קלדרון: קיבלנו את תוצאות ההצבעה: 26 בעד, 38 נגד.

רות קלדרון: הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון – הגנת שכר בעת מצב מיוחד בעורף), התשע"ג–2013, לא התקבלה.

רות קלדרון: אנחנו נעבור הלאה.

רות קלדרון: לפי בקשת הקואליציה, גם בהצעה המוצמדת של חבר הכנסת דב חנין תהיה הצבעה שמית.

רות קלדרון: אני אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת.

רות קלדרון: אנחנו מתחילים בהצבעה על הצעתו המוצמדת של חבר הכנסת דב חנין: הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון – הגנת שכר בשעת מצב מיוחד בעורף) – של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

רות קלדרון: בבקשה, גברתי.

מיקי לוי: הוא מסכים להצבעה אלקטרונית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – אינו נוכח אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – בעד רונן הופמן – אינו נוכח ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו משתתף בהצבעה נסים זאב – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד זבולון כלפה – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – נגד מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – נגד מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – בעד שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – נגד חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – אינו נוכח כרמל שאמה-הכהן – נגד יוני שטבון – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – נגד

רות קלדרון: אני מבקשת מהמזכירה לקרוא בבקשה שוב את שמות חברי הכנסת שנעדרו מהאולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – נגד דוד אזולאי – אינו משתתף בהצבעה ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח רונן הופמן – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח

רות קלדרון: תמר זנדברג כן הייתה בחדר – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יצחק כהן – אינו נוכח

רות קלדרון: – – והיא מבקשת להצביע נגד.

רות קלדרון: סליחה, בסוף.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – נגד לימור לבנת – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח משה זלמן פייגלין – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח

רות קלדרון: אנא קראי בשם – האם יש מישהו באולם שלא הוקרא שמו?

רות קלדרון: קארין אלהרר – נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קארין אלהרר – נגד תמר זנדברג – בעד

רות קלדרון: יש עוד מישהו שלא קראו בשמו?

רות קלדרון: שלא הצביע?

רות קלדרון: אין אף אחד.

רות קלדרון: תמה ההצבעה.

רות קלדרון: נמתין לתוצאותיה.

רות קלדרון: תודה רבה למזכירות הכנסת.

רות קלדרון: 24 בעד, 36 נגד.

רות קלדרון: הצעתו של דב חנין וקבוצת חברי הכנסת לא התקבלה.

רות קלדרון: ועכשיו נמשיך הלאה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2308/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק חופשת הסתגלות לעובד שמשרת במילואים, של חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון.

רות קלדרון: ינמק חבר הכנסת שאול מופז, בבקשה.

רות קלדרון: ישיב לו שר הכלכלה נפתלי בנט.

שאול מופז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו בעיצומו של מאבק על הביטחון, ועשרות-אלפי אנשי מילואים קיבלו צווים ומגויסים בימים הללו באחד המאבקים הגדולים שלנו בעת הזאת.

שאול מופז: הבית הזה מאוחד בתמיכה שלו באנשי המילואים.

שאול מופז: חוקקו בעבר חוקים על מנת להביע גם את ההערכה, גם את התמיכה וגם את העזרה לאנשי המילואים, ואנשי המילואים תומכים בבית הזה.

שאול מופז: כאמור, כ-70,000 צווים נשלחו, והם התייצבו, ואני חושב שזו העת להוקיר ולהעריך ולהודות וגם להקל על אנשי המילואים שהתגייסו בעת הזאת ובכלל.

שאול מופז: בלעדיהם כל מה שנעשה בימים אלו לא היה מתאפשר.

שאול מופז: הצעת החוק שעומדת בפניכם הוגשה במרס 2014, ומטרתה לעגן בחוק את זכותו של עובד שיוצא לשירות מילואים ממושך לקבל חופשת הסתגלות קצרה לאחר השירות.

שאול מופז: אתמול הייתי בדרום ופגשתי אנשי מילואים, ושאלתי אותם והם כולם תומכים.

שאול מופז: כלומר, לא דיברתי עם כל אנשי המילואים, אבל אלה שפגשתי תומכים בחופשת ההסתגלות הזאת, והיא באה למעשה לקבוע שמי ששירת בין עשרה ל-19 ימים רצופים יהיה זכאי ליום אחד של הסתגלות.

שאול מופז: מי ששירת בין 19 ל-29 ימים רצופים יהיה זכאי לשני ימי הסתגלות, ומי ששירת מעל 30 ימים רצופים יהיה זכאי לשלושה ימי הסתגלות.

שאול מופז: זה המעט שישראל יכולה להודיע היום שהיא מוכנה לעשות למען אותם אנשי מילואים שעזבו הכול והתייצבו.

שאול מופז: חופשה מן הסוג הזה תקל עליהם לחזור לשגרת החיים, שכן היא תאפשר לאותו חייל מילואים גם להתרענן, גם לטפל באותם עניינים שקפאו ולבלות מעט עם בני המשפחה בטרם ישוב לעבודה.

שאול מופז: בימים האלה אנחנו נחשפים יותר מבכל יום אחר לעוצמה של חיילי המילואים, למחויבות שלהם לביטחון ישראל ולתרומתם המכרעת לחוסן הלאומי של ישראל.

שאול מופז: ברגעים האלו ממש אלפי חיילי מילואים – אבות, בנים, אחים ונכדים, נשים וגברים – נמצאים בחזית ונלחמים למען ביטחון ישראל.

שאול מופז: המילואימניקים האלה עזבו בבת-אחת, ביום אחד, ברגע אחד, הכול; הם עזבו את הבית, עזבו את הילדים, עזבו את האישה וההורים, עזבו את הלימודים, עזבו את העבודה או העסק שהקימו, והתייצבו למלא את חובתם ואת זכותם להגן על מדינת ישראל ולהשיב את הביטחון לאזרחיה.

שאול מופז: הצעת החוק היא לא רק הוגנת, ראויה ונכונה, אלא יש בה גם אמירה ערכית, שהרי אנשי המילואים עושים מעשה ערכי כאשר הם מתייצבים למילואים ונמנים עם כוחות המילואים של מדינת ישראל.

שאול מופז: בואו ונאמר אמירה ערכית לאותם אנשי המילואים שמגויסים עכשיו וניצבים במערכה הזאת ולכל חבריהם, אמירה של תודה, אמירה של ערבות הדדית, במיוחד בימים אלו.

שאול מופז: ההצעה כוללת איזונים שנועדו להפחית את הפגיעה במעסיק, ובכללם פיצול ימי ההסתגלות למועדים השונים וכמובן קבלת התשלום בעבור חופשת ההסתגלות מהביטוח הלאומי, כך שמי שתישא בנטל הכספי היא המדינה, ולא המעסיק עצמו.

שאול מופז: ביסוד הצעת החוק טמונה התפיסה הערכית שלפיה חובה לסייע לצה"ל בעידוד גיוס מילואים לשירות מילואים.

שאול מופז: שירות המילואים הוא ערך חשוב לחברה בישראל, ולכן על המחוקק מוטלת החובה למנוע כל פגיעה בעובדים על רקע שירותם במילואים ולעודד את המעסיקים במשק לקבל בהבנה ולעודד את חזרתם לחיי שגרה לאחר שירות מילואים.

שאול מופז: אוסיף ואומר, זאת העת הנכונה ביותר לקדם את הצעת החוק.

שאול מופז: למרבה הצער, בדיון שהתקיים בשבוע הנוכחי בוועדת השרים לחקיקה הוחלט לדחות את הדיון ב-90 יום.

שאול מופז: חברים, מדינה שמגייסת 70,000 מאזרחיה והם נענים ואומרים כן; באותו זמן ועדת שרים לחקיקה מתכנסת ואומרת לאנשי המילואים לא.

שאול מופז: אתם תבואו, אתם תגידו כן לצו המילואים, אנחנו אומרים לא להצעת חוק ערכית, עניינית, אפילו מותאמת בזמן הנכון – –

קריאה: פופוליסטית.

שאול מופז: – – בזמן שישראל נאבקת.

שאול מופז: עכשיו, אני פונה גם לחברים בוועדת השרים וגם לחברי הכנסת שנמצאים כאן:

שאול מופז: חיילים שלנו שנלחמים ברגעים האלה ממש בחזית, ממש ברגעים האלה הם נמצאים בחזית ועושים את המוטל עליהם, אנחנו דוחים את הדיון בעניינם ב-90 יום.

שאול מופז: ומדוע דוחים?

שאול מופז: הרי ברור מדוע דוחים.

שאול מופז: דוחים על מנת שבעוד 90 יום, כאשר יהיה יותר שקט, אפשר יהיה להסיר את זה מסדר-היום ולא לומר את התודה הזאת שהיא מחויבת המציאות לחיילי המילואים.

שאול מופז: לומר לכם בלשון המעטה: זה גם מקומם, זה גם מביך וזה גם לא מצייר את כנסת ישראל באור הנכון, ברגעים האלה ממש, כאשר דנים לגופו של אדם ולא לגופו של עניין לצורך הקידום של החוק הזה.

שאול מופז: אני קורא לכם, לכל אחת ואחד מכם, כשם שעשרות-אלפי אנשי המילואים שקיבלו צווי 8 ונקראו לחזית הדרומית, עזבו מייד את ביתם, משפחתם ועבודתם ועסקיהם ויצאו לחזית; הם לא אמרו לממשלה: תחכי 90 יום עד ההתייצבות, הם לא דחו את הגיוס שלהם ב-90 יום – כפי שהם התייצבו באופן מיידי, כך גם אנחנו צריכים לעשות כעת: להתייצב באופן מיידי לצד המילואימניקים האלה.

שאול מופז: נכון, יש לזה עלויות כספיות.

שאול מופז: גם לטילי ה"טמיר" של "כיפת ברזל" יש עלויות, גם למיגונים האחרים, גם להוצאות האחרות של הביטחון בעת הזאת יש עלויות.

שאול מופז: למלחמה ולהגנת המדינה ואזרחיה יש עלויות.

שאול מופז: אנחנו בעת הזאת חייבים להראות את האחדות הזאת לציבור בישראל, לחיילי צה"ל, לאנשי המילואים, ולחזק אותם בשעות האלה.

שאול מופז: זה נכון, מסתובבים בבתי-החולים, מסתובבים בשטחי הכינוס, מסתובבים בבסיסים ומחזקים אותם.

שאול מופז: אבל עלינו גם לפעול מתוך הבית הזה ולחזק אותם ואת בני המשפחות שלהם, שכן הצעת החוק הזאת מחזקת לא רק את איש המילואים אלא גם את משפחתו.

שאול מופז: אני ציפיתי שהשרים בוועדת השרים לחקיקה לא ידחו את הדיון, ודווקא להפך, בעת הזאת יאמרו: אנחנו מתייצבים מאחורי אנשי המילואים, ואנחנו, באופן חריג ובאופן שתואם את המציאות בימים האלה, רוצים להראות שגם במעשים וגם בחקיקה אנחנו מקדמים נושאים שהם חשובים ומחזקים את משפחת המילואים בישראל.

שאול מופז: לכן אני קורא לכם כאן מעל הבמה לא להצביע באופן אוטומטי.

שאול מופז: לא להצביע מכיוון שמישהו החליט בשבילכם אם אתם תומכים באנשי המילואים או לא, אלא להצביע על-פי צו המצפון שלכם, להצביע על-פי הצו הערכי שבו אנחנו תומכים באנשי המילואים, ולדעת שאנחנו זקוקים לאנשי המילואים הללו היום, בוודאי ובוודאי בעתיד.

שאול מופז: חוסנם, מידת הנכונות שלהם ושל בני משפחותיהם חשובים וחיוניים מאין כמוהם לביטחונה של ישראל.

שאול מופז: לכן אני מבקש שתצביעו בעד הצעת החוק הזאת.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: ישיב בשם שר הכלכלה נפתלי בנט, השר יאיר שמיר, שר החקלאות והשמיטה.

יאיר שמיר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני משיב, כאמור, בשם שר הכלכלה.

יאיר שמיר: אנחנו דנו בנושא הזה בוועדת שרים לענייני חקיקה תוך תמיכה ואמונה גם בצדקת דרכנו וגם בהצדקה לקריאת חיילים למילואים להגן על שדותינו, אנשינו, ילדינו וכו'.

יאיר שמיר: אלה נושאים מורכבים.

יאיר שמיר: עברנו מלחמות רבות, לא מהיום ולא מאתמול, בעשרות בשנים.

יאיר שמיר: עלה נושא חדש, שהוא ראוי לעיון וראוי לחשיבה, של ימי ההסתגלות.

יאיר שמיר: אני, כאחד שהיה בשירות כזה – והייתי חודשים הרבה – באמת היה חסר לי העניין.

יאיר שמיר: אך לבוא היום ולהגיד שוועדת השרים לענייני חקיקה היא זו שכרגע דוחה את אנשי המילואים ולא תומכת בהם, רק מפני שהיא רצתה ולקחה את הזמן הנדרש כדי ללמוד את הנושא עם כל ההשלכות שלו?

יאיר שמיר: אולי יש פתרונות יותר טובים?

יאיר שמיר: לכן ביקשנו – על-פי הייעוץ של אותם אנשי מקצוע שהיו בישיבה ואמרו שבתוך 90 יום יכולים להגיש משהו מוסדר.

יאיר שמיר: מה רע בכך?

יאיר שמיר: האם עכשיו על כל דבר, על כל דרישה שתבוא ואשר כתוב עליה "איש מילואים" צריך להגיד אמן?

יאיר שמיר: חברים, קצת אחריות גם.

יאיר שמיר: המציע או המציעים החליטו למרות זאת לבוא ולהצביע כאן, ובכך לאלץ אותנו – כי אלה נוהלי הממשלה, כך היא עובדת.

יאיר שמיר: מי שמאלץ אותנו ללא החלטה ברורה של ועדת שרים לענייני חקיקה – אנחנו ניאלץ להצביע נגד, ואז תבוא הבושה לכנסת, כי אתה מאלץ אותנו להצביע נגד.

יאיר שמיר: ורק כדי לזכות בכמה נקודות פופוליסטיקה?

יאיר שמיר: אני מצטער, כך לא עובדים.

יאיר שמיר: אם אתה מאמין בזה, אז – ושנינו יודעים שעוד תהיינה מלחמות ועוד יקראו למילואים, אז לכן בוא ניתן את הזמן לכך.

יאיר שמיר: ו-90 יום – חלקם נקבעו גם בגלל העובדה שהכנסת יוצאת לפגרה.

יאיר שמיר: אבל אני אומר עוד הפעם, הגישה של לאלץ אותנו לעשות את זה – היא איננה נכונה.

רות קלדרון: תודה רבה.

יאיר שמיר: יחד עם זאת, אנחנו מבקשים שההצבעה תהיה הצבעה שמית.

יאיר שמיר: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה, אדוני השר.

רות קלדרון: האם חבר הכנסת מופז מבקש להשיב?

רות קלדרון: בבקשה.

שאול מופז: טוב, אני רוצה לומר כמה מילים על הדברים שנאמרו כאן.

שאול מופז: זה לא אישי לידידי השר יאיר שמיר.

שאול מופז: לומר לכם שזאת הצבעה בקריאה טרומית, חברים.

שאול מופז: אחריה יש קריאה ראשונה וקריאה שנייה, ויש זמן.

שאול מופז: הסיפור של הזמן בוודאי נתון לשני הצדדים.

שאול מופז: זו הקריאה הטרומית, לא הולכים להחליט עכשיו שהדבר הזה קורה מחר בבוקר.

שאול מופז: כולנו מבינים את זה.

שאול מופז: אבל יש בהחלטה הזאת היום אמירה מאוד מאוד מפורשת: אנחנו תומכים בהם.

שאול מופז: תרצו להוסיף, תרצו לשנות, תרצו לחזק, תרצו להגדיל – בבקשה.

שאול מופז: ואני גם אמרתי: אני מוכן אחרי ההצבעה הטרומית להגיע לאותם משרדים שהנושא הזה נוגע לעניינם ולהגיע בהסכמות להצעת חוק שתעבור ברוב הכנסת.

שאול מופז: לכן הנימוק של הזמן והמיידיות עולים בקנה אחד, שכן אנשי המילואים נמצאים שם, הם שומעים אותנו.

שאול מופז: היא לא פופוליסטית ליום הזה.

שאול מופז: חברים, אני הגשתי את הצעת החוק במרס 2014.

שאול מופז: האמינו לי, לא ידעתי שיהיה פה מבצע בימים האלה, אוקיי?

שאול מופז: אני לא ידעתי את זה.

שאול מופז: אני הגשתי את זה כדבר עקרוני, חשוב, לכל ימות השנה, וודאי וודאי למצבי חירום שאנשים מגויסים.

שאול מופז: למה זה מקומם?

שאול מופז: למה זה מבייש?

שאול מופז: כי עכשיו ברגעים האלה, כשאנשי המילואים גם הם מבינים קצת בחקיקה, הם יודעים שזו הצבעה בקריאה טרומית ואחריה אפשר להתנגד לזה בקריאה הראשונה או השנייה, אפשר לשנות את הצעת החוק.

שאול מופז: זה לא איזה דבר שעכשיו פוסקים ובזה זה נגמר.

שאול מופז: לכן יש ערך גדול מאוד בתמיכה בהצעת החוק, כי האנשים מצפים לזה.

שאול מופז: ואם הייתה יוצאת בשורה היום, ואם תצא בשורה היום מכנסת ישראל, שאנחנו בעד חופשת הסתגלות לאנשי המילואים, לאותם 70,000 ולאחרים, ויש בכוונתנו להוביל את זה באופן חיובי במדינת ישראל, הייתה בזה אמירה ערכית, לא פיזית.

שאול מופז: כי הם לא ייהנו מזה בפעם הזאת, אבל הם ייהנו מזה בעתיד, גם אם הם יגויסו למילואים לצורכי אימונים או לצורכי שירות מבצעי או לצורכי מבצעים או חלילה מלחמות.

שאול מופז: לכן זה לא הסיפור הזה של הקריאה בימים האלה.

שאול מופז: את הצעת החוק הגשנו קודם.

שאול מופז: יותר מזה, משעה שזה עלה לסדר-היום, יש ציפייה שתהיה פה אמירה, ותהיה פה אמירה חיובית.

שאול מופז: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, גם בשינוי בבקשה לא לדבר בטלפון במליאה.

רות קלדרון: מזכירות הכנסת קיבלה 20 חתימות, ולכן אנחנו נעבור שוב להצבעה שמית.

רות קלדרון: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – אינו משתתף בהצבעה יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – נגד אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – בעד רונן הופמן – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו משתתף בהצבעה נסים זאב – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נמנע שלי יחימוביץ – בעד משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד זבולון כלפה – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – נגד חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – נגד רות קלדרון – נגד יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד כרמל שאמה-הכהן – נגד יוני שטבון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – נגד

פנינה תמנו: המזכירה תקריא את שמותיהם של מי שלא נכחו מקרב חברי הכנסת.

פנינה תמנו: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח רונן הופמן – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח משה זלמן פייגלין – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד עפר שלח – אינו נוכח

פנינה תמנו: יש מישהו שלא קראו בשמו ורוצה להצביע?

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: תמה ההצבעה.

פנינה תמנו: גברתי המזכירה, אפשר לסכם.

פנינה תמנו: ואלו תוצאות ההצבעה: 21 חברי כנסת בעד, 35 מתנגדים, אחד נמנע.

פנינה תמנו: הצעת החוק לא עברה.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/2214/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

פנינה תמנו: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – קביעת חובת יידוע ומועד להעברת כספי תמיכות), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת.

פנינה תמנו: בבקשה, נחמן שי.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יש איזה דיסוננס בין המשך הדיונים בבית בזמן שדברים גדולים מתרחשים סביבנו.

נחמן שי: יש בכך משהו ממה שאנחנו קוראים כוח, אבל אולי יש בזה גם לפעמים אטימות כלשהי, או התעלמות מעולם חיצוני שאומר דברים ודורש דברים, והבית הזה, או חברים אחדים שיושבים בו, מתעלמים מכך.

נחמן שי: אני מתייחס גם, בין היתר, לדברים שאמר קודם ידידי חבר הכנסת אילן גילאון בקשר לשר הכלכלה.

נחמן שי: אז הכנסת לא יכולה להיות אדישה למה שקורה עכשיו – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת גפני, אם אפשר, בבקשה לשמור על מעט שקט.

נחמן שי: לא, רק אם אני מפריע לו; תפסיקי אותי רק אם אני מפריע לו.

נחמן שי: הכנסת לא יכולה להישאר אדישה למה שקורה בעולם החיצון, מעבר לבועה, וגם הצעת החוק שאני מביא היום, שכמובן הממשלה דחתה אותה בבוז האופייני לה כלפי הצעות שבאות מהאופוזיציה, כי הרי זה לא משרת את האינטרסים הפוליטיים שלה.

נחמן שי: אבל היא תביא את זה עוד מעט בעצמה, אל דאגה, כמו שכבר קרה עם הצעות אחרות שלי.

נחמן שי: הם פשוט קצת מחכים, שואלים את עצמם "היי, איך לא חשבנו על זה?", ואחר כך, הופ, ההצעה הזאת מופיעה מטעם הממשלה.

נחמן שי: את החיזיון המבזה הזה כבר ראינו.

נחמן שי: מה אני רוצה בעצם?

נחמן שי: אני רוצה שמשרד ממשלתי – ויש כמה משרדים כאלה – שעוסק במתן תמיכות, אני מצטט מתוך הצעת החוק, יידע מוסד ציבורי הנתמך על-ידו לא יאוחר מ-1 במרס כל שנה בדבר סכום התמיכה שהוא זכאי לו באותה שנת כספים.

נחמן שי: אם לא יתקבל חוק התקציב, מה שקורה לפרקים, הוא יידע אותו על קבלת סכום של 1 חלקי 12 מן התמיכה שהמוסד הנתמך הזה קיבל בשנה שעברה, והסכום שנקבע בסעיף יועבר למוסדות הללו לא יאוחר ממחצית השנה, אחרי שישה חודשים מתחילת השנה, או חצי שנה לפני הסוף, שזה אותו דבר.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: מדינת ישראל עשתה לעצמה חיים טובים, חיים טובים מאוד.

נחמן שי: היא העבירה למה שקרוי המגזר השלישי במדינת ישראל הרבה מאוד מהאחריות שלה, מהסמכויות שלה ומהאחריות שלה.

נחמן שי: והיא משקיפה מרחוק.

נחמן שי: קוראים לתהליך הזה "הפרטה", או "הפרטה חלקית".

נחמן שי: אז פעם ההפרטה הייתה, נניח, בשדות תעופה, נמלים וכו', לא משנה; אבל היא חדרה עמוק יותר והיא עברה לרווחה, לחינוך, לתחומים אחרים לגמרי, תרבות, ספורט, כמה שאפשר לתאר.

נחמן שי: חלק כבר היה, אבל חלק הפך להיות.

נחמן שי: ופתאום במדינת ישראל צמח המגזר השלישי, שהוא גורם דומיננטי שמכיל, נכון להיום, 25,000 ארגונים ולמעלה מ-230,000 משרות.

נחמן שי: אני חוזר על הנתונים, כי אולי הכנסת לא יודעת במה מדובר: 25,000 ארגונים, 230,000 משרות.

נחמן שי: החלק בתמ"ג, בתוצר הלאומי הגולמי של מדינת ישראל, היה – כבר לפני עשר שנים הוא היה, זה מדד שיש לי, הוא קצת מיושן – 7.2%, וזה עולה מאז.

נחמן שי: זאת אומרת, מדינת ישראל לא יכולה לנהל את ענייניה בלי המגזר השלישי; היא לא יכולה לתת את השירותים הנדרשים לאזרחי מדינת ישראל בתחומים חיוניים ללא המגזר השלישי.

נחמן שי: והטריק הזה הוא טריק מאוד ברור.

נחמן שי: אמרו לעמותות קיימות או עמותות שהוקמו לצורך העניין: קחו על עצמכן אחריות ל-200 קשישים, ל-300 ילדים עם צרכים מיוחדים, קחו על עצמכן אחריות להוראה או לחינוך או ללימודים וכדומה, לכל מיני קבוצות של אנשים טובים, ואנחנו נשלם לכן כסף, כי אנחנו יודעים לדבר בכסף, ואתן תיתנו את השירות הזה מטעמנו.

נחמן שי: אנחנו נשמור, נפקח, נעשה רגולציה, אבל אנחנו לא רוצים ללכלך את הידיים, זה לא בשבילנו, זה גדול מדי, זה קשה מדי, זה מורכב מדי.

נחמן שי: אולי אני אפסיק?

פנינה תמנו: חברי הכנסת, יש הרבה מאוד רעש וזה מפריע לדובר.

פנינה תמנו: בבקשה, חברי הכנסת, נא להתחשב בחברכם ולאפשר לו לסיים את מה שיש לו לומר.

פנינה תמנו: בבקשה, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: תודה לך.

נחמן שי: לכן, החוק הזה נועד לתת לארגונים אופק כלשהו של בהירות.

נחמן שי: אתמול היינו בבאר-שבע, פגשנו נציגים של עמותה בשם ער"ן, עמותה ותיקה שמספקת קווי חירום להרבה אנשים שמצוקתם גדולה בימים האלה והם זקוקים לאיזה אוזן קשבת.

נחמן שי: התקציב של עמותת ער"ן הוא 10 מיליון שקל.

נחמן שי: המדינה משתתפת, אבל איך היא משתתפת?

נחמן שי: אחרי שהעמותה הזאת וחברים בה, מאגודת הידידים או מהדרג המנהל שלהם, באים, מתחננים, מבקשים, שוכבים על הרצפה, קצת דורכים עליהם, קצת מביישים אותם – אם אפשר, למה לא? – עד שבסוף נותנים להם קצת כסף, חוץ מהתרומות שהם אוספים, ואז הם איכשהו מגיעים לאותם 10 מיליון שקל כדי להשלים את הפעילות השנתית.

נחמן שי: ער"ן מתחילה את הפעילות שלה מאפס, אין לה כלום ביום הראשון של שנת הכספים, ומאותו רגע היא רק רצה ומחזרת.

נחמן שי: אבל כשקורה אירוע כמו המבצע הזה שאנחנו נמצאים בו עכשיו, לער"ן יש תפקיד חיוני, כי היא פותחת קווי חירום ואנשים יכולים לטלפן ולשפוך את לבם ולקבל אוזן קשבת ולסייע ולהסתייע בשירותים שלה.

נחמן שי: היא לא יחידה, ער"ן, אמרתי קודם.

פנינה תמנו: לא נראה לי שיש מישהו שיערער על עבודתה הקדושה של העמותה.

נחמן שי: כן, אבל ער"ן לא יודעת נכון להיום, גברתי, כמה כסף יהיה לה, אם בכלל יהיה לה, ממתי יהיה לה וכאמור כמה יהיה לה, אז היא חייבת לקחת הלוואות וחובות; וכשהיא לוקחת אותם היא לא יודעת אם היא תוכל להחזיר אותם ומתי, והיא משלמת ריבית וכל הבעיות האלה.

נחמן שי: והממשלה יכולה להקל עליה, אבל הממשלה לא רוצה להקל עליה; היא רוצה ליהנות מכל העולמות, הממשלה – גם לא למלא את התפקידים שמוטלים עליה וגם לא לסייע לאותן עמותות שהן במידה כזאת או אחרת הזרוע הארוכה של הממשלה, שצריכה לתת את השירותים האלה.

נחמן שי: זו תמצית העניין.

נחמן שי: 230,000 איש במדינת ישראל, 25,000 ארגונים, כולם מסתכלים אל הממשלה שנה-שנה לדעת איך ייפול גזר-הדין, כמו ביום הכיפורים – כמה נקבל ומה נקבל.

נחמן שי: וגם אחרי שנופלת ההחלטה, אם היא נופלת, הם צריכים להמשיך ולחזר אחרי הפקידים ועובדי המדינה האחרים שיעשו להם טובה ויעבירו להם חלק ועוד חלק ועוד חלק, וככה שופכים לאט-לאט את דמם, עד סוף שנת התקציב, כדי שיתייצבו בתחילת שנת הכספים הבאה לקבל את הכסף.

נחמן שי: זאת תמצית ההצעה שלי.

נחמן שי: הממשלה כמובן תפיל אותה ותמשיך את דרכה הנלוזה.

נחמן שי: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת שי.

פנינה תמנו: מי שישיב – סגן שר האוצר, מיקי לוי.

פנינה תמנו: בבקשה.

מיקי לוי: קצת, קצת אני מצפה ממך להתרומם.

נחמן שי: – – –

מיקי לוי: תגיד לי מתי זה קרה, תגיד לי.

מיקי לוי: וכל הסיפורים שלך שכאילו כאן לא מעבירים כי זה האופוזיציה, זה פשוט לא נכון.

פנינה תמנו: בבקשה, סגן שר האוצר.

מיקי לוי: תבדוק את הרישום.

נחמן שי: אני אתן לך דוגמאות.

מיקי לוי: אבל אתה – בסדר – – –

נחמן שי: אני עוד מסתכל לראות מתי פעם אחת יעבירו לי חוק בכנסת הזאת.

נחמן שי: אני סופר את זה.

פנינה תמנו: סגן שר האוצר, בבקשה.

פנינה תמנו: אתה מוזמן להשיב בצורה מסודרת.

נחמן שי: הלוא זאת ועדת שרים שהדבר היחיד שמעניין אותה זה פוליטיקה – –

מיקי לוי: תמשיך בדרך הזאת, נחמן.

נחמן שי: העיקר מסתירים את ההצבעה ומסתירים את הדיונים כדי שלא נראה את החרפה הזאת.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כדי שלא תהיה מתוח – כדי שלא תהיה מתוח אני אגיד בראשית דברי שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.

נחמן שי: לא ציפיתי אחרת.

אבישי ברוורמן: חשבתי שזה נכנס – – –

מיקי לוי: באת להצביע?

מיקי לוי: חבר הכנסת ברוורמן, אתה מוזמן.

מיקי לוי: החוק קובע כי שר האוצר יקבע בהתייעצות עם היועץ המשפטי לממשלה נוהל שלפיו יוגשו ויידונו בקשות של מוסדות ציבור לקבלת תמיכה מתקציב המדינה.

מיקי לוי: ביום 5 במרס 2013 פורסם ברשומות נוהל – ילקוט פרסומים 6558 – שכותרתו: "נוהל להגשת בקשות לתמיכה מתקציב המדינה ולדיון בהן לפי חוק יסודות התקציב".

מיקי לוי: בימים אלה מסתיים תהליך לתיקון הנוהל ועדכונו לאחר דיאלוג מתמשך של נציגי משרד האוצר, משרד המשפטים ומשרד ראש הממשלה עם נציגי המגזר השלישי – תתעדכן אצלם – והחברה האזרחית במסגרת השולחן העגול שהתקיים בחודשים האחרונים.

מיקי לוי: הנוהל דן בהסדרה ביורוקרטית של מערכת היחסים שבין משרדי הממשלה למוסדות הציבור, ועיקרו הנחיית המשרדים בטיפול בבקשות התמיכה.

מיקי לוי: במסגרת הנוהל המפורט, המועד האחרון לפרסום האפשרות לקבלת תמיכה – עד לתאריך 15 באוקטובר של שנת התקציב הקודמת לבקשת התמיכה.

מיקי לוי: זה מוסדר, מה לעשות.

נחמן שי: איפה?

נחמן שי: איפה?

נחמן שי: בסעיף 2 אולי בטעות?

מיקי לוי: המועד האחרון לדיון בבקשות התמיכה – עד לתאריך 28 בפברואר – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת שי, אני מתפלאת עליך, יכולת לבדוק את הפרטים האלה עוד לפני.

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: אני לא רוצה לקבל ציונים ממך.

נחמן שי: אל תיתני לי ציונים.

נחמן שי: את שומעת?

פנינה תמנו: אף אחד לא נותן לך ציונים, אבל אני אגיד לך את מה שאני חושבת.

נחמן שי: אז אל תיתני לי ציונים אם בדקתי או לא בדקתי.

פנינה תמנו: בבקשה, סגן שר האוצר.

נחמן שי: אל תתערבי בדיון בכלל.

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: תנמיך את הקול שלך.

נחמן שי: אל תתערבי בדיון בכלל.

פנינה תמנו: אני אתערב מתי שאני רוצה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא תתערבי מתי שאת רוצה.

פנינה תמנו: בבקשה, סגן שר האוצר.

נחמן שי: לא תתערבי מתי שאת רוצה.

פנינה תמנו: נראה לי לא ראוי – לבדוק סעיפים.

נחמן שי: את לא תיתני לי ציונים.

גדעון סער: איך אתה מדבר אל היושבת-ראש?

פנינה תמנו: הוא מרשה לעצמו.

פנינה תמנו: בזמן האחרון הוא מאוד מאוד לחוץ ועצבני.

פנינה תמנו: תשתה מים.

גדעון סער: שתה מים, בזה אתה מבין.

נחמן שי: שתה אתה.

פנינה תמנו: בבקשה, סגן שר האוצר.

גדעון סער: שתה מים – – –

נחמן שי: אדוני השר, תשקה אתה את המשפחה שלך מים.

גדעון סער: זה לא מקובל – – –

פנינה תמנו: חבר כנסת ותיק בודק לי עכשיו את הסעיפים.

פנינה תמנו: בבקשה.

גדעון סער: שיפנים שהוא מדבר אל היושבת-ראש.

מיקי לוי: ממקומי זה, חבר הכנסת שי, זה לא מכובד, וצפיתי בשתי התמונות.

מיקי לוי: חבל.

מיקי לוי: במסגרת הנוהל המפורט, המועד האחרון לפרסום האפשרות לקבלת תמיכה – עד ל-15 באוקטובר של שנת התקציב הקודמת לבקשת התמיכה; והמועד האחרון לדיון בבקשות התמיכה – עד ל-28 בפברואר.

מיקי לוי: זה התאריך והעקרונות לתשלום התמיכה.

מיקי לוי: לעניין ההצעה לחייב את המשרד הממשלתי לדווח למוסד ציבור על סכום התמיכה אשר לה הוא זכאי – כבר כיום כל מוסד ציבור, לאחר שוועדת התמיכות דנה בבקשת התמיכה, יכול להתעדכן בסכום התמיכה שאושר לו באמצעות פורטל התמיכות שדרכו גם מוגשת הבקשה לתמיכה.

מיקי לוי: זה גלוי.

מיקי לוי: זה שקוף.

מיקי לוי: לעניין ההצעה לקבוע בחוק חובה ליידע את מוסדות הציבור הנתמכים בדבר סכום התמיכה השווה לחלק ה-12 מהסכום שאושר להם בשנת הכספים הקודמת – סעיף 3ב(ב) לחוק-יסוד: משק המדינה מסדיר את אופן חלוקת התקציב בשנת התקציב שבה לא נתקבל חוק התקציב.

מיקי לוי: קביעת כללים אחרים וספציפיים לתמיכות עלולה לפגוע ביכולת הממשלה לנהל את תקציב המדינה.

מיקי לוי: ההצעה לחייב את המשרדים התומכים להעביר את תשלומי התמיכה עד לתאריך 1 ביולי של שנת הכספים אינה אפשרית ועלולה להביא לבזבוז כספי ציבור בסכומים ניכרים שלא ניתן לאומדם כעת, זאת מכיוון שחלק מהפעילות מתבצעת לאחר המועד האמור, ויש לוודא כי הפעילות בוצעה טרם העברת התשלום.

מיקי לוי: הנוהל אינו קובע, במכוון, מועד מדויק לתשלום התמיכה, כיוון שתשלום התמיכה נעשה לפי אבני דרך.

מיקי לוי: הוא לא רק תהליך, הוא לא רק תשלום; יש שלבים, יש אבני דרך שנקבעות על-ידי המשרד התומך – –

פנינה תמנו: חברי הכנסת, אבקש לשמור על שקט, באגף שמאל במיוחד.

פנינה תמנו: כן, סגן שר האוצר.

מיקי לוי: – – במסגרת מבחני התמיכה, בהתאם לאופי הפעילות הנתמכת ומועד התרחשותה.

מיקי לוי: מכיוון שחלק מהפעילויות נפרסות על פני כל השנה באופן אחיד, מועבר התשלום מדי חודש בחודשו וחלק מהתקציב במועדים מסוימים לאורך השנה, על-פי הפעילות המוצעת ועל-פי הפעילות שאושרה.

מיקי לוי: הנוהל קיים.

מיקי לוי: אף שיש להעביר את תשלומי התמיכה רק לאחר שהוכיח מוסד הציבור כי קיים את הפעילות שבגינה נתמך, או דיווח על משתתפים שבגינם הוא מקבל תמיכה, על מנת שמוסד ציבור לא יזדקק למימון ביניים קובע הנוהל כי ניתן להעביר 50% משיעור התמיכה שאושר בטרם הוכחת ביצוע, וכי עד למועד סיום הדיונים בוועדת התמיכות ניתן לשלם מקדמות, חבר הכנסת שי.

מיקי לוי: אף ניתן לקבל מקדמות גם – – –

פנינה תמנו: תמשיך את תשובתך, הוא כנראה לא רוצה לשמוע את תשובתך.

מיקי לוי: ניתן לקבל מקדמות אף אם הפעילות לא בוצעה.

מיקי לוי: הוכיח אותו מוסד שהוא מתכוון לבצע את הפעילות, יכול לקבל מקדמה של עד 50%.

מיקי לוי: ולכן אין צורך בחוק.

משולם נהרי: רק 20%.

מיקי לוי: עד 50%.

משולם נהרי: עד 20%.

מיקי לוי: אני מתקן ואומר: הנוהל קובע – אני מסיים.

מיקי לוי: במסגרת התיקון לנוהל יחויבו המשרדים התומכים ליידע גם את השר הממונה בכל איחור, ובימים אלה נבחנת האפשרות לחייב את המשרדים לעדכן גם את מוסדות הציבור הנתמכים בכל איחור.

מיקי לוי: לאור האמור לעיל, אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

מיקי לוי: תודה.

פנינה תמנו: תודה לסגן שר האוצר מיקי לוי.

פנינה תמנו: חבר הכנסת נחמן שי, יש באפשרותך להשיב.

פנינה תמנו: לרשותך עד שלוש דקות.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: ולאחר מכן נעבור להצבעה.

נחמן שי: רציתי רק להפיג את המתח של שר האוצר – הוא היה במתח אם אני אשיב לו או לא.

נחמן שי: אני רוצה גם לך לומר, גברתי, שהייתי שמח אם היית נותנת לי את ההגנה כמו שנתת לחבר הסיעה שלך, 50% מזה.

פנינה תמנו: אתה כל כך מתגונן.

פנינה תמנו: אתה מרגיש שנותנים לך ציונים.

נחמן שי: 50% מזה, כמו התמיכות.

פנינה תמנו: תמשיך.

נחמן שי: כמו התמיכות.

פנינה תמנו: תמשיך, תודה.

נחמן שי: אני אמשיך כשאני ארצה להמשיך.

נחמן שי: אני אמשיך כשארצה, ותיתני לי הגנה כמו לכל חבר כנסת שעומד פה, גם אם הוא לא סגן שר וגם אם הוא לא מהסיעה שלך.

פנינה תמנו: בבקשה, בבקשה.

פנינה תמנו: אני חושבת שאני מכבדת אותך.

פנינה תמנו: תאמין לי שזה – – –

נחמן שי: תודה, תודה.

נחמן שי: עכשיו אני רוצה לומר לשר – הוא הפליא פה בכל מיני מספרים ונתונים, הוא כנראה לא מכיר את התחום הזה.

נחמן שי: הוא כנראה לא מכיר את התחום הזה; נוח להציג את זה בצורה כזאת.

נחמן שי: אני אשמח לראות את הנוהל שלו.

נחמן שי: אני מחזיק את הנוהל כמו שאני מכיר אותו, על-פי הודעה של משרד האוצר, מתאריך 10 במרס 2014.

נחמן שי: הדברים האלה לא מופיעים שם, הם לא מופיעים שם.

נחמן שי: התחום הזה הוא תחום פרוץ.

נחמן שי: אני חוזר ואומר, הוא תחום פרוץ וצריך להסדיר אותו.

נחמן שי: ההצעה שהבאתי נועדה להסדיר אותו, נועדה להכניס בו איזה היגיון ואיזה סדר ולסייע למגזר חיוני וחשוב במדינת ישראל.

נחמן שי: זה הכול, זה מה שאני רוצה.

נחמן שי: אם משרד האוצר רוצה לעשות את זה, אז זאת הדרך שבה הוא יכול לעשות את זה.

נחמן שי: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת שי.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – קביעת חובת יידוע ומועד להעברת כספי תמיכות), התשע"ד–2014.

פנינה תמנו: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 33 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – קביעת חובת יידוע ומועד להעברת כספי תמיכות), התשע"ד–2014, נתקבלה.

פנינה תמנו: 18 בעד, 33 חברי כנסת מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק לא עברה.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/2499/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכפלת קצבת הילדים בחודשי החגים), התשע"ד–2014.

פנינה תמנו: יציג חבר הכנסת אייכלר.

פנינה תמנו: אני רק אומר שהתשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

פנינה תמנו: חבר הכנסת אייכלר, הנך מוזמן לדוכן.

פנינה תמנו: יש לך עד עשר דקות.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, בשעה זו עם ישראל נמצא במצוקה גדולה ומידת הדין מתוחה ורבבות חיילים נמצאים בחזית.

ישראל אייכלר: זה לא הזמן להזכיר עוונות של הממשלה.

ישראל אייכלר: מיליוני אזרחים יושבים ליד חדרי המיגון, רובם יהודים שמאמינים בה', מתפללים אליו ובוטחים בישועתו, ורקטות וחצי מוות מאיימים עליהם.

ישראל אייכלר: זה לא הזמן לדין-וחשבון מפורט.

ישראל אייכלר: זאת העת לחשבון לכל יחיד מה עליו לתקן בחייו ובדרכיו.

ישראל אייכלר: את חשבון הרבים צריך להגיש לאחר שתשקוט הארץ לפחות 40 יום.

ישראל אייכלר: כל מה שביקשנו וכל מה שאני מבקש הוא שלפחות בימים טרופים אלה יפסיקו עם חקיקת גזירות הניתכות על עמנו חדשות לבקרים.

ישראל אייכלר: ומה שאני מציע עכשיו, לתקן עוול שנמשך כבר כמה שנים ליותר ממיליון משפחות, שרובן, בעוונותינו, אינן ברוכות ילדים, אבל הם עניים.

ישראל אייכלר: רבותי חברי הכנסת, מדינת ישראל נחשבת היום למדינה שבה שיעור האוכלוסייה הענייה הוא הגבוה ביותר מבין המדינות החברות ב-OECD ובעלת שיעור הילדים העניים הגבוה ביותר בקרב מדינות הארגון.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי כתב שמדינת ישראל צריכה להיות ב-OECD, אבל אם אנחנו כל הזמן מתפארים ומחנכים המונים שזאת השאיפה הגדולה של מדינה, להיות ב-OECD – הכבוד המפוקפק הזה להיות המדינה בעלת העניים והעוני הגדול ביותר, מספר הילדים העניים ביותר.

ישראל אייכלר: אני רוצה לצטט את יושבת-ראש האופוזיציה לפני שנה.

ישראל אייכלר: היא אמרה אז בתגובה על הדברים של שר האוצר על החשיבות של הקיצוץ בקצבאות ילדים – כותבת הגברת יחימוביץ: מזמן לא ראיתי סטטוס מרושע ומנותק כמו זה של לפיד שמתפאר במקיימים הבטחות ומקצצים קצבאות ילדים.

ישראל אייכלר: שוב לפיד מנצל ומלבה תפיסה שגויה ומסיתה שחרדים וערבים הם הנפגעים היחידים מהקיצוץ.

ישראל אייכלר: קודם כול, ילד הוא ילד, אבל חוץ מזה משפחה רגילה וממוצעת תאבד 2,000 שקלים בשנה בגלל הגזירה הזאת.

ישראל אייכלר: כך אומרת גברת יחימוביץ.

ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף ולומר: מי שחושב שהקיצוץ בקצבאות הילדים פגע רק בחרדים ובערבים ובזה הוא מתנחם, אין לו על מה להתנחם, כי רוב הילדים שנפגעו ורוב המשפחות שנפגעו מהקיצוץ הזה הם אנשים שאינם חרדים ואינם ערבים ואינם משפחות ברוכות ילדים.

ישראל אייכלר: יש פה נתון שאביא בפניכם, שמספר – – –

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: התבלבלו הנתונים?

ישראל אייכלר: לא, אני מחפש פה דוח העוני של ביטוח לאומי, כדי שאני אהיה מדויק ולא שאני אגיד משהו שתוכל להפריך.

ישראל אייכלר: הביטוח הלאומי כותב ש-39% מהמשפחות נחלצו מעוני כתוצאה מקצבאות הילדים.

ישראל אייכלר: שיעור העוני בקרב כל המשפחות במדינה עמד על 39.9% לפני תשלום הקצבאות, וירד אחריהן ל-19.9%, שהוא שיעור העוני הגבוה בקרב המדינות המפותחות.

ישראל אייכלר: שיעור העוני בקרב ילדים היה לפני הקצבאות ותשלומי המסים 41.9% וירד ל-35.6%.

ישראל אייכלר: הביטוח הלאומי מציין שמאז 2003, כשהתחילו הקיצוצים האלה, המדינה איבדה את יכולתה לצמצם את העוני כמעט ב-40% מהמשפחות ו-30% מהילדים.

ישראל אייכלר: לפי דוח הביטוח הלאומי מ-2011, ואין לי יותר מעודכן, בעקבות מדיניות הממשלה שיעור התעסוקה גדל אך שיעור העוני עלה גם הוא מכיוון – וזאת הנקודה המרכזית, אדוני סגן שר האוצר – שהפגיעה בהכנסה עקב אובדן קצבאות לא קוזזה על-ידי הכנסה מעבודה.

ישראל אייכלר: ההסבר הוא פשוט, שרוב האנשים העניים הם אנשים עובדים; ורוב המשפחות שנפגעו הן של שני ילדים.

ישראל אייכלר: 83% מהנפגעים הם משפחות שאין להן יותר משלושה ילדים, כך שהתועלת לכאורה להוריד את העוני או להכניס אנשים למעגל העבודה היא פיקציה, זה פשוט לא נכון.

מיקי לוי: במשפחות ששני בני-הזוג עובדים, רק 4.7% נמצאים במעגל העוני.

מיקי לוי: תבדוק את זה.

ישראל אייכלר: אם אתה אומר ודאי בדקת, אבל אני רוצה לומר לך שהיום כדי לקבל עבודה לשני בני-הזוג צריך להיות מקושרים.

ישראל אייכלר: כל הסיפור הזה שאנשים לא רוצים לעבוד, אתה יודע שזה לא נכון.

ישראל אייכלר: כל אחד רוצה להיות פקיד או פקידה – – –

מיקי לוי: היום אחוז האבטלה הוא הנמוך ביותר זה עשרות שנים – – – 7%.

ישראל אייכלר: אבל אותם 7% זה בדיוק האנשים – – –

מיקי לוי: אנחנו עם של מנהלים.

ישראל אייכלר: אותם 7% הם בדיוק אותם אנשים שאתם פוגעים בהם על-ידי הקיצוצים בקצבאות הילדים.

ישראל אייכלר: נכון, המאיון העליון לא זקוק לקצבאות ילדים; מי שזקוקים לקצבאות ילדים הם אותם מובטלים, אבל לא רק מובטלים; אני שב ואומר: רוב הנפגעים הם אנשים שכן עובדים, אבל אין להם משכורת גדולה.

איציק שמולי: מה שסגן השר לא אומר לך – שהמספר הזה קפץ פי-שניים מאז שנת 2005 – מספר האנשים העניים שנמצאים – – – זה שוב הורים שעובדים.

איציק שמולי: את זה הוא לא אומר לך.

פנינה תמנו: חבר הכנסת אייכלר, מאוד חשוב לי שתמשיך.

פנינה תמנו: זה טוב שיש דיון פורה, אבל זה לא דו-שיח ולא תלת-שיח.

ישראל אייכלר: אם יש פעם דיון ענייני במליאה, אז כדאי שניתן את הזמן לזה.

ישראל אייכלר: אם אומר חבר הכנסת שמולי שמספר המשפחות העובדות העניות הוכפל מאז 2005, ראוי שנקשיב לו, ושיירשם בפרוטוקול, ושהאזרחים ישמעו את זה.

ישראל אייכלר: כי כל הסיפור הזה שהקיצוץ מועיל למדינה זה שקר גדול.

ישראל אייכלר: לכן אני הצעתי הצעה פשוטה, שרק בחודשים אוקטובר – אני אגיד את זה לפי הלוח העברי כי אני יהודי עברי – שבניסן ובתשרי תוכפל הקצבה לילד מ-140 שקל ל-280 שקל, וזה עדיין לא יגיע למה שהיה לפני זה, כאשר כל ילד קיבל 260 שקל כל חודש.

ישראל אייכלר: סך-הכול מדובר בחודשיים.

ישראל אייכלר: אז שואלים אותי: מאיפה ניקח את הכסף?

ישראל אייכלר: עכשיו יש חוק חדש שנקרא מע"מ אפס, וכולם יודעים ואומרים שזה לא יוזיל את מחירי הדירות, אבל זה יעלה מיליארדים למדינה.

ישראל אייכלר: דווקא בשעה כזאת, בשעת מלחמה, כשצריך כל כך הרבה מיליארדים, ללכת ולתת למי שקונה דירה הנחה זה דבר חשוב מאוד, אבל להגיד שאין כדי לתת לכל משפחה חודשיים בשנה עוד 140 שקל לילד, שיוכלו לעשות את החג, זו אמירה לא טובה.

ישראל אייכלר: אני משתמש דווקא במונחים מאוד נמוכים, כי בימים כאלה צריך לדבר חלש.

ישראל אייכלר: יש לנו הזדמנות עכשיו לתמוך בחוק הזה, כי עם ישראל צריך זכויות.

ישראל אייכלר: כך כתוב ברמב"ם בהלכות תשובה – כמו כל אדם, ששופטים אותו לפי רוב מעשיו, ואם מעשיו הטובים מרובים על מעשיו הרעים הוא זכאי, ואם מעשיו הרעים מרובים על מעשיו הטובים הוא חייב, כך, אומר הרמב"ם, גם מדינה נחשבת; מדינה שרוב מעשי אנשיה הם זכויות, הזכויות מכריעות את החובות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, גם האנשים הרעים שעושים דברים רעים לא נחשבים בחשבון של המדינה לטובה או לרעה אם יש מספיק אנשים שעושים מעשים טובים.

ישראל אייכלר: ברוך השם, בארץ-ישראל יש הרבה הרבה אנשים שעושים הרבה הרבה מעשים טובים.

ישראל אייכלר: המעשה הטוב ביותר שיכולה לעשות הממשלה הרעה הזאת זה להחזיר חלק מן העוול שהיא עשתה לילדי ישראל העניים והבינוניים, ולתת לפחות בחג, בחודש תשרי ובחודש ניסן, עוד מנה אחת של קצבת ביטוח לאומי.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת שמדינת ישראל עומדת מבחינת קצבאות ילדים – חושבים שזו המצאה ישראלית – במדינות ה-OECD קצבת הילדים עולה לפי מספר הילדים במשפחה במטרה לעודד ילודה, ולאחר הקיצוץ הפכה ישראל לאחת המדינות שבהן סכום קצבאות הילדים הוא מהנמוכים ביותר ביחס למדינות אירופה.

ישראל אייכלר: יש פה פירוט כמה מקבלים בכל מיני מדינות באירופה שאני לא אמנה אותן.

ישראל אייכלר: אבל אל תגידו שאתם רוצים להיות כמו הנאורות שבמדינות מבחינה כלכלית, כי גם את הדברים הטובים שהם עושים אתם לא לוקחים.

ישראל אייכלר: אתם רק לוקחים את המעשים הרעים שהם עושים; את כל התרבות הרעה של אירופה מביאים לפה, אבל את הדברים הטובים שיש באירופה לא רוצים להביא לפה.

ישראל אייכלר: לכן, כאשר אנחנו יודעים שכל ישראל ערבים זה לזה, ומדינה שזכויותיה רבו על עוונותיה היא נושעת וכן להפך – ותשאלו למה אני עולה להציע את זה, הרי אני יודע שהממשלה לא תומכת ובקושי הסכימה לדחות את התשובה ואת ההצבעה למועד אחר כדי לא להפיל את החוק הזה; קודם כול זה כבר זכות לקואליציה שהיא לא מפילה את זה, אבל דבר שני, כתוב שצדיקים נתפסים בעוון הרשעים אם הם אינם מוחים על מעשים רעים ולא מתריעים בשער.

ישראל אייכלר: אני רוצה להתריע בשער על העוול הנמשך במשך שנים לפגוע דווקא בילדים עניים, דווקא במשפחות עניות.

ישראל אייכלר: לא זו בלבד שלא נותנים להם לצאת לעבודה, אלא חוסמים בפניהם מקומות עבודה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לחזור ולעקור את השקר הזה שיש אנשים שלא רוצים לעבוד.

ישראל אייכלר: יש 700,000 משרות ממשלתיות שכל אחד היה רוצה להיות שם פקיד או פקידה ולהחתים כרטיס בבוקר ואחר-הצהריים ולעבוד ב-50% מהפריון, כפי שקורה אצל רוב עובדי המדינה.

ישראל אייכלר: כשאני אומר "רוב" צריך מאוד להיזהר, כי יש הרבה הרבה אנשים שעובדים קשה מאוד במגזר הציבורי ומוסרים את נפשם עבור האזרחים – –

פנינה תמנו: אבקש לסיים.

ישראל אייכלר: אני מסיים בזמן.

ישראל אייכלר: – – אבל יש מנגנונים גדולים מאוד, שהרבה אנשים היו רוצים לעבוד שם, והם לא יכולים לקבל עבודה כי הם אינם מקושרים ואין להם פרוטקציה לקבל את הג'וב.

ישראל אייכלר: אז אל תטיפו לאנשים שלא הצליחו לקבל את הג'וב וגם פוגעים בהם בקצבת הילדים שהיא זכות מוקנית של ביטוח שהם שילמו.

ישראל אייכלר: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

פנינה תמנו: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/2302/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות (תיקון – קביעת תאגיד שאינו מדווח או שותפות כחברת שכבה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יצחק כהן וקבוצת חברי הכנסת.

פנינה תמנו: גם כאן תשובה והצבעה במועד אחר.

פנינה תמנו: בבקשה, חבר הכנסת כהן.

פנינה תמנו: חברי הכנסת, בבקשה, אם אפשר, לשוחח בישיבה.

פנינה תמנו: חברת הכנסת בירן, סגן שר האוצר מיקי לוי, תשתדלו לשבת.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, לפני כחודש ימים העליתי את הצעת החוק הצודקת והנתמכת בכל חלקי הבית הזה – אגב, כולל הממשלה; הם תומכים בהצעת החוק עם שינויים מסוימים.

יצחק כהן: הבטחתי שנעביר את ההצעה לוועדת הכספים, ושם נעשה את השינויים המתבקשים.

יצחק כהן: לצערי, מישהו פה לא עמד בסיכומים, והוחלט לבקש עוד 60 יום.

יצחק כהן: על מה מדובר, גברתי?

יצחק כהן: בחוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות נקבע בפרק העוסק בהגבלת השליטה בחברות במבנה פירמידלי – פירמידה – כי חברת שכבה היא חברה או חברת-חוץ שהן תאגיד מדווח, למעט חברה או חברת-חוץ שאין אינטרס ציבורי לסווג אותה כחברת שכבה והיא מסוג שקבעו שר המשפטים ושר האוצר.

יצחק כהן: כתוצאה מהגדרה זו לא מתקיימת תכלית הפרק במלואה ככל שמדובר בחברות או בחברות-חוץ שאינן תאגיד מדווח.

יצחק כהן: משמעות הדבר היא שיכול להיות שכתוצאה ממבנה התאגיד תוקם פירמידה בעלת יותר משתי שכבות, וכך תתאיין תכליתו של הפרק העוסק בהגבלת השליטה בחברות במבנה הפירמידה שנועד, אדוני סגן שר האוצר, להגן על הציבור.

יצחק כהן: בשנים האחרונות התרחש מהפך תודעתי ונורמטיבי בכל הנוגע לאופן שבו נתפסות פירמידות בשווקים מפותחים.

יצחק כהן: ברור לכול כי פירמידות מביאות לשוק לא יעיל אשר מונע תחרות, ובסופו של דבר מגביר באופן דרמטי את יוקר המחיה תוך פגיעה בחסכונות הציבור.

יצחק כהן: נוכח האמור, נראה כי אין הצדקה לפטור באופן גורף מתחולת החוק חברות זרות.

יצחק כהן: אני הורדתי, גברתי, את החברות הפרטיות ואת השותפויות מתוך הבנה שזה עלול לגרום נזק, חלילה.

יצחק כהן: אני לא רוצה לגרום נזק.

יצחק כהן: באנו לתקן, לא באנו לקלקל.

יצחק כהן: אז אני מדבר כרגע רק על החברות הציבוריות הזרות.

יצחק כהן: כמו כן, הרחבת ההגדרה של חברת שכבה כפי שמוצע בהצעת החוק תאפשר להתמודד עם מקרים שבהם חברה ישראלית תבקש להימחק מרישום בבורסה, ותעבור במקום זאת לרשום את מניותיה למסחר בבורסה בקפריסין, מחוץ לישראל, במרחק שיט של כמה שעות, והרי לך פגיעה קשה בתכלית החוק, במהות שלו.

יצחק כהן: לפיכך הצענו להרחיב את הגדרת "חברת שכבה" כך שהיא תחול גם לעניין חברות-חוץ שאינן תאגיד מדווח.

יצחק כהן: הורדנו את החברות הפרטיות ואת השותפויות כדי לא להזיק אלא כדי לתקן, אבל הממשלה ביקשה תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק כהן: אני מסכים לזה.

יצחק כהן: אבל, גברתי, אנחנו ניתן זמן לממשלה ואחרי זה נחזור לכאן שוב.

יצחק כהן: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת כהן.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/1354/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – תביעה לפינוי מושכר), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת אמנון כהן.

פנינה תמנו: גם בהצעת חוק זו תהיה תשובה והצבעה במועד אחר.

פנינה תמנו: בבקשה.

אמנון כהן: גברתי היושבת בראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק גובשה על-ידי לאחר פניות רבות של בעלי דירות אשר השכירו את דירותיהם ונשארו תקועים עם השוכר המסרב להתפנות.

אמנון כהן: בנוסף, בעלי הדירות צריכים לשלם את הוצאות החשמל, המים והארנונה שהשוכר משתמש בהם; לא זו בלבד שהוא לא רוצה לשלם את השכירות, הוא גם לא משלם את ההוצאות שבגינן הוא מקבל את השירות.

אמנון כהן: אשר על כן, פניתי למרכז המחקר והמידע של הכנסת לבדוק את הנושא.

אמנון כהן: הדוח אשר הם הכינו נמצא בידי, וממנו עולה כי בשנת 2012 בלבד הוגשו כ-2,600 תביעות לפינוי מושכר, וכי אורך חיי תיק אזרחי בבית-משפט בתביעה אזרחית עדיין עומד על חודשים רבים.

אמנון כהן: על-פי הנתונים האלה של המרכז המחקר והמידע, שיעור משקי-הבית שהתגוררו בשכירות בישראל בשנת 2011 עמד על 26.3% – זה ב-2011.

אמנון כהן: היום 2014, אז אנחנו מעריכים, מפני שגם יש האטה בהתחלות בנייה ואנשים נאלצים לצאת לשכירויות, ש-30% מאזרחי מדינת ישראל חיים בשכירות.

אמנון כהן: בשנים האחרונות מתפשטת בישראל תופעה חברתית קלוקלת של הפרת הסכם שכירות, עת השוכרים נמנעים לשלם את שכר-הדירה מחד גיסא ומסרבים להתפנות מן הנכס מאידך גיסא.

אמנון כהן: זאת אומרת, יש דירה שבן-אדם קיבל בירושה מהוריו, הוא רוצה לשמור אותה לילד, כרגע הוא בצבא, נגיד, ובינתיים הוא רוצה להשכיר את הדירה.

אמנון כהן: והשוכר שגר במקום, מצד אחד הוא לא רוצה לשלם, ואתה גם לא יכול להוציא אותו והוא גם עושה לך נזקים מול השלטונות, מול הרשויות.

איציק שמולי: אמנון, הבעיה בשוק הנדל"ן בדיוק הפוכה.

איציק שמולי: זו הבעיה בשוק הנדל"ן – ששוכרים יישארו בדירות?

אמנון כהן: יש גם בעיות כאלה.

אמנון כהן: 3,000 תביעות יש, 3,000 תביעות.

אמנון כהן: קיבלתי פניות שאנשים לא רוצים להשכיר, לא רוצים להסתבך, דווקא באזורים שאתה מדבר עליהם.

אמנון כהן: נכנסים לדירה, חיים שנה, משלמים ארבעה חודשים, אחר כך לא רוצים לשלם, ולך תוציא אותו עכשיו.

אמנון כהן: בעיות קשות.

איציק שמולי: הבעיה היא הפוכה – שבעל הדירה זורק את השוכר החוצה לרחוב – – –

אמנון כהן: אין שום סיבה אם בן-אדם רוצה – – –

פנינה תמנו: השאלה, מה הכלל ומה החריג.

אמנון כהן: לא, אני אגיד.

אמנון כהן: על אותו שוכר שאתה אומר, יש קושי להוציא אותו החוצה.

אמנון כהן: המחוקק נתן על זה את הדעת, יש קושי.

אמנון כהן: לא פשוט להוציא מישהו מהדירה אם יש לך הסכם אתו.

אמנון כהן: הבעיה הפוכה, שהצד השני הופך להיות הקורבן.

אמנון כהן: יש פה בעייתיות.

אמנון כהן: לכן צריכה להיות מידתיות.

אמנון כהן: בוודאי, אנחנו לא רוצים שיזרקו את השוכר, אבל גם מי שלא רוצה לשלם – שלא ישתלט על בית שלא שייך לו.

אמנון כהן: השוכרים מתבצרים בתוך בית לא להם ומכתיבים לבעל הנכס את המועד שבו יתפנו מהנכס, אם בכלל.

אמנון כהן: השוכר אינו נחשב למי שפלש לדירה שלא כדין, כי יש לו חוזה, הוא לא כאילו פלש.

אמנון כהן: יתרה מכך, כשהמשכיר אומר: תשמע, הבן-אדם לא משלם לי, אני מזמין את המשטרה, טפלו.

אמנון כהן: המשטרה אומרת: לא, אדוני, זה סכסוך בין השכנים, אנחנו לא מתערבים בזה.

אמנון כהן: אז גם בנושא הזה, כביכול, מי שהשכיר את הדירה, אין לו הסעד הזה.

אמנון כהן: לנוכח האמור, הצעת החוק אשר הגשתי נועדה לשפר את האמצעים שעומדים לרשות המשכיר ולצמצם במידה ניכרת, בהליך מזורז, את פינוי הנכס מידי השוכר הפולש.

אמנון כהן: מדובר במסלול מיוחד שבו יהיה ניתן לבקש ביצוע פינוי מושכר ישירות דרך ההוצאה לפועל.

אמנון כהן: אין ספק שיש בהחלט מקום לקצר את ההליכים הקיימים.

אמנון כהן: אני כמובן סיכמתי עם משרד המשפטים, עם שרת המשפטים, עם הלשכה שלה, שאנחנו נשב ונתאם את הדבר, שיהיה מידתי, שיהיה הולם, ושלא ינצל אף אחד את הצד השני.

פנינה תמנו: הבעיה יכולה להיות אפילו עוד יותר גדולה כשמדובר בקשישים או מבוגרים מאוד שהם משכירים, ואז באמת אין להם – – –

אמנון כהן: נכון, אין להם הכוחות, אין להם היכולות.

אמנון כהן: לא פעם גם פנו אלי משכירים שהשכירו את הבית למגורים, ובסוף הפכו אותו למשהו אחר לגמרי – נותנים שם כל מיני שירותים, ולא היה אפשר להוציא אותם, כי האנשים האלה מאיימים ומפחידים.

אמנון כהן: צריך להסתכל על המידתיות של כל דבר, ולכן הסכמתי שנשב עם משרד המשפטים לתאם עמדות.

אמנון כהן: אנחנו לא נצביע.

אמנון כהן: ביקשתי תשובה והצבעה במועד אחר.

אמנון כהן: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

פנינה תמנו: כאמור, התשובה וההצבעה במועד אחר.

פנינה תמנו: [הצעת חוק פ/1530/19; נספחות.

פנינה תמנו: ]

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – ביטוח פנסיוני בקופת גמל ממלכתית), התשע"ג–2013, של חברת הכנסת מיכל בירן וקבוצת חברי הכנסת.

פנינה תמנו: בבקשה, חברת הכנסת בירן.

פנינה תמנו: מי שישיב לך הוא סגן שר האוצר מיקי לוי.

פנינה תמנו: יש לך עשר דקות.

פנינה תמנו: על זה תהיה הצבעה.

פנינה תמנו: בבקשה, סגן המזכירה, ההצבעה תהיה שמית.

פנינה תמנו: את מוזמנת לנמק את ההצעה.

מיכל בירן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, היום אנחנו מעלים להצבעה את הצעת החוק של חבר הכנסת עמר בר-לב ושלי ושל חברים אחרים שהצטרפו אלינו, להקמת קרן פנסיה ממלכתית.

מיכל בירן: למה צריך קרן פנסיה ממלכתית?

מיכל בירן: אני חושבת שכאשר מדברים על פנסיה, יש לנו שתי בעיות מרכזיות.

מיכל בירן: כשאדם צעיר ומנסים להגיד לו שהוא צריך לחסוך לזיקנה, הוא פשוט לא מצליח לדמיין את זה.

מיכל בירן: כמו שעכשיו, כשאני אתן לכם מטפורה שקשורה לחורף, עכשיו פשוט אי-אפשר לדמיין שיש חורף – עד שהוא לא מגיע, אתה כל פעם שוכח את זה מחדש.

מיכל בירן: הבעיה שלנו עם הפנסיה – יש לנו שתי בעיות.

מיכל בירן: דבר ראשון – אתם זוכרים, בחורף יש המטריות הגדולות האלה, היציבות, ויש מטריות כאלה שקונים במעט כסף והן גם נשברות, וגם כשאתה מסתובב לך בסופה, כל הגשם בכל זאת חודר.

מיכל בירן: מה שקרה לנו בשוק הפנסיוני זה שתי בעיות: דבר ראשון, במקום המטרייה הגדולה והיציבה שלנו, החליפו לנו את המטרייה במטרייה קלושה שלא מצליחה להחזיק מעמד.

מיכל בירן: בנוסף, אמרו לנו: אל תילחמו בזה ביחד.

מיכל בירן: כל אחד מאתנו נשאר לבד לגמרי במצב הזה.

מיכל בירן: אז בוא נדבר על המטרייה.

מיכל בירן: מה קרה לה, למה היא נהייתה כל כך קטנה, סגן שר האוצר מיקי לוי?

מיכל בירן: החיסכון של הילדים שלך, החיסכון שלי, פשוט לא הולך להספיק.

מיכל בירן: למה הוא לא הולך להספיק?

מיכל בירן: דבר ראשון, בגלל שינויים שקרו בשוק העבודה.

מיכל בירן: מעטים מאתנו מצליחים היום לעבוד 35 שנים רצופות כדי לחסוך מספיק לפנסיה.

מיכל בירן: תוסיפו על זה – – –

פנינה תמנו: ברשותך, בדקנו, ואכן יש 21 חברי כנסת שביקשו הצבעה שמית, ולכן, נא נוכחותכם.

פנינה תמנו: 21 חברי כנסת – מה שזה אומר שההצבעה תהיה שמית.

פנינה תמנו: בבקשה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: הדבר הראשון – אנשים לא מצליחים לעבוד 35 שנים כדי לחסוך את מלוא הכסף שנדרש בשביל פנסיה ראויה.

מיכל בירן: תוסיפו לזה שנשים, למשל, הן גם לפעמים יוצאות לחופשות לידה, לפעמים מאריכות אותה, לפעמים יורדות לחצי משרה כדי להיות עם הילד בכיתה א', והן חיות יותר.

מיכל בירן: הסיכוי שיהיה להן סכום מספיק הוא כמעט אפסי.

מיכל בירן: תוסיפו לזה שאנשים רגילים לחיות על שכר מסוים, חושבים שזה השכר שלהם לפנסיה, ובעצם השכר שממנו מופרש לפנסיה זה שכר-יסוד.

מיכל בירן: אנחנו מוצאים את זה – אפילו בגלגולים שלי כשהייתי עוזרת פרלמנטרית בכנסת, היו 1,400 שקלים לנסיעות, רק כדי שלא יפרישו עליהם לפנסיה.

מיכל בירן: כל מי שרגיל להתפרנס גם מתוספות של עמלות, תוספות מיוחדות, כבאים, אחיות, כל האקסטרה, כל הדברים שבעצם אנחנו יודעים שהם חלק טריוויאלי ואינטגרלי של התפקיד שלהם – לא חוסכים על זה לפנסיה.

מיכל בירן: אז אמרנו, דבר ראשון, אין לנו מספיק רצף; דבר שני, לא כל השכר שלנו מכוסה.

מיכל בירן: על זה תוסיפו את דמי הניהול, ופה אני אשמח לעשות סקר קטן:

מיכל בירן: אני אשמח אם חבר כנסת שיודע כמה דמי ניהול הוא משלם, ירים את ידו.

מיכל בירן: חברים, מי יודע?

מיכל בירן: יפה, יש לנו אחד.

איציק שמולי: ואין במה להתגאות.

מיכל בירן: ואין במה להתגאות.

מיכל בירן: שניים.

מיכל בירן: שני חברי כנסת הנוכחים באולם יודעים כמה דמי ניהול הם משלמים.

מיכל בירן: אוקיי, שלישית יש לנו.

מיכל בירן: אז תדעו ש-70% מהציבור לא יודע כמה דמי ניהול הוא משלם.

תמר זנדברג: אנחנו מייצגים את העם.

מיכל בירן: אכן, מייצגים את העם.

מיכל בירן: עכשיו, הקטע האבסורדי הוא שאנשים שעושים עוד סיבוב בשכונה בשביל לחנות בחניון שזול ב-5 שקלים, שהולכים לבית-קפה שיותר זול ב-10 שקלים, לא יודעים כמה דמי ניהול הם משלמים ולא מבינים שזה יכול להסתכם בהבדל של 100,000 ש"ח לאורך החיים.

מיכל בירן: זאת ההוצאה השנייה הכי גדולה שלהם אחרי קניית דירה, ואנשים פשוט לא יודעים.

מיכל בירן: אז אמרנו, דמי הניהול יכולים לכרסם כמעט עד שליש – בין 10% לשליש, תלוי כמה אתה מתמקח – מהחיסכון שלך.

מיכל בירן: עכשיו, תחשבו, אדם עם שכר ממוצע, שמרוויח שכר ממוצע, חוסך משהו כמו 1.2 מיליון ש"ח, מזה שליש יכול ללכת, אם הוא בוחר בחירות לא נכונות, על דמי ניהול.

מיכל בירן: ולא רק זה, ממש עכשיו אושר שחוץ מדמי הניהול הרגילים, אם קרן הפנסיה שלך רוצה להשקיע בחו"ל והיא צריכה להביא מומחה מיוחד, היא יכולה לגבות כמעט את מה שהיא גבתה עד עכשיו בשביל להביא את המומחים מחו"ל.

מיכל בירן: זאת אומרת, מדובר בסכום אסטרונומי של דמי ניהול.

מיכל בירן: לא סיימנו.

מיכל בירן: אתם חושבים שבזה סיימנו את כל התלאות?

מיכל בירן: לא סיימנו.

מיכל בירן: תופעת התספורות – אנחנו יודעים שכל אחד מאתנו – כשאדם גונב שוקולד בסופר קוראים לזה "גנב", וכשהוא לוקח מאות מיליונים מכספי החיסכון הפנסיוני שלנו ואומר: אוי, סליחה, אני לא יכול להחזיר חלק, אז קוראים לזה "טייקון".

מיכל בירן: כל הדברים האלה לאט-לאט מצמצמים את מה שנשאר בקופה הזאת, שאמורה להחזיק למה שאנשים לפעמים קוראים לו: הבעיה של עלייה בתוחלת החיים.

מיכל בירן: זאת לא בעיה, זה דבר נהדר.

מיכל בירן: הלוואי שכולנו נחיה הרבה וניהנה מהחיים שלנו.

מיכל בירן: אבל את מה שאנחנו רגילים לראות אולי אצל סבתא וסבא שלנו, שיודעים לתת לנכד, לדחוף כסף, כשבאים לביקור, כשמתחתנים, באירועים, כולנו קצת מדמיינים שגם החיים שלנו ייראו ככה.

מיכל בירן: אבל לא נעים לי להגיד, לא מספיק שאנחנו לא גומרים את החודש עכשיו כשאנחנו עובדים, כשנגיע לגיל פרישה לא יהיה לנו שום דבר, לא לתת ולא לדחוף 50 שקלים לנכד, פשוט כי לא יהיה איך.

מיכל בירן: עכשיו, בתוך זה נשארנו לבד.

מיכל בירן: מה התשובות שאנחנו מקבלים היום מהמדינה?

מיכל בירן: זה אתה, כאדם פרטי, צריך להגדיל ראש ולטפל בעצמך.

מיכל בירן: אתה צריך להתמקח לבד על דמי הניהול שאתה משלם.

מיכל בירן: אפילו עכשיו, בימים אלו יש רפורמה בפיקוח על קרנות הפנסיה, שכל מטרתה – היום, כשקרן הפנסיה רוצה לשנות את התקנון שלה, שזה בעצם החוזה שלה, החוזה ביניכם לבין קרן הפנסיה, היום יושב מישהו באגף שוק ההון וצריך לאשר את זה.

מיכל בירן: הולכת לעבור עכשיו רפורמה, בימים אלה, בוועדת הכספים, שאומרת שאם אגף שוק ההון לא יגיב בתוך חודש, השינוי נכנס לתוקף.

מיכל בירן: זאת אומרת, האדם הפרטי, חיליק פלוני איפשהו, הוא צריך לשים לב ששינו לו את התקנון; הוא צריך לצאת לקרב משפטי נגד קרן הפנסיה הענקית; הוא האדם היחיד בשביל לנסות לעמוד על זכויותיו.

מיכל בירן: בכל תחום ותחום מגלגלים את האחריות לפתחנו כאנשים, הדבר הזה הוא לא סביר.

מיכל בירן: מה יוצא לנו?

מיכל בירן: שכמעט שני-שלישים מהחוסכים – חצי, שני-שלישים, יש פה ויכוח על המספר, אבל בכל מקרה הוא אסטרונומי – משלמים את המקסימום של דמי הניהול.

מיכל בירן: אני חושבת שאף שחברי הכנסת פה לא יודעים כמה דמי ניהול הם משלמים, אני מניחה שרובנו לא משלמים את המקסימום.

מיכל בירן: אבל אני בטוחה שאם נבדוק בקרב הסדרנים פה בבניין, בקרב המנקות, המאבטחים, אנחנו נגלה שדווקא מי שהמשכורות שלו יותר נמוכות, שהוא לא מאורגן, דווקא האנשים האלה משלמים את המקסימום של דמי הניהול.

מיכל בירן: אז מה צריך לעשות?

מיכל בירן: דבר ראשון, אני יודעת שיש דיונים על הקמה של ועדה רצינית בענייני פנסיה.

מיכל בירן: הדבר הזה הוא קריטי כי השמיכה הזאת קצרה וכל הצעת חוק פרטית רק מושכת אותה מצד אחד לצד אחר; הצעת חוק פרטית לא תפתור את כל הבעיות שיש בקטסטרופה המתגבשת הזאת.

מיכל בירן: אבל הצעת החוק שלנו באה לפתור חלק מהבעיות.

מיכל בירן: היא לא קוראת תיגר על כל השוק, היא לא אומרת שלא יהיו קרנות פנסיה פרטיות, היא אומרת שתהיה גם אחת ממלכתית.

מיכל בירן: מי שיש לו סבלנות ורוצה ללכת ולהתמקח ולעשות שופינג בדמי ניהול, ויש לו סבלנות ותעצומות נפש לזה וכוח מיקוח, כי המשכורת שלו גבוהה, שיבושם לו.

מיכל בירן: אבל מי שאין לו כוח להתעסק בזה, ואני בטוחה שזה מרבית הציבור, שאין לו כוח לחשוב על זה, הוא לא מרגיש שהוא יודע – כלכלנים מספרים לי שכשהם מקבלים את המכתבים הקבועים מקרן הפנסיה, הם מפחדים לפתוח אותם וזורקים אותם באלגנטיות בשקר הפנימי הזה של "אני אגיע לזה מחר".

מיכל בירן: אז מי שאין לו כוח לעשות את המיקוח הזה, יגיע לברירת המחדל, לפחות עד השכר הממוצע במשק.

מיכל בירן: ברירת המחדל הזאת לא תהיה למטרות רווח; בגלל זה דמי הניהול בה יהיו כמעט אפסיים; לא יהיו לה הוצאות על שיווק כי היא ברירת מחדל; ועדת הכספים תפקח עליה ותראה שמדיניות ההשקעות היא אחראית ובטוחה, ומי שזה מספיק לו – מצוין.

מיכל בירן: מי שירצה שיהיה מי שיענה לו – תחליף לי, כן לסולידי, לא לסולידי – יוכל לעשות מה שהוא רוצה.

מיכל בירן: עכשיו, דמיינו לעצמכם מה זה עושה לקרנות הפנסיה הפרטיות.

מיכל בירן: פתאום מדברים על תחרות, ככה תהיה לנו תחרות.

מיכל בירן: בואו נראה, כשיש קרן פנסיה ממלכתית, בואו נראה איזה "פייט" נותנות הקרנות הפרטיות.

מיכל בירן: איך הם יורידו פתאום את דמי הניהול, איך הם פתאום ייתנו שירות אקסטרה דה-לוקס כדי להתחרות על החוסכים.

מיכל בירן: כל מה שנדרש מכם זה להצביע הצבעה מוסרית.

מיכל בירן: זה כל מה שנדרש.

מיכל בירן: קרן הפנסיה הזאת לא פותרת את כל הבעיות בשוק הפנסיוני, אבל היא מתחילה לפתור אותן, נותנת רובד אחד לפחות לחוסכים, אלה שמשלמים את המקסימום של דמי הניהול, אלה שלא יודעים שהכסף שלהם, משתמשים בו ברולטה בשוק ההון והוא עולה ויורד, ואם יקרה להם המזל הרע שהם יצטרכו לצאת לפנסיה בדיוק כשיש משבר גדול כמו ב-2008, הם ימצאו את עצמם בלי רבע מהחסכונות שהם עבדו עליהם בעמל רב כל החיים.

מיכל בירן: אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, למרות המשמעת הקואליציונית, כן לבחור את הבחירה המוסרית.

מיכל בירן: קרן הפנסיה הזאת, אומרים כל המומחים – בכנס שעשינו הבוקר, של השדולה לפנסיה הוגנת, הוצג מחקר של מרכז טאוב שמזהה כשל שוק, שאומר שקרן פנסיה ממלכתית יכולה לפתור את כשל השוק הזה.

מיכל בירן: אני מבקשת מכם לבחור את הבחירה המוסרית ולהצביע עכשיו בעד הקמת קרן פנסיה ממלכתית.

מיכל בירן: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב שעושה אתי את המסע הזה, וכמובן לכל הצוות שלנו, מיכל ודקל ושיר ואמיר, שמלווים אותנו לאורך המסע הזה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיקי לוי: – – –

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: ישיב סגן – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: סגן שר האוצר, הדוכן מחכה לך.

מיקי לוי: – – – שמופנה לשניים ביציע.

מיקי לוי: השאלה: מה הם הגבולות בכנסת ישראל לעניין הזה?

מיקי לוי: וכשחברת הכנסת בירן באה לדבר אתי שם שיחה אישית – –

קריאה: היא נתנה פה טיעונים מאוד מאוד ענייניים.

מיקי לוי: – – שיחה אישית, ומקליטה אותי – תתביישו לכם.

יחיאל חיליק בר: אתה מוקלט בערוץ הכנסת – – –

מיקי לוי: תתביישו לכם.

נחמן שי: סגן שר האוצר – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: אני מבקש שקצין הכנסת יגיע עכשיו לכאן.

תמר זנדברג: רגע, לא הבנתי.

תמר זנדברג: מכיוון שחברת כנסת הקליטה אותך, אז הציבור לא ייהנה מהצעת חוק – – –

מיקי לוי: אני דורש, אני דורש שקצין הכנסת יגיע לכאן.

נחמן שי: אנחנו נעביר את הבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש להוציא אותה מהיציע.

מיקי לוי: יש מאחוריה מכשיר הקלטה, היא באה לדבר אתי באופן אישי, לקחה אותי הצדה – –

מיכל בירן: מיקי, המליאה מוקלטת.

מיקי לוי: – – וזה משודר לשם בהקלטה פרטית.

מיקי לוי: נכון שאין עבירה על חוק האזנת סתר, נכון – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – אבל איפה הם הגבולות?

מיכל בירן: מיקי, כל האולם הזה מצולם על-ידי ערוץ הכנסת.

מיקי לוי: זה בושה וחרפה.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי רוזנטל: הכול פה מצולם, מה הבעיה שלך?

מיקי רוזנטל: הכול מצולם.

מיקי לוי: אתה תירגע.

מיקי לוי: השיחות האישיות, השיחות האישיות בינינו אינן מוקלטות.

מיקי לוי: אינן מוקלטות, שיחות אישיות בינינו.

מיקי לוי: מה אתם רוצים?

מיקי לוי: שמחר לא נדבר אתכם?

מיקי לוי: אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: אין גבולות במליאה?

מיקי לוי: יושבים שם שני צלמים, והיא הולכת עם מכשיר הקלטה ומגיעה למושב שלי ונכנסת אתי מתחת למרפסת ומקליטה שיחה אישית?

מיקי לוי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: אני דורש להוציא אותם כרגע מהמרפסת.

קריאות: מה זה קשור?

קריאות: באמת, מיקי.

קריאות: תענו עניינית פעם אחת.

נחמן שי: אדוני סגן השר, אתה רוצה להשיב?

מיכל בירן: ומה עמדתך לגבי הצעת החוק?

מיקי לוי: אני מבקש את קצין הכנסת עכשיו לכאן.

נחמן שי: אוקיי.

מיקי לוי: לא יכול להיות שבמליאה יהיה דבר כזה.

מיקי לוי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מקליטה אותי?

מיקי לוי: מה, אני נמצא אצלך בחדר חקירות?

מיקי לוי: את לא מתביישת?

מיכל בירן: אתה נציג ציבור.

מיקי לוי: תתביישי.

מיקי לוי: אני אצלך בחדר חקירות?

מיקי לוי: את מקליטה אותי ומעבירה את זה לצילום?

תמר זנדברג: יש לך משהו להגיד לציבור?

תמר זנדברג: – – –

נחמן שי: סגן השר לוי, אני – – –

מיקי לוי: בושה וחרפה.

נחמן שי: חברים, חברים, חברים.

מיקי לוי: לאן הידרדרנו?

נחמן שי: סגן השר לוי, אני מציע שתשיב על הבקשה, ובינתיים אני רואה שגם היושב-ראש הגיע – – –

מיקי לוי: אני מבקש מיושב-ראש הכנסת לא להשיב כרגע.

מיקי לוי: אני לא מוכן להשיב כרגע, אני נמצא בסערת רגשות.

נחמן שי: אוקיי.

מיקי לוי: חברת כנסת באה ומקליטה אותי בשיחה פרטית בהיחבא, והכול משודר ללוביסטים ביציע.

מיכל בירן: לוביסטים ביציע?

מיכל בירן: ערוץ 2.

מיקי לוי: תתביישי.

מיקי לוי: אני לא אצלך בחדר חקירות.

מיכל בירן: אתה נציג ציבור, ואתה יודע שכל מה שקורה כאן מצולם.

מיקי רוזנטל: יש לך תשובה עניינית – תן אותה.

מיקי רוזנטל: מה הקשר?

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לשמוע.

מיקי רוזנטל: נו, באמת.

נחמן שי: אוקיי, אנחנו – – –

מיקי לוי: מיקי, אני מתפלא עליך – – –

קריאה: מה אתה רוצה ממנו?

קריאה: – – –

נחמן שי: אני מבקש.

נחמן שי: סגן השר לוי.

נחמן שי: סגן השר לוי.

נחמן שי: סגן שר האוצר.

מיקי לוי: אתה עם – – –

נחמן שי: סגן שר האוצר.

מיקי לוי: אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: אין לכם גבולות?

מיקי לוי: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

נחמן שי: סגן שר האוצר.

נחמן שי: סגן שר האוצר, אני יכול לבקש ממך להמשיך בדבריך?

נחמן שי: סגן שר האוצר.

מיקי לוי: – – – שהם יצאו.

נחמן שי: סגן שר האוצר, אני מציע שתמשיך בדבריך, והיושב-ראש יקיים אחר כך – – –

מיקי לוי: – – –

נחמן שי: אני יודע שהיושב-ראש יקיים בירור על זה אחר כך.

נחמן שי: סגן השר לוי, אני מבקש שתמשיך, ויושב-ראש הכנסת הבהיר כבר את דבריו.

נחמן שי: הוא יקיים אחר כך בירור בכל מה שקרה פה.

נחמן שי: בבקשה.

קריאה: – – – מה בירור?

קריאה: – – –

נחמן שי: הוא יקיים בירור.

נחמן שי: היושב-ראש יקיים בירור ויבדוק מה קרה בדיוק.

נחמן שי: בבקשה, סגן שר האוצר משיב על הצעת החוק של חברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: בבקשה.

מיקי רוזנטל: עכשיו תעניש את כל הציבור בגלל זה?

מיקי רוזנטל: ומה עם הפנסיה של הציבור?

תמר זנדברג: לציבור לא תהיה פנסיה בגלל – – –

נחמן שי: חברים, סגן שר האוצר אמור להשיב.

נחמן שי: בבקשה.

מיקי רוזנטל: בגלל שנעלבת.

מיקי רוזנטל: מפלגת האגו.

מיקי לוי: זה אגו?

מיקי לוי: לשם אתה מסווג את זה?

מיקי לוי: אתה לא מתבייש?

מיקי רוזנטל: אני לא מתבייש – – –

מיכל בירן: תענה לעניין, מיקי.

מיקי לוי: מיכל בירן, חברת הכנסת מיכל בירן, הסתיימו היחסים בינינו, גם העבודה.

מיקי לוי: זו פשוט חרפה.

מיקי לוי: תתביישי.

תמר זנדברג: – – –

יואל רזבוזוב: – – –

איציק שמולי: – – – לא היה דבר כזה.

מיקי לוי: תראו, אופוזיציה יכולה לעשות לעצמה גבולות.

מיקי לוי: אופוזיציה יכולה להציב לעצמה גבולות.

תמר זנדברג: הציבור שואל אותך האם – – –

קריאה: תדבר על – – –

מיקי לוי: אני לא שואל אותך.

תמר זנדברג: – – – פנסיה ממלכתית או לא.

תמר זנדברג: זה – – – תענה.

תמר זנדברג: – – – בושה וחרפה.

מיקי לוי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: התנהגות לא ראויה.

נסים זאב: אני מקווה שאני לא מוקלט עכשיו.

יחיאל חיליק בר: מיקי, אתה מצייר את זה כאילו זה משהו לא חוקי.

יחיאל חיליק בר: לפחות תגיד שזה לא לא חוקי.

מיקי לוי: לא שמעת מה אמרתי.

קריאה: הוא אמר – – –

מיקי לוי: לא שמעת.

יחיאל חיליק בר: תשנה את החוק.

יחיאל חיליק בר: מה אתה צריך – – –?

מיקי לוי: לא, לא רוצה לשנות.

מיקי לוי: אני רק אומר: אני פשוט לא אדבר אתכם.

קריאה: מיקי – – –

מיקי לוי: זה לא יפה.

מיקי לוי: זה לא מקובל.

סתיו שפיר: בסדר.

סתיו שפיר: מה העמדה שלכם – – –

פנינה תמנו: – – – להסביר למי שלא מבין – – –.

פנינה תמנו: באמת.

מיקי לוי: בושה וחרפה.

נחמן שי: רבותי, חברים, קרה מה שקרה.

נחמן שי: אני רוצה שנמשיך בפרוצדורה.

נחמן שי: אמרתי קודם משהו על החיים פה ועל החיים בחוץ.

נחמן שי: אז בואו ונחזור לטמפרטורות הנכונות ולפרופורציות הנכונות.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר.

סתיו שפיר: למה?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת – לא כולם נכבדים – הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

מיקי לוי: לאורך שני העשורים האחרונים קידמה הממשלה רפורמות מרחיקות לכת בתחום החיסכון הפנסיוני, שמטרתן המרכזית היא יצירת מערכת חיסכון פנסיונית בת-קיימא, המסוגלת לעמוד מאחורי התחייבויותיה לציבור החוסכים.

מיקי לוי: בתוך כך, במהלך שנות ה-90 נסגרה האפשרות להצטרף לקרנות הפנסיה הוותיקות ולהסדרי הפנסיה התקציבית.

מיקי לוי: במקביל נפתחו קרנות פנסיה חדשות להצטרפות של מבוטחים חדשים.

מיקי לוי: כניסת הממשלה מחדש לשוק החיסכון הפנסיוני כשחקן מרכזי המנהל את כספי העמיתים בפועל, עלולה לגרום לצמצום התחרותיות בשוק, ובטווח הארוך לריכוז חלק ניכר מנכסי החיסכון הפנסיוני של הציבור תחת קורת גג אחת בחסות קרן ממלכתית.

מיקי לוי: צמצום התחרות והגברת הריכוזיות בשוק עלולים להביא לפגיעה בציבור החוסכים, בשים לב כי לממשלה אין יתרון יחסי בניהול חיסכון פנסיוני על פני המגזר הפרטי.

מיקי לוי: בתוך כך, קיים ספק בדבר יכולתה של הממשלה לספק לציבור מוצר שיבטיח בעת ובעונה אחת שירות טוב יותר ודמי ניהול נמוכים יותר מאלה הנהוגים בשוק.

אראל מרגלית: למה?

מרב מיכאלי: מדבריך – – –

מיקי לוי: בהצעה זו יש כדי פגיעה ביעילות בשוק ההון.

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: אבל העמיתים – – – בממשלה – – –

מיקי לוי: לאורך שנים התאפיין שוק ההון בישראל בדומיננטיות רבה של מערכת הבנקאות בכל תחומי התיווך הפיננסי ובהיעדר שוק אשראי חוץ-בנקאי.

מיקי לוי: ריכוזיות זו בשוק האשראי, אשר לוותה בניגוד עניינים מובנה בפעילות הבנקים, מנעה התפתחותו של שוק הון תחרותי ויעיל והקשתה על התפתחות המערכת הכלכלית בישראל.

מיקי לוי: לאורך שני העשורים האחרונים נערכו רפורמות מרחיקות לכת במטרה לייצר מבנה תחרותי ויעיל בשוק ההון הישראלי באמצעות הרחבת מקורות האשראי בשוק – –

מרב מיכאלי: והם לא עבדו.

מרב מיכאלי: והם לא עבדו.

מיקי לוי: – – פיתוח שוק אשראי חוץ-בנקאי וצמצום מידת המעורבות של המדינה בהשקעת כספי החיסכון הפנסיוני.

מיקי לוי: יוזכר כי עד אמצע שנות ה-90 הנפיקה מדינת ישראל איגרות חוב מיועדות לנכסים העומדים כנגד התחייבות של קרנות הפנסיה בשיעור שהגיע עד ל-100% של סך הנכסים.

מיקי לוי: לאורך השנים צומצם החלק של איגרות החוב המיועדות, וכיום היקף ההנפקה עומד על 30% מנכסי כלל קרנות הפנסיה.

מיקי לוי: יתרת הנכסים אשר אינם מושקעים באיגרות חוב מיועדות מאפשרת יצירת נזילות בשוק ההון בישראל.

מיקי לוי: הצעת החוק עלולה להביא לריכוז מחדש של מקורות האשראי במשק בידי גוף ממלכתי בודד, וכתוצאה מכך לפגיעה ביעילות הקצאת האשראי החוץ-בנקאי בשוק החיסכון הפנסיוני ולפגיעה נוספת ביעילות שוק ההון ובצמיחה במשק.

מיקי לוי: אומנם בהתאם להצעה מוצע כי חברה ממשלתית תנהל את קרן הפנסיה, ואולם הצעת החוק עלולה להביא לשינוי במערכת השיקולים המנחה את הפרט בתהליך קבלת ההחלטות בנוגע לחיסכון הפנסיוני העומד לרשותו.

מיקי לוי: במצב דברים שבו הפרט יודע כי המדינה מופקדת על ניהול כספי הפנסיה שלו, הוא עלול להישאר אדיש לניהול החיסכון הפנסיוני ולנקוט גישה של אי-מעורבות, וזאת בשונה מהמגמה של מעורבות הפרט בחיסכון הפנסיוני שלו.

מיקי לוי: הצעת החוק עלולה ליצור אצל הפרט ציפייה לכך שהמדינה תיקח אחריות על החיסכון הפנסיוני שלו ותספק לו פנסיה הולמת בהגיעו לגיל פרישה.

מיקי לוי: בנוסף, הפרט עלול לתפוס את הקרן הממלכתית כ-Best Advice, ולצמצם את מידת מעורבותו בניהול כספי החיסכון הפנסיוני שלו.

מיקי לוי: לנוכח האמור לעיל, ובמצב דברים שבו הקרן תיקלע לגירעון אקטוארי, המחייב הפעלת מנגנון איזון אקטוארי בהתאם למקובל בכלל קרנות הפנסיה בישראל, עשויה לעלות דרישה כי המדינה תממן את הגירעון שנוצר.

מיקי לוי: ההצעה יוצרת קשיים בניהול החוב הממשלתי.

מיקי לוי: מההצעה עולה כי לעמיתים שגילם מעל 60 יונפקו איגרות חוב מיועדות בשיעור של יותר מ-50% מהנכסים.

מיקי לוי: מכיוון שאיגרות חוב אלה אינן סחירות, ומכיוון שהביקוש לאיגרות חוב אלה ילך ויגבר עם השנים, הדבר עלול להקשות על ניהול החוב הממשלתי, להקטין את הנזילות והמסחר בשוק ההון, לייקר את עלויות הגיוס ואף לפגוע בדירוג החוב של מדינת ישראל.

מיקי לוי: העלות התקציבית הנוספת בגין העלאת שיעור איגרות החוב המיועדות לגיל 60 ומעלה נאמדת ב-1.2 מיליארד שקלים בשנה, באופן שילך ויעלה עם השנים.

מיקי לוי: מכיוון שהגידול בעלות תלוי גם בהתנהגות החוסכים המבוגרים ובביקוש להצטרפות לקרן הממלכתית, הרי סביר להניח שצפוי גידול נוסף בעלויות שאותו לא ניתן להעריך.

מיקי לוי: הצעת החוק מבקשת להתמודד עם המצב שבו פרטים רבים המאוגדים תחת מעסיקים גדולים מקבלים הנחות בדמי הניהול, לעומת צרכנים ללא כושר מיקוח המשלמים דמי ניהול גבוהים יותר.

מיקי לוי: ואולם, מצב זה אינו שונה מאשר בכל שוק צרכני אחר שבו קיים יתרון לקבוצה גדולה של צרכנים על פני קבוצה קטנה.

מיקי לוי: בשולי הדברים אציין כי לאורך שנים חלה ירידה הדרגתית בשיעור דמי הניהול שגובים הגופים המוסדיים מלקוחותיהם, וזאת כתוצאה מיצירת תשתית לתחרות בין הגופים הללו.

מיקי לוי: לסיכום, יש מקום לייצר כלים שיביאו להפחתת דמי הניהול לעמיתים שאינם מאוגדים, אולם הפתרון המוצע אינו מתאים, ואף מזיק.

אראל מרגלית: למה?

מיקי לוי: הפתרון המוצע אינו מתאים, ואף מזיק.

מיקי לוי: אם היית מאזין לכל מה שאמרתי, לא היית שואל.

אראל מרגלית: האזנתי לכל מה שאמרת.

מיקי לוי: לאור האמור לעיל, אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

מיקי לוי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה לסגן שר האוצר.

נחמן שי: אני רק רוצה לומר שהוגשה בקשה לקיום הצבעה שמית, ולאחר תשובתה או דבריה של חברת הכנסת בירן נקיים הצבעה שמית.

נחמן שי: תודה לך.

נחמן שי: בבקשה, חברת הכנסת מיכל בירן, לרשותך שלוש דקות.

נחמן שי: בבקשה.

מיכל בירן: היושב-ראש, כנסת נכבדה, לתשובתי יש שני חלקים.

מיכל בירן: דבר ראשון, באמת הסתובבתי כל היום עם צוות שעושה תוכנית על פנסיה.

מיכל בירן: אני חושבת שזאת תוכנית חשובה מאין כמותה, וטוב שמתעסקים בה.

מיכל בירן: אני חושבת שכל היום באמת החברים ראו גם את המצלמה.

מיכל בירן: אני מתנצלת בפני סגן שר האוצר מיקי לוי אם נוצרה תחושה לא נעימה מצדו – –

מיקי לוי: מה זה "נוצרה תחושה"?

מיקי לוי: את הקלטת אותי בשיחה אישית – – –

מיכל בירן: – – אבל זה לא משנה – מיקי, מיקי – – –

מיקי לוי: את חרפה לכנסת – – –

מיכל בירן: מיקי – –

מיקי לוי: – – – תתביישי לך – – –

מיכל בירן: – – זאת לא שיחה אישית על זוגיות וזה לא שיחה אישית על הרגלי חניה.

מיקי לוי: – – –

מיכל בירן: זכותו של הציבור – – –

מיקי לוי: בושה וחרפה.

מיכל בירן: העניין המרכזי הוא שזכותו של הציבור כן לדעת – –

מיקי לוי: את פשוט – – – בשיחה אישית ביני לבינך – – –

מיכל בירן: – – מה עושים נציגיו.

מיכל בירן: האולם הזה כולו מלא במצלמות.

מיקי לוי: אני לא נמצא אצלך בחדר חקירות – – –

מיכל בירן: כולנו יודעים שאנחנו שקופים פה לחלוטין, ואני לא יכולה שלא להרגיש – –

מיקי לוי: הציבור ישפוט אותך – –

מיכל בירן: – – סגן שר האוצר מיקי לוי – –

מיקי לוי: – – בושה וחרפה.

מיקי לוי: תתביישי לך – – –

מיכל בירן: – – שזאת גם קצת אמתלה לחוסר התמודדות עם הנושא.

מיקי לוי: את בושה וחרפה לבית הזה.

מיכל בירן: תודה רבה לך, סגן שר האוצר מיקי לוי.

נחמן שי: תמשיכי בבקשה.

מיכל בירן: תודה רבה.

נחמן שי: תמשיכי בבקשה.

מיכל בירן: אני מקווה שתצביעו בעד החוק.

מיכל בירן: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

נחמן שי: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה שמית.

נחמן שי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – אינו נוכח אורי אורבך – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – בעד מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – בעד משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד זבולון כלפה – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת שאול מופז – אינו נוכח משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד משולם נהרי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – נגד רות קלדרון – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד כרמל שאמה-הכהן – נגד יוני שטבון – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

אחמד טיבי: נא לחזור על ההצבעה עבור אלה שלא היו או לא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – נגד אורי אורבך – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – בעד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – נגד מיקי לוי – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת שאול מופז – אינו נוכח אברהם מיכאלי – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מאיר שטרית – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח פנינה תמנו-שטה – נגד

אחמד טיבי: השר – לא הקראת את שמו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורי אורבך – נגד

אחמד טיבי: האם יש מישהו באולם שהיה פה, קראו בשמו, לא קראו בשמו, והוא רוצה להצביע?

אחמד טיבי: אין.

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: רבותי, בעד – 28, מתנגדים – 39.

אחמד טיבי: הצעת החוק לא עברה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2487/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת החוק לתיקון פקודת הרופאים (הרחבת הזכאות להיתר מוגבל), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום.

אחמד טיבי: אבל אם אתה רוצה לעלות לפה, אני לא אמנע ממך.

אלעזר שטרן: אני חושב שהחלפתי עם חבר הכנסת צור.

אלעזר שטרן: אבל לא משנה.

אחמד טיבי: בוא, כבר קראתי לך.

אחמד טיבי: בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה.

אלעזר שטרן: אני אשתדל ללכת על הפשרה – –

אחמד טיבי: דקה.

אלעזר שטרן: – – ולא לנצל את כל הזמן.

אלעזר שטרן: אה, מפה דקה?

אחמד טיבי: מפה דקה אני נותן לך.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז נסתדר על זה אחר כך.

אחמד טיבי: זה לא נחשב מהמכסה של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אחמד טיבי: נחשב?

אלעזר שטרן: תודה.

אחמד טיבי: עשר דקות?

אחמד טיבי: בבקשה, עשר דקות.

אלעזר שטרן: עשר דקות.

אלעזר שטרן: אני אנצל פחות זמן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ההצעה הזאת היא תיקון לפקודת הרופאים, אבל אני חושב שמה שגלום בה זה היחס שלנו לקליטת עלייה והרצון שלנו לקלוט את העולים החדשים שבאים בקרבנו ולקרבנו בדרכים הכי נאותות שישנן.

אלעזר שטרן: למה באה הצעת החוק הזאת?

אלעזר שטרן: היום סטודנט לרפואה, בוגר רפואה, רופא שבא מחוץ-לארץ, אם הוא לא בא כעולה חדש, והוא לא רוצה להתאזרח, אלא רק לשנה, שנתיים, שלוש שנים, אם הוא בא ממוסד מוכר – ואני מדבר על מוסד מוכר – הוא יכול להתחיל לעבוד בבית-חולים.

אלעזר שטרן: עולה חדש, או רופא שבא להתיישב בארץ ולהיות עולה חדש – לא משנה המוסד שממנו הוא בא – הוא צריך לעבור בחינות.

אלעזר שטרן: הבחינות האלה הן בחינות קשות.

אלעזר שטרן: בממוצע, עוברים אותן 30%.

אלעזר שטרן: יוצא שלא כדאי להיות עולה חדש.

אלעזר שטרן: ההיגיון מאחורי העניין הזה עד היום הוא שהאורחים שלנו, לא העולים, באים רק עד שלוש שנים ואז הם חוזרים.

אלעזר שטרן: אבל עולה חדש, אם תיתן לו עכשיו תעודה בלי אותה בחינה, זה יימשך לכל הזמן.

אלעזר שטרן: אבל הרי כולנו יודעים שאם הבעיה היא רפואית, אז בחודש הראשון יכולה כבר להיות בעיה של טיפול; אז אולי הבעיה היא לא בדיוק בעיה רפואית.

אלעזר שטרן: באתי במגעים עם משרד הבריאות וגיליתי אוזן קשובה מאוד להכרת הבעיה ולצורך לפתור אותה.

אלעזר שטרן: אני כמובן שמח, ואני תכף אגיד את המגבלה של החוק.

אלעזר שטרן: אני מודה שכשאני עומד פה על הנושא הזה – ואני חושב שהבהרתי אותו – עלתה הסוגיה של הסטודנטים הישראלים שלומדים בחוץ-לארץ, באים לכאן, עושים את הבחינות ועוברים אותן בהצלחה רבה.

אלעזר שטרן: השאלה שאני שאלתי את עצמי, כמו חברים רופאים שיש לי – ואחד מהם שדחף אותי מאוד לעניין הזה, ד"ר דן שוורצפוקס מבית-החולים סורוקה – למה מדינת ישראל לא משקיעה יותר כדי שפחות מהילדים שלנו שרוצים ללמוד רפואה יצטרכו לנסוע לחוץ-לארץ?

אלעזר שטרן: הרי יכולנו, לדוגמה, לקחת אפילו חצי מעלות ההחזקה של סטודנט לרפואה בחוץ-לארץ ולהביא אותו לארץ.

אלעזר שטרן: אין ספק שהסוגיה הזאת גם היא עולה תחת הדיון בחוק הזה, ואני מקווה שגם לה, כמו שכבר נאמר לי, תימצא אוזן קשובה.

אלעזר שטרן: לסיכום, אני הגעתי להסכמה עם משרד הבריאות שהצעת החוק הנוכחית תעבור בקריאה טרומית, נעצור אז, ננצל את הפגרה לגיבוש הסכמות עם משרד הבריאות ומשרד המשפטים, והמשך קידום הצעת החוק יהיה כפוף להסכמות אלה.

אלעזר שטרן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אדוני השר פרי – בבקשה, אדוני.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שטרן, חברי חברותי חברי הכנסת, שרת הבריאות נאלצה להיעדר מישיבה זו, וביקשה ממני להתנצל ולהקריא בשמה את תגובת הממשלה על הצעת החוק.

יעקב פרי: הצעת החוק המונחת לפניכם מבקשת לקבוע כי יינתן לאזרחי ישראל אשר למדו רפואה מחוץ לישראל היתר מוגבל לעיסוק ברפואה, לתקופה מוגבלת, בטרם יעברו את בחינת הרישוי ויקבלו רישיון רופא.

יעקב פרי: הרעיון המוצע יסייע, בין היתר, לעולים חדשים להשתלב במערך הרפואי בתקופה הראשונה לקליטתם בישראל, שלעתים קרובות, לצערנו, מלווה בקשיים.

יעקב פרי: ההיתר יוגבל לעיסוק ברפואה רק במסגרת בתי-חולים, דבר אשר יאפשר שמירה על רמת השירות הרפואי שיינתן על-ידי בעלי ההיתר המוגבל.

יעקב פרי: יובהר כי הסכמת משרד הבריאות לתמיכה בהצעת החוק ניתנה כפוף לתיאום והסכמה על נוסח ההצעה בהמשך הליכי החקיקה.

יעקב פרי: אשר על כן, הממשלה מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יעקב פרי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לך.

אחמד טיבי: אנחנו, רבותי, עוברים להצבעה.

מיכל בירן: – – –

אלעזר שטרן: – – – אחרים יכולים.

אלעזר שטרן: מי שלא עולה חדש יכול.

אלעזר שטרן: רק עולה חדש לא יכול.

אחמד טיבי: לפני ההצבעה, חבר הכנסת שטרן, אולי תואיל – כי זו שאלה חשובה – להסביר את זה.

אחמד טיבי: מהצד.

אחמד טיבי: אני הבנתי שזה רק עולים חדשים, הוא אומר שזה לא.

אלעזר שטרן: אני אגיד.

אלעזר שטרן: הסוגיה הזאת עוסקת – חברת הכנסת מיכל, שאלתם אותי אז אענה לכם.

אלעזר שטרן: ההצעה הזאת עוסקת בעולים חדשים.

אלעזר שטרן: לא כל המוסדות שמהם באים עולים חדשים יוכרו, ולכן זה תלוי מאיזה מוסד אתה בא.

אלעזר שטרן: אבל מה שקורה היום, שיש מוסדות שאם אתה לא בא כעולה חדש ולא נהיית לאזרח של המדינה, אתה יכול להתחיל לעבוד, כפוף לאותם מוסדות שבאת מהם.

אלעזר שטרן: אבל אם אתה עולה חדש ובאת, אתה לא יכול – אני הסברתי מעל הדוכן – כי אומרים: אתה כבר תישאר להרבה זמן, וכאילו פחות נוכל לפקח עליך, ולכן, אין אפליה בסוגיה הזאת.

אחמד טיבי: נגיד שרופא שהוא ערבי שלמד בחוץ-לארץ חוזר, והוא לא עולה חדש.

תמר זנדברג: אם הוא אזרח.

אחמד טיבי: אזרח.

אחמד טיבי: הוא אזרח.

אלעזר שטרן: זה יפתור את הבעיה הזאת.

אלעזר שטרן: אותו דבר, זה בדיוק מה שבא.

אלעזר שטרן: אם יבוא ערבי – אם הוא לא ישראלי, כי אם הוא ישראלי, כל הסוגיה – – –

אחמד טיבי: לא לא, אזרח ישראלי.

אלעזר שטרן: אז אותה סוגיה לא קשורה לערבי או יהודי, כי יש גם הרבה מאוד סטודנטים יהודים שנוסעים ללמוד באיטליה, בהונגריה, ברומניה.

אלעזר שטרן: אותו נוהל ליהודי ולערבי, אין פה שום עניין של אפליה.

אלעזר שטרן: הדבר שהסוגיה הזאת באה לטפל בו זה לגבי אותם אנשים שמוגדרים עולים חדשים ואנחנו מעכבים אותם מלהיות עולים חדשים בגלל אותה בחינה, כאילו לא כדאי להם להיות עולים חדשים.

אלעזר שטרן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: תודה על ההבהרה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 30 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (הרחבת הזכאות להיתר מוגבל), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 30, נגד – 1, נמנעים – 1.

אחמד טיבי: ההצעה עברה, והיא תועבר – – –

קריאה: ועדת העלייה והקליטה.

אחמד טיבי: – – – עבודה ורווחה או ועדת העלייה.

אחמד טיבי: אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת כדי שתכריע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2491/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר(תיקון), של חבר הכנסת צור.

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת צור.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: תמשיך, בבקשה.

דוד צור: – – הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון – המרת עונש מאסר עולם).

דוד צור: הצעת החוק בעצם באה לתקן את המצב כיום שבו אסיר שנשפט לעונש מאסר עולם רשאי להגיש בקשה להקלה בעונשו באמצעות המרת עונש מאסר העולם לעונש קצוב, לאחר שחלפו שבע שנים מהיום שבו החל לרצות את עונשו.

דוד צור: אסיר עולם הנושא שני מאסרי עולם מצטברים או יותר רשאי להגיש את בקשתו לקציבת עונשו לאחר שחלפו 15 שנה.

דוד צור: ועדת השחרורים רשאית להמליץ לנשיא המדינה על שחרורו, ובלבד שהתקופה שתמליץ לקצוב לא תפחת מ-30 שנה.

דוד צור: מוצע כי אדם שנגזר עליו עונש מאסר עולם לא יוכל להגיש בקשה להקלה בעונשו, כאמור, לפני שחלפה לפחות מחצית מהתקופה המינימלית לקציבה, דהיינו, האסיר לא יוכל להגיש את הבקשה לפני שחלפו 15 שנים מהיום שבו החל לרצות את עונשו, ואסיר עולם שהוטל עליו לשאת שני מאסרי עולם מצטברים או יותר לא יוכל להגיש בקשה לקציבת העונש בטרם חלפו לפחות 20 שנים מהיום שהחל לרצות.

דוד צור: הוועדה לא תוכל להמליץ על תקופת קציבה שתפחת מ-40 שנים, שאם לא כן לא יהיה כל הבדל בין אסיר שנשפט למאסר עולם לבין אסיר שבית-המשפט סבר, בשוקלו את השיקולים הרלוונטיים, שהפשע שביצע מצדיק פסיקת שני מאסרי עולם מצטברים ואף יותר.

דוד צור: ככלל, שחרור אסירים שנשפטו למאסר טרם ריצוי העונש המלא שגזר עליהם בית-המשפט גורם לעיוות בעקרון הגמול בענישה ולוויתור על ההרתעה האישית והכללית, ויוצר קורבנות משנית ופגיעה נוספת, שלא לצורך, בנפגעי העבירה.

דוד צור: יתרה מכך, שחרור אסירים שנשפטו לאחר שביצעו את הפשעים החמורים ביותר ונגזר עליהם עונש מאסר עולם גורם לפגיעה באמון הציבור במערכת המשפט, באכיפת החוק, בהרתעת הרבים, שהרי משמעות השיטה הנוהגת היא יצירת פער בין הסמליות שבהטלת עונש מאסר עולם על-ידי בית-משפט לבין העונש הלכה למעשה.

דוד צור: זאת ועוד, מימוש הזכות לבקשת הקלה בעונשו של אסיר עולם תקופה כה קצרה לאחר שהחל בריצוי העונש שמה לאל את כוונת המחוקק להחמיר את הענישה בעבירות מסוימות, תוך שימת דגש על שיקולי הגמול וההרתעה, והופכת את החלטת בית-המשפט להמלצה תיאורטית בלבד.

דוד צור: נוסף על האמור לעיל, יש בתיקון המוצע משום ייעול וחיסכון בזמן, מאחר שלפי סעיף 29(ג) לחוק זכאי אסיר עולם שבקשתו הראשונה לקציבה נדחתה להגיש בקשה חוזרת בתום שנתיים ממועד הדיון, ולמעשה בכל שנתיים, עד שהוועדה תחליט על קציבת העונש או עד תום מועד הקציבה המינימלי.

דוד צור: העובדה שאסיר יכול, לפי המצב כיום, להגיש את בקשתו הראשונה שנים רבות כל כך לפני מועד הקציבה המינימלי, למעשה 23 שנים, מאפשרת לאסיר לחזור ולהטריד את המערכת שוב ושוב מדי שנתיים, במשך שנים רבות.

דוד צור: תיקון המועד הראשון להגשת הבקשה יהווה על כן חיסכון משמעותי בזמן וייעל את הדיון בבקשות לקציבה שמועדן קרב.

דוד צור: בהצעת החוק הזאת תמכו גם חברי הכנסת מירי רגב, איילת שקד, רינה פרנקל, אלעזר שטרן, משה מזרחי וגילה גמליאל, ואני מודה לוועדת השרים שהחליטה להעביר אותה בקריאה טרומית.

דוד צור: תודה.

אחמד טיבי: אדוני השר, בבקשה.

אחמד טיבי: השר פרי עונה בשם הממשלה.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון – המרת עונש מאסר עולם), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת דוד צור ואחרים, מבקשת לתקן את חוק שחרור על-תנאי ממאסר ולשנות חלק מן המועדים הנוגעים בהליך קציבת עונש מאסר עולם.

יעקב פרי: ההצעה נובעת מהרצון ליצור הלימה בין חומרתה של עבירת הרצח והעונש החמור שנגזר על הרוצח – מאסר עולם בלתי קצוב – ובין הליך הקציבה, המבטא נכונות להקל על הנאשם ולתחום את תקופת מאסרו, אם נמצא ראוי לכך.

יעקב פרי: הצעת החוק מבקשת לדחות את המועד הראשון שבו תדון ועדת השחרורים המיוחדת באפשרות להמליץ על קציבת עונשו של האסיר – תקופה שעומדת כיום על שבע שנים מתחילת ריצוי עונש המאסר, או על 15 שנים לגבי אסיר שנגזרו עליו כמה עונשי מאסר עולם.

יעקב פרי: כמו כן היא מבקשת להעלות את תקופת הקציבה המינימלית שעליה רשאית הוועדה להמליץ לגבי אסיר המרצה שני מאסרי עולם או יותר מ-30 שנים ל-40 שנים, כך שתקופה זו תבטא את החומרה היתרה שבעונשו של אסיר זה לעומת אסיר שנגזר עליו עונש מאסר עולם אחד.

יעקב פרי: הממשלה סבורה כי אכן יש מקום לשנות במידה מסוימת את המועדים הקבועים בחוק באופן שיאפשר איזון נכון יותר בין חומרת העונש שנגזר על האסיר ובין האפשרות לדון בקציבת עונשו.

יעקב פרי: ואכן, בימים אלה מקודמת הצעת חוק ממשלתית באותו הנושא, המתקנת, בין היתר, חלק מן המועדים האמורים, אם כי בהבדלים מסוימים לעומת הצעת החוק הנוכחית.

יעקב פרי: אשר על כן אנו תומכים בהצעת החוק, וזאת בתנאי, חבר הכנסת צור, וזאת בתנאי – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת צור, נא להקשיב.

יעקב פרי: – – – וזאת בתנאי שהמציע יתחייב להצטרף להצעת החוק הממשלתית, ובהתאם לתקופות ולתנאים שנקבעו בה בעניינים אלה.

יעקב פרי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה, אדוני השר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת צור, האם אתה מקבל את התניית השר והממשלה?

דוד צור: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 נגד – 7 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון – המרת עונש מאסר עולם), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 19, נגד – 7, נמנעים – 1.

אחמד טיבי: נחמן שי – כרגיל.

אחמד טיבי: ובאופן חריג, חברת הכנסת רוזין – בעד או נגד?

תמר זנדברג: היא נגד.

אחמד טיבי: היא נגד.

אחמד טיבי: וגם נחמן שי נגד.

אחמד טיבי: נרשם ששניכם נגד.

אחמד טיבי: התוצאה לא משתנה.

אחמד טיבי: ההצעה עברה, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2400/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עכשיו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים).

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לביא, בבקשה – שהולכת על רגליה באופן חופשי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, בסיורים בדרום, כמו שכולנו פה סיירנו, פגשתי הרבה מאוד גברים ונשים, אבל פגשתי גם הרבה מאוד נשים שמחזיקות עסקים קטנים ובינוניים.

עליזה לביא: המצב קשה לכולם, וגם כאן בבית הזה דיברנו ועוד נדבר ועוד נעשה הכול כדי לסייע ולאפשר חזרה לחיים הנורמליים.

עליזה לביא: ופה באמת המקום גם לשלוח תנחומים למשפחות וגם לברך את הפצועים שלנו.

עליזה לביא: אבל נשים סובלות פעמיים, תמיד, וגם במקרה הזה.

עליזה לביא: ובתפקיד כפול נשים נושאות בבית, בעבודה; נתקלות בדעות קדומות, אפליה מערכתית, היעדר הכוונה, הסללה.

עליזה לביא: גם כאן, במקרה הזה של עסקים, ובטח בזמן מלחמה, אנחנו רואים את זה.

עליזה לביא: האם ידעתם שרק 4% מהעסקים הקטנים, הפרטיים, במדינת ישראל רשומים על שמות של נשים?

עליזה לביא: בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי למדנו על אפליה מגדרית גם במתן אשראי – כן, נשים פחות מקבלות אשראי במדינת ישראל.

עליזה לביא: המציאות הזאת מלמדת אותנו שמשהו לא נכון בכלכלה הישראלית.

עליזה לביא: יש איזה עיוות מתמשך שאוחז במקומותינו כבר שנים רבות.

עליזה לביא: וכדי לפרק אותו יש ללכת בשתי דרכים, שני כיוונים: האחד הוא הזיהוי של החסמים, העצמה של נשים, שיתופי פעולה ועוד.

עליזה לביא: אבל הכיוון השני – כן, הכיוון השני הוא חקיקה.

עליזה לביא: יותר מדי שנים העיוות קיים, ולא ניתן לחכות עד שהוא יוסדר באופן תהליכי, וכן, חובה להתערב בחוק עד לימים שבהם לא נצטרך – בחוק.

עליזה לביא: היום ביקרה פה פרופסור קתרין מקינון, והיא לא היססה לומר שהדרך לאפליה מתקנת היא ההבטחה דרך החקיקה.

עליזה לביא: אז המציאות הזאת מטרידה אותנו מאוד, וכבר לפני שנים – תיקון 16 לחוק חובת המכרזים קבע בעבר שבמכרזים לאומיים מדינת ישראל תעשה מאמץ לסייע לנשים עצמאיות, נשים יזמיות, נשים שמנסות לפרוץ את תקרת הזכוכית, ותעניק לעסקיהן העדפה במכרזים לאומיים.

עליזה לביא: אבל בדקנו וראינו שזה לא עוזר; עסקי נשים לא מתקדמים בזכות ההעדפה הזאת.

עליזה לביא: ובכן, התשובה על השאלה למה זה כך היא מאוד פשוטה: למרבה הצער, במציאות הישראלית שלנו, 2014, עסקי נשים הם עדיין עסקים קטנים מאוד, משלל סיבות, ואינם תואמים את הדרישות שנדרשים להן כדי לענות על מכרז לאומי.

עליזה לביא: הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, מבקשת לסייע בכל זאת לנשים עצמאיות שבבעלותן עסק, ולתת העדפה גם במכרזים בקנה-מידה קטן יותר, מכרזים של רשויות מקומיות.

עליזה לביא: בזכות העדפה בסקאלה כזאת אנחנו מקווים שהתיקון הקודם לגבי המכרזים הלאומיים יתחיל להיות רלוונטי, ועסקי נשים יתמודדו גם במכרזים הללו.

עליזה לביא: כמובן, זה אינו אינטרס של נשים, שהרי הוכח זה מכבר באופן חד-משמעי כי קידום עסקים של נשים יביא לצמיחה כלכלית של המשק הישראלי כולו.

עליזה לביא: כמו כן הוכח במחקרים שההתנסות היזמית וצבירת ניסיון הן בסיס לצמיחה ולגידול של עסקי נשים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עליזה לביא: אז החלת החוק של הרשויות המקומיות – –

אחמד טיבי: חברת הכנסת לביא – –

עליזה לביא: – – תעודד נשים לקחת חלק ולהתנסות ביזמות.

אחמד טיבי: – – זה נימוק של דקה.

עליזה לביא: אני מודה לכם על התמיכה בסיוע קידום יזמות נשית בישראל.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/250/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין, הצעה מוצמדת, גם דקה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברתי חברת הכנסת לביא היטיבה לתמצת את נימוקי התמיכה בהצעת החוק החשובה הזאת.

דב חנין: אכן, כדי לקדם עסקים של נשים אנחנו צריכים לא להסתפק ברמה הלאומית אלא לעבור גם לרמה העירונית.

דב חנין: אנחנו צריכים לייצר מנגנון שגם מכרזים שעיריות מפרסמות, יוטמעו לתוכם מנגנונים של העדפת נשים.

דב חנין: זה נכון כדי לקדם שוויון לנשים, זה נכון כדי לקדם את הצמיחה במשק, זה נכון כדי שהחברה שלנו תהיה חברה ראויה יותר.

דב חנין: אני קורא לכולכם לתמוך בהצעות החוק.

אחמד טיבי: ובכן, איפה שר הפנים?

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני השר, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במכרזים של משרדי ממשלה וגופים אחרים לפי חוק חובת המכרזים נכלל מנגנון של העדפת עסקים בשליטת נשים.

גדעון סער: כאשר יש שתי הצעות שקיבלו תוצאה משוקללת זהה שהיא גם התוצאה הגבוהה ביותר במכרז, תיבחר ההצעה שהיא של עסק בשליטת אישה.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להחיל מנגנון זה גם על מכרזי רשויות מקומיות.

גדעון סער: ככלל, החלת מנגנוני העדפה שונים במכרזים היא שאלה מורכבת, המצריכה איזון בין האינטרסים השונים, ובהם שני העקרונות הבסיסיים העומדים בלב דיני המכרזים הציבוריים, שוויון ויעילות כלכלית, אל מול אינטרסים חברתיים שונים, ובענייננו, עידוד נשים בעסקים.

גדעון סער: מנגנון ההעדפה המוצע בהצעת החוק, והקיים כאמור במכרזי המדינה, הוא מנגנון מרוכך יחסית, הקובע העדפה רק במקרה של שוויון מוחלט בין שתי הצעות, וככזה הפגיעה שלו הן בשוויון והן ביעילות הכלכלית היא זעומה, אם בכלל.

גדעון סער: לפיכך החליטה ועדת שרים לחקיקה לתמוך בהצעת החוק, ובלבד שהמשך החקיקה יתואם אתי כשר הפנים.

גדעון סער: שוחחתי עם המציעה, הדבר הזה מקובל עליה – מהנהנת בראשה – ואני מניח שגם על המציע הנוסף, שגם הוא מהנהן בראשו.

גדעון סער: לפיכך אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעות בקריאה הטרומית.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני השר.

אחמד טיבי: עוברים להצבעה; קודם – של חברת הכנסת עליזה לביא.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 24, נגד – אין, נמנע אחד.

אחמד טיבי: גם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – היא בעד.

משה גפני: לא הצבענו נגד.

אחמד טיבי: ובכן, ההצעה עוברת לוועדת הפנים להמשך הכנה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה הבאה – של חבר הכנסת דב חנין, שהייתה מוצמדת.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 26, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

אחמד טיבי: גם הצעה זו עוברת לוועדת הפנים להמשך הכנה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2523/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת איציק שמולי; בתמיכת הממשלה.

אחמד טיבי: עשר דקות.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא את ההצעה הזאת, את הצעת החוק הזאת, ביחד עם השותפים שלי להצעה: חבר הכנסת אילן גילאון, שהוא יושב-ראש השדולה למען אנשים עם מוגבלות, חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת רוברט אילטוב, וכמובן חבר הכנסת יריב לוין שסייע לי רבות בקידום ההצעה.

איציק שמולי: על ההצעה הזאת חתמו למעלה מ-80 חברי כנסת מכל סיעות הבית, והאמת היא, שלפני כולם, הקרדיט על קידום ההצעה מגיע לבחור בשם ולאדי גור-ארי – איש עם מוגבלות, עורך-דין בהכשרתו, סובל, או מתמודד, כבר שנים ארוכות עם CP, ויותר מכול מנסה הרבה מאוד זמן לפרוץ את החומות האלה שחוסות, שמפרידות בין הציבור הזה של האנשים עם המוגבלות לבין שוק התעסוקה הישראלי.

איציק שמולי: חברי, הצעת החוק הזו באה לשים סוף לאחת העוולות הכי גדולות שמתחוללת גם בחברה וגם בכלכלה הישראלית – הדרה של אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: יותר מדי שנים נוח לכולנו לסתום את האוזניים ולהסיט את המבט לכיוונים אחרים, לנחם את עצמנו בכך שפה ושם יש יוזמות נהדרות שקורות בחברה הישראלית, אבל עם הבעיה האמיתית הזאת לא השכלנו עד היום להתמודד.

איציק שמולי: ואני אומר לכם, לפני הכול, כמורה לחינוך מיוחד, אם אנחנו מסוגלים להגיד לילדים שלנו – אני עשיתי את זה כמורה לילדים בכיתה ג' – אם אנחנו מסוגלים להגיד לילדים שלנו בבתי-הספר שנכון לשלב בתוך הכיתות ילדים עם מוגבלות, אנחנו בוודאי יכולים להגיד להורים שלהם שנכון שבעתיים לשלב אנשים עם מוגבלות גם בתוך מקומות עבודה.

איציק שמולי: אבל האמת היא שבכל מה שקשור לשילוב אנשים עם מוגבלות בשוק התעסוקה, המצב הוא לא טוב, וזה גם בלשון המעטה.

איציק שמולי: התגובה הראשונית בדרך כלל היא תגובה של רתיעה, נטייה להסתכל על הבן-אדם אך ורק דרך המוגבלות שלו ולא דרך היכולות שלו.

איציק שמולי: ולא במקרה רק בחודש מאי האחרון פרסם מבקר המדינה דוח מאוד מאוד מדאיג לגבי הממצאים בבדיקה שהוא בדק בכל הקשור לשילובם של אנשים עם מוגבלות בסקטור הציבורי.

איציק שמולי: וההצעה הזו, הצעת החוק שלנו, נועדה להתמודד עם תמונת המצב העגומה שמבקר המדינה בעצמו פרסם.

איציק שמולי: בשנת 2011 – כך עולה מהדוח – כ-720,000 אנשים בגיל העבודה, שהם כ-18% מהאוכלוסייה בטווח הגיל הזה, הגדירו את עצמם כאנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: שיעור התעסוקה שלהם הוא בסך הכול אך ורק 51%, לעומת 74% בקרב האוכלוסייה הכללית, שמצליחים להשתלב בשוק התעסוקה.

איציק שמולי: בקרב אנשים עם מוגבלות חמורה המצב אפילו גרוע יותר: רק 34% מצליחים להשתלב; ובקרב אלה שמקבלים קצבת נכות כללית מצליחים רק 18% להשתלב בתוך שוק התעסוקה.

איציק שמולי: המבקר מצא כי אותו צמד מילים שכתוב כבר היום בחקיקה, "ייצוג הולם" – אותו ביטוי לא מתממש, ורק קצת יותר מ-2% מקרב עובדי המדינה בשנת 2010 הם אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: המבקר עצמו קבע כי המדינה לא עשתה די עד היום כדי לקדם באופן פעיל, נמרץ ונדרש את שילובם של אנשים עם מוגבלות בשוק התעסוקה.

איציק שמולי: מטרת החוק שלנו היא בעצם להתגבר על הבעיה הזאת על-ידי זה שאנחנו, בפעם הראשונה, נוקבים במספר.

איציק שמולי: כשאנחנו אומרים "ייצוג הולם" אנחנו מתכוונים לכך שלפחות 3% מקרב העובדים במקום עבודה ציבורי יהיו אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: הביטוי "ייצוג הולם" לא יהיה יותר נתון לפרשנות של אחרים.

איציק שמולי: בנוסף, כפי שקורה היום בפרקטיקה שבה בכל מקום עבודה יש איש אחד שממונה על כל מה שקשור למניעת הטרדות מיניות, כך אנחנו מציעים שיהיה נכון שתהיה כתובת בכל מקום עבודה שתהיה אחראית לכך שבאותו מקום עבודה ייושם החוק הזה, ובנוסף יינתן דיווח גם למבקר המדינה וגם לכנסת ישראל על אופן המימוש והתכלית של החוק הזה.

איציק שמולי: מדי שנה תקבל הכנסת, וכך גם המבקר, דיווח מלא על מה קורה באותו מקום עבודה ציבורי ואיפה זה עומד בהשוואה לרף שנקבע על-ידי הממשלה.

איציק שמולי: ההצעה הזאת, חברים, היא כל כך חשובה, קודם כול בגלל שכפי שאמרתי קודם, עד היום לא הצלחנו לקדם במידה ראויה את השילוב של אנשים עם מוגבלות בסקטור הציבורי, והדבר הזה, עבור מדינה שחרתה על דגלה, שכתבה במגילת העצמאות שלה את עקרון השוויון ושוויון הזכויות, אני חושב שזה מעין כתם שהיה עד היום על כולנו, וההצעה הזו באה להתמודד עם הדבר הזה.

איציק שמולי: וצריך להגיד דבר נוסף בהקשר הזה: זה נכון שהממשלה, שהמדינה, תהווה מעין מגדלור שיאיר את הדרך עבור האחרים.

איציק שמולי: ראוי שהמדינה תחיל על עצמה, לפני כולם, חובות מעין אלה מכיוון שזה בדיוק תפקידה של המדינה.

איציק שמולי: והדבר הזה נכון שבעתיים בעיקר בימים כאלה, כשיש הרבה חיילים שנלחמים בחזית והדיווחים מגיעים ומגיעים ומגיעים, ולצערנו, אנחנו מתבשרים על לא מעט פצועים שיש שם.

איציק שמולי: ואני חושב שגם במובן הזה המדינה יכולה לעשות הרבה כדי לעזור לאנשים לפתוח פרק חדש בחיים שלהם למרות המוגבלות שלהם.

איציק שמולי: אני חושב שלא צריך להכביר מילים לגבי מה העבודה עושה לבן-אדם כשהוא קם בבוקר והיא נותנת לו תחושה של משמעות, תחושה של ערך, תחושה של נתינה ופרודוקטיביות.

איציק שמולי: כל הדברים האלה נשללים היום מכל כך הרבה אנשים, אנשים עם מוגבלות, שלא מצליחים לעבור את החומות הגבוהות האלה שעד היום הציבה החברה הישראלית בפניהם.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לכם שהצעת החוק הזאת, חברים, לא מקודמת בשום פנים ואופן מתוך מקום של רחמים או צדקה.

איציק שמולי: הצעת החוק הזאת מקודמת כי אנחנו מאמינים שלאנשים עם מוגבלות יש גם מה לתת, יש גם מה לתרום.

איציק שמולי: מנקודת מבט כלכלית זה דבר שהוא משתלם למשק, זה דבר שהוא משתלם למעסיקים.

איציק שמולי: המעסיקים בעצמם מדווחים על כך שעובדים עם מוגבלות הם אנשים מסורים יותר, הם תורמים יותר, הם מעניקים הרבה יותר למקומות העבודה שלהם, ומשרד הכלכלה בעצמו מדווח על כך שרק בשנת 2012, סך אובדן התוצר המשקי של המשק, בעקבות העובדה שאנשים עם מוגבלות לא השתלבו בתוכו, הוא של כ-5 מיליארד שקל.

איציק שמולי: נכון להזכיר במובן הכלכלי גם את ההסתדרות הכללית והמעסיקים, המעסיקים הפרטיים שלקחו על עצמם את החובה הקדושה הזאת והחילו על עצמם את החובה לשלב כבר עכשיו, כבר מחר בבוקר, אנשים עם מוגבלות, במקומות עבודה פרטיים.

איציק שמולי: זה לא דבר שהוא מובן מאליו.

איציק שמולי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד גם מילה טובה לממשלה, שמכירה בערך הזה של קידום האנשים עם מוגבלות בשוק התעסוקה.

איציק שמולי: במקביל להצעה שלי, הממשלה, שר האוצר מקדם הצעה, ייצוג של 5% אנשים עם מוגבלות בחברות הממשלתיות.

איציק שמולי: אני רוצה גם להודות לוועדת השרים לענייני חקיקה, וגם לך, אדוני, שר הפנים גדעון סער, שהובלת את הדיון בוועדת השרים.

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליריב לוין על כך שסייע לי להעלות את ההצעה הזאת בהקדם; למבקר המדינה על הדוח החשוב; להסתדרות, למעסיקים, וכמובן לכל השותפים שלי, אילן גילאון, קארין אלהרר, יריב ורוברט אילטוב, שסייעו לי רבות בקידום הצעת החוק.

איציק שמולי: אני מבקש מכם להצביע בעד ההצעה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני השר, השר פרי – בבקשה, אדוני.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שמולי, כנסת נכבדה, שר הכלכלה נאלץ להיעדר מישיבה זו וביקש ממני להשיב על הצעת החוק בשם הממשלה.

יעקב פרי: הצעת החוק מבקשת לקבוע מכסה של 3% לגבי שיעור העובדים בעלי מוגבלות בגופים ציבוריים, ומחילה את חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה גם על גוף ציבורי המעסיק פחות מ-25 עובדים.

יעקב פרי: בשמי ובשם הממשלה אני מבקש לברך את חבר הכנסת שמולי על שיזם והוביל את ההצעה החשובה והערכית הזו ועל שהצליח לרתום 80 מחברות וחברי הכנסת לחתום ולהצטרף אליה, כיוזמים וכמציעים של הצעת החוק.

יעקב פרי: שילוב בעלי המוגבלות בתעסוקה הוא הכיוון הנכון ביותר, גם מהבחינה הערכית של מימוש האחריות שלנו כלפי כל אזרחי המדינה, לאפשר להם לקיים חיים מלאים, של פרנסה בכבוד ושותפות במרקם החברתי בישראל; אך זהו הכיוון הנכון ביותר גם מבחינה כלכלית טהורה, שכן התפוקה והתרומה של אותם עובדים למשק עולות עשרות מונים על עלות שכרם, עלות ההתאמות הנדרשות לעתים במקום העבודה להעסקתם, שלא לדבר על העלות של מנגנוני תמיכה חלופיים כגון קצבאות.

יעקב פרי: המגזר הציבורי צריך להוביל את המחנה ולהוות דוגמה למגזר הפרטי בהעסקה של בעלי מוגבלות, והצעת החוק מגשימה את הרעיון הזה בדיוק.

יעקב פרי: הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית ותוך התחייבות המציע לקדם את החוק בהסכמת משרד הכלכלה, יחד עם משרדי הרווחה, האוצר, ראש הממשלה, הפנים וביטחון הפנים.

יעקב פרי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה, אדוני השר.

אחמד טיבי: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יצחק כהן גם תומך עקרונית, וכרגיל, נחמן שי.

אחמד טיבי: יש שני דברים שהם דברים נצחיים בכנסת: נסים זאב הוא אחרון הדוברים, ונחמן שי – "נא לצרף אותי".

נחמן שי: אין דבר, יש חטאים יותר גדולים.

מיכל רוזין: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להוסיף גם אותי.

אחמד טיבי: יש מתחרים לנחמן שי, והיא מתחרה, חברת הכנסת רוזין.

אחמד טיבי: גם אותה אני מוסיף.

אחמד טיבי: תודה רבה, ההצבעה לא משתנה.

אחמד טיבי: כפי שאמרתי, התוצאה הקראנו אותה, והצעת החוק עוברת לוועדת העבודה והרווחה להמשך דיון וקידום.

אחמד טיבי: (הצעת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס)

אחמד טיבי: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

אחמד טיבי: [הצעות חוק פ/2117/19, פ/620/19, פ/624/19; חוברת זו, עמ' 12287, עמ' 12290 ועמ' 12291.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי – של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, והצעה של חבר הכנסת דב חנין, מוצמדת; חבר הכנסת אילן גילאון, מוצמדת.

אחמד טיבי: תשובה בבקשה, אדוני השר.

אחמד טיבי: אתה משיב, הם נימקו אתמול.

אחמד טיבי: הצבעות על שלוש ההצעות בנפרד.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר הבינוי והשיכון ביקש ממני להשיב על הצעת החוק בשמו.

יעקב פרי: הצעת החוק מבקשת לקבוע בחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, התשנ"ח–1998 – – –

של מי הצעת החוק?

יעקב פרי: של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואחרים.

יעקב פרי: או רק לבד? לבד.

יעקב פרי: מתנצל.

יעקב פרי: אדם אשר נמצא זכאי לדיור ציבורי על-פי נוהלי משרד הבינוי והשיכון – – –

היה ערר של שר האוצר.

יעקב פרי: ירד.

אה, ירד היום?

יופי, כל הכבוד.

יעקב פרי: כל הכבוד לשר האוצר.

בדיוק היום.

כל הכבוד.

תמר זנדברג: איזה יופי, בדיוק היום כשיש כמה חוקים על הפרק.

תמר זנדברג: ראית מה זה?

יעקב פרי: אדם אשר נמצא זכאי לדיור ציבורי על-פי נוהלי משרד הבינוי והשיכון, יהיה זכאי לסיוע בתשלום שכר הדירה – את מפריעה לי, תמר, קצת – בתקופת ההמתנה, עד לקבלת הדירה הציבורית, וזאת בערך הריאלי של דמי השכירות.

יעקב פרי: על-פי הנטען בדברי ההסבר, מטרת הצעת החוק היא לתקן עיוות הקיים כיום, המתבטא בכך שזכאי לדיור ציבורי, אף שהוכר כי על המדינה לספק לו דירה ציבורית מייד, מקבל עד לקבלת הדירה הציבורית סיוע בשכר דירה בסכומים שאינם ריאליים בהשוואה לשכר הדירה המשולם על-ידי הזכאי בפועל ושאינם מהווים תחליף ראוי להטבה הגלומה בדיור הציבורי.

יעקב פרי: בהתאם לכך, מטרת הצעת החוק לקבוע כי הסיוע המוענק למי שנמצא זכאי לקבלת דירה ציבורית יהיה בשיעור הריאלי של שכר דירה, ולא בשיעור המוענק כיום לפי הכללים.

יעקב פרי: מלאי הדירות בדיור הציבורי הוא מלאי מוגבל.

יעקב פרי: משכך, בחלק מהמקרים, גם כאשר אדם נמצא עומד בכללים לזכאות לקבל דירה בדיור ציבורי, תיתכן אפשרות כי הוא ייאלץ להמתין עד שתתפנה דירה ציבורית שהוא יהיה רשאי לאכלס.

יעקב פרי: על-פי נוהלי משרד הבינוי והשיכון, סיוע בשכר דירה ניתן למי שנמצא זכאי לקבלת סיוע על-פי כללי המשרד.

יעקב פרי: בכל הנוגע למי שזכאי לקבל דירה ציבורית ונאלץ להמתין עד לקבלתה, מוענק, החל מקבלת החלטת ממשלה מס' 4433, בעקבות המלצות ועדת טרכטנברג, סיוע מוגדל בשכר הדירה.

יעקב פרי: ככלל, כל עוד אין פתרונות דיור קבע מהמלאי לזכאים, הצעת החוק היא ראויה ומשקפת את עמדת המשרד כפי שהוצגה בוועדת טרכטנברג וגם בדיונים שונים לאחר מכן.

יעקב פרי: לאור האמור, אני מבקש, בשם הממשלה, לתמוך בהצעת החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה – האחת אחרי השנייה, שלוש הצבעות.

אחמד טיבי: הראשונה תהיה של היוזמת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אחמד טיבי: הצעת החוק היא: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה).

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 35, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד אזולאי מצטרף לתומכים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ההצעה הועברה לדיון בוועדת הכלכלה להמשך דיון.

אחמד טיבי: רק מה – – –

קריאה: רוצים עבודה – – –

אחמד טיבי: עבודה ורווחה, אוקיי.

אחמד טיבי: זה עובר לעבודה ורווחה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: הכספים.

אחמד טיבי: הכספים?

יצחק כהן: עבודה ורווחה.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: עבודה ורווחה.

אחמד טיבי: אז זה עובר לוועדת הכנסת להכרעה.

אחמד טיבי: דב חנין, יאללה, תעאל, דב, הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה על דב חנין – הצעתו של דב חנין, לא על דב חנין עצמו.

אחמד טיבי: אותה הצעה מוצמדת של דב חנין.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 28, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה, והיא תעבור לוועדת העבודה והרווחה.

קריאה: הכספים, הכספים.

אחמד טיבי: הכספים?

אחמד טיבי: ועדת הכנסת תכריע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה השלישית – גילאון.

אחמד טיבי: נא להצביע.

מיכל רוזין: לא, אבל גילאון צריך לדבר.

אחמד טיבי: אתמול הוא דיבר, אתמול הוא דיבר.

קריאה: מה יש לדבר?

קריאה: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 28, נגד – אין, נמנעים – אין, לרבות קולו של חבר הכנסת אילן גילאון, בעל ההצעה.

אחמד טיבי: ההצעה עברה, והיא תעבור להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

אורי מקלב: – – –

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: אה, גם אתה בעד, זה יפה.

אחמד טיבי: אורי מקלב בעד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן, תמו הצעות החוק וההצבעות על הצעות החוק.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת כיום.

אחמד טיבי: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת הכספים לעניין תקציב הכנסת: מטעם ועדת הכנסת – במקום חבר הכנסת יצחק הרצוג יכהן חבר הכנסת איתן כבל.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 13), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 22) (דין משמעתי לרבני ערים), התשע"ד–2014; הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה, התשע"ד–2014; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין הצהרה של חבר הכנסת הנוגעת להפרת חוק שהוא פועל לשינויו.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא, הלוא הוא בחירת נציג הכנסת לוועדת המינויים לקאדים.

יולי יואל אדלשטיין: להזכיר לכולנו, חברנו חבר הכנסת לשעבר ראובן רובי ריבלין נבחר על-ידינו לנשיא המדינה – מחר אנחנו גם נשביע אותו כאן בטקס הרשמי – ופינה מקום של נציג הכנסת בוועדה למינוי קאדים, ולכן חובה עלינו לבחור את הנציג החדש.

יולי יואל אדלשטיין: הוגשה מועמדות אחת, של חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עם זאת, אנחנו לא יכולים להכריז עליו, ואנחנו צריכים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה היא בעד ונגד.

יולי יואל אדלשטיין: יש שני פתקים, בעד ונגד המועמדות של דוד אזולאי לנציג הכנסת לוועדה למינוי קאדים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי ועדת הקלפי, כפי שהודעתי קודם, הם חבר הכנסת יצחק כהן, שגם ישמש יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת משה פייגלין וחברת הכנסת מיכל בירן.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי ועדת הקלפי, כמקובל, לגשת לקלפי ולבדוק שהיא ריקה, ונוכל להתחיל בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן, אתה משחק פה תפקיד חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: נא לגשת יחד עם חברי הכנסת פייגלין ובירן.

יולי יואל אדלשטיין: בירן, בירן, בירן, היא עדיין בבירור יחסים עם סגן שר האוצר?

יולי יואל אדלשטיין: או שזה לא – איפה היא?

יולי יואל אדלשטיין: סיעת העבודה, נציגת הסיעה שנבחרה לוועדה, איפה היא?

קריאה: מייד מגיעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שתתחילו באמת בבדיקה.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שיושב-ראש הוועדה יודיע לי שהכול תקין – – –

עפו אגבאריה: תעשה הצבעה אלקטרונית.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו היום עושים רק הצבעות שמיות, אז גם את זה נעשה.

יולי יואל אדלשטיין: הכול תקין?

יולי יואל אדלשטיין: יש מפתח?

יולי יואל אדלשטיין: יש הכול?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, נתחיל בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות כל חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו רוצים שזה ילך מהר ונגיע להצעות הדחופות לסדר-יום, אז כדאי להיות באולם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – מצביע עפו אגבאריה – מצביע יולי יואל אדלשטיין – מצביע יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – מצביע אורי אורבך – מצביע

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, שנייה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, למען הסר ספק – עכשיו הצבעתי בעצמי – זה לא שני פתקים, זה דף שעליו צריך לסמן או בעד או נגד.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאתם רוצים להצביע תסמנו, יש שם עטים – בעד או נגד.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שני פתקים כפי שהודעתי בטעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי תמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אזולאי – מצביע ישראל אייכלר – מצביע רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – מצביע גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – מצביע מיכל בירן – מצביעה בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – מצביע יחיאל חיליק בר – מצביע אבישי ברוורמן – מצביע מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – מצביע באסל גטאס – מצביע אילן גילאון – מצביע זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – מצביע יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – מצביע רונן הופמן – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – מצביע אבי וורצמן – מצביע יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – מצביע חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – מצביעה ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – מצביע ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – מצביע שלי יחימוביץ – מצביעה משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – מצביע אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – מצביע מאיר כהן – אינו נוכח זבולון כלפה – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינה נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת מיקי לוי – מצביע אורלי לוי אבקסיס – מצביעה יריב לוין – מצביע אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – מצביע עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – מצביע שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת שאול מופז – אינו נוכח משה מזרחי – מצביע אברהם מיכאלי – מצביע מרב מיכאלי – מצביעה עמרם מצנע – אינו נוכח אורי מקלב – מצביע יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – מצביע משולם נהרי – מצביע בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח אורית סטרוק – מצביעה ניסן סלומינסקי – מצביע גדעון סער – מצביע חמד עמאר – מצביע משה זלמן פייגלין – מצביע שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – מצביע יעקב פרי – מצביע עיסאווי פריג' – מצביע רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – מצביע אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – אינה נוכחת פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – מצביעה מיקי רוזנטל – מצביע דוד רותם – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח כרמל שאמה-הכהן – אינו נוכח יוני שטבון – מצביע יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – מצביע אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – מצביע סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח יאיר שמיר – אינו נוכח סתיו שפיר – מצביעה איילת שקד – אינה נוכחת פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – מצביע אורי אורבך – אינו נוכח רוברט אילטוב – מצביע קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח רונן הופמן – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – מצביע ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – מצביע משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח זבולון כלפה – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת שאול מופז – אינו נוכח עמרם מצנע – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – אינה נוכחת פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – אינה נוכחת יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת דוד רותם – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח כרמל שאמה-הכהן – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – מצביע סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח יאיר שמיר – מצביע איילת שקד – מצביעה פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא קראו בשמו או בשמה ומעוניין או מעוניינת לממש את זכות ההצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מחברי ועדת הקלפי לגשת יחד עם היועצת המשפטית של ועדת הכנסת, עורכת-הדין ארבל אסטרחן, לקלפי.

יולי יואל אדלשטיין: איפה אתם סופרים את הקולות, בלשכת המזכירה?

יולי יואל אדלשטיין: – בלשכת מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מייד תודיעו לי על התוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אנחנו נכריז על הפסקה של כמה – עשר דקות?

אראל מרגלית: לא נעלה הצעות לסדר-היום?

יולי יואל אדלשטיין: אתם יודעים מה – אני מקבל את הצעת הייעול של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סגן המזכירה יישאר אתי כאן במליאה, ואנחנו נמשיך בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני אכריז על התוצאות ברגע שיביאו לי אותן.

אברהם מיכאלי: יש סיבוב שני.

יולי יואל אדלשטיין: לך תדע.

אברהם מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: המאבק בין דוד אזולאי לדוד אזולאי זה לא פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן לביקורת ולא להסתה בעקבות מבצע "צוק איתן"

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 3698, 3699, 3710, 3709, 3713, 3714 ו-3722, בנושא: כן לביקורת ולא להסתה בעקבות מבצע "צוק איתן".

יולי יואל אדלשטיין: זו הצעה לסדר-היום של כמה חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב להם סגן השר המקשר, חבר הכנסת אופיר אקוניס, שאני מקווה שתכף יצטרף אלינו.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אראל מרגלית – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – תמר זנדברג, דב חנין, יואב בן צור, וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשות כל דובר.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים בימים לא פשוטים.

אראל מרגלית: לא רק שאנחנו בימים שבין י"ז בתמוז לתשעה באב, אלא אנחנו גם בזמן מלחמה – לא קרב אלא מלחמה – מול אויב אכזר, אולי אכזר ביותר, בדרום.

אראל מרגלית: הקרב הגדול שאנחנו מוצאים בו את עצמנו הוא מול איום ממשי משמים בדמות רקטות ומול איום מהאדמה בדמות חפירות.

אראל מרגלית: כשאתמול ביליתי שעות רבות עם תושבי הדרום – התחושה שזוחלים להם מתחת לאדמה לתוך הבתים שלהם היא תחושה שפתאום נותנת להם, בצורה מוחשית, איום קיומי, שהם מרגישים שהוא איום קשה.

אראל מרגלית: ויחד עם זה הם עובדים; יחד עם זה הם יוצרים; יחד עם זה הם מהווים דוגמה להרבה מאתנו בכל רחבי הארץ, גם לימים של שלום.

אראל מרגלית: כל אחד מאתנו מתחבר היום לחיילים שלנו שנמצאים בחזית ועושים עבודה מדהימה.

אראל מרגלית: הם לא נלחמים מתוך שנאה ולא מתוך כעס ולא מתוך נקמה.

אראל מרגלית: החבר'ה שנמצאים שם בחזית נלחמים על החיים, על הזכות לחיים שלנו, של הילדים שלנו, והם נלחמים בצורה ראויה להרבה מאוד הערכה.

אראל מרגלית: כל אחד מאתנו נקשר פתאום לימים שבהם הוא היה חייל.

אראל מרגלית: גם אני נקשר לימים שבהם אני הייתי מפקד בעורב גולני, ואני רואה את האנשים שהם החיילים של אלה שאני פיקדתי עליהם, שהיום מנהלים את הקרב.

אראל מרגלית: כשישבתי לידם, כשהייתי לידם, אני יכול לומר לכם – ואתם בטח יודעים גם בעצמכם – שהם אנשים שבאמת יש כבוד גדול ועמוק אליהם.

אראל מרגלית: לכולנו בימים האלה, חוץ מהנחישות של הקרב, יש גם כאב מאוד גדול על האובדן, כאב מאוד גדול על חבר'ה צעירים שמקדישים את חייהם, מחרפים את נפשם בעבור מדינת ישראל, בעבור עם ישראל, בעבור האנשים שגרים פה והזכות שלהם לחיות חיים נורמליים ויצירתיים.

אראל מרגלית: הדבר שאני מאוד מעריך בממשלה, בעבודה שהיא עושה, זה שהיא עבדה באיפוק.

אראל מרגלית: האיפוק הזה הביא הרבה מאוד כוח, הכוח הזה הביא לקונסנזוס; הקונסנזוס הזה חיזק אותנו, והיציאה לקרב הייתה יציאה לקרב מתוך תחושה של אין ברירה, שבה קואליציה ואופוזיציה התאחדו ביחד, ובה עבדנו ואנחנו עובדים ביחד – וזה נותן לנו הרבה מאוד מהכוח.

אראל מרגלית: נגמר הזמן?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אראל מרגלית: אני צריך עוד הרבה.

יולי יואל אדלשטיין: 20 שניות אתה תקבל מתנה.

אראל מרגלית: אבל אני רוצה לומר שהכוח הגדול שבאיחוד, שעומד גם בקרב, הוא הכוח הגדול של האיחוד שצריך לבוא גם ברמה המוסרית.

אראל מרגלית: ולכן, כן לביקורת – גם ביקורת על טייסים וגם ביקורת על אנשים מהשמאל וגם ביקורת על כולם – אבל לא להסתה; לא לקרוא לטייסים "רוצחים", כי במילה הזאת יש הסתה, ולא לקרוא "מוות לערבים" או "מוות לשמאלנים", כי באלימות הזאת יש הסתה וקריאה לאלימות פיזית.

אראל מרגלית: ולכן, בתוך כל התהליך הזה שבו אנחנו מתגבשים, בואו נראה שהכוח של היכולת לבקר ולהביא דעות שונות מתוך איחוד זה כוח מוסרי שהעוצמה שלו היא לא פחותה מהכוח הצבאי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אראל מרגלית: בואו נשאיר את זה ביחד, כי משם, משם יוצא החייל ומרגיש שאנשים מימין ומשמאל עומדים מאחוריו בתוך הקרב ביום, בתוך הקרב בלילה.

אראל מרגלית: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להתחיל בציטוט של פעיל מרצ בשם אלעד וולף, שמתאר את קורות ההפגנה שהוא יצא להפגין בה במוצאי-שבת 12 ביולי במרכז תל-אביב.

תמר זנדברג: אני מצטטת: "השתתפתי בהרבה מאוד הפגנות בחיי, יזמתי הרבה מאוד הפגנות וכבר היו מולי מפגיני נגד, אבל אתמול זו הפעם הראשונה שחשתי סכנה אמיתית לחיי.

תמר זנדברג: בתור מי שעמד על המגאפון סומנתי.

תמר זנדברג: מעבר לעשרות הביצים שנזרקו עלי, פשוט פחדתי לחזור הביתה, פחדתי להסתובב ברחוב.

תמר זנדברג: זה לא פשוט לראות מולך אנשים עם מבט של רצח בעיניים, עם רצון להרוג, קוראים ססמאות על מוות לשמאלנים ואתה שׁם מולם עם משטרה שחצי מפרידה, חצי מהססת, קורצת למפגיני הימין המשתוללים".

תמר זנדברג: בשבועות האחרונים זה לא המקרה היחיד שהגיעו אלינו דיווחים על אנשים ברחובות ערי ישראל – בתל-אביב, בחיפה, בירושלים – שהרגישו סכנה לחיים שלהם; לא בחזית מול אויב, לא ברחובות של ישות עוינת – ברחובות ישראל, בתוך הערים שלנו, אנשים שהסתתרו בבתים שלהם מחשש ללינץ', חנויות שכיסאות בהן נשברו והכו על ראשים של אנשים רק בגלל שבעל העסק הוא ערבי, או, חס וחלילה, שמאלני או חשוד בהיותו שמאלני.

תמר זנדברג: אני לא אחזור בפניכם על המילים שאני בטוחה שהרבה מחברי, במיוחד מהצד הזה של החדר, קיבלו בדפי הפייסבוק שלנו, ברשתות החברתיות.

תמר זנדברג: מפאת כבודו של הפרוטוקול אני לא אחזור על הקללות, כולל הקונוטציות ואיחולי המיתה השונים והמשונים, לרבות כמה הבטחות אקטיביות על מה יעשו לי, לנו, לחברים שלנו, מפגינים שלנו, שכל חטאם הוא שהם מבקשים להפסיק את המלחמה והם מבקשים שלא ימותו ושלא ייהרגו יותר חיילים ואזרחים חפים מפשע משני הצדדים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אני רוצה לומר את זה בצורה פשוטה ואולי לא פרלמנטרית: החברה שלנו מתפוררת.

תמר זנדברג: איבדנו את זה.

תמר זנדברג: אנחנו כרגע בעיצומם של כמה שבועות שיש תחושה שאולי מצב החירום שאנחנו נמצאים בו כרגע קצת מחזיק איזו קליפה מאוד מאוד שברירית, אבל יש סכנה אמיתית לא רק לחופש הביטוי ולא רק לדמוקרטיה, אלא סכנה אמיתית לחיים של אזרחים ואזרחיות ברחובות.

תמר זנדברג: עכשיו, אני רוצה לומר שהבעיה הזאת, התופעה הזאת, היא לא תופעה ששמורה לאחרוני האספסוף, הטוקבקיסטים בפייסבוק, ואפילו לא להמון המתלהם והמשולהב שראינו ברחובות.

תמר זנדברג: כאשר אנשי ציבור בכירים ופוליטיקאים בכירים ושרים מהממשלה קוראים לשלול אזרחות לאזרחי ישראל, להחרים עסקים של אנשים שמשתתפים בשביתה נגד הרג ורצח של חפים מפשע, אז אנחנו יודעים שיש כאן מערכת מכוונת, ממוסדת, שמגיעה מלמעלה, ואת התוצאות שלה אנחנו רואים בשבועות האחרונים כמעט מדי יום, בוודאי ובוודאי מדי שבוע, ברחובות.

תמר זנדברג: כרגע, בנקודת הזמן הזאת, יש לי קריאה אחת, באמת קריאה מהלב: תעצרו, תסתכלו לאן המילים האלה מובילות, מה המעשים האלה עושים.

תמר זנדברג: ושלא יגידו לנו, שלא יספרו לנו, שזה משני הצדדים, שזה ימין ושמאל ושיש קיצונים בשני הצדדים; יש כאן מערכת שזורמת מכיוון אחד, וזאת מערכת מסיתה – מסיתה לגזענות, מסיתה לאלימות, ובסופו של דבר היא גם אלימה וגזענית בפועל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

תמר זנדברג: אנחנו רואים את זה, אנחנו מרגישים את זה, ואני מנצלת את הבמה הזאת כדי להתריע על כך, כי הסוף עוד יכול להיות גרוע מזה בהרבה.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, בחברה שלנו יש בימים האלה ויכוח.

דב חנין: נכון, יש עמדת רוב, אבל יש גם קולות מיעוט, יש קולות שונים.

דב חנין: הוויכוח הוא קשה, כי אנחנו נמצאים במצב קשה.

דב חנין: הוויכוח הוא בשאלות של חיים ומוות, מלחמה ושלום, והוא נעשה ברקע של ימים עכורים וקשים, של גלים של הסתה והתרת דם וגזענות.

דב חנין: ולכן, השילוב הזה בין הגל העכור שקדם למלחמה האחרונה לבין המלחמה יוצר מצב של הסתה והתרת דם.

דב חנין: התרת הדם היא של אנשים שמתנגדים למלחמה; התרת הדם היא של אזרחים ערבים.

דב חנין: וכמו שאמרה חברת הכנסת זנדברג לפני, לעתים הקולות מגיעים מלמעלה.

דב חנין: כששר החוץ בממשלת ישראל קורא להחרים עסקים של אזרחים ערבים שמשתתפים בשביתה פוליטית, הוא בעצם קורא להחרים עסקים של אזרחים ערבים.

דב חנין: הוא קובע שלאזרחים ערבים אין זכות לביקורת, אין זכות לעמדה אחרת.

דב חנין: מול הגל העכור הזה אנחנו חייבים להתייצב כחברה.

דב חנין: מול הגל העכור הזה יש תפקיד ואחריות מיוחדת למשטרה.

דב חנין: נשמעה כאן ביקורת על תפקוד המשטרה באותה הפגנה שהייתה בתל-אביב.

דב חנין: הביקורת הזאת מוצדקת ונכונה, אבל אני רוצה דווקא לציין ביקורת חיובית.

דב חנין: ביפו, למשל, התקיימה השבוע הפגנה, אנחנו העברנו הודעה למשטרה, המשטרה נערכה בהתאם, והתוצאה הייתה שההפגנה התקיימה – מי שבא להפריע להפגנה הפגין במקום אחר; בין הקבוצות לא הייתה היתקלות.

דב חנין: היו אלה שהפגינו הפגנת ימין קיצוני, היו אלה שהפגינו הפגנת מחאה על המלחמה, ושתי ההפגנות האלה התקיימו בלי תגרות ובלי אלימות.

דב חנין: זו בהחלט פעולה נכונה וראויה של משטרת מחוז תל-אביב.

דב חנין: לעומת זאת, משטרת מחוז חיפה נכשלה לחלוטין.

דב חנין: בהפגנה שהייתה במוצאי-שבת בחיפה – ואדוני סגן השר לוי, אני מציין למען הפרוטוקול שבחיפה יש הרבה הפגנות; אני מדבר על ההפגנה היהודית-ערבית שהייתה בחיפה במוצאי-שבת.

דב חנין: המשטרה לא התגייסה להגן על המפגינים, היהודים והערבים, מפני המוני אנשים שבאו, זרקו אבנים, זרקו סלעים, הכו במוטות, פצעו מפגינים ושלחו כמה מהם לבית-חולים.

דב חנין: זו לא התנהגות של המשטרה.

דב חנין: ואם כבר אני מגיע בכיוון הביקורת, אני לא יכול לעבור לסדר-היום על האירועים הקשים שהיו בנצרת.

דב חנין: כאן אני כבר לא מדבר על הפגנה, אני מדבר על משהו שקרה אחרי ההפגנה.

דב חנין: באו אנשים לתחנת המשטרה כדי לברר – לשלומם של האנשים שנעצרו קודם, בסוף ההפגנה, והמשטרה עצמה, השוטרים עצמם, מרוב כעס, תסכול, שנאה, אני לא יודע מה, תקפו את אלה שהגיעו, כולל חברי כנסת, כולל עוזרים פרלמנטריים, התנהגו באלימות קשה, השוטרים עצמם.

דב חנין: זה רק אומר, אדוני היושב-ראש, שאווירה של הסתה ואלימות לא נשארת רק למעלה, היא יורדת למטה; היא לא נשארת רק בציבור, היא מגיעה גם למשטרה.

דב חנין: זה רק אומר, אדוני היושב-ראש, שהנושאים האלה מחייבים טיפול שורש מקיף ורציני, לפני שיהיה מאוחר מדי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אכריז על תוצאות ההצבעה, ברשותכם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על בחירת נציג הכנסת לוועדת המינויים לקאדים.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, הייתה מועמדות של – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש – – –

יריב לוין: אולי נחכה לחבר הכנסת אזולאי.

מיקי לוי: לחתן השמחה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נמצא במתח בחדרו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא סגור בחדר עם המשפחה והעוזרים הקרובים כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, בכל זאת, הוא לא עמד במתח ונכנס למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בחירת נציג הכנסת לוועדת המינויים לקאדים – התוצאות כדלקמן:

יולי יואל אדלשטיין: הצביעו 59 חברי כנסת, מספר הקולות הכשרים – 59, קולות פסולים – אין, בעד חבר הכנסת דוד אזולאי – 59, אין קולות נגד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי, ברכות מכל חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תשמש לנו נציג נאמן בוועדה למינוי הקאדים.

יולי יואל אדלשטיין: כן לביקורת ולא להסתה בעקבות מבצע "צוק איתן"

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים עם ההצעה לסדר-היום.

יוני שטבון: הוא כבר אפילו עומד בהיכון, חבר הכנסת יואב בן צור; בבקשה, אדוני, אתה הבא בתור, ואחריך – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, א.

יואב בן צור: אני מבקש להביע שוב השתתפות בצערן של המשפחות השכולות – שהמקום ינחם אותן בתוך שאר אבלי ציון וירושלים ולא יוסיפו לדאבה עוד.

יואב בן צור: בהזדמנות זו אני רוצה לשלוח איחולי החלמה מהירה לפצועים.

יואב בן צור: אל נא רפא נא להם.

יואב בן צור: אמן.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אמרו רבותינו זיכרונם לברכה בתלמוד בבלי מסכת ברכות: כשם שפרצופיהם שונים, כך דעותיהם שונות.

יואב בן צור: אין שני בני-אדם זהים, כל אדם הוא בריאה בפני עצמה, עם אישיות ומטען משלו.

יואב בן צור: ביארו בעלי המוסר, כי כשם שאין בלבך כעס וטינה כלפי חברך על כך שפרצופו שונה משלך, ולא יעלה על הדעת שדבר כזה יגרום לך לשנאה, למריבה, כך, באותה מידה, אין מקום לשנאת האחר על כך שדעתו שונה מדעתך.

יואב בן צור: ידוע המעשה באדם אחד אשר הגיע לאי נידח לאחר שספינתו נטרפה בלב ים בסערה וסופה.

יואב בן צור: אחרי שנים ספורות עברה ספינה בקרבת מקום, והנה, הרב-חובל מופתע לגלות כי האדם הקים לעצמו מדינה שלמה – מגרשי גולף, בתי-קפה, ואף שני בתי-כנסת.

יואב בן צור: שאל הרב-חובל: והלוא היית כאן באי לבדך, למה לך אם כן שני בתי-כנסת?

יואב בן צור: אמר אותו אדם, כשהוא מצביע לעבר שני המבנים המפוארים: בית-כנסת אחד כדי שאכנס להתפלל בו, ובית-כנסת נוסף כדי שאליו לעולם לא אכנס.

יואב בן צור: אף שהצורך להתבלט ולהיבדל זהו צורך פנימי קיומי של אדם, ואף שפעמים הוא נצרך להביע את דעתו בחריפות, לעתים באופן מופגן, מוחצן ואף מעט קולני, אבל תמיד בלי שנאה, חס ושלום.

יואב בן צור: כחברה מתוקנת אסור לנו בשום פנים ואופן לאפשר שהשיח יהפוך לשיח אלים.

יואב בן צור: אלימות מתחילה במקום שבו נגמרות המילים.

יואב בן צור: חז"ל אומרים: מתי התברר – במאבק יעקב והמלאך – שהמלאך הפסיד?

יואב בן צור: כשהמלאך התחיל להכות את יעקב.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, כמי שעסק שנים רבות בחינוך – צריכים אנחנו לתת את הדעת להנחיל לדור הצעיר במוסדות החינוך תרבות דיון וויכוח, ושאין שום מקום להבנה ולסלחנות כלפי התנהגות אלימה בשל חילוקי דעות, קיצוניות ככל שיהיו.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, המושג "שלום" פופולרי מאוד בימים אלו, אף שהם ימי מלחמה.

יואב בן צור: מכל עבר אפשר לשמוע יוזמות שלום כאלו ואחרות.

יואב בן צור: במדינת ישראל, ארץ מרובת דעות ועמדות שונות, נושא הכבוד לדעתו של האחר, הגם שיש אי-הסכמה, חיוני הוא ביותר.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

יואב בן צור: עם מעט רצון טוב נוכל לגלות ולמצוא שהמאחד אותנו גדול הוא בהרבה מכל הגורמים הקטנים המפלגים בינינו.

יואב בן צור: ייתכן שהשלום הוא המושג המרכזי ביותר בכל היהדות כולה.

יואב בן צור: מילותיו של דוד המלך בספר תהילים: "הנה מה טוב ומה נעים שבת אחים גם יחד" הן כנראה גם השיר העברי המפורסם ביותר בכל הזמנים.

יואב בן צור: בסוף תפילת העמידה אנו אומרים שלוש פעמים ביום את הסיומת הקבועה: "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ואמרו אמן".

יואב בן צור: תודה רבה.

יוני שטבון: אמן.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יוני שטבון: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת יפעת קריב – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח.

יוני שטבון: ישיב על הדברים סגן השר אופיר אקוניס.

יוני שטבון: בבקשה.

אחמד טיבי: אני פה.

אחמד טיבי: אני פה.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי – חבר הכנסת טיבי, אתה נכנס עם טלפון.

יוני שטבון: העליתי כבר את סגן השר לנאום.

אופיר אקוניס: אתה היושב-ראש, אתה מחליט.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

יוני שטבון: רק – לא מכובד להיכנס עם הפלאפון.

נסים זאב: בלי אחמד טיבי אין טעם לדיון.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נכון, בתקופות של עימות אנחנו כולנו עדים לרגשות סוערים, ומפלס האי-יכולת לסבול את האחר הוא גדול.

אחמד טיבי: היות שעברנו תקופות כאלה בעבר, אני יכול לציין שהתקופה הזאת היא הקשה ביותר מבחינת הציבור שאני מייצג.

אחמד טיבי: כלומר, מבחינת ה"עליהום", ההסתה, אלימות פיזית – אלימות פיזית – אלימות מילולית נגד נשים עם חיג'אב, בעיקר, והגל ה"איני" הזה, לפטר כל ערבי שמעלה סטטוס שחורג מהקונסנזוס, או שלא נראה, או שהוא נגד המלחמה, או שהוא בוטה.

אחמד טיבי: כל המגוון הזה קיים.

אחמד טיבי: מצד שני, הרי מה שנכתב בדפים של יהודים נגד ערבים במלחמה הזאת הוא נורא ואיום – על חיסול כל הערבים, מוות לערבים, יימח שמכם, על הנביא מוחמד, על להרוג את הילדים, למה רק 100 ילדים, התמונות האלה אחלה תמונות, סוף שבוע יפה, אחלה טבח.

אחמד טיבי: הכול ממוסמך.

אחמד טיבי: אתם שמעתם שקיבלו, שאלה הוענשו?

אחמד טיבי: מישהו פיטר אנשים כאלה?

אחמד טיבי: יש איזה אקדמאי שקרא, למעשה המליץ, לאנוס נשים של פעילי "חמאס", את האחיות שלהם.

אחמד טיבי: מישהו העיר?

אחמד טיבי: מישהו העיר, מחברי הכנסת, כאן?

אחמד טיבי: יושבת-ראש ועדת מעמד האישה, למשל, ישבה אתמול פה, לא העירה.

אחמד טיבי: התקשורת אמרה משהו?

אחמד טיבי: בר-אילן הוציאה הודעה שגיבתה אותו.

אחמד טיבי: ערבים מפוטרים בהליך אוטומטי, זריז, מלחמתי.

אחמד טיבי: המשטרה – איך נוהגת המשטרה בהפגנות שלנו?

אחמד טיבי: אתה מרגיש שאנשים באים עם רצון להכות, להרביץ, להעניש על העמדה – אגב, לא רק של ערבים, גם יהודים מפוטרים ממקומות עבודה.

אחמד טיבי: אורנה בנאי גם פוטרה מפני שהיא התבטאה מחוץ לקופסה, מחוץ לקונסנזוס.

אחמד טיבי: איך נוהגת המשטרה במפגינים?

אחמד טיבי: בחברי הכנסת?

אחמד טיבי: אוזקת אחת, תוקפת את השני.

אחמד טיבי: איך נוהגים כאן בכנסת עם חברי כנסת?

אחמד טיבי: זורקים אותם בהליך, רק בשל העובדה שהם אומרים "לא", בקול רם וצלול, נגד המלחמה, נגד הפשעים הנוראיים, פשעי מלחמה.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם לעברית: אח שלי, תסתום, די כבר.

אחמד טיבי: נמאס לי ממך.

אחמד טיבי: )

נסים זאב: (בערבית: מספיק, תסתום.

נסים זאב: )

אחמד טיבי: (בערבית: מספיק, תשתוק.

אחמד טיבי: )

יוני שטבון: חברי הכנסת, על הדוכן מדברים בעברית, בעברית.

אחמד טיבי: (בערבית: הוא מבין בדיוק מה אמרתי לו.)

יוני שטבון: חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה רבה.

אחמד טיבי: הוא מבין בדיוק, בדיוק הוא מבין.

אחמד טיבי: חלאס.

אחמד טיבי: (בערבית: די כבר.

אחמד טיבי: הגעת לי לפה.

אחמד טיבי: תפסיק להשתטות).

אחמד טיבי: ולכן אני אומר, האווירה הפאשיסטית הזאת, שבה לצד אחד מותר לומר וצד אחר מוענש רק בגלל העמדה שלו – מה, מישהו חושב שלא נתקומם על התמונות האלה של גופות מרוטשות ברחובות?

אחמד טיבי: אנחנו שייכים לאלה שמתנגדים – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי, הזמן הסתיים.

יוני שטבון: משפט אחרון, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו שייכים לאלה שמתנגדים לפגיעה – לא בישראלים ולא בפלסטינים.

אחמד טיבי: לכן הססמה שלנו והקריאה שלנו: די למלחמה הארורה הזאת, וכן להעניש את האחראים לפשעי המלחמה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יוני שטבון: ישיב על הדברים ועל ההצעות לסדר-היום סגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: לאחר מכן יש לנו עמדה נוספת של חבר הכנסת נסים זאב.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני הגעתי לכאן היום מהר-הרצל בירושלים – שוב מהר-הרצל בירושלים – והייתי אחד מעשרות-אלפי ישראלים שליוו למנוחת עולמים את החייל, סמל-ראשון מקס שטיינברג, שהחליט בעקבות מסע שעשה בפרויקט "תגלית" להישאר בישראל.

אופיר אקוניס: הוא התעקש, פשוט התעקש; כך שמענו היום ממשפחתו שהספידה אותו בשפה האנגלית, משום שלהוריו זה ביקורם הראשון בישראל.

אופיר אקוניס: הם סיפרו, האימא, שהוא פשוט התעקש.

אופיר אקוניס: הוא אמר: או גולני או כלא או הביתה ללוס-אנג'לס.

אופיר אקוניס: הצבא, ברוך השם, אישר לו, אבל הסיום של פועלו הוא טרגי, כפי שסיום חייהם ודרכם של צעירים אחרים הוא טרגי.

אופיר אקוניס: היינו ביום ראשון, אדוני היושב-ראש, בחלקה סמוכה לחלקה שבה נטמן היום סמל-ראשון מקס שטיינברג, ושם, ביום ראשון אחר-הצהריים, ליווינו למנוחת עולמים את משה מלקו, איש ירושלים, שהוריו עלו מאתיופיה.

אופיר אקוניס: אתמול, אחרי ביקור פצועים, גיבורים, חיילים גיבורים ומפקדים גיבורים בבית-החולים סורוקה בבאר-שבע, נסעתי בין האזעקות שהזעיקו את באר-שבע, משום שהרוצחים הללו ניסו שוב ליירט את תושבי באר-שבע, לביתה של משפחת גולדמכר, שאיבדה את בנה נדב, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: ההורים עלו מאוקראינה בתחילת שנות ה-70.

אופיר אקוניס: משם נסעתי לנתיבות, לביתה של משפחת בייניסיאן.

אופיר אקוניס: האלמנה היא לא פחות ולא יותר בחודש התשיעי להריונה.

אופיר אקוניס: בחודש הזה, אדוני היושב-ראש, ב-30 ימי האבל על בעלה, כך אנחנו מקווים, ייוולד או תיוולד בנו או בתו של החלל קסהון בייניסיאן מנתיבות שנפל סמוך לביתו בהגנה – כאשר יגידו שהוא נפל בהגנה על הבית, במקרה שלו, אדוני, זה יהיה תרתי משמע.

אופיר אקוניס: אני חושב שבימים האחרונים אנחנו רואים, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שאין עוד עם כזה בעולם.

אופיר אקוניס: מקבץ נדיר, כבוד השר פרי, של פסיפס אנושי מכל קצוות העולם, מארצות-הברית, מאתיופיה, ממדינות ברית-המועצות לשעבר, ילידי הארץ, אנשי תל-אביב ואנשי קיבוצים, אנשי הדרום, עולים חדשים, ילידי הארץ.

אופיר אקוניס: הבית הזה ודאי מאוחד סביב הרכנת הראש לזכרם.

אופיר אקוניס: החלמה מהירה לפצועים, וכמובן חיזוק גדול מאוד לכוחותינו הנמצאים כעת ברצועת-עזה, מעל רצועת-עזה, ממערב לרצועת-עזה, כולם יודעים איפה.

אופיר אקוניס: אנחנו בעיצומו של מבצע "צוק איתן", שאין צודק ממנו ואין מוסרי ממנו.

אופיר אקוניס: מבצע מובהק של הגנה עצמית מפני ארגון טרור, שלוחה איראנית מאומנת ומחומשת שנולדה בעיקר בעשר השנים האחרונות בדרומה של ארצנו, שמחבליה הם מקבץ של חיות אדם שכל מטרתם היא רצח אזרחים תמימים באמצעות ירי הרקטות או טרור המנהרות; טרוריסטים מתועבים, שבעבר שלחו את מחבליהם להתפוצץ כמחבלים מתאבדים בתל-אביב, בירושלים – במרחק כמה פסיעות מהבית הזה, ולא פעם אחת – בחיפה, בעפולה, בחדרה, בנתניה, וכעת נוקטים שיטות אחרות כדי לפגוע בישראלים חפים מפשע, יהודים ושאינם-יהודים.

אופיר אקוניס: הרקטות האלה אינן מבדילות, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: רקטת "גראד" נשלחת לבאר-שבע ובמאיות המילימטר של כיוון היא נופלת ברהט.

אופיר אקוניס: לדאבון הלב, אנחנו יודעים שברהט יש לעתים גילויי שמחה על רקטות המשוגרות על שכניהם במשמר-הנגב או בשדות-נגב או במרחבים הסמוכה לרהט, או בנתיבות.

אחמד טיבי: מה שמו של הגבר הישראלי שנהרג בארז?

אחמד טיבי: אתה לא זוכר את שמו של ההרוג הבדואי.

אחמד טיבי: הנה, אני מאתגר אותך.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: הנה אני מאתגר אותך: מה שמו של הערבי שנהרג בנגב?

אחמד טיבי: מה השם שלו?

אחמד טיבי: אתה לא יודע.

יוני שטבון: חבר הכנסת טיבי, תודה.

נסים זאב: בשביל זה אתה פה.

אופיר אקוניס: למרות גילויי שמחה, שלעתים ולדאבון הלב – אני לא מדבר על רצועת-עזה, אני מדבר על ערים בלב ישראל, במשולש ובדרום, לעתים בצפון.

אופיר אקוניס: הוזכרו כאן על-ידי חבר הכנסת חנין הפגנות ביפו ובנצרת; לא בדיוק הפגנות תמימות, כן, לא בדיוק הפגנות תמימות.

אופיר אקוניס: לא הייתה שם תמיכה בכוחותינו.

אופיר אקוניס: כוחותינו מגִנים עליהם; על מי הם מגִנים?

אופיר אקוניס: על תושבי תל-אביב, סליחה, על תושבי תל-אביב–יפו, העיר שאוחדה לה ב-1949 על-ידי דוד בן-גוריון.

טלב אבו עראר: – – – בושה, מגִנים על הילדים הנרצחים שם.

אופיר אקוניס: מגִנים על תושבי יפו.

טלב אבו עראר: – – – על הילדים, על הנרצחים – – –

אופיר אקוניס: מגִנה גם על עליך.

אופיר אקוניס: מגִנה גם עליך.

טלב אבו עראר: – – – על הילדים.

אופיר אקוניס: אל תטיף לנו פה, אל תטיף פה.

טלב אבו עראר: אתם – – – ילדים.

אופיר אקוניס: אל תטיף פה.

אופיר אקוניס: מגִנה על כולם.

אופיר אקוניס: ובזמן הזה, לצערנו – ואני בא מן הזרם הפוליטי הישראלי הציוני, שהחל להתגבש בשנות ה-20 של המאה הקודמת, שבא ואומר שהשיטה שתנקוט המדינה שבדרך, מדינת ישראל כשתקום, ומדינת ישראל כשהוקמה, תהיה השיטה הדמוקרטית, ובה, אדוני היושב-ראש, זכות ההפגנה היא זכות יסוד.

אופיר אקוניס: אני עומד על זה גם בימים אלה, אבל ההסתה איננה זכות יסוד, נהפוך הוא, ההסתה, כדי להגביל אותה, נחקק חוק ההסתה בתחילת העשור הקודם; וכל אדם אשר במעשיו או בדיבוריו קורא לפגיעה באחר, חוק ההסתה חל עליו.

אופיר אקוניס: דובר כאן רבות על הימין הקיצוני.

אופיר אקוניס: איננו שותפים לקריאות מוות לערבים, אנחנו בוודאי במבצע שבו נדרש מוות למחבלים; בהחלט, אנחנו מעולם לא אמרנו מוות לערבים באשר הם.

אופיר אקוניס: אבל כאשר השמאל הקיצוני, אדוני היושב-ראש, בלב תל-אביב, בכיכר "הבימה" או במקומות אחרים, בהפגנות המאורגנות על-ידי מפלגות שחברות פה בבית הזה, קורא קריאות להסתה נגד כוחותינו, נגד חיילינו – "צה"ל הוא טרוריסט", "טייסינו הם טרוריסטים" – אנחנו גאים בחיילינו, אדוני היושב-ראש, אנחנו גאים בטייסינו, אנחנו גאים בכוחות הביטחון וההצלה שלנו.

אופיר אקוניס: אנחנו גאים בדמוקרטיה שלנו, שאין שנייה לה, בוודאי לא במזרח התיכון.

אופיר אקוניס: תרשה לי, אדוני היושב-ראש, לומר – גם לא בעולם כולו.

אופיר אקוניס: יש מדינות מעטות שהיו מאפשרות גם לחלק מחברי הפרלמנט שלהן להשתמש בבמה הפרלמנטרית להסתה נגד המדינה.

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך ככל שנוכל במבצע הזה, הצודק והמוסרי, כדי ליישם את שתי המטרות שהממשלה קבעה, והן: הסרת איום הרקטות מעל ראשי ילדינו, אזרחינו, ופגיעה דרמטית חמורה ואנושה בתשתית הטרור.

אופיר אקוניס: אדוני, בשבוע הבא נציין 74 שנים לפטירתו של אחד מהמנהיגים הדגולים בתולדות הציונות, זאב ז'בוטינסקי.

אופיר אקוניס: מובן שאם תלכו לקרוא את העיתונות של שנות ה-20 וה-30 תקראו ותשמעו בדיוק את אותם ביטויים נלוזים, עלובים, נבובים, ריקים, שבהם יריביו הפוליטיים השתמשו כדי לנגח אותו, שהמשיכו אחר כך אל מנחם בגין, זכרו לברכה, ונשמעים היום כלפי המפלגה והמחנה שממנו אני בא, על-ידי השמאל הקיצוני.

אופיר אקוניס: אבל אפרופו הדיבורים על הפסקת אש שאיננו רואים אותה מתרחשת בזמן הקרוב, אפרופו הדיבורים על כך, נזכרתי באמירה אלמותית שלו, שבוודאי עוד יזכירו אותה בשבוע הבא, שבו נציין 74 שנים לפטירתו, וכך הוא אמר עוד בשנות ה-20 של המאה הקודמת, בחוכמה, בניתוח נכון ומפוכח של המציאות: "כל עוד לערבים זיק של תקווה להיפטר מאתנו, הם לא ימכרו תקווה זו בעד שום דברי נועם ושום הבטחות מפליגות".

יוני שטבון: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יוני שטבון: מה אתה מציע, לאן ההצעה תעבור?

יוני שטבון: נראה שהמציעים לא נוכחים כאן.

יוני שטבון: ועדת חוץ וביטחון.

אופיר אקוניס: הממשלה ממשיכה להיענות – – –

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים באותו כיוון, כמו שאמר סגן השר.

יוני שטבון: עמדה נוספת של חבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: דקה.

יוני שטבון: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו אומרים בתפילה: "חתום פה שטן ואל ישטין עלינו", אבל מה לעשות כאשר נבחרי ציבור, אנשי אקדמיה ואתונות למיניהם, הם שליחי השטן בעצמו?

נסים זאב: איך אפשר לסתום ולחתום את פיהם?

נסים זאב: הם המשטינים והמקטרגים על עם ישראל, בזמן שאנחנו נלחמים, נמצאים במלחמת הגנה קיומית על המדינה ועל יושבי ארץ-ישראל.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר במשפטים ממש קצרים, כאשר חגי מטר – איזה מטר יש שם – אומר, על 14 השנים האחרונות, קל מאוד לראות שצבא הגנה לישראל הוא די בוודאות הגורם שרצח הכי הרבה ילדים בארץ; רמי יונס אומר:

נסים זאב: נקמת ילד קטן עוד לא ברא השטן – על מה אני מלין בכלל?

נסים זאב: בטח כי סתם קשה לי לכתוב, הרי הציונות תמיד התגאתה ברוצחיה השפלים ביותר.

נסים זאב: בכנסת ישראל יושבים חברי כנסת התומכים ברצח העם – שורה חדשה של עזתים.

נסים זאב: כואב לי כי זה קונסנזוס, זה היה קונסנזוס בישראל לרצוח פלסטינים, להרוג ילדים.

נסים זאב: יש לך אחר כך השפל הזה, יותם פלדמן, שמדבר על חברת "אלביט" והתעשייה האווירית, שהרגו מאז שנת 2000 מאות אנשים: הרוצחים החדשים של השלטון הישראלי.

נסים זאב: אינה מיכאלי – –

יוני שטבון: חבר הכנסת נסים זאב, זה עמדה נוספת, זה לא – לסיים בבקשה.

נסים זאב: אני רק אומר עמדה נוספת.

נסים זאב: – – מודיעה ומצהירה, טוענת בביטחון מלא שלצה"ל יש כוונה לפגוע בחיי אזרחים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אם אנחנו לא נעשה סוף לכל ההסתה הפרועה הזאת, ונמצא את הדרך המשפטית, החוקית, לבלום את הפה של אותם משטינים שיוצאים מתוכנו, אז אנחנו באמת עומדים בפני העולם – בשוקת שבורה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: כאמור, אנחנו נצביע על ההצעה – שתועבר לוועדת החוץ והביטחון.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון.

יוני שטבון: חוסר במקלטים, ממ"דים ומיגוניות לחלק מהאוכלוסייה

יוני שטבון: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: חוסר במקלטים, ממ"דים ומיגוניות לחלק מהאוכלוסייה, מס' 3702, 3711, 3712, 3718, 3725 ו-3733.

יוני שטבון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת משולם נהרי.

יוני שטבון: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יוני שטבון: ישיב על הדברים בשם שר הביטחון חבר הכנסת, השר יעקב פרי.

יוני שטבון: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אתה אחרי חבר הכנסת משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות החללים, החלמה מהירה לפצועים, וכמובן אנחנו מתפללים לשלומם של חיילינו, שישובו במהרה לשלום.

משולם נהרי: חברי חברי הכנסת, מבצע "צוק איתן" חשף אותנו בפני שבר גדול בכל הקשור למיגון העורף.

משולם נהרי: בימים האלה, מאז תחילת המבצע, יצא לנו לסייר, לחברי ולי, ביישובי הדרום ולפגוש את התושבים, לחוש את מה שהם חשים ולשמוע מראשי הרשויות את המצוקה הגדולה של המרחבים המוגנים.

משולם נהרי: הנתונים מראים מצב קשה ביותר.

משולם נהרי: רבע מהאזרחים בישראל אין להם כלל מיגון – 2.5 מיליון, ב-600,000 יחידות דיור, אין להם כלל מיגון, רובם גרים בערים ותיקות בישראל וביישובים הערביים.

משולם נהרי: אני כבר לא מדבר על הפזורה הבדואית שהיא חשופה לגמרי ואין להם לאן לברוח, אין להם לאן ללכת, והתוצאות היו קשות.

משולם נהרי: גם, איך קראו לו?

משולם נהרי: עודה אל-וודג' שנהרג, והבנות שנפצעו, חלקן קשה מאוד.

משולם נהרי: זו תמונה קשה ביותר; 400,000 שלא ניתן לבנות להם ממ"דים כי החוק לא חל עליהם.

משולם נהרי: בקיצור, המצב הוא כזה שאנשים פשוט בסכנת חיים.

משולם נהרי: זה לא מה שהכרנו בעבר.

משולם נהרי: היום, עם הרקטות ועם הטילים, המרחב המוגן בעצם מציל חיים.

משולם נהרי: מי שמצליח להגיע למרחב מוגן, מרחב מוגן זמין, חייו ניצלים.

משולם נהרי: ולצערנו, לפעמים אין לו מספיק זמן אפילו להגיע למרחב מוגן, אם הוא צריך לעשות את זה ב-15 שניות, ב-20 שניות או ב-30 שניות.

משולם נהרי: הסכנה היא גדולה.

משולם נהרי: גם במקומות שיש מקלטים ומקלטים ציבוריים, לא כולם שמישים.

משולם נהרי: נתקלנו במקלטים שמשמשים כמחסנים, שמשמשים לכל מיני דברים, או שמנותקים מהחשמל, או לא תקינים בכלל ולא ראויים לשמש כמרחב מוגן בשעת צרה.

משולם נהרי: כבר לגבי מלחמת לבנון, ב-2006, מבקר המדינה הוציא דוח קשה על הגנת העורף.

משולם נהרי: נכון ששני ראשי הממשלה האחרונים, גם אהוד אולמרט וגם בנימין נתניהו, השקיעו מיליארדים בהגנת העורף, אבל צריך רק לזכור שזה לא מספיק שמשקיעים את המיליארדים בהגנת העורף, אלא צריך גם לדאוג שהמקלטים והחדרים המוגנים, והיום יש אפילו, קוראים להם ביוביות – – –

יוני שטבון: מיגוניות.

משולם נהרי: גם מיגוניות, אבל שמעתי שיש ביוביות, משהו כזה.

יוני שטבון: כן, זה כמו צינורות הבטון של הביוב.

משולם נהרי: כן.

יוני שטבון: נא לסיים, בבקשה, כי הזמן תם.

משולם נהרי: הדבר החמור עוד יותר הוא במוסדות ציבור.

משולם נהרי: בבתי-ספר יש להם מרחבים מוגנים, אבל לא מספיק בשביל כל התלמידים שלומדים שם, אבל גני-ילדים חשופים לגמרי.

משולם נהרי: בגני-ילדים אין מרחבים מוגנים – בחלק מהם, אבל הרבה, רובם, אין להם.

משולם נהרי: אני חושב שצריך לקיים דיון בוועדת הפנים ולעמוד על כך, ליישם את הדברים, ליצור מצב שיהיו מרחבים מוגנים, וגם לדאוג שמשרד הפנים ידאג שכל המקלטים שעומדים לרשות הציבור יהיו זמינים ולא ישתמשו בהם לדברים אחרים.

משולם נהרי: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת משולם נהרי.

יוני שטבון: חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: נא להקפיד על הזמן.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, למי שלא יודע, האוכלוסייה הערבית-בדואית בנגב היא חלק מאזרחי המדינה.

טלב אבו עראר: המדינה חבה חבות כללית לביטחון תושביה, אלא שהמדינה בתגובה על עתירה למיגון הבדואים בנגב אומרת: החובה היא של התושבים.

טלב אבו עראר: המדינה מציעה אמצעי מיגון זולים שלא יעלו כסף למדינה.

טלב אבו עראר: לגבי המגזר הבדואי בנגב, 120,000 נפשות ללא מרחב מוגן, ללא כל אמצעי מיגון, אפילו מיגוניות זמניות – פניתי לשר הביטחון, לשר לפיקוד העורף, בשני מכתבים:

טלב אבו עראר: ספק לנו לפחות מיגוניות זמניות – אין מענה.

טלב אבו עראר: ואז המדינה מציעה בתשובתה לבג"ץ שכיבה על האדמה.

טלב אבו עראר: זה הפתרון המוצע לבדואים.

טלב אבו עראר: ולכן, אני רוצה לראות את השכיבה הזו על האדמה לכל אזרחי המדינה.

טלב אבו עראר: שגם היהודים יישארו בלי אמצעי מיגון, בלי "כיפת ברזל", בלי מיגוניות זמניות.

טלב אבו עראר: למה הכסף נגמר רק כשזה מגיע לערבים?

טלב אבו עראר: למה כל אזרחי המדינה יש כסף כדי למגן אותם, כדי לשמור עליהם, אבל לבדואים אין כסף?

טלב אבו עראר: והמדינה גם אומרת: שיעור הירי ליישובים הבדואיים נמוך יחסית, וכאילו הבדואים חסינים בפני ירי הרקטות.

טלב אבו עראר: אני גר בערערה בנגב, שרחוקה מעזה אולי 70 או 80 קילומטר.

טלב אבו עראר: היו שלוש נפילות בערערה בנגב, מכובדי השר.

טלב אבו עראר: בלקיה היו נפילות, בתל-שבע היו נפילות, בשגב-שלום היו נפילות, בחורה היו נפילות, ברהט בוודאי כן.

טלב אבו עראר: ולכן, אין הבדל בין יישוב ערבי ליישוב יהודי.

טלב אבו עראר: מי שלא שמע או לא ידע על הריגתו של עודה אל-וודג', שמתגורר מזרחית לדימונה – אולי 20 קילומטר לפחות, כשאתה נכנס, דרך קשה להגיע אפילו – ואז הרקטה פגעה בו שם והרגה אותו, וגם פגעה בשלוש מבנותיו וגם אשתו נפגעה, לא ידע גם על שתי הבנות ממשפחת אל-וקילי ליד לקיה, מראם ועתיל.

טלב אבו עראר: השאלה, מה עשתה המדינה אחרי שני האירועים האלה, שני האירועים הדרמטיים, הטרגיים?

טלב אבו עראר: מה עשתה המדינה?

טלב אבו עראר: האם היא באמת הסיקה מסקנה ואמרה באמת שאלה אזרחים שלנו, צריך למגן אותם?

טלב אבו עראר: כלום לא השתנה.

יוני שטבון: רק זמנך תם.

יוני שטבון: משפטים אחרונים, בבקשה.

טלב אבו עראר: המדינה גם טוענת בתגובתה שהמבנים במגזר הבדואי נבנו באופן בלתי-חוקי ולכן התושבים נמצאים בפער מיגוני.

טלב אבו עראר: נניח שהמדינה צדקה – והיא לא צודקת, אבל נניח – האם זה מצדיק שהמדינה חושפת את אזרחיה לסכנת חיים כדי לחסוך כמה גרושים?

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, משפט אחרון: למה 120,000 הבדואים האלו חיים תחת שני איומים: תחת איום הרקטות ותחת איום דחפורי המינהל?

טלב אבו עראר: הבית נהרס משניהם: או שדחפור המינהל בא להרוס או שרקטה נופלת והורסת לנו את הבית.

טלב אבו עראר: ואנחנו, מכובדי השר, רוצים, מבקשים ממך הגנה עכשיו, בתגובתך, עלינו.

טלב אבו עראר: אנחנו מבקשים הגנה עלינו מפני הרקטות וגם מפני הדחפורים של המינהל.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יוני שטבון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי וחברת הכנסת גילה גמליאל.

יוני שטבון: רק נא להקפיד, בבקשה, על שלוש דקות לכל נואם בשביל הסדר הטוב.

יוני שטבון: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אנחנו עומדים בימי בין המצרים, ואכן אלו ימי מלחמה ומצר, כאשר שונאינו הביאו לידי כך שכ-5 מיליון מתושבי המדינה חייבים להיות צמודים לממ"דים, והגדילו לעשות היום מדינות העולם – להכניס את כל תושבי המדינה לסגר תעופתי.

מנחם אליעזר מוזס: אכן, "הן עם לבדד ישכן ובגוים לא יתחשב"; אכן, בין המצרים.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, כשהייתי סגן שר החינוך לפני שלוש שנים, בהיערכות משרד החינוך לפתיחת שנת הלימודים, אדוני השר פרי, התרעתי אז בפני השר והנהלת המשרד על כך שמרבית בתי-הספר החרדיים אינם מוגנים.

מנחם אליעזר מוזס: במהלך מבצע "עמוד ענן" נפל באשדוד טיל על מתחם בתי-ספר הנמצאים בקרוונים.

מנחם אליעזר מוזס: באורח נס הוא נתקע בעומק האדמה ולא התפוצץ.

מנחם אליעזר מוזס: טיל שני נפל בשבת, בזמן שאין לימודים.

מנחם אליעזר מוזס: רק נסים מנעו אסון גדול, וכדברי דוד המלך נעים זמירות ישראל: "אם ה' לא ישמר עיר שוא שקד שומר".

מנחם אליעזר מוזס: באחד הדוחות שהוציא מבקר המדינה, עמד גם הוא על היעדר המיגון ומצבם של בתי-הספר, במיוחד בחינוך החרדי.

מנחם אליעזר מוזס: העיר אשדוד, לדוגמה, נבנתה רבעים-רבעים.

מנחם אליעזר מוזס: בעוד הרבעים המאוכלסים באוכלוסייה הכללית התאכלסו כשמוסדות החינוך כבר עמדו על תלם – ביום שנכנסו לדירה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כבר היה בית-ספר, היה גן-ילדים, מוגן, בנוי כנדרש, עם חדרים ממוגנים, חצרות ומתקנים – ברבעים החרדיים, קרי רובע ג' ורובע ז', קודם התאכלסו, ואז החלו לחשוב על פתרונות למוסדות החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: הפתרונות שנדרשו היו צריכים להיות מיידיים, אבל אי-אפשר לבנות בית-ספר ביום אחד.

מנחם אליעזר מוזס: הוצבו באורח זמני מנ"דים, וכמאמר החכם בזמננו, אין קבוע יותר מזמני.

מנחם אליעזר מוזס: לאחר שהונחו המנ"דים, הקרוונים הזמניים, כבר לא יכלו לבנות על אותו מגרש בית-ספר, עד לפינוים לאתר חלופי.

מנחם אליעזר מוזס: אתר חלופי לא תמיד נמצא, וצריכים גם תקציב כדי להעתיק את בית-הספר, וכך במשך שנים נמצאים עשרות-עשרות מוסדות בקרוונים בלתי ממוגנים, ללא ממ"דים וחדרי ביטחון.

מנחם אליעזר מוזס: אבל, לצערנו, הבעיה היא כבר לא רק באשדוד, כי טילי ה"חמאס" מגיעים כמעט לכל נקודה בארץ; היו כבר אזעקות בירושלים, בבני-ברק, בבית-שמש, אלעד, ביתר, מודיעין-עילית, ובכל היישובים האלה קיימים אין-ספור מוסדות חינוך שבהם התלמידים לומדים במנ"דים לא ממוגנים.

מנחם אליעזר מוזס: מערכת "כיפת ברזל" אומנם מיירטת את מרבית השיגורים, אך גם הרסיסים, ראינו כמה שהם מסוכנים.

מנחם אליעזר מוזס: אם חלילה ייפול רסיס על קרוון עם תלמידים, זה עלול להסתיים חלילה באסון.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו בהחלט מתריעים על הנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אין מקום להפלות בין דם לדם, ואני פונה שוב ושוב לכל הגורמים המוסמכים: אנא, התעשתו מבעוד מועד ופעלו למיגון כל בתי-הספר, לפני שיקרה חלילה אסון.

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לסיים מעין הפתיחה: יהי רצון שכל הלוחמים יחזרו בשלום לביתם, וימים אלה יהפכו לששון ולשמחה.

מנחם אליעזר מוזס: אמן.

יוני שטבון: אמן.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: שאר המציעים אינם נוכחים באולם.

יוני שטבון: ישיב על הדברים השר יעקב פרי, בשם שר הביטחון.

יוני שטבון: בבקשה.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני מבקש להביע הוקרה בשם ממשלת ישראל על החוזק, האיתנות, החוסן הלאומי אשר מפגינים כלל אזרחי המדינה.

יעקב פרי: זהו רכיב מאוד חשוב בימים קשים אלו.

יעקב פרי: העורף והחזית חד הם.

יעקב פרי: הלכידות הלאומית שלנו היא היוצרת חוזק ונחישות בלתי מתפשרת.

יעקב פרי: נשלח מכאן, מכנסת ישראל, תנחומים למשפחות חללי צה"ל, למשפחות האזרחים שנפלו במערכה.

יעקב פרי: לבנו עמכן.

יעקב פרי: נשגר כמובן איחולי החלמה לחיילים המאושפזים בבתי-החולים בארץ.

יעקב פרי: אני אעביר – חבר הכנסת נהרי, חבר הכנסת מוזס, חבר הכנסת אבו עראר – את הדברים שלכם במלואם לשר הביטחון; אני מקווה שאני אראה אותו הערב.

יעקב פרי: אני רוצה – רק הערה אחת לחבר הכנסת אבו עראר: לפחות "כיפת ברזל" לא מבחינה בהגנה שלה על ערבים ויהודים, וצריך בעניין הזה לדייק.

יעקב פרי: לנושא המיגון בנגב, שר הביטחון נאלץ להיעדר מהישיבה הזאת, וביקש ממני להשיב בשמו.

טלב אבו עראר: איפה, איפה יש "כיפת ברזל", אדוני השר?

טלב אבו עראר: איפה יש לנו?

טלב אבו עראר: איפה?

יעקב פרי: "כיפת ברזל" מגִנה – –

טלב אבו עראר: אין לנו.

יעקב פרי: – – על יהודים, על ערבים – –

טלב אבו עראר: בסדר, אבל ביישובים שלנו אין.

יעקב פרי: – – על בדואים, על נוצרים, ואי-אפשר, איך אומרים, להתווכח על כך.

טלב אבו עראר: אבל ביישובים אצלנו – – –

יעקב פרי: בשנה האחרונה, חבר הכנסת אבו עראר, ביצע פיקוד העורף פעילות רבה כדי לנסות ולקדם את מוכנות המגזר הבדואי לשעת-חירום, וכידוע אנו נמצאים כעת בעיצומה בשל מבצע "צוק איתן" והירי שמתבצע משטח רצועת-עזה על כלל אזרחי ישראל.

יעקב פרי: הפעילות כללה פגישות עם האימאמים, פגישות עם ראשי רשויות, הדרכות של אוכלוסייה, חלוקת פלאיירים ועוד.

יעקב פרי: נכון לציין כי מרכיבי – – –

טלב אבו עראר: זה הסברה, זה רק הסברה.

יעקב פרי: – – – כי מרכיבי הפזורה הבדואית מקשים את הטיפול בשל כמה מאפיינים ייחודיים של הפזורה: פיזור בשטח גדול, היעדר מבנים מסודרים ומודעות חירום נמוכה.

יעקב פרי: למרות זאת, הנושא טופל – ואני לא טוען שהוא טופל במלואו – בתחומים נוספים, לרבות צופרים, הנגשת אותות טלוויזיה, אתרי אינטרנט, וכן במסגרת תחנות רדיו, ובמידה מסוימת, ממש לא מושלמת, על-ידי מערכת "מסר אישי" של פיקוד העורף.

יעקב פרי: מערכת הביטחון מודעת לבעיה, מודעת לאתגר שקיים במגזר הבדואי, וביצעה שיפורים בתחום ההתרעה וההגנה, כפי שציינתי, והיא עוסקת בעיבוי ההגנה בכמה תחומים שאני לא אפרט כאן.

יעקב פרי: כפי שאתה ציינת, חבר הכנסת אבו עראר, הנושא עלה בעתירה לבג"ץ, אשר דחה את העתירה.

יעקב פרי: בתשובת המדינה על העתירה הוסבר כי מתן המענה בהתאם לאיום, לרבות על-פי אחוזי הירי ועל-פי ניתוח מודיעיני ואמפירי של שיגורי הרקטות לעבר מדינת ישראל – החלטות לגבי פיזור מיגוניות נעשות על-ידי פיקוד העורף, על-פי שיקולים מקצועיים, ובעבר בהחלט סופקו מיגוניות ליישובים שגב-שלום, רהט וחורה.

יעקב פרי: כאמור, בית-המשפט דחה בימים אלו את העתירה בנדון.

טלב אבו עראר: מדובר כאן על יישובים בלתי מוכרים, מכובדי – – – רהט – – –

יעקב פרי: אמרתי שאני אעביר – – –

טלב אבו עראר: 120,000 – – –

יעקב פרי: אמרתי שאני אעביר את דבריך, חבר הכנסת אבו עראר, במלואם, לשר הביטחון.

טלב אבו עראר: בסדר, אבל – – –

יעקב פרי: אני עונה בשמו.

יעקב פרי: אני עונה בשמו, ואני אודה לך אם תואיל לתת לי לסיים.

יעקב פרי: מערכת הביטחון, יחד עם כלל רשויות המדינה, פועלת ותמשיך לפעול לקידום מוכנות העורף כולו לשעת-חירום, בכל הרבדים האפשריים, ומובן שלאחר סיום מבצע "צוק איתן" ייבחן המערך כולו, ובמידת הצורך ישופר.

יעקב פרי: ואני מבקש לסיים בחיזוק חיילי צה"ל שנמצאים כעת בשעת לחימה וראויים לכל שבח והוקרה.

יעקב פרי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוני שטבון: תודה רבה לשר יעקב פרי.

יוני שטבון: אדוני מציע – – –

יעקב פרי: ועדה.

יוני שטבון: ועדה.

מנחם אליעזר מוזס: ועדת הפנים.

יעקב פרי: איזה?

מנחם אליעזר מוזס: הפנים.

יעקב פרי: ועדת הפנים.

יוני שטבון: ועדת הפנים, אין בעיה, אם המציעים – – –

יעקב פרי: יש לך התנגדות?

טלב אבו עראר: לא.

יעקב פרי: אין התנגדות.

יעקב פרי: ועדת הפנים.

יעקב פרי: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצבעה על העברת ההצעות לסדר-היום לוועדת הפנים.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 7, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הפנים.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יוני שטבון: לפני כן, הודעה של מזכירות הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים (תיקון), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גנבות) (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: עיריית תל-אביב יוזמת חוק "עוקף בג"ץ" שיאפשר פתיחת בתי-עסק בשבת

יוני שטבון: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעות לסדר-היום מס' 3701 ו-3717: עיריית תל-אביב יוזמת חוק "עוקף בג"ץ" שיאפשר פתיחת בתי-עסק בשבת, של חבר הכנסת אליהו ישי וחבר הכנסת יעקב ליצמן.

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יוני שטבון: ישיב על הדברים שר הפנים חבר הכנסת גדעון סער.

יוני שטבון: בבקשה.

יעקב ליצמן: ישי לא נמצא?

יוני שטבון: כרגע במליאה – לא.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, עיריית תל-אביב יוזמת איזה "כביש עוקף" לנושא של פתיחת חנויות בשבת.

יעקב ליצמן: שר הפנים עשה דבר גדול, הוא לא אישר את החוק שעיריית תל-אביב רצתה להעלות, נגד חוק שעות עבודה ומנוחה, ואז היא מחפשת כל מיני פשרות.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשאול את אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אתה יודע שבאותו סעיף שכתוב בו על שבת – כתוב גם סעיף של פתיחת חנויות ביום העצמאות?

יעקב ליצמן: האם אדוני השר מודע לכך?

יעקב ליצמן: זאת אומרת, אם נתחכם, בואו נגיד לכולם לפתוח חנויות ביום העצמאות.

יעקב ליצמן: אין לי שום בעיה.

יעקב ליצמן: חלילה, אני לא משווה שבת ליום העצמאות, אבל החילונים, מה הייתם אומרים אם הייתי אומר עכשיו: רבותי, פותחים הכול כאן.

יעקב ליצמן: או, נניח, אם לא לשמור את החוק, אני קורא לכל בני הישיבות, שאף אחד לא ילך להתמודד, שאף אחד לא ילך לבדיקות, אף אחד לא יתייצב לצבא; מייד אתם צועקים: חוק, חוק, חוק.

יעקב ליצמן: אז למה מה שמותר לראש עיריית תל-אביב לעשות לי אסור לעשות?

יעקב ליצמן: אם הייתי קורא לכולם לא לשלם מס הכנסה, זה לא אותו חוק?

יעקב ליצמן: למה כולם עוברים בשתיקה, עומדים דום, כשראש עיר קורא לעקוף את החוק ולא לקיים את החוק?

יעקב ליצמן: ולמה כשהחרדים אומרים, מייד צועקים נגדם?

יעקב ליצמן: אז אני אומר לכם, רבותי, זה לא יהיה.

יעקב ליצמן: אנחנו רואים את זה כדבר חמור ביותר.

יעקב ליצמן: שלא יחשוב ראש עיריית תל-אביב שהוא חסין.

יעקב ליצמן: אני אומר, רבותי, זה לא יעבור.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחזק את שר הפנים, שעשה את מה שעשה לגבי החוק שעיריית תל-אביב רצתה לחוקק.

יעקב ליצמן: אני מקווה שגם בהמשך שר הפנים לא ייתן יד לעקיפת החוק.

יעקב ליצמן: אם ראש עיריית תל-אביב חושב לרגע אחד שהוא עושה את זה כדי להיות פופולרי, אז אני אומר, רבותי, ראינו כבר כל מיני כאלה שהולכים נגד הדת, נגד השבת, ובסופו של דבר הם משלמים את המחיר.

יעקב ליצמן: בסופו של דבר גם ראש עיריית תל-אביב לא יהיה חסין מלשלם את המחיר על שהוא הורס את הדת והורס את השבת.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

יוני שטבון: ישיב על הדברים שר הפנים חבר הכנסת גדעון סער.

יוני שטבון: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מציע לשים לב טוב מה קרה בחודש האחרון, אף-על-פי שמסיבות ידועות ומובנות, בשל המצב הביטחוני, מובן שהדברים לא היו במוקד תשומת הלב.

גדעון סער: מי ששמע את ההתקפות שהיו לפני כחודש, כאשר קיבלתי את ההחלטה, בסוף חודש יוני, היה עלול לחשוב שההחלטה שלי היא איזו גחמה, ושאני באתי להתערב באיזה עניין לא לי.

גדעון סער: אדרבה, בתוך שעות הודיעו גם בעיריית תל-אביב שיצאו למאבק משפטי – גם למאבק ציבורי, גם למאבק משפטי.

גדעון סער: אבל למדנו לפני שבוע ימים שהעירייה החליטה לחוקק חוק-עזר חדש, ואני שואל מה המשמעות של ההחלטה החדשה של העירייה לחוקק חוק-עזר חדש?

גדעון סער: הרי זו הודאה בכך שחוק העזר הקודם היה בלתי סביר, בלתי מידתי, חותר תחת העיקרון של שלטון החוק ולא יכול לעמוד במבחן שיפוטי.

גדעון סער: הרי אחרת, אני שואל, למה לא עתרתם לבג"ץ נגד ההחלטה שלי, כפי שהודעתם שעות ספורות אחרי ההחלטה?

גדעון סער: כי החוק שחוקקה עיריית תל-אביב לא היה עומד במבחן שיפוטי, וההחלטה שאני קיבלתי, שהייתה מבוססת ומנומקת, אף שהתנפלו עליה מכל עבר, הייתה עומדת על תלה במבחן השיפוטי.

גדעון סער: קודם כול, צריך ללמוד מכך לקח חשוב לעתיד: לא כל מי שצועק הוא צודק.

גדעון סער: המקרה הזה היה חד-ערכי, שבו מי שצעק לא צדק.

גדעון סער: עכשיו יש הודעה של עיריית תל-אביב שהיא רוצה לחוקק חוק-עזר חדש.

גדעון סער: אני קודם כול רוצה לברך על כך שהיא זנחה את חוק-העזר הקודם, כי היא זנחה חוק-עזר לא טוב.

גדעון סער: לא התעמקתי עדיין בחוק-העזר החדש, אבל אני מבין שהיקף המסחר בשבת המוצע בחוק-העזר החדש הוא פחות מכפי שהיה בחוק-העזר הקודם.

יעקב ליצמן: אבל הוא יותר ממה – – –

גדעון סער: אבל דה-פקטו, מתקיים היום יותר.

גדעון סער: מכיוון שמה שמתקיים היום דה-פקטו לא היה מעוגן בחוק, קרה באופן בלתי חוקי, ובעצם החוק הקודם נועד להכשיר את כל מה שהתקיים במשך שנים באופן בלתי חוקי.

גדעון סער: עכשיו מדברים על כמות יותר מצומצמת – אם אני מבין נכון, אני צריך להיות זהיר מאוד בדברי, כי אני אצטרך ללמוד את הנושא הזה, ואני אלמד אותו, כמובן, לא בשלב הנוכחי; יש עיריית תל-אביב, יש ישיבה של מועצת העיר.

גדעון סער: מועצת העיר תצטרך לדון בזה, מועצת העיר תצטרך לבחון את זה.

גדעון סער: רק אם מועצת העיר תאשר את מה שהיא תאשר – ואינני יודע מה היא תאשר – אני אצטרך לבחון את הדברים, ואני אבחן אותם, בוודאי, באופן ענייני, באופן רציני, ולפי מה שנדרש מאיש ציבור שצריך לקבל החלטות לטובת הציבור, בשום פנים ואופן לא על-פי צעקות.

גדעון סער: אני מודה למציע.

גדעון סער: אני מבין שהיה עוד מציע שלא הגיע לדיון.

יוני שטבון: חבר הכנסת ישי.

גדעון סער: אני אכבד כל החלטה של המציע לגבי היכן הוא ירצה להמשיך את הדיון, אם בוועדת הפנים או בפורום אחר.

יוני שטבון: תודה רבה.

יעקב ליצמן: ועדת העבודה והרווחה.

יוני שטבון: ועדת העבודה והרווחה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו הולכים להצבעה על הנושא.

יעקב ליצמן: – – –

יוני שטבון: בסדר גמור.

גדעון סער: אני חושב שאולי צריך גם ועדת הפנים, כי אני יודע שיושבת-ראש ועדת הפנים רצתה לדון בזה.

יעקב ליצמן: – – –

יוני שטבון: אדוני השר, המציע, לאיזו ועדה?

גדעון סער: אני תמיד – מאחר שמדובר בחוק-עזר עירוני, חשבתי שצריך – – –

יוני שטבון: כיוון שאנחנו פועלים לפי תקנון הכנסת, השר מציע ועדת הפנים, אנחנו – – –

גדעון סער: אני לא רוצה להציע בניגוד לדעת המציע.

יעקב ליצמן: בסדר.

יוני שטבון: ועדת הפנים.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה על העברת הנושא לוועדת הפנים.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הפנים.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא, רק צריך לוודא שהמציעה נמצאת באולם.

יוני שטבון: סליחה, טעות שלי.

יוני שטבון: שער הדולר הנמוך גרם לתעשיינים הפסד של 6 מיליארד דולר

יוני שטבון: אני רואה שהנושא הבא הוא: שער הדולר הנמוך גרם לתעשיינים הפסד של 6 מיליארד דולר, מס' 3703 ו-3726, של חבר הכנסת יצחק כהן וחבר הכנסת אורי מקלב.

יוני שטבון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יצחק כהן.

יוני שטבון: ישיב על הדברים סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, כבוד סגן שר האוצר, ידידי מיקי לוי, בשנים האחרונות אנחנו עדים לתופעה, שיש במשק מי שיאמר שהיא תופעה ברוכה, ויש במשק, במיוחד התעשיינים, שיאמרו שהתופעה הזו ממיטה עליהם קושי, קושי גדול ברווחיות; במיוחד היצואנים.

יצחק כהן: היום שוחחתי גם עם נגידת בנק ישראל, והנגידה ואנשי צוותה עושים את המיטב בתנאים שנוצרו במשק כדי לייצב את הכלכלה בישראל, ובאמת אין לי מילה – רק מילים טובות לומר על הנגידה ועל בנק ישראל.

יצחק כהן: אין לצפות שצעדים שנגידת בנק ישראל עושה באמת יבלמו את התופעה, או שיגרמו לפיחות בשקל ולתיסוף הדולר, מכיוון שהצעדים שהם עושים הם צעדים מדודים וצעדים שמצד אחד – אם באים לרפא איזו בעיה, חשוב מאוד, מאוד חשוב, שלא יקלקלו במקום אחר.

יצחק כהן: ידידי סגן שר האוצר, אתה בטח יודע שיש גם יתרונות לשער דולר נמוך.

יצחק כהן: אומנם התעשיינים צודקים, זה גורם להם הפסדים לא קטנים, אבל את הטענה הזו אני שומע כבר המון שנים; מאז המשבר אני שומע את אותה טענה, ומה לא ניסו לעשות.

יצחק כהן: ואתה בטח יודע מה יתרות המטבע ששוכבות בבנק ישראל.

יצחק כהן: בכל פעם שמנסים לבלום את התופעה יוצאים לרכישה של עוד כמה מיליארדי דולרים, וזה הולך ותופח.

יצחק כהן: הלוואי, הלוואי שהניהול – אני בטוח שעושים את המיטב, אני סומך על הנגידה – יביא לכאלה תוצאות שבאמת לפחות עם כאלה יתרות עצומות – לפחות תהיה תוצאה ברוכה מכל הסיפור הזה.

יצחק כהן: בל נשכח, אדוני סגן שר האוצר, ששער חליפין נמוך גורם למדד נמוך, כך שהוא גורם לכך שאין עליית מחירים, ואם יש, היא מינורית.

יצחק כהן: בל נשכח שגם ליצואנים עצמם וגם ללשכות המסחר היבוא יותר זול, אז גם ליצואנים חומרי הגלם anyway יותר זולים.

יצחק כהן: אז זה נכון שהרווחים שלהם מצטמצמים, אבל צריכים להסתכל על כל התמונה ולהביט במבט רוחבי על כל המשק, כי אם אתה נוגע פה אתה משפיע שם; אתה משפיע שם, אתה עלול להזיק במקום אחר; אם אתה מרפא איזו תופעה אתה עלול תוך כדי ביצוע לגרום נזק במקום אחר.

יצחק כהן: סיימתי?

יצחק כהן: חבל.

יצחק כהן: יכולתי להרחיב, אבל אני כפוף לכללי הפרוטוקול.

יצחק כהן: אני מסיים, אדוני.

יוני שטבון: משפטים אחרונים, בבקשה.

יצחק כהן: משפטים אחרונים.

יצחק כהן: בימים אלה לא אומרים "משפטים אחרונים".

יצחק כהן: על כל פנים, ידידי סגן שר האוצר, תחזק את ידי הנגידה, מכיוון שבאמת, עם הלחץ הגדול הזה הם עושים כמיטב יכולתם.

יצחק כהן: ואני מאוד מקווה, שבעזרת השם נשמע בשורות טובות ויבואו ימים טובים על ישראל, כי אנחנו זקוקים לזה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת – – –

יצחק כהן: ברשותך, הייתי מציע להעביר את זה לוועדת הכספים.

מיקי לוי: אני מסכים לכל מה שאמר ידידי ורעי סגן שר האוצר לשעבר חבר הכנסת איציק כהן.

מיקי לוי: לכן אני רואה את תשובתי כתשובתו – מיותרת – – –

יוני שטבון: יש לנו את חבר הכנסת אורי מקלב שהוא מציע נוסף.

יוני שטבון: הדיון התחיל, חברים.

מיקי לוי: אני מצטרף לכל מה שאמר חבר הכנסת כהן.

יוני שטבון: אני מקווה שחבר הכנסת אורי מקלב גם יאמר שהוא מצטרף, ואז הדיון מיותר.

אורי מקלב: יש אחוות סגנים, שהאחד מסכים לשני.

יוני שטבון: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

יוני שטבון: בוא תציג את תפיסתך, בבקשה.

מיקי לוי: אני מקווה שחבר הכנסת מקלב לא יקלקל, כי אז אני אצטרך לעלות.

אורי מקלב: ואז אולי תגיד משהו משלך ולא משהו מהכתוב.

מיקי לוי: תראה, אני רוצה להגיד לך משהו.

מיקי לוי: אתה יכול לקחת את כל מה שכתבתי ולראות שזה לא ניירות של האוצר.

מיקי לוי: יכול להעיד פה חבר הכנסת כהן, הניירות של האוצר הם אחרים, ומה שאני כותב לכל נאום הוא אחר לחלוטין.

אורי מקלב: ואנחנו אוהבים את הנאומים שלך.

מיקי לוי: לא אגיד שלא – יש איסוף נתונים, כמו שידידי יודע, מכל חלקי האוצר, ואז הופכים לנאום.

יוני שטבון: טוב, אנחנו ממשיכים בדיון.

יוני שטבון: חבר הכנסת מיקי לוי, תוכל להשיב על הדברים.

מיקי לוי: תחזור בך.

אורי מקלב: חס וחלילה.

אורי מקלב: למה אני צריך לחזור בי?

אורי מקלב: אמרתי שאני אוהב גם לשמוע משלו, ואם הוא אמר שהוא קורא משלו – מצוין.

אורי מקלב: זה נתונים.

אורי מקלב: גם זכותו לקרוא משל אחר, רק שאני אוהב את מה שנקרא העבודה האישית שלו.

אורי מקלב: אבל זה בסדר גמור, ואני גם לא חושב שאני הולך להגיד גם משהו על האוצר.

אורי מקלב: אנחנו דווקא – – –

יוני שטבון: בבקשה, אדוני.

יוני שטבון: תתחיל.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי השר וחברי חברי הכנסת, במקרה הזה דווקא הנאום שלי רצה להתבסס על העצמאות שיש לבנק ישראל בנושא שער החליפין, והמדיניות, שהיום היא לא דווקא של הנגידה – והיטב ציינת, אדוני, חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר לשעבר – אלא היא דווקא נובעת ממדיניות קודמת, של הנגיד הקודם, שעשה מהפך בנושא שערי המטבע, שערי החליפין, במיוחד בשער הדולר, ובאמת כל רכישות המטבע הגדולות.

אורי מקלב: מה שנקרא, יש שני צדדים למטבע; לכל צד של מטבע, בין שמדברים על רכישה, ולשלוט ולהשפיע על שער המטבע, שיש לזה חשיבות, יש לזה השפעות טובות למשק; אבל מצד שני, אנחנו גם רואים, ועם הזמן הועצמו ההשפעות האחרות השליליות, במיוחד כלפי היצואנים, שלהם יש בסופו של דבר, בשקלול הכללי, הפסד גדול מאוד.

אורי מקלב: וההרגשה היא שבנושא הזה, של קביעת שער המטבע, זו איזו מדיניות שנקבעת על-ידי בנק ישראל, אבל היא לא ניתנת לביקורת.

אורי מקלב: היא עוברת מתחתינו, מתחת לרדאר, אין החשיפה המספקת, אין השיקולים, אין ההשפעות שנאמרות – בשונה – ואז אנחנו יודעים מתי זה טוב, מה לא טוב ואיפה היתרונות, אבל גם איפה ההשלכות והחסרונות.

אורי מקלב: בשונה מכל החלטה של שר האוצר, גם אם מדובר בנושא עליית מסים, במדיניות של צווים, מייד יש חשיפה, היא מבוקרת, יש דיונים בוועדת הכספים, דיונים במקומות אחרים, בפורומים כאלה, בפורומים אחרים; ובנושאים האלה נקבע איזה סוג של איזה אתרוגיות, איזה אתרוג – במיוחד הנגיד הקודם, שלאף אחד אסור לבקר אותו.

אורי מקלב: ולא רק כלפי היצואנים.

אורי מקלב: הרזרבות האדירות שיש למדינת ישראל – כמה הפסד, הפסדים יומיים או שבועיים, יש למדינת ישראל בגלל הרזרבות האדירות שאי-אפשר כמעט בכלל לדמיין אותן; וכל ירידה בשער המטבע – כמה השלכות וכמה הפסדים ישירים יש למדינת ישראל ולמשק ולקופה של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אם זה זמני, אז אנחנו אומרים בזמניות יכול להיות, זה דבר שחולף.

אורי מקלב: אבל אנחנו רואים כאן מגמה – והיא לא עזרה – של ירידה וירידה, מתחת לקו שוודאי גם בנק ישראל היה רוצה אותו, בלי יכולת שליטה, וגם ניסיון להשפיע בהזרמת עוד ועוד קנייה לא עזר.

אורי מקלב: אני חושב שצריך להחליט שצריך להיות באיזו נקודת דרך, להחליט איפה אנחנו נמצאים, לעשות חשבון ביחס ליתרונות, לחסרונות, בהשוואות, ואם זו הדרך אז צריך לחשוב על איזה ציר עם היצואנים, של הידברות, של שיפוי או לא שיפוי, או קביעה להם של איזה שער.

אורי מקלב: יכול להיות שצריך גם להחליט על שער אחד שממנו לא יורדים.

אורי מקלב: ההרגשה בציבור היא, בסופו של דבר, שבנק ישראל, החשיבות שלו היא בשמירה, אולי, על הבנקים, על איזה סוג של יציבות; אבל כשזה מגיע לסקטורים או לאנשים פרטיים – שם זה לא משנה.

אורי מקלב: דהיינו, אם זה יכול להיות בריבית או בכל נושא של תמהיל הריביות וההצמדות בהלוואות שנותנים לזוגות בקניית דירה ובשער הריבית, שההשפעה שם – לשמור מאוד מאוד, עם מרווח מאוד מאוד גדול, על יציבות הבנק.

אורי מקלב: נכון, יציבות הבנקים חשובה לכולם.

אורי מקלב: אם הבנקים ייפלו כולם יסבלו, אבל בסופו של דבר – לתת להם מרווח מאוד מאוד ארוך.

אורי מקלב: ולא רק זה, אנחנו רואים בסופו של דבר במאזנים של הבנקים, אנחנו רואים את הרווחיות, שסימן שנותנים להם באמת חוט וחבל ארוך מאוד מאוד ברווחיות וביציבות שלהם, ומצד שני, יש גם מצוינים ועוד.

אורי מקלב: מכיוון שהשינוי הזה, ההרגשה הזאת שלא מבקרים, אין מי שיגיד לנגיד, אין מי שיגיד לנגיד: תגיד לי, קבעת מדיניות?

אורי מקלב: מה זה גרם?

אורי מקלב: האם זה צריך להמשיך ככה?

אורי מקלב: האם לא לעשות שינוי בעניין?

אורי מקלב: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יוני שטבון: סגן השר.

מיקי לוי: תשובתו של סגן השר לשעבר איציק כהן מקובלת עלי כתשובה.

יוני שטבון: טוב.

יוני שטבון: לפי התקנון לא מחויבת תשובת ממשלה, אבל עדיין – אינך מעוניין להשיב?

מיקי לוי: כל מה שחבר הכנסת כהן, ידידי ורעי, אמר, אני לוקח את השאילתה והופך אותה לתשובה.

יוני שטבון: טוב.

יוני שטבון: הנושא, אני מבין – לוועדת הכספים.

אורי מקלב: – – –

יוני שטבון: טוב.

מיקי לוי: יש ועדה מוניטרית; הם עושים צעדים אמיצים.

יוני שטבון: אנחנו נעביר את הנושא להצבעה.

יוני שטבון: מי בעד ומי נגד העברת הנושא לוועדת הכספים?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הכספים.

יוני שטבון: האחריות של ההנהגה הדתית והרוחנית למעשי הרצח

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום בנושא: האחריות של ההנהגה הדתית והרוחנית למעשי הרצח, מס' 3682.

יוני שטבון: זו הצעה לסדר-יום רגילה של חברת הכנסת רות קלדרון, על כן מתאפשר לה לדבר עד עשר דקות.

רות קלדרון: אל תתחיל אבל.

יוני שטבון: לא, לא, אנחנו מחכים.

יוני שטבון: בבקשה.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, תודה, חברים, אדוני השר, חבר חכם שלי ציטט חבר חקלאי חכם שלו שאמר:

רות קלדרון: עשבים שוטים אפשר למצוא תמיד בקרבת מקור המים.

רות קלדרון: מקור המים הוא המנהיג הרוחני, בין שהוא מנהיג מטעם עצמו או מנהיג רשמי, בין שהוא יהודי, ערבי, או שמגדיר את עצמו אמן, איש העולם.

רות קלדרון: מנהיג משפיע על הציבור.

רות קלדרון: בדרך כלל אנחנו נבוכים מן התואר הזה, מנהיגים.

רות קלדרון: התרבות הישראלית נוצרה כתרבות שוויונית של חבר'ה, מפקדים בבגדי ב' וסנדלים, ראשי ממשלות בחולצה בלי עניבה, תרבות נעורים.

רות קלדרון: אלא שהמדינה כבר לא צעירה, וגם אנחנו בגרנו.

רות קלדרון: האחריות שלנו כאן במליאת הכנסת, כמו גם אחריות ראשי הערים, הרבנים, האמנים, אנשי הרוח וכל מי שזכה לקשב הציבור ואמונו – אחריותנו היא לשמור על האקולוגיה של השיח הציבורי, על מים צלולים.

רות קלדרון: גם במרחב הציבורי, כמו במקורות מים, יש סכנה של זיהום.

רות קלדרון: במקרה שלנו מדובר בזיהום של גזענות, שנאה וליבוי יצר הרע – השנאה, הנקמה והאלימות.

רות קלדרון: מנהיג ציבור, כמו עץ, מסוגל לספוג את הזיהום ולפלוט אוויר נקי.

רות קלדרון: תפקידו לנקות את השיח של הציבור שמקשיב לו, להכיל את הפחד והדאגה ולהחזיר אמון ותקווה, להוסיף חמלה, להוסיף סובלנות, להוסיף כבוד וקדושה לערך חיי אדם, כל אדם.

רות קלדרון: במשנה במסכת סנהדרין נאמר: לפיכך נברא אדם יחידי בעולם, ללמד שכל המאבד נפש אחת מעלים עליו כאילו איבד עולם מלא, וכל המקיים נפש אחת מעלים עליו כאילו קיים עולם מלא.

רות קלדרון: זהו הנוסח בכתב-יד קאופמן ובכתב-יד פארמה של המשנה, וכך גם בירושלמי, בפירוש המשנה של הרמב"ם.

רות קלדרון: הגדולה הזאת של חכמים זיכרונם לברכה – בזמן שהם מאיימים על עדים בדיני נפשות, הם מזכירים להם כי כל אדם הוא עולם שלם ואובדנו יהיה אובדנו של העולם שלו כולו.

רות קלדרון: זוהי מנהיגות.

רות קלדרון: "עמו אנכי בצרה" – עלינו להיות שם, עם הציבור שלנו בכל מקום שהם שם, ועם זאת, להושיט יד ולהקים מן הייאוש, מן השנאה, מאובדן צלם וזלזול בחיי אדם.

רות קלדרון: זוהי שעת מבחן לכולנו, במיוחד למי שזכה לאמון הציבור.

רות קלדרון: עלינו להזכיר למי שמקשיב לנו כי החוכמה אינה לשמוע רק את מי שחושב כמוך, אלא דווקא להקשיב לאלו שדעתם שונה, לדעת לקבל ולכבד את הדעה האחרת גם אם אינה מקובלת עלינו.

רות קלדרון: אין ספק שלחופש הביטוי יש גבולות אדומים, אך עלינו לדאוג שהגבולות הללו לא יהיו צרים כל כך עד שרק קול אחד יישמע.

רות קלדרון: למרבה הצער, בשבועות האחרונים אנו מגלים, שגם אלו שאמונים על כך עושים בדיוק את ההפך.

רות קלדרון: לאמירות הקוראות לחרם או לפסקי הלכה המתירים לפגוע באזרחים חפים מפשע אין מקום אצל מי שתפקידו לשמש דוגמה ולהוביל את הציבור שבחר בו.

רות קלדרון: אמירות מהסוג זה מלהיטות יצרים ופוגעות באופן קשה ביותר בחברה הישראלית.

רות קלדרון: את הקרע כולנו רואים.

רות קלדרון: עלינו לנסות לאחות אותו עכשיו, לפני שיהיה מאוחר מדי.

רות קלדרון: החברה הישראלית אינה מיוצגת על-ידי אותם קולות קיצוניים ואלימים.

רות קלדרון: יש בימי המלחמה הזאת תחושת שותפות וסולידריות שאין כמוה במדינות אחרות בעולם.

רות קלדרון: זו מדינה שאלפים מאזרחיה דואגים להגיע להלווייתו של חייל בודד ומתנדבים מתקשרים אל משפחה ששלחה לוחם למילואים לשאול במה אפשר לעזור, בארוחה או בבייביסיטר, וכאן אני אומרת הידד לירושלמים.

רות קלדרון: הקול השפוי קיים.

רות קלדרון: הקול שמוכן להסתכן ולהילחם כדי לחיות בבטחה, אך ככל האפשר מבלי לפגוע בחפים מפשע או בקבוצה כלשהי מאזרחי המדינה; הקול שמבקש להימנע מהסתה ואלימות, גם אם מדובר בדעות מנוגדות; הקול שמבקש להשאיר לדורות הבאים מקום טוב יותר לחיות בו.

רות קלדרון: זה הזמן להשמיע את הקול הזה ברבים.

רות קלדרון: הקול הזה הוא קידוש השם.

רות קלדרון: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת רות קלדרון על הדברים.

יוני שטבון: תשובת השר אורי אריאל בשם הממשלה.

יוני שטבון: תודה.

רות קלדרון: אין צורך בתשובה, רק להעביר את זה לוועדת החינוך.

יוני שטבון: ראיתי שהשר מעוניין.

אורי אריאל: לא לא, יש לי עוד – זה בסדר.

יוני שטבון: בסדר גמור.

יוני שטבון: תודה רבה.

רות קלדרון: אני מבקשת שזה יעבור לוועדת החינוך.

יוני שטבון: הצבעה.

רות קלדרון: צריך הצבעה להעביר את זה לוועדת החינוך.

רות קלדרון: אפשר?

אורי אריאל: בסדר.

יוני שטבון: השר – –

רות קלדרון: השר מסכים להעביר את זה לוועדת החינוך.

יוני שטבון: – – מסכים להעביר את זה לוועדת החינוך?

אורי אריאל: כן.

רות קלדרון: תודה.

יוני שטבון: בסדר גמור.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בנושא.

יצחק כהן: ועדת – – –

רות קלדרון: איזה?

רות קלדרון: חינוך.

יצחק כהן: המדע.

רות קלדרון: המדע?

יוני שטבון: טוב, אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: זה היה ברצינות או לא?

יצחק כהן: אני פשוט רוצה שבוועדה יהיו גם אנשים שיוכלו לענות.

יצחק כהן: בשביל זה אני רוצה את ועדת המדע של גפני.

רות קלדרון: חבר הכנסת שטבון יושב אתי בוועדת החינוך.

יצחק כהן: אה, כן?

יצחק כהן: בסדר.

אורי אריאל: מרגי איננו?

יוני שטבון: ועדת חינוך.

יוני שטבון: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 4, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא עבר לוועדת החינוך.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: חיזוק מערכת הביטחון וכוחות ההצלה במבצע "צוק איתן"

יוני שטבון: אנחנו עוברים לנושא הבא – של חבר הכנסת יצחק כהן.

יוני שטבון: סגן השר המקשר – סליחה – בין הכנסת לממשלה לא יגיב על הדברים; השר אורי אריאל ישיב על הדברים, לא?

אורי אריאל: מה זה?

יוני שטבון: חיזוק מערכת הביטחון וכוחות ההצלה במבצע "צוק איתן".

אורי אריאל: אשיב בשם שר הביטחון.

יוני שטבון: בסדר.

יוני שטבון: אז זה הנושא, בשביל הסדר הטוב, שוב הפעם:

יוני שטבון: חיזוק מערכת הביטחון וכוחות ההצלה במבצע "צוק איתן", הצעה מס' 3705.

יוני שטבון: יציג את הדברים, כהצעה רגילה לסדר-היום, חבר הכנסת יצחק כהן.

יוני שטבון: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הנושא: חיזוק מערכת הביטחון, אז אתם בטח מצפים שאדבר עכשיו על תקציבים, שאדבר על תוכניות אסטרטגיות; לא לזה התכוונתי.

יצחק כהן: לעת הזאת, כשחיילי צה"ל נלחמים בחזית ומחרפים את נפשם כדי שאנחנו פה נוכל לנהל את הפרלמנט של ישראל, שעם ישראל יוכל לשכון לבטח בעריו, לעת הזאת החיזוק המשמעותי ביותר הוא קודם כול תפילות, תפילות שמאחדות את כל ישראל, תפילות לבורא עולם.

יצחק כהן: אנחנו צריכים לומר את אותו פרק תהילים מפורסם: "הללו את ה' כל גוים, שבחוהו כל האומים, כי גבר עלינו חסדו".

יצחק כהן: לכאורה יש פה תמיהה: אם גבר עלינו חסדו, למה שיהללוהו גויים וישבחו אותו לאומים?

יצחק כהן: אנחנו צריכים לשבח, אנחנו צריכים להלל.

יצחק כהן: למה דוד המלך, נעים זמירות ישראל, אומר: הללו את ה' כל גויים, שבחוהו כל האומים, כי גבר עלינו חסדו?

יצחק כהן: והתשובה, כפי שנתנו אותה חכמים – הם מהללים מכיוון שהם ידעו יותר טוב מאתנו איזה כלי מוות וכלי תופת הם הכינו והקדוש ברוך-הוא שיבש את התוכניות שלהם, שנאמר: "חרבם תבוא בלבם וקשתותם תשברנה".

יצחק כהן: הם צריכים להלל כי הם יודעים הרבה יותר מאתנו איזה ארסנל קטלני הם הכינו כדי חלילה לפגוע בעם היושב בציון, בזקנים, נשים וטף, תינוקות של בית רבן, במרכזי אוכלוסייה, ללא רחם.

יצחק כהן: טילים – ראשי נפץ של עשרות קילוגרמים שמתעופפים כנשק סטטיסטי, בלי כל הבחנה, למרכזי הערים בתקווה שזה אכן יפגע באיזה מרכז הומה אדם.

יצחק כהן: והקדוש-ברוך-הוא מסכל את מזימתם.

יצחק כהן: בסייעתא דשמיא – הוא נתן לנו "כיפת ברזל", והיא מיירטת טיל אחרי טיל, בעצם רקטה, זה לא טיל, רקטה אחרי רקטה.

יצחק כהן: והחיילות שבתצפית מגלות בתושייה מדהימה את המחבלים שצצים מתוך המנהרות ומסתערים על חדרי ילדים ביישובים הישראליים, ושוב הפעם נזכרים באותו מזמור.

יצחק כהן: הם ידעו בדיוק מה הם הכינו, הם צריכים להלל ולשבח, ואנחנו כמובן נאמר מזמור לתודה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, אתמול הייתי באשקלון עירי, העיר שאני גר בה, והיא מופצצת ללא הפסק בהרעשה כבדה.

יצחק כהן: הייתי בהלוויה של החייל הקדוש ג'ורדן בן-סימון, חייל בודד שעלה מצרפת, והייתם צריכים לראות שם את כל עם ישראל, למרות שאשקלון היא עיר ברמת סיכון גבוהה מאוד, וגם כשאני מדבר פה מעל הדוכן הזה עדיין שם מופצצים ברקטות, רקטות "גראד" עם ראש קרבי כבד מאוד.

יצחק כהן: והציבור לא חשש, הציבור לא פחד.

יצחק כהן: אמר לי אחד שפגשתי אותו, בחור, שפירא, שבא מבקעת-הירדן; אמרתי לו: הגעת מבקעת-הירדן?

יצחק כהן: הוא אמר לי: הבחור הזה, הנופל, הגיע מצרפת כדי להילחם ולמסור נפש על עם ישראל, אני לא אגיע מבקעת-הירדן ללוויה שלו?

יצחק כהן: מאוד ריגש.

יצחק כהן: הייתם צריכים לראות שם את כל עם ישראל, את כל תושבי אשקלון, כל תושבי המדינה שהגיעו ממרחקים כשידעו שהם מגיעים למרכז תופת – העיר אשקלון הפעם מופצצת בלי רחם וללא הפסקה.

יצחק כהן: ואני חששתי, התפללתי שבשעת הלוויה חלילה לא תישמע אזעקה, כי גם אם רקטה לא תפגע, די לחשוב איך אותם עשרות-אלפים יתנהגו בשעת אזעקה.

יצחק כהן: אבל היה שקט מופתי, היה בכי עצור, הייתה שם אחדות – כאיש אחד בלב אחד.

יצחק כהן: וזה חיזוק מערכת הביטחון.

יצחק כהן: זה החיזוק האמיתי.

יצחק כהן: שבימים האלה נדע כולנו, כשהבחורים נמצאים בחזית הקרבות, להנמיך, להנמיך את הלהבות, להנמיך את הוויכוח, לאחד את הלבבות ולזכור את הימים האלה הלאה.

יצחק כהן: אנחנו נמצאים בימי בין המצרים – ימים לא קלים לעם ישראל.

יצחק כהן: לא קלים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים כמו שמסיים הכוהן בברכת הכוהנים, בפסוק בפרשת הביכורים: "השקיפה ממעון קדשך מן השמים וברך את עמך את ישראל ואת האדמה אשר נתתה לנו כאשר נשבעת לאבֹתינו ולנו ארץ זבת חלב ודבש".

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, ושנשמע בשורות טובות.

יוני שטבון: אמן.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יוני שטבון: ישיב על הדברים השר אורי אריאל, שר השיכון, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נבצר בתוקף הנסיבות הידועות משר הביטחון להופיע פה, והוא ביקש שאומר את דבריו.

אורי אריאל: אני מבקש להביע הוקרה בשם ממשלת ישראל על החוזק והאיתנות והחוסן הלאומי אשר מפגינים כלל אזרחי המדינה.

אורי אריאל: זהו רכיב חשוב ביותר בימים אלה.

אורי אריאל: העורף והחזית חד הם.

אורי אריאל: לכידותנו הלאומית היא-היא היוצרת חוזק ונחישות בלתי מתפשרת.

אורי אריאל: נשלח מכאן, מכנסת ישראל, תנחומים למשפחות חללי צה"ל שנפלו במערכה, לבנו עמן, ונשגר איחולי החלמה מהירה ושלמה לחיילים המאושפזים בבתי-החולים בארץ.

אורי אריאל: בקשר לנושא המיגון בנגב – בשנה האחרונה ביצע פיקוד העורף פעילות רבה על מנת לקדם את מוכנות המגזר הבדואי לשעת-חירום, שכידוע אנו נמצאים כעת בעיצומה, וזאת בשל מבצע "צוק איתן" והירי שמתבצע משטח רצועת-עזה על כלל אזרחי מדינת ישראל.

אורי אריאל: הפעילות כללה פגישות עם האימאמים, עם ראשי המועצות, הדרכות אוכלוסייה, חלוקת פלאיירים ועוד.

אורי אריאל: נכון לציין כי מרכיבי הפזורה הבדואית קשים לטיפול בשל כמה מאפיינים ייחודיים: פיזור בשטח גדול, היעדר מבנים מסודרים ומודעות נמוכה לשעת-חירום.

אורי אריאל: למרות זאת, הנושא טופל בתחומים נוספים, לרבות צופרים, הנגשת אותות טלוויזיה ואתרי אינטרנט, וכן במסגרת תחנות רדיו ובמידה מסוימת על-ידי מערכת "מסר אישי".

אורי אריאל: מערכת הביטחון מודעת לאתגר הקיים גם במגזר זה, ואף ביצעה שיפורים בתחום ההתרעה וההגנה.

אורי אריאל: כמו כן היא עוסקת בעיבוי ההגנה בכמה תחומים שלא נפרט כאן.

אורי אריאל: נושא זה אף עלה, כידוע, בעתירה לבג"ץ, אשר דחה את העתירה.

אורי אריאל: בתשובת המדינה על העתירה הוסבר כי מתן מענה הוא בהתאם לאיום, לרבות על-פי אחוז הירי וניתוח מודיעיני ואמפירי של שיגורי הרקטות לעבר מדינת ישראל.

אורי אריאל: החלטות לגבי פיזור מיגוניות נעשו על-ידי פיקוד העורף על-פי שיקולים מקצועיים, ובעבר בהחלט סופקו מיגוניות ליישובים שגב-שלום, רהט וחורה.

אורי אריאל: כאמור, בית-המשפט דחה בימים אלה את העתירה בנדון.

אורי אריאל: מערכת הביטחון, יחד עם כלל רשויות המדינה, פועלת ותמשיך לפעול לקידום מוכנות העורף כולו לשעת-חירום בכל הרבדים האפשריים, וכמובן לאחר סיום מבצע "צוק איתן" ייבחן המערך כולו ובמידת הצורך ישופר.

אורי אריאל: נסיים בחיזוק חיילי צה"ל הנמצאים כעת בשעת לחימה וראויים לכל שבח והוקרה.

אורי אריאל: עד כאן דברי שר הביטחון.

אורי אריאל: אני, ברשותכם, מצטרף לברכת הכוהן הקודם שעמד פה ואמר את הפסוק "השקיפה ממעון קדשך".

אורי אריאל: לפני זה אנו אומרים את ברכת הכוהנים, ואני גם כן כוהן.

אורי אריאל: אני מברך את חיילי צה"ל ואת כוחות הביטחון ואת כל עם ישראל בברכת כוהנים: "יברכך ה' וישמרך, יאר ה' פניו אליך ויחנך, ישא ה' פניו אליך וישם לך שלום".

אורי אריאל: תודה.

יוני שטבון: תודה, השר אורי אריאל.

יוני שטבון: ברשותך, השר, מכיוון שהנושא וגם המציע – האם נסתפק במליאה, בדברי השר, או שנעלה את זה בוועדה, ועדה אחרת?

אורי אריאל: – – –

יצחק כהן: ועדת החוץ והביטחון.

יוני שטבון: ועדת החוץ והביטחון?

יוני שטבון: השר, ועדת החוץ והביטחון?

יוני שטבון: אנחנו מצביעים אם הנושא יועבר לוועדת החוץ וביטחון – מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 4, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון.

יוני שטבון: בטרם נסיים את סדר-היום נאחל הצלחה ללוחמי צה"ל וביטחון לתושבי הדרום ולתושבי מדינת ישראל.

יוני שטבון: תם סדר-היום.

יוני שטבון: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, ביום שני, א' באב תשע"ד, 28 ביולי 2014, בשעה 16:00.

יוני שטבון: ישיבה זו נעולה.