ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 159, 2014-07-16 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום רביעי, י"ח בתמוז התשע"ד, 16 ביולי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הפנים בדבר פיצול הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמה שאילתות דחופות, רובן הוגשו לשר לביטחון פנים; יש גם שאילתה לשר הביטחון שאישרתי כחריג, עקב המצב שאנחנו נמצאים בו, ושר אחר, במקרה זה, השר לביטחון פנים, ישיב גם על שאילתה שהופנתה לשר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר יצחק אהרונוביץ לעלות – בבקשה – לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה הראשונה תהיה של חבר הכנסת אחמד טיבי, שאושרה לו כבר לפני שבועיים-שלושה, אני חושב, והמתנו כי חשבנו שבאמת ראוי שלא שר אחר יענה במקום, אלא השר לביטחון פנים, חבר הכנסת אהרונוביץ, יענה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מרדף משטרתי בנצרת שנגמר במוות.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש, אכן כך.

אחמד טיבי: כבוד השר, ב-11 ביוני 2014 נהרג ראמי פאחורי מנצרת בתאונה כתוצאה ממרדף משטרתי בעת שנסע על אופנוע בתוך היישוב.

אחמד טיבי: ברצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: מה הוא הנוהל דה-פקטו למרדף משטרתי ביישובים מאוכלסים?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: האם המשטרה פעלה מספיק למניעת אסון זה של מותו של ראמי?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: מה ייעשה למניעת אירועים דומים בעתיד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בלילה שבין 9 ל-10 ביוני 2014, בין השעות 21:00 ל-00:30 התרחשו שלושה אירועי ירי חמורים מאוד בעיר נצרת.

יצחק אהרונוביץ': בעקבותיהם הוזעקו למקום כוחות משטרה, אשר החלו בסריקות אחרי מבצעי הירי.

יצחק אהרונוביץ': בסמוך לשעה 00:30, מועד התרחשות מקרה הירי השלישי, שהיה לעבר מאפייה שהייתה פתוחה 24 שעות ביממה, ובה שהו אנשים באותה עת, בוצע ירי.

יצחק אהרונוביץ': כוח משטרה הבחין בקטנוע שנוסע עם אורות כבויים כשעליו רכובים שני אנשים ללא קסדות.

יצחק אהרונוביץ': השוטרים סימנו לנהג הקטנוע לעצור, אך הנהג לא ציית להוראתם והחל להימלט בנסיעה פרועה, תוך שהוא חוצה נתיבים, נוסע נגד כיוון התנועה ומסכן חיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': בהמשך התברר כי בהגיעו לעקומה חדה שמאלה בכביש, איבד רוכב הקטנוע את השליטה, הקטנוע סטה ימינה, עלה על המדרכה, נפל על צדו ונעצר.

יצחק אהרונוביץ': כתוצאה מכך נהרג רוכב הקטנוע, והנוסע שרכב יחד אתו נפגע באורח קשה.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי נהג הקטנוע היה קטין שנהג ללא רישיון נהיגה.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בתאונה עצמית, כאשר בזמן התאונה לא היה כל מגע בין הקטנוע לבין ניידת המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': בהתייחסות לשאלות של חבר הכנסת טיבי: 1.

יצחק אהרונוביץ': באשר למרדף – לא נוהל מרדף על-פי הגדרתו כ"נוהל מרדף" שבנוהל עצמו שקיים במשטרה.

יצחק אהרונוביץ': בנוהל עצמו מצוין כי יש להבחין בין מרדף כהגדרתו בנוהל לבין פעילות שיטור יזומה שבה פועל שוטר בהתאם לסמכותו בסעיף 32 ובסעיף 94 לתקנות התעבורה על מנת לעצור רכב חשוד.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': באירוע עצמו, הרכב המשטרתי נסע אחרי הקטנוע שנצפה במועד הירי השלישי שאירע באותו הלילה במטרה לעוצרו, וזאת כאמור כאשר הקטנוע בנסיעתו היווה סיכון ממשי לחיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': השוטרים שסרקו את המקום הבחינו בקטנוע החשוד במרחק שתי דקות נסיעה ממקום הירי.

יצחק אהרונוביץ': לאור רמת החשד הגבוהה לביצוען של עבירות מסוג פשע חמור, מוטלת חובה על השוטרים לנסוע בעקבות הקטנוע ולסמן לו לעצור.

יצחק אהרונוביץ': השוטרים השתמשו במערכת הכריזה של הרכב, הסירנה והקולן, וכן בהפעלת גשר התאורה באור כחול המותקן על גג הרכב.

יצחק אהרונוביץ': הנסיעה אחרי הקטנוע נמשכה כשבע דקות.

יצחק אהרונוביץ': מחקירת האירוע התברר כי השוטרים עשו שימוש באמצעים שעמדו לרשותם, כפי שהדגשתי קודם לכן, על מנת למנוע מרוכב הקטנוע להמשיך בנסיעה שסיכנה חיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': המחוז הצפוני של משטרת ישראל הגביר לאחרונה את פעילותו לאכיפת החוק ללכידת נהגים בלתי מורשים; מתחילת שנת 2014 ועד סוף יוני, נתפסו במחוז הצפוני בלבד 738 נהגים בלתי מורשים או פסולי נהיגה – מספר גבוה מאוד, וזאת כדי לצמצם מקרים שבהם נהגים בלתי מורשים עוברים עבירות תנועה חמורות ובכך מסכנים את עצמם ואת כלל משתמשי הדרך.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות המקרה בוצע בתחנת נצרת רענון של כלל ההנחיות לגבי אופן מעצר חשוד עם רכב דו-גלגלי.

יצחק אהרונוביץ': נערכו שיחות עם השוטרים לגבי הפעלת שיקול הדעת במהלך אירועים המסכנים חיי אדם, תוך גילוי נחישות ודבקות במטרה, וחודד נוהל המרדף.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה כי האירוע הזה, שהסתיים בנסיבות טרגיות ובאובדן חיי אדם, לא יישנה.

יצחק אהרונוביץ': תפקידה של משטרת ישראל למנוע מצבים שבהם נהגים בלתי מורשים, פסולי נהיגה ואלה הנוהגים ללא אמצעי מיגון, לא יצייתו להוראות המשטרה ויימלטו מהמקום תוך סיכון עצמם ויתר ציבור המשתמשים בדרך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יש שאלות נוספות.

אחמד טיבי: אדוני, בתשובה על השאלה הראשונה, אמרת, לא התנהל מרדף, והשתמשת לאחר מכן בביטוי: רכב משטרתי נסע אחריו – כולנו יודעים, גם עדי ראייה יודעים, גם בן-דודו, גם המשפחה, גם תושבי המקום, שנוהל מרדף.

אחמד טיבי: בשל המרדף הוא ברח.

אחמד טיבי: מדובר בנער נורמטיבי בן 16 שפחד מהמשטרה שרודפת אחריו.

אחמד טיבי: מדובר באדם שלא היה מעורב בכל ההקשר שהשר הציג; כי יכול להיות שיובן מהתשובה כאילו הוא יכול להיות מעורב – הוא בלתי מעורב לחלוטין.

אחמד טיבי: מדובר בנער שרכב על אופנוע.

אחמד טיבי: אם יש עבירה קטנה, אפשר להביא אחרי יומיים-שלושה.

אחמד טיבי: למה לרדוף בתוך יישוב מאוכלס בצורה כזאת?

אחמד טיבי: והמרדף עצמו, בסופו של דבר, הביא לתוצאה הטרגית של מותו של ראמי, בחור בעל שמחת חיים, בן 16, שחייו נגדעו; מה עוד שהיו מקרים נוספים של מרדפים בתוך יישובים ערביים שהתוצאות שלהם היו תוצאות טרגיות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – שאלה נוספת, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים גם מבקש לשאול את השר שאלה נוספת.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני ביקרתי לאחר האירוע בבית המשפחה, ומצאתי שם משפחה מוכה, אבלה, זועמת וכועסת.

מוחמד ברכה: גם אם הנער עשה מעשה לא תקין, האם דינו מוות?

מוחמד ברכה: יש צילומים של מצלמות אבטחה, אדוני, שמראים בבירור שהתאונה לא קרתה, אלא נגרמה מהמרדף האלים של השוטרים.

מוחמד ברכה: הצילומים האלה קיימים ונמצאים.

מוחמד ברכה: לדעתי, מח"ש והמשרד לביטחון הפנים לא יכולים לעבור על האירוע הזה לסדר-היום.

מוחמד ברכה: גם מה שהופץ לאחר מכן – כאילו מעורבות בסמים וכל מיני דברים כאלה – בכלל לילד אין שום נגיעה, לא מקרוב ולא מרחוק, לדברים האלה.

מוחמד ברכה: יש מקום לטיפול בעבירות, אבל העונש פה היה מעבר לכל מידה.

מוחמד ברכה: אני חושב שאם המשטרה והמשרד לביטחון הפנים רוצים לייצר מערכת של אמון עם החברה הערבית, הם צריכים לנקוט תהליך חקירה אמיץ, כולל הסקת מסקנות לגבי שוטרים ויחידות מובחרות של יס"מ שלא נהגו כשורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: התופעה היא לא תופעה נקודתית אלא הרבה יותר רחבה וחוזרת על עצמה ביישובים הערביים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ולאחר מכן נשמע את תשובתו של השר.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אני רציתי להצטרף לחברי בקשר לשאלה, כי גם אני ביקרתי בבית של הילד ראמי.

מסעוד גנאים: היו שם הרבה עדים שאמרו שהיה מרדף ברוטלי שלא נמשך לא דקה ולא עשר דקות, לא רבע שעה ולא חצי שעה.

מסעוד גנאים: רציתי לשאול: האם המשטרה הביאה בחשבון ושמעה את העדים ששמעו וראו?

מסעוד גנאים: האם היא ראתה את הצילומים שתיעדו את כל האירוע שקרה?

מסעוד גנאים: משום שבסוף, נער מלא חיים נהרג בצורה מאוד פרועה במרדף פרוע שלא הביא בחשבון שהוא יכול להרוג נער.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון הפנים, בבקשה.

מוחמד ברכה: היושב-ראש, יש דבר שלא אמרתי.

מוחמד ברכה: יש חשד וחשש לשיבוש ראיות על-ידי השוטרים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חשש לשיבוש ראיות, האם קיים?

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה שוב לחזור.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שאני לא הייתי שם ולא חברי הכנסת, אני מסתמך על התחקיר שבוצע על-ידי המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': אני חוזר על עיקרי הדברים: היה שם ירי לעבר מאפייה, פעם שלישית בעיר.

יצחק אהרונוביץ': רכב נמלט – במקרה זה קטנוע; נוסעים שניים בלי אורות; מסמנת להם המשטרה שהייתה בקרבת מקום, תעצרו – לא עוצרים.

יצחק אהרונוביץ': נוסעים בניגוד להוראות, נמלטים בנסיעה פרועה, חוצים נתיבים, עוברים באדום, עוברים צמתים.

יצחק אהרונוביץ': אז מחובתה של משטרת ישראל להתערב.

יצחק אהרונוביץ': היא לא יכולה לעמוד בצד ולהגיד, רבותי, אנחנו לא מתערבים.

יצחק אהרונוביץ': היו פה יריות – ואנחנו מדברים על ירי במגזר הערבי לא בפעם הראשונה – ועומדת הניידת ולא עושה כלום.

יצחק אהרונוביץ': אחרת היו אומרים, בשביל מה אתם מעמידים ניידות?

יצחק אהרונוביץ': אז הייתה ניידת וראתה את האירוע.

יצחק אהרונוביץ': היא שמעה את האירוע, היא התקרבה – מוצאת רכב בורח – נכנסים.

יצחק אהרונוביץ': יש נוהל מרדף.

יצחק אהרונוביץ': הנוהל הזה פתוח לציבור.

יצחק אהרונוביץ': אני מפנה אתכם לאינטרנט, לא אלי.

יצחק אהרונוביץ': תסתכלו בנוהל המרדף, האם נקבעו שם הכללים.

יצחק אהרונוביץ': אתם אומרים שיש מצלמות; אני שומע פה את התיאורים – חצי שעה מרדף.

יצחק אהרונוביץ': אומרים במשטרה, כולה שבע דקות.

יצחק אהרונוביץ': אפשר לבדוק את זה.

יצחק אהרונוביץ': אתה יודע מה?

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות עשר דקות.

יצחק אהרונוביץ': חצי שעה מרדף בתוך העיר?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': יש פה פערים של זמנים שאני לא רוצה כרגע להתחייב, כי לא הייתי באירוע.

יצחק אהרונוביץ': מצד שני היה פה מקרה טרגי – ואנחנו מסכימים עם זה, אמרתי את זה גם עכשיו – מקרה טרגי של ילד בן 16.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שהוא כן מעורב, יכול להיות שהוא לא מעורב – אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': מצד אחד אנחנו אומרים למשטרה שמחובתה לעצור את הדברים האלה, ומצד שני יכול להיות שהם מעורבים ויכול להיות שהם לא מעורבים.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר להגיד, רבותי, תראו אירוע כזה ואל תתערבו.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם שכל הנושא של נוהל מרדף מחדד את זה, ולא בפעם הראשונה.

יצחק אהרונוביץ': זה לא קורה רק במגזר הערבי; גם במגזרים היהודיים, והרבה פעמים בתוך העיר.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה מדגישה מתי להיכנס למרדף, איך נכנסים למרדף, מה הכלים שמאפיינים במרדף – הכול מופיע.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שיש פה מוות, המחלקה לחקירות שוטרים פתחה בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שמחובתה למצות את זה, ובואו נראה, בואו נמתין.

יצחק אהרונוביץ': יש פה כל הנתונים: יש מצלמות, יש בוחנים, יש שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': אתה אומר שיש תיאום עדויות – אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שאתה צודק ויכול להיות שאתה לא צודק.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר – החקירה נמצאת במח"ש?

יצחק אהרונוביץ': בואו ניתן להם לעבוד.

יצחק אהרונוביץ': מח"ש זה לא אצלי, מח"ש זה במשרד המשפטים – שיחליטו הם.

יצחק אהרונוביץ': סך הכול התוצאה היא שילד נהרג.

יצחק אהרונוביץ': למה?

יצחק אהרונוביץ': איך?

יצחק אהרונוביץ': מה?

יצחק אהרונוביץ': לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע אם הוא היה מעורב או לא היה מעורב, אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': להבנתי, הוא לא היה מעורב באירוע.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה צריכים להיבדק.

יצחק אהרונוביץ': בוא ניתן להם לבדוק.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שהבדיקה תהיה.

יצחק אהרונוביץ': המספר 738 בלתי מורשים שנעצרו מתחילת השנה על-ידי המחוז הצפוני – זאת תופעה.

יצחק אהרונוביץ': וצריך לטפל בתופעה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר מצד אחד להגיד, רבותי, אנחנו דורשים, תעצרו את אלה שיורים, תעצרו את אלה שנוהגים בלי רישיונות, וכשעושים את זה – – –

קריאה: – – –

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה דווקא לכם.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מצדיק.

יצחק אהרונוביץ': אני מסביר שחייבים לעשות את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול להגיד לניידת, תעמדו בצד, אל תתערבו.

יצחק אהרונוביץ': לא נכון לעשות את זה.

אחמד טיבי: זה לא מה שביקשו.

מוחמד ברכה: אף אחד לא אומר את זה.

אחמד טיבי: המחיר הוא נורא, ולכן השאילתות.

יצחק אהרונוביץ': אין לי טענה על השאילתה.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר שהחקירה לא אצלי; אני רק אומר שהתוצאה היא טרגית; אני רק אומר שאם נגיד לשוטרים, גם אם אתם שומעים ירי, ואתם רואים אחד נוסע בניגוד לחוקים, אל תתערבו – זה כבר, לטעמי, מהלך לא מוצדק.

יולי יואל אדלשטיין: הנקודה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הסיבה שאישרנו את השאילתה, כי הסוף הוא טרגי.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון פנים הבהיר את עמדתו, ונקווה שברגע שיהיו תשובות מוסמכות של מח"ש, אדוני השר יעביר לשואלים את התוצאות או יבהיר אותן במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור לשאילתה הבאה, של באסל גטאס, אני רק מציין פעם נוספת: במסגרת המאבק המשותף של כולנו בנושא כנסת ירוקה לחיסכון בנייר ונגד ערמות נייר מיותרות כאן במליאה, אנחנו עכשיו לא מדפיסים 120 עותקים של שאילתות ושמים לכולם על השולחן.

יולי יואל אדלשטיין: מי שחסר לו, מי שרוצה לדעת מה השאילתות – אצל הסדרנים ואצל המזכירה יש העתק.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מחזיקים כאן חמישה–עשרה עותקים.

מוחמד ברכה: כל שניים יעיינו בטופס.

יולי יואל אדלשטיין: אם שניים יעיינו בטופס, אז בכלל המסרים של דב חנין וחבריו הופנמו היטב במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס שאל את השר לביטחון הפנים בנושא: ביקור אסירים ביטחוניים – שאילתה מס' 217.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: קודם כול, אני מברך את היושב-ראש ואת הכנסת על כל פעילות שיש בה פן סביבתי.

באסל גטאס: בהחלט, חיסכון בנייר הוא דבר כזה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני שאלתי את השר: קיבלתי מידע ממשפחות אסירים ביטחוניים על ביטול ביקורי משפחות בימים האחרונים – זה כבר בשבועות האחרונים, כי השאילתה הוגשה לפני שבועיים.

באסל גטאס: רצוני לשאול: 1.

באסל גטאס: מה הם המניעים והרקע להחלטה? 2.

באסל גטאס: האם מדובר בצעד ענישה כלפי האסירים?

באסל גטאס: 3.

באסל גטאס: מתי יתחדשו הביקורים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, 1–2.

יצחק אהרונוביץ': ההחלטה על ביטול זמני של ביקורי משפחות האסירים הביטחוניים התקבלה מטעמי ביטחון על רקע חטיפת שלושת הנערים, שלצערנו ולכאבנו, נרצחו באכזריות על-ידי חוטפיהם, ואני מקווה מאוד שהם ייתפסו בהקדם.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האפשרות של חידוש הביקורים נבחנת כל העת במסגרת הערכות מצב שמקיימים כלל ארגוני הביטחון, ובכלל זה צה"ל, שירות הביטחון הכללי, שב"ס.

יצחק אהרונוביץ': לאחרונה, ביום חמישי, 10 ביולי, לפני כמה ימים, חודשו הביקורים לאסירי ה"פתח", וזאת בתיאום כאמור עם כלל גורמי הביטחון.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אני חושב שהתשובה ניתנה.

יצחק אהרונוביץ': הביקורים מתקיימים כסדרם – בדקתי את זה – ולמעשה, בוא נאמר, הבעיה נפתרה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של ביקורים של משפחות אסירי ה"חמאס" – עדיין לא אישרנו.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת גטאס, ואחריו – לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

באסל גטאס: שוב, ההבחנה בין אסירים לצורך העניין של ביקור הומניטרי של משפחה – היא לא מובנת לי, במיוחד כשהפן של ביטחון שדה או ביטחון פנים הוא לא העניין.

באסל גטאס: כאן כנראה יש עניין של ענישה נוספת או לחץ נוסף, שאני מבקש מהשר להסביר אותו יותר טוב.

באסל גטאס: אני אישית פניתי לכבודו בבקשה לביקור, ובפעם הראשונה הייתה השהיה, בוא נגיד, בתשובה, ואחרי לחץ שלי קיבלתי מכתב רשמי ממשרדך שאני מנוע, שבקשתי נדחית.

באסל גטאס: כשלחצתי שוב לקבל את הסיבה, הוברר לי ששירות הביטחון הכללי מתנגד.

באסל גטאס: האם זה משהו שעדיין נמשך?

באסל גטאס: האם זו מדיניות חדשה לגבי ביקורי חברי כנסת במתקנים, או שזה לגבַי ובתקופה הספציפית הזו בלבד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: השאלה שלי מתייתרת.

מוחמד ברכה: רק להוסיף שיש סחבת באישור ביקורים לחברי כנסת, גם שלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: סחבת בעניין ביקורי חברי כנסת.

מוחמד ברכה: – – – גם שלי וגם של חבר הכנסת אברהים צרצור, זה מה שאני יודע – – –

אחמד טיבי: גם שלי ושל – – –

מוחמד ברכה: – – – וגם של אחמד טיבי – –

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת – – –

מוחמד ברכה: – – דבר שהוא לא מתקבל על הדעת.

משה זלמן פייגלין: שאלה נוספת, כן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פייגלין, שאלה – – –

משה זלמן פייגלין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, תיגש למיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט, חבר הכנסת ברכה רצה רק להוסיף משפט, אז הוא לא עלה למיקרופון.

משה זלמן פייגלין: אני רק מבקש להבין איפה החוק ואיפה התקנות.

משה זלמן פייגלין: זאת אומרת, מה מחויבים לתת לאסירים הביטחוניים מבחינת החוק ומה תלוי בשיקול דעת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת פייגלין, לגבי החוק, אין פה חוק, זה נתון לשיקולי.

יצחק אהרונוביץ': מובן שאני מתייעץ עם צה"ל, עם שירות הביטחון הכללי, השב"ס.

משה זלמן פייגלין: כלומר, מלכתחילה לא – – –

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

משה זלמן פייגלין: כלומר, מלכתחילה – – –

יצחק אהרונוביץ': יש ביקורים.

יצחק אהרונוביץ': יש ביקורים.

יצחק אהרונוביץ': מה שבאמנת ז'נבה, מה שמותר – למשל, כשהחמרתי עם אסירי "חמאס", במקום פעם בשבועיים, החלטתי פעם בשלושה חודשים, פעם בחודשיים – זה בסמכותי, אני מחליט.

יצחק אהרונוביץ': זה המקסימום שאני יכול למתוח.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, אני מחויב פעם בחודשיים, נגיד – – –

משה זלמן פייגלין: פעם בחודשיים – – –

יצחק אהרונוביץ': אני מחויב, על-פי האמנות.

משה זלמן פייגלין: – – –

יצחק אהרונוביץ': האמנה הבין-לאומית.

משה זלמן פייגלין: כמה מקבלים היום?

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

משה זלמן פייגלין: כמה הם מקבלים היום?

יצחק אהרונוביץ': היום ה"חמאס" לא מקבל.

יצחק אהרונוביץ': כבר תקופה ארוכה שהחלטתי שהם לא מקבלים.

יצחק אהרונוביץ': גם בגלל החטיפה של הנערים וגם בגלל המלחמה, מה שקורה בדרום, החלטתי להפסיק את הביקורים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי ה"פתח" פתחתי את זה לפני שבוע, זה שיקול דעתי.

משה זלמן פייגלין: באיזה תדירות?

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

משה זלמן פייגלין: לגבי ה"פתח", לאיזה תדירות?

יולי יואל אדלשטיין: "פתח" – – –

יצחק אהרונוביץ': אני לא זוכר, אבל זה שירות בתי-הסוהר מחליט.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע אם זה פעם בחודש או פעם בשבועיים או פעם בחודשיים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא זוכר, אני לא רוצה להתחייב; אבל הביקורים ל"פתח" נפתחו לפני כמה ימים, כי אנחנו לא רואים קשר בין שני הדברים.

יצחק אהרונוביץ': זה גם עונה, לגבי – חבר הכנסת באסל, אני אומר שוב – ההתייעצויות, באמת, אנחנו מתייעצים.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שאין מקום – מבחינתי, לא היה מקום, איך אומרים, להמשיך באי-כניסה לאסירי "פתח", ולכן פתחנו את זה ובהתייעצות קיבלנו את ההחלטה, ואני קיבלתי את ההחלטה לשחרר את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי ה"חמאס", עדיין לא התקבלה החלטה, וכרגע אנחנו לא דנים בזה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי חברי הכנסת, הביקורים, אני לא ידעתי שעצרו – אני שומע מברכה ואני שומע גם שנעצרו הביקורים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר את זה, אני אבדוק את זה אחרי שאני אסיים, למה נעצר.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רואה שום סיבה שזה ייעצר, עניינית אני לא מוצא, אבל אני אבדוק את זה מייד אחרי שאני אסיים פה, למה נעצרו הביקורים של חברי כנסת.

יצחק אהרונוביץ': זאת זכותם, זאת חובתם, ואני לא רואה בזה שום בעיה שחברי הכנסת יבואו ויבקרו.

יצחק אהרונוביץ': לי אין שום בעיה, אני אבדוק מה קרה פה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק אהרונוביץ': סליחה.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות ששירות הביטחון הכללי – שם בנקודת זמן, אבל אני אבדוק את זה, אני לא רוצה להתחייב.

באסל גטאס: כל כמה זמן אתם שוקלים את ההחלטה לגבי אסירי "חמאס" לדוגמה?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': כרגע זה לא מונח על השולחן, כרגע.

יצחק אהרונוביץ': כנראה בגלל מה שקורה בדרום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים ולשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון פנים ישיב על שאילתה מס' 221 של חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: אי-שחרור אסיר בעל התנהגות טובה בגלל חוב כספי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: מיקרופון בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לאחרונה נחקק חוק שאין לאסור אדם בשל חוב ממוני, ובוודאי לא כאמצעי לגביית חוב.

דוד אזולאי: בוועדות שבבתי-הסוהר נהוג לא לאשר ניכוי שליש לאסיר אם לא פרע חוב כספי.

דוד אזולאי: רצוני לשאול, אדוני השר: 1.

דוד אזולאי: האם נכון הדבר?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: ומה ייעשה לביטול הנוהג הזה?

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השאילתה הזו מתבססת על חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול מאסר חייבים), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת אורי מקלב, שאושר בקריאה שנייה ושלישית במליאת הכנסת בחודש מאי 2014.

יצחק אהרונוביץ': חוק זה ביטל את האפשרות למאסר חייבים, מלבד חייבי מזונות, ועוסק בענייני ממונות במשפט האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': שחרור על-תנאי ממאסר נוגע בכלל למשפט הפלילי, ולמי שהורשע בביצוע עבירות פליליות.

יצחק אהרונוביץ': צריך לעשות את ההפרדה בין שני הדברים: ככל שמדובר בשחרור על-תנאי ממאסר פלילי, קובעת הוראת סעיף 9(1) לחוק שחרור על-תנאי ממאסר, התשס"א–2001, כי אחד מהשיקולים בעת דיון בבקשת האסיר לשחרור מוקדם הוא האם שילם האסיר את הקנס או את הפיצוי הכספי שהושת עליו.

יצחק אהרונוביץ': זה אחד התנאים.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך, ברצוני להדגיש, בהתייחסות לשאלה מס' 2 בשאילתה, כי לא מדובר בביטול הנוהג אלא בביצוע ההנחיה או ההוראה שמפורטת על-פי החוק, המדברת בעד עצמה, נוגעת להיבטי ענישה של עבריינים פליליים ופיצוי לקורבנות העבירה שביצעו.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: אכן, שאלה נוספת לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני השר, מדבריך אני מבין שבעצם, הנוהג של השליש – מי שעדיין צובר חוב, בעצם לא מובא בחשבון והוא לא יקבל את השליש.

דוד אזולאי: ככה אני מבין מדבריך, ואם כן, אני חושב שזה נוגד את החוק שחוקקנו, שאדוני דיבר עליו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: השר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי השליש, אני צריך לבדוק את זה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק אהרונוביץ': אתה מניח, אני רוצה לבדוק אם זאת ההנחה האמיתית.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק את זה.

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אזולאי ולשר לביטחון פנים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 224 מאת חברת הכנסת אורית סטרוק: חבלות פורעים ערבים בשדה-כלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

דב חנין: גברתי המזכירה – – –

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברי הכנסת חנין – – –

אורית סטרוק: אה, יש קודם שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא, זה כבר לשאילתה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: לשאילתה שלך.

אורית סטרוק: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: את שואלת.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך אם תרצי שאלה נוספת, יש לך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן חברי הכנסת – – –

אורית סטרוק: מאה אחוז, חשבתי שיש שאלה נוספת על השאלה של דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא.

אורית סטרוק: בסדר.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – חבלות פורעים ערבים בשדה-כלב.

אורית סטרוק: מזה כשבועיים החווה החקלאית שדה-כלב נתונה להתקפות פורעים ערבים.

אורית סטרוק: הנזקים לחלקה משמעותיים.

אורית סטרוק: בחודש האחרון הוגשו שלוש תלונות במשטרה.

אורית סטרוק: רצוני לשאול: 1.

אורית סטרוק: כמה חשודים נעצרו?

אורית סטרוק: 2.

אורית סטרוק: כמה יועמדו לדין ובאילו עבירות?

אורית סטרוק: 3.

אורית סטרוק: האם נלקחו תמונות מהמצלמות האזרחיות הצופות על המתחם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': שדה-כלב הוא שטח חקלאי הנמצא מזרחית לעיר חברון, למי שלא מכיר, בכניסה לכפר בני-נעים.

יצחק אהרונוביץ': הוא גם צמוד לבני-נעים.

יצחק אהרונוביץ': השטח המדובר נרכש על-ידי יהודים לפני כ-70 שנה, ומזה 30 שנה הוא מעובד על-ידי מנחם לבני, מוותיקי המתיישבים ביישוב היהודי בחברון.

יצחק אהרונוביץ': בשדה-כלב יש כרם ומטע עצי דובדבן המשתרעים על שטח של 42 דונם, מגודרים ועם גלאי נפח ומערכות התרעה.

יצחק אהרונוביץ': חלקה זו הייתה נתונה בעבר לחבלות מצד תושבי הכפר בני-נעים הצמוד אליה.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך פעלה המשטרה במרחב חברון בשיתוף פעולה עם הצבא, חטמ"ר יהודה, בחודש אוקטובר 2013, ובוצעו מעצרים בכפר בני-נעים.

יצחק אהרונוביץ': נעצרו תשעה חשודים, נחקרו, וחלקם הודו במיוחס להם והפלילו את יתר חברי ההתארגנות בהצתה וגרימת נזק לעצים.

יצחק אהרונוביץ': תיקי החקירה בעניינם הועברו לטיפול התביעה הצבאית לשם העמדתם לדין.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 19 ביוני 2014 התלונן מר לבני כי התחדשו מעשי החבלה וההצתות בחלקת שדה-כלב, ונפתח תיק בנדון.

יצחק אהרונוביץ': במרחב חברון החלה פעילות לאיסוף ראיות המודיעין.

יצחק אהרונוביץ': המגמה היא לעצור את החשודים.

יצחק אהרונוביץ': ב-4 ביולי וב-10 ביולי 2014 הוגשו על-ידי מר לבני שתי תלונות נוספות בגין פגיעה בחלקה, ונפתחו בגינן שני תיקים נוספים.

יצחק אהרונוביץ': במהלך האיסוף המודיעיני אותרו כמה חשודים שיש בכוונת המרחב לעוצרם בקרוב.

יצחק אהרונוביץ': אציין כי שטח שדה-כלב הוא באחריות הצבא, והוא הציב שמירה של חיילים על החלקה.

יצחק אהרונוביץ': הכניסה פנימה לכפר בני-נעים אינה מתאפשרת ללא ליווי של הצבא, שכרגע אינו נותן את העדיפות לטיפול מסיבות אובייקטיביות: יש חודש רמדאן, אירוע החטיפה, מבצע "צוק איתן" ועוד כהנה וכהנה.

יצחק אהרונוביץ': בכוונת המשטרה לפעול, ככל שיאפשר צה"ל, במהרה על מנת להביא למעצרם של החשודים – החשודים ידועים למשטרה, לצבא, לכולם, ורק צריך אישור להיכנס פנימה.

יצחק אהרונוביץ': לפני הצגת השאילתה אנחנו בדקנו עוד הפעם מתי יאפשרו לנו להיכנס עם כוחות הצבא פנימה.

יצחק אהרונוביץ': הצבא ייתן את ההנחיה או ייתן את הגיבוי האבטחתי, ויחד עם המשטרה הם ייכנסו, יעצרו את החשודים.

יצחק אהרונוביץ': יש השמות, יש האנשים; רק צריך אישור כניסה לבני-נעים.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שברגע שיתאפשר, יעשו את המעצרים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, כפי שאמרתי, שאלות נוספות לחברי הכנסת חנין ואבו ערר.

אורית סטרוק: אדוני השר, אני רוצה להגיד לך שיש פה סיטואציה קצת מוזרה.

אורית סטרוק: אם התשובה שלך הייתה תואמת את המציאות שמוכרת לי, אז הייתי שואלת אותך במסגרת שאלה נוספת אם מקובל עליך שכשהמשטרה יודעת שעבריינים פוגעים מדי יום ברכוש בצורה מכוונת וגורמים נזקים כל כך קשים, והמשטרה יודעת מי הם החשודים, היא לא נכנסת למקום ולא תופסת את החשודים.

אורית סטרוק: האם היית נוהג אותו דבר, או האם המשטרה הייתה נוהגת אותו דבר, אם היה מדובר במצב הפוך – שיהודים היו פורעים מדי יום בחלקה חקלאית של ערבים במקום מסוכן?

אורית סטרוק: האם גם אז היו נותנים להם להמשיך ולפגע, אף שיודעים מי הם?

אורית סטרוק: ואתה ואני יודעים את התשובה.

אורית סטרוק: אבל העניין הוא, אדוני השר, שהסיטואציה האמיתית היא שונה.

אורית סטרוק: אני קיבלתי הבוקר טלפון ממפקד המרחב.

אורית סטרוק: מפקד המרחב סיפר לי שבזכות השאילתה הזאת החליטו שלא לחכות לצבא.

אורית סטרוק: לקחו פלוגת מג"ב, נכנסו לבני-נעים, עצרו שם 11 חשודים וכבר נכון ל-07:10 בבוקר, כשדיברתי עם מפקד המרחב, הם נחקרו, הודו והפלילו אחרים.

אורית סטרוק: כל מה שנותר לי להגיד זה יישר כוח ענק לחיילים וללוחמי מג"ב שעשו את המעשה הזה סוף-סוף, ופעלו ואכפו את החוק סוף-סוף.

אורית סטרוק: אבל בפעם הבאה אל תחכו לשאילתות דחופות שלי.

אורית סטרוק: אתם יודעים מי החשודים, אתם רואים שאנשים – פעם אחר פעם הרכוש שלהם נפגע בצורה כל כך זדונית, מכוערת ופלילית.

אורית סטרוק: תעשו את זה, אל תחכו.

אורית סטרוק: יש לכם מג"בניקים, תפעלו כמו שצריך לפעול.

אורית סטרוק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סטרוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני מניח שהובאה לידיעתך הפרשה החמורה של מוצאי-שבת בתל-אביב, שבה קבוצה של פורעים אנשי ימין, בכוח, ניסו להתנכל למפגינים שהביעו מחאה על ההסלמה ברצועת-עזה.

דב חנין: שלושה דברים חמורים מאוד קרו שם: ראשית, אנשים שבכוח ובאלימות ניסו לפגוע במפגינים שדעותיהם שונות, כולל לרדוף אחרי גברים ונשים מקרב המפגינים אחרי סיום ההפגנה במטרה להכות אותם – כולל מכות פיזיות, כולל גם פגיעה במפגין שנשלח לבית-חולים – דבר חמור ראשון; דבר חמור שני – חלק מהמפגינים הימנים בחרו ללבוש חולצות שבהן משתמשים ארגונים ומפגינים ניאו-נאציים באירופה.

דב חנין: התופעה הזאת היא תופעה חדשה.

דב חנין: אני חושב שבמדינת ישראל אין מקום להזדהות עם ארגונים, עם תנועות ועם סמלים ניאו-נאציים, והדבר הזה הוא חמור ומסוכן; הדבר השלישי – כדי שלא יהיו שום ספקות לגבי האופי האמיתי שלהם, הם גם השתמשו בקריאות "מוות לערבים" ו"שמאלנים למשרפות".

דב חנין: שאלותי: 1.

דב חנין: מה מתכוונת המשטרה לעשות עם התארגנויות קיצוניות כאלה? 2.

דב חנין: האם עצרתם, או אתם מתכוונים לעצור, ולנקוט הליכים נדרשים כנגד הפורעים וכנגד התופעות שהפורעים האלה מייצגים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

דוד רותם: הם מתכוונים להפסיק לאסור עליכם לקיים הפגנות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני פונה בשאלה לשר: בשבועות האחרונים המשטרה מאפשרת לחבר הכנסת פייגלין לבקר במסגד אל-אקצא.

טלב אבו עראר: לפני זה המשטרה הייתה אוסרת עליו, כי ביקורו רק יוצר פרובוקציות, והוא מוקד להסתה.

טלב אבו עראר: כל ביקור שלו שם עם הקבוצה או עם החבורה שנכנסת אתו למתחם מסגד אל-אקצא יוצר עימותים וחיכוך מיוחד.

אורית סטרוק: הר-הבית.

טלב אבו עראר: לכן, מה יעשה כבוד השר – –

דוד רותם: ליהודים מותר להתפלל בהר-הבית.

טלב אבו עראר: – – לביטחון הפנים – –

דוד רותם: לא יעזור לכם.

טלב אבו עראר: – – לאסור את כניסתו של פייגלין ושל מסיתים וגורמים שכמוהו לעימותים במסגד אל-אקצא?

טלב אבו עראר: תודה.

אורית סטרוק: הר-הבית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורית סטרוק, הכול ברור.

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך הבהרות.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון פנים יודע שהשאלות הנוספות לא היו קשורות לשאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אם תרצה להשיב – בבקשה; אם לא – תעביר תשובות בכתב.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאתה בוחר לעשות, הזכות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: תענה להם שלכל יהודי מותר להתפלל בהר-הבית.

דוד רותם: אין דבר כזה – אל-אקצא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, חברת הכנסת סטרוק, קודם כול, אמרתי שהשמות של החשודים ידועים.

יצחק אהרונוביץ': אני שמח מאוד.

יצחק אהרונוביץ': כשאמרתי למה הם לא נעצרו – כבר אתמול-שלשום, לקראת התשובה, גם אני שאלתי את השאלה: למה מחכים?

יצחק אהרונוביץ': אמרו לי שסדרי העדיפויות של הצבא הם אחרים.

יצחק אהרונוביץ': אני שמח מאוד שהצליחו לארגן פלוגת מג"ב, או פלוגות מג"ב, ועשו את זה.

יצחק אהרונוביץ': זה מראה שגם את העלית את השאילתה, וגם אני דרשתי, ובוצעו המעצרים.

יצחק אהרונוביץ': איך אומרים?

יצחק אהרונוביץ': בתוצאה – נעצרו.

יצחק אהרונוביץ': זה הכי חשוב כרגע.

יצחק אהרונוביץ': יש גם פעילות שאנחנו מכירים בחודש האחרון באזור ההוא בעקבות חטיפת הילדים.

יצחק אהרונוביץ': בסוף צריך למצוא את הכוחות ולבצע את המעצרים.

יצחק אהרונוביץ': אני שמח מאוד שהתשובה היא שנעצרו.

יצחק אהרונוביץ': זו התשובה האמיתית.

יצחק אהרונוביץ': לגבי שאלת אבו עראר, אני אומר לכם שוב, הנושא של הר-הבית – אתם בכל פעם תעלו, אני בכל פעם אשיב על זה; אין לי שום בעיה.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של הר-הבית – יש הנחיות, יש הוראות.

יצחק אהרונוביץ': הר-הבית פתוח לכולם.

יצחק אהרונוביץ': אני לא עוצר – לא את חברי הכנסת, ולא מכאן ולא משם, ולא תיירים ולא ישראלים – רק אם יש מידע ספציפי שגורם לפרובוקציה או גורם להסתות או לכל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מאפשרים באופן כללי לכולם להגיע להר-הבית, נקודה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לראות.

טלב אבו עראר: – – –

יצחק אהרונוביץ': אני לא פותח בדיאלוג, חבל.

יצחק אהרונוביץ': אתה תגיד לי על פייגלין ואחרי זה פייגלין יגיד לי עליך.

יצחק אהרונוביץ': זה לא יעזור.

טלב אבו עראר: האם זה סימן לשינוי הסטטוס-קוו?

יצחק אהרונוביץ': איזה סימן?

יצחק אהרונוביץ': מה אתה מחפש סימנים?

טלב אבו עראר: אני שואל.

טלב אבו עראר: זה לא היה לפני.

יצחק אהרונוביץ': שמה?

טלב אבו עראר: פייגלין וכמוהו, המסיתים, הם לא היו נכנסים להר.

יצחק אהרונוביץ': אבל עובדה שהוא היה.

יצחק אהרונוביץ': מה קרה?

יצחק אהרונוביץ': ומה קרה?

טלב אבו עראר: זה שינוי בסטטוס-קוו.

יצחק אהרונוביץ': אין שינוי בסטטוס-קוו.

יצחק אהרונוביץ': אין.

יצחק אהרונוביץ': הסטטוס קוו-יישמר.

אורית סטרוק: – – –

יצחק אהרונוביץ': ואנחנו – המשטרה תדאג לשמירת הסטטוס-קוו.

יצחק אהרונוביץ': לגבי שאלת חבר הכנסת חנין, מאחר שידעתי שאתה באולם, ולא ידעתי שאתה שואל שאילתה, אבל ידעתי שאתה תשאל, או אתה, אז הכנתי, הבאתי את החומר אתי.

יולי יואל אדלשטיין: החשוד המיידי.

יצחק אהרונוביץ': כן.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע, אני יודע עם מי אני חי, כבר כמה שנים אנחנו מכירים.

דב חנין: יש שר רציני.

יצחק אהרונוביץ': אז אני הבאתי את החומר, וברשותכם, התשובה תהיה קצת ארוכה.

יצחק אהרונוביץ': ויש לך הסבלנות, נכון?

יצחק אהרונוביץ': אז אני אתן לך.

יצחק אהרונוביץ': לגבי ההפגנה בתל-אביב – כי זה עלה כבר, נדמה לי, בוועדת הפנים, עם המפכ"ל שם, נדמה לי שזה גם עלה: בתאריך 12 ביולי 2014 התקיימה בכיכר "הבימה" – עוד הפעם, זו תשובת המשטרה שהייתה שם.

יצחק אהרונוביץ': אני לא הייתי באירוע.

דב חנין: גם אני לא הייתי באירוע.

יצחק אהרונוביץ': איך לא היית?

יצחק אהרונוביץ': איך לא באת לשם?

דב חנין: הייתי בחיפה, בהפגנה בחיפה.

יצחק אהרונוביץ': אה, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא "דפק נפקדות", מה שנקרא.

יצחק אהרונוביץ': בדיוק.

דב חנין: הייתי בהפגנה אחרת.

יצחק אהרונוביץ': לא, לא, זה בסדר גמור, אתה לא יכול להיות בשתיהן.

מיכל רוזין: אפילו דב לא יכול להיות בשני מקומות.

יצחק אהרונוביץ': בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו דב לא יכול.

יצחק אהרונוביץ': חנין, מצוין, טוב שהיית בחיפה, תאמין לי, הרווחת.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אדוני השר, התשובה קצת ארוכה.

יצחק אהרונוביץ': טוב, היושב-ראש מבקש להזדרז, אז אני – יש עוד כמה דברים לעשות.

יצחק אהרונוביץ': ב-12 ביולי 2014 התקיימה בכיכר "הבימה" מחאה שאורגנה על-ידי השמאל.

יצחק אהרונוביץ': יודגש כי מדובר בהפגנה שהתקיימה ללא רישיון, כלומר לא הוגשה כלל בקשה לקיימה ולא בוצעו כל תנאים – לא תיאום, לא תיאום מקדים על-ידי המארגנים מול המשטרה; נתחיל בכך.

יצחק אהרונוביץ': למרות זאת הוחלט לאפשר למשתתפים להביע את מחאתם.

יצחק אהרונוביץ': מבינים?

יצחק אהרונוביץ': המשטרה נתנה למרות זאת.

יצחק אהרונוביץ': אמרו: הגעתם בלי בקשה, אנחנו מאפשרים לכם.

יצחק אהרונוביץ': בעניין זה ברצוני להפנות להחלטתו של כבוד השופט עמית מ-11 ביולי 2014, שלא לקיים דיון דחוף בעתירה של שני תושבי חיפה נגד החלטות מפקד מחוז חוף – מקרה אחר – שלא מאפשר להם לקיים תהלוכה במרכז העיר במחאה על מבצע "צוק איתן", מאחר שידי המשטרה עמוסות גם עקב המצב הביטחוני.

יצחק אהרונוביץ': כבוד השופט עמית קבע כי העותרים לא הסבירו מה הדחיפות לקיים את התהלוכה בציר כה מרכזי בחיפה דווקא במוצאי שבת הקרובה.

יצחק אהרונוביץ': את החלטתו חתם כבוד השופט עמית במילים הבאות:

יצחק אהרונוביץ': החלטה זו נתעכבה למשך כמה דקות עקב אזעקת "צבע אדום" וכמה נפילות באזור ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': אף שהמארגנים לא פנו למשטרה, התייצב כוח משטרה שמנה כ-30 שוטרים שהגיעו למקום לקראת השעה 19:30, מאחר שהמחאה כבר הגיעה לשם – המוחים.

יצחק אהרונוביץ': המחאה החלה בשעה 22:00, כאשר במקום החלה התגודדות, ברחבת "הבימה", תוך שכוח משטרה יוצר חיץ בין המפגינים.

יצחק אהרונוביץ': במקום נכחו 120 אנשי שמאל וכ-30 אנשי ימין.

יצחק אהרונוביץ': בשעה 21:30 לערך, בעוד המחאה בעיצומה, נשמע לפתע "צבע אדום".

יצחק אהרונוביץ': מפקד כוח המשטרה קרא לכלל המשתתפים ולציבור הסקרנים להתפנות באופן מיידי לעבר המרחבים המוגנים.

דוד רותם: למה?

יצחק אהרונוביץ': מה?

דוד רותם: למה?

מיכל רוזין: שחס וחלילה נגן על חיי שמאלנים.

יצחק אהרונוביץ': הרשה נא לי.

מיכל רוזין: זה ממש לא מצחיק.

יצחק אהרונוביץ': בסיום האזעקה, ועוד בטרם הנחה מפקד הכוח לשוב לשגרה, יצאו משתתפי המחאה מהמרחבים המוגנים, וזאת אף שהסכנה טרם חלפה ורסיסים החלו ליפול באזור בעקבות יירוט אחד הטילים.

יצחק אהרונוביץ': במקביל החלו לזרום ברשת הקשר דיווחים בדבר נפילת רסיסים, כאמור, ברחוב צבי שפירא הסמוך לאירוע, דבר שחייב את המשטרה לבודד זירות אלו על מנת שיהיה ניתן לטפל במהירות וביעילות בכל הנפלים של הרסיסים ולא לסכן חיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': בבדיקה עם מד"א התברר כי פונה אדם שפנה באופן עצמאי למד"א ללא עירוב המשטרה משדרות בן-ציון פינת רחוב קינג ג'ורג' בשעה 21:45, והם פינו אותו אחר כך.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקה שנערכה מול בית-החולים איכילוב עולה כי פרט לאמור בסעיף 14, כלומר מה שדיברנו, לא הגיעו אליהם פצועים נוספים.

יצחק אהרונוביץ': קיימים סרטונים – – –

דב חנין: רגע.

יצחק אהרונוביץ': רק רגע, תן לי.

דב חנין: ממה הוא נפצע, הפצוע?

יצחק אהרונוביץ': רסיס, נפל, אני לא יודע, או בריצה, אין לי מושג.

דב חנין: זרקו עליו כיסא, כך אני הבנתי.

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

דב חנין: לא מרסיס.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע ממה הוא – שאלת, אמרתי לך: אני לא יודע ממה הוא נפצע; ריצה, נפילה, אני לא יודע.

מרב מיכאלי: לא, תקיפה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא אמרתי משום דבר, לא ציינתי.

יצחק אהרונוביץ': קיימים סרטונים באתרי התקשורת של "הארץ", ynet, ב"יוטיוב" וברשתות חברתיות – בווטסאפ ובפייסבוק, שבהם נראים שוטרים יוצרים חיץ בין המפגינים.

יצחק אהרונוביץ': מצפייה בשידורי החדשות בערוצים השונים בתאריך 13 ביולי על אודות המחאה, הוחלט על-ידי מפקד מרחב ירקון לפתוח בחקירה יזומה לאיתור תמונות החשודים.

יצחק אהרונוביץ': מצפייה בחומרים והורדת מצלמות מכמה עסקים, בתי-קפה, ברחובות הנ"ל וקבלת התלונות מעדי ראייה, יובאו החשודים לחקירה ולמיצוי הדין.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, החקירה כרגע בעיצומה, מפקד המרחב מטפל בזה.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין שבכלל האירועים שהתקבלו – קטטות בין באי המחאה שאירעו אך לאחר סיום צפירת האזעקה ופיזור הקהל, ולא במסגרת המחאה שהייתה ברחבת "הבימה", שלגביה נכח במקום כוח משטרתי אשר חצץ בין הקבוצות.

יצחק אהרונוביץ': אף שמארגני המחאה לא טרחו אפילו לבוא למשטרה ולבקש אישור או תיאום מראש.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שבדברים האלה המשטרה עשתה את מה שהיא יכולה.

יצחק אהרונוביץ': באמצע יש אזעקה, מפנים, התחילו שם.

מרב מיכאלי: כבוד השר, אבל – – –

סתיו שפיר: אדוני, המשטרה יודעת היטב – – –

יולי יואל אדלשטיין: זאת לא שאילתה, זאת שאלה נוספת.

יצחק אהרונוביץ': נכון.

יולי יואל אדלשטיין: גם שאלה אותי חברת הכנסת סתיו שפיר.

מרב מיכאלי: אני רוצה לשאול שאלה נוספת.

סתיו שפיר: לא, אבל כשהמשטרה מעלימה עין ממצב כזה, המסר שעובר לציבור הוא מסר מאוד בעייתי.

יצחק אהרונוביץ': שמה?

סתיו שפיר: שהמשטרה מעלימה עין.

מרב מיכאלי: אדוני, אפשר שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: לא, זאת כבר שאלה נוספת, זאת כבר שאלה נוספת.

יצחק אהרונוביץ': אבל אמרתי שנפתחה חקירה.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט הייתה לשר תשובה מפורטת ונכונה.

סתיו שפיר: – – – והוחזקו סתם בבתי-משפט במשך שנה שלמה.

יצחק אהרונוביץ': על מה?

סתיו שפיר: על עבירות שהן כלום.

יצחק אהרונוביץ': אבל למה זה קשור לזה?

מרב מיכאלי: כי זה קשור לזה.

סתיו שפיר: כשהמשטרה מעלימה עין, המסר שלה הוא מסר מאוד מאוד שלילי.

יצחק אהרונוביץ': אבל נפתחה חקירה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברים יקרים, אני מאוד מודה לשר על כך שהיה מוכן גם לשאלה הנוספת הזאת, אבל אין שאלה נוספת על שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים עכשיו – בעצם, לפני שהשר יחליף את הכובע לזה של שר הביטחון – – –

יצחק אהרונוביץ': רק רגע, אדוני היושב-ראש, שאלו אותי למה חברי כנסת לא מורשים לבוא לבקר – חבר כנסת ערבי.

יולי יואל אדלשטיין: אה, כן.

יצחק אהרונוביץ': אז נכתב לי כאן שאין שום בעיה לבוא, אין שום מניעה.

יצחק אהרונוביץ': הייתה בעיה עם חבר כנסת אחד במקרה אחד, ובאופן כללי אין שום בעיה.

יצחק אהרונוביץ': לא לגביך.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רוצה לציין את חבר הכנסת, אבל לא לגביך.

יצחק אהרונוביץ': תגישו את הבקשה, אנחנו נטפל בזה.

באסל גטאס: יש לי תשובה בכתב מהמשרד שלך.

יצחק אהרונוביץ': אבל עכשיו אין בעיה, כרגע אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שהייתה בעיה, עכשיו אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': אז אם אתה רוצה לבקר, תביאו את הבקשה, נעביר את זה דרך – נמצאים פה אנשַי, נטפל בזה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם על כך, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: וחבל שיצא חבר הכנסת טלב אבו עראר, אבל אולי חבר הכנסת דב חנין, בתור אחד הוותיקים שם בספסלים האלה, יבהיר לו, שעם כל חילוקי הדעות, עדיף לתמוך בביצוע חסינות של חברי הכנסת אחד בשני, ולא לדאוג לכך שלאחרים לא יאפשרו במסגרת החסינות לעשות דברים מסוימים ודקה אחרי זה לדרוש שבמסגרת החסינות שלך אתה תקבל משהו מעבר לאזרח רגיל.

יולי יואל אדלשטיין: זה ככה, בתור חבר כנסת חדש, טלב אבו עראר, אני מקווה שגם ילמד את זה מהר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו רק נברך את האורחים של חברתנו, חברת הכנסת עדי קול.

יולי יואל אדלשטיין: בין האורחים ביציע יש גם ילדים מקיבוץ נירים שהיו אמורים לחגוג בר-מצווה.

יולי יואל אדלשטיין: מסיבות ברורות לא חגגו, אז אנחנו שמחים לראות אתכם בכנסת; נקווה שזה פיצוי קטן על היעדר החגיגה שתתקיים בעזרת השם בקרוב גם אצלכם.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת ומזל טוב לבר-מצווה, בת-מצווה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, כפי שאמרנו, אישרתי באופן חריג לענות גם על השאילתות שהופנו לשר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה גם בקי בחלק מן הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: איפה שלא, ואיפה שיהיו שאלות נוספות, נא לא להתבייש, אנחנו נעביר את זה למשרד הביטחון והם ישיבו.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב על שאילתה דחופה מס' 223, שהופנתה לשר הביטחון על-ידי חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: אירוע פרטי במחנה צבאי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות ישאלו חברי הכנסת יפעת קריב ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: יצוין כי היו להם גם הצעות דחופות לסדר-יום בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: חבר הכנסת מיכאלי, סגן השר דני דנון היה אמור להשיב אבל הוא לא ידע שהחיים – – –

אברהם מיכאלי: אבל הוא עדיין בתפקיד 48 שעות.

נחמן שי: עוד זמן קצר תימסר הודעה בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא נכון, פיטורי סגן השר שונים מהתפטרות שר.

נחמן שי: זה על סדר-היום של הכנסת, אנחנו החמצנו, החמצנו.

נחמן שי: זאת שאלתי:

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: מדוע נערכים אירועים פרטיים במחנות צה"ל?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: האם התקיימו אירועים דומים בעבר?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: האם צפויים אחרים בעתיד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': היושב-ראש, חברי הכנסת, אני משיב בשם שר הביטחון.

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, לא מתקיימים אירועים פרטיים בבסיסי צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, כספי התרומה לצה"ל מהווים תמיכה משמעותית בתהליכים רבים הנעשים עבור רווחתם של חיילי צה"ל, והתרומות השונות משקפות את הקשר האמיץ השורר בין צה"ל לבין תומכיו בעולם.

יצחק אהרונוביץ': לכן מעת לעת מתקיימים בצה"ל אירועים שמטרתם להביע הוקרה ותודה לתורמים ולגופים שהם מייצגים, אך לא אירועים פרטיים.

יצחק אהרונוביץ': קיימים בצה"ל כללים ברורים של אופן העבודה מול הגופים הללו.

יצחק אהרונוביץ': מפקד זרוע היבשה, האלוף גיא צור, ערך תחקיר בנושא חגיגת הבת-מצווה במתקן אדם.

יצחק אהרונוביץ': האירוע הוגדר כאירוע פרטי שנערך בבסיס צה"ל מכספי תרומות.

יצחק אהרונוביץ': המסקנות המרכזיות של התחקיר מצביעות על כשלים ברמה הפיקודית ועל כך שהאירוע הנ"ל חרג מהכללים והפקודות הנהוגים בצבא.

יצחק אהרונוביץ': בסיום התחקיר הוחלט לשפוט את המפקד האחראי על-ידי קצין חי"ר וצנחנים ראשי.

יצחק אהרונוביץ': עוד הוחלט כי תוקם ועדת ביקורת פנימית בתוך זרוע היבשה לבדיקת הנושא.

יצחק אהרונוביץ': פקודות הצבא והוראות משרד הביטחון אוסרות על חיילי צה"ל במדים לעסוק בהתרמה בארץ ובחו"ל, ולכן הוגדרו שערי כניסה סדורים לתרומות באמצעות אל"ח ולב"י.

יצחק אהרונוביץ': כל תרומה שמיועדת לחיילי צה"ל, לרווחה, לתשתיות או לחינוך, מחויבת באישורה על-ידי אל"ח או לב"י ושל מינהלת התרומות באכ"א.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – שאלות נוספות לחברי הכנסת קריב וחנין.

נחמן שי: אני יודע שהשר הרי לא עוסק בנושאים האלה, ולכן שאלה נוספת קצת עלולה להביך אותך, אבל – יש עוד כוונה לקיים אירועים במתכונת הזאת?

נחמן שי: אתה יודע?

נחמן שי: כי מכל מה שהבנתי פה יש מדיניות, הייתה חריגה מן המדיניות, ומפקד הבסיס, מפקד היחידה, נענש בצורה כזו או אחרת.

נחמן שי: אבל האם יש עוד אירועים מתוכננים בצינור שבאים אנשים – מכובדים ככל שיהיו – מחוץ-לארץ, ובסיס צבאי שלם נפרס לפניהם ועושה להם תצוגות של כלבים, או כל מיני דברים אחרים יפים שצה"ל יודע לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יפעת קריב – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אם השר לא ידע את התשובה במקום – הוא לא השר הממונה – אז תועבר תשובה בכתב.

יפעת קריב: בדיוק, אדוני השר, אנחנו היינו שמחים לשאול את שר הביטחון, ברור לנו שהוא לא היה יכול להגיע, וגם סגן השר, גם ברור לנו מה קורה.

יפעת קריב: אני ככה אשאל את השאלה, זה באמת נושא מאוד חמור, מאוד בעייתי.

יפעת קריב: השאלה שנשאלת:

יפעת קריב: האם באמת חיילי צה"ל נאלצים במפתיע להפסיק את שגרת יומם ולהשתתף באירועים דומים, בכלל לתורמים כאלה ואחרים?

יפעת קריב: כי כן, הבנו שיש אירועים לתורמים – ואולי זה לגיטימי, צריך להבין איפה הלגיטימיות עוברת.

יפעת קריב: מה הם הכללים הברורים לאירועים כאלה, ומי אוכף את הנהלים?

יפעת קריב: זה כן ידוע שזה חוזר על עצמו, אף שאמרת שלא.

יפעת קריב: ואם אתה כבר נמצא כאן, היינו שמחים לדעת אם גם במשטרת ישראל נעשים אירועים דומים, לא כמו הבת-מצווה אלא שבאמצעות השוטרים מגייסים בעצם כספים לטובת משטרת ישראל?

יפעת קריב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קריב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ולאחר מכן תשובת השר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, הטענה היא לא כלפיך, אבל אני חייב להודות שתשובת מערכת הביטחון מאוד מאוד מאכזבת אותי, מכיוון שהתשובה היא תשובה דיפלומטית – שיש נהלים, ויש הוראות, ויש הנחיות, תיעשה בדיקה ותהיה הקפדה על הנהלים.

דב חנין: יש פה מעבר על קו אדום מאוד מאוד ברור, וצריכה להיאמר פה אמירה עקרונית וערכית: תפקידו של הצבא הוא לא להיות כר שעשועים לבעלי הון.

דב חנין: הצבא וחיילי הצבא, משימתם היא לא לשעשע, אם מיליארדרים תורמים מהארץ או מיליארדרים תורמים מחוץ-לארץ.

דב חנין: הדבר הזה הוא לא רק מביך אלא הוא אפילו מביש.

דב חנין: ואני הייתי מצפה משר הביטחון – אם הוא היה עומד כאן – או מישהו שבאמת יודע לומר את הדברים בשם מערכת הביטחון, שדברים כאלה לא יקרו יותר במערכת, חד וחלק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: האם השר רוצה להוסיף משהו על תשובתו?

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת קריב, לגבי המשטרה, שירות בתי-הסוהר, היום זה לוחמי-האש, יש נהלים; אני אחדד אותם בעקבות האירוע שקרה בצבא, אבל אני אומר שיש נהלים, אני מכיר אותם, וצריך פשוט להקפיד עליהם.

יצחק אהרונוביץ': לגבי עמיתי, גם דב חנין וגם נחמן שי, אני באמת מלא הערכה לשר הביטחון, שכרגע נמצא במרכז אירוע, מערכה לא פשוטה, ואני מייצג אותו פה – איך אומרים – לענות תשובה; א.

יצחק אהרונוביץ': אני מחזק אותו, את חיילי צה"ל ואת כל מי שנוטל חלק בכל מה שקורה.

יצחק אהרונוביץ': אבל השאלות הן לגיטימיות, וצריך לשאול את השאלות האלה, וכמו שהיושב-ראש אומר, צריך להפנות אותן, אולי תשובות בכתב ואולי לשאול את שר הביטחון.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הן נמצאות בפרוטוקול, ואנחנו נדאג שמערכת הביטחון, משרד הביטחון, יענו בכתב לחברי הכנסת שי, חנין וקריב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מיגון לעובדים בבניין ובחקלאות; מספר השאילתה – 226.

יולי יואל אדלשטיין: גם כן במקור לשר הביטחון.

מיכל רוזין: טוב, תודה, אני מקווה באמת שהתשובה תהיה מספקת כי אכן מדובר באמת בימים קשים אלו, ונוסף על החסר הגדול שאנחנו שומעים עליו במיגון לתושבי הדרום, אתרי בנייה ומשקים חקלאיים רבים בטווח קצר – אפס עד 7 קילומטרים מעזה – נמצאים באזורים חשופים, וכמו שאנחנו יודעים, "כיפת ברזל" פעמים רבות אינה מיירטת בשטחים פתוחים אלו.

מיכל רוזין: מהנתונים שלי לגבי אפס עד 7 קילומטרים – יש 502 חקלאים, 3,600 עובדים, ויש בשטח 280 פעמוניות ו-100 צינורות.

מיכל רוזין: במבצע הקודם, ראוי לציין, נפגע עובד זר.

מיכל רוזין: שאלותי: 1.

מיכל רוזין: האם בתקופת מבצע "צוק איתן" ננקטים צעדים להבטחת מרחבים מוגנים באתרי בנייה במשקים חקלאיים?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: האם קיימים גם אמצעי מיגון מספיקים, מרחבים מוגנים, במגורי העובדים?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חברי חברי הכנסת, בהמשך לפנייתך מהיום, להלן ההתייחסות של צה"ל: פיקוד העורף הוא הסמכות המקצועית הראשית לנושא התגוננות אזרחית, ומתוקף כך אחראי לכתיבה ופרסום של הנחיות ותקנות בתחום המיגון.

יצחק אהרונוביץ': אחריות הביצוע והאכיפה של התקנות שמפרסם פיקוד העורף חלות על רשויות מקומיות ומשרדי הממשלה, כל אחד לפי עניינו.

יצחק אהרונוביץ': הפרויקטים של המיגון שמבצע פקע"ר מתבצעים בהתאם להנחיית הדרג המדיני ובהינתן תקציב.

יצחק אהרונוביץ': פיקוד העורף לא מבצע מיגון לעובדים במשקים החקלאיים באתרי הבנייה.

יצחק אהרונוביץ': ואני אוסיף, א.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שצפיתי בך, נדמה לי, בוועדה לעובדים זרים – את רואה שגם אני רואה אותך – ודיברתם על זה; ומעבר לזה אני יכול להוסיף, מיכל, שאני מסתובב הרבה במועצות האזוריות, בעיקר בדרום, והם לא מוגנים.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שאני מכיר – המשקים לא מוגנים, הפועלים לא מוגנים, אני רואה את הדברים האלה והם גם פונים אלי; למה אין לנו מיגונית או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': זה לגיטימי.

יצחק אהרונוביץ': אני גם שאלתי את הדברים האלה, אבל זו התשובה של צה"ל ואני העברתי אותה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת – חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כן, תודה לך שהזכרת שאכן דנו בכך אתמול בוועדה לעובדים זרים בראשותי.

מיכל רוזין: אני הזמנתי את נציגי פיקוד העורף, והם לא הגיעו לישיבה.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שגם החקלאים שאתם דיברנו סיפרו איך הם משתטחים בשדות פשוט עם העובדים, ללא כל מיגון, ויש אמצעי מיגון.

מיכל רוזין: אבל חשוב לומר שבמשרד הביטחון הוחלט לתגבר את המיגון ב-400 מיליון שקלים, אבל לא את המיגון לחקלאות.

מיכל רוזין: כלומר, יש החלטה לא לתגבר את המיגון לאזורים חקלאיים.

מיכל רוזין: וכפי שאמרתי, אנחנו יודעים ש"כיפת ברזל", שעושה עבודה מצוינת, אינה מיירטת את אותם טילים שמגיעים מרצועת-עזה מעל שטחים פתוחים.

מיכל רוזין: כלומר, השטחים האלה בהחלט מועדים לסכנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות לחברי הכנסת אייכלר וחנין, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני מצטרף לדאגה הכנה לעובדים הזרים ולחקלאים.

ישראל אייכלר: אמרת שביצוע המיגון הוא באחריות הרשויות ומשרדי הממשלה, ואני רוצה לשאול לגבי ילדים שנולדו כאן ולומדים בתלמודי-תורה באשדוד.

ישראל אייכלר: בסיורי באשדוד, ביום פרוץ מלחמת "צוק איתן", ראיתי שהם שוהים בכיתות בקרוונים, וכל מה שלפיקוד העורף היה לומר זה שהם לא ילמדו.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לך, אדוני השר, כשהיה פה השר מתן וילנאי, שהיה ממונה על העורף, הוא היה שם בסיור והוא דרש ממשרד החינוך, חד-משמעית, לבנות כיתות במבנים – ואני לא מדבר על מבנים ממוגנים אפילו, אלא לפחות מבנים יציבים.

ישראל אייכלר: מאז נעשו כמה דברים על-ידי המשרד ועיריית אשדוד, אבל עדיין יש באשדוד מאות ילדים בכיתות חשופות לטילים ורסיסים.

ישראל אייכלר: מה תעשו, כבוד השר, כדי למנוע את האפליה הזאת בין ילדים ששווים כיתות בטוחות לילדים שווים פחות, שעבורם מספיק קרוון ישן וכל מה שיש לומר להם זה לא לבוא ללימודים?

ישראל אייכלר: זאת לא תשובה.

ישראל אייכלר: כשם שלא ניתן לומר לעובדים הזרים אל תבואו לעבודה ולפרנסה, אי-אפשר לומר לילדים אל תבואו לבתי-הספר.

ישראל אייכלר: תודה.

אחמד טיבי: אדוני, חבר הכנסת דב חנין, שאלה נוספת, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, בהמשך לשאלתה של חברת הכנסת רוזין, שעוסקת באותם אנשים, אותם בני-אדם שלא נמצאים בריכוזי האוכלוסייה הגדולים שעליהם מערכת "כיפת ברזל", למרבה השמחה, יודעת להגן, ובינתיים בדרך כלל מצליחה בצורה מאוד מרשימה.

דב חנין: חברת הכנסת רוזין דיברה על עובדים זרים שנמצאים במרחבים חקלאיים, ואני רוצה להפנות את תשומת הלב לעוד אנשים שנמצאים במרחבים לא עירוניים, וזה הציבור הערבי הבדואי שגר בכפרים לא מוכרים.

דב חנין: אנחנו יודעים שהאנשים האלה, בדרך כלל, נמצאים ביישובים שבהם הבנייה ממילא היא בנייה מאוד ארעית, מאוד לא חזקה, מאוד לא בטוחה, וודאי שאין שם לא מרחבים מוגנים ולא מקלטים.

דב חנין: אנחנו גם יודעים שיש פגיעות באזורים האלה, וגם טילים שנוחתים במרחבים האלה, או רקטות שנוחתות במרחבים האלה.

דב חנין: והשאלה היא: האם יש תוכנית מסודרת לפזר באזורים האלה מיגוניות שתאפשרנה לאנשים, כל עוד המצב המלחמתי נמשך, להתגונן באופן סביר, לשמור על חייהם, על חיי ילדיהם?

דב חנין: הדבר הזה, אגב, לא מחייב בניית קבע.

דב חנין: המיגוניות הן מיגוניות שאפשר להעביר ממקום למקום; לא מדובר על שינוי סטטוס, מדובר בפירוש על הצלת חיים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי, אני חוזר ואומר, מאחר שהדברים האלה מוכרים לי, לגבי המיגוניות וכל הנושא של המיגון בשטחים הפתוחים, הדברים האלה עולים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, העדיפות הייתה למגן בטווח של 7 קילומטרים מרצועת-עזה, שם הכול ממוגן ואנחנו מאפשרים שם חיים, מאחר שיש את המיגון, לילדים ולחיי הקהילה.

יצחק אהרונוביץ': אין קשר, אני אומר לך, חבר הכנסת אייכלר, לגבי כולל או בתי-ספר.

יצחק אהרונוביץ': יש עוד הרבה שכונות – הייתי בשכונה בבאר-שבע, הייתי באשקלון – יש עדיין הרבה מקומות לא ממוגנים כי הם לא בטווח של 7 הקילומטרים.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לזה, ממגנים בהתאם, א.

יצחק אהרונוביץ': ליכולת התקציבית; ב.

יצחק אהרונוביץ': לצורך של הרשות המקומית, ובתיאום עם פיקוד העורף.

יצחק אהרונוביץ': אין קשר לכולל או בית-ספר, לא עושים את ההפרדות האלה.

יצחק אהרונוביץ': ולכן צריך לראות, יש עדיין הרבה מקומות שלא ממוגנים, ולכן ההחלטות אם כן לקיים או לא לקיים, זה שיקול של פיקוד העורף עם השלטון המקומי.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של המגזר הבדואי, חבר הכנסת דב חנין, אני מסכים.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים, המגזר הבדואי, בעיקר בפזורה, אבל לא רק, גם ביישובים – אתמול ביקרתי בבית-החולים סורוקה את שתי הבנות שנפצעו.

יצחק אהרונוביץ': ביקרתי אותן, ראיתי, דיברתי עם האבא, עם המשפחה.

יצחק אהרונוביץ': נפצעו – הם סיפרו לי את הסיפור.

יצחק אהרונוביץ': אבל כמו שהן נפצעו שם, ראיתי את הילד שרץ בשטח פתוח באשקלון וחטף רסיס לריאה.

יצחק אהרונוביץ': אותו הדבר, אין שם בכל מקום ומקום.

יצחק אהרונוביץ': האישה שהוצאנו מתוך ההריסות בבאר-שבע, אין לה מיגון בבית, אין לה מיגון גם בשכונה, ליד הבית.

יצחק אהרונוביץ': יש הרבה אזורים כאלה.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים שצריך לראות גם את השטחים החקלאיים, גם את הפזורה או את הבדואים וגם הרבה יישובים.

יצחק אהרונוביץ': יש הרבה פערי מיגון.

יצחק אהרונוביץ': איך אמרנו?

יצחק אהרונוביץ': טוב שיש לנו "כיפת ברזל", וטוב שעם ישראל ואזרחי מדינת ישראל שומעים להנחיות ותופסים מחסה.

יצחק אהרונוביץ': מצילי חיים.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לשר אהרונוביץ, השר לביטחון פנים, על שהואיל לענות על השאלות.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: סגן שר האוצר יענה על שאילתה דחופה של חבר הכנסת איציק כהן.

אחמד טיבי: יצחק כהן, תואיל נא בטובך לגשת.

אחמד טיבי: סגן השר מיקי לוי.

אחמד טיבי: הוא לא פה?

יצחק כהן: הוא פה, הוא פה, כבר דיברנו, כבר שוחחנו.

יצחק כהן: אולי בינתיים, אדוני, אני אומר כמה מילים עד שהוא יגיע?

יצחק כהן: הבוקר אני מגיע מעירי אשקלון, שהופגזה במטח רקטות – – –

אחמד טיבי: תפסיק את המטח כי הגיע סגן השר.

יצחק כהן: תן לנו לדבר, אני במדינה יהודית דמוקרטית.

יצחק כהן: אני בצד היהודי, תן לי לדבר.

אחמד טיבי: בבקשה.

יצחק כהן: אז אני רוצה לשלוח מפה את ברכתי לתושבי אשקלון ולבנות הסמינר שבאו לבקר אותנו היום.

יצחק כהן: נמשיך להתפלל, בעזרת השם, שיבוא השלום לארצנו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, עד שמיקי יגיע לדוכן – – –

אחמד טיבי: תוכל להתחיל בשאילתה, בבקשה.

יצחק כהן: אתה דוחק בי, אני לא מבין למה.

אחמד טיבי: כי זמנו של סגן השר, ויש הודעה דרמטית של השרה יעל גרמן עוד מעט.

יצחק כהן: אנחנו המתנו לסגן השר.

אחמד טיבי: לא, הוא היה פה, סגן השר.

יצחק כהן: חברי סגן השר מיקי לוי, פורסם כי פוליסות הביטוח אינן מכסות נזקי רקטות מאחר שהמדינה היא האחראית לפיצוי הניזוקים מפגיעת אויב, מס רכוש.

יצחק כהן: מאידך גיסא, המדינה מפצה עד תקרה מסוימת.

יצחק כהן: רצוני לשאול: 1.

יצחק כהן: האם הדבר נכון?

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: אם כן – מה היא תקרת הנזק שהמדינה מפצה עליו? 3.

יצחק כהן: מה אמור לעשות מי שנזקו עולה על התקרה?

יצחק כהן: – לאחר השיחה המקדימה שהייתה לי אתך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני אגיד "אמן" על דברי הפתיחה שלך, חברי היקר איציק כהן; הלוואי שהשלום יבוא.

מיקי לוי: לעצם העניין – חברי חבר הכנסת איציק כהן, סגן שר האוצר לשעבר, כיהן בתפקיד גם בתקופת "עמוד ענן", ואין לי בכלל ספק כי חבר הכנסת כהן מכיר את הסוגיה לעילא ולעילא.

מיקי לוי: בהחלט אני בטוח בכך, שהרי עסק בכך כסגן שר האוצר.

מיקי לוי: המצב לא השתנה מאז עזבת את תפקידך.

מיקי לוי: ראשית, ברצוני לומר כי, כידוע, הפוליסה התקנית לביטוח דירה אינה מכסה נזקי מלחמה, פעולות אויב או פיגועים חבלניים.

מיקי לוי: ניתן להרחיב את הפוליסה התקנית בכיסויים שונים, בין השאר כיסוי כנגד נזקי טרור.

מיקי לוי: על-פי חוק מס רכוש וקרן פיצויים והתקנות הנלוות לכך, חפציו הביתיים של כל תושב במדינת ישראל, המצויים בדירת מגוריו, מבוטחים מפני נזק מלחמה.

מיקי לוי: חפצי הבית מסווגים לפי קבוצות: רהיטים, ביגוד, מכשירי חשמל ואלקטרוניקה וחפצי בית אחרים.

מיקי לוי: חפצים אלה מכוסים ללא תשלום פרמיה מצדו של התושב, עד לתקרה כמפורט, כפי שאני אפרט להלן; אני לא אפרט את הכול.

מיקי לוי: אותם נזקים שנגרמים לאותו אזרח משולמים מהקרן, זה ידוע לכולם.

מיקי לוי: סתם לדוגמה, אני לוקח: רהיטים או מכשירי חשמל לאדם בודד – 29,635 שקלים; מכשירי חשמל לזוג – 35,920; לכל ילד – עוד 601; למבוגר הגר עם יחיד – 4,750.

מיקי לוי: אני אגיד, לסבר את האוזן, את הסך הכול הכללי: סך הכול ליחיד, כלל הנזק בדירה – 66,562 שקלים, בתנאי שכל הפרטים נפגעו, כגון רהיטים, בגדים, מכשירי חשמל, אלקטרוניקה, חפץ ביתי אחר; לזוג נשוי, על כל מה שאמרתי – 108,000 שקלים; לכל ילד עוד 12,207 שקלים; ולכל מבוגר הגר עם זוג או עם יחיד – 26,972 שקלים.

מיקי לוי: החוק אינו מכסה חפצי אמנות, תכשיטים, עתיקות, מזומנים או חומרים שנמצאים במחשב אישי וכאלה שלא עשו להם גיבוי.

מיקי לוי: תושב המעוניין לבטח את חפציו הביתיים בערך הגבוה מהערך הנקוב בתקנות, רשאי לפנות למשרדי מיסוי מקרקעין באר-שבע, חיפה, ירושלים ותל-אביב, למלא טופס הצהרה לצורך ביטוח חפצים ביתיים – זאת אומרת, הוא מגדיל את ערך הביטוח שלו – או לבצע את הביטוח באמצעות האינטרנט באתר רשות המסים, לערוך חישוב השווי הנוסף של נכסיו שברצונו לבטחם, ולשלם פרמיה בשיעור 0.3% מהשווי הנוסף.

מיקי לוי: השווי הנוסף לא יעלה בסך הכול על 887,033 שקלים.

מיקי לוי: כל מה שאמרתי אכן מבוטח על-ידי הקרן לנזקי מלחמה.

מיקי לוי: נכון שהוא מוגבל, אזרח מוגבל, אבל עדיין הפיצוי הוא פיצוי מאוד ראוי, מאוד יעיל ומאוד נדיב אפילו.

מיקי לוי: ואני משתמש, חברי חבר הכנסת כהן, באותם כללים שאתה נהגת לפיהם כשהיית סגן שר האוצר במבצע "עמוד ענן".

מיקי לוי: אנחנו ניישם את אותם דברים, לא נסטה ימינה ולא נסטה שמאלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: שאלה נוספת לחבר הכנסת כהן – ברשותך, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: אני מודה לך, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: באמת אשלח את ברכתי מהבית הזה לאנשי מס רכוש שעושים עבודה יוצאת מן הכלל, ובאמת מגיעים תחת אש לכל נקודה ועושים עבודת קודש.

נחמן שי: הם מגיעים לפני הרקטות, לפני הרקטות.

יצחק כהן: תמסור להם את ברכתנו, את ברכת כל הבית הזה.

מיקי לוי: תודה.

יצחק כהן: שאלה נוספת, אדוני.

יצחק כהן: התבשרנו – ואנחנו רוצים לברך אתכם על זה – שהכנסתם סל סיוע ליישובי הדרום בסך כחצי מיליארד שקל, ואכן מגיעות לכם כל הברכות.

יצחק כהן: אבל מדוע, מדוע גרעתם את אשקלון ואת אשדוד?

יצחק כהן: ערים מוכות "גראדים" בצורה מטורפת, למה דווקא אותן לגרוע?

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יצחק כהן: ואגב, אנחנו נקיים על זה דיון מהיר בוועדת הכספים בשבוע הבא.

מיקי לוי: מצוין.

מיקי לוי: כידוע לך, אנחנו נסמכים על החלטת פיקוד העורף על 40 קילומטר.

מיקי לוי: הנושא הזה קיים והיה נהוג גם ב"עופרת יצוקה", גם ב"עמוד ענן".

מיקי לוי: אבל מכיוון שהערת את תשומת לבי, אנחנו נביא את זה להנהלת משרד האוצר.

מיקי לוי: אני מתחייב לך לשים את זה על שולחן הדיונים.

מיקי לוי: אין לי תשובה חד-משמעית, כי ההחלטה היא כפי שהייתה במבצעים הקודמים.

מיקי לוי: באותו משרד שישבת אני יושב היום, והנה, הזדמנות נוספת להגיד לך תודה על החפיפה ועל העצות הטובות שנתת לי.

מיקי לוי: אנשי מס רכוש עושים עבודה נהדרת, מגיעים שעה מרגע נפילת הטיל למקום האירוע, עושים רישומון מהיר.

מיקי לוי: יש כבר חמש משפחות שמשוכנות בבתי-מלון; יש משפחות שרצו לנוע למרכז הארץ.

מיקי לוי: לחלק מהמפעלים, לחלק מהמקומות, כדי לסייע בידי אותם נפגעים, כבר ניתנו תשלומים על החשבון – אותו מפעל צבע בבאר-שבע קיבל כ-600,000 שקלים על החשבון.

מיקי לוי: כך נמשיך לנהוג, בדיוק על-פי הנוהג הקיים.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הודעה דרמטית, בעלת משמעות קוסמופוליטית ענפה, לשרה יעל גרמן.

אברהם מיכאלי: זה לא פייר, זה לא בסדר.

אחמד טיבי: תקשיב.

אחמד טיבי: אבל תקשיב.

אברהם מיכאלי: זה לא פייר.

אברהם מיכאלי: אתה מחפש – – –

אחמד טיבי: תמתין ותקשיב.

אברהם מיכאלי: אני קורא לכל חברי הכנסת.

אברהם מיכאלי: מה זה?

אחמד טיבי: הציבור רואה ומקשיב.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבדת להודיע לכנסת כי ראש הממשלה החליט, בהתאם לסמכותו לפי סעיף 26(3) לחוק-יסוד: הממשלה, להפסיק את כהונתו של חבר הכנסת דני דנון – –

אחמד טיבי: וואי.

יעל גרמן: – – כסגן שר במשרד הביטחון.

קריאות: – – –

איתן כבל: אנחנו מתנגדים.

יעקב ליצמן: – – –

יעל גרמן: קודם החלטתו – –

קריאה: איזה גבר.

נחמן שי: נגד.

יעל גרמן: – – להפסיק את כהונתו – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: איך הכנסת והממשלה תתנהל?

כיפת ברזל במיטבה.

קריאות: – – –

יעל גרמן: קודם החלטתו – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: נא לתת לשרה להסביר את ההחלטה.

אחמד טיבי: בבקשה.

איתן כבל: זה שבירה של הביטחון.

יעקב ליצמן: – – – היא צריכה להסביר למה היא מודיעה – – –

זה קשור לתחום הבריאות.

יעקב ליצמן: היא שרת הבריאות.

אחמד טיבי: בריאות?

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: זה בריאות הנפש.

אחמד טיבי: בגלל ההלם הנפשי שלך ושלו.

יעקב ליצמן: בגלל בריאות הנפש – – –

אחמד טיבי: בריאות, זה מפני שאתם בשוק.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: קודם החלטתו להפסיק את כהונתו של חבר הכנסת דני דנון כסגן שר במשרד הביטחון הודיע ראש הממשלה – –

קריאות: – – –

יעל גרמן: – – לכל חברי הממשלה ולשר הביטחון על כוונתו לעשות כן.

יעל גרמן: תודה.

נסים זאב: כל הכבוד לראש הממשלה.

אחמד טיבי: אני, אני – – –

קריאות: – – –

נסים זאב: – – –

תביא להצבעה, תביא להצבעה.

אחמד טיבי: אתה רואה שהיה צריך שרת בריאות?

אחמד טיבי: תראה איך אתם נסערים ונרגשים.

נסים זאב: אני מבקש שתהיה הצבעה על ההודעה בעניינו.

יצחק כהן: זה סכנה קיומית.

אחמד טיבי: ומה תצביע, נסים?

נסים זאב: מה זה משנה?

נסים זאב: אני אפתיע אותך.

אחמד טיבי: הודעות כאלה לא מחייבות הצבעה.

אחמד טיבי: זו החלטה של ראש הממשלה.

קריאות: – – –

כל הכבוד, כל הכבוד לראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': מה יהיה עם ביטחון ישראל אחרי ההודעה?

יצחק כהן: זה להפקיר את ביטחון מדינת ישראל.

באסל גטאס: – – –

אחמד טיבי: אני לא יודע אם השאלה של שלי מחייבת תשובת ממשלה.

אחמד טיבי: שואלת שלי יחימוביץ: מה יהיה עם ביטחון ישראל אחרי ההודעה?

אחמד טיבי: אולי עכשיו תהיה הפסקת אש.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הודעה פחות דרמטית למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטות ועדת הכספים בדבר צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 10), התשע"ד–2014, וצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטה בדבר פיצול הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014, חוברת מ/841.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2218/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעות חוק.

אחמד טיבי: אנחנו מתחילים בהצעתו של חבר הכנסת רונן הופמן, הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון).

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת, הנמקה מהמקום.

אחמד טיבי: בבקשה.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בחוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים.

רונן הופמן: החוק הזה מוצע כחוק נפרד ועצמאי משום החשיבות הרבה שהמחוקק מייחס לנושא הזה.

רונן הופמן: החוק הזה מגלם ערכים באמת נעלים, וביניהם הגנת סביבה, שמירת חיי מתרחצים ועידוד השהות בחוף הים.

רונן הופמן: החוק במתכונתו הנוכחית מאפשר לבית-המשפט המרשיע בעבירת איסור נהיגה בחוף הים רק להטיל קנס על המורשע, ואף לשלול לנהג המורשע את רישיונו, אבל החוק הספציפי הזה מציע להעניק לבית-המשפט המרשיע סמכות גם לאסור את השימוש ברכב שבו בוצעה העבירה לתקופה שלא תעלה על 120 ימים.

רונן הופמן: התיקון הזה נדרש עקב הנתונים של משטרת התנועה והרשות הלאומית למניעת תאונות דרכים.

רונן הופמן: מהנתונים הללו עולה כי במקרים רבים, למרות פסילת רישיון הנהיגה, הנהגים ממשיכים לנהוג תוך זלזול בוטה בחוק ובחיי אדם.

רונן הופמן: על כן, התיקון הזה הוא תיקון חשוב.

רונן הופמן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יענה השר סער, שר הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

דב חנין: הגנת הסביבה זה טוב.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: מה אמרתי?

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מודיע לפרוטוקול שלא החלפתי את השר עמיר פרץ בתפקידו כשר להגנת הסביבה.

אחמד טיבי: זה חשוב.

גדעון סער: אין לי כוונה כזאת – לפעול בניגוד להסכמים הקואליציוניים – –

דב חנין: אף שהגנת הסביבה חשובה.

גדעון סער: – – ועל אף החשיבות – –

חיים כץ: – – – תנשום – – –

גדעון סער: – – הניכרת של הנושא.

אחמד טיבי: אדוני, מאיפה הגעת?

גדעון סער: אני מופיע שני בסדר-היום – הצעת החוק – אף-על-פי-כן הספקתי – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: כן, כן – –

גדעון סער: – – אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: – – זה נכון.

אחמד טיבי: בוטלה ההצעה הראשונה.

גדעון סער: – – לראות אותך מודיע – –

אחמד טיבי: כן, על הודעה דרמטית.

גדעון סער: – – בטלוויזיה, בחדרי פה למטה – –

אחמד טיבי: כן?

גדעון סער: – – ולהגיע למליאה עד סוף ההנמקה של חבר הכנסת הופמן מהמקום – אני, קודם כול, זה – –

אחמד טיבי: שר עם כושר.

גדעון סער: – – שיעור ספורטיבי מעניין – –

אחמד טיבי: שר עם כושר.

גדעון סער: – – אבל – –

אחמד טיבי: אבל תוך כדי כך – – –

הספקת לפטר סגן שר בדרך – – –

גדעון סער: – – אני מציע לעשות מבחן כזה לכל אחד מהשרים בממשלה.

יעקב ליצמן: – – – אדוני השר – – – לא שרת הבריאות – – – על פיטורי סגן שר הביטחון – – –

אחמד טיבי: אדוני, הפסדת כאן דרמה שהייתה לפני שעה קלה כאשר שרת הבריאות הודיעה על פיטורי סגן השר דנון.

גדעון סער: הייתה סיבה מיוחדת לשיבוץ שלה על-ידי מזכירות הממשלה?

אחמד טיבי: הדבר גרם להלם, ולכן זה מצריך שרת בריאות.

יעקב ליצמן: – – –

אחמד טיבי: טיפול פרופילקטי.

אחמד טיבי: התשובה של שרת הבריאות היא על טיפול פרופילקטי, מונע, כי אנשים פה היו נסערים.

אחמד טיבי: אוקיי, עכשיו נא לשבת.

אחמד טיבי: חברי הכנסת, נא לתת לשר הפנים לענות אחרי שהוא נח ליד הדוכן.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים, התשנ"ז–1997, אוסר את הנהיגה ברכב בחופי הים.

אחמד טיבי: הופמן, שטרית, לביא, סטרוק, השר מאיר כהן – רבותי, אתם לא מאפשרים לשר הפנים לדבר.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סטרוק – –

אורית סטרוק: – – –

אחמד טיבי: – – תצלמי ותשבי.

אחמד טיבי: הסדרנים, נא להושיב את מי שעומד.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: פנינה, תודה.

גדעון סער: אני, ברישת הדברים, אדוני היושב-ראש, אבהיר לשאלת חבר הכנסת ליצמן מדוע אני משיב על הסעיף הזה – –

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: מדוע זה – – –

גדעון סער: – – אז את התשובה מדוע הודיעה שרת הבריאות את ההודעה הקודמת צריך לבדוק במזכירות הממשלה.

גדעון סער: אין לי גם – – –

נחמן שי: בגלל הזעזוע.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אנחנו נתנו הסבר מוסמך.

גדעון סער: – – – אני לא רואה – להיות מעורב גם בנושא הזה.

גדעון סער: אבל חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים, שאותו מבקש המציע, חבר הכנסת הופמן לתקן – החוק שכבר אוסר את הנהיגה ברכב בחופי הים קובע כי השר הממונה על ביצוע החוק הנו שר הפנים, ולכן אני משיב מטעם הממשלה.

אחמד טיבי: בבקשה.

גדעון סער: אכיפת החוק, אדוני היושב-ראש, מבוצעת בעיקר על-ידי פקחים של הרשויות המקומיות וגם על-ידי פקחים של גופים שונים, כגון רשויות של נחלים ומעיינות, הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים, שהוסמכו לכך על-ידי השר להגנת הסביבה.

גדעון סער: החוק קובע מהו העונש שניתן להטיל על מי שנוהג ברכב בחוף הים.

גדעון סער: בין היתר, סעיף 7ב לחוק קובע את סמכות בית-המשפט, נוסף על כל עונש אחר, לפסול את רישיון הנהיגה של אדם העובר על איסור נהיגה בחוף הים, לתקופה שלא תעלה על 120 ימים.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להעניק סמכות נוספת לבית-המשפט, ולפיה יהיה ניתן לאסור את השימוש ברכב שבו בוצעה העבירה, לתקופה שלא תעלה על 120 ימים.

גדעון סער: הצעת החוק נועדה לשפר את הכלים לאכיפת האיסור שכבר קבוע בחוק.

גדעון סער: על כן ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק, ועמדת הממשלה היא שיש לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית, והמציע ודאי יתאם את המשך הליכי החקיקה עם הממשלה.

אחמד טיבי: אני מודה לשר הפנים.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית-המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 44.

אחמד טיבי: אין מתנגדים, אין נמנעים; לרבות חבר הכנסת נחמן שי שלא הצביע.

אחמד טיבי: אנחנו – אלעזר שטרן וצורי.

אחמד טיבי: נא לשבת במקום כדי להזיז את האצבע ולהצביע.

אחמד טיבי: זה עובר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להמשך טיפול.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1053/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעה שנייה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מדברת על התקנת מערכת לגילוי וכיבוי אש באוטובוסים המיועדים להסיע 20 אנשים או יותר מלבד הנהג.

חמד עמאר: במדינת ישראל עולים אוטובוסים רבים באש כל שנה.

חמד עמאר: בשנת 2013 עלו יותר מ-100 אוטובוסים באש.

חמד עמאר: כידוע, באוטובוס המנוע נמצא מאחור, וכשעולה אש שם, עובר זמן עד שהנהג מגלה שהמנוע שלו עולה באש.

חמד עמאר: ולכן, אם נתקין מערכת לגילוי אש וגם מערכת כיבוי אוטומטית במנוע, זה יכול גם לחסוך בעלויות של אוטובוסים שעולים באש – לוקח כמה דקות עד שכל האוטובוס עולה באש – וגם אנחנו יכולים לחסוך בחיי אדם.

חמד עמאר: לכן אני מבקש שתתמכו בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: סגנית השר חוטובלי תענה בשם הממשלה.

אחמד טיבי: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת החוק מוצע להסמיך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים להתקין תקנות בדבר התקנת מערכת אוטומטית לגילוי ולכיבוי אש באוטובוסים רבי-נוסעים.

ציפי חוטובלי: כבר לפני כשנתיים יזם משרד התחבורה ומימן מתקציבו הכנת תקן ישראלי למערכות כיבוי אש באוטובוסים באמצעות מכון התקנים הישראלי.

ציפי חוטובלי: המערכת מיועדת להתקנה במנוע האוטובוס ולגרום לכיבוי אם מתחילה שרפה במנוע האוטובוס.

ציפי חוטובלי: מדובר בתקן ראשון מסוגו בעולם, אשר לבטח יהווה פריצת דרך בתחום זה.

ציפי חוטובלי: הליך אישור התקן יושלם עד לסוף שנה זו, ובכוונת משרד התחבורה לחייב התקנתו בכלל האוטובוסים בארץ.

ציפי חוטובלי: יישום הצעת החוק יעלה את רמת בטיחות נסיעתם של עשרות אלפי הנוסעים המשתמשים באוטובוס מדי יום.

ציפי חוטובלי: התקנת המערכת לגילוי וכיבוי אש תסייע בהתמודדות עם סכנות השרפה.

ציפי חוטובלי: השרפות באוטובוסים בדרכים בין-עירוניות ובכבישים מהירים מהוות סיכון גדול, גם בעת עצירת חירום וגם בירידת הנוסעים לכביש; יישום ההצעה יצמצם גם את הסיכון הזה.

ציפי חוטובלי: לפיכך, עמדת הממשלה היא לתמוך בהצעת החוק, בהסכמת משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, משרד המשפטים והמשרד לביטחון פנים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה – – –

ציפי חוטובלי: אני מבקשת, כמובן, מכל חברי הכנסת לתמוך בחוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אפשר לעבור להצבעה, חמד עמאר?

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת מערכות כיבוי באוטובוסים), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

נחמן שי: תוסיף אותי בבקשה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בעד – 38.

אחמד טיבי: נגד, נמנעים – חבר הכנסת נחמן שי, אתה מתווסף באופן אוטומטי.

אחמד טיבי: אוקיי, זה לא ישנה את ההצבעה, אבל חברת הכנסת יפעת קריב תומכת בחוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעל גרמן: וגם אני.

אחמד טיבי: וגם השרה גרמן.

אחמד טיבי: אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2297/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק חינוך ממלכתי – של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, שלום.

עיסאווי פריג': זה לא הכי מחמיא לעמוד כאן ולבקש על הצעת חוק שהיא דבר שצריך להיות בהסכמה מקיר לקיר, לפי טעמי.

עיסאווי פריג': אבל, לצערי הרב, הצוות ושר החינוך חושבים אחרת, ועל הדרך שרים אחרים חשבו אחרת והפילו את ההצעה בוועדת השרים.

עיסאווי פריג': בשנה שעברה הגשתי שתי הצעות חוק בנושא הגזענות.

עיסאווי פריג': כידוע לכם, בתקופה האחרונה גל הגזענות, אווירת השנאה והגזענות ששוטפת אותנו – דבר מאוד מאוד מדאיג ומעלה סימני שאלה רבים אצל כולם.

עיסאווי פריג': הגשתי שתי הצעות חוק קודמות בעניין הגזענות, ועלו סגן השר וגם השר, שר החינוך, ונימקו את התשובה שלהם על הצעות החוק דאז: אנחנו בעד, אבל אנחנו לא רוצים לאפשר לחקיקה להתערב במערכת החינוך.

עיסאווי פריג': במקביל, סגן השר והשר התפארו כאן שיש להם תקנה בשם "תקנת מפגשים", בשווי של 3 מיליון שקל, שבאה לתת מענה למפגשים בין אוכלוסיות שונות במדינה, לתת מענה ללימוד של סובלנות ומלחמה בגזענות.

עיסאווי פריג': הלכתי לתומי לחשבות משרד החינוך, ואחרי שנה מקבלת התשובה מעל הדוכן הזה, ביקשתי לראות את הסכומים ומה עלה בגורל התקנה.

עיסאווי פריג': חברים, התשובה שקיבלתי כאן: אין תקנה ואין כלום.

עיסאווי פריג': כל מה שיצא מאז, שנה אחורה מהיום, זה פחות מ-300,000 שקל על מפגשים, כשהרוב של המפגשים האלו לא בין יהודים לערבים אלא עם קבוצות אחרות באוכלוסייה.

עיסאווי פריג': אז כאן אני – סגן השר, סגן שר החינוך, שנמצא אתנו, אני מבקש, אנא ממך, תדייק – או תדייקו – במתן תשובות כשאתם עולים לכאן.

עיסאווי פריג': כשאתם אומרים "תקנת מפגשים של 3 מיליון שקל במענה להצעת החוק", אני מצפה שהאמירה שיוצאת מהמקום הזה, יהיה לה תוכן; ומבדיקה, יצא שאין לה תוכן.

עיסאווי פריג': עכשיו אני אעבור להצעת החוק.

עיסאווי פריג': יום אחד קמנו וראינו את שר החינוך יוצא עם אמירה וקבלת החלטה: החלטתי לבטל את חובת לימוד השפה הערבית בכיתות י', י"א, י"ב.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': יש לי שתי קטגוריות: אני השנה הולך על למידה משמעותית, והשנה "האחר הוא אני".

עיסאווי פריג': אז במסגרת שתי הכותרות היפות האלה, החלטתי לבטל את חובת הלימוד, לא צריך ללמוד ערבית כחובה בתיכונים.

עיסאווי פריג': מה הנימוק?

עיסאווי פריג': תקשיבו, חברים, כמה שאנחנו מתבגרים בגיל – לומדים.

עיסאווי פריג': מה הנימוק של שר החינוך ושל מערכת החינוך?

עיסאווי פריג': מה הנימוק?

עיסאווי פריג': כדי להפוך את השפה ליותר משמעותית, הפכתי אותה מחובה לרשות.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי מנהלי בית-הספר לא מלמדים, לא מיישמים את החובה, אז הפכתי אותה לרשות.

עיסאווי פריג': איזה כלל מעניין.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: תארו לעצמכם שמס הכנסה, שזה חובה על כל אחד ואחד – – –

אחמד טיבי: או שיעורי מתמטיקה.

אחמד טיבי: זה יותר לעניין.

עיסאווי פריג': – – – או שיעורי מתמטיקה.

עיסאווי פריג': שיעורי מתמטיקה.

עיסאווי פריג': שיעורי מתמטיקה בבתי-הספר – חברים, זה נושא מאוד חשוב לחיים משותפים ולקיום משותף במקום הזה, אז אנא מכם, קצת תשומת לב.

עיסאווי פריג': מערכת החינוך, חברים, ביטלה את חובת הערבית, הפכה אותה לרשות, כי היא מאמינה שאם היא הופכת אותה לרשות, ילמדו אותה יותר וניתן ליישם אותה.

עיסאווי פריג': אז תארו לעצמכם שהמתמטיקה, שהיא מקצוע חובה בבית-הספר – המנהל לא יְלַמד.

עיסאווי פריג': הוא אומר: אני החלטתי לא ללמד מתמטיקה.

עיסאווי פריג': והיא מקצוע חובה.

עיסאווי פריג': האם מערכת החינוך וכבוד השר וסגן השר, שאמור לעלות כאן, יגידו: נבטל את החובה ונהפוך אותה לרשות?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, האם יעשו את זה?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אבל בגלל ה"עליהום" הקיים בין יהודים לערבים, אז כל מה שקשור למשפטים ערביים – מבחינת לימוד, התנהלות, חוקים – קל.

עיסאווי פריג': קל, זה יעבור, זה יעבור.

עיסאווי פריג': אני אנצל את המשמעת הקואליציונית ואני אעביר את זה.

עיסאווי פריג': זה דבר מנוגד לכל היגיון.

עיסאווי פריג': הצעד הראשון שעשיתי, חברים: אספתי 40 חתימות בבית הזה, 40 חתימות, ופנינו לשר לחזור בו מההחלטה שהוא קיבל.

עיסאווי פריג': השר לא חזר בו.

עיסאווי פריג': ו-40 החתימות, יותר משליש מהחתימות האלה – אנשים מהקואליציה.

עיסאווי פריג': בראשם עמד, בראש החתימות האלה, כבוד הנשיא המיועד רובי ריבלין; ואחרי זה יושב-ראש הקואליציה יריב לוין; וחברת הכנסת אורלי אבקסיס; וחברת הכנסת גילה גמליאל; וחבר הכנסת, יושב-ראש ועדת החינוך, מצנע.

עיסאווי פריג': אלו האנשים שחתמו על המכתב שפנה לשר החינוך, ואלו – לתומי אני חושב, ביני לבין עצמי – קיבלו משמעת קואליציונית להצביע עכשיו בניגוד למה שהם חתמו.

עיסאווי פריג': ומה אני מבקש?

עיסאווי פריג': למה שאני אבקש את זה?

עיסאווי פריג': אתם צריכים לבקש את זה.

עיסאווי פריג': אתם, ששפת המרחב, השפה הרשמית השנייה של מדינת ישראל, השפה הרשמית – קמים בחלום רטוב בלילה ומחליטים להפוך את זה מרשות לחובה, ואתם בקלי קלות תגידו כן.

עיסאווי פריג': על מה?

עיסאווי פריג': הממשלה לא תיפול על דבר כזה; אני לא מסכן חיי אדם; אין עלות תקציבית.

עיסאווי פריג': וכשאתם באים ואומרים לי "אנחנו לא ניתן לחקיקה להתערב במערכת הלימוד", אז למה כשהבית היהודי מגיש הצעת חוק על מורשת יהודית אתה מכניס את זה ומאשר את זה בהצעת החוק וזה עובר בבית הזה לפני כחודש וחצי?

עיסאווי פריג': יש איפה ואיפה?

אחמד טיבי: כן.

עיסאווי פריג': יש לי עוד שתי דקות.

אחמד טיבי: עניתי.

אחמד טיבי: שאלת אם יש איפה ואיפה, ועניתי.

עיסאווי פריג': אה, הבנתי.

עיסאווי פריג': אז יש איפה ואיפה?

עיסאווי פריג': זה מה שאני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': מה אני מבקש מכם?

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם, חברי הקואליציה, שכל אחד יש לו חבר ערבי, לא משנה אם זה טייח, נהג מונית – – –

אחמד טיבי: אם תציע הצעה כזאת, שלכל אחד יהיה חבר ערבי, היא תיפול.

אחמד טיבי: אז אל תציע הצעות כאלה.

עיסאווי פריג': אז אני אחזור בי.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם, חברי הקואליציה ששותפים לי בהצעת החוק הזו – חבר הכנסת, יושב-ראש הקואליציה יריב לוין; ושותף שלי להצעת החוק, חברי חבר הכנסת משה מזרחי; שני החברים האלו שחתמו אתי – ורבים רצו לחתום אתי על הצעת החוק – האם ההיגיון שלהם חושב אחרת?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': אדוני יושב-ראש ועדת החינוך עמרם מצנע, היו שיחות בינינו על הדבר הזה ושמעתי את התמיכה שלך ואת האהדה שלך לנושא הזה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לראות את זה כאן, כי זה דבר שהוא בסיס של הבסיס בחיים משותפים במדינה.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים חיים משותפים.

עיסאווי פריג': איך אנחנו מדברים על חיים משותפים אם לא נצליח להבין במינימום האחד את השני?

עיסאווי פריג': עפר, זה דבר בסיסי.

עיסאווי פריג': ואל תגידו לי "חקיקה".

עיסאווי פריג': הבית היהודי העביר הצעת חוק דומה, והיא עברה.

עיסאווי פריג': אומנם שר החינוך, כשבדקתי, לא הצביע בוועדת השרים – בדקתי, ולא הצבעת – אבל היא קיבלה רוב ובאה לכאן.

עיסאווי פריג': לא שמו וטו עליה.

עיסאווי פריג': על לימוד הערבית שמו וטו.

עיסאווי פריג': לאן הגענו?

עיסאווי פריג': אחרי 66 שנה רוצים לשנות את היוצרות?

עיסאווי פריג': שפה רשמית במדינה.

עיסאווי פריג': אדוני, די.

עיסאווי פריג': היא חלק מהלמידה המשמעותית.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכבוד השר – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – זה לא כבוד לבית הזה, שבכהונה שלך תצא הצעת חוק כזאת להפוך את לימוד השפה מחובה לרשות.

עיסאווי פריג': אני מצפה מהחברים לתת תמיכה ולהצביע לפי מצפונם.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אל תצפה ליותר מדי.

אחמד טיבי: סגן השר – אה, השר בעצמו.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש – – –

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: הסדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת.

אחמד טיבי: בבקשה.

שי פירון: אני מבקש את סליחתו של חברי סגן השר אבי וורצמן שהיה אמור להשיב על ההצעה.

שי פירון: ביקשתי להשיב בעצמי משני טעמים: קודם כול, בשל העובדה שחשבתי שנכון יהיה, דווקא בשל המלחמה שמתרחשת בימים האלה, לומר כמה משפטים על שיח של שנאה ושיח גזעני שמתגבר ברחובותינו.

שי פירון: ואני חושב – – –

אחמד טיבי: פריג', פריג'.

שי פירון: אני חושב שעל אף – – –

באסל גטאס: בעזרת ראש הממשלה.

באסל גטאס: אדוני, בעזרת ראש הממשלה.

שי פירון: אני חושב, על אף העובדה שמתנהלים ימים קשים על כולנו, שאסור, לפחות כשר החינוך, שלא אומר עכשיו באופן הנחרץ ביותר, שכל ביטויי הגזענות כלפי הערבים בכלל וכלפי ערביי ישראל הם בזויים ומאוסים בעיני.

שי פירון: "חביב אדם שנברא בצלם" – זאת אמירה שצריך להקפיד עליה גם ברגעים קשים, ואומה נמדדת גם בשפה שלה ובדרכי ההתבטאות שלה ברגעים שהם לא פשוטים.

שי פירון: אז עם כל החיבוק והאהבה העצומה שאני שולח לכל תושבי ישראל שנמצאים תחת איום של הפגזות בלתי מוצדקות, ועם כל הרצון לחזק ילדים ונערים שבחופש הגדול צריכים להימצא קרוב למרחבים מוגנים, קודם כול אני רוצה להביע את הצורך להימנע בימים האלה מביטויים שאינם ממין העניין.

שי פירון: גם ברגעים של מלחמה צריך להישאר צמודים לעולם המוסרי, וגם ברגעים של מלחמה צריך להיזהר משפה שאסור לה להישמע במחוזותינו.

שי פירון: זאת אמירה אחת.

שי פירון: ועכשיו לגופו של עניין.

שי פירון: כפי שאמר חבר הכנסת הנכבד, התנגדותי לחקיקה שנוגעת לתוכניות לימודים היא שיטתית.

שי פירון: היא לא נוגעת לנושא כזה או אחר.

שי פירון: אני רק רוצה לתקן טעות אחת.

שי פירון: זה לא שלא הצבעתי – אני לא חבר ועדת השרים לחקיקה.

שי פירון: אילו הייתי שם, הייתי מצביע נגד, וביקשתי מחברי סיעתי להצביע נגד ההצעה הזאת, משום שאנחנו מצביעים נגד העניין.

שי פירון: לכן, רק כדי לדייק, זה לא שלא הצבעתי.

שי פירון: אני לא חבר ועדת שרים לענייני חקיקה, וחברי יש עתיד בממשלה הצביעו נגד כי אנחנו מתנגדים לחקיקה שנוגעת לענייני חינוך.

שי פירון: אני רק אומר שאני מחויב להרחבת לימודי השפה הערבית במערכת החינוך; אני רק אומר שאני מחויב בכל פה ובכל לשון להרחבת מספר התלמידים שלומדים במגמות של חמש יחידות לימוד בשפה הערבית, כי זה יעד אסטרטגי; אני רק אומר שכפי שאתם יודעים, אני מחויב להרחבת מספר המורים הערבים במערכת החינוך הישראלית – ולא מורים לשפה הערבית, אלא מורים לכלל המקצועות; אני רק אומר שאני מחויב להרחבת המפגשים בין תלמידים יהודים לערבים; אני רק אומר שאין ביטול של חובת לימודי הערבית, אלא יש הגדלת הבחירה.

שי פירון: אני תומך בבחירה מוגדלת של מנהלי בתי-הספר בישראל.

שי פירון: זאת תפיסת עולם של פלורליזם, זאת תפיסת עולם של הגדלת המרחב.

שי פירון: אני מתנגד למשחקים מאוסים, שהרי אתם יודעים שהייתה חובה, אבל למדו 10%–15% מבתי-הספר.

שי פירון: אני מאמין – – –

אחמד טיבי: למה, אדוני?

שי פירון: למה?

אחמד טיבי: כן.

שי פירון: בגלל מחסור במורים, בגלל בחירה לא מושכלת של בתי-ספר.

שי פירון: וצריך לעשות עבודה.

שי פירון: הרי אתה ואני יודעים שעל אף הוויכוחים בינינו, השנאה והגזענות הן חלק מהשיח כאן וצריך להילחם בזה.

שי פירון: הצעת החוק הזאת לא תקדם את זה, משום שהיה מצב שבו הייתה חובת לימודי ערבית, אבל זה לא היה.

שי פירון: אנחנו יחד צריכים לדאוג שתהיה הרחבה של החשיפה, גם לשפה הערבית וגם לתרבות, ויחד נעשה את זה.

שי פירון: ההתנגדות היא התנגדות ערכית – לא מחוקקים תוכניות לימוד; היום זו תוכנית כזאת, מחר זו תוכנית אחרת.

שי פירון: אני קורא לכולם מצד אחד לעשות הכול כדי להרחיב את השיח בין הציבורים השונים, אבל מצד שני לא לחוקק תוכניות לימודים.

שי פירון: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: לא הצבעה, אלא חבר הכנסת עיסאווי מבקש ליישם את זכותו להשיב לשר.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, שמעתי אותך לגבי המחויבות, וזה דבר טוב ובריא, אבל במבחן התוצאה אני עוד לא ראיתי את המחויבות הזאת באה לידי ביטוי.

עיסאווי פריג': בתחילת דברי אמרתי שבהצעת החוק הקודמת שהועלתה לגבי הגזענות, קיבלתי כאן תשובה שיש תקנת מפגשים, קרוב ל-3 מיליון שקל, שאמורה לתת מענה.

עיסאווי פריג': חיכיתי תשעה חודשים, פניתי לחשבות במשרד החינוך, ביקשתי בכתב – מה יצא לגבי סוגיית המפגשים.

עיסאווי פריג': יצא פחות מ-300,000 שקל נכון לעכשיו.

עיסאווי פריג': וכאן כבודו אמר "מחויבות", והתחייב לתקנה של 3 מיליון.

עיסאווי פריג': אז זה בניגוד מוחלט למה ששמעתי כאן.

עיסאווי פריג': להזכירך.

שי פירון: לא נכון.

עיסאווי פריג': יש לי הנתונים בכתב.

עיסאווי פריג': אני אראה לך.

שי פירון: אנחנו מתקנים, בתי-הספר מממשים.

שי פירון: זה שהם לא מימשו – – –

עיסאווי פריג': אני אראה לך את התשובה שקיבלתי.

עיסאווי פריג': יפה, תגיד לאנשי משרדך שייתנו לי תשובה בהתאם.

שי פירון: זו תשובה נכונה.

שי פירון: אתה לא מקשיב.

עיסאווי פריג': הקשבתי, אבל – – –

שי פירון: זה הסכום שהקצינו, וזה מה שניצלו.

עיסאווי פריג': הקצית 3 מיליון וניצלו 300,000?

שי פירון: נכון.

שי פירון: נכון.

עיסאווי פריג': זה נשמע הגיוני?

עיסאווי פריג': הקצית 3 מיליון בתקנה וניצלו 10%?

עיסאווי פריג': זה אבסורד.

עיסאווי פריג': הדבר השני, אדוני – זה יפה לדבר ולהילחם בגזענות, ואני מצפה ממך ומכל שר בממשלה שלא רק כאן אלא בכל מקום יגיד את הדברים, אבל לקשור את הגזענות כשאנחנו מדברים על השפה, זה דבר שמשדר משהו.

עיסאווי פריג': היום הסקרים במדינה בקרב בני-הנוער מראים כמה השפה גורמת לפחד אצל בני-נוער יהודים.

עיסאווי פריג': במקום שאני אקל עליהם בספיגת הפחד הזה, אני בא ומוסיף לזה עוד ועוד.

עיסאווי פריג': אדוני השר, לא שכנעת אותי.

עיסאווי פריג': אני פונה לחברים להצביע על-פי צו מצפונם.

עיסאווי פריג': הערבית היא שפה רשמית במדינת ישראל והיא הבסיס להיותנו ביחד כאן.

עיסאווי פריג': היא לא תפיל ממשלה.

עיסאווי פריג': החוק הזה לא יפיל ממשלה, חברים.

עיסאווי פריג': תביאו את זה בחשבון.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: עיסאווי, לך תצביע.

אחמד טיבי: עיסאווי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – 3 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית במוסדות חינוך תיכוניים), התשע"ד–2014, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 23, נגד – 50, שלושה נמנעים עם ייסורי מצפון ונוכח אחד.

אחמד טיבי: הצעת החוק לא עברה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2470/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון).

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחמן שי.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת שי.

אחמד טיבי: שרת הבריאות תענה בשם הממשלה.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: אולי לא כדאי שאני אפריע פה, יש אווירה נעימה במליאה.

אחמד טיבי: חברי הכנסת.

נחמן שי: מה זה הספירה עכשיו?

אחמד טיבי: בטעות.

אחמד טיבי: הספירה היא בטעות.

אחמד טיבי: הספירה היא בטעות.

נחמן שי: הוא סיים.

נחמן שי: הוא סיים כבר את הצעת החוק.

אחמד טיבי: בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, 10% מתושבי מדינת ישראל – – –

אחמד טיבי: אגב, יש שניים כאלה שהצביעו.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: על החוק שלי, אז זה עבר, היה רגע של מחדל.

אחמד טיבי: זה מבוטל.

אחמד טיבי: עכשיו זמנך, בבקשה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חברי חברי הכנסת, 10% מתושבי מדינת ישראל, מאזרחי מדינת ישראל, הם בני 65 ומעלה.

נחמן שי: בעוד כ-20 שנה מספרם יעלה, האחוז שלהם יעלה ל-16%; אז זה לא יהיה 800,000, זה יהיה כבר 1.2 מיליון.

נחמן שי: קצב הגידול של האוכלוסייה הזאת, תודה לאל, והודות למערכת הבריאות של מדינת ישראל – לא תמיד אזרחי מדינת ישראל מעריכים אותה.

נחמן שי: היא באמת מאריכה חיים ומסייעת להם, ועל כך התודה.

נחמן שי: אולי יש עוד סיבות.

נחמן שי: זה בטח לא המצב הנוכחי שאנחנו עוסקים בו.

נחמן שי: אבל השאלה היא לא רק איך מאריכים, אלא גם איזה מין חיים מחכים לנו בגילים האלה, ואיך האנשים – פעם הם גמלאים, פעם הם קשישים, פעם הם אזרחים ותיקים – איך הם יבטיחו את חייהם בפרק הזה של חייהם שעשוי להיות, תודה לאל, ארוך; לנשים – עד 84, לגברים – עד קצת למעלה מ-80, הרבה שנים.

נחמן שי: איזה מין חיים יהיו שם?

נחמן שי: כדי לסייע לאוכלוסייה הזאת – אני מוביל את השדולה שלה בכנסת, שדולת האזרחים הוותיקים – אני רוצה לחזור ולהניח על שולחנה של הכנסת הצעת חוק שמלווה אותנו עוד מהכנסת השבע-עשרה.

נחמן שי: אני אקרא אותה, ואני גם אתן את האשראי לחברי שהובילו אותה בעבר.

נחמן שי: היא אומרת כך: "אזרח ותיק שהגיע לגיל 80 יהיה זכאי לפטור מלא מתשלומי הארנונה החלים על דירת המגורים שלו"; תכף אני אסביר גם למה.

נחמן שי: אזרחים ותיקים שהגיעו לגיל 80 אינם בעלי יכולת השתכרות, ועבור חלקם ההכנסה החודשית שלהם מסתכמת בקצבת הזיקנה שהם מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי.

נחמן שי: מטרת הצעת החוק היא, אם כן, להקל על קבוצת אוכלוסייה זו על-ידי מתן פטור מלא מתשלומי ארנונה.

נחמן שי: בכנסת השבע-עשרה הגישה את ההצעה הזאת חברת הכנסת סופה לנדבר, היום השרה.

נחמן שי: גם חבר הכנסת חיים כץ הגיש אותה בכנסת השבע-עשרה, וגם חברת הכנסת אורית נוקד.

נחמן שי: בכנסת השמונה-עשרה הגיש את הצעת החוק הזאת חבר הכנסת חיים כץ, וגם חברת הכנסת סופה לנדבר.

נחמן שי: זאת אומרת, אני נתלה פה לפחות באילנות ותיקים, שכבר הרבה שנים מלווים את הנושא הזה וחושבים שראוי לתת את ההקלה הזאת.

נחמן שי: ציינתי קודם את הגילים הממוצעים שאנשים חיים במדינת ישראל – זה ממוצע, אתם לא מוכרחים להיפרד מאתנו בגיל הזה: זה בסביבות גיל 80 – לגברים טיפה מעל 80, לנשים 84 – בין 83 ל-84.

נחמן שי: זאת אומרת, שמי שמגיע, ברוך השם, לגיל 80 ומעלה זה כבר קבוצה מאוד קטנה באוכלוסייה.

נחמן שי: אבל עכשיו אני רוצה להרחיב ולהוסיף עוד כמה מילים.

נחמן שי: בימים האלה שעוברים עלינו, אחת הקבוצות שעוברת תקופה קשה ביותר היא של אותם אזרחים ותיקים וקשישים.

נחמן שי: אני רוצה להקריא לכם מתוך אחד הפרסומים: 6,000 קשישים סיעודיים מתגוררים בערי הדרום, נכתב באחד הפרסומים.

נחמן שי: למרבה הצער, לא כולם זוכים לטיפולן של רשויות הרווחה והעמותות השונות; רבים מהם אינם יוצאים מביתם ואחרים פשוט מתייחסים באדישות.

נחמן שי: אני רוצה לציין פה את הקרן לידידות, שהפעילה גם קו חם מיוחד וגם הקציבה לכך כספים כדי לסייע לאנשים קשישים.

נחמן שי: אנחנו יודעים שהקשישים והילדים הם הקבוצות שמשלמות את המחיר הכבד ביותר על המצוקה הנוכחית שמדינת ישראל נמצאת בה.

נחמן שי: הם לא יכולים לצאת מהבית, הם לא נהנים מתקופות של רווחה כזאת ואחרת.

נחמן שי: הם חוששים שהמסלול שהם צריכים לעבור ב-15 שניות, או ב-30 שניות, או ב-45 שניות, כדי להגיע למרחב המוגן באשר הם נמצאים – לא יספיקו להם.

נחמן שי: אז או שהם לא יוצאים מהבית, או שהם יוצאים, ואז הם מתחילים לרוץ, ואז הם נופלים, ואת האסונות האלה אנחנו מקבלים כל יום.

נחמן שי: הנה, אני רוצה להקריא לכם מפרסום שהיה ב"וואלה", שבו מתארים קשישים שמתגוררים במתחם מוגן – במתחם המוגן במושב אחווה שבמועצה האזורית באר-טוביה.

נחמן שי: הם באמת שמחים על ההזדמנות שניתנה להם להיות במקום הזה, וטוב להם בחיים, אבל אין להם בבתים מרחבים מוגנים.

נחמן שי: ועם הישמע האזעקה, הפתרון היחיד עבורם הוא מקלט בגודל של כ-40 מטר רבוע שנמצא במרחק מסוים מהבית.

נחמן שי: לא ניתן להגיע אליו בגיל 80 או בגיל 90, כשההליכה היא אטית, ולפעמים קשה ללכת, ולפעמים נזקקים לכיסא גלגלים.

נחמן שי: רוצים שיעברו את המרחק הזה ב-40 שניות.

נחמן שי: אז הם לא באולימפיאדה, הם במושב אחווה שבמועצה האזורית באר-טוביה, והם זקוקים לעזרה.

נחמן שי: הארנונה לא עוזרת להם היום, אבל היא תעזור להם ולאחרים בעתיד, אם הם יוכלו לקבל יותר הכנסה פנויה כדי לנהל את חייהם ברווחה יחסית.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר לכם סקר שנעשה על-ידי הקרן לידידות – אתה חושב שאני מפריע לכל חברי הכנסת, או רק לחלק מהם?

אחמד טיבי: זה הרושם.

אחמד טיבי: חברי הכנסת, נא לשבת ולאפשר לחבר הכנסת נחמן שי להשמיע את הצעתו.

נחמן שי: לא, אני מאחל לכל חברי הכנסת שהם יגיעו לגיל 80, והם יסתכלו על ספר החוקים של מדינת ישראל וישאלו את עצמם איפה הם היו.

אחמד טיבי: סגן השר מיקי לוי.

אחמד טיבי: השרה לבנת.

אחמד טיבי: איציק כהן.

נחמן שי: בחורף שעבר עלינו הקרן לידידות ערכה סקר.

נחמן שי: מה היא מצאה?

נחמן שי: היא מצאה שבמהלך הסופה הגדולה אחד מכל שישה קשישים בישראל סבל מהיעדר חשמל ומקור.

נחמן שי: היום זה לא חשוב, כי היום חם מאוד, אבל כשקר, קר להם יותר, וכשחם, חם להם יותר, וכשכולנו במצוקה, הם במצוקה גדולה יותר.

נחמן שי: אז מה אנחנו רוצים בסך הכול לעשות?

נחמן שי: אנחנו רוצים להגדיל את רשת הביטחון שמדינת ישראל נותנת להם.

נחמן שי: אני רוצה לקחת אתכם למחקר רציני שעשה בעניין הזה מרכז טאוב; מרכז טאוב, עם פרופסור דן בן-דוד, גם בא הנה, לכנסת, והציג אותו.

נחמן שי: ומה הוא גילה?

נחמן שי: הוא גילה שכאשר אנשים יוצאים לפנסיה במדינת ישראל מצבם טוב, יש להם פנסיה מספיק גדולה כדי להתחיל את חיי הפנסיה שלהם.

נחמן שי: אבל אז הוא השווה זאת לכל מדינות ה-OECD האחרות, ומסתבר שבכל מדינות ה-OECD המדינה נכנסת לתמונה ומסייעת להם סיוע כזה שמדרדר את ישראל לאחד משני המקומות האחרונים ברשימת ה-OECD.

נחמן שי: זאת אומרת, כשאתה יוצא או כשאת יוצאת לפנסיה במדינת ישראל, יחסית מצבךְ טוב, מצבךָ טוב.

נחמן שי: ברגע שהמדינה מתערבת כדי לסייע, כי הפנסיה שיש לךָ בדרך כלל, או לךְ, לא מספיקה, הסיוע שלה מביא אותנו למקום האחרון.

נחמן שי: אנחנו מצליחים לעזור להם באופן שהוריד אותם.

נחמן שי: כל המדינות האחרות ברשימה שמתחילה – מדינות מכובדות, אני לא אקרא את שמות כולן כדי לא לבזבז את הזמן – בכל המדינות האלה, המדינה מסייעת לקשישים או לגמלאים או לאזרחים הוותיקים ומקפיצה אותם קדימה.

נחמן שי: בישראל הסיוע הממלכתי, הממשלתי, הוא כל כך קטן שהם מידרדרים מהר מאוד לתחתית הסולם.

נחמן שי: זה פרצופה של מדינת ישראל, כך היא נוהגת בקשישיה.

נחמן שי: לכן באתי אליכם היום עם הצעת החוק, שהממשלה צריכה להשקיע בה מחשבה.

נחמן שי: אבל הלוא אני לא מצפה שהיא תשקיע מחשבה כשיש לה כל כך הרבה דברים יותר חשובים, והקשישים – מה חשוב?

נחמן שי: הם כבר הולכים, הם כבר יצאו מהמעגל, אנחנו לא מסתכלים עליהם כי הם שקופים, הם לא קיימים.

נחמן שי: הם קיימים רק לנו, למשפחה האישית שלנו.

נחמן שי: לציבור הם כבר לא קיימים.

נחמן שי: אז כאשר נדרשת איזו עזרה שהיא באמת לאוכלוסייה מאוד קטנה, יהיו בה כמה מקרים של אנשים אמידים, אני יודע – לא יזדקקו לזה.

נחמן שי: לרובם הגדול זה יכול לסייע מאוד מאוד.

נחמן שי: אבל אמרתי קודם, הפנים שלנו לא מופנות אליהם.

נחמן שי: אליהם אנחנו משפילים את המבט שלנו, אנחנו לא רוצים לראות אותם.

נחמן שי: לכן אני מבקש היום מהכנסת לתת את ההקלה הקטנה הזאת לאוכלוסיית הקשישים במדינת ישראל, בני ה-80 ומעלה, לתת להם עוד קורטוב אחד של חיים נוחים לפני שהם ייפרדו מאתנו.

נחמן שי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: גברתי השרה גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת נחמן שי, הצעת החוק המוצעת מבקשת לקבוע כי אזרח שהגיע לגיל 80 יהיה זכאי לפטור מלא מתשלומי ארנונה החלים על דירת המגורים שלו.

יעל גרמן: בדברי ההסבר המצורפים ובדברי ההסבר שחבר הכנסת נחמן שי מסר למליאה – שאינה מקשיבה – הוסבר כי הסיבה למתן הפטור היא שיעור השתכרותו הנמוך של פלח אוכלוסייה זה.

יעל גרמן: עכשיו גם חבר הכנסת נחמן שי לא מקשיב – אוה, יופי.

נחמן שי: – – –

יעל גרמן: כולנו אתך, כולנו אתך.

נחמן שי: – – –

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: אבל אני משערת לעצמי שהצעת החוק הזאת מדברת על קשישים ועל פטור מארנונה מגיל 80, ועל כך אני אשיב.

יעל גרמן: ההצעה מיותרת, שכן קשישים – – –

אחמד טיבי: סגנית השר חוטובלי, את מפנה את הגב לשרה.

אחמד טיבי: סגנית השר חוטובלי, את מפנה את הגב.

יעל גרמן: המצב הקיים היום הוא שאזרח ותיק זכאי להנחה בתשלום מסי ארנונה עוד לפני הגיעו לגיל 80.

יעל גרמן: כלל האזרחים הוותיקים זכאים מטעם הרשות המקומית ל-25% הנחה, ובנוסף, כל אזרח ותיק נזקק על-פי קריטריון של הכנסה מקבל פטור של 70%–100%, תלוי ברמת ההשתכרות שלו.

יעל גרמן: אם הוא מקבל הבטחת הכנסה או גמלת סיעוד הוא יכול להגיע עד 100%, וכמעט – רובם, ברמת הכנסה נמוכה מקבלים עד 80% פטור.

יעל גרמן: אשר על כן אנו סבורים שאין צורך במתן הנחה מלאה וגורפת לכלל האזרחים הוותיקים.

יעל גרמן: חשוב לציין שהמשרד לאזרחים ותיקים בראשותו של השר אורי אורבך, שבשמו אני משיבה, יחד עם משרד הרווחה, מגבש הצעות שונות למתן פטורים והנחות לאוכלוסייה של האזרחים הוותיקים הנזקקים בצרכים בסיסיים, כמו מים ותרופות.

יעל גרמן: מהאמור עולה כי בהתייחס לאזרחים ותיקים אשר הכנסותיהם נמוכות כפי שמציגה הצעת החוק, הרי שהם מקבלים כבר היום מענה במסגרת החקיקה הקיימת, וזאת בלי להתייחס לכך שהם בני 80, וגם בהגיעם לגמלאות, בגיל 67.

יעל גרמן: בהזדמנות זו, חבר הכנסת נחמן שי, השר אורי אורבך מבקש לברך אותך על כך שאתה יוזם ופועל רבות למען אוכלוסיית האזרחים הוותיקים ככלל.

יעל גרמן: אבל מכיוון שבמקרה זה אין צורך, הרי שעמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

יעל גרמן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נחמן, אתה רוצה לענות?

קריאה: הצבעה?

אחמד טיבי: טרם, טרם.

אחמד טיבי: יש לו זכות תשובה, למציע.

נחמן שי: תודה רבה, גברתי, על תשובתך.

נחמן שי: בעיקר אני שמח על הברכה שקיבלתי מהמשרד לאזרחים ותיקים; לא מזמן גם קיבלתי מהם מכתב שבירך אותי על הצטרפותי לאוכלוסיית האזרחים הוותיקים של מדינת ישראל.

יעל גרמן: מה אתה מגלה?

נחמן שי: זאת אומרת, ברכה כפולה מאורי, פעמיים: גם הוא מודה לי על הצעת החוק וגם הוא מצרף אותי לאוכלוסייה הרחבה שהוא מטפל בה.

נחמן שי: אני מבין שיש כבר תהליכים שקדמו והם מסייעים לאוכלוסיות נזקקות, וזה בסדר גמור.

נחמן שי: כל מה שרצינו – ורצו בזה גם חברי בעבר, חברת הכנסת לנדבר וחבר הכנסת כץ – זה להגדיל את זה עד ל-100%.

נחמן שי: אנחנו יודעים שיש הקלה ואנחנו יודעים שמסייעים; אנחנו יודעים שמסייעים לאוכלוסיות נזקקות, אבל גם אצלך, גברתי, זה לא עובר את ה-80%.

נחמן שי: גם אצלך, כשאת אומרת שמתחשבים במצב הכלכלי – וזה בסדר להתחשב במצב הכלכלי, כי שר הפנים אמר לי שנזכיר שם מסוים של אדם שמוכר לנו, והוא אמר: גם אותו נפטור?

נחמן שי: אז אולי אותו לא נפטור, בסדר.

נחמן שי: אבל יש רבים מאוד שמצבם קשה.

יעל גרמן: – – –

נחמן שי: אבל אצלך זה נעצר ב-80%.

יעל גרמן: – – – הנצרך מקבל את ההנחות – – – בהתאם למצבו הכלכלי.

יעל גרמן: הרי גם אתה לא רוצה לתת את זה למי שמצבו טוב.

יעל גרמן: זה המצב, החוק מאפשר את זה.

יעל גרמן: בחוק הרשויות, בפקודת העיריות, זה מתאפשר.

יעל גרמן: כראש עירייה – היא הנותנת.

נחמן שי: אבל גם לשיטתך הם לא עוברים את ה-80%.

נחמן שי: תמיד הם – – –

יעל גרמן: עד 80% ברמה מסוימת, ומעבר לרמה מסוימת – עד 100%.

נחמן שי: זה אני לא – – –

יעל גרמן: גם אני – – –

נחמן שי: – – – הדיון בינינו הוא דיון כמעט תיאורטי.

יעל גרמן: – – –

נחמן שי: אני הייתי לוקח את זה לבדיקה יסודית יותר, ובודק.

נחמן שי: כי לפי מיטב ידיעתי – ואני לא סותר, חלילה, לא רוצה לסתור, חלילה, את דברייך – לפי מיטב ידיעתי הבעיה קיימת והצורך קיים, וישנה אוכלוסייה שלא מצליחה ליהנות מהעניין הזה.

נחמן שי: ואני אומר: גם כאלה שהם לא נזקקים, לא אוכלוסיות סעד, ועדיין – הלוא אתם מגדירים את זה כאוכלוסיות נזקקות – יש כאלה – כמה נשארו כאלה?

נחמן שי: – שבגיל 80, אז גם אם הם לא אוכלוסייה נזקקת אפשר ללכת לקראתם.

נחמן שי: הם לא נעשים יותר עשירים.

יעל גרמן: – – –

נחמן שי: זה 25%, אני יודע.

נחמן שי: את זה אני מכיר.

נחמן שי: את זה אני מכיר.

נחמן שי: אז לכן רצינו לתת לאנשים שהגיעו סוף-סוף לגיל 80, וזה לא הרבה, ומגיל 80 כבר האוכלוסייה יורדת, מה לעשות, צונחת – אולי בעוד 40 שנה, 50 שנה, נזכה לחיים, ברוך השם, יותר ארוכים.

נחמן שי: מי שכבר הגיע לגיל 80 – לתת לו את ההקלה.

נחמן שי: אני לא בטוח שזה יפגע בהכנסות הרשויות באופן כל כך דרמטי.

נחמן שי: גם את היית שנים ארוכות ראש עירייה.

נחמן שי: זה לא בטוח שעיריית הרצלייה, או עירייה אחרת, הייתה נפגעת, והיינו נותנים להם את ההקלה הזאת.

אחמד טיבי: נא לסיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נחמן שי: אבל הממשלה הזאת כבר החליטה להפיל את זה – אז שתפיל.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת שי.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום ארנונה לאזרח ותיק מגיל 80), התשע"ד–2014, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 22, 41 מתנגדים, נמנע אחד.

אחמד טיבי: ההצעה לא עברה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2104/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, של חבר הכנסת ליצמן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

אחמד טיבי: הצעת חוק פ/2104/19 – הצעת חוק לקביעת תגמול חד-פעמי ליורשי ניצולי שואה, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיש הצעת חוק לקביעת תגמול חד-פעמי ליורשי ניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014.

יעקב ליצמן: בסעיף 23 לחוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז–1957, נקבע כי הזכות לתגמולים לפי החוק אינה עוברת בירושה.

יעקב ליצמן: כך נקבע גם לגבי תגמולים המשתלמים מכוח חוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ד–1954.

יעקב ליצמן: סעיף 11א לחוק נכי רדיפות הנאצים קובע כי אם נפטר ניצול שואה אשר היה זכאי לתגמול לפי החוק כאמור, ישולם התגמול לבן-זוגו למשך תקופה קצובה בהתאם לסוג התגמול שהיה זכאי לו ניצול השואה, וזאת על-מנת לאפשר תקופת הסתגלות לבן-הזוג לאחר פטירתו של ניצול השואה.

יעקב ליצמן: הוראה דומה נקבעה גם בסעיף 13א לחוק נכי המלחמה בנאצים, היינו, בעל ימשיך לקבל בגין אשתו, וכן הפוך.

יעקב ליצמן: גם במצב שבו ניצול שואה הגיש בקשה לקבלת תגמול לפי חוק נכי רדיפות הנאצים או חוק נכי המלחמה בנאצים ונמצא זכאי לקבל תגמול אך נפטר בטרם שולם לו התגמול האמור, זכאים יורשי ניצול השואה לקבלת התגמולים בעד התקופה שממועד הגשת הבקשה ועד למועד הפטירה.

יעקב ליצמן: עם זאת, החוק בנוסחו הנוכחי אינו מאפשר ליורשים של ניצול שואה אשר לא הספיק להגיש בקשה לקבלת תגמול בטרם פטירתו, לתבוע בשמו את התגמול שהיה זכאי לו.

יעקב ליצמן: לפיכך, חברי חברי הכנסת, מוצע בהצעת חוק זאת לקבוע כי יורש של ניצול שואה שהיה זכאי לתגמולים לפי חוק נכי רדיפות הנאצים או חוק נכי המלחמה בנאצים ערב פטירתו, יהיה זכאי לתגמול חד-פעמי בסכום של מכפלת התגמול שהיה משתלם לנכה הזכאי בחודש פטירתו פי-36.

יעקב ליצמן: כמו כן מוצע לקבוע כי גם יורש של ניצול שואה שלא הספיק להגיש בקשה לתגמולים ערב פטירתו יהיה רשאי להגיש בשם ניצול השואה בקשה כאמור; ואם תאושר הבקשה בהתאם לקריטריונים הקבועים בחוק, יהיה היורש זכאי לתגמול חד-פעמי בסכום של מכפלת התגמול שהיה משתלם לנכה הזכאי בחודש פטירתו פי-36.

יעקב ליצמן: צריך לזכור, חברי חברי הכנסת, שמדובר על ניצולי שואה שאסור לשכוח את מה שהם עברו.

יעקב ליצמן: לכן חייבים להחזיר להם אחרי כל מה שהם עברו.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת ליצמן.

אחמד טיבי: יענה בשם הממשלה סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

מיקי לוי: אין צורך בתיקון מס' 1 בהצעה שלפנינו, משום שממילא התגמולים שהגיעו לניצול בחייו – על-פי בקשה שהוא עצמו הגיש – והוא לא הספיק לקבלם לפני פטירתו, משולמים ליורשיו.

מיקי לוי: כמו כן יש להביא בחשבון כי העלות התקציבית של התיקון השני לחוק משמעותית, וכי אין במשרד האוצר נתונים בכמה אנשים מדובר.

מיקי לוי: רק לסבר את האוזן, אם דובר ולו רק ב-1,000 אנשים שנפטרו, העלות התקציבית מגיעה לכדי עשרות מיליוני שקלים.

מיקי לוי: יש לזכור כי במהלך השנה האחרונה העברנו בקריאה שלישית בכנסת את התוכנית הלאומית לרווחתם של ניצולי השואה – בחוק שעלותו כמיליארד ו-160 מיליון שקלים.

מיקי לוי: זהו סכום לא מבוטל שמצאנו צורך להעביר לניצולי השואה, וכך ראוי וכך יאה.

מיקי לוי: הסכום הזה הועבר מעבר לכל צורך אחר.

מיקי לוי: ראינו לעצמנו חובה לטפל בראש ובראשונה ברווחתם של ניצולי השואה, של בני-זוגם ובנות-זוגם, במצבם הרפואי, הכלכלי, בבדידות שהם חווים ובמצבם הנפשי.

מיקי לוי: בנוסף, העברנו עוד לפני גיבוש התוכנית תוספת של כ-850 מיליון שקלים בפריסה לחמש שנים לרווחתם של הניצולים ובני משפחתם.

מיקי לוי: לפיכך אבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעת החוק.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את רשותך.

מיקי לוי: אתמול מעל הדוכן השבתי לחבר הכנסת – – –

אחמד טיבי: היושב-ראש לא אישר לך.

אחמד טיבי: על השאילתה?

מיקי לוי: אבל זאת זכותי.

מיקי לוי: אני אגיש גם מכתב.

מיקי לוי: אני רוצה שזה ייכנס לפרוטוקול.

מיקי לוי: אתמול עשיתי טעות באחד המענים על שאילתה אלי, ואני רוצה לתקן אותה היום.

אחמד טיבי: טוב, זה עדיין במסגרת הזמן שלו.

מיקי לוי: ירדנה, אני לא רואה בזה בעיה.

יעקב ליצמן: אדוני סגן שר האוצר, ההצבעה – – –

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: אז אני אמתין לשאילתה כדי שלא תצביע נגדי.

מיקי לוי: יש לי עוד חמש פעמים לעלות היום.

מיקי לוי: תודה רבה לך, חבר הכנסת ליצמן.

מיקי לוי: אני מבקש להצביע – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 26 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק לקביעת תגמול חד-פעמי ליורשי ניצולי השואה (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

קריאה: בעד.

קריאה: בעד ניצולי שואה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – לא אמרת.

קריאה: – – – אף אחד לא ידע שהתחילה הצבעה.

קריאות: – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: אני צלצלתי, ויושב-ראש הקואליציה קרא לכם וכו'.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: לא אמרת שיש.

אחמד טיבי: אמרתי שיש.

אחמד טיבי: אני הכרזתי שיש הצבעה.

אחמד טיבי: כאשר יורד סגן השר או שר מהדוכן, אוטומטית יש הצבעה, וזה מה שהיה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אוקיי, אני לא חוזר על ההצבעה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: ההצעה לא עברה.

אחמד טיבי: התוצאות: בעד – 20, מתנגדים – 26, נמנע אחד.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: ההצעה לא התקבלה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1460/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, של חבר הכנסת באסל גטאס: הצעת חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף) (תיקון – שינוי התעריף).

קריאה: – – – רוויזיה.

אחמד טיבי: כן, בוועדת הכספים.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אף שהחוק שאני מביא בפניכם הוא חוק כלכלי פר-אקסלנס המתייחס לעניין שינוי המע"מ, אני לא יכול לפתוח את דברי בלי להתייחס למצב הנוכחי שאנחנו עוברים, שבו נהרגים אנשים חפים מפשע יום-יום, בלי שאני אעמוד דום דקה לזכרם, לזכר מאות אנשים שאיבדו את חייהם במלחמה הנוכחית.

דוד רותם: מלחמה שמי התחיל אותה?

באסל גטאס: תודה למי שהצטרף אלי בעמידה של דקת דומייה לזכרם של הקורבנות.

אחמד טיבי: בבקשה.

אורית סטרוק: – – –

באסל גטאס: רבותי, בהעלאת המע"מ האחרונה שיזמה הממשלה הזאת בזמן הכנת התקציב האחרון או סמוך אליה, גיליתי גם בהיותי חבר כנסת חדש שדווקא מבין כל התעריפים ומבין כל המסים, השר יכול להחליט על העלאתו של מס ערך מוסף בהתייעצות עם ועדת הכספים ללא צורך באישורה.

באסל גטאס: דווקא במס כה גורף, כה רגרסיבי, השר יכול להחליט עליו ולהוציא את הצו בהתייעצות עם ועדת הכספים ולא באישורה.

באסל גטאס: מאין זה נובע בכלל?

באסל גטאס: למה דווקא מס ערך מוסף נהנה מהמעמד המיוחד הזה בשונה משאר המסים?

באסל גטאס: חוק מסי מכס ובלו קובע את הפרוצדורה לאישור ולביטול הוראות צו אשר מגדילות מס או מטילות מס על סחורה שהייתה פטורה ממנו.

באסל גטאס: על-פי הפרוצדורה הקיימת, צו כאמור מפורסם על-ידי שר האוצר ומובא בהמשך לאישורה של ועדת הכספים, אשר אינה רשאית לשנות את הוראות הצו אלא רק לאשרו או לבטלו.

באסל גטאס: הפרוצדורה האמורה נקבעה על מנת למנוע מצב של אגירת מלאים בעקבות שינוי שיעור המס המוטל על סחורה מסוימת.

באסל גטאס: לפיכך נקבע כי הצו יפורסם וייכנס לתוקף אף עוד בטרם הוא יובא לאישור ועדת הכספים.

באסל גטאס: אבל, במהלך השנים התברר כי הפרוצדורה האמורה אינה מוצדקת יותר, או לפחות לא מוצדקת תמיד, אלא במקרים חריגים ובודדים בלבד.

באסל גטאס: בנוסף, הוראות החוק הקיים מסורבלות ומונעות קיומו של דיון ציבורי אמיתי בהוראות הצו בוועדת הכספים.

באסל גטאס: לפיכך מוצע לשנות את הפרוצדורה כך שהכלל לגבי אישור צווים יהיה אישור מוקדם של ועדת הכספים ולאחר מכן אישור מליאת הכנסת, ואילו החריג יהיה פרסום הצו ללא אישור מוקדם בוועדת הכספים, לאחר שנמסרה על כך הודעה ליושב-ראש ועדת הכספים, ולאחר מכן אישור הצו על-ידי ועדת הכספים ועל-ידי הכנסת, כשבמצב מעין זה תהיה לוועדה גם אפשרות לבטל את הוראות הצו שכבר פורסם ולקבוע כי הביטול יחול למפרע.

באסל גטאס: ואז מגיעים לפרוצדורה המרכזית שצריך לשנות, וזה קביעת שיעורי מס ערך מוסף, שמבוססת לפי החוק על הפרוצדורה של חוק מסי מכס ובלו.

באסל גטאס: כלומר, שינוי המע"מ, שלא זקוק לאישור ועדת הכספים, נבע מעצם ההסתמכות על חוק מסי המכס והבלו.

באסל גטאס: אז אנחנו משנים, מוצע לשנות את סעיפי החוק של מסי המכס, ואז גם משנים את סעיף 2 בחוק המע"מ, חוק מס ערך מוסף, הקובע כי שיעור המס ייקבע על-ידי שר האוצר בהתייעצות עם ועדת הכספים, וכן נקבע כי החלטה כאמור תאושר על-ידי מליאת הכנסת.

באסל גטאס: ואם אתם זוכרים, זה מה שנעשה בהעלאת המע"מ האחרונה ל-18%.

באסל גטאס: זה הובא להתייעצות בוועדת הכספים, ואז הובא לאישור המליאה, אבל המליאה לא מקיימת באמת דיון, או לא יכולה לקיים דיון מעמיק ומקצועי ולשמוע את כל חוות הדעת, כמו שאמור להיות בוועדת הכספים.

באסל גטאס: על כן אנחנו מציעים בהצעת החוק הנוכחית לקבוע כי שינוי שיעור מס ערך מוסף ייקבע על-ידי שר האוצר, ויידרש לשם כך אישורה של ועדת הכספים וכן אישור הכנסת.

באסל גטאס: הצעת חוק זהה הונחה על שולחן הכנסת השמונה-עשרה על-ידי חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי כנסת נוספים.

באסל גטאס: אני רוצה לציין שההצעה הזו הוגשה על-ידי, בצירוף חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי, מיקי רוזנטל, גילה גמליאל, סתיו שפיר, יחיאל בר, דב חנין, אורי מקלב, יצחק וקנין ומיכל בירן.

באסל גטאס: ואני מתפלא באמת – אני כמובן לא נאיבי לחשוב ששר יוותר בקלות על סמכות.

באסל גטאס: אומנם הסמכות כאן היא לא סמכות טוטלית, כי הוא היה זקוק בכל זאת להתייעצות עם ועדת הכספים וכן לאישור מליאת הכנסת בסוף לעצם ההעלאה, אבל מן הדין ומן הראוי שמס כה חשוב וכה גורף וכה משפיע על החיים של האזרחים, לא יהיה נתון רק לשיקול דעתו, כמעט המרכזי – המרכזי וכמעט הבלעדי – של שר האוצר, אלא יבוא לאישור ועדת הכספים.

באסל גטאס: וגם אם ועדת השרים הפעם החליטה להתנגד, אני חושב שיש מקום לשיקול דעת נוסף על-ידי ועדת השרים, ושהחוק יקבל תוקף בכנסת הנוכחית.

באסל גטאס: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: סגן השר מיקי לוי, בבקשה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אגיד, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

מיקי לוי: על-פי ההצעה שלפנינו, יוחל מנגנון המחייב אישור מראש של ועדת הכספים לכל צו המטיל מכס, מסי בלו ומס קנייה או מגדיל את שיעורי מסים אלה.

מיקי לוי: משמעות קבלת ההצעה שלפנינו – יתבקש אישור מיושב-ראש ועדת הכספים למתן צו – היא שיבואנים ויצרנים מקומיים יוכלו להיערך מבעוד מועד לקראת העלאה צפויה במס קנייה, מכס ובלו על-ידי רכישת מלאים גדולים של סחורה בשיעור מס נמוך או ייצור מלאים כאמור, ועל-ידי כך להימנע מתשלום תוספת המס שבו היו אמורים להתחייב, וזאת על חשבון הקופה הציבורית.

מיקי לוי: לעומת זאת, הצרכנים הפרטיים, שישלמו את המחיר המלא הכולל את תעריף המס המעודכן, לא יזכו להקלה כתוצאה מקבלת ההצעה.

מיקי לוי: ההסדר המוצע יביא לפגיעה בתכליתו המקורית של ההסדר על-ידי עיכוב הגבייה ויצירת כר נרחב לתכנוני מס שיבוצעו על-ידי יבואנים ויצרנים, על חשבון הקופה הציבורית.

מיקי לוי: שינוי מנגנון אישור הצווים לעניין הטלת מסים על כלל המוצרים יביא לסרבול בהליך החקיקה, לאי-ודאות ביכולת התכנון בעת שינוי שיעורי המסים, ועלול לפגוע ביעילות הכלכלית של כלל המשק.

מיקי לוי: בנוסף, יהיו השלכות תקציביות רחבות היקף, הן בשל העיכובים בהליכי האישור והן בשל תכנוני מס, ואף עשויות להיגרם סטיות חדות בפעילותו התקינה של השוק.

מיקי לוי: אנו סבורים כי הפיקוח הפרלמנטרי על שיעור המע"מ נעשה באופן יעיל ומספיק.

מיקי לוי: החלטות על שינוי שיעורים אינן נעשות בסתר, והממשלה מקפידה על הבאת ההחלטה לדיון ממצה בוועדת הכספים.

מיקי לוי: לאחר הדיון בוועדה מובאת ההחלטה לאישור מליאת הכנסת.

מיקי לוי: על-פי הנוהג הקיים היום, ככל שמדובר בהחלטה על העלאת שיעור המס, ניתן אישור המליאה לפני יום תחולתו של הצו, וזאת מתוך הקפדה על מעמדה של הכנסת כרשות המפקחת.

מיקי לוי: כמו כן, ההחלטות על שינוי שיעור המס המוטל על מלכ"ר ומוסד כספי ממילא דורשות אישור מראש של מליאת הכנסת.

מיקי לוי: לפיכך אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההצעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אתה רוצה לדבר שוב, באסל?

באסל גטאס: לא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 39 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף) (תיקון – שינוי התעריף), התשע"ג–2013, נתקבלה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להוסיף את נחמן.

קריאה: בפעם השנייה – – –

נחמן שי: – – – תרשום אותי, בבקשה.

אחמד טיבי: נחמן.

נחמן שי: אני עובד, מה אני אעשה.

אחמד טיבי: התוצאה: בעד – 20, נגד – 39, נמנע אחד.

אחמד טיבי: ההצעה לא התקבלה.

אחמד טיבי: ההצעה הבאה, הצעת חוק – – –

נחמן שי: – – –

אחמד טיבי: נחמן מבקש להירשם בפרוטוקול – שהוא בעד.

אחמד טיבי: [מס' פ/1261/19; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 3033.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק מס ערך מוסף – חבר הכנסת יעקב אשר.

אחמד טיבי: תשובה והצבעה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הוא נימק, עכשיו יש תשובה והצבעה של סגן השר מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר בראשית דברי, כדי שלא תהיה מתוח, חבר הכנסת אשר – הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

אתה אף פעם לא מצליח להפתיע.

מיקי לוי: שיטת המס הנהוגה – – –

אתה לא מצליח להפתיע אף פעם.

מיקי לוי: שיטת המס הנהוגה – – –

יעקב ליצמן: – – –

מיקי לוי: שיטת המס הנהוגה בישראל קובעת ככלל מס ערך מוסף בשיעור אחיד לכלל המוצרים, ולכן אין בכוונתה של הממשלה להרחיב את רשימת הפטורים ושיעורי המס המיוחדים.

מיקי לוי: יש לציין כי מדינות רבות אשר מיישמות את שיטת שיעורי המס הדיפרנציאליים אכן ממליצות על אימוץ השיטה האמורה בשל כלל הקשיים ביישומה ובפיקוח עליה.

מיקי לוי: אי-עמידה על עקרון אחידות המס תביא לפריצת סכר ולגל של בקשות מצד סקטורים נוספים במשק להעניק להם פטור ממס או לקבוע שיעורי מס שונה, כגון – ואני אחזור על דברי פעם אחר פעם – תרופות, מכשירים רפואיים, מים, חשמל, ספרים וכדומה, והרשימה ארוכה ארוכה.

מיקי לוי: לפיכך, אבקש מן הכנסת לדחות את הצעת החוק.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תגיע למקום שלך.

אחמד טיבי: אתה רשאי להגיב.

אחמד טיבי: עד שלוש דקות.

אחמד טיבי: נחמן, בלאו הכי אתה תבקש לצרף אותך, תירגע.

אחמד טיבי: אמרתי את זה, הם לא מקשיבים.

אחמד טיבי: אמרתי ואתם לא מקשיבים.

אחמד טיבי: הוא נימק בהתחלה, הייתה תשובה, ועכשיו הוא מנצל את זכותו לתשובה נוספת.

אחמד טיבי: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, רק על המבוכה הזאת תן לי עוד דקה.

תודה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, בפעם הקודמת שזה עלה, הנושא הזה של פטור ממע"מ – נחמן, אתה מפריע לי.

בפעם הקודמת שהעליתי את זה, לפני כחצי שנה, לא הייתה כל מדינת ישראל צמודה לממ"ד כמו היום.

ואז הסכמתי לדחות את ההצבעה, כי היה שר שהיה אחראי לזה, קראו לו גלעד ארדן.

הוא אמר לי שהוא מקדם רפורמה, וחלק מהרפורמה יהיה גם החלק הזה, ואז יאגדו את שתי ההצעות.

בינתיים גלעד ארדן כבר לא בתפקיד.

התחלתי לדבר על זה עם סגן שר הביטחון, שהיה אחראי לנושא העורף, אך מהבוקר גם הוא לא בתפקיד.

אבל מאחר שבסופו של דבר מי שמקבל את ההחלטות הללו – ושמענו את הנימוק המשכנע מאוד, מר מיקי לוי.

אני רוצה לומר לך, מיקי ידידי, ממ"ד זה לא מוצר.

ממ"ד זה לא מוצר; ממ"ד היום זה פיקוח נפש.

ואיך יכול להיות שאתה עומד ומגן על ממשלה שרוצה פטור ממע"מ, כמו שאמר הרב ליצמן קודם, על דירה שלמה, ועל צורך של ממ"ד – על זה אתה לא מסכים?

הייתי מצפה לקצת יותר אחריות, בטח מביטחוניסט כמוך, להבין מה החשיבות של החוק הזה.

זה לא קואליציה ואופוזיציה, זה לא פופוליסטי; אלו חיים של אנשים.

ולא מדובר פה על הוצאה של מיליארדים, לפי כל בדיקה שעשינו.

אבל אתם לא מוכנים ולא מסוגלים לטרוח להבין ולבדוק את זה.

הצורך הזה הוא בגלל שינוי תפיסת ההגנה של העורף.

היום ממ"ד הוא צורך, הוא צורך בטיחותי מספר אחת.

מיקי, אני מקווה שלא הולך לקרות לך מה שקרה לך בהצעת החוק של הרב אייכלר לפני חצי שנה, שהסברת לכולם למה אי-אפשר לגעת במע"מ על הדירות, וחודשיים אחר כך שר האוצר קיבל את ההחלטה הזאת בדיוק.

אז קודם כול, כדאי שתתאם אתו עמדות.

הייתי מצפה ממך לתשובה אחרת ולא לתשובה הזאת, כי הציבור מסתכל עלינו, והציבור יודע כמה זה חשוב לו, לחייו האישיים.

וזה לא מותיר לי אלא לחשוב שהפופוליסטיקה היא דווקא בהצעות החוק שאתם מביאים, שדואגת רק לדירות, ובמיוחד לאנשים שיכולים לקנות דירות ב-1.6 מיליון.

אבל לאדם שגר בדירה שבנויה כבר 50 שנה ואין לו חדר מוגן, רסיס של טיל יכול לחדור לשם – להוריד את המע"מ על אותם 100,000 שקל שהאיש צריך לשלם בשביל הממ"ד, אין לכם האומץ הציבורי לעשות את זה, ובימי מלחמה, בימים שאנחנו רואים כמה זה חשוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אני מבקש, אדוני סגן השר – ואני מוכן לוותר על כבודי, ותביאו את זה אתם כהצעה שלכם, כי זה לא פוליטיקה.

אתם הופכים כל דבר לפוליטיקה, גם בזמן מלחמה.

תשובה כזאת קצרה ולא עניינית כמו שלך בימים כאלה – זו בושה וחרפה לעם ישראל.

אחמד טיבי: תגיע למקום.

אחמד טיבי: הצבעה.

מה נגד?

נגד ממ"דים?

הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – 4 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על מתן שירותי בנייה לצורך הוספת מרחב מוגן ומרחב מוגן דירתי), התשע"ג–2013, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 18, 35 מתנגדים, ארבעה נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה לא עברה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2303/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: יש לך הצעה אחרת – הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אחמד טיבי: עד עשר דקות, זה ברור.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר שהצוות המקצועי בהם שייך לרשות המקומית מדברת על כך – בחוק הפיקוח על בתי-ספר וגני-ילדים עשתה המדינה החרגה לבתי-ספר ולגנים מוכרים, ששם המדינה מחייבת לעשות בכל שנה מחדש רישיון בנושאים בטיחותיים ותברואתיים.

חוק הפיקוח מחריג את בתי-הספר הרשמיים, הממלכתי והממלכתי-דתי, ואת גני-הילדים – מחריג מהצורך הזה.

אדוני, תגן עלי קצת.

אחמד טיבי: אני מגן עליך.

אחמד טיבי: השר פרי, שטרן, סולומון, צור, מזרחי, קריב, נא לשבת.

אחמד טיבי: תמשיך, חבר הכנסת יעקב אשר.

החוק מחריג בתי-ספר ממלכתיים וממלכתיים-דתיים וגנים ממלכתיים וממלכתיים-דתיים ופוטר אותם מלעשות את הרישיון בכל שנה, מאחר שהרישיון הוא על הרשות המקומית.

הרשות המקומית לא צריכה לעשות רישיון מחדש בכל שנה אלא בדיקה בטיחותית, חוות דעת של יועץ בטיחות וחוות דעת תברואתית, שהיא באחריות העירייה.

ההחרגה הזאת, גם היא לדעתי אפליה כנגד ציבור מסוים.

הראיה היא שבבתי-ספר תיכוניים, עד לפני ארבע שנים, בתי-הספר התיכוניים בכל המגזרים היו מוכרים כלא רשמיים, בבעלות העירייה, ולפני ארבע שנים עשו שינוי והחריגו גם אותם מהצורך לעשות רישיון בכל שנה.

אדוני היושב-ראש, שתבין, רישיון כל שנה זה פשוט לטרטר את המערכת סתם.

אבל זה חלק מהענישה על אלה שבחרו להיות במוכר שאינו רשמי בגלל האידיאולוגיה ובגלל התרבות שלהם.

הצעת החוק שלי באה ואומרת – ואני אתן דוגמה, הדוגמה הקלאסית לכך היא מהעיר שלי; ניהלתי אותה עד לא מכבר.

בעיר בני-ברק יש למעלה מ-250 גני-ילדים רגילים וחינוך מיוחד שנמצאים בבעלות העירייה.

השכר לגננות ולצוות של הגן הוא מהעירייה, הם עובדי עירייה לכל דבר ועניין.

והיה לי רחוב מסוים בעיר שבו היו שני גנים צמודים, גן אחד ממלכתי-דתי וגן אחד של העירייה, מוכר שאינו רשמי.

על הגן מצד ימין, כל שנה העירייה הייתה באה, בודקת שהכול בסדר, והרישיון לא צריך להתחדש כל שנה.

הגן שני, החרדי, כל שנה ויה-דולורוזה של חידוש רישיון.

ואני בא ושואל: למה?

הרי אותה רשות מקומית אחראית לעניין הזה.

העובדים הם באחריות של הרשות המקומית, הגן הוא גן של רשות מקומית.

רשות מקומית זה דבר ממלכתי במדינת ישראל, מה שמחייב חבר כנסת מחייב גם ראש עיר.

אז גם כאן, כשאני מגיע עם הצעת חוק כזו, כבר חודש זה מיטלטל בוועדת השרים, ומאלצים את הרשות המקומית כל שנה לעבור את כל הסיפור הזה מחדש רק בגלל שהם חרדים ושהם מוכרים ואינם רשמיים.

אין לזה שום היגיון, פה הרשות המקומית אחראית, פה הרשות המקומית אחראית, אבל כאן תעשה כל שנה רישיון ותוציא מאות אלפי שקלים, ובמקום השני יש לך פטור.

אתה אותו ראש עיר של אותם אזרחים, של אותם ילדים.

כבר חודש זה מתגלגל בוועדת שרים הלוך ושוב עד שהתקבלה החלטה כמובן להתנגד, החלטה קואליציונית.

משה גפני: לא.

רגע.

משה גפני: הייתה החלטה להתנגד?

הייתה החלטה להתנגד.

משה גפני: מי השרים שיושבים שם?

חלק מהם נמצאים פה.

קריאה: לא שקוף, לא שקוף.

היום לפני הדיון – – –

משה גפני: אבל מי שצריכה לשפץ את הגן זו הרשות המקומית בשני המקומות.

הרב גפני, זה האבסורד הראשון שאתה רואה?

מדובר בחרדים, מדובר בחרדים.

ראש עיר חרדי יכול להיות אחראי על גן רק אם הוא ממלכתי.

אם לא, הוא לא יודע לעשות בטיחות.

זה אבסורד.

משה גפני: וזה באותו מבנה.

מבנה ליד מבנה באותה אחריות, אותם פקחים, אותם מפקחים, אותו משרד בריאות שאנחנו עובדים אתם כל הזמן ועובדים אתם מצוין.

ככה זה.

למה?

ככה.

דוד אזולאי: זה בדיוק כמו הקייטנות לחרדים.

דוד אזולאי: בדיוק אותו דבר.

זה מגיע מאותו שורש.

דוד אזולאי: שורש רע.

היום לפני הדיון הייתה לי שיחה עם מנכ"לית משרד החינוך ולאחר מכן עם השר, ומאחר שהשר אמר לי שהוא רוצה לעשות חשיבה נוספת בעניין הזה ולקיים דיון נוסף – ואגב, התברר לי שההתנגדות לעניין הייתה גם מהיועצים המשפטיים של משרד החינוך, אבל מאחורי הפרגוד נאמר לי שאמרו: מה, נעודד את המוכר שאינו רשמי?

את זה אנחנו נעשה?

במו ידינו?

את הילדים האלה?

הילדים האלה שהם גדלו – במה?

מה חטאם?

מה פשעם?

למה רשות מקומית כמו בני-ברק או כמו עיר אחרת צריכה להוציא כל כך הרבה כוחות וכסף על דברים שגן ליד לא צריך?

זה אותם ילדים – פה עם פאות ופה לא עם פאות, עם קוקו, מה זה משנה?

אבל ילד הוא ילד.

ורשות מקומית מחויבת, ראש רשות מקומית חייב בכל דבר כמו חבר כנסת.

זו אותה מדינה, זו אותה ממלכתיות.

אבל במקום שבעלי תשובה עומדים אולי, אז גם צדיקים גמורים יכולים לוותר על ההצבעה היום.

ולכן בעקבות כך ששר החינוך הודיע לי הבוקר שהוא יעשה דיון עם המנכ"לית ועם הצוות המקצועי שוב בנושא הזה, בניסיון כן לאשר את הדבר הזה, שהוא הגיוני לחלוטין, אז אני בהחלט אתן לו את הקרדיט הזה, כי אני לא חושב שעד כדי כך הקואליציה הזאת היא דורסנית.

הרי קואליציה ואופוזיציה יש בכל מקום – יש בעיריות, יש בכנסת, אבל יש קודים.

אני יודע שיש ראש עיר – הרב גפני, אתה ודאי תאשר את הדברים שלי – הייתה ראש עיר מצוינת בהרצלייה, קראו לה יעל גרמן, ידידתי.

שמעון אוחיון: עדיין קוראים לה.

ועדיין קוראים לה.

והיא אף פעם לא הייתה מדגל התורה, והשקפת עולמה שונה לגמרי מהשקפת עולמנו.

אבל היא הייתה ראש עיר של כולם, היא הייתה ראש עיר של כולם – ימנים, שמאלנים, חרדים ואחרים.

משה גפני: אני מעיד על זה.

אני יודע.

יעקב מרגי: ואני מאשר את זה.

יעקב מרגי: הוא מעיד ואני מאשר.

הנה, תראה איזה קונסנזוס.

תאמיני לי, עוד רגע מעיפים אותה מיש עתיד.

תיזהרו, תעשו לי טובה.

אני חוזר בי.

אבל זאת האמת, אבל זאת האמת.

אחמד טיבי: אתם גורמים לה נזק רב, אתם גורמים לה נזק רב, תירגעו.

אל תדאג, לא גורמים לה שום נזק רב.

יעל גרמן: שום נזק.

ניצן הורוביץ: הרב אשר, גם אני מאשר, הכול נכון.

יפה.

אחמד טיבי: טוב שניצן התערב.

לכן אני פונה לשכל הישר של אותם שרים שיושבים בוועדת השרים, ואני פונה לידידי שר החינוך, ואומר שאני חושב שאפשר גם לחזור מדברים.

אתה יודע, אומרים, פעם אמר לי את זה רב גדול, שכששאלו אותו: חזרת בעצמך ממשהו?

הוא אמר: חמור לא טועה אז הוא לא חוזר בו, בן-אדם יכול לחזור בו.

אני מצפה ומבקש וממתין בכיליון עיניים לפגישה הזאת שתיערך בלשכת השר עם הצוות המקצועי, כדי שהעוולה הזאת תרד מעל סדר-היום.

ונחכה לזה ביחד.

ואני מקווה מאוד שהפעם הבאה שנדבר על זה תהיה כשהמליאה – אדוני היושב-ראש, אולי אתה תזכה גם להיות בראש הישיבה אז – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

– – תאשר את הבקשה הזאת.

תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יענה סגן שר החינוך וורצמן.

לא, תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: סליחה, טעיתי, טעיתי.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1858/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק – שהגשתי אותה גם בכנסת הזאת וגם בקדנציה הקודמת, יחד עם חברי ממפלגת ישראל ביתנו חברת הכנסת ליה שמטוב בזמנה הגישה אותה וגם חבר הכנסת חמד עמאר – מדברת על דבר מאוד מאוד הכרחי ופשוט.

אברהם מיכאלי: מדובר, לצערנו, בהולכי רגל, שצריכים לשים לב, כשהם הולכים בכביש, לא להפריע לתנועה ולא להיפגע, ולפי כל הדוחות שאנחנו מכירים, גם בארץ וגם בעולם, הולכי הרגל שמסתובבים בכביש עם כל מיני מכשירים באוזניים, כל מיני דיבוריות משוכללות כאלה או אחרות, הגורמים להם לכך שהם לא מרוכזים בכביש, אז כשהם מגיעים למעבר חציה, והרבה פעמים הם חוצים במעבר החציה בצורה כזאת שהם אפילו לא שמים לב אם רכב נכנס למעבר חציה, רכב לא נכנס למעבר חציה.

אברהם מיכאלי: והרבה פעמים הם גורמים ממש לסכנת נפשות, גורמים לתאונות.

אברהם מיכאלי: והדבר הזה כבר הוער, במובן של חינוך להתנהגות בכביש, בהרבה מאוד מדינות וגם בארץ.

אברהם מיכאלי: קיבלתי לא מזמן דוח, אדוני היושב-ראש, מהארגון הנפלא שעוסק במניעת תאונות דרכים, "אור ירוק", והם כותבים שם על מספר גדול של נפגעי תאונות דרכים שהם, מה לעשות, הולכי רגל, גם ילדים, גם נוער וגם מבוגרים, שמכיוון שהם לא מתנהגים בכביש בצורה נאותה הם נפגעים.

אברהם מיכאלי: ואז אנחנו כל הזמן נלחמים בתאונות דרכים ומנסים כל הזמן למנוע את תאונות הדרכים, ופה אנחנו לא מטילים גזירה כלשהי על הציבור שלא יכולים לעמוד בה.

אברהם מיכאלי: בכל הכבוד, אנשים היום התרגלו כבר לדבר בפלאפון, או ללכת עם אוזניות של כל מיני ווקמנים וכל מיני מכשירים, והם שומעים מוזיקה בכביש, באמצע מעבר חציה.

אברהם מיכאלי: יש לכל דבר המקום שלו.

אברהם מיכאלי: האם אנחנו לא יכולים היום לבוא ולדרוש מהאזרחים להיזהר, קודם כול כדי לא לפגוע בעצמם, ואחר כך גם לא להפריע לתנועה, לא לגרום לתאונות דרכים?

אברהם מיכאלי: הדבר הזה, הייתי בטוח שוועדת השרים תאשר אותו כמובן אליו.

אברהם מיכאלי: אז מה אם הממשלה לא יזמה?

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לנו יש תחושה כל הזמן, שכשאנחנו מגישים חוקים כאופוזיציה, החוקים שלנו לא עוברים.

אברהם מיכאלי: אבל משום מה ועדת שרים לא אישרה את החוק, ואני לא רוצה להיכנס כרגע לניחושים מה התשובה האמיתית שלהם.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אני שקלתי – כדי שלא נגרום לכך שהחוק הזה לא יעלה חצי שנה – סיכמתי עם יושב-ראש הקואליציה שאנחנו, לגבי החוק הזה, ננסה עוד לבחון בדרכים נוספות כדי לגרום לכך שוועדת השרים כן תאשר את זה וכן נביא את זה למליאה בהסכמה, ואז נעביר את זה.

אברהם מיכאלי: ולכן ביקשתי שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

אברהם מיכאלי: אני מאמין שבזמן שנותר לנו עוד לשבת ולשכנע, נשכנע את ועדת השרים שתתמוך בנו, נוכל להביא – – –

אחמד טיבי: תשובה במועד אחר.

אברהם מיכאלי: תשובה והצבעה במועד אחר, זה מה שאמרתי.

אברהם מיכאלי: אני מודה לכם.

אברהם מיכאלי: תודה.

אחמד טיבי: בהסכמה, תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאלי.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2511/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק שחרור על-תנאי – חברת הכנסת מירי רגב.

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום.

מירי רגב: – – –

אחמד טיבי: שלך.

מירי רגב: כמה זמן יש לחוק?

אחמד טיבי: דקה, את מפספסת כבר 15 שניות, יאללה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, הצעת החוק שאני מציגה היא הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת מירי רגב, דוד רותם, דב חנין, זבולון כלפה, דוד אזולאי, יעקב אשר ועדי קול.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת, שחרור על-תנאי ממאסר (הודאה בביצוע עבירה), היא הצעה שנועדה בראש ובראשונה להגן על הציבור מפני פשיעה חוזרת בדרך של שיקום אסירים.

מירי רגב: חברה נאורה המבקשת להגן על אזרחיה ולמגר פשיעה לא יכולה להסתפק רק בפענוח פשיעה ובהעמדתם לדין של עבריינים, אלא חייבת באותה מידה ובאותה נחישות לטפל ולשקם את מי שהורשעו ונשלחו לריצוי עונש המאסר בכלא.

מירי רגב: בביקורי כיושבת-ראש ועדת הפנים, כמבקרת רשמית בבתי-הסוהר, ראיתי וגיליתי שאסירים שאינם מוכנים להודות במעשה שלהם לא מקבלים שחרור על-תנאי ועל כן הם אינם יכולים להיות חלק מאותן תוכניות שיקום.

מירי רגב: מתייחסים אל אותם אסירים – אסירים מכחישים או אסירים הטוענים לחפותם – כאל דרך שגויה או כאל דרך שאינה מאפשרת להם לבוא ולעבור שיקום, הן בתוך בית-הסוהר והן מחוץ לכותלי בית-הסוהר.

מירי רגב: ולכן, חשבנו שיש לאמץ את השיטה הנהוגה בקנדה, באנגליה ובאוסטרליה, וגם על-פי המלצתו גם של מבקר המדינה, ולאפשר לכל אסיר באשר הוא להגיע לשיקום, כדי שהחברה האזרחית לא תצטרך לשלם מחיר כבד בפעם השנייה וכדי שאותו אסיר לא יחזור בחזרה לבית-הסוהר.

מירי רגב: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מזמין את השרה גרמן – בשם הממשלה.

אחמד טיבי: בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת מירי רגב מבקשת לתקן את חוק שחרור על-תנאי ממאסר ולקבוע כי עצם הכחשת ביצוע העבירה על-ידי האסיר כשלעצמה לא תהווה שיקול בשיקולי הרשות לשיקום האסיר אם להציע עבורו תוכנית טיפול לקראת דיוני ועדת השחרורים, וכן, לא תמנע מוועדת השחרורים להורות על שחרור על-תנאי של אסיר בשליש האחרון של מאסרו.

יעל גרמן: הנימוק המרכזי שבבסיס הצעת החוק הוא הטענה שלא תמיד עצם הכחשה של אסיר את ביצוע העבירה יש בה כדי לשלול את יכולתו להשתקם באופן אפקטיבי, ולא תמיד זוהי אינדיקציה אמינה למידת מסוכנותו של אותו אסיר.

יעל גרמן: אומנם לעתים קרובות הכחשת ביצוע העבירה על-ידי האסיר היא בהחלט שיקול רלוונטי לבחינת התאמתו ואפשרות השתלבותו בתהליך טיפולי או שיקומי בבית-הסוהר, כאשר לדעת גורמי המקצוע בשירות בתי-הסוהר, הכחשת העבירה מלמדת על כך שהאסיר אינו מבין את חומרת המעשה, אינו מוכן לקבל עליו את האחריות למעשה ואינו מסוגל להשתתף במהלך אשר יקנה לו כלים טובים יותר להתמודדות עם קשייו בהמשך.

יעל גרמן: אבל יחד עם זאת, גם על-פי עמדתם של גורמי הטיפול, לא בכל מקרה ומקרה הכחשת העבירה מונעת מן האסיר להשתתף בהליך השיקום האפקטיבי, ולא בכל מקרה ומקרה יש בה כדי להעיד על מסוכנתו האינהרנטית, בבסיס, של האסיר.

יעל גרמן: לפיכך הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית בכפוף לתנאים הבאים: א.

יעל גרמן: יובהר כי הצעת החוק תחול על אסירים שייכנסו למאסר ממועד חקיקת החוק ואילך, ולא על אסירים שכבר נגזר דינם, כלומר לא תהיה תחולה רטרואקטיבית; ב.

יעל גרמן: יובהר כי הכחשת ביצוע העבירה כשלעצמה לא תמנע בניית תכנים של שיקום או שחרור על-תנאי של האסיר אם האסיר נמצא מתאים לכך, וזאת בהתאם לשיקול דעת של גורמי מקצוע; ג.

יעל גרמן: נוסח הצעת החוק יתואם עם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

יעל גרמן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצבעה, רבותי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון – הודאה בביצוע עבירה), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 42, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מירי רגב: ועדת הפנים.

מירי רגב: אני מבקשת שהצעת החוק תעבור לוועדת הפנים.

דוד רותם: ועדת חוקה.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה ותועבר לוועדת הפנים להמשך הכנה.

דוד רותם: לוועדת חוקה.

אחמד טיבי: לוועדת חוקה?

אחמד טיבי: אז ועדת הכנסת תכריע.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: [הצעת חוק פ/2335/19; נספחות.

מירי רגב: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק מיסוי מקרקעין – חבר הכנסת רזבוזוב, מהמקום, דקה.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאפתח את דברי ברצוני לחזק את משפחת חנין מבית-אריה, שאיבדה אתמול את דרור, זיכרונו לברכה, בפגיעת פצצת מרגמה בקיבוץ ארז.

יואל רזבוזוב: שלא ידעו עוד צער ושמבצע "צוק איתן" לא יגבה עוד חיי אדם.

יואל רזבוזוב: חברים, מצוקת הדיור היא עובדה קיימת בישראל, המצויה זה שנים אחדות במשבר דיור הולך ומחמיר, שבא לידי ביטוי במחירים שעולים ומונעים מדור שלם לקנות דירה משלו.

יואל רזבוזוב: חוסר היכולת של זוג צעיר בישראל לרכוש דירה בתנאי השוק הנוכחיים הוא בעיה מרכזית בחברה הישראלית ובכלכלה הישראלית כאחד.

יואל רזבוזוב: על כן קמו תוכניות רבות שמנסות לפתור את הבעיה.

יואל רזבוזוב: תוכניתו של שר האוצר ל-0% מע"מ היא הבולטת שביניהן.

יואל רזבוזוב: אך המצוקה הקשה דורשת התמודדות בכמה חזיתות.

יואל רזבוזוב: מיזמי פינוי-בינוי הם כלי חשוב להקלת מצוקת הדיור הקיימת על-ידי הגדלת מספר הדירות בישראל, אך אין ספק שנכון להיום, רק מעט מאוד מיזמים כאלה יוצאים אל הפועל.

יואל רזבוזוב: רק בימים האחרונים התבשרנו שהסתיים שלב ההריסה במסגרת מיזם פינוי-בינוי הראשון שיצא לדרך בישראל.

יואל רזבוזוב: יצירה ועידוד של מיזמי פינוי-בינוי מאפשרים השבחת תנאי המגורים של דיירים בשכונות מגורים קיימות, וכן הוספת יחידות דיור חדשות עבור משתכנים חדשים, וזאת בלי לפגוע בשטחים פתוחים.

יואל רזבוזוב: אם בעבר משפחות שלמות חיו בדירות ללא מקלט או ממ"ד, שהיום יותר מתמיד משמש את כל תושבי ישראל, הדיירים שביתם ישודרג במסגרת הפרויקט של פינוי-בינוי יזכו למיגון ברמה גבוהה ביותר, כפי שנדרש בתקן.

יואל רזבוזוב: שיפור הדירות במסגרת של פינוי-בינוי לא מתבטא רק בממ"ד מסודר בדירה אלא בשיפור גדול באיכות החיים.

יואל רזבוזוב: על מנת להאיץ ולעודד מיזמי פינוי-בינוי מסוג זה, הצעתי בתיקון לחוק המוצע בפניכם בהצעת חוק זו להפחית את מספר היחידות המינימלי הנדרש לשם קיום מיזם פינוי-בינוי.

יואל רזבוזוב: אם היום קבלן מורשה לבצע מיזם של פינוי-בינוי רק עבור 24 יחידות דיור, לאחר שחוק זה יאושר הוא יידרש ל-12 יחידות בלבד לצורך ביצוע הפרויקט.

יואל רזבוזוב: אני משוכנע שהצעת חוק זו תבטל את אחד החסמים המרכזיים בתחום הפינוי-בינוי, תבטל את החסם הפסיכולוגי.

יואל רזבוזוב: דיירי הבניינים הוותיקים חוששים לא פעם משיפוץ דירתם, גם אם מובטחת להם דירה חדשה גדולה.

יואל רזבוזוב: כך פרויקטים נדחים על הסף בגלל חוסר הסכמה.

יואל רזבוזוב: אם אותם אלו שנותנים לספקות שלהם להשפיע על בחירתם יראו מיזמים קטנים יותר משפרים את חזותה של השכונה, הם ישתכנעו וירצו לחדש גם את דירתם ובכך גם להזמין דיירים חדשים לדירות שיתווספו.

יואל רזבוזוב: על כן אני קורא לכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק ולהבטיח את המשך פיתוח שוק הנדל"ן בישראל, ויחד עם זאת להגדיל את היצע הדירות במדינה.

יואל רזבוזוב: ברצוני להודות שוב לחברי ועדת השרים לחקיקה, שאישרו את הצעת חוק זו, ולכל אלה שעבדו ועמלו כדי שהצעת החוק תוצג כאן לפניכם היום.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

אחמד טיבי: מיקי לוי, סגן השר, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה תומכת בהצעת החוק, בכפוף לתיאום עם משרד המשפטים, השיכון, האוצר והפנים.

מיקי לוי: אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה – – –

מירי רגב: לא, אני מתנגדת.

מירי רגב: לוועדת הפנים.

מיקי לוי: ועדת הכנסת, אין מה לעשות.

אחמד טיבי: ועדת הכנסת תכריע.

מירי רגב: יש כאן גם הצעה לוועדת העבודה והרווחה.

מיקי לוי: מה עניין עבודה ורווחה?

מירי רגב: מכיוון שזה חיים כץ, אנחנו מעבירים לוועדת העבודה והרווחה.

מירי רגב: הרי בסוף זה יגיע לפנים, זה ברור.

אחמד טיבי: נא להמשיך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מכיוון שיש חילוקי דעות בין חברי הכנסת, תועבר ההצעה לוועדת הכנסת לשם החלטה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נעבור להצבעה, רבותי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הפחתת מספר היחידות במתחם פינוי ובינוי), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 26, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אחמד טיבי: ההצעה עברה, והמשך דיון יהיה בוועדת הכנסת, אשר תכריע לאיזה ועדה היא תועבר.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1117/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי – של חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: תשיב יעל גרמן בשם הממשלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

אחמד טיבי: ויש הצעה מוצמדת.

איתן כבל: לכל הלחוצים, תשובה והצבעה במועד אחר; שלא תגידו שאני מעכב אתכם.

אחמד טיבי: תשובה והצבעה במועד אחר, הודיע היוזם.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, שלום לכולם, הצעת החוק הזאת יש לה משמעות אחת, שמדברת על כך שהמדינה, שהיא הבעלים של הדירות בדיור הציבורי – אדוני שר העבודה והרווחה יודע שתפקידה של המדינה, מעבר לעובדה שהיא מאשרת לאוכלוסיות המוחלשות בחברה הישראלית את הדירות, התפקיד שלה הוא גם לסייע בשימורן.

איתן כבל: ומה בעצם הבקשה כאן?

איתן כבל: כמו שבקדנציה הקודמת הייתה לי הזכות, יחד עם רן מלמד מ"ידיד" וקבוצת חברי כנסת, להוביל מהלך שבסופו המדינה השקיעה בדירות בדיור הציבורי כך שהיא נכנסה לפרויקט של עד 5 מיליון שקל בשנה של החלפת הדוודים בדיור הציבורי; גם נחסך חשמל, גם נחסך כך כסף וגם המדינה מטפלת בדירות שלה – אותו הדבר כאן, על אותו עיקרון, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: ביקשנו לבצע מהלך פשוט, מדוד, כדי שהמדינה תיכנס ותפעל ותסייע בשדרוג מערכת החשמל, שרק התיקונים שהיא נאלצת לבצע מדי שנה, העלות שלהם היא של מיליוני שקלים.

איתן כבל: ומה בעצם ביקשנו?

איתן כבל: גם הצעת החוק הזאת וגם הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין, שידבר אחרי – אנחנו מדברים על כך שהמדינה תשקיע בדירות שהן דירות שלה.

איתן כבל: עבור מי?

איתן כבל: עבור אותה אוכלוסייה שאנחנו מבקשים לשכן בדיור הציבורי.

איתן כבל: אדוני סגן השר מיקי לוי, אני יודע שהאוצר התנגד לעניין הזה; אמרתי את זה גם לשר הבינוי והשיכון: אם מחר אתה כאזרח מן השורה, לא דייר בדיור הציבורי, שוכר דירה, האם לא נראה שבעל-הבית, מעת לעת, מבצע אחזקה ושיפוץ של הבית?

איתן כבל: שיפורים קלים.

מיקי לוי: אבל ממילא יודעים לעשות את זה, אז למה להכניס את זה תחת חוק?

מיקי לוי: ולמה לא במים?

מיקי לוי: יש עוד הרבה דברים.

מיקי לוי: אנחנו מחויבים לתחזק את הדירה.

איתן כבל: במקרה אני מכיר את העניין הזה.

איתן כבל: לא הנחתי הצעת חוק סתם כך, זה לא כי רן מלמד ועמותת "ידיד" באו וביקשו ממני את זה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני מכיר את הנושא מקרוב, ועובדה היא שבנושא הדוודים הולכנו מהלך שכולם מרוויחים ממנו.

איתן כבל: זה לא בא עכשיו ממקום שאני מבקש, למה לא זה, למה כן ולמה פה, יש בזה היגיון.

איתן כבל: הרי אם הדייר, אני מדבר אתך בדיור הפרטי, מה אתה היית אומר על המשכיר שלך – אני בוודאי לא אשתמש פה בלשון לא פרלמנטרית – שהוא כזה והוא כזה והוא קמצן.

איתן כבל: אנחנו מכירים את התופעות האלה.

איתן כבל: אותו הדבר המדינה.

איתן כבל: המדינה, במקרה הזה, היא הטיפוס שאנחנו לא נגיד איך אנחנו נקרא לו.

איתן כבל: עכשיו, באתי והסכמתי, וגם חבר הכנסת חנין: ידעתי שהמדינה תגיד, זו עלות של מאות מיליונים בשנה.

איתן כבל: אני אמרתי: לא, בואו נגביל את עצמנו, 5 מיליון שקל בשנה על-פי סדר עבודה שייקבע, סדר עבודה מקצועי.

איתן כבל: וכך המדינה, העלות, הרי בשיפוץ שאתה אומר, בליווי שהיא צריכה לעשות – הרי מה העניין?

איתן כבל: מכיוון שאתה גר בדיור ציבורי נגזר עליך שלא יהיו לך תנור וטלוויזיה ודוד.

איתן כבל: הרי אם הם פועלים ביחד – ברוב המקומות של הדיור הציבורי אתה לא יכול.

איתן כבל: מה זה היום תלת-פאזי?

איתן כבל: תלת-פאזי לא צריך להיות היום רק בבתים של אנשים עשירים.

איתן כבל: היום התקנת תלת-פאזי, חבר הכנסת יצחק כהן, זה בסיסי ביותר.

יצחק כהן: טריוויאלי.

איתן כבל: טריוויאלי.

איתן כבל: אין שום תפיסה מיוחדת לזה.

איתן כבל: לא ביקשנו לפרוץ את זה או לבצע פעולה שאמורה להיות מנקרת עיניים.

איתן כבל: ולכן, אני ביקשתי, מיוזמתי, יחד עם חבר הכנסת דב חנין, שלא יהיו תשובה והצבעה היום, אלא לנסות לבוא בדברים ולנסות להגיע להסכמה והבנה.

איתן כבל: אדוני השר, אתה יודע את זה.

איתן כבל: השר מאיר כהן, אתה יודע, אצלך כראש עיר, אתה יודע כמה פעמים באו לפתחך.

איתן כבל: זה לא היה תפקידך, אבל אתה מכיר את זה.

איתן כבל: וזה באמת, לעתים אתה תוהה ואתה אומר לעצמך: ואללה, זה כל כך – זה כסף כל כך קטן וסיפור כל כך גדול, אבל פשוט מאוד.

איתן כבל: 5 מיליון – דרך אגב, הדיור הציבורי קיבל עכשיו – כמה, חבר הכנסת דב חנין?

דב חנין: מיליארד ו-100 מיליון שקל.

איתן כבל: מיליארד ו-100 מיליון שקל.

איתן כבל: אז 5 מיליון שקל בשנה?

איתן כבל: אני מאוד מקווה שעל זה ייאמר "אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה", ואנחנו נצליח לפרוץ את המחסום של משרד הבינוי והשיכון.

איתן כבל: וחבר הכנסת דב חנין ואנוכי באמת נלך וננסה לעשות את המעשה כך שבאמת – זה עניין שהוא מעבר לכל פוליטיקה או – כמו נושא הדוודים שהזכרתי.

איתן כבל: היום זה כאילו נשמע הדבר הכי ברור מאליו, ואני מקווה שתצלח דרכנו וגם את זה נהפוך לדבר ברור מאליו.

איתן כבל: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

יוני שטבון: [הצעת חוק פ/533/19; נספחות.

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: להצעת החוק הוצמדה הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין, פ/1117.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

דב חנין: תודה.

יוני שטבון: רק כדי להזכיר לכולנו, תשובה והצבעה במועד אחר.

יוני שטבון: בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, רק למען הפרוטוקול, ה"פ" של ההצעה שלנו – 533.

יוני שטבון: בסדר גמור, כן.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אמר את הדברים בצורה משכנעת חבר הכנסת איתן כבל, ולכן אני יכול לקצר ולומר שלושה דברים.

דב חנין: ראשית, אנחנו פה מדברים על הכסף הקטן שעושה את השינוי הגדול.

דב חנין: הרי דירה של דיור ציבורי – הנה, יושב אתנו, עומד אתנו ברגע זה שר הרווחה שהיה ראש עיריית דימונה, ובדימונה יש דירות של דיור ציבורי.

דב חנין: אבל תתארו לעצמכם דירה של דיור ציבורי שבגלל מערכת החשמל המיושנת אי-אפשר להתקין בה מזגן.

דב חנין: אז יש דירה, אבל קצת קשה לחיות בדימונה בכל ימות השנה בלי מזגן.

דב חנין: לכן, היכולת והחובה והזכות לקבל מזגן בדירה הזאת היא מה שהופך את הדירה הזו למקום מגורים, כי אחרת מאוד קשה לחיות בה.

דב חנין: לכן אנחנו מדברים על הכסף הקטן שעושה את השינוי הגדול.

דב חנין: אנחנו מדברים על שדרוג של זכויות הדייר בדיור הציבורי לתנאים ולסטנדרטים המודרניים.

דב חנין: היום יש יותר מכשירי חשמל, יש יכולות ליהנות ממכשירי חשמל כאלה, ובסופו של דבר אנחנו מדברים על משהו שהופך את הדייר בדיור הציבורי למי שיכול ליהנות מהחיים כמו שמכשירי חשמל יכולים לתת.

דב חנין: לחוק הזה יש גם היבט בטיחותי, כי שיפור מערכת החשמל הדירתית במקרים רבים הוא בפירוש שאלה של בטיחות, ולעתים אפילו של חיים ומוות.

דב חנין: ראיתי דירות של דיור ציבורי שבהן באמת מערכת החשמל הדירתית היא פרה-היסטורית, איננה עומדת בסטנדרטים ובתקנים מתקדמים של בטיחות ושל שמירה על חיי האזרחים.

דב חנין: הצעת החוק הזו היא עוד נדבך – כמו שהציג את זה בצורה מאוד טובה חבר הכנסת כבל לפני – בשיפור הדרגתי של חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי.

דב חנין: אגב, זה חוק שב-1998 נחקק על-ידי הכנסת ביוזמתה של חברת הכנסת המצטיינת בחקיקה חברתית, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ומאז החוק החשוב הזה, אנחנו מקדמים ומשפרים אותו נדבך אחרי נדבך.

דב חנין: הנדבך הזה מאוד חשוב; הנדבך הזה עושה הבדל ועושה שינוי; הנדבך הזה עוסק בזכות בסיסית של הדייר, ואין שום סיבה כלכלית להתנגד לחוק הזה.

דב חנין: אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת כבל לפני.

דב חנין: אנחנו מעוניינים בהידברות, אדוני שר הרווחה, אולי בעזרתך – –

מאיר כהן: זה יהיה.

דב חנין: – – בהידברות מעשית כדי באמת להגיע לפתרון מוסכם בנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: כיוון שהתשובה וההצבעה במועד מאוחר, תם פרק החקיקה.

יוני שטבון: לפני שנעבור להצעות לסדר-היום – הודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת הכספים, מטעם סיעת הליכוד: במקום ראובן ריבלין, שנבחר לכהן כנשיא המדינה, יכהן חבר הכנסת חיים כץ.

): תודה.

יוני שטבון: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יוני שטבון: הצעות לסדר-היום

יוני שטבון: חברי, אנחנו מתחילים בהצעות לסדר-היום.

יוני שטבון: הצעות לסדר-היום מס' 3598, 3612, 3615, 3625, 3644, 3652, 3664, 3661, 3662, 3667 ו-3672 בנושא: "מטריית הגנה כלכלית" לתושבים ולעסקים לנוכח המצב הביטחוני.

יוני שטבון: חבר הכנסת איציק שמולי, ראשון הדוברים, ואחריו – חברת הכנסת מירי רגב.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: ישיב על ההצעות לסדר-היום שר הכלכלה חבר הכנסת נפתלי בנט.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, נכבדי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, לצערנו האירועים בדרום נמשכים גם היום הזה, ואנחנו צריכים להביא בחשבון, למרות הניסיונות להביא לרגיעה, את מה שאומר ראש הממשלה בעצמו, שהמערכה הזאת עלולה לארוך זמן ממושך.

איציק שמולי: וכשאנחנו מדברים על היערכות אני מצפה מהממשלה שאת אותה נחישות שהיא מפגינה בצד הביטחוני – תפגין גם בצד הכלכלי.

איציק שמולי: הרי בסופו של דבר לא צריך להיות גאון גדול כדי להבין, זו הפעם הרביעית – אחרי "עופרת יצוקה", אחרי "עמוד ענן", גם מלחמת לבנון השנייה היא דוגמה רלוונטית בעניין הזה – הפעם הרביעית שבה אנחנו חוזרים על המנטרה הזאת שהעורף הוא בעצם החזית, החזית החדשה.

איציק שמולי: ולא צריך להיות גאון גדול כדי להבין שכדי לתת לדרג הפוליטי ולדרג הצבאי את אורך-הרוח ואת מרחב התמרון לפעולה, אנחנו צריכים בסופו של דבר לעשות את כל מה שאנחנו יכולים כדי שהעורף יוכל לעמוד איתן; ויעמוד איתן זה אומר לא רק מקלטים מצוידים ומרווחים, זה אומר גם חוסן כלכלי.

איציק שמולי: לפי הנתונים שאני הגעתי אליהם, אדוני השר, ב"עמוד ענן" היו סגורים 80% מבתי-העסק של המסחר והשירותים, בערך 25,000 עסקים בתחום של 40 קילומטר מהרצועה, הייתה ירידה של 50% בתוצר של המפעלים, שליש מהעובדים לא הגיעו לעבודה.

איציק שמולי: הנזק העקיף המצטבר בשבוע, בשמונה ימים, סליחה, ב"עמוד ענן", עבר את חצי מיליארד השקל.

איציק שמולי: אם הסיפור הזה הולך להימשך, אנחנו באמת חושבים שהעסקים הקטנים והבינוניים יכולים לעמוד בנזק עקיף של חצי מיליארד שקל בשבוע?

איציק שמולי: אני חושב שאין פה אחד או אחת במליאה הזאת שחושבים שזה תסריט אפשרי.

איציק שמולי: ולכן, אדוני השר, אני חושב שיש לכם נכונות לעשות את זה.

איציק שמולי: אתמול קיימנו כאן דיון עם עשרות רבות של תעשיינים ובעלי עסקים קטנים שבאו לכנסת וקיבלו תשובה – סליחה, ביקשו לקבל תשובות – ושמעו מהפקידים על עוד ביורוקרטיה ועוד ביורוקרטיה ועוד נהלים.

איציק שמולי: ואנחנו מבקשים בשם בעלי העסקים, אדוני השר, דבר מאוד מאוד פשוט, דבר שהוא לא תקציבי, דבר שעם מעט רצון טוב אפשר להקל בו שם על כולם, והכי חשוב, זה ייתן לבעלי העסקים את בלוני החמצן שהם כל כך זקוקים להם – תשלום מקדמות.

איציק שמולי: מרגע שהכריז שר הביטחון על מצב מיוחד בעורף, ממילא הולך להינתן פיצוי לעסקים האלה.

איציק שמולי: מה יקרה אם תחליטו על הוראת שעה מיוחדת שבמסגרתה יקבלו העסקים האלה גם מקדמות על חשבון הפיצוי הסופי?

איציק שמולי: זה לא יעלה למדינה עוד כסף, וזה ייתן לבעלי העסקים את החמצן הכלכלי שהם כל כך, כל כך זקוקים לו.

איציק שמולי: אז אני מבקש, אדוני השר, לשמוע את התייחסותך להצעה הספציפית של תשלום מקדמות לעסקים על-ידי המדינה.

איציק שמולי: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יוני שטבון: חברת הכנסת מירי רגב, ואחריה – חבר הכנסת יצחק כהן.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, שר התמ"ת, חברי חברי הכנסת, בשבועיים האחרונים דיברנו רבות על המבצע הצבאי, על חשיבות חיזוק תושבי הדרום, ראשי הערים, והגיע הזמן לדבר גם על העסקים; על אותם בעלי עסקים שנמצאים בנגב, נמצאים בדרום.

מירי רגב: במקרה – לא במקרה הזה, אנחנו נדבר גם על הפריפריה וגם על הגליל – אבל במקרה הזה אנחנו מדברים על הדרום.

מירי רגב: לכולנו ברור וידוע, זה לא סוד, שעסקים קטנים הם מנוע הצמיחה של המשק.

מירי רגב: זה ידוע בעולם כולו, בוודאי גם במדינת ישראל.

מירי רגב: לא קל לבעלי העסקים בכלל במדינת ישראל עם סוגיית המיסוי ומצוקת האשראי ותשלומי המסים וכוח-האדם והריבית ושער הדולר – קשה להיות איש עסקים במדינת ישראל.

מירי רגב: אבל כל הקשיים האלה מקבלים משנה תוקף, בוודאי במבצעים מסוג המבצע הנוכחי הזה, מבצע "צוק איתן".

מירי רגב: הם הופכים להיות נטל כלכלי אמיתי, והאנשים לא יכולים לשרוד אותו.

מירי רגב: בעלי עסקים קטנים ובינוניים או בעלי עסקים, מפעלים, שניזוקו – ראינו את זה בוועדת הפנים, בסיור שערכנו בשדרות – לא מסוגלים לשלם משכורות לעובדים, עובדים שלא מגיעים, אשראי שאין להם, כסף שאין להם, ואין להם היכולת בעצם להחזיק את העסק שהם בנו.

מירי רגב: האינטרס של המדינה, ובוודאי של משרד הכלכלה, הוא לעשות את הכול כדי שעסקים קטנים ובינוניים יצליחו להחזיק מעמד בפריפריה ובוודאי בדרום שימשיכו להעסיק אנשים, שאותם אנשים לא יהיו מובטלים, שלא יבואו ויצטרכו את אוצר המדינה כדי לקבל את דמי האבטלה; כי אדם שעובד הוא אדם בעל כבוד, וכדי לעבוד צריך מי שיעסיק אותו, ולצערי המדינה לא רק שהיא לא יוצרת מקומות עבודה בנגב, כבוד שר התמ"ת, לא רק שהיא לא יוצרת מקומות עבודה – היא צריכה לחזק את אותם אלה שיוצרים מקומות עבודה, את אותם בעלי עסקים קטנים ובינוניים.

מירי רגב: לכן אני חושבת שהפתרון הנכון והמתחייב הוא לתת הלוואה בערבות מדינה.

מירי רגב: הרי מה שהעסקים הקטנים צריכים עכשיו זה כסף זמין.

מירי רגב: עד שיחליטו מה גובה הפיצוי ועד שייתנו להם את הפיצוי ועד שהפיצוי יגיע זה עוד חצי שנה, שנה.

מירי רגב: מה הם יעשו בינתיים?

מירי רגב: המדינה יכולה לתת הלוואות בערבות מדינה, לסגור הסדר כזה מול הבנקים, וכשיינתן לאותו בעל עסק פיצוי, הפיצוי ירד מאותה הלוואה שממילא הוא קיבל מהבנק.

מירי רגב: הלוואה כזאת תיתן לו פתרון מיידי, תכניס לו תזרים מזומנים, ואז הוא יוכל בעצם להתמודד עם המצוקה הגדולה שקיימת היום בעסקים.

מירי רגב: מעבר לזה, אני חושבת שנכון שראש הממשלה יקים צוות מנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שיעבור מעיר לעיר – הוא גם ככה עושה סיורים בשטח – ויבדוק איפה המצוקות, גם אצל ראשי ערים, גם אצל ראשי המועצות ובוודאי בעסקים.

מירי רגב: דבר נוסף, הממשלה אישרה היום, השבוע, אתמול אני חושבת, סיוע בסך של 419 מיליון ש"ח לרשויות שהן במרחק של עד 7 קילומטרים, כמו שהזכיר פה קודם ידידי איציק, מקו הגבול.

מירי רגב: אבל יש הרבה מאוד רשויות שהן לא במרחק 7 קילומטרים והן זקוקות לעזרה: מרחבים, אופקים, ירוחם, נתיבות.

מירי רגב: צריך גם להן לעזור.

דוד צור: אשקלון.

מירי רגב: אשקלון.

מירי רגב: נכון, דוד.

מירי רגב: ולכן צודק חיים ביבס שיצא בקריאה לשר הפנים, לשר התמ"ת, לראש הממשלה, לשר האוצר, להגדיל את הסיוע לרשויות האלה.

יוני שטבון: נא לסיים.

מירי רגב: אי-אפשר לבוא ולתמוך ברשויות פה מהכנסת או מהמשרדים בירושלים.

מירי רגב: התמיכה ברשויות צריכה להיות בשטח: במענקים, בהלוואות, ביכולת יצירת שגרת חיים אף שאנחנו נמצאים במבצע.

מירי רגב: ולסיום דברי אני מבקשת לחזק את ראש הממשלה – –

צחי הנגבי: כל הכבוד.

מירי רגב: – – שאחרי אתמול חזרנו לתקוף בעזה.

מירי רגב: אני רוצה לחזק את ראש הממשלה – –

יצחק כהן: אחרי הפיטורים של דנון.

מירי רגב: – – שלא קיבל את הפסקת האש כתורה מסיני וחזר לתקוף בעזה בצורה מסיבית – – –

יצחק כהן: לא זה מה שאמרת אתמול – – – אתמול השפלת אותו – – –

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: כי אמרתי את זה לפני שהוא חזר.

מירי רגב: אתמול אמרתי שקבינט שלא מחזיר ולא יורה הוא קבינט פחדן.

מרב מיכאלי: היום הוא גבר.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: וכשחזר ראש הממשלה לתקוף אני אומרת – – –

יוני שטבון: – – –

מירי רגב: – – – משום שממשלה – – – להגן על אזרחיה מהאוויר, מהים וגם מהיבשה.

יצחק כהן: כמה הזיכרון קצר.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת מירי רגב.

יוני שטבון: חבר הכנסת יצחק כהן, אתה מוכן להתייחס לנושא, וגם, אם אתה רוצה, למצב הביטחוני בצורה כללית?

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר – –

יוני שטבון: בבקשה.

יצחק כהן: – – חברי חברי הכנסת, אני מה-זה מופתע: בתוך 24 שעות שינית את דעתך, מירי?

מירי רגב: – – – ראש הממשלה התחיל לתקוף – –

יצחק כהן: הוא לא התחיל לתקוף – –

מירי רגב: – – הוא רצה הפסקת אש – – –

יצחק כהן: – – זה לא הוא תוקף – –

מירי רגב: ודאי שכן.

יצחק כהן: – – זה צה"ל, דרך אגב.

יצחק כהן: זה לא הוא, זה צה"ל.

מרב מיכאלי: את דני דנון הוא תוקף.

יצחק כהן: אתמול שמעתי אותך פה, אני ממש התחלחלתי – –

מירי רגב: אני לא חוזרת – – –

יצחק כהן: – – אני חשבתי שראש הממשלה הוא כזה כמו שתיארת אותו – אימאל'ה.

מירי רגב: – – – לא חוזרת בי מאף מילה שאמרתי אתמול.

מירי רגב: אבל משום – – –

יצחק כהן: אבל הוא יפטר אותך.

מירי רגב: לא, אני לא דואגת שיפטרו אותי.

מירי רגב: אני לא שרה ולא סגנית שרה בינתיים.

יצחק כהן: לא, אני שמח שחזרת בך.

יצחק כהן: אתמול תקפת את ראש הממשלה – – – אני, האופוזיציה היא בית שלי.

מירי רגב: מרגע שהממשלה התעשתה והקבינט קיבל את המשך התקיפות, זה מה שמבחינתי – – –

יצחק כהן: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת איציק כהן, הנושא הוא נושא אחר.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת כהן, שלוש דקות.

יוני שטבון: קדימה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך את הממשלה על זה שהחליטה לתת חצי מיליארד שקל, כחצי מיליארד שקל, לסיוע ליישובים שנמצאים תחת מתקפה חסרת תקדים.

יצחק כהן: כל סבב זה הולך ומעצים.

יצחק כהן: אבל למה האפליה הזאת?

יצחק כהן: אם כבר אתם עושים דבר טוב, כבוד השר, אם אתם כבר עושים דבר טוב, ומברכים אתכם על זה, למה להפלות?

יצחק כהן: למה לגרוע את אשקלון, שאגב, כרגע לפני כמה דקות, חטפה פגיעה ישירה מרקטה?

יצחק כהן: משפחת סויסה, נסים סויסה.

יצחק כהן: אני שמח שאין נפגעים בנפש, אבל משפחת סויסה איבדה את ביתה.

יצחק כהן: אדוני השר, החלטת החלטה נבונה וטובה, למה לגרוע את אשקלון ולגרוע את אשדוד?

יצחק כהן: הלוא זה לא משהו פרמננטי, זה סיוע חד-פעמי שבא בעקבות מלחמה, בעקבות נזקי מלחמה – אני מדבר אליך, יקירי, צור קשר עין.

עיסאווי פריג': הוא לא סופר אותנו בכלל.

יצחק כהן: מה זה?

עיסאווי פריג': הוא לא סופר – – –

יצחק כהן: על כל פנים, חברי חברי הכנסת – –

יוני שטבון: חבר הכנסת כהן, תמשיך לדבר.

יצחק כהן: – – יש החלטה.

יצחק כהן: היא החלטה פחות או יותר – אני לא יודע אם זה מספיק חצי מיליארד שקל לכל היישובים – אבל בתוכה היא טומנת אפליה מובנית, לגרוע את אשקלון ואת אשדוד, שהן, אגב, חטפו וחוטפות אולי יותר מכולם.

יצחק כהן: אז אני, הבקשה שלי, אדוני היושב-ראש, היא לכלול גם את הערים אשקלון ואשדוד.

יצחק כהן: את כל סעיפי הסיוע כפי שמובא בהחלטת הממשלה, בכל אחד מהסעיפים אתה רואה שהערים האלה נפגעו קשות ואין להן היכולת הכלכלית לעמוד בזה ללא סיוע ממשלתי.

יצחק כהן: אז בקשתי היא שתכללו אותן בתוך חבילת הסיוע הזאת.

יצחק כהן: ואגב, אני וחברי בוועדת הכספים, שאחד מהם נכנס כרגע, אלעזר שטרן, יזמנו דיון מהיר בנושא הזה בשבוע הבא בוועדת הכספים.

יצחק כהן: אנחנו כנראה נצטרך לדרוש מהממשלה שאם היא רוצה שהחבילה הזאת תעבור, היא תהיה חייבת או להגדיל אותה או לחלופין לכלול בתוכה את אשקלון ואת אשדוד.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תורם לך 51 שניות.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת איציק כהן.

יוני שטבון: חבר הכנסת זבולון כלפה, ולאחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות, בבקשה.

זבולון כלפה: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מעבר לדברים שדיברו פה חברי ביחס לעסקים, אני רוצה להאיר עוד זווית שהיא מאוד משמעותית, לצערי.

זבולון כלפה: בשנה ורבע שאנחנו בכנסת, כמעט אין שבוע שאנחנו לא עסוקים בה, מקרים רבים שמגיעים אלי.

זבולון כלפה: אני מדבר על המגזר של החקלאים.

זבולון כלפה: לחקלאים, התוצאה היא שיש שני סוגי נזקים: יש הנזק הישיר שהוא בדרך כלל משופה בכל רחבי הארץ בלי יוצא מן הכלל, ויש הנזק העקיף שהוא בעצם נשען על איזה מין רשימה שגובשה בזמנו, בשנת 1961, עודכנה אולי עוד פעם אחת כמדומני, ובעצם אותה רשימה מהווה את אבן-הדרך כדי למדוד מי זכאי ומי לא זכאי לפיצוי בגין נזק עקיף.

באסל גטאס: מה המצב הפסיכולוגי שלהן?

זבולון כלפה: אם יבקשו, אני אדאג שיפנו אותן אליך, אולי, לצורך התייעצות.

באסל גטאס: צריך לפתח את המקצוע הזה.

זבולון כלפה: אבל אני חושב שבסופו של תהליך מדינת ישראל צריכה, בגלל השינוי באיומים בשנים האחרונות – ב-15–20 שנים האחרונות וביתר שאת בתשע-עשר השנים האחרונות יש בעצם שינוי באיומים; מה שפעם היינו רגילים לקבל כמלחמה רגילה, קונבנציונלית – בעצם המציאות משנה את פניה ויש מציאות מתמדת, מעת לעת, או של ירי טילים או איומים מסוג כזה או אחר, שבהגדרה של החוק – הם לא עולים בקנה אחד.

זבולון כלפה: והתוצאה היא שאנשים בעצם נופלים בין הכיסאות וכתוצאה מכך לא מקבלים את הפיצוי המגיע להם, וגם אם כן, אלה תהליכים ארוכים מאוד ומייסרים מאוד, שנמשכים הרבה מאוד זמן.

זבולון כלפה: אני חושב שהגיע הזמן שבכנסת נדון בכך ונגבש בעצם, יחד עם הממשלה, נוהל אחר, חדש, שיוכל לתת מענה נכון ואמיתי לאנשים, כי זה ברור לכולם שההתמודדות של האנשים שנמצאים בכל המרחב הזה – בסופו של דבר שגרת החיים שלהם היא חלק גדול מהחוסן היומיומי.

זבולון כלפה: אני רוצה לספר לכם חוויה קטנה – על החקלאים שלמשל נמצאים בעוטף-עזה.

זבולון כלפה: אחת המנהרות הגדולות שהתגלו, באזור שסמוך לעין-השלושה, התגלתה בעקבות פעילות חקלאית שוטפת:

זבולון כלפה: חקלאי שיצא לשדה שלו זיהה שם בעצם את הכניסה של אחד הפירים והוא זה שהתריע בפני גורמי הביטחון, ובעקבות כך התגלתה אותה מנהרה גדולה, ומי יודע איזה אסון גדול נמנע בעקבות הפעילות הזו.

זבולון כלפה: לכן הקיום של הפעילות באותו מרחב הוא אינטרס לאומי ממדרגה ראשונה, ואני חושב שגם בעת כזו, שאותם אנשים, אותם חקלאים, מתמודדים עם הקושי הזה, חובה עלינו, כולנו, ככנסת וכממשלה, לספק את הפתרונות, כדי שהם באמת יוכלו להמשיך ולקיים את שגרת החיים במרחב הזה.

זבולון כלפה: לכן אני קורא לממשלה וקורא לכנסת, אני חושב שכדאי לדון בזה, לדעתי במסגרת ועדת הכספים, יחד עם האוצר, לגבש מדיניות מעודכנת שנותנת מענה למציאות שהתחדשה עלינו בשנים האחרונות, כדי שנוכל לעמוד בכך ובאמת לתת את המענה ההולם לאנשים שחיים באותו המרחב.

זבולון כלפה: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון כלפה.

יוני שטבון: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: הוא נוכח, כן.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מתנה ועונש נתן לנו הקדוש-ברוך-הוא, שהזיכרון שלנו קהה.

אלעזר שטרן: למה זה מתנה?

אלעזר שטרן: כיוון שאם היינו צריכים להרגיש כל הזמן את מה שאנחנו מרגישים בלוויה של קרוב או חבר, או מה שאנחנו מרגישים אפילו אתמול והיום בנפילתו של דרור חנין, שבא מבית-אריה להתנדב ולסייע במעבר ארז, אז החיים שלנו היו הרבה יותר קשים.

אלעזר שטרן: למה חיסרון יש בזה?

אלעזר שטרן: כיוון שאם היינו מחויבים לאותם אנשים שסובלים עכשיו לאורך כל הזמן, כנראה היינו עושים הקצאת משאבים אחרת בבית הזה.

אלעזר שטרן: דיבר פה קודם חברי חבר הכנסת איציק כהן על תושבי אשקלון ועוטף-עזה; ואני רוצה לדבר גם על המילואימניקים באותו הקשר.

אלעזר שטרן: יש לנו חברים, ילדים, קרובים, ילדים של חברים, שעוזבים עסקים, שאין להם דילמה אם ללכת כשקוראים להם, ואנחנו יודעים שמיעוט משרת.

אלעזר שטרן: כמעט תמיד אותם אנשים נקראים לשאת בנטל הביטחוני, ובו בזמן, לצערנו הרב, גם בנטל הכלכלי.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לומר זה שההסתכלות הזאת של תושבי אשקלון ואשדוד, של תושבי עוטף-עזה ושל המילואימניקים שיושבים שם ויכולים עוד לשבת שם ימים רבים – הנזקים הפרטיים שנגרמים להם, אני מצפה שאנחנו, גם בחיי היום-יום שלנו כאן בבית הזה, גם בדיוני היום-יום בתקציבי העברות בוועדת הכספים, כמעט כל שבוע – שיהיו לנגד עינינו גם אותם צרכים.

אלעזר שטרן: אני מודה שלצערי הרב, המלל הרב, הנאומים המזדהים, ההכרה בצורך הכלכלי, שאנחנו שומעים בימים כאלה – אנחנו לא שומעים אותם בהמשך השנה.

אלעזר שטרן: ואני באתי להגיד פה לעצמנו שאני מקווה שבעניין הזה של המחויבות שלנו כלפי אותם תושבים וכלפי אותם מילואימניקים משרתים, הזיכרון שלנו, לפחות בתחום הזה, לא יקהה במשך השנה.

אלעזר שטרן: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יוני שטבון: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

יוני שטבון: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יוני שטבון: שלוש דקות, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ימים של מלחמה הם ימים קשים.

דב חנין: מלחמה היא תמיד רעה.

דב חנין: היא רעה לכולם, אבל במיוחד היא רעה למי שיותר מוחלש כלכלית וחברתית, ואנחנו רואים את זה בכל מישורי החיים.

דב חנין: בקרב העובדים, אדוני השר, העובדים שנפגעים יותר הם העובדים שנמצאים במיקום הקשה והבלתי-אפשרי של מי שעובד על בסיס יומי או על בסיס שעתי.

דב חנין: אני מדבר עם לא-מעט עובדים שמספרים לי שבגלל המצב הביטחוני הם פשוט לא נקראים לעבודה, הם לא נקראים לבצע משמרות, וההכנסה שלהם נפגעת בצורה מאוד מאוד קשה.

דב חנין: הם עובדים לפי שעות או לפי ימים, ואם אין השעות ואין הימים, אז אין העבודה, אין הכסף, אין השכר, אין האפשרות להתפרנס.

דב חנין: ובסקטור העסקי, מי שנפגעים במיוחד הם כמובן העסקים הקטנים, שממילא עובדים על מרווח מאוד מאוד צר.

דב חנין: אתמול ישבנו באמת עם ציבור מאוד גדול של בעלי עסקים, במיוחד עסקים קטנים ובמיוחד מדרום הארץ, ושמענו את המצוקות שלהם, והמצוקות האלה הן קשות, ומעמידות רבים מהם במצב בלתי אפשרי.

דב חנין: יש שלושה דברים שצריך לשים אליהם לב: 1.

דב חנין: יש צורך בכללים פשוטים וברורים של פיצוי וסיוע; 2.

דב חנין: צריך שהמערכת הזאת תהיה שקופה לחלוטין, בהירה, ברורה ולא ביורוקרטית; 3.

דב חנין: העזרה צריכה להינתן במהירות, היא צריכה להינתן עכשיו.

דב חנין: כמעט כל אחד מאלה שדיברו אתמול, אדוני השר, רבותי השרים, כמעט כל אחד מאלה שדיברו אתמול בכנס הזה של בעלי העסקים הקטנים הזכיר את הצעת החוק של חבר הכנסת שמולי, שהיא הצעת חוק מאוד ממוקדת, מאוד נקודתית, אין לה משמעויות כספיות מרחיקות לכת, ובסופו של דבר היא שינוי חשבונאי.

דב חנין: היא מבטיחה את הכנסות המדינה אבל מאפשרת לאנשים לנשום.

דב חנין: ואני מנצל את ההזדמנות, אדוני שר הכלכלה, שאתה אתנו כאן:

דב חנין: אני מעריך שהצעת החוק הזו, בצורה כזאת או אחרת – חבר הכנסת שמולי בוודאי ישקול – תגיע במהירות לשולחנה של ועדת השרים לענייני חקיקה ולשולחן הממשלה.

דב חנין: ובשם באמת כל אותם בעלי עסקים שהיו כאן אתמול והשמיעו את צעקתם, הפנייה שלנו אליכם היא לא לעבוד ב-mode האוטומטי של: הצעת חוק שהגיעה מחבר כנסת מהאופוזיציה – בסדר, נדבר אתו בעוד חודשיים, אלא להיענות להצעת החוק.

דב חנין: יכול להיות שצריך יהיה לעשות בה שינויים מסוימים, אבל העיקרון הוא עיקרון מאוד נכון, מאוד פשוט, שלא עולה כסף, ונותן לאנשים אוויר לנשימה.

דב חנין: אני מאוד מאוד מבקש מכם לשקול את ההצעה בצורה עניינית, רצינית ומהירה.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, אני אמשיך באותו קו שחברי דב חנין סיים בו.

עיסאווי פריג': בזמן מלחמה כללי המשחק שונים ומשונים וכולם מרגישים ומשלמים את המחיר בכיוונים ובדרכים שונים.

עיסאווי פריג': אני רוצה להוסיף את הפן של החברה הערבית בזמן כזה ואיפה היא נמצאת בכל המתח שאנחנו נמצאים בו.

עיסאווי פריג': זה לא סוד שאווירת השנאה והגזענות ששוטפת את המדינה בחודשיים האחרונים תורמת רבות לריחוק ולחוסר שיתוף פעולה בין יהודים וערבים ברמות חברתיות ועסקיות.

עיסאווי פריג': אני חש את זה בשבתות, אני חש את זה בתנועות היומיומיות ביישובים הערביים.

עיסאווי פריג': התווסף לזה מצב המלחמה, אז האוכלוסייה הערבית ובעלי העסקים הערבים משלמים כפליים – בזמן מלחמה כל צד מפחד להיות אצל הצד השני, ויש כאלה שלוקחים צעד קדימה, כאלמנט הענשה לעוסק או לערבי או לחברה הערבית בכלל.

עיסאווי פריג': ומכאן אני רוצה לנצל את הדקות המועטות שעומדות לרשותי ולהגיד – יש אמירה שבזמן מלחמה מנסים להשמיע: שקט, יורים; אני חושב שבזמן מלחמה צריך להיות: שקט, לא מכבידים על עסקים.

עיסאווי פריג': וברגע שאני אומר: שקט, לא מכבידים על עסקים, אני מדבר על אמצעי האכיפה למיניהם, רשויות המס למיניהן, ובזמנים כאלה ההתייחסות צריכה להיות בהתאם.

עיסאווי פריג': דבר נוסף שהוא לא פחות חשוב – הרשתות החברתיות בחודשיים האחרונים שיחקו תפקיד חשוב, חשוב מאוד, ביצירת ה"עליהום" ואווירת הריחוק בין יהודים לערבים, ואנחנו שתקנו.

עיסאווי פריג': חלקנו הגדול שתק, וכאן תרמנו רבות בשתיקתנו.

עיסאווי פריג': אני רוצה לנצל את זה ולפנות לכל אנשי הציבור, לכל מקבלי ההחלטות, לכל מי שיש לו ציבור, לכל מי שקולו נשמע: המלחמה תיגמר.

עיסאווי פריג': במקום הזה, במדינה, יחיו כאן ערבים ויהודים לנצח, לא יעזור לאף אחד.

עיסאווי פריג': לאף אחד לא יעזור, ערבים ויהודים יחיו כאן לנצח.

עיסאווי פריג': ועל בסיס זה אני מצפה מאנשים לגלות אחריות ולדבר ברוח הדברים, לא לדבר ולהגביר – – –

יוני שטבון: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – – ולהעלות את להבות השנאה.

עיסאווי פריג': תודה לך.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אין כמו הצד הכלכלי של המלחמה כדי להראות ולהוכיח שתפיסת העולם של ביבי נתניהו על ניהול הסכסוך קרסה.

באסל גטאס: לא צריך מלחמות וגייסות וצבאות ומלחמה קונבנציונלית בשביל להראות שגם "מבצע" בשפה שכל כך אוהבים לייצר מחדש, מבצע "צוק איתן" או לא יודע מה – כל מבצעון או מבצע ביטחוני מוכיח מחדש שהצד הכלכלי מראה שחוסר היציבות והאי-הגעה לשלום צודק ובר-קיימא, יש להם מחיר כלכלי כבד ביותר.

באסל גטאס: אני הולך לדבר על שני אספקטים.

באסל גטאס: יש המחיר הכלכלי, אדוני היושב-ראש, שאפשר להעריך, וחברי התחילו לדבר על זה ואני לא מדבר אפילו על הטווח הקצר של נזק לתיירות ולעסקים קטנים.

באסל גטאס: אפילו אפשר להעריך איך זה משפיע על מעמדה של ישראל בתחום האשראי הבין-לאומי, איך זה משפיע על השווקים, איך זה משפיע על ההלוואות, איך זה משפיע על הסחר, איך זה משפיע בכלל על הפעילות הכלכלית.

באסל גטאס: עצם העובדה שבכל ארבע-חמש שנים יש מצב של משבר – זה אומר שניהול המשבר של נתניהו נכשל, ושאין דבר כזה, כבוד השר, crisis management, אין דבר כזה.

באסל גטאס: הודו היא לא הדוגמה הטובה ביותר, מה שאוהב נתניהו לצטט.

באסל גטאס: אבל הנקודה השנייה, זה מה שנעלם מאתנו, זה מה שאי-אפשר להעריך, זה מה שלא מדברים עליו, וזה מה היה קורה כאן לו היה שלום, מה ההפסד למשק ולכלכלה, ולא רק של ישראל, אלא של כל האזור כתוצאה מהמשך הכיבוש.

באסל גטאס: אני יודע שהכיבוש הוא גם רווחי, אפשר להעריך את הרווחים של הכיבוש, ולא רק למתנחלים, אלא בכלל, גם לשוחרי השלום – לכל ישראלי-יהודי יש רווח מהכיבוש.

באסל גטאס: אתם יודעים מה, גם ערבים אזרחי המדינה מרוויחים בשוליים.

באסל גטאס: אבל מה הנזק שאי-אפשר למדוד?

באסל גטאס: זה הפוטנציאל של הצמיחה האדירה של מה שהיה יכול להיות כאן אילו היה שלום בר-קיימא.

באסל גטאס: תחשבו על זה.

באסל גטאס: תחשבו, שנה אחרי שנה, מ-1967, כמה הפסד היה, בעשרות מיליארדים של דולרים, כל שנה כתוצאה מעצם העובדה שהכיבוש נמשך ושאין שלום.

יוני שטבון: תודה, חבר הכנסת באסל גטאס.

יוני שטבון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, ואחריה – חבר הכנסת יעקב אשר.

יוני שטבון: חבר הכנסת ישראל חסון – אינו נוכח, גם הוא ברשימת הדוברים.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי כנסת יקרים, ראשית, אני רוצה לחזק את תושבי ישראל, ובפרט את תושבי הדרום.

פנינה תמנו: אני חושבת שההצעה לסדר-יום הזאת היא חשובה מפני שהיא זורקת אור על הנושא החשוב, הכלכלי.

פנינה תמנו: הרי ברור לכולנו שהפגיעות הן לא רק פגיעות נפשיות והריצה למקלטים.

פנינה תמנו: בסופו של דבר, הרבה מאוד מהתושבים מודאגים מהמצב הכלכלי שלהם, ואני חושבת שצריך לבוא ולברך את הממשלה על כך שהיא אישרה 400 מיליון שקלים לתושבי הדרום, לאותן רשויות שעומדות בחזית.

פנינה תמנו: אני חושבת שזאת החלטה מבורכת, וצריך להסתכל על הדברים האלה ולומר בכנות וביושר שבסופו של דבר מדינת ישראל כן מסתכלת על הצרכים הכלכליים בתקופת הלחימה, ולא רק כמס שפתיים, אלא כאישורים על השולחן וכאישורים שהולכים ישירות גם בימים האלה לתושבי הדרום.

פנינה תמנו: רק לשם דוגמה, רק השבוע הועברו 12 מיליון שקלים למטרת סיוע לצורכי ביטחון ברשויות המקומיות באזור הדרום על-ידי שר האוצר, ואנחנו רואים ששר הפנים ושר האוצר החליטו על מתן סיוע מיידי של תוספת נוספת של 15 מיליון שקלים לרשויות עצמן, שזהו סיוע שאי-אפשר לבוא ולבטל אותו, זה סיוע חשוב, וכבר אנחנו יכולים לראות שזה עוזר.

פנינה תמנו: שר הרווחה בעצמו הוסיף, נוסף על התוספות האלה, 10 מיליון שקלים שהולכים לאגפי הרווחה, ואותם 10 מיליון שקלים שניתנים לרשויות המקומיות בדרום עוזרים במתן סיוע לקשישים, במתן סיוע לאנשים עם מוגבלויות, לילדי עולים ולאוכלוסיות מוחלשות.

פנינה תמנו: ואנחנו יכולים לראות שכבר בימים האלה הכספים האלה מגיעים ליעדם, וזה לא דברים של מה בכך וחשוב לציין אותם, ולבוא ולחזק את תושבי הדרום ולומר להם: אנחנו רואים אתכם, אתם לא נעלמים מעינינו גם בנושא הכלכלי.

פנינה תמנו: כמו כן, חשוב להדגיש שגם הציבור יֵדע, מי שרואה אותי ויושב בדרום, העובדה שבמשרד הבריאות החליטו לפתוח את כל קופות-החולים, ולא משנה איפה אדם מבוטח, כי אנחנו מבינים שכשיש טילים אנשים לא כל כך אוהבים להתרחק מביתם; אז לא משנה אם אדם הוא מבוטח של "כללית", אם יש בקרבת מקום ליד ביתו קופת-חולים של "מכבי", הוא יוכל להיות מטופל גם שם.

פנינה תמנו: כך שאני חושבת שהסיוע הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

פנינה תמנו: כמו כן, אנחנו יכולים לראות שניתן מענה בבריאות הנפש.

פנינה תמנו: אנשים שגם כך נמצאים במצוקות נפשיות יכולים לקבל מענה מתוגבר ומוגבר.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, גם עצם העובדה שדוחים את תשלום המסים, ואני לא מדברת רק על המע"מ לעסקים, אנחנו מדברים על כל סוגי המסים; גם הוראה שניתנה על-ידי משרד האוצר, שאף בנק ואף רשות אכיפה וגבייה לא יכולים להתחיל לנקוט בימים אלה, ולא צריכים לעשות את זה, בגלל עיכוב בתשלומים, במיוחד בתשלומי משכנתה – כי מי באמת בימים האלה חושב על משכנתה, כאשר אנחנו מבינים שתושבי הדרום נאלצים להתמודד עם הטילים ועם המצוקות הנפשיות – אני חושבת שצריך לבוא ולהסתכל על הדברים האלה.

פנינה תמנו: מובן שזה לא מבטל את העובדה שאנחנו צריכים להמשיך, והיו הרבה מאוד חברי כנסת שיצאו, סיירו, שומעים את הרשויות, את ראשי הערים, שומעים את המצוקות של האנשים.

פנינה תמנו: זה דבר חשוב שמוסיף לחוסנה של ישראל, שמוסיף לחוסנם של האזרחים.

פנינה תמנו: אני חושבת שצריך להמשיך ולתגבר מבחינה כלכלית, צריך לומר להם: מעבר ללחצים הנפשיים, אתם יכולים להיות רגועים מבחינה כלכלית, ואנחנו נמשיך לסייע.

פנינה תמנו: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יוני שטבון: חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו – חבר הכנסת ישראל חסון, שהוא גם אחרון הדוברים.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני חושב שצריך באמת שוב לשבח את העמידה המיוחדת של העם המיוחד הזה בימים כאלה.

אוכלוסייה שאין לה מנוחה כבר תקופה ארוכה, אוכלוסייה שעוברת דברים, שפשוט אין לך שקט ומנוחת הנפש, גם כשאתה בעבודה, גם כשאתה יוצא מהעיר; אתה חושב איפה הילדים עכשיו, איפה הילד הזה ואיפה הילד הזה.

כל אזעקה מקפיצה.

העם הזה הוא עם חזק.

הוא עם חזק, א.

כי הוא עם מיוחד, והוא עם שעבר הרבה מאוד תלאות, ויודע שבשביל הייחודיות שלו הוא גם רוצה לשמור על הארץ שלו ועל העם שלו איפה שהוא כאן היום, בארץ-ישראל.

אני כמעט בטוח שבמקומות אחרים, אם היה בליץ כזה של טילים, אם אנשים היו עוברים את מה שעוברים, סביר מאוד להניח שהיו כבר התארגנויות לא קטנות של הפגנות כאלה ואחרות נגד הממשלה או נגד קבוצה כזו או אחרת.

בסך הכול אנחנו צריכים באמת, מכאן, מהבית הזה, להצדיע לאנשים האלה.

אבל, אדוני השר, באחריות שלכם באמת לדאוג שלא יולקו פעמיים.

שלא יולקו פעמיים זה אומר שלא יהיה מצב שפעם אחת הם לקו בגלל טילים, בגלל אויבים, ובפעם השנייה הם יולקו על-ידי ביורוקרטיות מיותרות או על-ידי דברים שלא צריכים לקרות ואני מקווה שלא יקרו.

אני יודע ואני בטוח, אדוני השר, שאתה נותן לזה הרבה יותר מדעתך.

יותר מזה, גם יצאת בטיימינג מהיר מאוד עם הודעות כאלה ואחרות לגבי מעסיקים ולגבי חובות כאלה ואחרים.

לפחות שלא יעברו את הביורוקרטיה, לפחות שלא יעברו את הדברים האלה.

כי צריך להבין, צריך לדאוג במיוחד ולשים את הפוקוס, אדוני השר, על אותם עסקים ואנשים מסוג העסקים הקטנים והבינוניים.

מפעל קטן, כל דבר כזה יכול להשליך באופן דרמטי על העסק שלו; זה יכול להשליך על תזרים המזומנים שלו, זה יכול להשליך על מוגבלות בבנק או משהו מהסוג הזה.

לכן, אני לא יודע אם היום השיטה היא שנותנים מקדמות.

כמה היום המקדמות?

האם המקדמות הן 10%, אדוני השר?

10% יכולים להיות מקדמה למפעל גדול שיודע להתגלגל, שיש לו האפשרות לעבוד עם בנק.

אבל אותו עסק קטן, אם הוא יחכה עד שיבדקו ועד שיראו ועד שיתמחרו ועד שיגיעו לדברים, עם 10% מקדמה הוא מאבד את האוויר בדרך, ועוד אחד נכנס לנו למעגל שאנחנו לא רוצים שייכנס.

לכן צריך באמת לראות שהכמות הגדולה הזאת של עסקים קטנים ובינוניים היא בעצם כמו כמה עשרות מפעלי ענק.

בהצטברות שלהם ביחד מדובר על תקציב מתגלגל גדול מאוד, ולדעתי צריך ללכת לקראתם, צריך לתת כיפת ברזל לאנשים האלה על כל מה שעברו, על כל מה שעברו באומץ ובצורה מעוררת כבוד.

צריך שיצליחו לשמור על פרנסתם, על כבודם, על מעמדם, ושלא חלילה יקרסו.

תודה רבה, אדוני.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יוני שטבון: ישיב על הדברים שר הכלכלה, חבר הכנסת נפתלי בנט.

יוני שטבון: בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני מברך את חברי הכנסת שהעלו פה הרבה זוויות, ואני אתייחס לזוויות השונות שהועלו, זה בסדר.

נפתלי בנט: באמת אני אקדים ואומר שהחוסן של העם הוא מפתח להישרדות שלנו בארץ הזאת.

נפתלי בנט: אנחנו פה כמעט 4,000 שנה ונהיה פה הרבה הרבה שנים גם אחרי ש"חמאס" יתאיידו להם מהעולם.

נפתלי בנט: אבל מאז ומתמיד החוסן של העם הוא המפתח העיקרי.

נפתלי בנט: ירדתי, ביליתי הרבה מאוד זמן, גם עם כוחות, גם עם תושבים בדרום, כמו רבים מכם, וגיליתי את החוסן, שהציבור אומר:

נפתלי בנט: אנחנו נותנים לכם את הגב, תעשו מה שצריך, תעשו את זה נכון ואנחנו אתכם.

נפתלי בנט: גם יצא לי לפגוש כמעט את כל חטיבות החי"ר בשטח.

נפתלי בנט: בכל החטיבות יש גם מילואימניקים שעזבו הכול, כולל העסקים שלהם.

נפתלי בנט: פשוט דבר מדהים.

נפתלי בנט: אנשים עם שלושה-ארבעה ילדים עוזבים את הכול ואומרים: אנחנו מוכנים להסתכן, לסכן את הדבר היקר לנו מכול, שזה המשפחה, זה החיים שלנו.

נפתלי בנט: החוסן הזה, אני מאמין ומקווה שגם יקרין כלפי מעלה, כי כל הזמן ההנהגה והציבור בְּתקשורת, וכשאנחנו רואים שיש את החוסן זה נותן לנו את הכוח לפעול.

נפתלי בנט: אני גם רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת עיסאווי פריג', שאינו פה כרגע, אבל הוא דיבר על האחריות של המנהיגים לציבורים שלהם ועל האחריות למנוע בלהט האירועים כל סוג של פגיעה, כל סוג של גזענות.

נפתלי בנט: יש לנו פה בוודאי הרבה מחלוקות, בוודאי פוליטית; אני מזדהה עם כל מילה שאמרת בהקשר הזה.

נפתלי בנט: אני אגיד פה מעל הבמה, בהקלטה והכול: זה שיש פעולות טרור זה איום ונורא.

נפתלי בנט: זה שיש מה שקורה כרגע – אנחנו, כמדינה, חייבים לתת את המענה.

נפתלי בנט: אבל בשום נסיבות ובשום תנאים אף פעם אסור לו, לאזרח, להפעיל אלימות, לייצר גזענות נגד ציבור מסוים, אם הציבור הערבי, ולהפך.

נפתלי בנט: כמו שאתה אמרת, אנחנו חיים פה, ערבים, יהודים, כולנו חיים פה, ואנחנו צריכים למצוא את הדרכים לחיות בדו-קיום.

נפתלי בנט: זה לא סוד שאני פועל כבר שנה וחצי, נדמה לי, בקצב מוגבר ביחס לעבר בהקשר של המיעוטים והכנסתם לשוק העבודה, בדגש על נשים ערביות.

נפתלי בנט: לגבי העניינים שהעלו פה אזרחי יישובי שדרות, עוטף-עזה, אשקלון, באר-שבע, אשדוד – היום כל מדינת ישראל זה עוטף-עזה, נמצאים תחת איום ביטחוני מתמיד, שכולל ירי תלול-מסלול ואיום חדירה אמיתי, איום ממשי של חדירה ליישובים.

נפתלי בנט: כל יום אנחנו רואים עיר נוספת ויישוב חדש שמצטרפים לקו האש.

נפתלי בנט: מצב מיוחד הוכרז בעורף, ואין ספק שימים אלה והמצב המיוחד הם בעלי משמעות לא רק ביטחונית אלא גם כלכלית.

נפתלי בנט: בסוף האימא נשארת בבית עם הילד, היא מאבדת ימי עבודה, בעל העסק רואה ירידה בפדיון.

נפתלי בנט: משרד הכלכלה, כמשרד כלכלי-חברתי, נוקט כמה פעולות על מנת להעניק סיוע ראשוני לבעלי העסקים והאזרחים בעורף.

נפתלי בנט: קודם כול, ביום ראשון עשינו מהלך גדול.

נפתלי בנט: ביום ראשון האחרון הוביל המשרד, יחד עם משרד ראש הממשלה, תוכנית סיוע לתושבים ולרשויות המקומיות בגובה 400 מיליון שקלים.

נפתלי בנט: התוכנית אושרה בממשלה, ושותפים לה משרדים נוספים.

נפתלי בנט: זאת המטרה: להעניק מסגרת כוללת ומקיפה ככל שניתן לאזרחים.

נפתלי בנט: גם יש פה איזה שכל בעניין.

נפתלי בנט: שלום לחיילים ולצוערים – אני רואה לפי הפסים הלבנים – תודה שאתם שומרים עלינו.

נפתלי בנט: אנחנו, כממשלה, היכולת שלנו לאתר ולזהות עסק קצה ולתת טיפול טוב – היכולת היא נמוכה.

נפתלי בנט: ככל שאנחנו מבזרים את ההחלטות לרשויות המקומיות יותר ויותר, ככה איכות ההקצאה – ראש עיר, בקיצור, יודע מה לעשות בעיר שלו יותר טוב ממני, יותר מאשר שרים, ככה זה.

נפתלי בנט: ולכן כל המבנה היה לעזור לרשויות מתוך אמון שראשי הרשויות ישתמשו בכספים בצורה נבונה יותר ממה שאנחנו מסוגלים.

נפתלי בנט: הפדיון של העסקים הקטנים והבינוניים ירד באופן משמעותי בימים אלה, ולצערי גם אין צפי כרגע לסיום המצב הביטחוני.

נפתלי בנט: כשר הכלכלה פניתי לשר האוצר ולנגידת בנק ישראל בבקשה ספציפית שיוציאו הנחיות לבנקים ולרשות המסים שלא להחזיר צ'קים ולדחות את תשלומי המסים למדינה.

נפתלי בנט: זה לא הגיוני שאנחנו כמדינה נמשיך לגבות כאילו אין מלחמה אבל הם בהכנסות שלהם רואים פגיעה.

יצחק כהן: – – –

נפתלי בנט: אני שמח שבסופו של דבר אלה בדיוק ההחלטות שהתקבלו.

נפתלי בנט: אני כן רוצה להדגיש, שבעניינים של פיצוי העסקים בגין נזק עקיף, האחריות והסמכות נמצאות בידי שר האוצר ורשות המסים.

נפתלי בנט: כבר בימים האלה נערכים דיונים כדי לקבוע מה תהיה נוסחת הפיצויים לעניין הנזק העקיף.

נפתלי בנט: אנשי המשרד הבכירים שותפים לדיונים, כי אנחנו רואים את עצמנו כמייצגי בעלי העסקים, כמו שאנחנו עושים בכל ימות השנה.

נפתלי בנט: אז אנחנו מייצגים את האינטרס של העסקים הקטנים עד הגדולים בצורה הטובה ביותר.

נפתלי בנט: יותר מזה, הנחיתי את הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים ואת סניפי ה"מעוף", מה שנקרא פעם מט"י, סניפי השטח שלנו, לעבוד במתכונת חירום.

נפתלי בנט: הם יודעים להוליך את העסקים הקטנים, ממש לתת להם יד ולהגיש להם את התהליך כדי לפנות לענייני הפיצויים.

נפתלי בנט: זאת אומרת, יש מי שמוביל אותם בעניין הזה.

נפתלי בנט: עלתה פה גם סוגיית האשראי.

נפתלי בנט: אני לא יודע היום כמה אתם יודעים, אבל יש לנו קרן ערבות מדינה לעסקים קטנים ובינוניים, שבכלל, בלי קשר למצב החירום, הגברנו פי-חמישה את הקצאת האשראי לעסקים קטנים ובינוניים בשנה שעברה ביחס לשנה הקודמת – מ-400 מיליון ל-2 מיליארד שקלים של הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים.

נפתלי בנט: עשינו את זה על-ידי פישוט דרמטי של תהליך הרישום.

נפתלי בנט: פשוט באנו, ישבנו על הטפסים, ראינו שזה מסובך, והקלנו מאוד, ופתאום זה עלה פי-חמישה.

נפתלי בנט: ועכשיו הכפלנו.

נפתלי בנט: תכל'ס, אין היום מגבלה בתחום.

נפתלי בנט: ותדעו עוד נתון מדהים: חצי מהפונים לקבלת ערבות מדינה מקבלים – אין לזה אח ורע: אחד מכל שני פונים מקבל מאתנו ערבות.

נפתלי בנט: אנחנו סך הכול רוצים לבדוק שמדובר בהלוואה סבירה, בעסק אמיתי, לא דבר אוורירי.

איציק שמולי: – – –

יצחק כהן: – – –

נפתלי בנט: רגע, אני אשלים.

נפתלי בנט: נוסף על כך, הסוכנות נותנת סיוע לעסקים במילוי הטפסים למס רכוש בגין אובדן ההכנסות, כי יש פה טופסולוגיה ואנחנו עוזרים גם בדבר הזה.

נפתלי בנט: הסניפים פתוחים במתכונת מיוחדת, ומתבצע מעקב צמוד אחרי היקף הפונים לקרן ערבות המדינה, כמו גם לסניפי ה"מעוף", כדי לאתר בעיות.

נפתלי בנט: המשרד גם מקדם קול קורא, כרגע לפלטפורמות אינטרנטיות, שיפרסמו עסקים מהדרום כדי לעודד רכש מהאזור הזה.

נפתלי בנט: אנחנו נמצאים בימים של לחימה, והחשיבות היא במתן עזרה ראשונה וסיוע מיידי, אבל כמשרד הכלכלה אנחנו צריכים לחשוב ולהפעיל תוכניות גם ליום שאחרי ולטווח הארוך כדי לעודד צמיחה; הרי זה ייגמר עוד כמה ימים.

נפתלי בנט: אז המשרד פועל באזורי התעשייה ספירים ושדרות; יש להם שם בעיה של לחצי מים נמוכים מאוד, וזה בא לידי ביטוי באירוע המפעל הזה שעלה באש.

נפתלי בנט: בשדרות נאלצו לסגור אזורים של שדרות למים כדי שיהיה לחץ מים לכבות את האש.

נפתלי בנט: כביש גישה נוסף לאזור התעשייה – יש שם בעיה משמעותית.

יעקב ליצמן: מה עם החשמל – – –

נפתלי בנט: כדי לפתח את התעשייה והתעסוקה, מרכז ההשקעות במשרדי יערוך בשנתיים הקרובות הקצאות מיוחדות בתנאים מועדפים לסבסוד שכר בקליטת עובדים חדשים.

נפתלי בנט: אני הגשתי לוועדת הכספים, ביחד עם שר האוצר, תקנות לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, כך שתהיה תוספת של 25% על המענקים שקובעת ועדת המחקר של המדען הראשי לתוכניות באזור שדרות ועוטף-עזה באופן גורף, אוטומטי – –

יצחק כהן: – – –

נפתלי בנט: – – גם ללא קשר לכלום.

נפתלי בנט: במעונות-היום אנחנו מוסיפים עוד 6 מיליון כתקציב ייעודי למיגון של עוד שלושה מעונות תלת-כיתתיים חדשים בשדרות – אנחנו גם תכף נדבר על הנושא הבא.

נפתלי בנט: אנחנו פועלים גם למיפוי הצרכים והתקציב הנדרש כדי להרחיב את ההיצע של מעונות-היום.

נפתלי בנט: בשנת הלימודים הבאה תינתן למתגוררים בשדרות ועוטף-עזה דרגת הסבסוד המקסימלית לשני הורים עובדים.

נפתלי בנט: זה דרמטי, הדבר הזה.

נפתלי בנט: מערך החירום, משק לשעת-חירום, מפעלים ועובדים חיוניים – מצוי תחת אחריות משרדי.

נפתלי בנט: אנחנו עורכים גם ביקורי פתע.

נפתלי בנט: בסך הכול המצב הוא טוב.

נפתלי בנט: אנחנו מבצעים הערכות מצב כמה פעמים ביום בהתאם לצרכים שעולים מהשטח.

נפתלי בנט: במסגרת זו חתמתי על הצווים הרלוונטיים לאפשר פעילות סדירה וחיונית במשק.

נפתלי בנט: כך, למשל, התרתי העסקה בשעות נוספות חריגות לעובדים בתחום האבטחה, זה ענף שחווה מחסור בגלל גיוס המילואים, הגיעו פניות בעניין ונעתרנו.

נפתלי בנט: המשרד גם ערוך לגיוס עובדים חיוניים במשק, כמו גם הגנה והבטחה של אספקת מוצרים ומצרכים חיוניים שבאחריות המשרד.

נפתלי בנט: המשרד על כל היחידות שלו ערוך לקבלת פניות הציבור, ואנשי המשרד עושים שעות ארוכות במענה ובסיוע מיידי למה שצף מהשטח – אני חייב להגיד לכם, במסירות יוצאת מן הכלל.

נפתלי בנט: המשרד בשגרה משקיע משאבים מאוד גדולים בפיתוח עוגני תעשייה והרחבת המגוון התעסוקתי בדרום, ובאזור קו האש בפרט.

נפתלי בנט: הנחיתי את בכירי המשרד להמשיך ולבחון כל כלי סיוע נוסף שניתן להפעיל במצב הנוכחי וגם להכין תוכנית לשיקום וסיוע ליום שאחרי.

נפתלי בנט: אנחנו לא נעזוב אותם גם ביום שאחרי.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לשר נפתלי בנט.

יוני שטבון: לפני שאנחנו עוברים להצבעה – – –

יעקב ליצמן: – – –

יוני שטבון: עמדה נוספת מהמקום.

יוני שטבון: אדוני השר, אתה רוצה – – –

יצחק וקנין: כספים.

יוני שטבון: המציעים רוצים את ועדת הכספים.

יוני שטבון: התנגדויות?

יוני שטבון: טוב, עמדה נוספת של חברת הכנסת גילה גמליאל, ברשותך.

קריאות: – – –

יוני שטבון: אה, בסדר גמור.

יוני שטבון: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

יוני שטבון: אני אישרתי שתי עמדות נוספות, דקה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, ברגע זה שאנחנו יושבים ודנים כאן, יושבים במליאה כאן שלושה, לפחות ארבעה חברי ועדת הכספים שלא יכולים לרדת למטה מפני שאישרו להם דיון בוועדת הכספים באותו זמן שאנחנו מקיימים כאן דיון.

יעקב ליצמן: האם אתה חושב שזה נכון לעשות את זה כאן?

יעקב ליצמן: על מע"מ פלוס – לא יודע בדיוק מה.

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: האם אתה חושב, אדוני, שאני אמור להיות כאן, כשיש לי עוד זמן קצר הצעה שלי לסדר-היום, ואני אמור גם לרדת למטה ולדון שם, כשהיושב-ראש מוסר לי כל הזמן מכתבים.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לעבור לסדר-היום על זה שאנחנו לא יכולים להשתתף בישיבת ועדת הכספים.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יוני שטבון: חברת הכנסת גילה גמליאל, עמדה נוספת, בבקשה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

יעקב ליצמן: אני רוצה תשובה.

יוני שטבון: אני מוסר הערה בפרוטוקול, ונעלה את זה בבקשה ליושב-ראש, בשמחה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברות כנסת, ראשית, אני חושבת שהדיון היום, שאישרנו בנשיאות של הכנסת, הוא כל כך חשוב, על מנת שגם בימים אלו, עם כל הבעיה שקיימת בפן הביטחוני, בסופו של יום, המשפחות האלה צריכות להתמודד גם בהיבט הכלכלי, ולא יעלה על הדעת שכאן אנחנו לא ניתן את המענה.

גילה גמליאל: אבל, כבוד השר, אני חושבת שאני וגם חבר הכנסת יצחק כהן, כשאנחנו מגישים הצעה לגבי צירופן של אשקלון ואשדוד, לא ממש שמעתי תשובה מהשר לגבי שתי הערים האלה, איך אכן נכנסות כל ההטבות בגין ההיבט של המלחמה לערים המדוברות, וגם באופן כללי, אני חושבת שכאן צריכה להיות ראייה רחבה; מדובר בפרק זמן לא פשוט ולא קטן, מדובר בהרבה, מאות, עסקים קטנים ובינוניים שצריכים להתמודד עם המצוקה הזאת.

קריאה: – – –

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, אני מצפה באמת שהשר כן ייתן מענה על הדברים שנאמרו.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה מאוד חשוב שבשיח הזה ישיב השר גם על אשקלון ואשדוד, שממש נמצאות – – –

עיסאווי פריג': – – –

גילה גמליאל: הערים האלה נמצאות בחזית של הפעילות.

גילה גמליאל: זה נכון שבמקביל לשיח כאן

גילה גמליאל: במליאה יש הדיונים בוועדת הכספים, במיוחד בשיח הזה שהוא כל כך קריטי וחשוב, והיה חשוב לנו לבוא לכאן ולא להיות בוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': – – –

גילה גמליאל: אבל זה כהערת אגב.

גילה גמליאל: עכשיו לעצם המהות, חבר הכנסת עיסאווי – – –

יוני שטבון: – – – אם אפשר לקצר.

גילה גמליאל: כן, אז אני מקצרת.

גילה גמליאל: מה שאני מנסה לומר, כבוד השר, שאני בהחלט מצפה כן לקבל מענה היום, כאן בדיון הספציפי הזה, לגבי אשקלון ואשדוד.

גילה גמליאל: מה ההתייחסות?

גילה גמליאל: שם יש ציבור רחב שכן צריך לתת את הדעת – ואני מצפה לקבל תשובה ממוקדת ומדויקת בנושא הזה.

עיסאווי פריג': – – –

גילה גמליאל: ובכלל, אנחנו צריכים פה לתת את המענה גם בהיבט הכלכלי, לא רק הביטחוני.

גילה גמליאל: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

עיסאווי פריג': – – –

יוני שטבון: לפני שאנחנו עוברים להצבעה, השר נפתלי בנט ישיב על הדברים שנאמרו עכשיו.

יוני שטבון: בבקשה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: – – –

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: לתת אישור בדיון כזה – – –

קריאות: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת, הדברים התקבלו ואנחנו מעבירים את הנושא עכשיו ליושב-ראש.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: לגבי שאלתם של חבר הכנסת יצחק כהן וחברת הכנסת גילה גמליאל, לגבי יישובים שחורגים מהקו הנוכחי, אנחנו קיבלנו החלטת ממשלה שבתוך חודש ועדה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה תבנה תוכנית שתאגם כספים או תיצור כספים חדשים בדיוק לטיפול כולל באזור, כולל התייחסות מפורטת ליישובים.

נפתלי בנט: זה לא רק הערים האלה, גם נתיבות נמצאת בדיוק מחוץ לקו.

נפתלי בנט: אז הנושא הזה עלה, ואנחנו בתוך ארבעה שבועות נציג תוכנית לטיפול באלה שבדיוק חורגים.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: אני מבין שהמציעים רוצים חלקם כלכלה, חלקם כספים.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת באסל גטאס, כספים מקובל עליך?

באסל גטאס: לא, אני מבקש כלכלה.

יוני שטבון: זה יעבור לוועדת הכנסת, אם ככה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: נצביע לאיזו ועדה זה יעבור.

יוני שטבון: כן, לוועדה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: המציעים מציעים את ועדת הכלכלה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים אם הנושא יועבר לוועדת הכלכלה – מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: הנושא עבר ליושב-ראש הכנסת, אמרתי את זה פעם ופעמיים.

יוני שטבון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 19, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא התקבל ויועבר לוועדת הכלכלה.

קריאות: – – –

קריאות: היעדר מיגון ראוי במעונות-יום, במיוחד ביישובי הדרום

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 3621, 3637, 3639, 3642 ו-3665: היעדר מיגון ראוי במעונות-יום, במיוחד ביישובי הדרום.

יוני שטבון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יוני שטבון: תיקון: חברת הכנסת מיכל בירן, ראשונת הדוברים, ואחריה – חבר הכנסת מרדכי יוגב.

קריאות: – – –

יוני שטבון: הנושא הועלה – – –

קריאות: – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל בירן – – – נא לאפשר לדבר.

עיסאווי פריג': מעלים סוגיה שלא קיבלנו עליה תשובה.

יוני שטבון: השר עולה שוב פעם, גם בנושא הזה, תוכל לשאול אותו שוב.

קריאה: לא.

קריאה: אבל איך אפשר – – –?

קריאות: – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: אני חברה בוועדת כספים.

קריאות: איך אפשר – – –?

יוני שטבון: אני מעביר את הנושא עכשיו ליושב-ראש הכנסת; אמרתי: ברגעים אלה זה עובר ליושב-ראש הכנסת.

קריאות: – – –

מיכל בירן: אני מצטרפת לבקשה הזאת – שימתין הדיון בוועדת הכספים.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, תקשיבו טוב – – –

יעקב ליצמן: תפסיק את הדיון.

יוני שטבון: אני לא מפסיק את הדיון.

יוני שטבון: אני לא מפסיק את הדיון.

קריאות: – – –

יוני שטבון: אני מעלה את הדיון ליושב-ראש הכנסת.

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, חבל שאני אוציא אותך, חבל.

יוני שטבון: אתה רוצה לצאת?

יוני שטבון: תודה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: אני רק מחכה לתשובה.

מיכל בירן: אני חברה בוועדת הכספים, ונמנעת ממני כרגע זכותי להיות שם ולהשתתף בדיון, ואני נאלצת לבחור "בחירתה של סופי" בין ההצעה הזאת לבין הדיון בוועדת הכספים.

יוני שטבון: הנושא התקבל.

יוני שטבון: אנחנו מעבירים את זה עכשיו ליושב-ראש הכנסת.

יוני שטבון: תודה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברת הכנסת בירן, תקפיאי את הישיבה לכמה דקות, שנקבל תשובה.

קריאות: – – –

מיכל בירן: אז אני רוצה להקפיא את הישיבה ולקבל את התשובה.

מיכל בירן: אני ממתינה.

יוני שטבון: אני ממשיך את הדיון.

קריאות: – – –

משה גפני: – – – עד שתהיה החלטה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, תקשיבו טוב: אני לא מפסיק את הישיבה.

יוני שטבון: הנושא עכשיו עבר – – –

קריאות: – – –

יוני שטבון: שנייה.

יוני שטבון: אתם רוצים להקשיב או שאתם רוצים – – –?

יוני שטבון: הנושא הועבר עכשיו ליושב-ראש הכנסת.

יוני שטבון: בדקות הקרובות נקבל תשובה.

מיכל בירן: אז בוא ונמתין לו.

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ובעוד כמה דקות תהיה תשובה.

יוני שטבון: הכי פשוט.

קריאות: – – –

יוני שטבון: בבקשה, חברת הכנסת מיכל בירן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – – כאן זה דיון על המלחמה, ולמטה בוועדת הכספים זה דיון על אפס, על אפס.

יוני שטבון: – – – בבקשה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

יוני שטבון: חבר הכנסת גפני, חבל שאני אוציא אותך בגלל נושא כזה חשוב.

עיסאווי פריג': – – –

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה כן להתחיל במחאה על זה שמאלצים אותי לבחור בין שני תפקידים שהם חלק מתפקידי כחברת כנסת.

מיכל בירן: זכותי וחובתי להיות עכשיו בוועדת הכספים, אם מתנהל בה דיון על תוכנית שתעלה 2.4 מיליארדי שקלים, שבגללה לשר הרווחה המצוין שלנו לא יהיה כסף לכל מסקנות ועדת אלאלוף.

מיכל בירן: אין לי יכולת להיות שם.

מיכל בירן: זה או זה או לוותר – – –

עיסאווי פריג': הכנסת לא עוזרת לך למלא את תפקידך הפרלמנטרי.

מיכל בירן: לחלוטין.

מיכל בירן: ומצד שני, להגיד שאני אוותר עכשיו על ההצעה הזאת לסדר-היום, על גן-הילדים בניר-עם, זה לא סביר, ואני מביעה פה את מחאתי.

מיכל בירן: האם יש תשובה?

יוני שטבון: לא, עדיין לא.

יוני שטבון: בבקשה.

משה גפני: אבל כאן זה דיון על המלחמה – – –

יוני שטבון: לא, עדיין לא.

יוני שטבון: בבקשה.

משה גפני: כאן זה דיון על מלחמה – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת גפני, פעם ראשונה.

יוני שטבון: חבר הכנסת גפני, פעם ראשונה.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל בירן, תמשיכי.

מיכל בירן: ולענייננו.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: – – – שישה חברים מוועדת הכספים נמצאים פה – – –

עיסאווי פריג': – – –

יעקב ליצמן: – – –

יוני שטבון: אם אתם רוצים למשוך את הדיון שלכם, בבקשה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: – – –

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כולנו מחכים להחלטתך.

מיכל בירן: ועדת הכספים מתנהלת עכשיו, בזמן שאני, כחברת כנסת שאושרה לה בנשיאות הצעה דחופה לסדר-היום בנוגע לגן-ילדים בניר-עם, וועדת הכספים, שבה אני חברה, ויושבים פה חברים נוספים מוועדת הכספים – – –

עיסאווי פריג': שישה – – –

משה גפני: וממלאי-מקום – – –

מיכל בירן: שישה חברים בוועדת כספים, נמנעת מאתנו הזכות להשתתף גם בוועדת כספים שדנה במקביל, שמתעסקת במע"מ, ויכלה להמתין גם ליום אחר, ואנחנו מבקשים שתעצור את הדיון בוועדת כספים.

עיסאווי פריג': נושא קריטי וחשוב.

במיוחד שהנושאים פה כבדי-שקל.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, תודיע בבקשה שדיברנו עם ועדת כספים.

יולי יואל אדלשטיין: לא יתקיימו שום הצבעות, יחכו – – –

קריאות: לא.

קריאות: – – –

מיכל בירן: אבל הדיון הוא חשוב.

מיכל בירן: חלילה, לא ירמוז יושב-ראש הכנסת שהדיון לא משמעותי.

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: אני רוצה לחזור על הודעת יושב-ראש הכנסת.

יעקב ליצמן: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, אני רוצה לחזור על הודעת יושב-ראש הכנסת.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אתה מפקיר אותנו, אדוני היושב-ראש – – –

יוני שטבון: בהמשך הדברים שלכם – לא יתקיימו הצבעות בוועדת הכספים בשלב זה.

יוני שטבון: אנחנו ממשיכים בדיון.

מיכל בירן: אבל בכנסת חשובים גם הדיונים, לא רק ההצבעות.

יוני שטבון: בבקשה.

יעקב ליצמן: – – – לא יכול להיות – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, פעם ראשונה.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי, תוציא אותי.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת, פעם שנייה.

יוני שטבון: ליצמן, חבל, חבל, זה נושא חשוב.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי – – –

יוני שטבון: בבקשה, חברת הכנסת מיכל בירן.

קריאות: – – –

יוני שטבון: שתי דקות.

מיכל בירן: אוקיי.

מיכל בירן: ולענייננו.

יעקב ליצמן: לענייננו, מדברים כרגע שיש בו-זמנית שני דיונים – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, חבל, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

יוני שטבון: חבל.

יעקב ליצמן: תוציא אותי.

יעקב ליצמן: לא פעם ראשונה – – –

יוני שטבון: חבל.

יוני שטבון: יש פה החלטה, אנחנו ממשיכים.

יוני שטבון: בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – –

יעקב ליצמן: לענייננו – – –

מיכל בירן: – – לענייננו.

יעקב ליצמן: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, פעם שלישית.

יוני שטבון: נא לצאת מהאולם.

יוני שטבון: בבקשה.

קריאות: – – –

משה גפני: מפני שאתה ערבי – – –

עיסאווי פריג': תגידו את זה, הכי קל להוציא אותי – – –

קריאות: – – –

משה גפני: – – – למה?

משה גפני: רגע, מה קרה – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, ביקשתי, זה מפריע לדיון.

יוני שטבון: חבל.

יוני שטבון: אחרי ההחלטה.

קריאה: – – –

משה גפני: זה לא בסדר.

יוני שטבון: לא, לא, לא.

יוני שטבון: בסדר גמור, תצא בנחת.

יוני שטבון: (חבר הכנסת יעקב ליצמן יוצא מאולם המליאה.)

משה גפני: זה לא בסדר.

יוני שטבון: הדיון מספיק חשוב.

יוני שטבון: בבקשה, חברת הכנסת מיכל בירן.

קריאות: – – –

צריכים לצאת כולם.

יוני שטבון: כן, בבקשה, חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם התסריטאים של "פולישוק" היו מכניסים את הסיפור שאני הולכת לספר לכם עכשיו לפרק בסדרה, היו אומרים להם כמשוב שזה כל כך מופרך שזה לא אמין.

עיסאווי פריג': – – –

מיכל בירן: במה הסיפור מדבר?

מיכל בירן: מדובר בגן-ילדים בקיבוץ ניר-עם, שנמצא מרחק יריקה מהגבול, חי את חייו תחת אש יומם וליל.

מיכל בירן: היה גן-ילדים, שעמד בכל התקנים שמגיעים לו כמעון-יום של משרד הכלכלה.

עיסאווי פריג': – – –

מיכל בירן: עיסאווי, עכשיו אתם מפריעים לי.

עיסאווי פריג': לא, 35% הצביעו מרצ שם – – –

משה גפני: אתה לא יכול להוציא את ליצמן ולא להוציא אותי – – –

מיכל בירן: בקיצור, אז היה לנו גן-ילדים בניר-עם, שהיה גן מתפקד ומתפעל ועומד בכל התקנים של משרד הכלכלה.

מיכל בירן: מגיע פיקוד העורף, גם הוא מדינת ישראל, זרוע אחרת של מדינת ישראל, מחליט למגן את הגן.

מיכל בירן: נשמע מעולה.

מיכל בירן: עד כאן הכול בסדר.

מיכל בירן: עושים את כל השיפוץ, מחליפים את כל הקירות, ממגנים את כל הגן, אבל מה, במהלך השיפוץ של הקירות החיצוניים נגרם נזק לפנים הבניין.

מיכל בירן: מה עושים במדינה מתוקנת?

מיכל בירן: מטפלים בזה.

מיכל בירן: אבל לא, במדינת ישראל, במדינה שבה שר הכלכלה הוא נפתלי בנט, זה לא התסריט שמתרחש.

מיכל בירן: אומר משרד הכלכלה: לא, אנחנו מצטערים, גן-הילדים הזה בניר-עם עכשיו לא עומד בתקן של משרד הכלכלה.

מיכל בירן: אבל – אומרים חברי הקיבוץ: אבל קודם, לפני שפיקוד העורף עשה את השיפוץ, הוא כן עמד בתקנים של משרד הכלכלה.

מיכל בירן: פיקוד העורף הרס, שמדינת ישראל – אנשים לא אמורים לדעת מי ומה; יד שמאל ויד ימין, לא יודעת כל אחת מה השנייה עושה – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: מפסיקים את הדיון – – –

יוני שטבון: לא.

יוני שטבון: הדיון בוועדת הכספים נמשך, אנחנו ממשיכים.

יוני שטבון: בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

מיכל בירן: אני ממשיכה.

יוני שטבון: אתם מפריעים לקולגה שלכם מוועדת הכספים.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – – שישה חברי ועדת כספים לא יכולים – – –

מיכל בירן: בקיצור, אנחנו מגיעים למצב.

מיכל בירן: היה לנו גן שעמד בכל התקנים, מגיע פיקוד העורף, משפץ אותו.

מיכל בירן: בגלל השיפוץ של פיקוד העורף הגן עכשיו לא עומד בתקנים של משרד הכלכלה.

מיכל בירן: נדרשים מאות-אלפי שקלים בשביל לשפץ אותו, שיהיה שמיש שוב.

מיכל בירן: אבל מה, מי ישלם?

מיכל בירן: פיקוד העורף אומר: זאת לא אחריותנו, משרד הכלכלה אומר: זה לא אחריותנו, ומי נתקע באמצע, מי נופל בין הכיסאות?

מיכל בירן: הילדים.

מאיר כהן: איפה זה – – –

מיכל בירן: בניר-עם, ממש ליד הגבול.

מיכל בירן: אז מה עושים האנשים?

מיכל בירן: הרי את הילדים צריך להפעיל, והכסף – זה מעון-יום של משרד הכלכלה.

מיכל בירן: מעבירים אותם למבנה סמוך שאינו ממוגן, כשמטרים ספורים משם נמצא מבנה שהשקיעו בו את כל הכסף של המיגון ולא משתמשים בו כי תוך כדי המיגון נהרס כל זה.

מיכל בירן: עכשיו, מה ההשלכות של זה?

מיכל בירן: סיפרה לי עמית וייץ, שהיא מנהלת חינוך הגיל הרך בניר-עם; הייתה בישיבת הוועדה שניהל חבר הכנסת אבישי ברוורמן אך אתמול.

מיכל בירן: היא גם מנהלת חינוך הגיל הרך וגם יש לה ילדים; יש לה שני ילדים, אחד מהם נמצא באותו גן ואחד נמצא בגן אחר.

מיכל בירן: כל פעם שיש אזעקה, הילדים בגן לא ממוגן, הגננות נמצאות שוב ב"בחירתה של סופי", צריכות להחליט איזה ילדים – אי-אפשר, יש מגבלה פיזית, בסוף כל גננת יכולה לתפוס שלושה-ארבעה ילדים מקסימום, ויש 15 ילדים בגן.

מיכל בירן: היא אומרת שהילד הקטן שלה, בפעם הראשונה שזה קרה ושוב גררו אותו לשם, הוא בכלל רצה להישאר עם המשחקים שלו, והגננות, שתי גננות מנסות למשוך את כל הילדים, ועכשיו הוא בטראומה, כל פעם כשהוא שומע את האזעקות הוא כולו מתכדרר.

מיכל בירן: יותר מזה, מכיוון שילד אחד נמצא בגן כזה וילד אחר – הם כבר יודעים לבד, כשמתחילים ה"'קסאמים" הם יודעים איזה ילד נשאר בבית ואיזה ילד הולך לגן, כי הרי בסוף אף אחד לא ישלח ילד כשיש סכנת רקטות, והיא לא דמיונית, היא לא תיאורטית – – –

ניצן הורוביץ: בניר-עם זה כל הזמן – – –

מיכל בירן: בניר-עם זה קורה כל הזמן, וממש 300 מטרים מהגן הזה עדיין נמצא "קסאם" שנפל להם באמצע הקיבוץ.

מיכל בירן: זה לא מדע בדיוני, זאת לא סכנה תיאורטית.

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

מיכל בירן: אני רוצה לסיים רק את הנקודה.

מיכל בירן: בקיצור, הדבר הזה הוא בלתי סביר.

מיכל בירן: עכשיו, שר הכלכלה נפתלי בנט, עמדת פה, הצהרת הצהרות על זה שהמשרד שלך הוא כלכלי וחברתי.

מיכל בירן: חלק מהדברים הם בכלל לא בתחום סמכותך.

מיכל בירן: זה נכון, משרד האוצר הוא זה שמחליט על הנוסחאות של הפיצויים, אבל יש לך גם יכולת לדחוף וללחוץ שם.

מיכל בירן: באותה ישיבת ועדה שניהל חבר הכנסת אבישי ברוורמן קיבלנו תשובה שבכלל עוד אין נוסחה, אין נוהל.

מיכל בירן: האנשים בינתיים מוציאים את הכסף והעסקים שלהם נפגעים, ולא ידוע אפילו מה הם אמורים לעשות בשביל לקבל את הפיצויים בחזרה.

מיכל בירן: יש דברים שאתה יכול ללחוץ לגביהם, אבל הם לא בתחום סמכותך; הדבר הזה הוא בתחום סמכותך – –

קריאה: – – –

מיכל בירן: – – זה ממש ביורוקרטיה.

מיכל בירן: ילדים קטנים נופלים בין הכיסאות בעניין שהוא לא פחות מחיים ומוות, שאתה יכול לפתור בזה שתיתן הוראה פשוטה שישבו כל הנוגעים בדבר, ימצאו דרך לפתור את הדבר הזה, כדי שהם יוכלו לשפץ גם את פנים הגן הממוגן, ושהילדים יוכלו לא לבחור בין פעילות חינוכית ותרבותית במקום שמאפשר ומתאים לילדים – – –

יוני שטבון: חברת הכנסת מיכל בירן, אני רק מעדכן.

יוני שטבון: ברשותך, אני מעדכן – מה שביקשת בתחילת הדברים: ועדת הכספים נעצרת, הדיונים נעצרים שם לחצי שעה ברגע זה.

יוני שטבון: בבקשה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: ואני מודה ליושב-ראש הכנסת על זה שהוא עוצר את הדיונים ויאפשר לנו, חברי ועדת הכספים, להיות נוכחים – –

משה גפני: יפה – – –

מיכל בירן: – – גם בדיון במליאה וגם בדיון בוועדת הכספים.

מיכל בירן: בקיצור, אני קוראת לך, שר הכלכלה, לעמוד בהצהרה שהצהרת פה על משרד שהוא גם כלכלי וגם חברתי – –

משה גפני: אז צריך להחזיר את ליצמן.

מיכל בירן: – – חוץ מהמילים הגדולות, כאן יש לך מעשה קטן שיכול לשנות את חייהם של ילדים.

מיכל בירן: אני מאוד מקווה ובטוחה שתעשה את זה אף שהם לא גרים ביצהר אלא בניר-עם, ושהדבר הזה, אפשר יהיה לפתור אותו בקלות, באותה מידה כמו שהיה נפתר בכל מקום אחר – – –

מאיר כהן: מיכל, עד להערה – – – דיברת לעניין, חבל – – –

יוני שטבון: ההערה האחרונה – אני אומר את זה פה, מנסה להיות אובייקטיבי – ההערה האחרונה הייתה מיותרת.

יוני שטבון: למה להכניס גם את הנושא הזה עכשיו?

יוני שטבון: מיותר.

מיכל בירן: ולסיום, אני מקווה שאת הדבר הזה אפשר לפתור.

מיכל בירן: אני משתתפת בצער הרב של משפחת חנין; דרור חנין, ההרוג שלנו במלחמה הזאת.

מיכל בירן: אני מקווה שאפשר יהיה לסיים בקרוב את המבצע הזה בלי שנשלם בעוד דם מיותר שיישפך כאן בשני הצדדים.

מיכל בירן: זכותה של מדינת ישראל להגן על אזרחיה ולשמור על ביטחונם, אבל גם צריך לראות שלא נכנסים להרפתקאות שלא יהיה אפשר לצאת מהן אחר כך.

יוני שטבון: נא לסיים.

מיכל בירן: אני מודה לכם.

מיכל בירן: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יוני שטבון: חבר הכנסת מרדכי יוגב, ואחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש, כבוד שר הכלכלה נפתלי בנט, שר הרווחה מאיר כהן, חברי הכנסת, אורחים, כולנו באמת משתתפים בצער של משפחתו של ההרוג הראשון במערכה הזאת, ואני מקווה שגם האחרון, ומאחלים גם הצלחה לחיילינו, והרבה חוסן לכל תושבינו מהדרום ועד הצפון.

מרדכי יוגב: אני מודה שאני הגעתי לדיון הדחוף במליאה דרך בקשה לדיון בוועדה לזכויות הילד.

מרדכי יוגב: חיברו את הבקשה שלי לכאן, למליאה.

מרדכי יוגב: דיברנו על כך גם בוועדה לזכויות הילד, גם עם האחראית למעונות במשרדך.

מרדכי יוגב: כך בקשתי צורפה לבקשתכם.

מרדכי יוגב: אני לא בטוח שאני עולה על האנקדוטה, כבוד שר הכלכלה, ואם מיכל בירן – אני לא בטוח שאני צודק; חברתי מיכל, נדמה לי שהדוברת של שר הכלכלה תזדקק למעון בקיבוץ ניר-עם, כך שראשו נתון לקיבוץ ניר-עם.

מרדכי יוגב: אני צודק?

מרדכי יוגב: את שומעת אותי, חברת הכנסת מיכל.

מיכל בירן: – – –

מרדכי יוגב: נדמה לי שיש לו עניין אישי לטפל במעון של קיבוץ ניר-עם, אז לא לקחת אותו למקומות שאינם נכונים בטיפול במגזר זה או אחר.

משה גפני: אז זה שוב ייפול בין הכיסאות, מפני שאם יש לו עניין אישי, הוא לא יוכל לטפל בזה.

משה גפני: הוא יעביר את זה ליאיר לפיד, ויאיר לפיד לא יודע – – –

מרדכי יוגב: לענייננו ולעומקו של עניין.

מרדכי יוגב: לענייננו ולגופו של עניין, כולנו, וגם אני, סיירנו ומסיירים באזורי הדרום.

מרדכי יוגב: מבחינתי לקחתי לי תת-נושא, שהוא מרכיבי הביטחון האזרחיים שדרושים ליישובים, משום שזה נושא שאני מתעסק בו בוועדת החוץ והביטחון.

מרדכי יוגב: כנושא משיק לו, גם מהיותי חבר בוועדה לזכויות הילד, ראיתי את נושא הפעלת המעונות בשעת חירום.

מרדכי יוגב: ראיתי אותו בשני היבטים; האחד הוא היבט כוח-האדם, איך אתה מנייד 15, ואפילו 25 תינוקות, מינקותם ועד שלב תחילת הליכתם, למרחב המוגן בעת אזעקה.

מרדכי יוגב: הדבר אינו פשוט, הוא מחייב תוספת כוח-אדם, עם איזו פקודה שתינתן לחיילות או לבנות שירות לאומי או לכוח עזר מתנדב אחר.

מרדכי יוגב: הדבר השני הוא באמת נושא המיגון של הגנים ובתי-הספר.

מרדכי יוגב: ואת פה, חברתי מיכל, עירבת בין שניהם.

מרדכי יוגב: לפני כמה שנים נתקבלה ההחלטה למגן ב-0–4 את כל מוסדות החינוך מיגון מלא, גג וקירות, ועד 7 – לראות אם המיגון הוא תקף ותקין.

מרדכי יוגב: הפרויקט הזה המשיך להתבצע בעיקר במשרד החינוך, ואיפשהו נקטע במשרד החינוך בתקופה האחרונה, ובמשרד התמ"ת, הכלכלה דהיום, מעט קודם.

מרדכי יוגב: הסדר המיגון הזה – אם אני רוצה ללכת לא אל השאלה, אלא לניסיון הצבת – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת גפני, הישיבות הופסקו באופן רשמי – – –

מרדכי יוגב: מדוע אתה מפריע לי?

עיסאווי פריג': – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יוני שטבון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', באמצע נאום – – –

עיסאווי פריג': לא – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני מבקש לאפשר את הדיון פה.

יוני שטבון: אתה לא מנהל פה דיון נפרד, מה זה.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה רוצה שאני אתייחס לא יפה?

מרדכי יוגב: אני יודע.

יוני שטבון: אתה נבחר ציבור, תכבד לפחות את המקום שאתה נמצא בו.

יוני שטבון: מה זה, באמצע דיון ככה להתפרץ?

יוני שטבון: זה לא קשור לכלום.

עיסאווי פריג': לא, לא, רציתי לעדכן את חבר הכנסת.

יוני שטבון: אתה יכול להגיד את זה בנחת, בשקט, לחבר הכנסת גפני.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת יוגב.

מרדכי יוגב: אני מבקש להסב את תשומת הלב שהראייה צריכה להיות ראייה כוללת, ונדמה לי שהאיום בצפון – ושם הוא מוגדר 0–9 – יכול לבוא לקראתנו מחר.

מרדכי יוגב: טוב היה לראות ראייה כוללת.

מרדכי יוגב: אבל יחד עם זה, לא להתעלם מהמציאות הנוכחית ואולי לראות ב-0–4 עבודה מיידית.

מרדכי יוגב: אני שמעתי מהשר שהדברים כבר נעשים, אז רק אני מבקש לברך עליהם.

מרדכי יוגב: אולי להקצות, כפי שאמרתי לשר, מכוח זה שאם יש 100 מעונות שעתידים להיבנות ב-2015, לצמצם בבניין ולקחת עשירית מזה לטובת מיגונם של אלה שזקוקים לכך.

מרדכי יוגב: מדובר בילדים הכי רכים, העתיד הכי עתידי שאנחנו יכולים להגיד שיש למדינת ישראל, ולהקצות לכך תקציב ראשוני מתוך המשרד, תוך עבודה כוללת יותר בקבינט עם האוצר והביטחון, לראות את הראייה הכוללת של הצורך במיגונם של מוסדות החינוך לגיל הרך.

מרדכי יוגב: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

יוני שטבון: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יוני שטבון: אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

יוני שטבון: אחרון הדוברים – חבר הכנסת משה גפני.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

ניצן הורוביץ: היושב-ראש, תודה, שרים, חברי כנסת, קודם כול, כבן גרעין לשעבר בניר-עם, אני מכיר היטב – – –

מיכל בירן: וואו.

ניצן הורוביץ: כן, כן, כן.

ניצן הורוביץ: את רואה?

ניצן הורוביץ: אני מכיר היטב את הקיבוץ.

ניצן הורוביץ: זה קיבוץ שחטף המון.

ניצן הורוביץ: גם בין המבצעים, כשלכאורה היה פה שקט, או במרכז, הם ספגו, והם בטווח פצמ"רים, כך שזה בעייתי במיוחד.

ניצן הורוביץ: ברוח הזאת אני רוצה להתייחס לעוד כמה בעיות שיש לקיבוצים שיושבים על הקו ממש.

ניצן הורוביץ: המשותף לכל היישובים שאני אתייחס לבעיות שלהם – סיירתי שם בימים האחרונים לא מעט – הוא העובדה שהם יושבים ממש על הקו, במרחק של כמה מאות מטרים לפעמים.

ניצן הורוביץ: וכאמור, הבעיה העיקרית היא פצמ"רים, שהרי אין יירוט לפצמ"רים וההתרעה היא מינימלית.

ניצן הורוביץ: אני גם לא אגיד את השמות כי אני לא רוצה שיכוונו, חלילה, לשם.

ניצן הורוביץ: אבל יש קיבוץ שיושב ממש על הקו, ובנו מיגוניות, גגות כאלה מעל לבתי חינוך, בצורה הנדסית לקויה, ועכשיו הם קורסים ושוקעים ויש בעיה מהגג עצמו.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, גם בלי שנופל עליו פצמ"ר, הגג עצמו מסוכן.

ניצן הורוביץ: כשהיה שקט אמרו שלא דחוף לתקן, ועכשיו, כשיש לחימה, לא ניתן להשתמש במבנה כי הגג עצמו מסוכן ואולי יקרוס.

ניצן הורוביץ: יש קיבוץ אחר, ממש על הקו, במרחק הליכה קצר.

ניצן הורוביץ: כיתת כוננות – הקיבוץ עצמו צריך לדאוג בעצמו, הקיבוץ, שתהיה כיתת כוננות.

ניצן הורוביץ: אני אומר לך, השר בנט, אולי זה יותר רלוונטי בתוקף תפקידך כחבר קבינט ולא רק כשר הכלכלה.

ניצן הורוביץ: מדובר באנשים מבוגרים, שמקפיצים אותם באמצע הלילה.

ניצן הורוביץ: מסביב יש הרבה חיילים, והם לא משתתפים בפעילות הזאת, וזה נופל על חברי הקיבוץ.

ניצן הורוביץ: קיבוץ אחר, סמוך מאוד – לפני כמה חודשים היה להם רכב ממוגן לרבש"צ.

ניצן הורוביץ: לקחו את הרכב הממוגן, עכשיו הרבש"צ נוסע ברכב רגיל.

ניצן הורוביץ: צה"ל לקח לפני כמה חודשים ולא נתן חדש.

ניצן הורוביץ: באותו קיבוץ היו דיווחיות.

ניצן הורוביץ: זה קיבוץ שהייתה הרחבה כזאת, אז זה קצת מרוחק מהמרכז, וכשיש אירוע – והיו כמה אירועים בשבוע האחרון, שם, בקיבוץ הזה – אין דיווחיות לחברים.

ניצן הורוביץ: עלות התיקון של הדיווחית היא כמה עשרות שקלים למכשיר, ולא נותנים להם.

ניצן הורוביץ: ולפעמים אין דרך ליצור קשר.

ניצן הורוביץ: זה מקשה מאוד, במיוחד כשגרים במקומות האלה אנשים מבוגרים.

ניצן הורוביץ: ואני יכול להגיד גם ביחס לשדרות – שהיא לא קיבוץ שיושב על הקו, היא יושבת בערך 1.5 קילומטר מהקו – שדרות, אדוני היושב-ראש, לא מוגדרת כיישוב ספר עד עצם היום הזה, ולא רק לצורכי המבצע הזה.

ניצן הורוביץ: מעלות כן, שדרות לא.

ניצן הורוביץ: אני לא מצליח להבין את זה.

ניצן הורוביץ: אני לא מצליח להבין למה מכבידים שם על בעלי העסקים.

ניצן הורוביץ: חוסר ההגדרה של שדרות כיישוב ספר מקשה על האנשים שם לקבל את הפיצוי.

ניצן הורוביץ: זה תהליך ביורוקרטי בלתי נסבל.

ניצן הורוביץ: אני לא מבין את הסיפור.

ניצן הורוביץ: אני אומר, כל הדברים האלה – – –

משה גפני: למס היא כן נחשבת.

ניצן הורוביץ: מה?

משה גפני: להטבות במס שדרות נחשבת.

ניצן הורוביץ: כן, אבל אתה צריך להסדיר את המעמד, ואולי שר הכלכלה יתייחס.

ניצן הורוביץ: לא צריך לבוא בבקשה מיוחדת.

ניצן הורוביץ: הרי אנחנו יודעים איפה זה נמצא.

יוני שטבון: משפטים אחרונים בבקשה.

ניצן הורוביץ: וזה בלי קשר לפתרון הרצוי בעזה, שלדעתנו הוא פתרון מדיני ולא צבאי.

ניצן הורוביץ: אבל האנשים האלה שם, למה הם צריכים לשלם בבריאותם, ברכושם, על דברים שהם מובנים מאליהם?

ניצן הורוביץ: אני מוכן למסור את הפרטים לשר באופן אישי, במיוחד, את הדברים.

ניצן הורוביץ: שמעתי את האנשים.

ניצן הורוביץ: עמדתי נבוך ונכלם מולם.

ניצן הורוביץ: לא ידעתי להגיד, בתור חבר כנסת, איך לקחו לרבש"צ את הרכב הממוגן ולמה לא הביאו לו חדש.

ניצן הורוביץ: והוא צריך להסתובב כל היום וכל הלילה ממש על הגדר.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא בלתי נסבל, וצריך לפתור את זה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יוני שטבון: חברת הכנסת עליזה לביא.

יוני שטבון: אחריה – חבר הכנסת משה גפני.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי, חברי חברי הכנסת, ילדים זו שמחה.

עליזה לביא: כך אנחנו יודעים וכך אנחנו מכירים, וכך אנחנו משתדלים, וכך אנחנו מאפשרים.

עליזה לביא: ואת זה אנחנו צריכים לזכור גם בימים שכאלו שלא אנחנו בחרנו ולא אנחנו הבאנו על עצמנו; אנחנו מוקפים, וזו לא הפעם הראשונה, וזו גם לא הפעם השנייה.

עליזה לביא: הקיבוץ שמדובר בו עלה בשנת 1946, לפני הרבה מאוד שנים, עוד לפני שקמה המדינה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על מעון לילדים, לילדים שלנו, שאינו ממוגן.

עליזה לביא: פותח שר הכלכלה נפתלי בנט, שיושב כאן, ומדבר על המילואימניקים שהוא פוגש, שעזבו את הבית לפני שבועיים.

עליזה לביא: עזבו שלושה וארבעה וחמישה ילדים.

עליזה לביא: הילדים שלנו.

עליזה לביא: והעורף חסון, והעורף איתן.

עליזה לביא: אבל מה עם הילדים שלנו שאותו מילואימניק עזב?

עליזה לביא: הם הולכים למעונות, הם הולכים לגנים שאין להם מיגון; גנים שהיה אמור להיות להם מיגון, ואין סדר, ויש בלבול, ואין כתובת אחת שאליה יש לפנות.

עליזה לביא: גם מעונות וגם גנים שהם בפיקוח משרדך, אדוני שר הכלכלה, וראוי היה שפעם אחת נעשה פה סדר בכל מה שקשור לילדים שלנו.

עליזה לביא: ואולי טוב שבימים הללו יש לנו האחווה וההבנה שאנחנו צריכים לבוא ולפתור גם בעיות שהשאירו קודמינו.

עליזה לביא: כי נכון, אי-אפשר להאשים אותך שבשנה הזאת קרו כל הבעיות.

עליזה לביא: כן, גן, פעוטון, מעון, צריכים להיות ממוגנים, ואם לא, צריכות להיות חלופות.

עליזה לביא: ולא רק במקומות שיש להם אפשרות כלכלית, באופן נקודתי, שיכולים לבוא ולהגן, אלא באמת, בטח ובטח בכל אותם מקומות שנקבעו כיעדים מסוכנים אנחנו צריכים לתת את המענה.

עליזה לביא: כן, ילדים זו שמחה, ילדים זה לא נטל, וטוב שכולנו נשנן את זה.

עליזה לביא: זו לא בעיה חברתית אלא להפך, זו המתנה שלנו כחברה – – –

יעקב ליצמן: את זה את צריכה להגיד לשר האוצר.

עליזה לביא: – – – זו המתנה שלנו כחברה, ואנחנו צריכים לבוא ולהתגייס.

עליזה לביא: אי-אפשר רק לבוא ולדבר על העורף ועל העורף וכמה העורף חסון, אלא לתת לו את האפשרות להיות חסון.

עליזה לביא: אי-אפשר לבוא ולפטור, ולומר להורים – וגם פה, חברותי חברות הכנסת שיש להן ילדים קטנים צריכות לתת משמרות בפעוטונים ובגנים כדי שיהיו מספיק הורים שיפנו את הילדים ברגע שצריך, כי אין גם לאן לפנות ואין גם מספיק ידיים עובדות, כי בכל מה שקשור לילדים שלנו אנחנו מפקירים.

עליזה לביא: רק אתמול קיימנו בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי דיון על מצבן של הסייעות, על המקום שבלתי אפשרי בכלל להבין, המעמד, הסטטוס המקצועי שלהן, שאין להן יכולת אפילו להתאגד.

עליזה לביא: גם בהסתדרות, כשהן מגיעות ומבקשות לבוא, אדוני היושב-ראש, לבוא ולהתאגד כמו בשאר משלחי היד במדינת ישראל, לא נותנים להן להתאגד.

עליזה לביא: וכל הזכויות שלהן.

עליזה לביא: והן אלו שמטפלות בילדים, מקבלות אותם בבוקר, מלוות אותם במהלך היום.

עליזה לביא: כן, אנחנו צריכים – ואולי, אולי, בשעה הזאת, שאנחנו כולנו מתכנסים כאן ואין מקום לא לקואליציה ולא לאופוזיציה בשאלות הללו של הילדים, של הביטחון, של המיגון הזה, אנחנו צריכים כולנו לתת את הדעת.

עליזה לביא: אבל, אדוני היושב-ראש, לא בכך זה נגמר.

עליזה לביא: אני מקבלת פנייה מד"ר גניה אהרון-חננאל, שכותבת לי: אני בוגרת בית-הספר לרפואה באוניברסיטה העברית, סטאז'רית לרפואה בבית-החולים איכילוב ובעלת תואר PhD באנדוקרינולוגיה ומטבוליזם.

עליזה לביא: ולמה אני מספרת לך על כל תארי, היא שואלת, כיוון שאני קרייריסטית וכל מה שאני כותבת לך הוא לא התבכיינות, זהו סיפור חיי.

עליזה לביא: ביום חמישי בלילה גויס אישי, אורי חננאל-אהרון, בצו 8.

עליזה לביא: ביום זה הייתי בתורנות במחלקה, ושם קיבלתי את ההודעה על גיוסו.

עליזה לביא: כן, זה בהחלט לא נעים לכל אחד וקשה לכל אחת ואחת, אבל לי יש תינוק בן 11 חודשים.

עליזה לביא: אישי הוא המטפל העיקרי בתינוק, הוא מחכה בבוקר עד לבוא המטפלת, לרוב מחליף את המטפלת בערב, והוא ורק הוא נשאר עם התינוק בלילות שבהם אני תורנית בבית-החולים.

עליזה לביא: אישי גויס בצו השעה, הלך להגן על העם והמדינה, אבל לילד שלו ולי אין שום הגנה.

עליזה לביא: אני אמורה, אני מחויבת, אני נדרשת להמשיך לעשות תורנויות בבית-החולים ולעבוד כרגיל, כיוון שאין חוק המגדיר את חובתו וחובתי ואת הזכויות שלי כרופאה במקרים שכאלה.

עליזה לביא: האם יש למדינה זכות לקחת גם את האבא וגם את האימא שלו?

עליזה לביא: אני תורנית ביום חמישי, 17 ביולי.

עליזה לביא: מי יחליף אותי?

עליזה לביא: מי ייתן מענה לילד שלי?

עליזה לביא: המחלקה שלי תומכת בי מאוד, מנסים לשחרר אותי עד כמה שיותר מוקדם, אבל אני נתונה לחסד.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: מדוע אני צריכה להרגיש שעושים לי טובה?

עליזה לביא: מדוע לבן שלי לא יכול להיות פתרון?

עליזה לביא: אדוני השר, חסרים לנו מעונות במדינת ישראל, 700 מעונות חסרים.

עליזה לביא: התקציב הועבר למשרדך וכבר כמה שנים לא ניתן פתרון.

עליזה לביא: אדוני, בבקשה, בואו נקדם את סוגיית המעונות, ולא רק בימים שכאלו, כשאנחנו כולנו רוצים לשמור על החוסן החברתי; בטח בימים שכאלו.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יוני שטבון: חבר הכנסת משה גפני הוא אחרון הדוברים, לאחר מכן ישיב שר הכלכלה.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אדוני שר הכלכלה, אני הצטרפתי להצעה של חברת הכנסת מיכל בירן על המעון בניר-עם.

משה גפני: אני עברתי חוויות דומות גם בשדרות – מיגון לא מתאים בבית-הספר של החינוך העצמאי.

משה גפני: והאמת היא, ייאמר לשבחה של המערכת, זה אומנם היה בממשלה הקודמת, אבל ייאמר לשבחה של המערכת שאכן היא בדקה, ראתה שהמיגון שהיה שם היה מיגון לא טוב, ובמהירות החליפו את זה ופתרו את הבעיה.

משה גפני: צריך לפתור את הבעיה הזאת במהירות הכי רבה האפשרית.

משה גפני: יש בעניין הזה הרבה כשלים, בכל יישובי עוטף-עזה.

משה גפני: דיבר פה קודם חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואני מצטרף לדברים האלה.

משה גפני: באמת הייתי רוצה אולי רק להאשים אותך, אדוני שר הכלכלה, אבל אני לא יכול, מפני שהמציאות היא לא כזאת.

משה גפני: אתה לא אשם בכל הדברים האלה; חלק גדול זה גם תקציב של משרד האוצר, משרד הביטחון.

משה גפני: אבל התפקיד שלך זה לדאוג למעונות, וזה נושא הדיון.

משה גפני: ואתה, כשר בכיר בממשלה, ואתה עומד בראש מפלגה גדולה שהיא חברה בקואליציה, אתה צריך לדאוג שתחת ידך לא יהיה כשל מהסוג הזה.

משה גפני: ואם שר האוצר לא נענה לדרישה הזאת, שהיא דרישה לגיטימית, אתה צריך לפרוש מהקואליציה, או להגיד לו לפרוש.

משה גפני: אתם לא יכולים לשבת יחד כשיש סכנה כזאת בתחום סמכותך, וזה באמת תלוי גם בתקציב.

משה גפני: אני מאוד מבקש בעניין הזה – אנחנו כולנו נמצאים שם, אנחנו יודעים את הסכנה, ואנחנו יודעים שגם, בעיקר המעונות, שזה נושא הדיון אבל לא רק, נמצאים בסכנה מתמדת.

משה גפני: אנחנו מקווים שזה יסתיים במהרה, אנחנו רוצים שתעשה כל שלאל ידך על מנת שהבעיה הזאת תיפתר.

משה גפני: אני סיימתי את הנאום שלי, אבל אני רוצה, מכיוון שאנחנו מדברים על זה, אני רוצה להגיד שש עובדות.

משה גפני: ואני אומר מראש: אין לי טלפון לקדוש-ברוך-הוא, אין לי.

משה גפני: שלא יקום מישהו ויחשוב שאני עושה חשבונות שמים, אני רק רוצה לספר עובדות.

משה גפני: עובדה אחת – שנעשים נסים גלויים במלחמה הזאת, גלויים לכל דבר ועניין.

משה גפני: עצם העובדה ש"כיפת ברזל" מיירטת את הטילים, למעלה מ-90%, עצם העובדה שאפילו במקרים שטילים נופלים, ולא מצליחים ליירט אותם, אנחנו יוצאים בחסדי שמים, בנסים גלויים.

משה גפני: והמקרה של אתמול – אני שולח את תנחומי למשפחה של דרור חנין, שהלך לסייע לחיילים, לתת להם, ונהרג, כולנו מרגישים שזה ההרוג שלנו, ואני שולח את תנחומי למשפחה.

משה גפני: אבל אנחנו רואים בסך הכול נסים גלויים.

משה גפני: יש עוד עובדה.

משה גפני: זאת עובדה אחת.

משה גפני: עובדה שנייה – שלומדי התורה ממשיכים ללמוד, לא נפגע לימודם, לומדים.

משה גפני: ובכל ישיבה ובכל בית-מדרש ובכל בית-כנסת אומרים תהילים, מתפללים שיהיו נסים.

משה גפני: אני לא מקשר, אם נבהלת, חבר הכנסת ברוורמן, אני לא מקשר, אני רק אומר עובדות.

משה גפני: העובדה שיש נסים בסדרי-גודל בלתי נתפסים, העובדה שתלמידי הישיבות ממשיכים ללמוד כשכמה ניסו להפסיק את לימודם.

משה גפני: לא הפסיקו – לומדים, מתפללים.

משה גפני: אני גם מגיע לפעמים, כשאין כנסת ואני יכול, אני גם משתתף באמירת תהילים ובכול.

משה גפני: עובדה שלישית – החליטה הממשלה שילדי שדרות החרדים, לא יהיו להם קייטנות.

משה גפני: ילדי שדרות, שנמצאים תחת כל המערכת הזאת – זה גם ילדי שדרות, גם ילדי אופקים, גם ילדי קריית-גת, גם ילדי קריית-מלאכי.

משה גפני: מי שהוא חרדי, אין לו קייטנה.

משה גפני: זאת עובדה שלישית.

משה גפני: עובדה רביעית – היום אין לאף אחד קייטנות.

משה גפני: זאת עובדה רביעית.

משה גפני: אני לא מקשר כמובן, חס וחלילה, אני לא יודע.

מיכל בירן: בלשון הפייסבוק קוראים לזה: רק שמתי את זה כאן.

משה גפני: שמתי כעובדות.

מיכל בירן: רק שמתי.

משה גפני: עד היום ההחלטה הייתה שילדי הדרום שהם חרדים, שהם גרים בשדרות, הם נמצאים בבית-הספר או בגן-הילדים או לא חשוב מה, הם על-פי החלטת הממשלה לא נמצאים בקייטנות.

משה גפני: שיסתובבו ברחובות.

משה גפני: והעובדה הרביעית היא שהיום אין לאף אחד.

משה גפני: ועובדה חמישית – זה שפגעו בתקציב הישיבות החרדיות בעיקר, ובחינוך התורני החרדי בעיקר, ויכול להיות שחסכו כסף או העבירו את זה לאנשים אחרים, אבל קיצצו בתקציב של החרדים בדברים הקיומיים ביותר, ואפילו בקצבאות הילדים.

משה גפני: והעובדה השישית – שמדינת ישראל חייבת היום להוציא הרבה יותר כסף ממה שקיצצו לחרדים במלחמה.

משה גפני: אני חס וחלילה לא מקשר.

משה גפני: איך אמרת?

משה גפני: אני שם את – – –

מיכל בירן: רק שמתי את זה פה.

משה גפני: שמתי על השולחן.

משה גפני: קיצצתם מהישיבות החרדיות בעיקר, קיצצתם לחינוך החרדי בעיקר, קיצצתם לילדים.

משה גפני: והנה, ראה זה פלא, עובדה שישית, המדינה עכשיו חייבת להוציא הרבה מאוד כסף, הרבה יותר ממה שקיצצו, בשביל דברים שכולנו היינו רוצים שלא יקרו.

משה גפני: אני לא יודע מה הקשר בין ששת המקרים אבל אין לי ספק שיש קשר.

משה גפני: אני לא יודע בין מי למי, שכל אחד יעשה את החשבון הזה.

משה גפני: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

אבישי ברוורמן: הרב גפני, על זה יש רבנים שהיו אומרים: מה עניין שמיטה להר-סיני?

משה גפני: אין עניין, רק לשים את הדברים על שולחן.

גילה גמליאל: ישיב שר הכלכלה נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, החכמתי, ותמיד אני חושב שיש לך איזה קו ישיר שם, באינטרנט מאוד מהיר – – –

משה גפני: ממש לא, ממש לא, אם הבנת ככה אני מכחיש.

נפתלי בנט: לגבי "כיפת ברזל", באמת מערכת יוצאת מן הכלל, צריך אבל לדעת שאם מסתכלים היסטורית על מערכות בכל תחום טכנולוגי-צבאי, זה משחק חתול ועכבר.

נפתלי בנט: ב-1967 הרסנו לערבים את שדות התעופה; ב-1973 הטיל כופף את הכנף; ב-1982 המטוס כופף את הטיל.

נפתלי בנט: הפעם "כיפת ברזל" עובדת, הם לא יושבים ודורכים במקום.

נפתלי בנט: ובכלל, על משקל משפט שאמר מנהיג בריטי במלחמת העולם השנייה, אחרי נס דנקרק – אז הבריטים שלחו צבא לתוך אירופה והיטלר סגר על הצבא וכמעט השמיד להם אותו.

נפתלי בנט: ברגע האחרון הם הצליחו לסגת מעבר לתעלת למאנש חזרה הביתה וכולם חגגו.

נפתלי בנט: הוא אמר משפט מפתח: בנסיגות לא מנצחים מלחמות, בהגנה לא מנצחים מלחמות.

נפתלי בנט: זו הגנה קריטית, אסטרטגית, מדהימה, גאווה לאומית, אבל בסוף, האתוס הציוני והדרך מימי אורד וינגייט ועד היום הם לא בהגנה אלא בהתקפה.

נפתלי בנט: לגבי הסוגיה שעל הפרק – – –

משה גפני: ראש ממשלה הסכים להפסקת אש – – –

נפתלי בנט: לגבי הסוגיה שעל הפרק – קודם כול, אני מברך, זה בעיני מקסים שיש כנסת שבאמת מאירה פינות ומטפלת.

נפתלי בנט: לגבי המעון המדובר בניר-עם, אני אומר בצורה מאוד ברורה, יש המצב הנוכחי ויש כשנחזור לשגרה.

נפתלי בנט: במצב הנוכחי נמצא פתרון לכל ילדי ניר-עם.

נפתלי בנט: כרגע אין ילד שנמצא בבניין מסוכן, נקודה.

נפתלי בנט: שלחתי היום את ראש מינהל החירום שלי, האחראי לכל מערך החירום של המשרד.

נפתלי בנט: הוא הגיע ליישוב, נפגש עם הגורמים הרלוונטיים ווידא.

נפתלי בנט: עכשיו אני אסביר: יש בניר-עם שני מעונות-יום, האחד ממוגן לחלוטין ויש בו שתי קבוצות, והשני עם שני ממ"דים ויש בו קבוצה אחת.

נפתלי בנט: לבקשת ההורים, המעון השני נסגר בעת הזאת, ופעלנו מול המועצה ומזכירות היישוב להעביר את הילדים למעון ממוגן לחלוטין.

נפתלי בנט: מעבר לזה, פה זה בדיוק האזור של שכל ישר.

נפתלי בנט: אנחנו יודעים שיש מבנה ממוגן נוסף שהמועצה מבקשת להסב לטובת מעון-יום.

מיכל בירן: הוא היה כבר מעון-יום.

נפתלי בנט: אני מבין.

נפתלי בנט: הרי יש שגרה ויש חירום; בשגרה, אני חושב שאת מסכימה אתי שאת רוצה לוודא שהוא בטוח, שהילד לא יינזק מחשמל, שהילד לא ייסרט – – –

מיכל בירן: אבל הוא כבר היה בטוח; בגלל פיקוד העורף הוא לא בטוח עכשיו, תטפלו בזה.

נפתלי בנט: בסדר.

נפתלי בנט: לכן הסטנדרטים בשגרה הם א' והסטנדרטים בחירום הם אחרים, ואני כן מוכן ליטול יותר סיכונים של, נקרא לזה קיר עקום, אם יש מיגון.

נפתלי בנט: אז הנחיתי, אם יש צורך אני מאשר שיעבירו גם לשם, רק אין הצורך.

נפתלי בנט: ברוך השם נמצא פתרון.

נפתלי בנט: לגבי השגרה, יש יום אחרי.

נפתלי בנט: בניר-עם נמצא מבנה ממוגן שלישי שהמועצה מבקשת להסב.

נפתלי בנט: עלות ההסבה מוערכת ב-800,000 שקלים.

נפתלי בנט: הקיבוץ פנה לוועדת התמיכות ב-2013 בבקשה להסב את המבנה למעון, אולם במטרה לחלק את עוגת התקציב באופן שוויוני בכל הארץ מנוסחים מבחני תמיכה לפי קריטריונים ברורים, וניר-עם לא נכלל ברשימת היישובים שזכו לסיוע באותה שנה, עקב הקטנת התקציב על-פי החלטת משרד ראש הממשלה להעביר 8 מיליון שקלים דרך משרד הפנים למועצות ליישובי עוטף-עזה.

נפתלי בנט: על אף – – –

יעקב ליצמן: אדוני השר – – –

נפתלי בנט: שנייה, אני רוצה להסביר משהו.

יעקב ליצמן: אדוני השר, החלטה של מי?

נפתלי בנט: על אף דחיית בקשת ניר-עם לתמיכה ב-2013, הובטח לראש המועצה שבנוהל התקצוב החדש ב-2014 לא תהיה מניעה לקבל תקצוב גם אם בפועל החלה בנייה בשטח.

נפתלי בנט: אני רוצה להסביר פעם אחת ולתמיד משהו על נושא המעונות בכלל.

נפתלי בנט: נכון, ירשנו שיטה מאוד מורכבת, מאוד מסורבלת, לתקצוב מעונות – מבחני תמיכה, לא נלאה פה.

נפתלי בנט: שורה תחתונה – ישב הרבה כסף ולא ידע להיפגש עם המעונות, כי ניסינו לטפל בכל הבעיות שבעולם.

נפתלי בנט: אנחנו עכשיו עבדנו, סיימנו תהליך, ובעצם אנחנו יוצאים ממש בימים אלה בנוהל תקצוב חדש, שעובד בעצם כמו במשרד החינוך: First In First Out – FIFO – עמדת בקריטריונים, תקבל את התקצוב.

נפתלי בנט: אני אדאג גם להושיט יד לניר-עם ולהכניס אותם, שיפנו מייד על ההתחלה והעסק יסתדר.

נפתלי בנט: השיטה היא כל הקודם זוכה עד שנגמר הכסף.

נפתלי בנט: זהו, זה גם עונה על השאלה הנכונה של חברת הכנסת עליזה לביא, איך לא מצליחים לממש.

נפתלי בנט: בשעה טובה, אנחנו פתרנו את הבעיה הזאת, ובימים הקרובים אנחנו ניתן את המענה בכל רחבי הארץ.

נפתלי בנט: אז יישר כוח לכם על הארת הסוגיה.

מיכל בירן: אנחנו נמשיך לעקוב.

נפתלי בנט: טוב מאוד.

יוני שטבון: תודה.

נפתלי בנט: אני רק רוצה להגיד לך, ברוך השם שאתם עוקבים ומעמידים אותנו בפני מציאות, ואם אנחנו לא בסדר, מגיע לנו לחטוף על הראש.

משה גפני: כל הכבוד, אבל ליצמן ואני הבנו שמי שהיה אשם בזה זה ראש הממשלה.

יוני שטבון: תודה רבה.

יוני שטבון: אדוני השר, לאיזו ועדה אתה רוצה להעביר את הנושא?

נפתלי בנט: מה אתה ממליץ?

יוני שטבון: מה שהמציעים רוצים.

נפתלי בנט: מה אתם מציעים?

מיכל בירן: ועדת כלכלה.

יוני שטבון: ועדת הכלכלה?

מיכל בירן: זה כבר היה בוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: ועדת הכלכלה.

יוני שטבון: עמדה נוספת, של חברת הכנסת גילה גמליאל.

גילה גמליאל: אדוני השר, בנושא המיגון של כל מעונות-היום עדיין יש לנו מצוקה אמיתית לקראת הבאות, פתיחת שנת הלימודים הקרובה.

גילה גמליאל: עם כל הרצון של המשרד, אני חושבת שכאן צריך בהחלט להציב את הגורמים של המשרד מטעמך שעבדו באופן ישיר אל מול הרשויות המדוברות גם בעוטף-עזה וגם אל מול שדרות – ששם, כידוע, עדיין אין מענה ל-500 ילדים.

גילה גמליאל: כלומר, עם כל הרצון והיצירתיות לתת פתרון, צריך לוודא שהתיאוריה גם תצא לפועל.

גילה גמליאל: וכאן אני חוששת קצת, מפאת העובדה שכרגע כל הגורמים שהיו אמורים לטפל בנושא המעונות והמיגון שלהם, והמשפחתונים, ולמצוא את החלופות של משפחתונים ממוגנים – וכידוע לך צריכים לבנות שלושה מבנים חדשים של מעונות בשדרות והם לא יוקמו בשנה הזאת, וצריך לבנות אותם לקראת השנה הבאה – וגם שם, אם לא נתחיל עכשיו לפתור את כל הבעיות, אז תהיה בעיה נגררת לשנה הבאה.

גילה גמליאל: ומשפחתונים, עדיין לא קיבלתם במשרדכם רשימות של מטפלות אופציונליות עם הסדר וסידור מיוחד לקיצור הדרישה של הכשרה של אותן נשים שכן תיקחנה על עצמן לנהל את המשפחתונים.

גילה גמליאל: ולצערי, בעת הזאת עדיין נמצאים בשדרות ובעוטף-עזה בהגנה אישית, אל מול בכלל עצם הקיום, ולא בהתמודדות לגבי מה יהיה לקראת שנת הלימודים הבאה.

גילה גמליאל: כבוד השר, אני מאוד חוששת שעלולה להיות פה בעיה אמיתית, ואני קוראת גם לך להרים את הכפפה ולתעל גם את הגורמים במשרדך – –

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

גילה גמליאל: – – לא רק את המשאבים, גם את הגורמים, על מנת להוביל את הנושא הזה מייד לאחר הלוחמה כפרויקט ייעודי לפתרון הבעיה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההצעות לסדר-היום.

יוני שטבון: הנושא, לפי בקשת המציעים, יועבר לוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יוני שטבון: הנושא יועבר לוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: לפני שנעבור להודעת מזכירת הכנסת, אני רוצה לברך את קורס צוערים, קורס הקצינים מבה"ד 1 שהגיע אלינו.

יוני שטבון: ברוכות וברוכים הבאים – על החשיבות הגדולה, שאתם בימים אלה נמצאים.

יוני שטבון: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014, שהחזירה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובות שר החינוך שי פירון על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר – בהצעתם של חברי הכנסת יוני שטבון וקארין אלהרר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: ההוצאה המופרזת הכרוכה בדרישת משרד החינוך מהעולים החדשים להגיש מסמכים ואישורים מתורגמים לעברית, לצורך הכרה בתארים האקדמיים שלהם; בהצעתו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה: בטיחות בדרכים ובמתקני שעשועים לקראת חופשת הלימודים; בהצעתם של חברי הכנסת אילן גילאון ומיקי רוזנטל: סכסוך העבודה במכללה האקדמית תל-אביב–יפו; בהצעתו של חבר הכנסת נסים זאב: אנשי חינוך מתנגדים ליוזמה לשלב מורים ערבים בבתי-ספר יהודיים; בהצעתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי: שילוב מורות ערביות ומורים ערבים בחינוך הממלכתי-דתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובת שר החינוך שי פירון ושר המדע, הטכנולוגיה והחלל יעקב פרי על מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת שמעון אוחיון, נחמן שי, בועז טופורובסקי, דב חנין, אברהם מיכאלי וישראל אייכלר בנושא: זוכי פרס נובל לכימיה ובריחת מוחות מישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: מצב הקהילות היהודיות בעקבות גל האנטישמיות בעולם

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום, מס' 3651, 3663 ו-3671, בנושא: מצב הקהילות היהודיות בעקבות גל האנטישמיות בעולם.

משה זלמן פייגלין: המציע הראשון, חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: ישיב השר נפתלי בנט.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

יעקב ליצמן: אני אחריו?

משה זלמן פייגלין: אחריו – יעקב ליצמן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, שלוש דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אבקש לפתוח בתנחומים לבני משפחתו של דרור חנין, השם ייקום דמו.

יואב בן צור: איש נדיב לב, אמיץ ומאיר פנים, שמצא את מותו מפגיעת רקטה בשעה שעסק בגמילות חסד, נתינה ועזרה לזולת.

יואב בן צור: יהי זכרו ברוך.

יואב בן צור: בהזדמנות זו אשא תפילה להחלמת הפצועים, אזרחים חפים מפשע, שכל חטאם הוא היותם יהודים בארץ-ישראל.

יואב בן צור: אזרחי מדינת ישראל נמצאים בימים אלו תחת מתקפה אכזרית של טילים ורקטות, אשר משוגרים מתוך מטרת הרס והרג, ללא הבחנה בין עדות, מגזרים או מגדרים.

יואב בן צור: צבא הגנה לישראל וכוחות הביטחון, העושים לילות כימים למען ביטחונה של מדינת ישראל, תחזקנה ידיכם.

יואב בן צור: בימים אלו, שבהם עם ישראל נאבק על ביטחונו במדינתו-מולדתו, אבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת נושא כאוב מאוד.

יואב בן צור: מרוב סערות בבית אין אנו נותנים את דעתנו על תופעה כאובה זו, אשר צפה ומתעצמת כמעט תמיד במקביל לפעולות ההגנה המוסריות, הצודקות וההומניות של צבא הגנה לישראל, והיא מצבם הקשה של יהודי התפוצות בשל עלייה מדאיגה באירועים אנטישמיים.

יואב בן צור: באתר האינטרנט של הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות וכן במעט מאוד אתרי חדשות חרדיים פורסם כי שלשום התרחש בעיר רדאע שבתימן אירוע תקיפה חמור כנגד אחד מראשי המשפחות היהודיות הבודדות שנותרו בתימן.

יואב בן צור: התושבים המקומיים אשר הביאו אותו לביתו סיפרו כי רכב על אופניו ונפצע קשה כאשר רכב מקומי, שנמלט מהמקום, פגע בו.

יואב בן צור: לאשתו לא נמסרו פרטים נוספים על סוג הרכב או זהות הנוהגים בו.

יואב בן צור: שני מקומיים שהביאו אותו עזבו מייד את הבית.

יואב בן צור: יש חשש גדול שמדובר באירוע אנטישמי, אך המשטרה המקומית מעדיפה להתעלם ולא להתעסק בכך, ומעט היהודים שנותרו בעיר מעדיפים שלא לעסוק בנושא זה מחשש לשלומם, ולא לעורר עליהם את חמתם של התושבים המוסלמים.

יואב בן צור: לא יעלה על הדעת כי אירוע חמור מהסוג הזה, אשר גם אם לא היה בו חשד לאנטישמיות, אלא תאונה תמימה של פגע-וברח, לא ייחקר כדין על-ידי רשויות השלטון בתימן.

יואב בן צור: מאז ועד היום, אדוני היושב-ראש, לא נחו ולא שקטו שונאי ישראל.

יואב בן צור: והנה היום ממש פורסם באתר האינטרנט של הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות כי במדינה מערבית ומתוקנת, כביכול, בחנות בגדים הממוקמת בלבה של שכונה יהודית בעיר אנטוורפן בבלגיה, סירבה המוכרת למכור לאישה בעלת חזות יהודית בנימוק כי "בשל המצב בפלסטין אינך יכולה לקנות כאן".

יואב בן צור: לאחר שבעלה שב לחנות לבירור התקרית, הסבירה המוכרת כי זו הוראה שניתנה לה מבעלי העסק.

יואב בן צור: השיחה עם המוכרת הוקלטה והוגשה תלונה למשטרה המקומית.

יואב בן צור: כן, אדוני היושב-ראש, בעיר הבירה של צרפת, ערב ה-14 ביולי, יום הבסטיליה, אשר נקבע ונחקק בצרפת כיום אשר מסמל חירות, שאיפה לשוויון והכרה בזכויות האדם, התכנסו יהודי רובע 11 בפריז, בבית-הכנסת דון יצחק אברבנאל, ברחוב לה-רוקט בפריז, מטרים ספורים מאותה כיכר הבסטיליה, לכינוס של תפילה לשלום תושבי הדרום ושלומם של חיילי צה"ל.

יואב בן צור: כאשר הסתיימה התפילה והם ביקשו לצאת לבתיהם מבית-הכנסת, מצאו עצמם עשרות גברים, נשים וטף מבוצרים בתוך בית-הכנסת מבלי יכולת לצאת ולהיכנס בשל הפגנה פרו-פלסטינית, שכללה אספסוף רב אלים, חמוש באלות, מוטות ברזל ואקדחי הלם חשמלי.

יואב בן צור: אבקש מעל במה זו לקרוא לשלטונות צרפת לטפל ביד קשה בכל גילויי שנאה ואנטישמיות ולאפשר לתושביה ואזרחיה היהודים לחיות בביטחון, גם אם כל בקשתם היא בסך הכול לשאת תפילה בבית-הכנסת.

יואב בן צור: ביודענו כי המאבק על ביטחונה של מדינת ישראל, מאבק צודק ומוסרי הוא – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: אני מבקש להתחיל לסיים.

יואב בן צור: מייד.

יואב בן צור: – – עלינו להעביר מסר חד וברור, הן על-ידי כנסת ישראל והן על-ידי נציגויות ישראל בעולם כי על תקריות גזעניות ואנטישמיות מכל סוג אסור לעבור לסדר-היום.

יואב בן צור: חובה עלינו להציף ולתת את הדעת לתקריות חמורות אלו, לעשות הכול כדי למנוע הישנותן, ולוודא כי רשויות האכיפה במדינות אלו יעשו את הכול כדי להעמיד לדין את האחראים לכך.

יואב בן צור: כן עלינו לפעול ביתר שאת לקיים את האמירה ש"מדינת ישראל תהא פתוחה לעלייה יהודית וקיבוץ גלויות", לאפשר באופן מהיר ביותר העלאה של קהילות שנמצאות בארצות מצוקה ולעודד עלייה גם מארצות הרווחה.

יואב בן צור: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת בן צור.

משה זלמן פייגלין: אני לא יודע אם זה היה נאומך הראשון, בכל מקרה, ברוך הבא לבית-המחוקקים.

קריאה: הוא כבר נאם.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני צריך להודות ליושב-ראש הקודם שהוציא אותי.

יעקב ליצמן: לפחות בגלל זה ראו את האבסורד.

יעקב ליצמן: מה שקרה, אף אחד לא היה כי כל חברי הכנסת היו כאן במליאה.

יעקב ליצמן: וטוב שהוא תיקן את זה.

משה זלמן פייגלין: הוא אומר לי שגם ביקשו לקרוא לך בחזרה, היושב-ראש הקודם.

משה זלמן פייגלין: הוא קרא לך בחזרה.

יעקב ליצמן: אני אמרתי.

יעקב ליצמן: בסדר גמור.

יעקב ליצמן: אגב, אני לא בטוח איפה היה יותר טוב, בחוץ או בפנים, אבל זה דיון נוסף.

יעקב ליצמן: אדוני השר, מצבן של הקהילות היהודיות בעולם הוא מצב לא טוב, כל השנים, לא שייך אם המצב הוא מצב של מלחמה, לא מלחמה, המצב לא טוב.

יעקב ליצמן: יהודים רדופים, בכל העולם לא אוהבים את היהודים, קל וחומר במצב מלחמה, כשמראים כל מיני תמונות.

יעקב ליצמן: הדבר הנורמלי היה צריך להיות – שהקהילות היהודיות היו צריכות לעלות לארץ.

יעקב ליצמן: אבל מה לעשות, אדוני היושב-ראש, שהם שומעים בכלי התקשורת על הרדיפה אחרי יהודים חרדים בארץ; הם שומעים על כל הגזירות הקשות שאנחנו עברנו בשנה האחרונה, שנה וחצי; הם שומעים על תקציב הישיבות, שומעים על הת"תים, שומעים על הסמינרים, שומעים על קצבאות הילדים, שומעים על קייטנות, שחרדים לא זוכים, שומעים על המע"מ שהחרדים לא יקבלו שווה בשווה, שומעים על הגזירות בנושא גיור, שומעים בנושא הנישואים, שומעים על נושא ההכשרים, שומעים את הבעיות של שבת.

יעקב ליצמן: איך הם מסתכלים עלינו?

יעקב ליצמן: ואנחנו עוד רוצים לעודד אותם לבוא לארץ?

יעקב ליצמן: הרי בן-אדם צריך להיות מטורף לבוא לארץ אחרי כל הגזירות האלו.

יעקב ליצמן: מה עוד, אדוני?

יעקב ליצמן: הדבר הראשון שהייתי מצפה, שהמדינה לפחות תעשה הסברה בשביל להוריד את השנאה.

יעקב ליצמן: אבל מה?

יעקב ליצמן: השרים רבים ביניהם, זה בתוך הקבינט, זה מחוץ לקבינט; פעם אחת מפטרים סגן שר.

יעקב ליצמן: ופתאום היום חברי כנסת של הליכוד מפחדים להביע ביקורת, שאולי חס וחלילה ירגיזו את הפטרון, את ראש הממשלה; אפשר לחשוב.

יעקב ליצמן: ולכן, כל הדברים האלו, זה המצב האבסורדי.

יעקב ליצמן: אם אין הסברה אז בטח שחלילה וחס תהיה שנאה בעולם.

יעקב ליצמן: מה הם אומרים שם?

יעקב ליצמן: שגם המדינה כבר מתנהגת לחרדים אותו הדבר.

יעקב ליצמן: ולכן, אני חושב שנכון שהנושא הזה צריך להיות על סדר-היום, אבל לא רק בקופסה הקטנה של הנושא הזה, מה שעושים בעולם, צריך להיערך לבדק-בית פנימי.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: הדוברת האחרונה בהצעה הזו לסדר-היום, חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בהחלט אנחנו נמצאים בעידן שבו הפניה של גלי שנאה כנגד מדינת ישראל זו בעצם תחפושת של המהות, עצם האנטישמיות המאוד-מובנית, לצערנו, בהרבה מאוד מן המקומות.

גילה גמליאל: תואר כאן המקרה של היהודים בתימן; דובר כאן על צרפת; מדובר בכל רחבי אירופה, ובכלל, בכל מקום שיש בעצם מצבור של אוכלוסיות בעיקר מוסלמיות קיצוניות שכן מתנהלות בהיבט הזה כנגד המדינה שלנו, אבל לא רק, ואת זה צריך לזכור.

גילה גמליאל: ועל כן אני חושבת שכאן אנחנו צריכים להיות ערוכים לעידן חדש, העידן של הרשתות החברתיות, ששם גלי האנטישמיות והשנאה הם פשוט כר – וכל כך קל עבור כל אותם אנשים לתקוף את היהודים ואת מדינת ישראל כאצטלה.

גילה גמליאל: ואני חושבת שזה לנו לא סוד, אנחנו מתורגלים בזה, לצערנו, לאורך כל השנים, בכל העלילות שמפנים כנגד היהודים, אם בהיבטים הכלכליים, אם בעלילות דם, אם בהיבטים דתיים, לפני מאות בשנים.

גילה גמליאל: אבל אני, כפי שאני רואה את תמונת המצב, אנחנו לא עושים די.

גילה גמליאל: אני לא מבינה מדוע שר הכלכלה, דווקא נבחרת אתה לענות בנושא.

גילה גמליאל: אתה עדיין מטפל בנושא ההסברה?

יעקב ליצמן: – – –

נפתלי בנט: שר התפוצות, שר התפוצות.

גילה גמליאל: אתה עדיין בתפוצות.

גילה גמליאל: אה, נכון.

גילה גמליאל: אז חלק מהדברים העברת מסמכותך, לא? זה היה מרכז ההסברה?

נפתלי בנט: הסברה, כן.

גילה גמליאל: אז את מרכז ההסברה.

גילה גמליאל: אני חושבת שהדברים האלה היו בהחלט צריכים להיות יחדיו, על מנת למקד את מלוא תשומת הלב בעשייה של הסברה מסיבית.

גילה גמליאל: ראינו מה קרה עם הרשתות בכל ההיבט של כל הרצון שדובר פה בארץ על נקמת דם, וראינו את ההשלכות המאוד-קשות שעלולות להיות להיבט – הסחף שמתבצע ברשתות.

גילה גמליאל: לצערי, היום זה ממונף נגדנו, כל ההיבט הזה, ואני לא ממש רואה שיש איזה מענה שנעשה בצורה מובנית מתוך מדיניות כלשהי להתמודד עם זה, לא פנים-ארצית, אבל בטח ובטח לא ברמה הבין-לאומית.

גילה גמליאל: וכאן, כבוד השר, אני חושבת שצריך לקחת את זה כאתגר.

גילה גמליאל: היום עושים את זה באופן וולונטרי סטודנטים, מתנדבים, שעל דעת עצמם מתמודדים סביב העניין הזה.

גילה גמליאל: אבל, לטעמי, אנחנו צריכים בהחלט מנגנון שיעמוד אל מול ההדף הזה של כל הרוע והרשע שמתבצע כנגד היהודים.

גילה גמליאל: הייתי מפיצה, כדוגמה, את הסרטון של האתר ממר"י, עם נציג פלסטיני לאו"ם שקוראים לו ריאד אל-מאלכי, שמודה שם בשידור חי באחד מערוצי הטלוויזיה שאומנם כל הזמן מטיחים כנגד מדינת ישראל, אבל עובדה שהמדינה שלנו כן דואגת ולא מדובר בפשעי מלחמה, כי מדינת ישראל דואגת להוביל את ההתרעות כנגד האוכלוסייה האזרחית.

גילה גמליאל: כל הדברים האלה צריכים לצוף ברשתות החברתיות, הם צריכים לקבל את הביטוי מתוך מדיניות מוכתבת להסברה מובנית כנגד כל הדברים.

גילה גמליאל: אני חושבת שעצם היותנו במשך שנים רבות טומנים את ראשנו בחול ואומרים שזה יעבור לידנו, זה יוצר סיטואציה שבה הרבה מאוד מהמפגעים ההסברתיים האלה פוגעים בסופו של דבר בתדמיתה של מדינת ישראל – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

גילה גמליאל: – – פוגעים בתיירות שלנו, של להגיע לכאן, פוגעים במעמדנו בזירה הבין-לאומית, וכן, בהחלט יכול להיות פתרון ראוי לכך.

גילה גמליאל: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: ישיב השר בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לגבי השאילתה של חבר הכנסת יואב בן צור – קודם כול, ברוכים הבאים לכנסת.

נפתלי בנט: מכיוון שתיארת את כל מהלך האירוע, אוותר על החזרה.

נפתלי בנט: המשטרה המקומית לא חוקרת כרגע את המקרה ומעט היהודים שנותרו בעיר מעדיפים להסתגר בתוך עצמם כדי שלא לעורר עליהם את חמתם של שכניהם המוסלמים.

נפתלי בנט: נכון לעכשיו גם לא ברור בוודאות אם מדובר על מקרה על רקע אנטישמי או על תאונת פגע-וברח מן המניין.

נפתלי בנט: גורמים שונים בממשלת ישראל עומדים בקשר עם ראשי הקהילה בתימן ושוקלים את המשך הצעדים שלהם.

נפתלי בנט: חשוב לציין שמדובר בנושא רגיש מאוד – הרי לא מדובר על אזרח ישראלי – וצריך לבחון לעומק את הצעדים העתידיים של הממשלה בנושא כדי שלא לערער את הסטטוס קוו העדין בממשלה.

נפתלי בנט: לגבי השאילתה בעניין גל האנטישמיות בכלל בעולם ומצור על בתי-הכנסת בצרפת – מפגינים פרו-פלסטינים התעמתו – –

משה זלמן פייגלין: הצעה לסדר-היום, לא שאילתה.

נפתלי בנט: כן, הצעה לסדר-היום.

נפתלי בנט: – – התעמתו בערב יום ראשון בפריז עם המשטרה ברובע ה-11 של העיר.

נפתלי בנט: המפגינים התכנסו לעצרת מחאה ליד כיכר הבסטיליה, והמשטרה פיזרה אותם לרחוב סמוך שבו נמצא בית-הכנסת הגדול.

נפתלי בנט: העימותים נגררו לפסים אלימים, והשוטרים נאלצו לחסום את הכניסה לבית-הכנסת מחשש שהמפגינים יתפרצו פנימה.

נפתלי בנט: בין המתפללים שהיו במקום היו כמה מבכירי הרבנים של פריז.

נפתלי בנט: משרד התפוצות, יחד עם גורמים ממשלתיים נוספים, עומד בקשר עם ראשי הקהילה היהודית בצרפת ובוחן את הדרכים השונות לחיזוק הקהילה היהודית במדינה עקב ההתפרצויות האנטישמיות האלימות של הימים האחרונים.

נפתלי בנט: נקודה אחרונה, להערתה של חברת הכנסת גילה גמליאל, אנחנו בהחלט כן פועלים כממשלה ברשתות החברתיות; את צודקת במאה אחוז, זה כלי מדהים גם לרעה אבל גם למגננה.

נפתלי בנט: הפעולות, חלקן יותר חשופות, וחלקן פחות, להערכתי, באפקטיביות לא מבוטלת, אבל בהחלט צריך לבחון מעבר.

נפתלי בנט: תודה.

משה זלמן פייגלין: יש לך הצעה, לאן אתה רוצה להעביר את זה להמשך טיפול?

משה זלמן פייגלין: לאיזה ועדה?

נפתלי בנט: תגיד לי אתה.

יעקב ליצמן: לא קיבלתי שום תשובה, אדוני.

נפתלי בנט: לאיזה?

משה זלמן פייגלין: אני מציע לוועדת העלייה והקליטה, נכון?

נפתלי בנט: בסדר גמור.

משה זלמן פייגלין: מקובל?

נפתלי בנט: כן.

משה זלמן פייגלין: מסכימים כולם?

יעקב ליצמן: לא שמעתי.

יעקב ליצמן: מה?

משה זלמן פייגלין: אז אם כך הנושא – יש צורך להצביע?

יעקב ליצמן: לא שמעתי מה הוחלט.

משה זלמן פייגלין: להעביר את המשך הטיפול לוועדת העלייה והקליטה.

משה זלמן פייגלין: אם כן, נצביע על העברת המשך הטיפול בנושא לוועדת העלייה והקליטה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: ההצעה תועבר להמשך טיפול בוועדת העלייה והקליטה.

משה זלמן פייגלין: הנהלת בתי-המשפט נגד לשכת עורכי-הדין בשל משוב השופטים

משה זלמן פייגלין: ונעבור לנושא הבא, הצעה לסדר-היום מס' 3499 בנושא: הנהלת בתי-המשפט נגד לשכת עורכי-הדין בשל משוב השופטים.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה, בוא תעלה.

משה זלמן פייגלין: תשיב שרת המשפטים ציפי לבני.

משה זלמן פייגלין: יש לך עד עשר דקות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הנושא שאני מעלה כהצעה לסדר-היום, אדוני היושב-ראש, הוא סוגיה כאובה שמפלגת את לשכת עורכי-הדין לשתי קבוצות וגורמת לשיבוש קשה במערכת היחסים בין לשכת עורכי-הדין לבין בית-המשפט העליון, לבין נשיא בית-המשפט העליון, לבין הנהלת בתי-המשפט.

אברהם מיכאלי: הסוגיה היא לא חדשה: הסוגיה של משוב השופטים.

אברהם מיכאלי: הסוגיה החלה לפני הרבה שנים, ותמיד היה מאבק בין שופטים לבין לשכת עורכי-הדין האם בכלל מותר או אסור ללשכת עורכי-הדין לערוך משוב על תפקודי שופטים.

אברהם מיכאלי: אבל מה שקורה כעת מגיע לשיא שציבור עורכי-הדין מודע לו והציבור הכללי ממש לא מודע לו.

אברהם מיכאלי: לכן אני ביקשתי שנעלה את זה היום פה, בכנסת, כדי שאנחנו ככנסת וכמי שממונה על הנהלת בתי-המשפט במובן של ניהול, שזאת שרת המשפטים – כדי שנשמע גם את תגובתה בסוגיה הזאת.

אברהם מיכאלי: לפני כעשרה ימים נערך כנס באילת מטעם ראשי חמשת המחוזות בלשכת עורכי-הדין, שהם בעצם האופוזיציה, בלשכה, ליושב-ראש לשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: הם בעצם מפולגים שם לשתי קבוצות: המחוזות מנהלים מאבק משלהם מול מי שנבחר ליושב-ראש לשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: הדבר המצחיק הוא שאלה עורכים כנסים בנפרד ואלה עורכים כנסים בנפרד.

אברהם מיכאלי: ואגב, אנחנו כחברי הכנסת מוזמנים לכול, ואנחנו לפעמים משמשים להם תפאורה במאבק שלהם.

אברהם מיכאלי: המאבק שלהם, אני יכול להביע את דעתי, הוא יותר חריף ממאבקים פוליטיים שאנחנו מנהלים פה, בכנסת.

אברהם מיכאלי: הם מקצוענים בניהול מאבקים.

אברהם מיכאלי: ואז, הכנס הזה לפני כעשרה ימים, אפילו אנחנו בהתחלה זומנו אליו כוועדת החוקה, לבוא לשם ולקיים ישיבת ועדת חוקה בכנס הזה, עד שקיבלנו חוות דעת משפטית, פה, שאסור לנו כוועדת החוקה לנסוע לאילת; מי שרוצה לשמוע את ועדת החוקה, יתכבד ויגיע לכנסת.

אברהם מיכאלי: בסוף חברי הכנסת החליטו כל אחד לפי החלטתו הוא, להשתתף או לא להשתתף בכנס הזה.

אברהם מיכאלי: אבל מה שהיה בכנס הזה, בעצם הופיע שם נשיא בית-המשפט העליון, בכנס הזה, ובאשר לכנס השני שנערך שם לפני כחודש, הוא הודיע לשופטים להחרים אותו, לא להופיע שם.

אברהם מיכאלי: בעצם, נשיא בית-המשפט העליון נותן פה, הוא נותן הנחיה לשופטים לאיזה פלג פוליטי בלשכת עורכי-הדין להשתייך.

אברהם מיכאלי: זה דבר שלא יעלה על הדעת, שאנחנו רואים התערבות של אדם מכובד, שאנחנו מכבדים אותו, נשיא בית-המשפט העליון, שנותן פה את דעתו לאיזה צד בלשכת עורכי-הדין לתמוך.

אברהם מיכאלי: ובכנס הזה, שוב, הופיעו שם ראשי מערכת המשפט – –

משה זלמן פייגלין: רגע, אם אפשר, את ישיבת הממשלה לפזר שם – כן, תודה.

אברהם מיכאלי: – – ובעצם, החרם הזה הוא בעיני לא סביר, לא מקובל שכך זה יתנהל, לפחות פומבית.

אברהם מיכאלי: מותר להתווכח, מותר לשבת בחדרי חדרים, בין שני גופים מכובדים, שהם – בעצם לשכת עורכי-הדין היא עדיין מערכת שלמה שתומכת בבתי-המשפט, איך לנהל את המהלכים המשפטיים כדי להביא לצדק, ותפקידם של עורכי-הדין לבוא ולעזור למערכת בתי-המשפט, לשופטים, כדי להוציא צדק לאור, כמו שאנחנו כל הזמן למדנו.

אברהם מיכאלי: אבל ברגע שאנחנו רואים פה שנשיא בית-המשפט העליון, השופטים, מזדהים עם צד אחד בלשכת עורכי-הדין ומחרימים את הצד השני, בעצם אנחנו פה כאילו רואים מאבקים פוליטיים שלא מביאים כבוד ובוודאי לא מביאים תרומה מעשית.

אברהם מיכאלי: עכשיו, מה שקרה, לפני כחצי שנה פורסם דוח, דוח ועדת פרוקצ'יה, שהוקמה על-ידי שר המשפטים הקודם, השר נאמן, שביקש מהשופטת פרוקצ'יה לכתוב דוח על מצב תפקוד לשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: הדוח הזה הוגש לפני כחצי שנה לשרה, והדוח הזה בעצם מתאר את מצב לשכת עורכי-הדין באופן כה חמור, שציבור עורכי-הדין והציבור הכללי כולו צריכים להיות מאוד מוטרדים איך אפשר עדיין להחזיק גוף כזה מטעם המדינה – זה גוף שלא מנוהל ממש על-ידי המדינה אבל בפיקוח המדינה.

אברהם מיכאלי: הם מנהלים שם מאבקים, כפי שכתוב בדוח, שדורשים בדחיפות שינויים דרמטיים במבנה הלשכה ועצירת ההידרדרות המתמשכת במעמד הלשכה ובתפקוד שלה.

אברהם מיכאלי: אז יריבות שיש בתוך הלשכה בין יושב-ראש לבין המחוזות בסוף גורמת שכל אחד ימציא איזה גימיק, איזה פטנט, איך למשוך את עורכי-הדין לצד שלו.

אברהם מיכאלי: אחד הדברים, מדובר פה כרגע במשוב על השופטים, זה פלג אחד של לשכת עורכי-הדין, שרוצה לעשות את זה כדי לקנות את לבם של עורכי-הדין, שיתמכו בהם כנראה במאבק שלהם לראשות הלשכה בעוד זמן, כשזה אמור להתקיים.

אברהם מיכאלי: המצב כה חמור, לפי הדוח, שהשופטת פרוקצ'יה ממליצה, שהוועדה ממליצה, להקדים את הבחירות בלשכת עורכי-הדין; להקדים את זה ממש לקיץ הזה, לפי ההמלצה שלהם ליוני 2014 – התאריך הזה חלף – והוועדה מבקשת, בעצם, משרת המשפטים להמליץ על חקיקה שתשנה סדרים בלשכת עורכי-הדין, כל זה למען האינטרס הטוב והצודק של כלל חברי לשכת עורכי-הדין והאינטרס של הציבור הרחב כולו.

משה זלמן פייגלין: אתה יכול לפרט קצת מה האינטרס של הציבור בכל העניין וכיצד הוא נפגע?

אברהם מיכאלי: תראה, הוויכוח הזה הוא ויכוח צודק – –

משה זלמן פייגלין: מי שצופה בנו עכשיו בבית לא מבין מה זה אכפת לו – – –

אברהם מיכאלי: – – על מה זה לשכת עורכי-הדין, המאבק הזה בסוף פוגם גם במי שחשב שלשכת עורכי-הדין זה עדיין גוף רלוונטי שצריך להחזיק אותו.

אברהם מיכאלי: החברים שם משלמים הרבה מאוד כדי להיות חברים בלשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: לא מדובר פה במשהו התנדבותי; זו חובה להיות בלשכת עורכי-הדין, ואתה על החובה הזאת משלם מכיסך דמי חבר, אתה משלם דמי ביטוח.

אברהם מיכאלי: הדברים האלה, הכול טוב ויפה כשהלשכה מתנהלת בצורה שגוף ציבורי צריך להתנהל, לא במאבקים ולא האחד נגד השני, העיקר להגיע לאותו כיסא נחשק, להיות יושב-ראש לשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: אבל כאשר יושב-ראש לשכת עורכי-הדין כבר נבחר, ואחר כך המחוזות מתנהלים נגדו, כביכול הוא לא נבחר, ומנהלים כנסים נפרדים – הוועדה אפילו כותבת על הכנסים מסוג זה שנערך באילת, שאלה כנסים לא חוקיים, כי הרי התקציב שמשתמשים בו זה תקציב הציבור.

אברהם מיכאלי: אותם חברי לשכת עורכי-הדין מממנים שני כנסים מקבילים: אחד של יושב-ראש הלשכה ואחד של ראשי המחוזות.

אברהם מיכאלי: עכשיו, אני חושב שאנחנו, ככנסת, מבקשים מכבוד השרה שתציג לנו את עמדתה בעניין הזה, כי לא יכול להיות שאנחנו ניתן לדבר הזה לעבור מתחת לרדאר, כמו שאומרים, ואנחנו נמשיך עד הבחירות הבאות.

אברהם מיכאלי: אגב, המאבקים האלה לא התחילו היום, המאבקים האלה התחילו כבר בקדנציות קודמות של לשכת עורכי-הדין, אבל הפעם זה מגיע לאיזה שיא שאני חושב שאנחנו ככנסת מבקשים – איפה אנחנו צריכים לנקוט – אולי ביוזמתנו לעשות.

אברהם מיכאלי: אני, כחבר ותיק בוועדת חוקה, יכול לומר שכל פעם שיש לנו סוגיות עקרוניות שאנחנו מצפים בהן למעורבות פעילה של לשכת עורכי-הדין, אני לא רואה אותם פעילים שם.

אברהם מיכאלי: אני רוצה שהם יבואו לשם כנציגי הציבור, שיגנו על עמדות עקרוניות של הציבור.

אברהם מיכאלי: כמובן, מותר להגיד דעה כזאת, דעה אחרת, אבל היום, במאבקים האלה ביניהם בלשכה, הם כבר לא דואגים לאינטרס של הציבור.

אברהם מיכאלי: בסוף הם עסוקים במאבקים ביניהם, ואז מתנגחים עם השופטים, כותבים משובים – עוד פעם, אפשר להתווכח אם זה לגיטימי או לא לגיטימי, אבל בסוף מה יצא?

אברהם מיכאלי: יצאו החרמות: נשיא בית-המשפט העליון מחרים את לשכת עורכי-הדין, פלג מסוים בלשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: אז בסוף מה נרוויח?

אברהם מיכאלי: שיהיו בחירות והפלג השני ינצח, ואז מה יהיה?

אברהם מיכאלי: אני רוצה, פשוט מאוד, שבסוגיה הזאת, גברתי השרה, תיתני לנו את ראייתך, את השקפתך בסוגיה הזאת, כי אני יודע שאת מתעסקת בזה, אני יודע שזה כואב לך, אני יודע שזה מונח על שולחנך כסוגיה מאוד בוערת.

אברהם מיכאלי: כולנו באנו מאותו בית-ספר למשפטים, למדנו שם, ואנחנו קיווינו וציפינו שאנחנו נכנסים למקצוע מכובד, שמכבד את עצמו.

אברהם מיכאלי: אני כבר לא מדבר, אדוני היושב-ראש, על המצב אבסורדי שאליו הגענו, שהיום מסיימים לימודי משפטים אלפי סטודנטים ואין להם מקום להתמחות, אין להם מקום לעסוק במקצוע הזה בצורה מכובדת.

אברהם מיכאלי: היום אנשים מעזים להגיד לעורכי-דין צעירים שסיימו את הלימודים וקיבלו לא מזמן את הרישיון – קוראים להם "בוגרי איצטדיונים".

אברהם מיכאלי: למה?

אברהם מיכאלי: הטקס, כבר אין אולמות שבהם אפשר לתת להם את התואר, אז נותנים את זה באיצטדיונים.

משה זלמן פייגלין: תודה.

אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שחובתנו לעמוד על כבוד המקצוע וחובתנו גם להתריע ככל שניתן.

אברהם מיכאלי: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: תענה שרת המשפטים, בבקשה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שכוללת היום שני חברי כנסת, את חבר הכנסת מיכאלי, שבאמת למדתי אתו באוניברסיטת בר-אילן, ואת חברת הכנסת עדי קול, ואת צוערי בה"ד 1, גדוד חרוב נדמה לי.

ציפי לבני: אני רוצה לענות.

ציפי לבני: ההצעה שלך התייחסה לשאלת המשוב, אבל הרחבת בדבריך, אז אני אומר כמה דברים בצורה יותר רחבה.

ציפי לבני: קודם כול, לשכת עורכי-הדין היא גוף סטטוטורי.

ציפי לבני: הוא הוקם על-פי חוק, חוק לשכת עורכי-הדין משנת 1961.

ציפי לבני: הוא שימש הרבה מאוד שנים כעמוד, או קול קורא, בעיקר בנושאים שקשורים לדמוקרטיה במדינת ישראל, לנושאים החוקתיים; וקולו נשמע.

ציפי לבני: וזה נכון שבשנים האחרונות לשכת עורכי-הדין הפכה להיות בוקה ומבולקה, באמת יריבויות אישיות בין המחוזות לבין הוועד המרכזי, שהפכו את העניין כולו לעניין שכל שומר נפשו ירחק, עד כדי, באמת, הקמת ועדה על-ידי השר נאמן, ועדה בראשות השופטת בדימוס פרוקצ'יה, שנועדה לתת פתרון כלשהו לכל מערכות היחסים הבלתי-נסבלות שם ולראות אם זה דורש שינוי ארגוני.

ציפי לבני: אני מודה שאני בתחילת דרכי שאלתי את עצמי אם הגוף הזה צריך להיות סטטוטורי או וולונטרי בכלל; לשכת רואי-חשבון היא וולונטרית.

ציפי לבני: אבל בסופו של יום שכנעו אותי שבאמת עדיין יש משמעות מיוחדת – זה לא רק מקצוע, אלא יש משמעות מיוחדת ללשכה, שזה יותר מאשר ארגון עובדים או ועד עובדים, אלא גם מי שיכול לעסוק או להשמיע קול בנושאים חוקתיים, בין שמדובר בוועדת החוקה של הכנסת ובין שמדובר בחיים הציבוריים במדינת ישראל.

ציפי לבני: אני מודה שהכניסה פנימה לתוך כל המערבולת הפוליטית שקיימת שם ממש לא מעניינת אותי, אין לי עניין בה.

ציפי לבני: דרך אגב, מעולם לא, גם כשהייתי עורכת-דין במשך עשר שנים ושילמתי את דמי החבר בלשכה, לא התעניינתי ולא התערבתי בפוליטיקה שם, וגם עכשיו אין לי כוונה לעשות את זה.

ציפי לבני: אלא מה?

ציפי לבני: הרעיון אומר שצריך שינוי ארגוני, כי הבעיה היא לא רק ריבים פוליטיים בין אנשים אלא בעצם נוצר חוסר איזון בין הוועד המרכזי – הבחירות, גם, ללשכת עורכי-הדין הן בארבעה פתקים נפרדים: ליושב-ראש הלשכה, לוועד המרכזי, ליושב-ראש המחוז ולמחוזות.

ציפי לבני: והתוצאה הייתה שבעצם מי שנבחר להיות יושב-ראש הלשכה מצא את עצמו בחזיתות מול המחוזות ובחוסר יכולת להעביר החלטות, ובאמת יריבויות כאלה שלא אפשרו ללשכה לקיים את תפקידה, ובעיני יכול להיות לה וצריך להיות לה תפקיד חשוב.

ציפי לבני: ואני בכל מפגשי אתם הבהרתי להם שמבחינתי אפשר לשמור את הסטטוטוריות אם הם ייקחו על עצמם גם את התפקיד הזה שלהם במערכת החוקתית במדינת ישראל.

ציפי לבני: על שולחני נמצא דוח הוועדה.

ציפי לבני: אני ביקשתי ממשרד המשפטים דווקא לתת זוויות חדשות ונוספות לאותם היבטים ולראות – כי אתם יודעים מה?

ציפי לבני: לפעמים טוב מי שמסתכל לא מתוך כל המערבולת הזאת, אלא מי שמסתכל קצת מהחלל החיצון.

ציפי לבני: אמרתי: תבנו לי איך אתם חושבים – אנחנו בשנת 1961, ואנחנו צריכים לבנות היום את לשכת עורכי-הדין, איך נכון לעשות את זה.

ציפי לבני: אני אמורה לקבל את ההצעות בימים האלה ולהחליט.

ציפי לבני: עכשיו, מאחר שההצעה התייחסה לשאלת המשוב והכותרת שלה הייתה: חרם של בית-המשפט העליון על הלשכה, ביקשתי את התגובה של נשיא בית-המשפט העליון.

ציפי לבני: וזו תגובתו:

ציפי לבני: לפני כמה שבועות הודיע הוועד המרכזי של לשכת עורכי-הדין על עריכת משוב לשופטים.

ציפי לבני: הוועד המרכזי וראש לשכת עורכי-הדין בחרו לקבל את ההחלטה הזאת באופן חד-צדדי, ללא דיון מראש.

ציפי לבני: בשנים האחרונות התקיימו מפגשים משותפים בין ראשי מערכת המשפט לבין ראשי לשכת עורכי-הדין וסוגיית המשוב לא עלתה עד עכשיו.

ציפי לבני: עמדתו הנחרצת של נשיא בית-המשפט העליון – דרך אגב, גם עמדתי היא שאני מתנגדת למשוב – הנה כי אין מקום לערוך משוב.

ציפי לבני: הנשיא עמד על טעמי ההתנגדות כמה פעמים, והעמדה שלו מקובלת גם על נציגות השופטים וגם על מבקר המדינה.

ציפי לבני: וכפי שאמרתי, גם עמדתי היא עמדה שמתנגדת למשוב; אני חושבת שלא נכון להפוך את בתי-המשפט לאיזה סוג של תרבות ריאליטי, שבה השופטים צריכים להתנחמד כדי לקבל ציון טוב.

ציפי לבני: דרך אגב, בעבר התלבטתי, חשבתי שאולי יש בזה משהו שבאמת יגרום לאיכויות טובות יותר או לדיונים שמתנהלים טוב יותר.

ציפי לבני: אבל יש מבקר, יש נציב תלונות הציבור על שופטים, ולכן אין צורך היום במשוב.

ציפי לבני: הנהלת בתי-המשפט לא ניתקה מגע עם הלשכה כולה, ואתה גם אמרת את זה על הדוכן.

ציפי לבני: נשיא בית-המשפט העליון הגיע למסקנה שמטרת המהלך החד-צדדי היא לגרור את מערכת המשפט לתוך המאבקים הפנימיים בלשכת עורכי-הדין, ומערכת המשפט לא תסכים לשמש כלי משחק במאבקים הפוליטיים בלשכה.

ציפי לבני: ולכן מערכת המשפט כמובן תשתף פעולה עם מוסדות הלשכה בכל הנושאים שהם נושאים סטטוטוריים, מכוח חוק וכו'; אבל נכון שהמתח כרגע קיים.

ציפי לבני: עמדתי, כאמור, היא שיש נציב תלונות הציבור על שופטים, הוא זה שצריך לברר את התלונות, והוא עושה את זה בצורה מצוינת.

ציפי לבני: והרעיון, כאמור, של תרבות הריאליטי ושמתן הציונים לשופטים יעבור לידי עורכי-הדין, לא מקובל עלי.

משה זלמן פייגלין: תודה, גברתי.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מיכאלי, אתה רוצה להסתפק בזה?

אברהם מיכאלי: אני חושב שעדיף שנעביר את זה לוועדת – – –

ציפי לבני: אפשר להסתפק, לא?

משה זלמן פייגלין: מה אתה מוכן?

משה זלמן פייגלין: רק מה שאתה מציע.

אברהם מיכאלי: אני מכבד את בקשתה של השרה, נסתפק בזה.

ציפי לבני: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נסתפק בתשובת השרה.

אברהם מיכאלי: – – – להמשיך בליבון בסוגיה הזאת – – –

משה זלמן פייגלין: בסדר גמור.

משה זלמן פייגלין: יש לנו עוד הצעה לסדר-היום?

משה זלמן פייגלין: לא.

משה זלמן פייגלין: תם פרק ההצעות לסדר-היום.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים לשאילתות לשר הכלכלה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת יריב לוין, אני רואה, רשום פה – לא רואה אותו.

משה זלמן פייגלין: אולי עד שהשר יתפוס את מקומו חבר הכנסת יריב לוין יגיע.

משה זלמן פייגלין: השר בנט, אתה רוצה לבוא בבקשה לשאילתות?

משה זלמן פייגלין: נעבור לשאילתה הבאה, של חבר הכנסת עיסאווי פריג', בנושא: אפליה בחברות מייצאות.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני השר – – –

משה זלמן פייגלין: לא שומעים, המיקרופון.

משה זלמן פייגלין: רק רגע.

משה זלמן פייגלין: כן, דבר.

עיסאווי פריג': אדוני השר, פורסם לפני כחודשיים כי חברת "מיטרוניקס" אינה מעסיקה ערבים בקו הייצור, בגלל דרישות ביטחון.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול: האם חברות העוסקות בייצור המיועד לייצוא ובהעברת מוצרים למסופי המטען האוויריים נדרשות להימנע מהעסקת עובדים ערבים בנגישות למוצרים המועברים לייצוא באמצעות תובלה אווירית, זאת כתנאי המאפשר בידוק ביטחוני מהיר יותר של המוצרים?

עיסאווי פריג': תודה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה נתבקשה לחוות דעתה באשר לשאילתה הישירה הזאת.

נפתלי בנט: היא אמונה על אכיפה אזרחית של חוקי שוויון ההזדמנויות בעבודה, ובמסגרת התפקיד שלה היא מטפלת בין השאר בפניות ציבור מהסוג הזה.

נפתלי בנט: הנציבות מבקשת להדגיש כי אפליה על רקע לאום, אם בקבלה לעבודה ואם בכל שלב אחר של העסקה במשק, אסורה על-פי חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.

נפתלי בנט: לשון הסעיף: "לא יפלה מעביד בין עובדיו או בין דורשי עבודה מחמת מינם, נטייתם המינית, מעמדם האישי, לאומיותם" ועוד.

נפתלי בנט: הבחנה על בסיס קבוצתי, בין שהיא ישירה ובין שהיא עקיפה, שאינה מבוססת על שוני רלוונטי ואינה מתחייבת מאופיים או ממהותם של התפקיד או המשרה, הנה אפליה, ולפיכך פסולה.

אורי מקלב: שאלה נוספת, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני, ביקשתי תשובה ספציפית למקרה שציינתי.

עיסאווי פריג': החוק ותוכנו ידועים לי, וידוע לי שזאת עבירה על החוק.

עיסאווי פריג': ביקשתי באופן ספציפי, כי פורסם ובדקתי ויש בזה דברים.

נפתלי בנט: לגופו של עניין, אנחנו ערים לכתבה שפורסמה באתר האינטרנט של "גלובס", ובעקבותיה פנתה הנציבה לחברת "מיטרוניקס" לקבלת תגובתה.

נפתלי בנט: תשובתה של האחרונה לא הרימה עד כה את נטל ההוכחה שיש קשר בין המהות והאופי של התפקיד למועסק, ולכן נקבעה פגישה עם המנכ"ל, היועץ המשפטי ומנהל משאבי אנוש של החברה ביום 20 בנובמבר 2013 לבירור העניין.

עיסאווי פריג': 2013 זה מאחורינו.

נפתלי בנט: אני אבדוק את התאריך.

נפתלי בנט: יש פה טעות כתיב.

נפתלי בנט: נקבעה פגישה ואנחנו נעקוב אחרי הדבר הזה.

עיסאווי פריג': אני אשמח, אדוני השר, לקבל את התשובה מהחברה, כי הנושא עדיין עומד בעינו.

נפתלי בנט: מאה אחוז.

נפתלי בנט: בסדר גמור.

עיסאווי פריג': זה בניגוד מוחלט לתוכן החוק שכבודו קרא.

משה זלמן פייגלין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעבור לשאילתה של חברת הכנסת עדי קול, בבקשה.

עדי קול: לפני שאשאל את השאילתה אני רוצה לומר שהשאילתה שלי היא מתאריך 19 בפברואר.

עדי קול: אנחנו לא מקבלים תשובות על שאילתות שלנו בזמן, ולעתים – אחרי חודשים רבים.

עדי קול: וזה לא הגיוני.

עדי קול: זה הכלי היחיד שיש לנו לעבוד מול רשויות הממשלה ולראות איך אנחנו מקבלים מענה.

עדי קול: זה שאנחנו צריכים לחכות חודשים רבות לתשובה על שאלה כל כך קטנה – זה בעיני זלזול בעבודת הכנסת.

משה זלמן פייגלין: אני אנחם אותך ואומר שהשאילתה שלי היא מ-24 בדצמבר 2013.

עדי קול: נחמת טיפשים, כמו שאומרים.

עדי קול: השאילתה שלי עוסקת בהבדלי קריטריונים לתמיכה כלכלית לאימהות הלומדות במוסד אקדמי למעונות-יום ולצהרונים.

משה זלמן פייגלין: אם אפשר, לאט, שנוכל גם להבין.

משה זלמן פייגלין: יותר לאט בבקשה.

עדי קול: רגע, זו הייתה רק הכותרת, עכשיו אני אקרא לאט.

עדי קול: לא שמעו שהתלוננתי על פברואר או שאת זה שמעו?

משה זלמן פייגלין: את זה שמעו וגם – – –

עדי קול: אני שמחה.

עדי קול: הובא לידיעתנו כי במבחני התמיכות שמבצע משרד הכלכלה יש פער בקריטריונים בין מעונות-יום לבין צהרונים.

עדי קול: נשים הלומדות במוסד אקדמי לתואר ראשון נכללות בקריטריונים למעונות-היום כזכאיות לתמיכה, אולם הקריטריונים לקבלת מימון לצהרונים אינם כוללים או מחשיבים אימהות שהן סטודנטיות.

עדי קול: רצוני לשאול: מה היא הסיבה להבדלים בין הקריטריונים?

נפתלי בנט: משרד הכלכלה מעניק סבסוד שכר לימוד בצהרונים המוכרים והמפוקחים על-ידו לאימהות עובדות ולומדות במסגרת מדיניותו לעידוד שילובן בשוק העבודה, על-פי הקריטריונים הנקבעים במבחני התמיכה, שמתעדכנים מדי שנה ומתפרסמים הן באתר האינטרנט של המשרד.

נפתלי בנט: כך, מבחני התמיכה לשנת הלימודים תשע"ד פורסמו באתר המשרד לעיון הציבור הרחב כבר בחודש מאי 2013.

נפתלי בנט: השתתפות משרד הכלכלה בתשלום שכר לימוד עבור ילדים השוהים בצהרונים מוכרים נקבעת בהתאם להחלטת ממשלה ועל בסיס תקציב מוגבל בהיקפו.

נפתלי בנט: בהתאם לתקציב זה ולמגבלותיו נקבעים הקריטריונים לזכאות על-ידי משרדנו, בשיתוף אגף התקציבים במשרד האוצר.

נפתלי בנט: השתתפות המשרד בתשלום שכר לימוד עבור הילדים השוהים בצהרונים נועדה בראש ובראשונה לסייע לאימהות להשתלב בשוק העבודה ולהוות תמריץ להגדלת היקף שעות עבודתן.

נפתלי בנט: מסגרת התקציב העומדת לרשות משרד הכלכלה לטובת תמיכה בתשלום שכר הלימוד בצהרונים היא מוגבלת, בשונה מזו המוקצית לתמיכה בתשלום שכר לימוד במעונות-יום ומשפחתונים.

נפתלי בנט: לאור זאת, אוכלוסיות הזכאים לתמיכה בתשלום שכר לימוד בצהרון הנן מצומצמות ואינן זהות לאלה של מעונות-יום ומשפחתונים.

עדי קול: אני אשאל שאלה נוספת.

עדי קול: סליחה, השר בנט, אני רוצה לשאול.

עדי קול: אני לא יודעת אם אתם קוראים את התשובות לפני שאתם מקריאים לנו את התשובות.

עדי קול: אנחנו יודעים שיש קריטריונים ויצאתי מנקודת הנחה שאנחנו בעולם של מחסור ולא כולם מקבלים את ההנחות.

עדי קול: השאלה שלי היא כזאת: הוחלט לעודד נשים לצאת לעבודה.

עדי קול: נשים לומדות – יש יותר סיכוי שישתלבו בשוק העבודה.

עדי קול: הוחלט שבמעונות-יום – אנחנו רוצים לעודד למידה של נשים, זאת אומרת אימהות שלומדות שהן גם סטודנטיות וגם עובדות צריכות עדיין לעבוד לפחות 26 או 25 שעות שבועיות.

עדי קול: השאלה היא למה אתם חושבים שנשים יכולות לעבוד עד 13:00 בצהריים והן לא צריכות צהרונים.

עדי קול: זאת אומרת, אנחנו מעודדים אותן לצאת לעבודה, אבל לחזור ב-13:00.

עדי קול: זה בלתי אפשרי.

עדי קול: אלה קריטריונים מוכרים לצורך מעונות-יום, אבל אותו קריטריון בדיוק נשמט מהצהרונים.

עדי קול: זאת הייתה השאלה שלי, לא שאלה על קריטריונים באופן כללי.

עדי קול: אני מבינה שיש בעיה כלכלית ולא בכולם אנחנו יכולים לתמוך, אבל למה אנחנו לא אומרים לנשים: צאו לעבוד, אבל גם תלמדו כדי שתוכלו לשדרג את המקצועות ואת העבודות שאתן עובדות בהן?

נפתלי בנט: כשאתה יודע מראש שיש מגבלת תקציב, זה יכול להשפיע גם על מהות הקריטריונים.

נפתלי בנט: זאת אומרת, הדברים כן מתכתבים, ומכיוון ששם התקציב הרבה יותר קטן, אז גם הגדרנו קריטריונים שונים.

נפתלי בנט: הרי כשאתה יודע שיש לך המון, אתה מתאים את הקריטריונים לפי הסיטואציה.

עדי קול: השאילתה שלי הייתה: למה במקרה הזה בחרנו לוותר על אימהות עובדות ולומדות?

נפתלי בנט: ישבו בעלי המקצוע במשרד בהקשר הזה וקבעו את הקריטריונים האלה.

נפתלי בנט: זו אף פעם לא החלטה פשוטה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת קול.

משה זלמן פייגלין: והנה מגיע, מתנשם ומתנשף, המחליף שלי, על מנת שאוכל לקרוא את השאילתה שלי.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: שאילתה לחבר הכנסת משה פייגלין.

אורי מקלב: בבקשה, אתה יכול לקרוא אותה ולשאול אותה והשר ודאי ישיב.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על המירוץ שעשית על מנת לאפשר לי את הדבר.

אורי מקלב: אמרו לי שאתה מאוד ספורטיבי.

אורי מקלב: אני צריך להתאים את עצמי לקצב שלך.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: אדוני השר, אני רק אציין שיושב כאן

משה זלמן פייגלין: ביציע בחור קטוע אצבעות, שלמרות הקטיעה שירת אחר כך כחייל קרבי בצה"ל, ולצערי הרב, גם אחרי הקטיעה הזאת באו אסונות נוספים מאותו סוג שאני עכשיו שואל לגביו.

משה זלמן פייגלין: השאילתה היא בנושא טיפול המשרד בנושא בעיות הבטיחות במאפיות למצות.

משה זלמן פייגלין: בכל שנה נפצעים עובדים במאפיות מצות הפזורות בארץ עקב רשלנותם של בעלי המאפיות.

משה זלמן פייגלין: התאונות קורות עקב שימוש במכונות בלי אמצעי הגנה, או בשל פיצוצים של מכלי גז פיראטיים המספקים חומר בעירה לתנורים.

משה זלמן פייגלין: מדובר בעסקים שנפתחים לתקופה של כמה חודשים לפני פסח ונסגרים מייד, ולכן אין להם נוהלי עבודה ובטיחות מסודרים.

משה זלמן פייגלין: רצוני לשאול: 1.

משה זלמן פייגלין: כמה מאפיות של מצות פועלות בארץ בארבעת החודשים שלפני פסח, לפי הידוע לך? 2.

משה זלמן פייגלין: כמה מקרי פציעה במאפיות אלו דווחו למשרדך בעשר השנים האחרונות בחתך של שנה?

משה זלמן פייגלין: 3.

משה זלמן פייגלין: כיצד פועל משרדך על מנת להבטיח שמאפיות המצות יפעלו בהתאם לתקני הבטיחות?

נפתלי בנט: קודם כול, אני רוצה להתנצל על העיכוב במענה על הפנייה שלך.

נפתלי בנט: אני אציין שהמענה היה מוכן להקראה במליאה כתשובה על שאילתה דחופה כבר לפני כמה שבועות, אבל השאילתה בסוף לא נדונה.

נפתלי בנט: בכל מקרה, תודה שאתה מאיר זרקור על נושא אמיתי, ותודה שהגעת ובעיקר תודה ששירתָ בצבא הגנה לישראל למרות הפציעה.

נפתלי בנט: 1–3.

נפתלי בנט: לגופו של עניין, על-פי הרישומים שמצויים במשרדנו, פועלות לקראת חג הפסח 72 מאפיות למצות, אשר חלקן מאפיות הפועלות במהלך כל השנה לאפיית מאפים שונים ולקראת חג הפסח מבצעים שינויים והתאמות מתבקשות.

נפתלי בנט: מאפיות אלה מחויבות, בין השאר, ברישיון עסק תקף והן נבדקות ומבוקרות כדי לוודא שהן פועלות לפי כל הכללים ודרישות הבטיחות.

נפתלי בנט: במאפיות מוסדרות אלה לא דיווחו למשרדנו במהלך השנים האחרונות על תאונות עבודה, בוודאי לא תאונות עבודה קשות שחייבו את בדיקתנו.

נפתלי בנט: יחד עם זאת, לקראת חג הפסח מופעלות מאפיות נוספות רבות, בלתי מוסדרות כחוק, שפועלות בתוך בתים פרטיים, חצרות, חדרי מדרגות, שעליהן אנחנו פשוט לא יודעים.

נפתלי בנט: יש להניח כי מפעילי מאפיות אלה לא מודעים כלל לסיכונים של העובדים, המשתמשים והסביבה ולא עוברים הכשרה או הדרכה מסודרת.

נפתלי בנט: ככל הידוע לנו, חלק גדול מן האופים במאפיות אלו הם בחורי ישיבה שלא הוכשרו ולא הודרכו לביצוע התפקיד.

נפתלי בנט: ככל הנראה לא מתקיימים יחסי עובד ומעביד, ולכן גם ספק אם חלה עליהם הדרישה של דיווח במקרה של תאונת עבודה.

נפתלי בנט: לכן רוב מקרי ההיפגעות במהלך העבודה במאפיות פרטיות אלה פשוט לא מגיעים לידיעתנו.

נפתלי בנט: אנחנו נוהגים, כחלק מתוכנית העבודה השנתית, לבצע ביקורי פיקוח במאפיות מוסדרות שרשומות בבסיס הנתונים שלנו או במאפיות חדשות שנפתחו במסגרת ההליך של רישוי עסקים.

נפתלי בנט: במאפיות אלה נבדקים נושאי הבטיחות על-ידי מפקחי העבודה של מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית.

נפתלי בנט: בהמשך לאמור לעיל, אעדכן כי בחודשים האחרונים בוצע על-ידי פקחי מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית במשרד הכלכלה פיקוח בכל מאפיות המצות באזור ירושלים שיש לנו מידע על קיומן.

נפתלי בנט: במסגרת פעולות פיקוח אלה הוצאו שני צווי בטיחות להפסקת העבודה במכונות עד למיגון שלהן, ובמקומות אחרים הוצאו מכתבי התראה.

נפתלי בנט: עוד יצוין כי השנה לא אירעו, נכון להיום, תאונות עבודה במקומות עבודה אלה, למעט תאונה אחת קלה יחסית.

אורי מקלב: מדובר במפעל של מצות מכונה או מצות יד?

אורי מקלב: אני מניח שמצות מכונה.

אורי מקלב: מכונה זה לא פיראטים, זה לא בחדרי מדרגות.

משה זלמן פייגלין: עם היד שעדיין יש בה אצבעות מר ליפשיץ מסמן לי ששלושה נפגעים בכל זאת נפגעו רק השנה הזאת.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: בכל אופן, אני אסביר במה מדובר, כי נדמה לי שהתשובה שכבוד השר הקריא לא נובעת מהבנת המציאות.

משה זלמן פייגלין: יש כאן סיטואציה מאוד מאוד מיוחדת.

משה זלמן פייגלין: מדובר במאפיות שכולם יודעים עליהן, במקומות קבועים, עם מכונות שמחכות לערב חג הפסח, שיורידו מהן את הניילונים, באותו מקום, רק שבכל שנה נפתחת אותה מאפייה בשם אחר.

משה זלמן פייגלין: נפתחת תחת שם אחר באופן פיראטי, ולכן אין יחסי עובד–מעביד, אין פיקוח על העבודה שם, הכול נעשה חאפ-לאפ, במהירות, לקראת הפסח, ונעלם מייד לאחר החג.

משה זלמן פייגלין: לא אכפת למי שמפעיל את המאפיות האלה – מעניין אותו בסופו של דבר רק דבר אחד, וזה להרוויח כמה שיותר.

משה זלמן פייגלין: הבטיחות של הנערים שמתנדבים או שנלקחים לעבודה הזאת פשוט לא מעניינת את אותם בעלי מאפיות.

משה זלמן פייגלין: הכשרות, אגב, מאוד מעניינת אותם, אבל האצבעות הקטועות כנראה פחות.

משה זלמן פייגלין: זאת סיטואציה שאני מבין, אדוני השר, שאין לכם דרך, באמצעים הרגילים, להתמודד אתה; הנהלים הרגילים מתייחסים לעסקים לטווחים ארוכים יותר.

משה זלמן פייגלין: למשל, אם כבר גיליתם עסק כזה, והוצאתם לו צו, לא אכפת לו, כי בכל מקרה הוא נסגר בתוך זמן קצר.

משה זלמן פייגלין: זה כמו הבדיחה המפורסמת על עיריית ניו-יורק, שהוציאה צו סגירה, צו הריסה, על סוכה, אחרי שבעה ימים.

משה זלמן פייגלין: זה בערך הסיפור.

משה זלמן פייגלין: אבל הבעיה – זה לא מצחיק – הבעיה חוזרת.

משה זלמן פייגלין: הנה, רק השנה עוד שלושה קטועי ידיים וקטועי גפיים, וזה חוזר על עצמו כל שנה.

משה זלמן פייגלין: כלומר, אני שואל, אני מבקש – אני דורש שמשרדך יבין שיש כאן בעיה ייחודית.

משה זלמן פייגלין: צריך קצת מודיעין, וזה לא מסובך, כולם בסביבה יודעים היכן המאפיות נמצאות.

משה זלמן פייגלין: כאמור, לא בוחרים פתאום חדר מדרגות כלשהו.

משה זלמן פייגלין: זה חוזר על עצמו באותו מקום שבו זה היה בשנה שעברה.

משה זלמן פייגלין: אז איזה פקח שמגיע למקומות הללו, וברגע שזה נפתח סוגר אותן, ולא נותן להן להיפתח.

אורי מקלב: תודה.

משה זלמן פייגלין: פעם אחת המקומות הללו לא יוכלו לעבוד, כי המכונות הללו יוחרמו, או ייחסמו, או אני לא יודע מה, והתופעה הזאת תיעלם.

נפתלי בנט: אני חושב שהסברת עכשיו היטב את העניין.

נפתלי בנט: זה מקרה המטבע והפנס.

נפתלי בנט: כלומר, אנחנו פועלים אצל אלה שמוסדרים, והבעיה היא לא אצל אלה שמוסדרים – לפעמים גם שם – אלא אלה שלא.

נפתלי בנט: אני חושב שאתה מעלה נקודה נכונה.

נפתלי בנט: אנחנו עכשיו מספיק רחוקים מפסח כדי להיערך.

נפתלי בנט: אני אנחה את המשרד.

נפתלי בנט: יש לי כמה רעיונות שצצו.

נפתלי בנט: אפשר לחשוב עליהם.

נפתלי בנט: אולי מספר טלפון אדום לדיווחים של הסביבה.

נפתלי בנט: זאת נקודה חשובה, ואני אנחה את המשרד לחשוב באופן קצת יותר יצירתי בעניין הזה.

נפתלי בנט: תודה רבה שאתה מאיר את עינינו על העניין הזה, ונשתדל שמה שקרה לבחור לא יישנה.

נפתלי בנט: יישר כוח גדול.

אורי מקלב: תודה רבה לשר הכלכלה.

אורי מקלב: אתה בעצם ענית על כל השאלות, ובתשובה האחרונה הזאת הגענו לסוף סדר-היום.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו בזה מסיימים.

אורי מקלב: אנחנו מודיעים שתם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, כ"ג בתמוז תשע"ד, 21 ביולי 2014, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.