ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 157, 2014-07-14 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ז בתמוז תשע"ד, 14 ביולי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, ט"ז בתמוז, היום מלאו שמונה שנים לפריצת מלחמת לבנון השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בשעות האלה, בעודנו – לא רק תושבי הדרום, כמעט כולנו מתמודדים עם המצב הביטחוני העכשווי.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על זה כדאי לזכור שעבור מאות משפחות זה גם יום שהן מבקרות בבתי-העלמין הצבאיים, מתייחדות עם זכר יקיריהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבימים אלה אפשר לראות בבירור את הפקת הלקחים, גם של הדרג המדיני וגם של צה"ל, מכל מה שקרה במלחמת לבנון השנייה, מן התוצאות של המלחמה, ואולי ניהול המערכה הנוכחי גם מוכיח שאכן הופקו הלקחים הנדרשים.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי הלקחים שלנו, הייתי מציע לכולנו לעשות הפרדה מוחלטת בין הביקורת, שקיימת אצל חלק מאתנו לגבי הדרג המדיני, הממשלה, מקבלי ההחלטות, לבין חיילי צה"ל, בנים של כולנו, קצינים וחיילים, שממלאים את חובתם גם בשעות אלה, חיילי סדיר, חיילי מילואים, חלקם אלו שקיבלו צו 8, שיוצאים להגנת העם והמדינה, על מנת שאנחנו נוכל להמשיך ולנהל בבטחה את הדיונים כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני להביע את תנחומי כולנו למשפחת הנופלים במלחמת לבנון השנייה, לאחל החלמה מהירה לכל הפצועים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כולנו מכירים כאלה, כאלה שעדיין נושאים את הצלקות השונות מן המלחמה.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות לחיילים ממשיכי הדרך שלהם שנמצאים כרגע בתפקיד, בתקווה להביא שלום לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 110), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 10) (תחולה על מוסדות להשכלה גבוהה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השמות (תיקון מס' 6) (שינוי שם של קטין), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 41) (הרחבת החובה של עוסקים המנויים בתוספת השנייה לספק שירות טלפוני חינם לצרכן), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון מס' 2) (יושב-ראש ועדת הכנסת לענייני השירות), התשע"ד–2014, מטעם ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק שמספרה פ/2603/19 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/2621/19 – הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מחיר גז טבעי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אבישי ברוורמן, יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, גילה גמליאל, ניסן סלומינסקי, מירי רגב, רוברט אילטוב, אלעזר שטרן, איתן כבל, מיכל בירן, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, משה מזרחי, מרב מיכאלי, מיקי רוזנטל, נחמן שי, איציק שמולי, סתיו שפיר, יואב בן צור, מוחמד ברכה, באסל גטאס, אילן גילאון, תמר זנדברג, יצחק וקנין, משה גפני, ניצן הורוביץ, דב חנין, אחמד טיבי, אליהו ישי, מנחם אליעזר מוזס, אברהם מיכאלי, אורי מקלב, חנא סוייד ואברהים צרצור; הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת סתיו שפיר; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חיוב פתיחת סניפי בנקים בפריסה ארצית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת באסל גטאס, גילה גמליאל, תמר זנדברג, מרב מיכאלי, זהבה גלאון, דב חנין, חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, אברהים צרצור, עיסאווי פריג', סתיו שפיר ומירי רגב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת תלויים וקצבת זיקנה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, שמעון אוחיון, חמד עמאר, עמרם מצנע, יעקב מרגי ומשולם נהרי; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הנחה במופעים ואירועי תרבות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, אלעזר שטרן, אורית סטרוק, עמרם מצנע ורונן הופמן; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – זכות להחלפת חברת ניהול), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, חיים כץ, גילה גמליאל, מירי רגב, דב ליפמן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שקיפות תשלומים קבועים בעסקה מתמשכת), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יחיאל חיליק בר, שאול מופז, מירי רגב, משה מזרחי, אלעזר שטרן ואחמד טיבי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצויים לדוגמה בשל חריגה מזמני המתנה במוקד שירות טלפוני), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק להגדלת היצע הדירות לדיור בר-השגה ולדיור ציבורי (הוראת שעה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יצחק הרצוג, איתן כבל, אבישי ברוורמן, נחמן שי, איציק שמולי, מירי רגב ודב חנין; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – ייצוג הולם לנשים בבחירות לכנסת), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה ובאסל גטאס; הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, משה מזרחי ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – שפת ההוראה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, דוד רותם, רוברט אילטוב, חמד עמאר, יריב לוין, משה זלמן פייגלין, אברהם מיכאלי, נסים זאב ואורית סטרוק; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – איסור מכירת משקאות משכרים בתחנות תדלוק ובבתי-עסק הנמצאים בתחומן), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, דוד רותם, רוברט אילטוב, יפעת קריב, חמד עמאר, נסים זאב, אברהם מיכאלי ואורית סטרוק; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, אלעזר שטרן, עפר שלח, איתן כבל, ישראל חסון, שאול מופז, שמעון סולומון, רות קלדרון, דוד צור, רונן הופמן, נחמן שי, משה מזרחי, איציק שמולי, אבישי ברוורמן, סתיו שפיר, מיקי רוזנטל, מאיר שטרית, שלי יחימוביץ, אראל מרגלית, יפעת קריב, מרב מיכאלי, יואל רזבוזוב ובועז טופורובסקי; הצעת חוק להגבלת שכר טרחת עורך-דין וגבייתו באמצעות ההוצאה לפועל (קביעת זכאות לתגמולים של ניצולי שואה לפי החלטה מינהלית) (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יצחק כהן, יריב לוין, שמעון סולומון, משה זלמן פייגלין, יחיאל חיליק בר, יעקב מרגי, בועז טופורובסקי, יוני שטבון, יפעת קריב, יעקב אשר, אלעזר שטרן, דב חנין, אורית סטרוק, מרב מיכאלי וזהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יוני שטבון, עדי קול, עמרם מצנע, עפר שלח, רוברט אילטוב, שולי מועלם-רפאלי, אילן גילאון, איתן כבל ויריב לוין; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – התיישנות), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובות שר הביטחון משה יעלון על מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר ומיכל רוזין בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תקצובה של ער"ן כמובטח; ובעקבות דיון מהיר בהצעת חבר הכנסת נחמן שי בנושא: הפסקת השירות הרפואי לחיילי צה"ל.

ירדנה מלר-הורוביץ: פרוטוקול של אשרור אמנה בין-לאומית בין משרד הפנים של מדינת ישראל לבין המשרד הרומני לעבודה, משפחה, הגנה חברתית וקשישים ביחס לגיוס עובדים רומנים להעסקה זמנית בענף הבניין במדינת ישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוחות כספיים ליום 31 בדצמבר 2013 של אגף החשב הכללי של משרד האוצר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: ההידרדרות במצב המדיני-ביטחוני;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שתי הצעות אי-אמון היום לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהם מטעם סיעת מרצ: ההידרדרות במצב המדיני-ביטחוני.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון, ומי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברים, ראשית, בשם התנועה שלי, מרצ, אני רוצה להביע הזדהות עם כלל תושבי מדינת ישראל, ובמיוחד עם תושבי הדרום, במיוחד תושבי עוטף-עזה, שרבים מהם הם חברי התנועה שלנו, בקיבוצים שיושבים על קו הגבול ממש, ושסופגים מכות לא פשוטות בימים האלה, אדוני, וגם בין המבצעים, וגם על רקע ההבנות שכביכול היו אמורות להביא לרגיעה, ממשיכים האנשים האלה, שיושבים על הגבול, לספוג מכה קשה.

ניצן הורוביץ: אני פותח ומדבר על האנשים האלה כי הם אנשי שלום; כי כאשר באים לשם ומבקרים אותם, את חברינו בניר-עוז, במגן, בנירים וביד-מרדכי, לא שומעים מהם את הדיבורים שאנחנו שומעים באולפנים, את הדיבורים המתלהמים האלה, כולל גם כאן, בבית הזה, דיבורי הרס וחורבן.

ניצן הורוביץ: הם יושבים שם, הם סופגים את הפגיעה, ותשמעו מה להם יש להגיד על הדרך לפתור את הסכסוך עם האנשים, הנשים והילדים שגרים בצד השני של הגבול, כמעט 2 מיליון.

ניצן הורוביץ: 2 מיליון בעזה, מיליון בעוטף-עזה, עד באר-שבע זה מגיע, ואנחנו במבוי סתום.

ניצן הורוביץ: ראשית, הסימפתיה שלנו וההזדהות עם האנשים האלה – אגב, אדוני היושב-ראש, אני מקווה כך, במאמר מוסגר, שהחיבוק הגדול פה, ואני רואה כל מיני שרים שמגיעים לשם, יישאר גם אחרי שייפסק הגשם הזה של הרקטות, ויתעסקו גם בבריאות, וברווחה, ובתעסוקה ובשיכון של האנשים האלה, שראויים ליחס טוב יותר ממדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: מטרתנו, ועל כך אנחנו מגישים את האי-אמון בממשלה הזאת, מטרתנו להביא למצב שלא יהיו יותר נפגעים, שלא יהיו יותר הפגזות; שהאנשים שלנו, החברים שלנו שחיים שם, לא יצטרכו לחיות בצורה כזאת, תחת אש בלתי פוסקת; שבעזה ייפסק החורבן הזה ונוכל להגיע להסדר.

ניצן הורוביץ: ובכך ממוקדים הדברים שלנו: אנחנו רוצים פתרון אמיתי, אנחנו לא רוצים עוד איזה הבנות, עוד איזה הסדר – דווקא עם "חמאס", אגב, דווקא עם "חמאס", שכביכול כולם יוצאים נגדו, ודווקא אתו פעם אחר פעם חותמים.

ניצן הורוביץ: אנחנו בעד פתרון אמיתי, ופתרון אמיתי יכול להיות רק עם הרשות הפלסטינית בראשות אבו מאזן, זה הפרטנר שלנו.

ניצן הורוביץ: עזה – חייבים להבין, חברים, כל עוד היא תהיה מובלעת מנותקת, נפרדת, של עוני וטרור, לא יהיה אפשר להשיג פתרון מדיני.

ניצן הורוביץ: הדרך לפתרון בעזה עוברת דרך רמאללה.

ניצן הורוביץ: ויש גורם: נשיא הרשות הפלסטינית גם יכול לתווך וגם חייב וצריך להיות, לטעמנו, בעל-הבית בעזה, כחלק מפתרון כולל לבעיה הישראלית–פלסטינית, כחלק מהסדר שתי המדינות, שעזה חייבת להיות חלק ממנו.

ניצן הורוביץ: עזה חייבת להיכנס למשוואה המדינית.

ניצן הורוביץ: בטווח המיידי צריך לקרוא באחריות להפסקת אש.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, קשה למצוא גורמים מתווכים בימים האלה.

ניצן הורוביץ: היו שינויים במצרים; המזרח התיכון, יש בו בעיות נוספות.

ניצן הורוביץ: קשה למצוא את המבוגר האחראי שישים קץ למציאות הקשה הזאת.

ניצן הורוביץ: ואנחנו צריכים להיות המבוגר האחראי.

ניצן הורוביץ: מגיע הרגע שבו צריך לקבל אחריות מתוך עמדת כוח, מתוך חוזק, בהסתמך על יכולת צבאית מאוד חזקה שיש לנו, ואני מברך על כך; על יכולת הגנתית שיש לנו, של "כיפת ברזל", ואני מברך על כך, ולשים קץ לעימות הזה; כמובן, תוך שמירת הכלל הבסיסי העקרוני של הגנה עצמית במקרי אלימות – אין על כך ויכוח.

ניצן הורוביץ: אבל אחרי שבוע של נזק מאוד קשה, גם נזק לנו; אומנם – אני שמח על כך מאוד – ללא נפגעים בנפש, אבל גם הנזקים האחרים, לא ניתן לבטל אותם.

ניצן הורוביץ: אדוני, הייתה לנו היום ישיבה של ועדת החוץ והביטחון.

ניצן הורוביץ: למדנו, למשל, שעובדים, שבעלי עסקים, שנעדרים, למשל, ממקום עבודתם, שעסקים סגורים לא מקבלים ולא יקבלו על זה פיצוי, גם בטווח 40 הקילומטר.

ניצן הורוביץ: גם עליהם צריך לחשוב.

ניצן הורוביץ: האנשים האלה, מי יפצה אותם?

ניצן הורוביץ: זו הלבנה השנייה: תהליך מדיני מול הרשות הפלסטינית, הפסקת אש, וכל עוד ההתכתשות הזאת נמשכת, דגש רציני וקפדני על מניעת פגיעה בחפים מפשע.

ניצן הורוביץ: מניעת פגיעה בחפים מפשע, קוראים להם בלשון צבאית "בלתי מעורבים".

ניצן הורוביץ: זה בנפשנו.

ניצן הורוביץ: אין הצדקה, לא לפי הדין הבין-לאומי ולא לפי הדין הישראלי, וגם לא לפי הדין היהודי ולא לפי הדין המוסרי של כל אדם ואדם, לפגיעה בחפים מפשע; אנשים שמשלמים בחייהם על לא עוול בכפם.

ניצן הורוביץ: כן, אני מכיר את הטיעון שיש ארגון טרור שאולי שם דברים ואז נהרגים אנשים, אבל זו האחריות גם שלנו.

ניצן הורוביץ: אם אנחנו מפציצים, אנחנו חייבים להביא את זה בחשבון.

ניצן הורוביץ: והיקף הנפגעים בעזה – וכן, צריך גם לומר את זה: אני ישראלי, פתחתי בדברים על האנשים שלנו, על חברים שלנו, על האנשים שיושבים בדרום, אבל גם צריך לראות את הצד השני.

ניצן הורוביץ: גם שם גרים בני-אדם, והפגיעה בהם היא קשה ביותר.

ניצן הורוביץ: ובצער כבד אני אומר שמתוך כלל הנפגעים הפלסטינים, רוב רובם, אחרי שבוע של לוחמה, הם אזרחים, הם בלתי מעורבים, הם חפים מפשע.

ניצן הורוביץ: ויש לנו אחריות לכך.

ניצן הורוביץ: וזו עוד סיבה, אדוני, במלוא האחריות אני אומר את זה – ואני באמת שוקל את דברי, אני לא מתלהם פה באיזה קריאות:

ניצן הורוביץ: הגיע הרגע לשים קץ לשפיכות הדמים הזאת ולפגיעה.

ניצן הורוביץ: יש לנו אחריות, ואנחנו יכולים לנהוג כמבוגר אחראי.

ניצן הורוביץ: מהי מהות הפתרון המדיני שאנחנו חותרים אליו במסגרת המשא-ומתן מול הרשות הפלסטינית?

ניצן הורוביץ: עזה היא לא רק "חמאס" או "הג'יהאד האסלאמי".

ניצן הורוביץ: עזה היא קודם כול כמעט 2 מיליון אנשים, נשים וילדים.

ניצן הורוביץ: אגב, יותר מחצי – ילדים; אחד המקומות הצפופים והעניים בעולם.

ניצן הורוביץ: פתרון לעזה חייב לכלול גם חבילה כלכלית.

ניצן הורוביץ: לתת תקווה, לתת גם גזר, לא רק מקל.

ניצן הורוביץ: שיהיה איזה משהו לשמור עליו בעזה.

ניצן הורוביץ: שלאנשים שגרים שם גם יהיה משהו להפסיד אם הם, חלילה, יפנו לדרך אחרת.

ניצן הורוביץ: היום בעזה, מה יש להפסיד?

ניצן הורוביץ: ואת העניין הזה לא ניתן – וחשוב שזה יובן – לא ניתן לעשות מול מובלעת שאין לה שום לגיטימיות בין-לאומית, עם ארגון שתפס שם את השלטון בהפיכה אלימה, אלא מול הגורם שאתו יש לנו מערכת הסכמית שעובדת, מול הגורם שאתו, כדי לשמור על זהותנו שלנו, אנחנו צריכים להגיע להסכם: הרשות הפלסטינית בראשות הנשיא אבו מאזן.

ניצן הורוביץ: הסדר כזה, הכנסה של עזה למשוואה המדינית מול הרשות הפלסטינית, בסיוע אזורי – ואנחנו יודעים שיש גורמים שמעוניינים בכך; יש היום זהות אינטרסים אזורית בהקשר הזה, אל מול תנועות קיצוניות כמו שאנחנו רואים בעיראק; יש לנו בעלי-ברית.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא לבד בסיפור הזה.

ניצן הורוביץ: יש ירדן ויש מצרים, יש האיחוד האירופי; יש ארצות-הברית שהשקיעה מאמץ עצום לקדם כאן הסדר ישראלי–פלסטיני.

ניצן הורוביץ: יש גם גורמים שיוכלו לתת גב כלכלי לעניין.

ניצן הורוביץ: ואדוני, אני לא אוטופיסט ואני לא חי באיזה עולם של אידיליות ואני לא מדבר על הונג-קונג וסינגפור.

ניצן הורוביץ: אני יודע שאמרו את הדברים האלה בעבר.

ניצן הורוביץ: אני מדבר על הסדר בסיסי בין ישראלים לפלסטינים, כדי ששני הצדדים יוכלו לחיות כאן.

ניצן הורוביץ: ומי שעומד ביד-מרדכי או בזיקים או בכרמייה – ואלה קיבוצים של התנועה שלנו – ורואה את האנשים שבצד השני: את השדות, את הבתים, את האנשים שמסתובבים שם, את כל החיים שיש, מבין שאי-אפשר רק בכוח.

ניצן הורוביץ: השימוש בכוח לפעמים הוא לגיטימי, לפעמים אין מנוס ממנו.

ניצן הורוביץ: בצער אני אומר, חבל, אבל לפעמים אין מנוס.

ניצן הורוביץ: אבל חייבים להגיד שכשמתמודדים עם אוכלוסייה אזרחית בסדר גודל כזה, ואנחנו גם רואים את זה במהלך המבצע הזה, השימוש בכוח הוא לא פתרון והוא לא משהו שייתן פתרון אמיתי לאנשים שלנו בצד שלנו.

ניצן הורוביץ: וזה, קודם כול, צריך להיות האינטרס שלנו, איך אנחנו מבטיחים לאנשים שלנו פתרון.

ניצן הורוביץ: והאנשים האלה, ממבצע למבצע – קראו לזה "עמוד ענן" ו"עופרת יצוקה" ו"גשמי קיץ" ו"גשם ראשון" – אני אישית פעם אחר פעם הייתי שם במקומות האלה, ראיתי במו-עיני – שבעים מהבטחות השווא האלה, מהדיבורים האלה שעוד כוח ועוד כוח ו"זה מה שייתן לכם".

ניצן הורוביץ: הם רואים שזה לא נותן להם כי פתרון בכוח בעזה הוא לא פתרון.

ניצן הורוביץ: הפתרון הוא רק פתרון מדיני.

ניצן הורוביץ: והגיע הזמן גם שנבין את זה.

ניצן הורוביץ: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו נדחקים לפינה ומוצאים את עצמנו בעימות חמוש, אז באמת דיבורים על פתרון יכולים להישמע קצת, כביכול תלושים.

ניצן הורוביץ: אתה, יורים עליך.

ניצן הורוביץ: אבל אנחנו צריכים לנהוג בחוכמה כדי שלא נגיע לפינה הזאת שיורים, כדי שלא נגיע לדילמות האלה של פגיעה באוכלוסייה אזרחית.

ניצן הורוביץ: כדי שלא נגיע, חלילה, לדבר על דברים שהם קשים מנשוא כמו הפסקת הכנסת מזון למיליוני אנשים, תרופות, מים, חשמל.

ניצן הורוביץ: מה, אנחנו יצאנו מדעתנו?

ניצן הורוביץ: אסור לנו להגיע למקומות האלה.

ניצן הורוביץ: והדרך להימנע מהפינה הזאת, שהיא פינה קשה ואפלה, היא פינה שבה אנשים נפגעים ואז – אני יכול להבין את זה – עולה קריאה להפסיק את הפגיעה.

ניצן הורוביץ: אבל הדרך האמיתית להפסיק את הפגיעה, לאורך זמן, לא לכמה חודשים כמו שאנחנו רואים בשנים האחרונות, היא באמצעות פתרון מדיני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ניצן הורוביץ: אני רק רוצה להגיד משפט אחד לסיכום, ואני אומר אותו בכאב גדול.

ניצן הורוביץ: עברו כמעט שלושה חודשים מאז הופסק המשא-ומתן מול הרשות הפלסטינית; תראו איזו הסלמה התחוללה בשטחים, בקרב ערביי ישראל.

ניצן הורוביץ: רציחות, גופות, דברים שהם בלתי נסבלים.

ניצן הורוביץ: אמרנו אז ואנחנו אומרים היום: אין ואקום.

ניצן הורוביץ: אם אין אופק מדיני, אין אופק לשינוי, האלימות מרימה ראש.

ניצן הורוביץ: וחובה על כולנו לעצור את האלימות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה לנמק את הצעת האי-אמון: הידרדרות מסוכנת במצב – באחריות ממשלת נתניהו, מטעם חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האלה אומרים לנו: שקט, יורים.

מוחמד ברכה: ואנחנו אומרים ההפך: מפני שיורים צריך לזהות את זעקתם של האנשים החפים מפשע, האנשים הסובלים, האנשים המתים, האנשים המבוהלים משני עברי הגבול.

מוחמד ברכה: אבל בעצם המראות שמגיעים אלינו מעזה הם מראות מצמררים.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, התקשורת הישראלית אינה מביאה 10% ממה שישראל מעוללת שם.

מוחמד ברכה: לפני כשעתיים התראיינה גברת משער-הנגב באחת מרשתות הטלוויזיה בישראל, וכשהיא נשאלה על הסבל שלה ושל משפחתה בצל האזעקות היא דווקא בחרה לדבר על סבלם של האזרחים ברצועת-עזה, ששם אין מקלטים ואין אזעקה.

מוחמד ברכה: הקול הזה מאוד חשוב.

מוחמד ברכה: הקול הזה חסר בשיח הפוליטי במדינת ישראל: לראות איך חפים מפשע משלמים את מחיר התוקפנות וההזיות של ממשלות כמו ממשלת נתניהו.

מוחמד ברכה: עד עכשיו נפלו כ-200 בני-אדם ברצועת-עזה, יותר ממחציתם ילדים, נשים וזקנים, ואני מחזיק כאן את הרשימה של כולם.

מוחמד ברכה: משפחה אחת איבדה 18 מבניה.

מוחמד ברכה: ואני אומר כאן, מעל דוכן הכנסת, לבי עם המשפחות שאיבדו את יקיריהן, אבל בעיקר לבי עם המשפחות שלא יכולות למנות את יקיריהן המתים כי כל המשפחה נכחדה על-ידי ההפגזות.

מוחמד ברכה: מה רוצים נתניהו וממשלתו מהמלחמה הזאת?

מוחמד ברכה: מה הוא רוצה להשיג?

מוחמד ברכה: האם הוא עדיין נאחז בהזיה שככל שיש יותר הרוגים פלסטינים הישראלים יהיו בטוחים יותר?

מוחמד ברכה: יש מי שחושב על ההזיה הנפשעת הזאת?

מוחמד ברכה: בעצם ראש הממשלה יוצא למלחמה עם אג'נדה פוליטית – אומרים לנו שאין לו אג'נדה פוליטית; יש לו אג'נדה פוליטית, אבל האג'נדה היא מאוד צינית, שגובה חיי בני-אדם, כדי לקבור עם הקורבנות כל סיכוי לשלום.

מוחמד ברכה: נתניהו רוצה להרוס את הפיוס הפלסטיני כדי להמשיך לומר שאין עם מי לדבר ואין כתובת אחת של העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: הוא רוצה למחוק כל סיכוי להידברות, ובהזדמנות גם לקדם אג'נדה פוליטית מול מתחריו שקמו לו בתוך ממשלתו ומחוץ לממשלתו.

מוחמד ברכה: והיום לא מדברים על מניין הזוועה של חפים מפשע שאיבדו את חייהם, אלא דנים על גובה הלהבות; דנים אם להפגיז מהאוויר או מהים, או כניסה קרקעית.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת היא ממשלה ששבויה במנטליות של כוח, במנטליות של הרג לשמו.

מוחמד ברכה: האם באמת ישראל או ממשלת ישראל יצאה למלחמה הזאת כדי להגן על אזרחיה?

מוחמד ברכה: היא יצאה כדי להגן על הכיבוש וכדי לקדם אג'נדות הזויות.

מוחמד ברכה: אני מעיין ברשימת ההרוגים.

מוחמד ברכה: אני לא אקרא אותם כפי שעשו חברי בשבוע שעבר, אבל אני רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לשאול את הציבור בישראל: מותו של אנס עלאא אלבטש בן עשר השנים זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותו של באסם סאלם כוארע, בן עשר שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותו והריגתו של סיראג' איאד עבד-אלעאל, בן שמונה שנים, זה מלחמה נגד הטרור?

מוחמד ברכה: הריגתו של בסאם עבד-אלרחמן ח'טאב, בן שש שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותו של סלאח רמדאן אבו גאזל, בן חמש שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: הריגתו של נידאל ח'לף אלנואסרה, בן חמש שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותה של יאסמין מוחמד מטווק, בת ארבע שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: הריגתו של מוחמד ח'לף אלנואסרה, בן ארבע שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותו והריגתו של בן סאהר אבו נאמוס, בן שלוש שנים, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותו של מוחמד מלקה, בן שנה וחצי, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מותה של רנים ג'ודה עבד-אלע'פור, בת שנה וחצי, זה מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מישהו צריך להתבייש.

מוחמד ברכה: ואני לא אקרא את כל הרשימה.

מוחמד ברכה: אני גם לא אקרא מלמעלה למטה, על נאיפה פרג'אללה, בת 80, חג'אזיה חאמד אלחילו, בת 80, פאוזיה עבד-אלעאל, בת 73 – גם הריגתן של אלה היא מלחמה בטרור?

מוחמד ברכה: מישהו צריך להתבייש כאן.

מוחמד ברכה: מישהו, בשם ממשלת ישראל, צריך לעמוד כאן ולהתנצל על הפשע.

מוחמד ברכה: יש הגדרות לפשע מלחמה בחוק הבין-לאומי, ויש הגדרות לפשע נגד האנושות בחוק הבין-לאומי, ועל-פי ההגדרות המדויקות ישראל מבצעת את שניהם בשטחים הכבושים – גם פשע נגד האנושות וגם פשע מלחמה.

מוחמד ברכה: ואני רוצה לומר שבבוא העת – והרי אכן תבוא העת – לא תעמוד האמירה לאף אחד, אדוני היושב-ראש, מראש הפירמידה ועד אחרון החיילים: מילאתי אחרי הוראות, ביצעתי פקודות.

מוחמד ברכה: איזה פקודות?

מוחמד ברכה: להפציץ אוכלוסייה אזרחית מהאוויר במקום המאוכלס ביותר בעולם ולהגיד, לא התכוונו?

מוחמד ברכה: מישהו יכול לעמוד ולהגיד: לא התכוונו?

מוחמד ברכה: זה מובנה.

מוחמד ברכה: עצם הלחיצה על הכפתור מהאוויר והפגזת בתים, זה מובנה, יש בזה פשע נגד האנושות.

מוחמד ברכה: אדוני, מפריעים לי שם.

מוחמד ברכה: ישראל, כפי שאמרתי, אינה מגִנה על עצמה ועל אזרחיה.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל מגִנה על המשך הכיבוש ומסכנת את אזרחיה תוך ביצוע פשעי מלחמה.

מוחמד ברכה: הרחקת הטילים מאזרחי ישראל יכולה להתממש על-ידי ייבוש הביצה הטובענית של המשך הכיבוש בגדה ובירושלים המזרחית ושל המשך המצור הנפשע ברצועת-עזה.

מוחמד ברכה: אני עומד כאן במלוא קומתי, לא צבוע כמו רוב החברים כאן, וכשאני אומר שצריך להוציא את האזרחים החפים מפשע ממעגל האלימות, אני מתכוון לכל האזרחים, גם היהודים וגם הפלסטינים.

מוחמד ברכה: והיה לנו האומץ, אני וחברי בסיעת חד"ש, עוד בחודש נובמבר 2006, לבוא לשדרות להשתתף בהלוויה של הגברת פאינה סלוצקר, שנהרגה על-ידי "קסאם".

מוחמד ברכה: אנחנו לא צבועים, אבל מי שרוצה להבטיח את הדרום, ואת האזרחים בישראל, לא עושה מלחמה נפשעת כפי שהוא עושה, אלא הולך למשא-ומתן כדי להשיג שלום.

מוחמד ברכה: זו העת, כמו בכל עת, להוצאת האזרחים, כל האזרחים, ממעגל העימות.

מוחמד ברכה: זו העת להפסקת אש.

מוחמד ברכה: זו העת להפסקת פשעי המלחמה של ישראל, שגבו, כאמור, עד היום כ-200 אזרחים, יותר ממחציתם ילדים, נשים וזקנים.

מוחמד ברכה: אנו קוראים לציבור בישראל אשר כן שבר את השתיקה שלשום, בהתכנסות יהודית-ערבית רחבה ביותר בטירה, ובהפגנה היהודית-ערבית שהתקיימה בחיפה שלשום, וגם באותה הפגנה בתל-אביב, שצריכה להיות אות קין על מצחה של הדמוקרטיה הישראלית – אותה הפגנה ברחבת "הבימה", שהותקפה על-ידי פאשיסטים תוך התעלמות מוחלטת של המשטרה, ואפילו תוך מתן אור ירוק מהמשטרה לתקוף את המפגינים.

מוחמד ברכה: אם הרחובות יהיו מלאים ב"תג מחיר" וחבורות וכנופיות פאשיסטיות שיתקיפו אנשים בגלל דעתם, אני אומר לכם: הפאשיזם לא שלא יעבור – הפאשיזם כבר כאן.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: אנו קוראים למפלגות אשר תומכות בתהליך מדיני, גם בקואליציה וגם באופוזיציה, לשבור את שתיקתן, את תמיכתן – אני חושב שמפלגת העבודה עשתה דבר לא נכון כשהיא לא התייצבה כדי למלא את תפקידה האופוזיציוני היום – ולהפסיק את תמיכתן בממשלה ולא להמתין לסברה ושתילה חדשה, אם יהיה מה שקרוי "מבצע קרקעי".

מוחמד ברכה: אנו קוראים לקהילה הבין-לאומית לעצור את ההידרדרות הנפשעת שמביאה עלינו ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: השתיקה על הפשע המתגלגל בצומת ההיסטורי הנוכחי היא שותפות לפשע.

מוחמד ברכה: חובה פוליטית ומצפונית לקרוא לממשלה ולפעול נגד הממשלה לחדול מהתוקפנות ולחדול מההרג.

מוחמד ברכה: אני חושב שהתקופה הזאת מחייבת, ראשית, הפסקת האש ויציאה למערכה אחרת, המערכה לשלום.

מוחמד ברכה: והצעד הראשון במערכה לשלום הוא להפיל את הממשלה שמספסרת בדמנו ובחיינו, ובעיקר בדמו של העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו מציעים אי-אמון בממשלה הנפשעת הזאת.

מוחמד ברכה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, להשיב על שתי הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו בעיצומו של מבצע שאין צודק ממנו ואין מוסרי ממנו.

אופיר אקוניס: אנחנו בעיצומו של מבצע מובהק להגנה עצמית, שמטרתו להחזיר את השקט למדינת ישראל ולכתוש את תשתית הטרור של ארגון צמא דם שכל מטרתו פגיעה באזרחים חפים מפשע.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אנחנו בעיצומו של מבצע שכל מדינה בעולם הייתה, לו יצאה אליו – לדעתי, חלקן של המדינות היה פועל בעוצמה רבה יותר אם היו נורות רקטות לעבר יישוביהן או לעבר בתי תושביהן.

אופיר אקוניס: האם ארצות-הברית הייתה מאפשרת מצב כזה?

אופיר אקוניס: בריטניה?

אופיר אקוניס: צרפת?

אופיר אקוניס: מדינות סקנדינביה?

אופיר אקוניס: יפן?

אופיר אקוניס: טיל אחד, אדוני היושב-ראש, אחד, טיל אחד, רקטה אחת לפריז, לונדון או וושינגטון, והצד השני היה כבר זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: בשעה שאני עומד כאן, אלפי חיילי צה"ל עושים ככל יכולתם להגן – – –

מוחמד ברכה: הפגזות מהאוויר על פריז זה דבר נורמלי, בטח.

אופיר אקוניס: – – – אלפי חיילי צה"ל עושים ככל יכולתם להגן על כל אזרחי ישראל, יהודים וערבים גם יחד.

אופיר אקוניס: בשעה שאני עומד כאן, עשרות ילדים שבמדינה אחת הם בעיצומה של החופשה הגדולה, מוקפצים לממ"דים או למרחבים מוגנים – זמן קצר – רק כי חבורה של מופרעים, חיות אדם – חיות אדם – שיושבים בעזה, יורים רקטות כדי להרוג אותם.

אופיר אקוניס: זו מטרתם, אדוני – –

מוחמד ברכה: מי שנהרג בינתיים – – –

אופיר אקוניס: – – ואין שום הסבר לטרור הזה.

מוחמד ברכה: מי שהורג בינתיים זה אתה והממשלה שלך – –

אופיר אקוניס: שום הסבר.

מוחמד ברכה: – – והדימוי "חיות אדם" יותר מתאים לך.

אופיר אקוניס: חיות האדם היושבים ברצועת-עזה יורים רקטות כדי להרוג ילדים קטנים באופקים, בשדרות, בנתיב-העשרה, ביד-מרדכי, באשקלון ובאשדוד, בתל-אביב – –

באסל גטאס: אתם יורים – – – שם.

אופיר אקוניס: – – בראשון-לציון, בחולון, בירושלים.

אופיר אקוניס: זו מטרתם.

אופיר אקוניס: אין שום הסבר לטרור הזה.

אופיר אקוניס: שום הסבר.

אופיר אקוניס: אדוני, ההיגיון אומר שמי שתומך בארגון טרור הוא טרוריסט בעצמו.

אופיר אקוניס: חובתנו ומדיניותנו הן ברורות: נמשיך להכות ב"חמאס", ב"ג'יהאד האסלאמי" ובכל ארגון שינסה לפגוע בנו.

אופיר אקוניס: לכן, אדוני היושב-ראש, אין פלא שכבר יותר מ-48 שעות, זאת האמת, "חמאס" מתחנן להפסקת אש.

אופיר אקוניס: מתחננים, יורדים על ברכיהם.

אופיר אקוניס: אתם יודעים את זה.

אופיר אקוניס: לא יעזור שום דיווח, כל הודעות הרהב של "חמאס".

אופיר אקוניס: כולם יודעים את זה, גם אלה ש"חמאס" מבקש מהם שיתווכו כדי שתהיה הפסקת אש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ברכה, בניגוד ל"חמאס", שמשתמש בילדים קטנים ובנשים כמגן אנושי, כוחותינו עושים הכול כדי להימנע מפגיעה בחפים מפשע, וגם אתה ראית את הסרט שהוציא אתמול דובר צה"ל, שבו טייסינו נוצרים אש – נוצרים אותה – כאשר הם מגלים נשים וילדים בקרבת מחסני התחמושת והאמל"ח שהקימו.

אופיר אקוניס: ואם יותר לי להמר, אדוני היושב-ראש, הנשים והילדים לא היו שם במקרה; הם היו שם כדי לשמש מגן אנושי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ברכה, זה הטרור, זו הפגיעה בילדים.

אופיר אקוניס: ועוד יש שימוש נלוז, נבוב, במסגדים, בבית-תפילה, כדי להחביא רקטות – אתה תומך בדבר הזה?

אופיר אקוניס: – או בבתי-ספר כמקום מסתור לאמצעי לחימה.

אופיר אקוניס: רק העלובים ביותר משתמשים בסגנון כזה, רק העלובים ביותר, רק הפחדנים ביותר, נוהגים כך.

אופיר אקוניס: בשעה זו, בדקות אלה, ארגוני הטרור בעזה ממשיכים לעשות ככל שביכולתם כדי להרוג ולרצוח אזרחים – גברים, נשים וטף – ועוד משתמשים בשקר הגדול של הכיבוש.

אופיר אקוניס: האם ברצועת-עזה יש כיבוש?

אופיר אקוניס: הרי לפני תשע שנים, אדוני היושב-ראש, נסוגונו לקווי 4 ביוני 1967 ברצועת-עזה, כהמלצתכם.

אופיר אקוניס: אמרתם שהנסיגה לקווי 4 ביוני תביא שלום.

אופיר אקוניס: לא שלום קיבלנו, אלא מלחמה נוראה.

אופיר אקוניס: זהו, אדוני, עוד לקח שאנחנו לומדים מן השבוע הזה: כישלונה של הקונספציה.

אופיר אקוניס: מה היא אומרת, הקונספציה הזאת?

אופיר אקוניס: אם ישראל רק תיסוג לקווי 4 ביוני 1967, יפרוץ שלום.

אופיר אקוניס: ובכן, הקונספציה קרסה.

אופיר אקוניס: אם ישראל, חלילה, תיסוג לקווי 4 ביוני 1967 בגזרות אחרות – וכל עוד אני וחברי פה זה לא יקרה – אבל, חלילה, אם הדבר הזה יקרה, לא שלום נקבל אלא מלחמה איומה.

מוחמד ברכה: הרי כל המלחמות נפתחו על-ידי ממשלת ישראל.

אופיר אקוניס: אין ספק.

מוחמד ברכה: – – –

ניצן הורוביץ: צריך לצאת מזה.

ניצן הורוביץ: צריך לצאת מזה.

אופיר אקוניס: אין שאלה.

אופיר אקוניס: נכון.

מוחמד ברכה: אתה שקוע באותו מעגל.

אופיר אקוניס: אני שקוע, מה לעשות.

מוחמד ברכה: הקזת דם מפרנסת הקזת דם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, נא לא להפריע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ברכה, מה לעשות, אני שקוע.

מוחמד ברכה: אין מלחמה שלא יזמה ממשלת ישראל מ-1967 – – –

אופיר אקוניס: הרי יש עובדות.

אופיר אקוניס: הרי יש עובדות, יש עובדות.

אופיר אקוניס: אדוני, בעוד כמה שנים נציין – – –

מוחמד ברכה: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ברכה, גם אתה אדם מלומד ויודע את העובדות.

אופיר אקוניס: בעוד שש שנים, פחות או יותר, נציין 100 שנה לתחילת הסכסוך האלים, הרצחני, בינינו לבין הפלסטינים, בינינו לבין ערביי ישראל.

אופיר אקוניס: לא היה כיבוש ולא היו התנחלויות.

אופיר אקוניס: אפילו ישראל לא הייתה קיימת.

אופיר אקוניס: אבל אז, ב-1920, כאשר התבצע הטבח הראשון ביהודי ארץ-ישראל, איזה תירוץ היה אז?

אופיר אקוניס: איזה תירוץ היה לטבח בחברון?

אופיר אקוניס: איזה?

אופיר אקוניס: איזה כיבוש היה שם?

אופיר אקוניס: איזה כיבוש?

אופיר אקוניס: איזה תירוץ היה לרצח של שיירת "הדסה"?

אופיר אקוניס: פצועים הובלו – – –

מוחמד ברכה: אתה רוצה – – –?

מוחמד ברכה: המאזן הזה מאוד מסוכן.

אופיר אקוניס: פצועים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אנחנו – – –

מוחמד ברכה: הדרך שבה אתה הולך – – –

אופיר אקוניס: איזה הסבר?

אופיר אקוניס: איזה הסבר חוץ מהסבר גזעני?

מוחמד ברכה: עוד עשר שנים – – –

אופיר אקוניס: חוץ מהסבר גזעני?

מוחמד ברכה: זה מאזן מאוד מסוכן, שאתה מדבר עליו.

אופיר אקוניס: גזענות.

אופיר אקוניס: גזענות ורצון לרצוח יהודים.

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה.

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה.

אופיר אקוניס: ואתה יודע את זה.

מוחמד ברכה: ב-1948 רוב העם הפלסטיני הפך לפליטים.

מוחמד ברכה: זו לא הייתה מכה מהשמים.

מוחמד ברכה: אל תיכנס למאזן הזה.

מוחמד ברכה: זה לא לכבודך.

מוחמד ברכה: פה יש מלחמה ויש שפיכות דמים שצריך להפסיק.

מוחמד ברכה: זה בידי ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל יכולה לחסוך בחיי אדם ולהביא שקט, והיא יכולה להמשיך בהרג.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כאשר נציין את יום השנה ה-100 לתחילת הסכסוך האלים – אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברכה, מעולם לא הייתה הרמת יד, מעולם לא היה טבח ולא היה טרור שהופנה מן היישוב היהודי אל ערביי ישראל.

אופיר אקוניס: מעולם לא.

אופיר אקוניס: ואם ניצחנו במלחמות מגן, אין שום כוונה להתנצל, שום כוונה: לא ב-1948, לא ב-1967 ולא בשום התנגשות אחרת.

אופיר אקוניס: לא נתנצל שניצחנו.

אופיר אקוניס: אתה יודע, כתבו על זה פעם את המאמר הנודע "סליחה שניצחנו".

אופיר אקוניס: אנחנו לא מתכוונים להתנצל.

אופיר אקוניס: אם לא היינו מנצחים, לא היינו כאן.

אופיר אקוניס: אם לא היינו מנצחים, לא היינו מדברים פה.

אופיר אקוניס: אם לא היינו מנצחים, אני אפילו לא בטוח שאתה היית מתאים בהגדרות לקריטריונים של חלק מארגוני הטרור, שכל מי שלא מוצא חן בעיניהם, סוני או שיעי, גם אותו טובחים.

מוחמד ברכה: לכבוש עם – – – זה מלחמת מגן?

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה.

מוחמד ברכה: הרי אין גבול לחוסר הבושה.

אופיר אקוניס: של מי?

מוחמד ברכה: להגלות עם שלם, לכבוש את אדמתו ולשלול את חירותו – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: – – זה מלחמת מגן?

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: מלחמת העצמאות הייתה מלחמת מגן.

מוחמד ברכה: על מה אתה מדבר?

אופיר אקוניס: על מה אתה מדבר?

מוחמד ברכה: תתבייש לך.

אופיר אקוניס: מה זה היה?

אופיר אקוניס: מישהו רצה בזה?

אופיר אקוניס: מישהו רצה בזה?

מוחמד ברכה: טוב – – –

אופיר אקוניס: התגוננו.

אופיר אקוניס: הפסדתם.

מוחמד ברכה: לצפות ממך למשהו – – –

אופיר אקוניס: הפסדתם, הפסדתם – –

ניצן הורוביץ: היום יש מדינה – – –

אופיר אקוניס: – – תקבל את ההפסד.

ניצן הורוביץ: היום יש מדינה חזקה – –

אופיר אקוניס: יש מדינה חזקה, ברוך השם – –

ניצן הורוביץ: – – אנחנו יכולים – – –

אופיר אקוניס: – – ברוך השם שיש מדינה חזקה – –

ניצן הורוביץ: נכון – – –

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אנחנו צריכים לקחת אחריות – – –

אופיר אקוניס: אם היינו פעם אחת, אם פעם אחת היינו מפסידים, גם אתה לא היית פה, וגם האנשים שהפגינו במוצאי-שבת בכיכר "הבימה" – ואני בעד זכות ההפגנה; לשאת שלטים "צה"ל הוא טרוריסט", "צה"ל הוא צבא של טרוריסטים" זה לא הפגנה.

אופיר אקוניס: זה התרסה, זו הסתה.

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת ברכה, רק בשבוע האחרון נורו יותר מ-900 רקטות ופצמ"רים לעבר מדינת ישראל, 70 מהן היום.

אופיר אקוניס: זה לא מראה על כוונות שלום, זה מראה על טרור.

אופיר אקוניס: ולך, חבר הכנסת הורוביץ, שקורא עם חבריך לקיום משא-ומתן עם אבו מאזן – –

ניצן הורוביץ: ודאי.

אופיר אקוניס: – – אני מזכיר לך, אדוני, שכל הזמן הזה – – –

מוחמד ברכה: המשא-ומתן הוא לא בין ליברמן לבין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: ברכה, היו לך יותר מ-11 דקות לטעון את כל טיעוניך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מוחמד ברכה: אם אתה אומר שלא צריך קריאות ביניים, אז – – – בסדר.

אופיר אקוניס: אני מזכיר לחבר הכנסת הורוביץ, אדוני היושב-ראש, שכל הזמן הזה ברשות הפלסטינית – – –

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, אם לא תקרא בשמות של חברי כנסת, אז הם לא יענו לך, כך תוכל לדבר – –

אופיר אקוניס: אני מסכים.

יולי יואל אדלשטיין: – – ברוגע.

יולי יואל אדלשטיין: הכנת תשובה מלאה – –

אופיר אקוניס: כל הזמן הזה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – תקרא אותה.

באסל גטאס: אבל הוא מעוניין – – –

אופיר אקוניס: כל הזמן הזה מכהנת ברשות הפלסטינית ממשלת הטרור בראשות אבו מאזן.

אופיר אקוניס: בכל הזמן הזה שנורות רקטות כדי לפגוע בילדים חפים מפשע – –

ניצן הורוביץ: זה חוסר אחריות להגיד את זה – – –

מוחמד ברכה: – – –

אופיר אקוניס: – – מכהנת ברשות הפלסטינית ממשלת טרור, עם שרים של "חמאס", שאבו מאזן צירף לממשלתו, וזה על אחריותו.

אופיר אקוניס: כל הזמן הזה.

אופיר אקוניס: היה לו שבוע ימים לסלק אותם מממשלתו, הוא לא עשה זאת.

אופיר אקוניס: רוצים לדבר אתו?

אופיר אקוניס: שיסלק אותם, שיפרק את ממשלתו, ממשלת הטרור.

אופיר אקוניס: ושום הסבר אחר אין לכך – – –

ניצן הורוביץ: גם לפני הממשלה אתה התנגדת למשא-ומתן – –

אופיר אקוניס: – – – אין לכך שהוא ממשיך ועומד בראש ממשלת טרור.

ניצן הורוביץ: – – זה סתם תירוץ.

ניצן הורוביץ: גם אז אתה התנגדת.

ניצן הורוביץ: גם אז קראתם לו "טרוריסט" – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הורוביץ, תודה.

אופיר אקוניס: ממשלת הטרור מכהנת, ואני הודעתי כאן, אדוני היושב-ראש, בשם הממשלה, לפני שלושה שבועות ולפני ארבעה שבועות, על בסיס החלטת הקבינט המדיני-ביטחוני, שאושרה פה-אחד – גם על-ידי שרים שאינם באים מן התפיסה שלי, חבר הכנסת הורוביץ – שכל עוד מכהנת ברשות הפלסטינית ממשלה שבה יושבים אנשי "חמאס", לא יהיה משא-ומתן, וההחלטה הזאת היא בתוקפה.

אופיר אקוניס: אבל, אדוני, אנחנו כאן בדיון פרלמנטרי.

אופיר אקוניס: כל אותו זמן שאנחנו מדווחים דיווחים שונים על המשך ירי הרקטות בכמויות אדירות – שהולכות ויורדות, ברוך השם, בזכות פעולת ההגנה העצמית שלנו – אני מוצא את עצמי עונה על הצעות אי-אמון בממשלת ישראל בימים האלה.

אופיר אקוניס: אין ספק שחלק מסיעות האופוזיציה העלו לרף חדש את המושג "בושה".

אופיר אקוניס: חשבתי, אפילו האמנתי, שבשעה שבה יש צורך לגלות אחדות לאומית רחבה, רחבה ביותר, שלא לדבר על אנושיות, על אמפתיה לאזרחי ישראל, חלק מסיעות האופוזיציה יעשו כן.

אופיר אקוניס: חשבתי לתומי שלכל כלל יש יוצא מן הכלל.

אופיר אקוניס: אדוני, זהו רגע מביך ומבזה לעמוד מול אופוזיציה ולהשיב על הצעות אי-אמון בזמן שמרבית אזרחי ישראל דואגים לחייהם – –

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: – – ובשעה שחיילי צה"ל מוכנים להקריב מעצמם כדי להגן על אזרחי ישראל מחיות האדם שברצועת-עזה.

אופיר אקוניס: אדוני – – –

מוחמד ברכה: מותר לדבר ביום כזה על הגנת הצרכן – –

אופיר אקוניס: אדוני – – –

מוחמד ברכה: – – ולא על חיי אדם?

מוחמד ברכה: – –

אופיר אקוניס: אדוני, שלשום – – –

מוחמד ברכה: – – מה ההיגיון פה?

אופיר אקוניס: אדוני, שלשום ציינו, שלשום – – –

מוחמד ברכה: שקט, יורים.

מוחמד ברכה: שקט, יורים – –

אופיר אקוניס: – – – שלשום, 12 ביולי – – –

מוחמד ברכה: – – ירי רומנטי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, תודה.

אופיר אקוניס: שלשום, 12 ביולי, ציינו שמונה שנים לפרוץ מלחמת לבנון השנייה.

אופיר אקוניס: סיעתי, סיעת הליכוד, הייתה אז באופוזיציה.

אופיר אקוניס: ב-12 ביולי בשעות הצהריים הודעתי בשם תנועתי שאנחנו נוצרים כל פעילות פוליטית, פרלמנטרית וחוץ-פרלמנטרית – –

מוחמד ברכה: כי הסכמתם למלחמה.

אופיר אקוניס: – – ותמכנו במדינה, תמכנו בממשלה – –

מוחמד ברכה: תמכתם במלחמה.

אופיר אקוניס: – – תמכנו במאמצי כוחות צה"ל בזמן לחימה.

אופיר אקוניס: חבל שהאופוזיציה היום לא השכילה לעשות זאת שוב – – –

זהבה גלאון: אדוני סגן השר, כשהתותחים רועמים, הדמוקרטיה לא שותקת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בניגוד להרגלי כמדי שבוע, אינני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההצעות, משום שפשוט לא נהיה כאן בזמן ההצבעות.

אופיר אקוניס: תצביעו נגד עצמכם.

זהבה גלאון: למה אתם – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: רק לצורך הפרוטוקול צריך לומר שחלק גדול מסיעות האופוזיציה אכן ויתרו על הצעות האי-אמון, כי זה לא היה ברור.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמו כן, חלק גדול מסיעות הבית לא הגישו שם של דובר – לא מתכוונים להשתתף בדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אקרא רק בשמות של אלה שהגישו לי שמות דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם סיעת מרצ, חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני, אפשר לקבל – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

דב חנין: אפשר לקבל את רשימת הדוברים?

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים, אם אפשר למחשב אותה, אבל זה לא מסובך, זה הולך כך: חברי הכנסת אילן גילאון, אחמד טיבי, דב חנין, ג'מאל זחאלקה וישראל חסון.

ישראל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טעות?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא טעות?

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לקבל את הזמן של אלה שלא באו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעה מעניינת, אבל אני אשקול אותה בהזדמנות אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות כל דובר עד שלוש דקות, אדוני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אתה יודע, אדוני, אומרים שכשהתותחים רועמים, המוזות חייבות לעבוד שעות נוספות.

אילן גילאון: זה בדיוק הזמן שהמוזות חייבות לעבוד, כי אם לא, יהיה קיפוח של חיי אדם.

אילן גילאון: זכותה של מדינה – ולא רק זכותה, חובתה – להגן על אזרחיה.

אילן גילאון: אבל גם חובתה להבין את המציאות שבה היא נמצאת.

אילן גילאון: והמציאות היא מציאות כפולה.

אילן גילאון: לו היה לנו עכשיו זמן היינו מדברים על חוכמה שבדיעבד והייתי יכול לשאול את השאלה מדוע ה"חמאס" בכלל נמצא בעזה.

אילן גילאון: יכולתי לשאול את השאלה הזאת.

אילן גילאון: אינני שואל אותה, אדוני, כי אין לנו זמן, כי אנחנו צריכים לפתור נקודתית וטקטית, וצריך להיות ברור שזה טקטית.

אילן גילאון: פתרון יסודי, פתרון קבע בעזה, יבוא רק דרך רמאללה.

אילן גילאון: אין פתרון אחר.

אילן גילאון: וזה נכון שמדינות לא מסכימות – אף מדינה בעולם לא מסכימה שיטווחו את אזרחיה, ברור לגמרי.

אילן גילאון: אני מדבר גם כחבר כנסת, אדוני, ממרצ, גם כאזרח וגם כתושב אשדוד, במקרה הזה.

אילן גילאון: אבל שום מדינה בעולם לא הצליחה לפתור בעיה מול תנועת גרילה, כי אין שום סימטריה.

אילן גילאון: וצריך להבין, כאשר אנחנו מנסים להגן על ילדינו, אבן ריחיים גדולה מוטלת על כתפינו ואומרת שעלינו להגן על ילדינו וגם על הילדים בתוך עזה באותו זמן.

אילן גילאון: אני יודע שזה בלתי אפשרי, שצריך לעבוד עם אזמל של מנתח; איך אומרים, עם משקפת של שען חירש יש לעשות את הדבר הזה.

אילן גילאון: אבל הפתרון הוא פתרון טקטי בלבד.

אילן גילאון: ואני, אדוני, איך אני יודע שזה פתרון טקטי?

אילן גילאון: כבר הייתי בסרט הזה, זו כבר פעם שלישית שאני בסרט הזה.

אילן גילאון: ובדרך כלל – אני לא רוצה לקלקל את סוף הסרט, לא לעשות ספוילר, מה שנקרא; הוא נגמר בשנה של שקט ובבחירות, משום שבאמת לא עושים את מה שמוטל עלינו לעשות.

אילן גילאון: מה שממשלת ישראל צריכה לעשות עכשיו, ולזה נועד האי-אמון שלנו: די, הוכחתם ל"חמאס", אני חושב ש"חמאס" נוכח – סגן השר אמר פה ש"חמאס" מתחנן להפסקת אש.

אילן גילאון: ואני אומר, בואו נלך על הפסקת אש חד-צדדית.

אילן גילאון: ניתן זמן – הרי לירות תמיד יש זמן אחר כך – ונכנס פגישה דחופה, פגישת פסגה, של אבו מאזן, של סיסי, של עבדאללה, של קטאר, של עוד גורמים שיש להם לא בדיוק עניין בפריחתו של ה"חמאס", אבל יש להם מנופים חזקים עליו, ונפתור ברמה טקטית את הבעיה.

אילן גילאון: כי העיקרון של: אם יורים עלינו אנחנו חייבים לגונן על עצמנו, הוא מקובל על כל אחד.

אילן גילאון: אבל כרגע, אם יש פנייה מן הצד ההוא, אנחנו צריכים להיעתר לה.

אילן גילאון: ולכן אני אומר, זה הדבר המיידי שצריך לעשות.

אילן גילאון: במילים אחרות, לפי מימרתו של קלאוזביץ, שאמר שהמלחמה היא המשך המדיניות באמצעים אחרים, אנחנו כאן באים ואומרים בדיוק את היפוכו של דבר: המדיניות היא המשך המלחמה באמצעים אחרים – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אילן גילאון: – – ויפה שעה אחת קודם.

אילן גילאון: אני יודע שהסתיים לי הזמן, אחרת הייתי אומר עוד הרבה מאוד דברים, אבל, אדוני – באמת משפט תיתן לי – השיקולים חייבים להיות שיקולים מבצעיים, של הגנה על אזרחינו ועל חפים מפשע, ולא שום שיקול אחר, של גברא, מפלס הגברא של פוליטיקאים בתוך הקואליציה, האמיצים והגיבורים האלה.

אילן גילאון: אנחנו, כן, אנחנו באים מהצד החרדתי של העם.

אילן גילאון: אני אומר את הדברים מאשדוד כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין – אה, ישנו, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מוכן לוותר לו, לחבר הכנסת טיבי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: דב, ואחר כך אני.

יולי יואל אדלשטיין: לא לוותר, אלא – כן, אז בסדר, אז הוא ידבר אחריך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, לרשות חבר הכנסת דב חנין עד שלוש דקות, ואחריו יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, עמיתי חברי הכנסת, אלה הם באמת ימים נוראים.

דב חנין: ימים נוראים.

דב חנין: אזרחים בישראל חיים בחשש, בעזה הרוגים ופצועים – אזרחים, ילדים, ילדים קטנים; חברי חבר הכנסת מוחמד ברכה הזכיר פה כמה מהשמות.

דב חנין: תמונות קשות, נוראות, שבתקשורת הישראלית לא מראים, אבל כשרואים אותן אי-אפשר שלא להתחלחל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אם זה היה סרט, היינו אומרים: סרט איום.

דב חנין: אבל זה יותר נורא מזה, כי בסרט הזה כבר היינו.

דב חנין: אזכיר לכם, קראו לו בשמות אחרים: בהתחלה קראו לו "גשם ראשון", אחרי "גשם ראשון" בא מבצע "גשמי קיץ", אחרי מבצע "גשמי קיץ" היה מבצע "ענני סתיו", אחרי מבצע "ענני סתיו" היה מבצע "חורף חם", אחרי מבצע "חורף חם" היה מבצע "עופרת יצוקה", ואחרי מבצע "עופרת יצוקה" היה מבצע "עמוד ענן".

דב חנין: ותמיד הסרט הזה הוא באותה מתכונת: יש מכה איומה על עזה, המון הרוגים ופצועים, ודיבורים מתלהמים על נכניס ונרביץ ונחסל ונמגר, אבל מסיבוב לסיבוב האיום על אזרחי ישראל רק גדל.

דב חנין: הגיע הזמן שנבין שהשיטה הזאת לגמרי לא עובדת, זה מה שקוראים "מעגל שוטה" – אתה מנסה משהו בכוח, וכשזה לא עוזר אז אתה אומר נעשה את זה ביותר כוח, ויותר כוח, ועוד יותר כוח.

דב חנין: ושוב, זה לא עוזר, וזה לא פותר שום דבר, זה רק מחמיר את הבעיה, זה מחמיר את האסון שלנו ושלהם.

ישראל חסון: דב, את הנאום הזה צריך לנאום במקום אחר.

דב חנין: אדוני חבר הכנסת חסון, אגיד לך מה צריך להגיד, גם פה וגם במקום אחר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו צריכים לדרוש מהממשלה הזאת דרך אחרת, ודרך אחרת צריכה להתחיל, כמו שאמרו ידידי לפני, קודם כול מהפסקת אש, כי כל נפגע נוסף, כל בן-אדם נוסף שנפגע, רק מוסיף עוד שנאה, רק מעמיק עוד יותר את התהום שבין העמים בארץ הזאת.

דב חנין: וכן, עמיתי חברי הכנסת, מה שצריך להבין מהסיפור הזה זה שממשלת נתניהו עשתה דבר איום ונורא – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

דב חנין: – – כשהיא התייחסה לממשלת ההסכמה הפלסטינית לא כהזדמנות לכתובת פלסטינית שתדבר גם בשם הגדה וגם בשם עזה, אלא כאל עוד סוג של איום.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, כן, צריך להתחיל ללכת בדרך של שלום, לקבל את עקרונות יוזמת השלום הערבית מ-2002, ללכת בדרך אחרת.

דב חנין: והיום – אדוני היושב-ראש, בזה אני מסיים – יש רבים שמתחילים להבין שרק הדרך האחרת תחלץ אותנו ואותם מהאסון הזה, של מלחמות נוספות.

דב חנין: דרך אחרת, של תקווה, של חיים, של חיים בעצמאות ובלי כיבוש; דרך אחרת, של יהודים וערבים שמסרבים להיות אויבים, בתל-אביב, בירושלים, בטירה, בחיפה.

דב חנין: צריך להחזיר לשני העמים שלנו את התקווה בעתיד, אבל התקווה בעתיד נמצאת רק בפוליטיקה אחרת ורק בממשלה אחרת.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שייך לאלה שרואים את הזוועות בעזה, זוועות היום-יום.

אחמד טיבי: רבים בציבור הישראלי – רוב הציבור הישראלי לא רואה את התמונות; לא רואה גופות מרוטשות, לא רואה בתים הרוסים ולא שומע מהי המשמעות האמיתית של "הקש בגג".

אחמד טיבי: יש רושם שמדינת ישראל, ממשלת ישראל והצבא דורשים לעצמם תעודת הוגנות על "הקש בגג", כאילו לא נהרג אף ילד פלסטיני, לא חוסלה אף משפחה פלסטינית, כי צה"ל הוא הצבא ההומני ביותר.

אחמד טיבי: אלוהים אדירים, אם הוא לא היה הומני, כמה הוא היה הורג?

אחמד טיבי: עד עכשיו כמעט 200 הרוגים – מתקרב ל-200 הרוגים – יותר מ-1,000 פצועים, 400 בתים שהוסרו מעל פני הקרקע, עמותה לאנשים עם מוגבלויות – מֻעקין – חלק מבית-חולים גולח.

אחמד טיבי: עכשיו, איך אני יודע שהתעמולה הישראלית במצוקה?

אחמד טיבי: ככל שעולה מספר הילדים ההרוגים בעזה, אתה רואה שיש כתבות בכמה ערוצים, שאנחנו מאשפזים ומטפלים בילדים בבתי-חולים ישראליים.

אחמד טיבי: ככל שיש יותר הרוגים פלסטינים – בּיחמלונא ג'מילה – עושים לנו טובה; מראים לנו תמונות של אימא שנמצאת ליד הבת שלה חולת הסרטן בבית-חולים איכילוב או תל-השומר.

אחמד טיבי: באמת תודה, באמת תודה.

אחמד טיבי: או שפתאום אתמול, פתאום, במקרה, יש הקלטה של טייס שאומר: יש ילדים, אני חוזר (אומר בשפה הערבית: נשבע על כך.); אבל כל הטייסים לפניו לא חזרו, אחרת איך נהרגו האנשים שהקראנו את שמותיהם, הילדים?

אחמד טיבי: ובסוף מטיפים לך מוסר, מה זה טרור ומה זה תנועה לאומית.

אחמד טיבי: תגיד: זה טרוריסט, אתם טרוריסטים.

אחמד טיבי: אתם חיות, אמר נתניהו, אנחנו אנשים מתורבתים, ואנשים מתורבתים לא שורפים גופות.

אחמד טיבי: מוחמד אבו ח'דיר נשרף בחיים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: אנשים מתורבתים לא מפציצים בתים.

אחמד טיבי: לא אני העליתי על נס והספדתי כאן את הארכי-טרוריסט מאיר הר-ציון, יימח שמו וזכרו, אדם שהרג אזרחים, רצח במו-ידיו – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אחמד טיבי: – – ונתנו לו תעודת יושר, כאילו הוא גיבור.

אחמד טיבי: אז מה שרואים משם לא רואים מכאן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: והילדים האלה, הרצח שלהם הוא פשע מלחמה.

אחמד טיבי: ועל פשע מלחמה פושעים משלמים – לא היום, מחר, והמחר הזה עוד יבוא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הדוחות של האו"ם מורים על כך ש-80% מאלה שנהרגו בהפצצות חיל האוויר הישראלי על עזה הם אזרחים שלא קשורים למלחמה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: חלק גדול מהם ילדים, חלק גדול – נשים.

ג'מאל זחאלקה: נשים וילדים זה יותר משליש מההרוגים.

ג'מאל זחאלקה: אין ספק שהצבא הישראלי, בפקודה מראש הממשלה, משר הביטחון, והרמטכ"ל, ומפקד חיל האוויר, וכל הקצונה הבכירה, והמפקדים, והטייסים – עוברת פקודה להפציץ בעזה.

ג'מאל זחאלקה: והתוצאות נראות לעין.

ג'מאל זחאלקה: זה לא הייתה הפצצה מקרית שבה נהרגו אזרחים, ולמדו את הלקח ולא חזרו על כך, אלא דבר מתמשך.

ג'מאל זחאלקה: כל שופט בעולם היה מרשיע את הנאשמים, גם מפני שהם חזרו על אותו דבר יום אחר יום, יום אחר יום; כל יום נהרגים עשרות אנשים.

ג'מאל זחאלקה: והפשע נמשך, ויש לפשע תומכים ומוחאי כפיים.

ג'מאל זחאלקה: אני היום ראיתי, חוויתי את זה על בשרי, בישיבת ועדת הפנים, כאשר יושבת-ראש הוועדה, בתחילת הישיבה, לפני שהתחילו, אמרה: הולך להיות דיון סוער.

ג'מאל זחאלקה: במשך הישיבה הקרינו סרט, סרטון, שבו נראים חזיזים נזרקים על שוטרים בסביבות מסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: ואז צעקו חברי כנסת מהימין, ובהם מי שישב לימיני, מוטי יוגב, חבר הכנסת מוטי יוגב, שצריך לאסור על מוסלמים להתפלל במסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: ואני אמרתי את הדבר המתבקש, שאסור לשוטרים ולחיילים להיות שם, כי זה שטח כבוש, כי זו אדמה פלסטינית.

ג'מאל זחאלקה: הם מפרים את החוק הבין-לאומי בהימצאותם שם.

ג'מאל זחאלקה: ככה צריך להסתכל על הדברים.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת יוגב אומר לי: לא רק שנאסור על המוסלמים להתפלל במסגד אל-אקצא, אנחנו, היה לנו בית-המקדש ונבנה את בית-המקדש.

ג'מאל זחאלקה: ואז אני עניתי לו, דווקא מהמסורת היהודית – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: – – שמי שידיו מגואלות בדם, הוא לא יבנה את בית-המקדש.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא יכול להתקרב אל הקדוש: ויהיו עלי דברי ה' לאמור, דמים לרוב שפכת, מלחמות גדולות עשית, לא תבנה בית לשמי כי דמים רבים שפכת ארצה לפני.

ג'מאל זחאלקה: ואתם שפכתם דמים רבים, דמים רבים שפכתם.

ג'מאל זחאלקה: וצריך להעמיד את אלה, להעניש את כל אלה שהורגים ילדים בעזה.

ג'מאל זחאלקה: יעמוד נא ראש הממשלה ויגיד משפט אחד: אני לא אהרוג, לא ארצח ילדים בעזה.

ג'מאל זחאלקה: הוא יעשה את זה?

ג'מאל זחאלקה: אף אחד, מכל הליכוד ומכל הממשלה הזאת, לא מוכן להגיד את המשפט הפשוט: אנחנו מתחייבים לא להרוג ילדים בעזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל חסון, אחרון הדוברים.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לשם שינוי רוצה לעמוד פה היום בשביל להביע אמון בממשלה, אבל אני רוצה לעשות חידון קצר לכל מטיפי המוסר.

ישראל חסון: וד"ר טיבי, חבל שאתה יוצא.

ישראל חסון: אני רוצה לשאול, מי אמר את הדברים הבאים, אדוני היושב-ראש: "אין דבר נעלה יותר מאלה אשר ישראל מכנה 'מחבלים שהידים'.

ישראל חסון: בהיסטוריה של העמים ובמאבקיהם השהיד הוא שיא התפארת.

ישראל חסון: אין ערך יותר נעלה מאשר השהדה – מוות למען אללה.

ישראל חסון: השהיד הוא אשר פורץ דרך ומסרטט בדמו את הדרך לחירות ושחרור.

ישראל חסון: השהיד הוא סמל המולדת.

ישראל חסון: ברכות לאלפי השהידים במולדת ובנכר, וברכות לשהידים שלנו ושלכם בתוך הקו הירוק".

ישראל חסון: אני יכול להמשיך.

ישראל חסון: אתם מטיפים מוסר?

ישראל חסון: אתם מטיפים מוסר למי?

ישראל חסון: ד"ר טיבי, אתה קורא למאיר הר-ציון רוצח?

ישראל חסון: תתבייש לך.

ישראל חסון: כמה השהידים רצחו?

ישראל חסון: כמה השהידים – – –

אחמד טיבי: אתם רצחתם את – – –.

אחמד טיבי: מוחמד אבו ח'דיר שהיד או לא שהיד?

ישראל חסון: כמה?

ישראל חסון: מוחמד אבו ח'דיר – – –

אחמד טיבי: מוחמד אבו ח'דיר שהיד או לא שהיד?

ישראל חסון: מוחמד, מוחמד אבו ח'דיר – – –

אחמד טיבי: זה השם.

ישראל חסון: אתה – – –

אחמד טיבי: עם זה תתמודד.

ישראל חסון: אתה – –

אחמד טיבי: אתה אמור לדעת ערבית.

ישראל חסון: – – צריך להיות – – –

אחמד טיבי: לא כמוהם.

ישראל חסון: אתה צריך להיות הפרימה-בלרינה שרוקדת על הדם כמו אחרון האנשים שרוקדים שמה.

ישראל חסון: אתה רוקד על הדם, ואתה יודע שאין אדם אחד במדינה הזו – –

מוחמד ברכה: – – –

ישראל חסון: – – שחושב שמה שנעשה למוחמד אבו ח'דיר – – –

אחמד טיבי: אתה מגן על הר-ציון – –

מוחמד ברכה: – – –

אחמד טיבי: – – פושע, טרוריסט שהרג אזרחים.

מוחמד ברכה: בדם קר.

ישראל חסון: אתה מחלק – – –

אחמד טיבי: – – –

ישראל חסון: אתה מחלק ציונים כשאתה אומר לי "שהידים"?

ישראל חסון: בוא, השהיד של "סבארו" – – –

אחמד טיבי: שהידים – – – אתה לא יודע מה זה "שהיד" בערבית?

ישראל חסון: בוא – ואללה, לא, תלמד אותי.

אחמד טיבי: – – – שהיד בערבית.

ישראל חסון: ואללה, תלמד אותי, את השהיד בערבית.

אחמד טיבי: אבל, חבר הכנסת חסון – – –

ישראל חסון: למד אותי.

אחמד טיבי: – – – קצת הגינות ותקרא את השמות שהזכרתי בנאום.

ישראל חסון: יקירי – – –

אחמד טיבי: אלה אנשים שהרגתם בסח'נין – –

ישראל חסון: יקירי – – –

אחמד טיבי: – – בעראבה, בטבח בכפר-קאסם.

אחמד טיבי: אתם הרגתם.

ישראל חסון: יקירי – – –

אחמד טיבי: אתם – – –.

אחמד טיבי: אתה – – –

ישראל חסון: אני יודע, אני יודע – – –

אחמד טיבי: ואלה שהידים.

ישראל חסון: אני יודע – – –

אחמד טיבי: בכפר-קאסם מי הלך?

קריאות: – – –

ישראל חסון: אני יודע – – –

אחמד טיבי: אלה שהידים או לא שהידים?

ישראל חסון: אני יודע – – –

אחמד טיבי: זה הערך הנעלה ביותר בחיים – השהידים שאתם הרגתם.

ישראל חסון: אני – – –

אברהים צרצור: רצחו.

אברהים צרצור: לא הרגו, רצחו.

ישראל חסון: סיימת?

ישראל חסון: סיימת?

אחמד טיבי: רצחתם, סליחה.

ישראל חסון: סיימת?

ישראל חסון: אני יודע – – –

אחמד טיבי: מילא מישהו שלא יודע ערבית.

ישראל חסון: אתה יודע.

ישראל חסון: מילא – אני שאני יודע את הערבית, ואני לא מתנשא בזה שאני יודע – – –

אחמד טיבי: אבל יש שמות.

ישראל חסון: רגע.

אחמד טיבי: הזכרתי שמות.

ישראל חסון: רגע.

ישראל חסון: רגע.

ישראל חסון: אני יודע להבחין היטב בין מסר למסר.

ישראל חסון: ומי שכורך את השהידים – אתה יודע במה אתה כורך את זה.

ישראל חסון: בוא לא נשחק עכשיו בדקדוקי עניות.

ישראל חסון: כשאתה עומד פה ואתה מכנה אנשים, ואתה לוקח על עצמך, ואתה מצביע – – –

אחמד טיבי: כי הוא הרג אזרחים.

ישראל חסון: רגע.

ישראל חסון: רגע.

אחמד טיבי: כי הוא יהודי הוא גיבור?

ישראל חסון: רגע.

ישראל חסון: רגע.

אחמד טיבי: הוא מחבל – –

ישראל חסון: רגע.

אחמד טיבי: – – יהודי.

ישראל חסון: רגע.

אחמד טיבי: הרג אזרחים במו-ידיו.

ישראל חסון: רגע.

אחמד טיבי: הלך, חצה את הקו – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, תודה.

אחמד טיבי: – – הרג משפחות.

באסל גטאס: הוא כתב על עצמו את זה.

ישראל חסון: דרך אגב, אתה יודע מה היה ההבדל בינו, למשל – – –

מוחמד ברכה: למה בחרת דווקא לגונן עליו?

ישראל חסון: לא, לא, אני לא מגונן.

מוחמד ברכה: הרי הוא הודה שהוא רצח אנשים בדם קר.

ישראל חסון: אני לא מגונן עליו.

ישראל חסון: אני מגונן, אני – – –

מוחמד ברכה: והשאיר אדם זקן כדי שיעיד על פשעיו.

ישראל חסון: אני – – –

מוחמד ברכה: איך?

מוחמד ברכה: מה, מה, מה – – –

ישראל חסון: אני אומר לך את הדבר הבא – –

באסל גטאס: הוא היה גיבור.

ישראל חסון: – – אני, אתה, אני לא מגונן על אף רצח.

באסל גטאס: – – – בצה"ל.

ישראל חסון: אני לא מגונן על אף רצח, ואני גם לא מצביע על אף רצח – –

אחמד טיבי: ראש הממשלה – – –

ישראל חסון: – – אבל אני גם לא מטיח – סליחה.

אחמד טיבי: – – – כמו ראש הממשלה.

ישראל חסון: אני לא מטיח באיש, לא מטיח באיש את האמירות הללו.

ישראל חסון: אני לא מטיח באף – אני לא מטיח בקבוצת אוכלוסייה את מה שפה חבר הכנסת טיבי עושה בעניין של מוחמד אבו ח'דיר.

אחמד טיבי: מה?

ישראל חסון: אני חושב שפה, יש פה – – –

אחמד טיבי: מה עשיתי במוחמד אבו ח'דיר?

ישראל חסון: סלח לי, אדוני.

אחמד טיבי: זה שאנחנו כואבים – אנחנו רוקדים על הדם.

אחמד טיבי: זה שאתם כואבים – כי יש לכם רגש.

אחמד טיבי: תתבייש לך.

אחמד טיבי: מה, אנחנו לא בני-אדם?

אחמד טיבי: מוחמד אבו ח'דיר זה אדם שאני מכיר באופן אישי את משפחתו.

אחמד טיבי: וכאשר חזרתי משם לכאן, היושבת-ראש שניהלה את הישיבה סירבה לשמוע מה אני מרגיש ומה מרגישה האימא שלו.

אחמד טיבי: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: אתם לא מרגישים מה אנחנו חשים.

ישראל חסון: ד"ר טיבי – – –

אחמד טיבי: אתם לא – –

ישראל חסון: ד"ר – – –

אחמד טיבי: – – רוצים להרגיש – – –

ישראל חסון: ד"ר טיבי – – –

אחמד טיבי: תגלה הבנה – –

ישראל חסון: ד"ר – – –

אחמד טיבי: – – קצת – –

ישראל חסון: ד"ר – – –

אחמד טיבי: – – שאימא פלסטינית כואבת – –

ישראל חסון: ד"ר – – –

אחמד טיבי: – – ויש אחרים שכואבים.

ישראל חסון: ד"ר טיבי, ד"ר טיבי, אני חושב שאני הייתי נותן לך לבטא את הרגש שלך, אבל אני הייתי רוצה, ואני גם מבין את – – –

אחמד טיבי: עצם הסיבה שמוחמד אבו ח'דיר – – –

ישראל חסון: רגע, רגע – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, מספיק, הוא צריך לסיים, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: אתה מוכן?

ישראל חסון: רגע, תן לי רגע.

ישראל חסון: אני רוצה לסיים ואני רוצה לומר לך: לא רק שאני מוכן שתבטא את הרגש שלך, בעניין של מוחמד אבו ח'דיר אני מרגיש כמוך ויותר גרוע.

ישראל חסון: אני מרגיש בושה גדולה.

ישראל חסון: אתה יודע מה העניין?

ישראל חסון: אתה לא מרגיש אותו דבר כשאני חוטף את זה.

ישראל חסון: ואיך אומרים ביידיש?

ישראל חסון: (אומר משפט בשפה הערבית, להלן תרגומו: רק מי שכואב לו מרגיש בכאב), ואני אומר לך בעברית הכי פשוטה: היכולת לקחת נושא כזה כאוב ולרקוד על הדם הוא חרפה בשבילכם, ואני מצטער שאני אומר לך את זה ברמה האישית.

אחמד טיבי: – – –

באסל גטאס: – – –

ישראל חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל חסון.

אחמד טיבי: – – – שרוקדת על הדם.

אחמד טיבי: אתם שופכים דם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ישראל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: שתי הצעות אי-אמון לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה מטעם סיעת מרצ: ההידרדרות במצב המדיני-ביטחוני.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 15 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 15 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון לא התקבלה.

מוחמד ברכה: יש רוב, אבל הממשלה לא נפלה.

אחמד טיבי: רוב מוסרי, רוב מוסרי.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון השנייה היא: הידרדרות מסוכנת במצב – באחריות ממשלת נתניהו, מטעם הסיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 15 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת אי-אמון מטעם הסיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד לא התקבלה על-ידי מליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא – הכרזה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: בקשת הממשלה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות המוקנות לראש הממשלה לפי פקודת הנישואין והגירושין (רישום), למעט בכל הנוגע לעדות הלא-יהודיות, לפי המפורט להלן: 1.

יולי יואל אדלשטיין: לשר לשירותי דת – את הסמכויות הנוגעות לנישואים; 2.

יולי יואל אדלשטיין: לשרת המשפטים – את הסמכויות הנוגעות לגירושים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות המוקנות לראש הממשלה לפי פקודת הנישואין והגירושין (רישום), למעט בכל הנוגע לעדות הלא-יהודיות, לפי המפורט להלן: 1.

אופיר אקוניס: לשר לשירותי דת – את הסמכויות הנוגעות לנישואים; 2.

אופיר אקוניס: לשרת המשפטים – את הסמכויות הנוגעות לגירושים.

אופיר אקוניס: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה לקבל את אישורה של הכנסת להחלטה הנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמובן, נדרשת כאן הצבעה, בעצם אישור בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, יש חברי כנסת שביקשו לדבר – כך אומר התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון שבהם הוא חבר הכנסת נסים זאב; בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מי לא זוכר את התקופה של פירוק משרד הדתות, כאשר באו ולקחו את כל הסמכויות שהיו שם, בכל מה שקשור לנושא נישואים, גירושים.

נסים זאב: הנושא של משרד הדתות – שהיום האחראי הוא משרד החינוך.

נסים זאב: אמרו: בשביל מה משרד הדתות?

נסים זאב: ראש הממשלה דאז אריק שרון אמר:

נסים זאב: אנחנו מחוללים פה מהפכה, הולכים לצמצם בהוצאות.

נסים זאב: איזה הוצאות?

נסים זאב: ההוצאות היחידות שהטרידו כל כך את הממשלה דאז היו העניין של משרד הדתות.

נסים זאב: בכל המשרדים האחרים דווקא הוסיפו תקציבים, ופה אמרו: זה מנגנון מיותר, מנופח, צריך לצמצם אותו, לצמק אותו ולפרק אותו.

נסים זאב: ואכן פירקו אותו.

נסים זאב: ומאז אותו פירוק מנסים כל פעם, בכל ממשלה, כזו או אחרת, להחזיר קצת עטרה ליושנה, להחזיר את השפיות שלנו בממשלה ולהסביר ולומר: יש נושאים שהם שייכים לאותה מחלקה, לאותו שר שהוא ממונה.

נסים זאב: ממתי נושא של נישואים וגירושים קשור למשרדו של ראש הממשלה?

נסים זאב: כולנו זוכרים את הנושא של הגרים.

נסים זאב: הקים בית-דין, ראש הממשלה.

נסים זאב: כל מי שהיה רוצה להתגייר, היה בית-דין מיוחד במשרדו של ראש הממשלה, והיה מגיע לשם.

נסים זאב: בשביל מה בית-דין?

נסים זאב: יש לראש הממשלה בית-דין.

נסים זאב: הוא עוסק בכל דבר.

נסים זאב: אין נושא שהוא לא מעורב בו.

נסים זאב: הלוואי שראש הממשלה שלנו יוכל, ושתהיה לו הרבה סייעתא דשמיא וכולנו מתפללים להצלחת ראש הממשלה, שיוכל לעסוק בדברים המהותיים שקשורים לביטחון של מדינת ישראל ועם ישראל, בפרט בימים קשים אלה; הוא צריך גם את נושא הגירושים על הראש שלו, וגם את נושא הנישואים?

נסים זאב: ולכן, הוא החליט להתפרק מהנכסים האלה, מהעול הזה, הכבד, שהוא מיותר לחלוטין, שהוא בכלל לא רלוונטי למשרד ראש הממשלה.

נסים זאב: אבל מה קורה בעצם?

נסים זאב: מעבירים כאן

נסים זאב: סמכות מראש הממשלה, ובמקום להעביר את הסמכויות למשרד האוריגינלי שהיה אז, משרד הדתות – כמובן, שר הדתות אין, כיום יש סגן שר, והסמכויות אצל ראש הממשלה, אבל אנחנו יודעים שראש הממשלה יכול להקנות את כל הסמכויות, כשר הממונה, לסגן שלו.

נסים זאב: מבחינה פוליטית אין שר דתות, יש סגן שר דתות.

נסים זאב: אבל למעשה הסמכויות הן אותן סמכויות.

נסים זאב: ולכן, גברתי היושבת-ראש – –

גילה גמליאל: כן, רק משפט סיום.

נסים זאב: – – אני חושב שאין מקום להעביר את הסמכויות האלה לשרת המשפטים ציפי לבני, עם כל הכבוד, כאשר יש לה גישה חד-צדדית.

נסים זאב: היא לא אובייקטיבית.

נסים זאב: היא בעד נישואים, למשל, של חד-מיניים.

נסים זאב: מה לה ולנושא נישואים – –

גילה גמליאל: נא לסיים, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – ומה לה ולנושא גירושים בכלל?

נסים זאב: מה זה קשור אליה בכלל?

נסים זאב: מה היא מבינה בעניין הזה?

גילה גמליאל: נא לסיים.

נסים זאב: אז לכן אני חושב שאנחנו מתקנים עוול בעוול, וצריך להחזיר את הסמכויות האלה למי שראוי להיות ממונה עליהן, זה שר הדתות בפועל.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: מוותר.

גילה גמליאל: מוותר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מוותר.

גילה גמליאל: מוותר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: הרשימה של הדוברים ננעלה.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות מרגע זה, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כבוד חברי הכנסת, בשעה זו שאנחנו מדברים פה אנחנו מדוּוחים על שורה של אזעקות בכל רחבי הארץ.

ישראל אייכלר: עם ישראל כולו עומד בחרדה ליד החדרים הממוגנים, וכולם רואים את הנס ואת הפלא, ולא כולם מבינים שנס בתוך הטבע הוא לא פחות מנס שמעל לדרך הטבע.

ישראל אייכלר: כולם משבחים את "כיפת ברזל" ואת הזכות שהייתה לשר הביטחון דאז, השר עמיר פרץ, שלא היה מבין גדול בביטחון אבל הוא היה מבין גדול בשדרות, הוא גר שם, והוא זכה לקבוע את הזירוז של ייצור הדבר הזה.

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו צריכים לומר משפט על העניין.

ישראל אייכלר: כתוב: אל תאמר בלבבך "כחי ועצם ידי עשה לי את החיל הזה, וזכרת את ה' אלוקיך כי הוא הנתן לך כח לעשות חיל".

ישראל אייכלר: הווי אומר, הקדוש-ברוך-הוא נותן כוח לאדם לעשות ולהתגונן ולזרוע ולקצור ולהתפרנס, וכל מה שהוא עושה זה בכוחו של הקדוש-ברוך-הוא.

ישראל אייכלר: בלעדיו שום דבר לא יצלח.

ישראל אייכלר: כי "אם ה' לא ישמר עיר, שוא שקד שומר", "אם ה' לא יבנה בית, שוא עמלו בוניו בו".

ישראל אייכלר: אנחנו ישבנו היום בוועדת הפנים על הכשל הנורא שהיה במוקד 100 בזמן חטיפת הבחורים, והוכח שהיה שם מצב שאם ה' לא ישמור עיר שווא שקד שומר, ופשוט עיניהם לא ראו ולא שמעו.

ישראל אייכלר: לכן צריכים לדעת שכל רגע וכל שעה שאנחנו עדיין חיים פה בארץ זה בנס בתוך הטבע, ולעתים גם נס מעל דרך הטבע.

ישראל אייכלר: לכן, כבוד היושבת-ראש, כאשר מפקד בצבא, מפקד חטיבת גבעתי אלוף-משנה עופר וינטר, כותב לחייליו שהוא נושא עיניו לשמים וקורא עמם "שמע ישראל ה' אלוקינו ה' אחד"; ה' אלוקי ישראל, היה נא מצליח דרכנו אשר אנחנו הולכים ועומדים להילחם למען עמך ישראל כנגד אויב המנאץ שמך, וכו'; כי ה' אלוקיכם ההולך עמכם להילחם לכם עם אויביכם להושיע אתכם, ונאמר אמן – כותב מפקד לחיילים, ומה התגובה בעיתון "הארץ", שהוא העיתון של ההגמוניה השלטת אף-על-פי שהם מיעוט קטן?

ישראל אייכלר: הוא איבד את הזכות להוביל לוחמים בצה"ל.

ישראל אייכלר: תשמעו טוב, אותם אנשים שמדברים כל הזמן על העניין שחרדים צריכים להתגייס, כשמגיע מישהו שהוא לא חרדי, הוא רק לקח פסוק, ורק מוביל את החיילים שלו באמונה, ורוב החיילים שלו מאמינים במה שהוא כותב, אז הוא כבר פסול מלהיות מפקד בצבא.

ישראל אייכלר: אומרים שיש קרנות רפורמיות שמממנות כל מיני ארגונים עם כל מיני שמות; אחד מהם כתב בפירוש היום שצבא ישראל אינו צבא האל; צה"ל הוא לא מיליציה דתית שמונהגת על-ידי כוהני דת, אלא צבא חילוני וכו' וכו', והוא אומר: צריך להוציא את הדת מהצבא – –

גילה גמליאל: נא לסיים.

ישראל אייכלר: – – חיילים לא צריכים להישלח לקרב כדי להילחם במנאצי שם אלוקי מערכות ישראל.

ישראל אייכלר: גברתי, אני רוצה להשלים.

ישראל אייכלר: הרבנות לא צריכה להנחיל תודעה על הלוחם היהודי.

ישראל אייכלר: הוא מסיים במשפט נורא, שאני בטוח שרוב אזרחי ישראל לא יסכימו אתו: יש במדינת ישראל ריבון אחד, והוא ריבון מדיני אזרחי.

ישראל אייכלר: ואני אומר: יש ריבונו של עולם אחד, שברא את העולם, נתן לנו את הארץ ועושה ויעשה לכל המעשים, ואין שום ריבון מלבד ריבונו של עולם.

ישראל אייכלר: ומי שבא בשם מישהו אחר, שאינו ריבונו של עולם, אין לו שום זכות מוסרית לבוא ולהילחם בפלסטינים, שזועקים, ומבחינתם בצדק: ליסטים אתם שכבשתם ארץ שבעה עמים, שכבשתם את ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: בשם מה הולכים להילחם על ארץ-ישראל אם לא בשם ה' אלוקי ישראל, שהוא ריבונו של עולם, והוא הריבון?

ישראל אייכלר: והממשלה יש לה סמכות מאותו כוח של ועד הקהילה שנבחרים לקבוע לצאת למלחמה ולהגן.

גילה גמליאל: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אז הקדוש-ברוך-הוא יגן על כל החיילים ועל כל האזרחים שנמצאים בחזית, יגן ויציל וישמור, ולא יסתכל על אותו מיעוט – –

גילה גמליאל: תודה רבה.

ישראל אייכלר: – – שמנאץ את אלוקי ישראל, אלא על רוב העם, שמברך את ה' אלוקי ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת.

גילה גמליאל: על כן אנו נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: יש לנו כאן שתי הצבעות נפרדות.

גילה גמליאל: אנחנו מתחילים בהצבעה על בקשת הממשלה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות המוקנות לראש הממשלה לפי פקודת הנישואין והגירושין (רישום), למעט בכל הנוגע לעדות הלא-יהודיות, לפי המפורט להלן: 1.

גילה גמליאל: לשר לשירותי דת – את הסמכויות הנוגעות לנישואין.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצבעה על העברת הסמכויות בנוגע לנישואין לשר לשירותי דת.

גילה גמליאל: בבקשה, ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה – 14 נגד – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הסמכויות הנוגעות לנישואין המוקנות לראש הממשלה לפי פקודת הנישואין והגירושין (רישום) לשר לשירותי דת נתקבלה.

גילה גמליאל: בעד – 14, נגד – 1, נמנעים – 2.

גילה גמליאל: ההצעה התקבלה.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה הבאה – בקשת הממשלה להעביר את הסמכויות של ראש הממשלה שנוגעות לגירושין לשרת המשפטים.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה – 14 נגד – 1 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הסמכויות הנוגעות לגירושין המוקנות לראש הממשלה לפי פקודת הנישואין והגירושין (רישום) לשרת המשפטים נתקבלה.

גילה גמליאל: 14 בעד, נגד – 1, שלושה נמנעים.

גילה גמליאל: על כן הסמכויות הנוגעות לגירושין הועברו לשרת המשפטים.

גילה גמליאל: [מס' מ/620; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"א, עמ' 2305, הכנסת ה-18, מושב רביעי, חוב' ב', עמ' 23167; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

גילה גמליאל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן, בבקשה.

גילה גמליאל: בשעה טובה.

אבישי ברוורמן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר עוזי לנדאו, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמשיך בשגרת העבודה, מחר אנחנו גם נכנס את ועדת הכלכלה לדיון כלכלי על המצב של עסקים קטנים ובינוניים, עם נציגי הממשלה.

אבישי ברוורמן: לבנו עם כל אלה שעושים במלאכה, אלה שנלחמים ואלה שסופגים, כאשר הם עושים את הכול באחריות ובערבות הדדית.

אבישי ברוורמן: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

אבישי ברוורמן: מטרת החוק המוצע היא לקבוע הסדרים שונים שייעלו את האכיפה של חוק הגנת הצרכן.

אבישי ברוורמן: למעשה, הצעת חוק זו נדונה ואושרה בוועדת הכלכלה בכנסת השמונה-עשרה, בראשותו של חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, שרק לאחרונה חזר למשכן הכנסת – ואנחנו מברכים אותו.

אבישי ברוורמן: היא אף הונחה על שולחן הכנסת לקריאות השנייה והשלישית, אולם בשל הבחירות – מי זוכר?

אבישי ברוורמן: – הליך החקיקה לא הסתיים, והכנסת התשע-עשרה החילה על ההצעה דין רציפות.

אבישי ברוורמן: מפאת חשיבות הצעת החוק דנו בה מההתחלה, ובחלק מהסעיפים שילבנו תיקונים נוספים על התיקונים שעליהם החליטה ועדת הכלכלה בכנסת השמונה-עשרה.

אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אני חוזר – אני רוצה לברך את חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן על שובו לכהן כחבר הכנסת, ולהודות לו על עבודתו המסורה בכנסת השמונה-עשרה.

אבישי ברוורמן: אני בטוח – אם הוא לא הולך להיות שגריר – שהוא ימשיך לפעול כאן באמונה.

אבישי ברוורמן: להלן אתייחס להסדרים העיקריים שבהצעת החוק: הרחבה ושינוי של הוראות החוק הקיימות העוסקות באיסור ניצול מצוקת הצרכן, כך שהאיסור המצומצם של ניצול מצוקת הצרכן יורחב ויחול על כל הפעלה של השפעה בלתי הוגנת.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק קובעת נורמה כללית שעניינה איסור על עוסק לעשות דבר, במעשה או במחדל, בכתב או בעל-פה או בכל דרך אחרת, העלול לפגוע ביכולתו של צרכן לקבל החלטה אם להתקשר בעסקה עמו, באופן שיש בו שלילה של חופש ההתקשרות של הצרכן או פגיעה מהותית בחופש ההתקשרות שלו.

אבישי ברוורמן: כמו כן, כדי למנוע מצב של תת-אכיפה בשל קשיי הוכחה, נקבעה בהצעת החוק רשימה של נהגים אשר ייחשבו נהגים שיש בהם השפעה בלתי הוגנת, כגון הגבלת יכולתו של צרכן לעזוב מקום ומניעת האפשרות של צרכן להתייעץ לגבי ההתקשרות בעסקה.

אבישי ברוורמן: בדיוני הוועדה בכנסת השמונה-עשרה הוספה, ביוזמתו של יושב-ראש הוועדה בעבר, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, פרקטיקה פסולה נוספת לרשימת הנהגים האמורה, והיא מניעת האפשרות של צרכן להביא עמו למקום עסק או למקום אחר, המנוהל על-ידי עוסק מזון או שתייה, מאותו סוג שהעוסק מוכר במקום – בתנאי שאין מדובר במסעדה או בעסק מסוג זה.

אבישי ברוורמן: מדובר ברשימה סגורה, ואם יהיה נוהג שאינו מנוי ברשימה, תידרש הוכחתו לפי היסודות הקבועים בנורמה הכללית.

אבישי ברוורמן: נושא שני: אכיפה.

אבישי ברוורמן: הסמכת מפקחים וסמכויות פיקוח.

אבישי ברוורמן: הוראות אלה שונו והותאמו לנוסח המקובל כיום, כך שלפקחים יהיו סמכויות רחבות מאלה הקיימות היום, ובכללן הסמכות לדרוש מכל אדם למסור את שמו ומענו ולהציג את תעודת הזהות שלו או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו, וכן הסמכות לבקש מבית-משפט צו חיפוש ולבצעו.

אבישי ברוורמן: בעיית האכיפה בישראל, בנושאים רבים, הייתה תמיד – חוקקו חוקים, אבל אין אוכפים.

אבישי ברוורמן: החוק הזה מחזק במידת מה נושא זה.

אבישי ברוורמן: צווים מינהליים – בהצעת החוק הוענקו לממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן שני כלי אכיפה נוספים מעבר לכלי של עיצומים כספיים, שעליו אעמוד בהמשך.

אבישי ברוורמן: הראשון – צו לשמירת טובין במקום העסק ביחס לטובין שלא קוימה לגביהם חובת סימון.

אבישי ברוורמן: הצורך בכלי אכיפה זה נובע מכך שאין אפשרות מעשית לתפוס ולאחסן כמויות גדולות של טובין שאינם מסומנים.

אבישי ברוורמן: השני – צו להפסקה או למניעה של השפעה בלתי הוגנת.

אבישי ברוורמן: כפי שציינתי מוקדם יותר, האיסור על הפעלת השפעה בלתי הוגנת, הכוח, נקבע כנורמה כללית ונוסח באופן רחב, כדי לאפשר גמישות ובשל חוסר היכולת לצפות את כל המצבים האפשריים שבהם עוסק יוכל להפעיל השפעה בלתי הוגנת על צרכן.

אבישי ברוורמן: הצרכן הוא איש, לעתים רבות, יחיד, בודד וקטן, ואין לו העוצמה להתמודד עם אותם אלה שיש להם מעגלי השפעה וכוח.

אבישי ברוורמן: עם זאת, כדי להבטיח ודאות בהפעלת הנורמה, נקבע כי היא לא תיאכף בהליך מינהלי, ואכיפתה בהליך פלילי תתאפשר רק אם ניתן צו מינהלי להפסקה או למניעה של ההפרה, והצו הופר בידי העוסק.

אבישי ברוורמן: הוועדה לא רק הבינה את הצורך בהגברת אמצעי האכיפה ברשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, אלא שלדעתה חיוני להעמיד לרשות הרשות סל כלים אפקטיבי יותר.

אבישי ברוורמן: במקביל היינו ערים גם לצורך לשמור על זכויות אלה שנטען לגביהם כי הם מפרים את הוראות החוק ועל תקינות ההליך שיתנהל.

אבישי ברוורמן: לפיכך, כדי ליצור איזונים ובלמים ביחס לצווים המינהליים האמורים, שונתה הצעת החוק המקורית בכמה נקודות:

אבישי ברוורמן: ביחס לצו לשמירת טובין נקבע כי הממונֶה – במקרה זה הממונָה – או המפקח יהיו רשאים להתיר לעוסק להוציא את הטובין ממקום העסק כדי לסמנם במקום אחר.

אבישי ברוורמן: כמו כן, נקבעה פרוצדורה לביטול הצו אם העוסק סימן את הטובין כנדרש, כך שאם הודיע העוסק לממונה או למפקח כי סימן את הטובין בהתאם להוראות החוק, יבדוק זאת הממונה או המפקח סמוך לאחר הודעת העוסק, ולא יאוחר משבעה ימי עסקים, ואם נוכח כי הטובין סומנו כאמור, יבטל את הצו.

אבישי ברוורמן: נוסף על כך, ביחס לצו להפסקה או למניעה של השפעה בלתי הוגנת, נקבע כי אם נתן הממונה צו זה בטרם ניתנה לעוסק הזדמנות לטעון את טענותיו, יהיה העוסק רשאי לטעון את טענותיו בפני הממונה בכתב או בעל-פה בתוך שבעה ימי עסקים מיום הוצאת הצו.

אבישי ברוורמן: הוראות ביחס לעיצומים כספיים: פה הטלנו עיצומים כספיים.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק מאפשרת לממונה להטיל על עוסק שהפר הוראה המנויה בחוק עיצום כספי בסכום שבין 7,000 ל-45,000 שקלים, בהתאם לחומרת ההפרה ולזהות המפר – מבדילים בין יחיד ובין תאגיד.

אבישי ברוורמן: יש לציין כי סכומי העיצום הכספי הקבועים בהצעת החוק הם סכומים קצובים, ולא סכומי מקסימום.

אבישי ברוורמן: כמו כן, בדומה לחוקים אחרים הקובעים עיצומים כספיים, גם בחוק זה הוסמך השר, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הכלכלה, לקבוע תקנות בדבר הפחתת סכומי העיצומים, ותחילתו של החוק תידחה עד להתקנת תקנות אלו.

אבישי ברוורמן: אם ההפרה נעשתה בנסיבות מחמירות, סכום העיצום הכספי יהיה פי-1.5 מהסכום המקורי שאפשר להטיל בשל אותה הפרה.

אבישי ברוורמן: הפרה בנסיבות מחמירות היא הפרה הנוגעת למספר רב במיוחד של צרכנים.

אבישי ברוורמן: ביחס להוראה זו הגיש חבר הכנסת, שנמצא אתנו במליאה, איציק שמולי, הסתייגות, שלפיה הממונה יכול להטיל עיצום כספי מוגדל בנסיבות מחמירות רק אם אין זו הפעם הראשונה שהעוסק הפר את אותה הוראת חוק.

אבישי ברוורמן: אני מבקש – למרות כבודי הרב לחבר הכנסת שמולי, לדחות את ההסתייגות מהנימוקים האלה: ראשית, התחשבות והקלה למפר שהפר את הוראות החוק בפעם הראשונה נעשית דרך מנגנון הקבוע כבר היום בהצעת החוק, המאפשר לרגולטור שהטיל את העיצום הכספי להפחית את סכומו בשיעורים קבועים בהתאם לנסיבות ושיקולים שיפורטו בתקנות שיותקנו מכוח החוק לאחר שההצעה תאושר.

אבישי ברוורמן: מקובל שאחת מהנסיבות שבגינה העיצום הכספי מופחת היא העובדה שהמפר לא הפר הוראת חוק זו בעבר, או כלל לא הפר בעבר את הוראות החוק, ואז שיעור ההפחתה גבוה אף יותר.

אבישי ברוורמן: כאמור, בהצעת החוק קבענו כי תקנות אלה יובאו לאישור הוועדה, ואין לי ספק כי גם בתקנות אלה ייקבע כי בהפרה ראשונה של המפר יופחת העיצום הכספי.

אבישי ברוורמן: כפי שאף ציינתי, תחילתו של החוק תידחה עד להתקנת תקנות אלה, כך שלא ייווצר מצב שבו יטילו על מפר עיצום כספי שלא יהיה אפשר להפחיתו אף שמתקיימים נסיבות או שיקולים שבשלהם ראוי ונכון להפחית את סכום העיצום הכספי.

אבישי ברוורמן: נימוק נוסף לדחיית ההסתייגות נוגע למקרים שבהם משתלם למפר לבצע את ההפרה.

אבישי ברוורמן: הדבר נכון במיוחד כאשר מדובר בכמה צרכנים, שכן במקרים אלו לעתים ההפרה משתלמת מאוד; אחד מהרציונלים העומדים בבסיס הצעת החוק ובבסיס מנגנון העיצומים הכספיים הוא שלילת התמריץ של המפר לבצע הפרות, כאשר במרבית המקרים התמריץ של המפר הוא תמריץ כלכלי.

אבישי ברוורמן: אם ההסתייגות תתקבל, התמריץ של העוסק לבצע הפרה יעילה שהיא הפרה ראשונה עומד בעינו, ולא נשלל, ולפיכך ההסתברות של ההפרה עולה.

אבישי ברוורמן: מעבר לכך, בהצעת החוק קבוע גם מנגנון המתייחס באופן ספציפי להפרה חוזרת.

אבישי ברוורמן: בהצעת חוק זו נכללים גם שני מנגנונים יחסית חדשים בתחום של אכיפה מינהלית: הראשון הוא התראה מינהלית, והשני – התחייבות להימנע מהפרה.

אבישי ברוורמן: התראה מינהלית היא כלי אכיפה סלחני, שמחליף במקרים מסוימים הטלת עיצום כספי ומאפשר למפר הזדמנות לתקן את ההפרה.

אבישי ברוורמן: התראה מינהלית מתאימה, למשל, במקרים שבהם מדובר בהפרה ראשונה וכאשר הוראות החוק אינן חד-משמעיות ויש צורך להכווין את הציבור אשר לקו הגבול בין פעילות חוקית לפעילות אסורה.

אבישי ברוורמן: אשר להתחייבות להימנע מהפרה, כלי אכיפה זה מיועד להפרות חמורות יותר והוא גמיש וניתן להתאמה לפי מידותיו של המפר הספציפי, מצב השוק וריבוי הגורמים המפרים, תוך התייחסות כוללת להפרות.

אבישי ברוורמן: סוגיה נוספת שהוועדה דנה בה בהקשר של עיצומים כספיים מתייחסת לפרסום על הטלת עיצום כספי.

אבישי ברוורמן: לפי הצעת החוק, הממונה רשאי לפרסם את דבר הטלת העיצום הכספי, סכומו, שם המפר, מהות ההפרה ועוד.

אבישי ברוורמן: אין ספק שהוראה גורפת כזו עלולה לפגוע באדם – ואני מדבר כאן על יחיד, לא על תאגיד או עסק – באופן בלתי מידתי, שכן באמצעי החיפוש העומדים בעולם הטכנולוגי שלנו, העובדה שהוטל על אדם עיצום כספי עלולה לרדוף אחריו שנים רבות ואף לפגוע בסיכוייו להשתלב בשוק העבודה.

אבישי ברוורמן: לפיכך, בדומה לחוקים אחרים שוועדת הכלכלה הכינה לקריאה שנייה וקריאה שלישית והתקבלו במושב הקודם, ואף בכנסת הקודמת, אישרה הוועדה נוסח מתוקן, הקובע, בין היתר, כי, ככלל, פרסום בדבר הטלת עיצום כספי ייעשה על-ידי הממונה באתר האינטרנט של המשרד ומשך הפרסום יהיה מוגבל בזמן.

אבישי ברוורמן: כן נקבע כי יותקנו תקנות, באישור ועדת הכלכלה, לעניין אופן הפרסום, כדי למנוע ככל הניתן את העיון בפרטים שפורסמו בתום תקופת הפרסום.

אבישי ברוורמן: כמו כן, נקבע כי אם לא הותקנו תקנות כאמור, יפרסם הממונה באינטרנט פרטים אלו באופן שימנע ככל הניתן את זיהויו של המפר.

אבישי ברוורמן: בנוסף, נקבע כי לא יפורסם שמו של יחיד שהוטל עליו עיצום כספי אלא אם כן סבר הממונה כי הפרסום נחוץ לשם אזהרת הציבור ורק לאחר שנתן למפר הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין זה.

אבישי ברוורמן: הוראה חשובה נוספת שהוספה במהלך דיוני הוועדה היא ההוראה המצמצמת את יכולתו של הממונה לפנות למסלול של אכיפה פלילית לאחר שבחר כבר במסלול של אכיפה מינהלית, כך שאם שילם המפר עיצום כספי בשל הפרה שביצע לא יוגש נגדו כתב-אישום בשל אותו מעשה, אלא אם כן נתגלו עובדות או ראיות חדשות המצדיקות זאת.

אבישי ברוורמן: לבסוף, ברצוני להזכיר כי לאורך העבודה על הצעת החוק הועלו טענות מטעם העובדים המועסקים כיום בפעולות פיקוח ואכיפה בתחום הצרכנות במשרד הכלכלה, כי קבלת הצעת החוק, המעבירה סמכויות לרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, עלולה לפגוע בהם, ועל כן נמנענו מלאשר את הצעת החוק עד שקיבלנו ממנכ"ל משרד הכלכלה התחייבות – מיכל בירן – בכתב, כי עובדים אלו לא יפוטרו ומעמדם בשירות המדינה לא ייפגע.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות בזאת לצוות המקצועי והמסור של ועדת הכלכלה, שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת לפניכם: צוות הייעוץ המשפטי בראשות המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, האחת והיחידה, עורכת-דין אתי בנדלר.

אבישי ברוורמן: הרוח של ההתייחסות לעיצומים כספיים היא רוח בנדלר; כי מצד אחד אני מאמין שצריך לתת נבוט גדול, למען יראו וייראו, אבל הגברת בנדלר תמיד מסתכלת גם כן שכשחס וחלילה נופל נבוט גדול, יש לשמור על זכויות הפרט, שלא ייפגעו.

אבישי ברוורמן: הרוח הזאת במקרה הזה, קצת רוח המחוקקים וברוורמן ורוח בנדלר – יצא לחוכמה, ואני מאמין בחקיקה הזאת.

אבישי ברוורמן: כמובן, עורכת-דין בנדלר, הייתה אתה עורכת-דין אביגל כספי, שעשתה – תמיד אני מתבלבל – לילות כימים.

אבישי ברוורמן: מה אומר על מנהלת הוועדה לאה ורון שלא אמרתי?

אבישי ברוורמן: זכינו, ועדת הכלכלה ואני, והתשומה שלה כאן לא תסולא בפז.

גילה גמליאל: והכנסת והציבור זכו גם כן.

אבישי ברוורמן: אני מוסיף כמובן את הצוות הנפלא שלנו, את עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי, והדובר, שהוא עכשיו בצו 8, איננו אתנו, ואנחנו שולחים לו את ברכתנו מכאן, ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות לצוות עוזרי המסור: מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף.

אבישי ברוורמן: חברות וחברי הכנסת, אני סבור כי ההצעה שבפניכם הנה חשובה ביותר.

אבישי ברוורמן: היא תאפשר לרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן להבטיח ציות להוראות החוק, המשפיע על רווחת כל אחד ואחת מאתנו.

אבישי ברוורמן: אני מודה לאנשי משרד הכלכלה, לאנשי הרשות, לכולם, על העבודה המסורה ביחד.

אבישי ברוורמן: וכפי שציינתי קודם, להצעת החוק הוגשה הסתייגות מטעם חבר הכנסת איציק שמולי, שאותה אני מבקש שתדחו ותקבלו את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שגיבשה הוועדה.

אבישי ברוורמן: אני מודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה פרופסור אבישי ברוורמן.

גילה גמליאל: להצעת חוק זו הוגשה הסתייגות אחת, של חבר הכנסת איציק שמולי – אז הוא מסיר את ההסתייגות.

גילה גמליאל: מכיוון שהוא מסיר את ההסתייגות, אנחנו כרגע נעבור להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014, בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: בבקשה, ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–15 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–15 נתקבלו.

גילה גמליאל: 21 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: ונעבור להצבעה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה – בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: אבישי, אם אפשר לומר בתחילת החוק את עיקרי החוק, על מנת שיהיה לאנשים יותר קל להבין אותו גם כן.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014, נתקבל.

גילה גמליאל: 18 בעד.

גילה גמליאל: ההצעה עברה גם בקריאה שלישית, ותוכנס לספר החוקים – הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014.

גילה גמליאל: אז בהחלט ברכות.

גילה גמליאל: [מס' מ/846; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 8798; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: נעבור לחוק הבא – של ועדת הכלכלה.

גילה גמליאל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה אבישי ברוורמן.

גילה גמליאל: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית, בבקשה.

גילה גמליאל: אני רואה שהבאת לנו עוד ספר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כן.

גילה גמליאל: טוב, להתכונן – את עיקרי הדברים.

אבישי ברוורמן: רבותי, זה לדברי הימים של הכנסת.

אבישי ברוורמן: עדי, חברת הכנסת קול, את שאלת אותי משהו.

אבישי ברוורמן: לא שאלת?

גילה גמליאל: אני אומרת שאסור לדבר לפרוטוקול, צריך לדבר לחברי וחברות הכנסת ולציבור הרחב.

עדי קול: – – –

אבישי ברוורמן: לא, לא.

אבישי ברוורמן: מה שאני אמרתי גם כן, הלוא הרעיון פה, הלוא אנחנו, הרשות לסחר ההוגן וכו', אנחנו רוצים לעזור לצרכן.

אבישי ברוורמן: בשביל לעזור לצרכן צריך לתת להם כוח.

אבישי ברוורמן: נתנו להם פה את הכוח, ומצד שני, גם שמרנו שהכוח יהיה מידתי – Did I make myself perfectly clear?

גילה גמליאל: אבישי היקר, אנחנו עברנו כבר להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה, בוא נתמקד בזה.

גילה גמליאל: ואם אפשר רק לומר את עיקרי החוק בתחילת דבריך, על מנת שלא תישאל לאחר מכן.

אבישי ברוורמן: גברתי היושבת-ראש, תודה – השר לנדאו שאני שמח שאתה ממשיך לרשום את כל הדברים שאני מקריא – חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: עניינה של הצעת החוק בקידום התחרות במשק הגז הביתי.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת גמליאל, גברתי היושבת-ראש, בטרם אכנס בעובי הקורה של הצעת החוק אקדים כמה דברי רקע, כבקשתך.

אבישי ברוורמן: משק הגז הביתי מתאפיין מזה שנים בריכוזיות ובקיומם של חסמי כניסה גבוהים למתחרים חדשים.

אבישי ברוורמן: למעשה, השוק נשלט כמעט לחלוטין על-ידי ארבעה ספקי גז גדולים המותירים נתחי שוק זניחים לספקי הגז הקטנים.

אבישי ברוורמן: בשנת 2008 התקבל בכנסת חוק משק הגז (קידום תחרות בגז לצריכה ביתית) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, במטרה להתמודד עם כשלים אלה ולקדם את התחרות במשק הגז הביתי.

אבישי ברוורמן: במסגרת חוק זה, שכלל כמה תיקוני חקיקה, תוקן חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה), התשמ"ט–1989, שפתח לראשונה, בשנת 1989 – חבר הכנסת חנין, 1989, היית כבר בכנסת?

אבישי ברוורמן: עוד לא היית – את משק הגז הביתי לתחרות, וקבע הסדרים לעניין החלפת ספק גז בידי צרכן גז, ובכלל זה איסור לכבול את הצרכן אל ספק הגז שעמו התקשר – ברשותך, לא אזכיר שמות של חברות הגז הגדולות.

אבישי ברוורמן: אם את רוצה, את יכולה לציין אותם.

גילה גמליאל: בסדר – – –

אבישי ברוורמן: בתיקון החוק משנת 2008 נקבעו, בין היתר, שני הסדרים שנועדו להתמודד עם כשלי השוק שתיארתי.

אבישי ברוורמן: ראשית, נקבע בסעיף 17א לחוק כי מהרגע שבו צרכן גז ביתי מסר לספק גז הודעה על החלטתו להתנתק ממנו, אסור לאותו ספק הגז או למי מטעמו להתקשר עם הצרכן או להציע לו הטבות כלשהן לעניין אספקת גז במשך שישה חודשים מיום מסירת ההודעה על-ידי הצרכן.

אבישי ברוורמן: הוראה זו נועדה להגביל את יכולתם של ספקי הגז לסכל אפשרות של החלפת ספק גז.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, למנוע את כניסתו של מתחרה.

אבישי ברוורמן: אנחנו בעד תחרות.

אבישי ברוורמן: שנית, נאסר על ספקי הגז להפלות בין צרכנים דומים: לפי סעיף 17ב לחוק, ספק גז העוסק בשיווק גז בצריכה ארצית אינו רשאי לסרב לתת שירות לצרכן גז ביתי המבקש להתקשר עמו, באותו אזור שבו הוא מספק גז, בתנאים דומים לתנאים שבהם הוא מספק את השירות לצרכן גז ביתי דומה, אלא אם כן הראה כי קיימים טעמים המצדיקים להפלות, לא לתת את השירות בתנאים דומים, מה הן הסיבות לאפליה.

אבישי ברוורמן: מאחר שיש הטוענים כי הסדרים אלה עלולים לפגוע בזכויות ספקי הגז, גם אם לתכלית ראויה, הוחלט בזמנו לקבוע אותם כהוראת שעה למשך שלוש שנים, במתן סמכות – ואני מפרט: לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, בהתייעצות עם הממונה על ההגבלים העסקיים ובאישור ועדת הכלכלה – להאריך את תוקפם לתקופות נוספות, שלא יעלו על שלוש שנים במצטבר.

אבישי ברוורמן: מטרתו של מנגנון זה הייתה לאפשר לבחון, בתום שלוש השנים הראשונות, אם התקופה שחלפה הספיקה לשם פתיחת השוק לתחרות אפקטיבית, או שמא יש צורך בהארכתה.

אבישי ברוורמן: ואכן, השר עשה שימוש בסמכותו, ותוקפם של סעיפים 17א ו-17ב לחוק הוארך כמה פעמים, באישור ועדת הכלכלה, עד המקסימום האפשרי לפי החוק, דהיינו בשלוש שנים נוספות בסך הכול.

אבישי ברוורמן: חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת להאריך את תוקפם של סעיפים אלה עד 1 בינואר 2019, בהסתמך, בין היתר, על נתונים שהציג משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים בדיון בוועדה, המצביעים על כך שהסדרים אלה אכן תרמו לקידום התחרות במשק הגז הביתי והביאו לשיפור כושר התחרות של ספקי הגז הקטנים.

אבישי ברוורמן: אולם לפי אותם נתונים, הריכוזיות ורמת התחרותיות הנמוכה במשק עדיין נותרו בעינן.

אבישי ברוורמן: זה לא רק בנושא הזה; ישראל נמצאת בבעיה שהתחרותיות בהרבה מאוד ענפים היא נמוכה.

אבישי ברוורמן: ד"ר לנדאו, אתה היית שר בעניינים האלה ואתה מודע לדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אומנם נתח השוק של ארבעת ספקי הגז הגדולים ירד במקצת, אך הם עדיין חולשים על כ-88% מהמשק, ומותירים 12% בלבד מהמשק ל-23 ספקי גז קטנים.

אבישי ברוורמן: במצב דברים זה, אני סבור כי ראוי להותיר על כנם את ההסדרים כאמור, המקדמים את התחרות במשק הגז הביתי, תוך מתן אפשרות לבחינתם מחדש בתום אותה תקופה.

אבישי ברוורמן: אזכיר בעניין זה כי הצעתה המקורית של הממשלה ביקשה להאריך את תוקף הסעיפים בעשר שנים נוספות; אני לא יודע אם אתה ביקשת, בזמנו, או זה שהיה לפניך.

אבישי ברוורמן: הוועדה בראשותי, לאחר ששמעה את טענותיהן של חברות הגז הגדולות, החליטה כאמור לקצר תקופה זו לחמש שנים בקירוב, אך להסמיך את שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, בהתייעצות עם הממונה על ההגבלים העסקיים ובאישור הוועדה, להאריך את תוקפו של כל אחד מהם בתקופות נוספות, ובלבד שסך כל תקופות ההארכה לגבי כל סעיף לא יעלה על חמש שנים.

אבישי ברוורמן: לא נותר לי אלא לקוות, ד"ר לנדאו – אני לא יודע אם אתה ואני נהיה פה עוד חמש שנים – כי בעוד חמש שנים נהיה עדים לשכלולה של תחרות אמיתית במשק הגז הביתי; אבל סתיו שפיר בטח עוד תהיה אתנו עוד המון שנים, לכן אני מקווה שלא נידרש להאריך את תוקפם של סעיפים אלה.

אבישי ברוורמן: תיקון נוסף הנכלל בהצעת החוק נועד להסמיך את שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים להתקין תקנות לעניין הליכי בחירת ספק הגז הראשון שיספק גז לשני צרכנים ומעלה.

אבישי ברוורמן: לפי המוצע, תקנות אלה יותקנו בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הכלכלה, וייקבעו בהן הוראות שמטרתן לאפשר לצרכנים לבחור בעצמם, לפי שיקוליהם, את ספק הגז שיספק להם גז לראשונה, בשונה מהמצב היום, שבו הבחירה נעשית בדרך כלל על-ידי הקבלן.

אבישי ברוורמן: לא אחת קורה כי ספק הגז שנבחר על-ידי הקבלן ממשיך לספק גז לדיירי הבניין לאורך שנים רבות, גם כאשר רמת השירות או המחיר אינם משביעי רצון, והחלפת ספק גז, גם בהתחשב בחקיקה לקידום התחרות במשק הגז, שהזכרתי בראשית דברי, עדיין כרוכה בהליך מורכב יחסית.

אבישי ברוורמן: לפיכך, יש מקום להסדרת הנושא.

אבישי ברוורמן: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להודות לצוות המסור של ועדת הכלכלה, לצוות הייעוץ המשפטי בראשות המשנה ליועץ המשפטי לכנסת עורכת-הדין אתי בנדלר ועורך-הדין איתי עצמון – כמה אנחנו עובדים יחד ואיזו עבודה נפלאה אתה עושה; כמובן למנהלת הוועדה לאה ורון, שכבודה מלא עולם – אני כל כך גאה שזכיתי לעבוד אתך, לאה, אני אומר לך את זה, וכל יום אני עוד יותר מאושר, ואני מתכוון לכל מילה שאני אומר.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכל רכזות הוועדה, לעידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי, ולליאור רותם – בצו 8 – לצוות עוזרי: מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף, לכל אלה שעשו במלאכה מהמשרדים השונים – משרד האנרגיה והתשתיות.

אבישי ברוורמן: רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק מאזנת, להבנתי, באופן ראוי בין האינטרס החשוב והחיוני של קידום ועידוד התחרות במשק הגז הביתי לבין זכויותיהן של חברות הגז הגדולות.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה פרופסור אבישי ברוורמן, בהחלט תודות למנהלת הוועדה לאה ורון.

גילה גמליאל: מכיוון שאין הסתייגויות לחוק אבל יש בקשות לרשות דיבור, נעבור לחבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מוותר.

גילה גמליאל: מוותר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת עפו אגבאריה – אינו נוכח.

גילה גמליאל: מפאת העובדה שאין הסתייגויות, נעבור להצבעה על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה – בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–4 – 17 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

גילה גמליאל: 17 בעד, מתנגד אחד.

גילה גמליאל: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: אנו עוברים ועוברות להצבעה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, נתקבל.

גילה גמליאל: 19 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, עבר בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: ההצעה עברה, ותועבר לספר החוקים.

גילה גמליאל: בהחלט תודות.

גילה גמליאל: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 23), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה למזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: [נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: נעבור להחלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

גילה גמליאל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

גילה גמליאל: עשית עבודה יפה עם הוועדה ועם מנהלת הוועדה, כפי שאמרת כמה פעמים היום.

גילה גמליאל: מילאתם את סדר-היום.

אבישי ברוורמן: החלטת ועדת הכלכלה לגבי פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי וכו' – מוצע לאשר את החלטת ועדת הכלכלה לפצל חלק מהצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי, התשע"ב–2012, שתפוצל להצעות חוק נפרדות, כך שחלק יכלול את פרק ב', שעניינו תיקון חוק ההגבלים העסקיים, וחלק יכלול את כל ההוראות.

אבישי ברוורמן: פרק ב' בהצעת החוק עניינו תיקון חוק ההגבלים העסקיים, הכולל הוראות לביטול הפטור הגורף מתחולת האיסור על הסדר כובל להסדרים של בלעדיות הדדית בהפצה, וכן הוראות המסמיכות את בית-הדין להגבלים עסקיים להורות לבעל מונופולין או לחבר מקבוצת ריכוז למכור נכסים, אם הדבר נדרש כדי למנוע פגיעה או חשש לפגיעה משמעותית בתחרות או בציבור, ובהקשר של קבוצות ריכוז, אם הדבר נדרש כדי להגביר משמעותית את התחרות.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש להצביע על זה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה פרופסור אבישי ברוורמן.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: מי בעד ומי נגד ההחלטה?

גילה גמליאל: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה – 16 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, נתקבלה.

גילה גמליאל: 16 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה התקבלה.

גילה גמליאל: [מס' מ/757; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"א, עמ' 1147; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל, התשע"ד–2014.

גילה גמליאל: יגיש את הצעת החוק – יציג אותה יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה חבר הכנסת משה גפני.

גילה גמליאל: בבקשה.

אבישי ברוורמן: שכחתי להצביע.

נחמן שי: אפשר להצטרף להצבעה הקודמת?

גילה גמליאל: ההצבעה עברה מזמן.

אבישי ברוורמן: תוסיפי אותי.

גילה גמליאל: לפרוטוקול – –

אבישי ברוורמן: שי ואבישי.

גילה גמליאל: – – גם אבישי ברוורמן וגם נחמן שי מודיעים שהם תמכו בהצבעה הקודמת.

גילה גמליאל: אנחנו כבר בהצעה הבאה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית, שהכינה ועדת המדע והטכנולוגיה בראשותי, והיא מבין ההצעות היותר-חשובות שיאושרו בכנסת במושב זה.

משה גפני: באדר ב' התשע"א, מרס 2011, בהיותי יושב-ראש ועדת הכספים, אישרה ועדת הכספים את הצעת החוק הממשלתית שהביא שר האוצר דאז השר יובל שטייניץ – הצעת חוק למיסוי רווחי גז, שהתבססה על מסקנות ועדת ששינסקי.

משה גפני: אחד השינויים, מני רבים, שביצעה ועדת הכספים ביחס להצעת ששינסקי היה הקביעה כי יהא על הממשלה להביא בפני הכנסת הצעת חוק שתקים קרן ייעודית לניהול כספים שהתקבלו מההיטל על רווחי הגז, כך שכספים אלה יועברו למטרות חברתיות וכלכליות.

משה גפני: באיחור של שנה וחצי הביאה הממשלה את הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט.

משה גפני: ועדת המדע והטכנולוגיה קיימה דיונים רבים בהצעת החוק הזו ובחנה כל סעיף בה בקפדנות.

משה גפני: כתוצאה מכך, הצעת החוק המובאת בפניכם שונה למדי מהצעת החוק הממשלתית המקורית.

משה גפני: אף את שם הצעת החוק ואת שם הקרן שינינו כך שהיא תבטא את העובדה שרווחי הגז שייכים לכלל אזרחי המדינה.

משה גפני: לקרן יהיו שני מקורות הכנסה: הכנסות המדינה מההיטל על רווחי גז שיועברו אליה, ו"הריבית והפירות", כפי שזה מכונה בחוק, שיישאו ההכנסות מההיטל.

משה גפני: נגיד בנק ישראל לשעבר סטנלי פישר, שהופיע בפני ועדת המדע, אמר שלהערכתו ההכנסות בקרן יעמדו על 125 מיליארד דולר ב-25 השנים הבאות.

משה גפני: עכשיו אתם מבינים למה זו אחת ההצעות החשובות במושב זה.

משה גפני: עד שנת 2037 יהיו בקרן 72 מיליארד דולר.

משה גפני: סכומים שלא נתפסים בכלל במושגים של מדינת ישראל.

משה גפני: בשל החשש מ"המחלה ההולנדית", שמובילה לכך שההכנסות ממשאבי טבע מובילות להוצאה ציבורית ופרטית מוגברת, הצעת החוק הממשלתית קובעת שההכנסות מרווחי הגז יישמרו בקרן אך לא יתווספו לתקציב המדינה מדי שנה.

משה גפני: הן ישמשו את המדינה בעתות חירום בלבד, כפי שאסביר להלן.

משה גפני: חברי הוועדה ואני הגענו למסקנה כי החשש מהמחלה ההולנדית הוא אמיתי, ומוטב שרווחי ההיטל ייצברו ויישמרו כפי שהציעה הממשלה.

משה גפני: לגבי התשואה שתתקבל בשל ההכנסות מרווחי הגז, מה שנקרא "פירות הקרן" – הציעה הממשלה שהם יוקצו למטרות חברתיות, כלכליות וחינוכיות.

משה גפני: פירות הקרן לפי ההצעה הם 3.5% משווי הנכסים למשך שמונה השנים הראשונות, ולאחר מכן – התשואה הריאלית הממוצעת שהניבו ההכנסות במשך עשר שנים.

משה גפני: בהצעת החוק המקורית ביקשה הממשלה שפירות הקרן יהיו חלק מהצעת חוק התקציב המובאת בפני הכנסת.

משה גפני: אני מבקש להסביר מה המשמעות בהצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: תהיה שורה אחת בהצעת חוק התקציב שתבטא את סכום הפירות שיחולקו באותה שנה בתקציב.

משה גפני: לפיכך, נקבע במקור שההצעה תידון בוועדת הכספים כחלק מהצעת חוק התקציב.

משה גפני: הצעת החוק הממשלתית קבעה שבתוך תקציב המדינה תהיה שורה אחת, יהיה כתוב "פירות רווחי הגז", וזה יעבור לוועדת הכספים, כפי שכל התקציב עובר.

משה גפני: אנחנו מדברים על סכומי עתק, סכומים שהם מאוד מאוד גדולים, ככל שנוקפות השנים.

משה גפני: ועדת המדע והטכנולוגיה סברה שיש לקיים דיון נפרד בנושא פירות הקרן ושיש לאפשר לוועדה מיוחדת בכנסת לדון על כך.

משה גפני: לפיכך נקבע בהצעת החוק שבפניכם שתוקם ועדה לפיקוח על הקרן שתהיה אחראית לקרן ועל יישום הוראות החוק.

משה גפני: זו ועדה חדשה לחלוטין שתוקם בכנסת.

משה גפני: היא תהיה מורכבת מתשעה חברי הכנסת, וההרכב הסיעתי שלה ייקבע בהתחשב בהרכב הסיעתי של הכנסת ובגודל הסיעות.

משה גפני: זו ועדה שתוקם בכל כנסת ותקיים דיונים לאורך כל ימות השנה בנושאי הקרן.

משה גפני: היא גם זו שתאשר את דוחות הקרן ותאשר תקנות בנושא חוק הקרן.

משה גפני: הנושא המשמעותי ביותר שהיא תעסוק בו הוא חלוקת פירות הקרן.

משה גפני: המטרה של חברי ועדת המדע הייתה לחזק את היכולת של הציבור, באמצעות הכנסת, להשפיע על חלוקת פירות הקרן ולקיים בנושא זה דיון נפרד.

משה גפני: לפיכך, לפי הצעת החוק, על הממשלה להביא בפני הוועדה לפיקוח על הקרן הצעה מפורטת.

משה גפני: לא שורה אחת שתגיד מספר ותו לא, אלא פירוט מסיבי של כל מטרה, כל הקצאה שנכללה בהצעה, השיקולים בבחירתה ואופן יישומה.

משה גפני: כמו כן, ביצוע בפועל של ההקצאות בשנתיים הקודמות ואופן יישומן: הממשלה תצטרך לפרט ברמת פירוט גבוהה מאוד בכתב, ולכלול דברי הסבר שיפרטו כיצד יושמו הקצאות הכספים בשנים הקודמות.

משה גפני: זה יאפשר שקיפות ציבורית גבוהה וגם יאפשר לוועדה לפיקוח על הקרן קביעת חלוקת הפירות בכל שנת כספים.

משה גפני: לאחר שהוועדה המיוחדת לפיקוח על הקרן תכין את החלוקה, היא תובא כחלק מהצעת חוק התקציב.

משה גפני: משרד האוצר, שהתנגד להקמתה של ועדה נוספת והעדיף שהכול יידון בוועדת הכספים, ביקש לקבוע מגבלה, שלפיה ככל שהוועדה המיוחדת על הקרן לא תכין את הצעת החלוקה עד למועד אישור התקציב הקבוע בחוק, הצעת החלוקה תוכן על-ידי ועדת הכספים.

משה גפני: אני רק רוצה להדגיש שזאת הסיבה שעיכבתי את הבאת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: היה לי ויכוח עם משרד האוצר לגבי הנושא הזה, מי יעמוד בראש הוועדה ומה יקרה בסוף.

משה גפני: בסופו של דבר הייתה פשרה, והפשרה אומרת את מה שאני מביא עכשיו בפניכם.

משה גפני: הפשרה אומרת שמכינה את הצעת החוק הוועדה המיוחדת, עם פירוט של כל הסעיפים וכל הנושאים.

משה גפני: במידה ששלושה ימים לפני תום שנת התקציב הוועדה לא אישרה את התקציב של פירות הקרן או של הקרן בכלל, זה יועבר באותם שלושה ימים אחרונים לאישור ועדת הכספים.

משה גפני: ראשית, עשיתי חשבון שצריך להתפשר בסופו של דבר, מפני שהחוק הזה הוא חוק טוב, ולא לעכב אותו עד אין-סוף; שנית, אני סבור שוועדה כזאת, שהיא לא עוסקת בחוק הסדרים, היא לא מטילה גזירות על הציבור, היא ועדה שמחלקת את פירות הקרן לטובת אזרחי המדינה – אין מציאות כזאת.

משה גפני: אני לא מעלה בדעתי מציאות שעד שלושה ימים – הרי חודשיים יש לדון – לפני תום שנת התקציב היא לא תאשר את התקציב הזה, במיוחד שיהיה הסד הזה.

משה גפני: לכן הסכמתי לפשרה הזאת, ואני חושב שהיא פשרה הכרחית כדי לקדם את החוק, שהוא חוק טוב.

משה גפני: בנוסף, ועדת המדע והטכנולוגיה מצאה לנכון לשים דגש על כמה מטרות בחלוקת פירות הקרן.

משה גפני: שינינו את שם הקרן, כפי שאמרתי קודם, כך שהיא תתייחס לכל אזרחי ישראל, והפירוש הוא שהוועדה רואה לנגד עיניה שימושים לצורך רווחה וחינוך בדרך של פרויקטים ייחודיים, וזאת להבדיל מהבלעת הכספים הללו בגירעון התקציבי.

משה גפני: אם זה היה הולך לוועדת הכספים, שורה אחת בחוק התקציב, זה היה נבלע בתוך הגירעון של תקציב המדינה.

משה גפני: הוועדה הבהירה בדיוניה, כהנחיה לוועדה לפיקוח על הקרן, שאין להשתמש בפירות הקרן לצורכי ביטחון, וגם המונח "מטרות כלכליות" צריך להתפרש מתוך ראייה חברתית.

משה גפני: בנוסף, כיוון שנכסי הקרן, רווחי הגז, מגיעים מגז, חברי ועדת המדע ואנוכי סברנו שיש מקום להתייחס לכך גם בחלוקת פירות הקרן ולשים זרקור על מחקר ופיתוח שיביא לשמירה על המשכיותם של נכסי הקרן, הגז, ולפיכך קבענו שבמקביל להצעת הממשלה לחלוקת פירות הקרן יובא בפני הוועדה לפיקוח על הקרן פירוט מלא לעניין הסכום המוקצה בהצעת ההחלטה למחקר ופיתוח ולהשקעה באנרגיות מתחדשות.

משה גפני: בעניין זה יש הסתייגות של חבר הכנסת טופורובסקי.

משה גפני: אני רק מבקש להדגיש שאני, בסיכום עם חברי הוועדה שהסתייגו – מכיוון שאחרת לא היינו יכולים להביא את זה היום, שזה נעשה בהסכמות – ההסתייגויות, גם השר פרי פגש אותי והוא גם הסכים: דיברתי עם חברי הוועדה שהסתייגו.

משה גפני: ההסתייגויות שלהם עוברות להיות הסתייגויות דיבור, כי חברי הוועדה מעוניינים שהחוק יעבור; הם רואים חשיבות רבה בחוק הזה, ולהמשיך לדחות את זה הם לא רצו.

משה גפני: לכן אני גם מודה להם.

גילה גמליאל: במילים אחרות, חבר הכנסת גפני, הם משכו את ההסתייגויות שלהם, והן הפכו בקשות רשות דיבור.

משה גפני: הן הפכו הסתייגויות דיבור, נכון.

משה גפני: אני בכל זאת רוצה להסביר – כי ההסתייגויות ראויות.

משה גפני: אנחנו לא יכולנו לקבל אותן, מכיוון שבסופו של דבר הגענו להסכמה עם הממשלה, על כל מרכיביה, שזאת הצעת החוק.

משה גפני: הממשלה טענה שהיא מאוד התקפלה בעניין הזה, אני טענתי שאנחנו מאוד התקפלנו; נפגשנו אי-שם באמצע, ואין אפשרות עוד לשנות.

גילה גמליאל: אם זה האמצע שלך, גפני, זה אומר שזה בסדר גמור.

משה גפני: חבר הכנסת טופורובסקי – אני רוצה להזכיר את זה, כי אני חושב שזו הסתייגויות ראויה – מבקש להוסיף את הזרקור גם על מחקר ימי.

משה גפני: אני סבור שיש לדחות את ההסתייגות הזאת, אבל מכיוון שזה ירד, אין צורך שאסביר.

משה גפני: אני מעדיף להיות אתך מאשר נגדך בעניין הזה, אם זה גם לא יובא בסופו של דבר להצבעה.

משה גפני: לגבי נכסי הקרן שינוהלו בידי מחלקת הניהול בבנק ישראל – לפי הצעת החוק, במקרה של אירוע חריג – ועל זה היה ויכוח גדול וממושך בוועדה – במקרה של אירוע חריג הכנסת תהיה רשאית לאשר לממשלה הלוואה מנכסי הקרן – יש אירוע חריג, ושוב, זה לא ההגדרות שייקבעו על-ידי הממשלה – זאת, לאחר שהממשלה הכריזה על קיומו של אירוע חריג שפוגע לרעה בכלכלת ישראל למשך זמן, היקף ועוצמה ניכרים.

משה גפני: הבהרנו בוועדה שמצב ביטחוני קשה אינו בגדר אירוע חריג.

משה גפני: גם הצורך בהפחתת גירעון אינו מצב חריג בשום מצב שהוא.

משה גפני: הכוונה לאירוע חריג מאוד, כמו רעידת אדמה דרמטית ברחבי הארץ או זיהום רציני של הים התיכון, שיגרור אחריו פגיעה ישירה בכלכלה.

משה גפני: על מנת שהממשלה לא תרוקן את נכסי הקרן באמצעות הלוואה כזו, קבענו שהאישור צריך להינתן על-ידי 70 חברי כנסת.

משה גפני: בהצעה המקורית הסתפקו ב-65 חברי כנסת.

משה גפני: כמו כן, קבענו שבקבלת ההחלטה לעניין ההלוואה תתחשב הממשלה בפגיעה שתיגרם לנכסי הקרן, כשלנגד עיניהן של הממשלה והכנסת תהיה טובת הציבור שהקרן ונכסיה ימשיכו להתקיים דורות רבים.

משה גפני: אני תקווה שהשימוש בסעיף ההלוואה בשל אירוע חריג בנכסי הקרן ייעשה באופן חריג ביותר.

משה גפני: אני מקווה שלא יהיה כזה, אבל אם יהיה, זה יהיה באמת אירוע חריג ביותר, בצמצום רב.

משה גפני: בכל מקרה, אף לכך הוספנו שקיפות, וכל החלטת ממשלה בנושא תהיה מנומקת, מפורטת וגלויה.

משה גפני: בנוסף, לאור הקמתה של הוועדה לפיקוח על הקרן אף לעניין אירוע חריג, היא תקיים את כל הדיונים בנושא זה בטרם הבאתו בפני הכנסת וגם זה ייצור שקיפות נוספת.

משה גפני: לפי ההצעה, כעבור תשעה חודשים ממתן ההלוואה הממשלה רשאית לבקש מהכנסת, באותו הליך של אישור על-ידי 70 חברי כנסת, הקלה בהחזר ההלוואה.

משה גפני: אף כאן החמרנו בוועדת המדע, וקבענו שלא יינתן פטור מלא מהחזר הריבית.

משה גפני: בהצעה המקורית היה אירוע שבו היה אפשר לבקש פטור מלא מהחזר.

משה גפני: אנחנו לא קיבלנו את זה, ושינינו את זה.

משה גפני: לפי הצעת החוק, לקרן יהיו ארבעה מוסדות שונים: מועצת הקרן, ועדת ההשקעות, ועדת ביקורת ומחלקת ניהול.

משה גפני: על מנת לחזק את מעמדה של הקרן קבענו הוראה חדשה שלפיה לקרן יהיה יועץ משפטי משלה – גברתי היושבת-ראש, משהו דרמטי: אני נלחמתי עם הממשלה כדי שלקרן יהיה יועץ משפטי.

משה גפני: כשבאתי לכנסת, לא חשבתי שזה יקרה, אבל זה קרה.

משה גפני: ניהלנו על זה מלחמה גדולה, מכיוון שאני סבור שאם אין לקרן יועץ משפטי משלה, אלא הם כפופים להוראות של היועץ המשפטי לממשלה, כשיהיה ויכוח על מקרה חירום ועל אופן החזרת ההלוואה ועל נושאים רבים ומגוונים – –

גילה גמליאל: מגדיל את העצמאות של הוועדה.

משה גפני: – – אז ברור שהממשלה, ידה על העליונה.

משה גפני: לכן התעקשתי על זה, שיהיה יועץ משפטי של הקרן.

משה גפני: מעמדו יהיה – כמו שלוות"ת יש יועץ משפטי משלה – – –

גילה גמליאל: התעקשת וקיבלת.

משה גפני: לא קיבלתי.

משה גפני: לקחתי.

גילה גמליאל: לקחת.

גילה גמליאל: כן.

משה גפני: אראל מרגלית, היא אומרת שקיבלתי יועץ משפטי.

משה גפני: אמרתי: לקחתי.

אראל מרגלית: את לא יודעת כמה הוא לקח.

גילה גמליאל: אני יודעת, אני יודעת.

גילה גמליאל: אמרתי, איפה הזמנים שלו בוועדת הכספים?

גילה גמליאל: יחזרו, בעזרת השם.

משה גפני: קבענו הוראה חדשה שלפיה לקרן יהיה יועץ משפטי משלה, וזאת נוסף על המבקר הפנימי של הקרן.

משה גפני: מינויו של יועץ משפטי לקרן, שעומד בפני עצמו, יביא לשמירה על נכסיה וימנע ניגוד עניינים מול הממשלה.

משה גפני: לעניין כל מוסדות הקרן הכנסנו תיקונים לא מעטים שנועדו לייצר שקיפות גבוהה בעניינם, כך שכל דבר שניתן לפרסם – יפורסם.

משה גפני: הפרוטוקולים יהיו גלויים.

משה גפני: מדיניות ההשקעות תהיה מפורטת ובהירה, וכיוצא בזה.

משה גפני: בראש מועצת הקרן יעמוד שר האוצר, אבל בניגוד להצעת החוק המקורית, תיקנו, והסכמתו של השר לא תידרש לכל החלטת מועצה.

משה גפני: הוא יהיה אחד מחברי המועצה והוא יעמוד בראשה, אבל אין לו זכות וטו על החלטות המועצה.

משה גפני: פירוש הדבר, שלשלושת נציגי הציבור החברים במועצה מתוך שבעת חבריה תהיה משמעות רבה.

משה גפני: תחילתו של החוק היא במועד שבו הגיעו הכנסות הקרן למיליארד, וגם זה תיקון לעומת ההצעה המקורית, שבה דובר על 2 מיליארד.

משה גפני: לפי הצעת החוק הממשלתית המקורית, דובר על רווחים שיגיעו ל-2 מיליארד שקל, ואנחנו תיקנו את זה, צמצמנו את זה ב-50%, ועל כן תחילתו של החוק ברגע שההכנסות יגיעו למיליארד.

משה גפני: המשמעות היא שכבר בשנת 2017 החוק ייכנס לתוקף.

משה גפני: עד אז יהא על הממשלה להקים את כל מוסדות הקרן ולמנות את נציגי הציבור בעלי התפקידים בקרן.

משה גפני: ועדת המדע והטכנולוגיה עשתה עבודת חריש רצינית ביחס להצעת החוק הזאת, ולכן אני מבקש לאשר אותה.

משה גפני: יש פה הסתייגויות, שחלק מההשקעות של נכסי הקרן ייעשו בישראל.

משה גפני: אני בכוונה מדגיש את זה, מכיוון שבהתחלה נטינו לקבל את ההסתייגות הזאת ולומר: למה שנכסי ההשקעות לא יהיו כאן בארץ?

משה גפני: הממשלה עמדה בתוקף על העניין, וגם שכנעה את חברי הוועדה, גם אותי – בגלל הבעיה של המחלה ההולנדית, בגלל כמה בעיות כלכליות – שההשקעה תהיה בחוץ-לארץ.

משה גפני: זו עמדתם הנחרצת גם של הממשלה, גם של בנק ישראל, שכן הדבר עלול להביא למחלה ההולנדית.

משה גפני: לכן קבענו שההשקעות תהיינה בחו"ל.

משה גפני: אני מבקש לומר, לסיום – לאחר שסיימנו את חקיקת החוק, אני מודאג, ואני אומר את זה לכנסת.

משה גפני: אני לא מודאג ממה שיהיה עם הקרן.

משה גפני: הקרן, אם אכן זה יאושר, ואני מקווה שזה יאושר היום, הקרן תהיה טובה, היא תנוהל כפי שצריך, היא תביא רווחה שאין בתקציב המדינה בנושאים רבים: גם בנושא של חינוך, גם בנושא של מחקר, של פיתוח, גם בנושא של אנרגיות מתחדשות, גם בנושא של רווחה; דברים שחשובים לכלל אזרחי המדינה.

משה גפני: החשש הגדול שלי, מה שהתחלתי לחשוש בתקופה האחרונה – שאלה שמרוויחים הרבה כסף, והם אמורים לתת את ההכנסות של המדינה בעניין הזה, ההיטלים, מה שנבע מהעברת חוק מיסוי רווחי נפט, חוק ששינסקי, והקמת הקרן, אני פוחד שיתחילו תרגילים שלהם מול רשות המסים ויהיה קשה מאוד להתמודד.

משה גפני: לכן אני מציע שכולנו, לאחר שהקרן הוקמה, ולאחר שאנחנו מתבשרים כל הזמן על רווחים גדולים שנעשים בתחום הזה, גם בגז וגם בנפט, לעקוב אחר הדברים הללו, ולא בדיעבד, אחרי כמה שנים, להגיד: רגע, איפה היו הרווחים, אלא לעקוב אחרי זה באופן שוטף.

משה גפני: והאמת היא שזה תפקידה של ועדת הכספים.

משה גפני: היא צריכה לעקוב אחרי רווחי הגז והנפט.

משה גפני: מדובר על רווחים שיכולים במשך שנים להגיע כמעט ל-500 מיליארד שקל, אם ישולמו ההיטלים כחוק.

משה גפני: 500 מיליארד שקל.

משה גפני: על זה מדובר.

נחמן שי: זה מה שהמדינה תקבל?

משה גפני: המדינה תקבל 500 מיליארד שקל.

משה גפני: אלה הסכומים.

נחמן שי: אסור שתושבי מדינת ישראל ישמעו את זה.

משה גפני: על זה מדובר.

משה גפני: 500 מיליארד שקל, זאת ההערכה שהייתה במשרד ראש הממשלה, במשרד האוצר, בכל המקומות; בנק ישראל – סטנלי פישר, בהיותו נגיד בנק ישראל, היה בוועדת המדע באחד הדיונים הראשונים.

משה גפני: אלה התחזיות, והן לא מופרכות; אלא אם כן יעשו תכנוני מס, כמו שהיה עם הרווחים הכלואים ועם חברות הארנק ועם כל הדברים האלה.

משה גפני: אם זה יקרה, ורשות המסים לא תדע להתמודד אתם, יש בעיה.

משה גפני: אם זה ייעשה כדין וכחוק ובלי כל התכנונים הללו, אנחנו מדברים על רווחים – לא בשנה אחת, במשך עשרות שנים – אבל זה משנה באופן דרמטי את השירות שאזרחי המדינה מקבלים בנושאים השונים שעליהם יחליטו הממשלה והוועדה המיוחדת לטיפול בקרן.

משה גפני: אני סיימתי את נאומי בעניין הזה, אבל בכל זאת, מכיוון שישבנו על זה שנה שלמה – הייתה הפסקה גדולה בגלל המשא-ומתן שהתנהל, אבל השתתפו בדיונים האלה הרבה מאוד אנשי מקצוע.

משה גפני: אני מבקש להודות קודם כול לצוות של הוועדה.

משה גפני: אני מבקש להודות למנהלת הוועדה ענת לוי.

משה גפני: אני רוצה להודות לעובדי הוועדה, לאיילת חאקימיאן.

משה גפני: אני רוצה להודות לרועי גולדשמידט ממרכז המחקר והמידע.

משה גפני: אני כמובן רוצה להודות למחלקה המשפטית, שעבדה בעניין הזה בראשות היועצת המשפטית שגית אפיק, שלומית ארליך ואייל לב-ארי.

משה גפני: אני מבקש להודות לנציגי המשרדים, למועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה, משרדי האוצר, המשפטים, המדע והגנת הסביבה, בנק ישראל, הארגונים הירוקים שתרמו תרומה רבה; משרד הביטחון, נציגי האקדמיה הישראלית למדעים בראשות פרופסור רות ארנון; המדענים הראשיים של משרדי הממשלה ישבו באופן עקבי.

משה גפני: אני רוצה להודות לחברי הוועדה, חלקם נמצאים כאן, שגילו אחריות ציבורית רבה.

משה גפני: כדרכי, לא עסקנו בקואליציה ובאופוזיציה.

משה גפני: גם ההצבעה בוועדה – כפי שנהגתי גם בוועדת הכספים, ברוב המקרים – הייתה פה-אחד.

משה גפני: החברים תמכו, השתתפו בדיונים, וכפי שאמרתי, גילו אחריות ממלכתית.

משה גפני: אני מודה לכולם על כך, ואני מבקש את תמיכת הכנסת בחוק החשוב הזה.

משה גפני: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה משה גפני.

גילה גמליאל: אם לא אתה היית עומד בראשות הוועדה, לא היה סיכוי שהנושא הזה יעבור לוועדת המדע והטכנולוגיה.

גילה גמליאל: בהחלט יישר כוח על העבודה.

גילה גמליאל: מכיוון – כפי שהגדרת כאן – שהוגשו הסתייגויות, שנמשכו כולן על-ידי חברי הכנסת המציעים, מתוך הסכמה שאותן הסתייגויות יהפכו לרשות דיבור – ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר שטרית; אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת דב חנין, שהגיש שש הסתייגויות, כלומר אתה מקבל פוטנציאל לרשות דיבור של שש הסתייגויות כפול חמש דקות.

גילה גמליאל: אני מקווה שיספיק פחות מהזמן שמותר לך, אבל זאת זכותך, בהחלט.

גילה גמליאל: בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אכן, כפי שאמר חבר הכנסת אייכלר, חלק מהזמן אני אתרום לטובת הקרן לאזרחי ישראל.

דב חנין: אני ממש לא מתכוון לדבר בכל מסגרת הזמן הנרחבת הזאת.

דב חנין: אני אנסה להיות תמציתי ומהודק בדברי ככל האפשר, גם כדי לאפשר לכמה שיותר חברי כנסת להשתתף בהצבעה החשובה הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני נרגש לעמוד כאן היום, כי במובן מסוים זאת סגירת מעגל עבורי, וגם איזו הגשמת חלום.

דב חנין: אני זוכר את תחילת הדרך, חבר הכנסת גפני, לפני – אני חושב – כמעט שבע שנים, כשרק התגלו מאגרי הגז, ואני עמדתי על הדוכן הזה, ולמיטב זיכרוני גם חבר הכנסת גפני, שהיה אז במקום אחר ובתפקיד אחר, גם הוא היה מאלה שדיברו כבר בימים הראשונים על המשמעות הכלכלית העצומה של המאגרים האלה, שנתגלו ליד חופי ישראל, ואנחנו אמרנו שני דברים: קודם כול, הדבר הזה שייך לציבור, והציבור צריך ליהנות ממנו; הדבר השני שאמרנו – כדי להתמודד עם בעיות כלכליות פוטנציאליות, כמו המחלה ההולנדית, צריך לייצר קרן שתעבוד לטווח ארוך, עם הסתכלות חברתית, עם ראייה סביבתית.

דב חנין: אנחנו קראנו לזה אז "המודל הנורבגי", כי בנורבגיה עבדו לפי שיטה דומה ביחס לנפט ולגז שנמצאו בים הצפוני.

דב חנין: ואני חייב לומר לך, גברתי היושבת-ראש, שבתחילת הדרך הקולות מסביב, בבית הזה, היו ברובם קולות מאוד ספקניים: כן, עוד הפעם – – –

קריאה: – – –

דב חנין: כן כן, זאת הייתה ללא ספק נקודת מפנה.

דב חנין: – – – כן, אמרו לנו, אתם הסוציאליסטים תמיד עם הראייה שלכם, ולהחזיר את משאבי הטבע לידי הציבור, איפה זה נשמע ולמה זה יקרה?

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, קודם כול הציבור התעורר; בעקבות הקולות שהשמענו בכנסת התארגנו פעילויות והתארגנויות אזרחיות, ארגוני סביבה, ארגוני חברה – אנחנו מדברים על שנים לפני המחאה החברתית – קם, אני רוצה להזכיר, הפורום לפעולה אזרחית, שמי שעמד בראשו היה חבר הכנסת לשעבר מיכאל מלכיאור.

דב חנין: התחילה פעולה ציבורית ברחבי הארץ.

דב חנין: התחילו לחצים, וקולו של הציבור הדהד והגיע לא רק לבית הזה, אלא אפילו חדר את חדר הישיבות של הממשלה והוביל את הממשלה להקים את ועדת ששינסקי.

דב חנין: זה היה צעד ראשון חיובי וחשוב.

דב חנין: אני רוצה גם לציין לחיוב, בהקשר הזה, את מי שהיה שר האוצר, חבר הכנסת יובל שטייניץ, שהקים את הוועדה.

דב חנין: הוועדה – הפלא ופלא, בניגוד לרוב הוועדות שמקימים כדי לא לעשות שום דבר – הוועדה הזאת עשתה, וגיבשה המלצות.

דב חנין: על-פי ההמלצות שלה נקבע מודל של מיסוי רווחי יתר.

דב חנין: אני חייב להודות שאנחנו רצינו הרבה יותר; אנחנו רצינו שחלק גדול יותר מהכנסות הגז יגיעו לכיסו של הציבור, אבל אני מברך על כך שהוועדה החליטה, ברמת העיקרון וגם ברמת הביצוע, להגדיל במידה ניכרת את ההכנסות שלנו, הציבור הישראלי, ממשאבי הגז שנתגלו בים שליד חופינו.

דב חנין: אז התנהל בכנסת מאבק – חבר הכנסת גפני היה אז יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, ואתה זוכר היטב את המאבק הקשה שהתנהל בוועדת הכספים על המיסוי ועל מנגנון המיסוי.

דב חנין: היו בהחלט הישגים.

דב חנין: אני אומר את הדברים כי אני שותף במידה רבה לדאגתו של חבר הכנסת גפני מזה שאולי מנגנון המיסוי שיצרנו בסופו של דבר איננו מהודק מספיק, ואולי הוא מאפשר יותר מדי תכנוני מס, פרצות ואפשרויות לחמוק.

דב חנין: ובכל זאת, ברמת העיקרון, נקבע עיקרון חשוב, חיובי, של מיסוי גבוה יותר על רווחי היתר, ונוצרה האפשרות שמדינת ישראל, החברה הישראלית, תקבל הכנסות גדולות יותר מהרווחים הגדולים, הרווחים העצומים, שנוצרו בתחום הגז אצלנו.

דב חנין: ואז נותרה לנו החוליה האחרונה.

דב חנין: גם כאן, אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, ואני חושב שחלק מכם עוד זוכרים את זה היטב, היו בינינו לא מעט ספקנים, שכבר – אפילו אחרי שדוח ששינסקי אושר, ואפילו אחרי שהחוק למיסוי הועבר, היו אצלנו לא מעט ספקנים שלא האמינו שנגיע לרגע הזה, שתוקם גם קרן ייעודית, עם מנגנונים שמיועדים להשקעת הכספים האלה בחברה הישראלית לטווח ארוך.

דב חנין: אמרו לנו: איפה, האוצר יוותר?

דב חנין: כל הכסף הזה יישאב לתקציב המדינה, ולא נודע כי בא אל קרבו.

דב חנין: פה אני רוצה להביע הערכה לחבר הכנסת גפני, שנתן פה רשימה ארוכה של תודות, אבל מתוכן נשכחה תודה אחת חשובה, והיא לחבר הכנסת גפני עצמו, שבאמת, במסירות ובתבונה שאין לו מתחרים בה, הוביל את הוועדה במסלול מורכב, ממושך, של עבודה על החוק הזה, סעיף-סעיף, כולל הכנסת תיקונים משמעותיים שהוצגו כאן בתחילת הדיון.

דב חנין: הם יצרו בסופו של דבר חוק טוב, חוק שבאמת מייצר לנו קרן שבעיקרו של דבר היא עצמאית, היא משרתת את המטרה של ההשקעה לטווח הארוך; היא מסוגלת לתת את הכספים האלה למטרות החברתיות והסביבתיות ארוכות הטווח שאנחנו מעוניינים להשיג בחברה הישראלית.

דב חנין: בדיונים, עמיתי חברי הכנסת, היו לי כמה וכמה הסתייגויות.

דב חנין: אני רציתי עוד כמה דברים שיחזקו עוד יותר את מעמדה העצמאי של הקרן, אני רציתי כמה דברים שיבטיחו עוד יותר את היכולת להיות בטוחים שהכספים אכן מושקעים בטווח הארוך החברתי והסביבתי של ישראל.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, אני ועמיתי הבנו שאנחנו מגיעים לרגע שבו אם אנחנו נצליח אולי להעביר הסתייגות במליאת הכנסת, יכול להיות שהממשלה פשוט תעכב את כל התהליך, ויצא שכרנו בהפסדנו.

דב חנין: לכן אני אומר לכם, עמיתי, יש אולי כמה שיפורים שצריך יהיה להמשיך לעשות, אבל לא נעשה אותם בדרך של הסתייגויות לחוק הזה.

דב חנין: את החוק הזה צריך להעביר כפי שהוא הועבר בוועדה.

דב חנין: אם יש תיקונים ושיפורים נוספים, אני מקווה שאולי בשיתוף פעולה בינינו אנחנו נגיש כמה הצעות לתיקון ולשיפור, ואני מקווה שגם נעביר אותן.

דב חנין: חשוב מאוד, עמיתי חברי הכנסת, שלמרות העובדה שהיום הזה הוא יום מאוד מורכב, הגענו כולנו להסכמה שמאפשרת לכנסת להתאחד בהעברת החוק הזה.

דב חנין: אנחנו נמצאים קרוב לסופו של המושב, ואם לא נעביר את החוק הזה היום, אני לא בטוח שנצליח שהוא יאושר.

דב חנין: זה חוק שחשוב לאשר אותו, חשוב לאשר אותו עכשיו, כדי שהמנגנון הזה יימצא במקומו כבר ברגע הזה, כשהכספים לאט-לאט מצטברים, ומהר מהר יוכלו להיכנס לקופה הציבורית.

דב חנין: אני רוצה להודות, באמת, לציבור הגדול שהתגייס למערכה הזאת לאורך כל השנים, לכל הפעילים, אנשי המקצוע, אנשי המדע, לחברי הוועדה בראשות חבר הכנסת גפני, לאותם גורמים בתוך המערכת הממשלתית – שרי ממשלה ואנשי מקצוע בממשלה, שנתנו יד ושיתפו פעולה אתנו במערכה הזאת, ולומר לאזרחי ישראל: כן, הסיפור הזה הוא סיפור אופטימי, הוא מראה שכאשר הציבור משמיע את קולו, כשהציבור דורש, כשהציבור נאבק, הציבור יכול לשנות, הציבור יכול לעשות מעשה שמחזיר לנו, החברה, חלק מהמשאבים, חלק ממה שמגיע לנו, חלק מהאמונה ומהתקווה שאנחנו נהיה פה מקום הרבה יותר טוב בסופו של דבר.

דב חנין: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין, שלא – אכן, גם ניצלת את כל הזמן, אף-על-פי שבהחלט דיברת יפה וממצה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

גילה גמליאל: מכיוון שאתה הגשת שלוש הסתייגויות, שהומרו לשלוש – פוטנציאל – בקשות רשות דיבור, עומדות בפניך 15 דקות.

גילה גמליאל: תאמץ את מה שדב חנין עשה, נשמח מאוד, אבל הזמן עומד לרשותך.

אראל מרגלית: באופן כללי, את הגישה שלךָ מפה אני אאמץ.

אראל מרגלית: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, זה באמת יום חג.

אראל מרגלית: אני חייב לומר לך, חבר הכנסת גפני, היושב-ראש של ועדת המדע, אני מוריד את הכובע בפניך.

אראל מרגלית: אני ראיתי איך נכנסו פקידי הממשלה, שאני מאוד מודה להם על זה שגם הם עברו תהליך, גם באוצר וגם בבנק ישראל וגם במקומות האחרים, לתוך חדר הוועדה, ובהובלה שלך, יחד עם חבר הכנסת טופורובסקי, שבאמת הביא הרבה מאוד common sense, והביא את הגישור עם אנשי האוצר, כי היה מאוד מאוד חשוב שנמצא איזו שפה משותפת; יחד עם חבר הכנסת דב חנין, יחד עם חברי הוועדה, עם מנהלת הוועדה ענת לוי, שבאמת הובילה אותנו, יחד עם שגית אפיק, שנמצאת בחופשת לידה, וחברים אחרים בוועדה.

אראל מרגלית: באמת, אני חושב שזה רגע היסטורי, ואני אגיד למה אני חושב שזה הישג שאם אנחנו נעביר אותו הוא יהיה הישג ראוי וחשוב ביותר.

אראל מרגלית: 1.

אראל מרגלית: כי בעצם התאווה של הממשלה היא תאווה גדולה להשתמש בפירות של הקרן לנושאים שוטפים.

אראל מרגלית: ההישג המרכזי של הוועדה, וההישג המרכזי של הקרן הזאת, שתוקם, שבעצם יש שתי רזולוציות של עבודה; יש רזולוציה של העבודה של תקציב המדינה, שהיא ממשיכה כהרגלה, אבל במקביל יש רזולוציה שהיא לא משנה לשנה, אלא היא ארוכת טווח; היא בנושאי חינוך, בנושאי מחקר ופיתוח, בנושאים חברתיים שהם ארוכי-טווח, והיא קובעת לעצמה יעדים ארוכי-טווח.

אראל מרגלית: אנחנו באמת דיברנו, והיו הרבה מאוד גורמים שרצו להכניס נושאים כאלה ואחרים, ואנחנו החלטנו להישאר ברמה הכללית, בהגדרת מטרות כלליות, שזה נושאים של חינוך, נושאים של מחקר ופיתוח ונושאים חברתיים, ובזכות זה אנחנו בעצם מעבירים הרבה מאוד מהעבודה עצמה לוועדה שתקום ולצ'רטר – לגיבוש המתווה שלאורו היא רוצה לעבוד.

אראל מרגלית: זה נושא אחד.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: בעצם באו ואמרו לנו, אנחנו נרצה לקחת אולי חלק מהכספים לנושאים של ביטחון, לנושאים של משברים לאומיים.

אראל מרגלית: אני חושב, כשקוראים את התקציר של החוק שנמצא על השולחן שלכם, קשה להבין, אבל מה שבעצם מנוסח זה שמשבר לאומי, אם משבר ביטחוני או משבר טבע, אנחנו באמת הגדרנו את זה כמשבר משמעותי ביותר.

אראל מרגלית: וזה חשוב, כי לא היינו רוצים שכל פעם שחסר לממשלה כסף בגלל איזו מערכה ביטחונית נקודתית, או בגלל איזו סופה, או בגלל איזה נושא כזה או אחר, ייקחו כסף.

אראל מרגלית: הנושא של היועץ, או היועצת המשפטית של הוועדה שתוקם הוא נושא מאוד חשוב, כי הוא בעצם קובע שגם אם הקרן הזאת היא בבעלות המדינה, אנחנו יוצרים גוף עצמאי שעושה את המשא-ומתן בעבור עצמו, כי בעצם המדינה קבעה – כשהיא לוקחת הלוואות, היא יכולה להחזיר אותן בתנאים שלה.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים שיהיה גורם עצמאי, agent, מטעם הוועדה, שעושה את המשא-ומתן עם המדינה, ועובד – עומד על זכויותיה של הקרן.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברים שלדעתי עוד לא השגנו, ואני קורא לבנק ישראל ולאוצר להיכנס לדיונים, שאני מוכן להיות חלק מהם, על הפרקטיקה של ניהול הקרן.

אראל מרגלית: כי, בעצם, תראו מה קורה: אנחנו השגנו פה שיטה נכונה לניהול הקרן בזה שהוצאנו אותה – כמו יתרות המטבע של בנק ישראל, שזה מנוהל תחת בנק ישראל, זה בעצם לא מנוהל בתקציב השוטף של המדינה, שזה דבר טוב, אבל בנק ישראל כרגע מנהל את הקרן כמו מנהל חשבונות מדופלם בעבור המדינה, שזה טוב, אבל אנחנו רוצים שבנק ישראל יקים יחידה – יש יחידות כאלה בהרבה מאוד sovereign funds – קרנות של מדינה – דיברנו קודם על נורבגיה, דיברנו על מדינות כמו סינגפור ואחרות.

אראל מרגלית: יש חברה לניהול יתרות המטבע מהרווחים של הגז, או של דברים אחרים, בעבור המדינה.

אראל מרגלית: עכשיו, מה זה נותן?

אראל מרגלית: תשימו לב שבגלל המחלה ההולנדית אנחנו בעצם משקיעים רק את פירות – רק את הרווחים של הקרן בארץ, בנושאים של רווחה וחינוך וכלכלה, אבל אנחנו לא משקיעים את הקרן עצמה במדינת ישראל, בגלל החשש לפגיעה מאוד חזקה, של חיזוק המטבע בצורה כזאת, שבעצם הדולר מאוד ייחלש, ויהיה קשה מאוד לייצא.

אראל מרגלית: זה נכון, אבל בעצם בניהול הקרן אפשר להשיג הרבה מאוד השקעות בישראל, ואני ראיתי את זה עם כמה מדינות; ראיתי ניהול נכון של קרן, וניהול לא נכון.

אראל מרגלית: אני אתן שתי דוגמאות.

אראל מרגלית: ממשלת סינגפור מנהלת את הקרן הדומה שלה – היא לא משקיעה אותה בתוך סינגפור, אבל היא עושה אסטרטגיה ונותנת לעצמה ניהול אקטיבי מול מדינות שאתן היא רוצה לעבוד.

אראל מרגלית: ואז, למשל, היא באה למדינת ישראל – היה לי הכבוד שהיא השקיעה גם בקרן שלי – והיא אומרת:

אראל מרגלית: אנחנו משקיעים בך, כי אנחנו לא יכולים להשקיע בסינגפור.

אראל מרגלית: אתה נבחרת על-ידינו כקרן שאנחנו רוצים להשקיע בה, אבל אנחנו מצפים שאתה תעשה הרבה יותר עסקים עם סינגפור.

אראל מרגלית: ואז, מה שמדינת ישראל – אם בנק ישראל באמת יקים יחידה לניהול הכספים – אמרנו לא בישראל, אבל בעולם – מה זה ייתן לנו?

אראל מרגלית: – זה ייתן לנו שאם מחר אנחנו רוצים לעודד את הסחר עם אירופה, ואנחנו משקיעים באירופה, אנחנו יכולים לקבל מהם השקעות בחזרה.

אראל מרגלית: אם אנחנו מחר רוצים לעשות עסקים עם סין, אנחנו משקיעים בסין, אנחנו יכולים לקבל מהם הרבה מאוד רצון טוב בחזרה, והשקעות בישראל בחזרה, ואנחנו בעצם יכולים לעודד את המסחר.

אראל מרגלית: גם אם אנחנו לא משקיעים בתוך מדינת ישראל, בגלל המחלה ההולנדית, אנחנו יכולים, על-ידי חברת ההשקעות הבין-לאומית של מדינת ישראל, ליצור הרבה מאוד התרחשות כלכלית בעבור ישראל, בפעילות נכונה, ובעידוד של חברות ומדינות שונות להשקיע בחזרה בישראל.

אראל מרגלית: מה זה יכול לעשות?

אראל מרגלית: מה שזה יכול לעשות, זה יכול להניע פעילות כלכלית ענפה בנושאים שאנחנו רוצים לעודד במדינה, גם אם הקרן בעצמה לא משקיעה.

אראל מרגלית: אני אתן דוגמה: תעשיית ההיי-טק בקליפורניה נוצרה על-ידי זה שקרנות הפנסיה של מדינת קליפורניה אמרו שהן משקיעות 2% מהתקבולים של הפנסיה של עובדי המדינה בחזרה בכלכלה של קליפורניה, בכלכלה שיוצרת מקומות עבודה.

אראל מרגלית: ואז זה יצר רזרבות שנכון שמבחינת האחוזים – הם היו קטנים וזעירים, אבל זה יצר רזרבות ענקיות להפניה לפעילות.

אראל מרגלית: בזמנה זו הייתה הפעילות הטכנולוגית, ובעצם בלי המנגנון הזה, ה-Silicon Valley שנמצא היום בקליפורניה לא היה קם.

אראל מרגלית: הוא לא היה קם, והכספים שעמדו לרשותו לא היו עומדים לרשותו.

אראל מרגלית: וגם אם כל ההמצאות בעולם – ההמצאות האלה היו נשארות בחדרי המדענים או במעבדות האוניברסיטאות, ולא היו מגיעות לאור העולם.

אראל מרגלית: כשמדינת ישראל אומרת, אני היום גורם שיכול לכתוב צ'ק בהרבה מקומות בעולם, יכול להשקיע בנושאים מסוימים באפריקה, יכול להשקיע בנושאים מסוימים באירופה, בדרום-אמריקה, בסין, בארצות-הברית, בעצם מדינת ישראל יכולה להפוך לשחקן שלא רק מבקש השקעות, אלא לשחקן שבעצם השקעתו יכול לסמן שהוא מצפה להשקעות בחזרה בישראל.

אראל מרגלית: ולצורך זה צריך ללכת על אסטרטגיה קצת פחות צנועה שעוד לא הוכנה בקרן הזאת, ומה שהייתי מצפה, שתוקם יחידה בבנק ישראל או באיזו יחידה שקשורה לבנק ישראל, שהיא מנהל ההשקעות בעבור מדינת ישראל בעולם.

אראל מרגלית: יש מודלים כאלה.

אראל מרגלית: בעזרת זה בעצם ישראל תהפוך לגורם שיש לו השפעה דרמטית על ההשקעות בחזרה בישראל בצורה הרבה יותר טובה.

אראל מרגלית: כי לחלופין, המודל שכרגע יכול להיות, שנותנים את הכספים, נניח לבנקאי השקעות כאלה ואחרים בארצות-הברית, ושוכחים.

אראל מרגלית: ואומרים: אנחנו רוצים רק את התשואה.

אראל מרגלית: וזה, לדעתי, לא מספיק, כי השקעה חכמה ואקטיבית של מדינת ישראל, גם אם היא מחוץ לישראל, בנושאים שקשורים לסביבה, בנושאים שקשורים לפיתוח כלכלי במקומות שאנחנו רוצים שיעבדו בחזרה עם ישראל, יכולה להשפיע בצורה דרמטית על הכיוון של הכלכלה הישראלית.

אראל מרגלית: בואו נגיד רגע משהו על רווחי – הפירות; איפה אנחנו רואים את הפירות מושקעים.

אראל מרגלית: רבותי, בשבוע שעבר או לפני שבועיים דיברנו פה על דוח העוני.

אראל מרגלית: דיברנו פה על הפערים הבלתי-נסבלים בחברה הישראלית.

אראל מרגלית: בוועדת החינוך שר החינוך דיבר על ההבדל הדרמטי בין מה שמקבל תלמיד במקום מאותגר, שזה יכול להיות, הוא אמר, 3,300 שקל לשנה, לבין מקום מבוסס, שזה יכול להיות 9,700 שקל לשנה.

אראל מרגלית: אני אומר לעצמנו את הדבר הבא: קשה מאוד להביא מתקציב המדינה משאבים כדי להביא לסגירת הפערים בחינוך, וקשה מאוד לבקש מרשויות מקומיות מבוססות יותר להפנות את הכספים של עצמן לרשויות מאותגרות יותר.

אראל מרגלית: אבל הפירות של הקרן הזאת יכולים להביא לשינוי דרמטי אם נשים את סגירת הפערים בחינוך כמטרה עליונה באסטרטגיה שלנו בשנים הקרובות – לשימוש ברווחי הקרן.

אראל מרגלית: אז זה נושא אחד, נושא גדול, שאני חושב שאנחנו צריכים לעמוד מאחוריו.

אראל מרגלית: נושא שני זה מחקר ופיתוח ומכוני מחקר.

אראל מרגלית: מדינת ישראל מייצרת הרבה מאוד סטרט-אפים והרבה מאוד חברות טכנולוגיות, אבל חסרים פה מכוני מחקר לאומיים בנושאי ליבה של הטכנולוגיה ושל המדע הישראלי, שיש כמותם במקומות באירופה ובארצות-הברית.

אראל מרגלית: קשה מאוד לתעשייה לעבוד לבד, בלי שהמדינה נותנת תמיכה לנושאי ליבה של המחקר והפיתוח שרוצים שמדינת ישראל תלך כלפיהם.

אראל מרגלית: בשבוע שעבר חנכנו בגליל העליון מרכז יחד עם 38 מועצות ואמרנו שהגליל העליון – דווקא בקריית-שמונה קבענו את המוקד – יהפוך להיי-טק הבא של החקלאות הישראלית, בגלל הכוח המאוד-גדול של החקלאות והמחקר והפיתוח.

אראל מרגלית: נושא כזה חייב, כדוגמה, לקבל משאבי מחקר לאומיים הרבה יותר גדולים ממה שהוא מקבל היום.

אראל מרגלית: יש מכון מיג"ל בגליל, אבל צריך לקחת את המכון הזה ולהכפיל ולשלש את היכולות שלו כדי שנושאי הליבה של המחקר יהפכו לנושאים שנתמכים על-ידי המדינה ויהיו הכר, הבסיס, לתעשייה הישראלית, למחקר והפיתוח הישראלי ולקפיצת המדרגה הבאה של ישראל בהרבה מאוד טכנולוגיות, שיהיו הבסיס של הכלכלה בדור הבא.

אראל מרגלית: אז שיהיה לנו בהצלחה.

אראל מרגלית: אני מברך את החברים של ועדת המדע והטכנולוגיה ואת היושב-ראש, שוב.

אראל מרגלית: אני חושב שזה הישג גדול.

אראל מרגלית: אנחנו נמצאים פה במליאה מעט חברי כנסת, אבל אני חושב שזה רגע חשוב ואפילו רגע היסטורי.

אראל מרגלית: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

גילה גמליאל: כיוון שהגשת שתי הסתייגויות, תוכל להמיר אותן לשתי בקשות רשות דיבור, כלומר עומדות לרשותך עשר דקות מרגע זה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: עד עשר דקות.

ניצן הורוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברים, בדיוק לפני שלוש שנים, ממש בשעה הזאת לפני שלוש שנים, 14 ביולי 2011, הוקם האוהל הראשון בשדרות-רוטשילד בתל-אביב, והתחילה מה שבדיעבד הבנו שזאת מחאה חברתית, הגדולה בתולדות המדינה.

ניצן הורוביץ: במצטבר, מיליונים באותו קיץ יצאו לרחובות, התנועה הזאת שטפה את כל הארץ, ואחרי הגל הראשון, אחרי כמה חודשים, גם התעוררה אכזבה, אפילו אכזבה עמוקה, במלאות שנה, במלאות שנתיים למחאה.

ניצן הורוביץ: אנשים אמרו: מה השגנו?

ניצן הורוביץ: מה יצא מכל הדבר הזה?

ניצן הורוביץ: אני חושב שמה שנאשר עוד מעט כאן, בכנסת – הקרן הזאת היא באמת אחד הפירות וההוכחות להצלחת המחאה החברתית.

ניצן הורוביץ: אני אומר לכם שללא המחאה החברתית ושינוי השיח שהיא הובילה לא הייתה קמה קרן כזאת; לא היו מדברים על שימוש בנכסי הציבור כמו הגז ומשאבי הטבע, ששייכים לכולנו, לטובת מטרות חברתיות.

ניצן הורוביץ: לא היינו מדברים על יצירת מנגנון שייחד את הכספים האלה למטרות שחבר הכנסת גפני כאן פירט: מטרות חינוכיות, רווחה, דברים ארוכי-טווח.

ניצן הורוביץ: זה לא היה קורה.

ניצן הורוביץ: ואני זוכר גם שבמאהלים, לא רק ברוטשילד, בכל הארץ, דיברנו על הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: שם היו הניצנים של השיח הזה, שאחר כך היתרגם פה, בכנסת, לחקיקה מהסוג הזה.

ניצן הורוביץ: ועוד לפני החקיקה צריך גם לזכור את המאבק על ששינסקי ואת התנועה האזרחית הגדולה שקמה איכשהו במקביל למחאה או בעקבותיה, על כך שהרווחים מהגז חייבים להגיע קודם כול לציבור.

ניצן הורוביץ: הייתה תנועת 80:20, אם אני מזכיר כאן דווקא לא כל כך נשכחות, את מלכיאור, שהוביל את הדבר הזה, ותנועות אחרות, ואני רק רוצה להזכיר לכולנו שכשהתחיל המאבק לא האמינו – אנשים אפילו די זלזלו ולעגו – שהדברים האלה יוכלו בסופו של דבר לקרום עור וגידים ולהתממש.

ניצן הורוביץ: אני זוכר גם את הדיונים בכנסת על ששינסקי, שבסופו של דבר יצר את הבסיס לקרן הזאת, שאנחנו מדברים עליה עכשיו, ואת ההבלים שכאן נזרקו לחלל האוויר, ואת התעמולה, ואת הלוביזם, ואת מסעות הפרסום, ומה הטיחו בנו, אפילו בי, במסגרת המאבק הזה.

ניצן הורוביץ: ואמרו לנו: אין לכם שום סיכוי.

ניצן הורוביץ: והנה, ששינסקי קרה, ועכשיו מדברים על ששינסקי 2, והקרן הזאת קרתה, ובסופו של דבר, גברתי היושבת-ראש, עשרות-מיליארדי שקלים – וצריך להגיד את זה – עשרות-מיליארדי שקלים יחזרו לכיס הציבורי, אבל לא לקופה הרגילה של התקציב ושם ישתו אותם לכל מיני צרכים שוטפים, אלא לצרכים ייעודיים, בפיקוח, במנגנון מסודר שייצור הפרדה מהתקציב ומהצרכים השוטפים ובאמת יבטיח שהכסף הזה יגיע למטרות חשובות.

ניצן הורוביץ: וזה בזכות המחאה החברתית.

ניצן הורוביץ: והיות שאנחנו בדיוק שלוש שנים להקמת האוהל הראשון אני רוצה להגיד – הנה, סתיו, הנה עוד תוצאה חיובית של המחאה החברתית.

ניצן הורוביץ: כן, סתיו, אלה דברים שדיברתם עליהם אז כאיזה משהו רחוק, אפילו קצת אוטופי, או אידילי, והוא קורה.

ניצן הורוביץ: אומנם לקח זמן, אבל הוא קורה.

ניצן הורוביץ: אמרתי אז שהמחאה הזאת גרמה לשינוי עומק, ואת הפירות נראה הרבה שנים קדימה, ואני חושב שזה אחד הפירות החשובים.

ניצן הורוביץ: אני רק מקווה, ואני מצטרף פה לגפני – אני, אגב, בהזדמנות הזאת מודה לו; אני מאוד מעריך את מה שעשה – שהממשלה תשכיל – אומנם בחוק יש מגבלות על האפשרויות של הממשלה לקחת הלוואה מהקרן, ודברים כאלה, אבל אנחנו מכירים איפה אנחנו חיים – שהממשלה תשכיל, באמת מתוך ראייה אחראית לטווח ארוך, לא לשתות את כספי הקרן הזאת, באמת לייעד אותם למה שהם אמורים להיות ולתת תקווה פה, לעם הזה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהמחאה יצרה תקווה גדולה, ואני חושב שעלינו מוטלת עכשיו האחריות לממש את התקווה הזאת ובאמת לעשות טוב לעם ולמדינה.

ניצן הורוביץ: אז תודה, זה אירוע משמח, אירוע חשוב, במיוחד על רקע הדברים הקשים שאנחנו חווים, ואני שמח שהיה לי חלק כלשהו בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: תודה לגפני, תודה למחאה החברתית, ותודה לכל מי שדחף את הסיפור הזה קדימה.

יחיאל חיליק בר: סתיו היא לא תוצאה של המחאה, היא הסיבה למחאה.

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

גילה גמליאל: מכיוון שגם אתה הגשת שתי הסתייגויות, תוכל להמירן לשתי בקשות רשות דיבור.

גילה גמליאל: כלומר, עומדות לרשותך עשר דקות מרגע זה.

בועז טופורובסקי: אל תדאגי, אני אקצר.

גילה גמליאל: אני אשמח.

בועז טופורובסקי: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, אני זוכר שעוד כשהייתי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים התעסקנו בזה – –

גילה גמליאל: גם אני זוכרת.

בועז טופורובסקי: גם את זוכרת.

בועז טופורובסקי: אני גם זוכר שאת היית יושבת-ראש התאחדות הסטודנטים.

בועז טופורובסקי: – – ואז ישב אצלי הרב מלכיאור, עם רצון להקים קרן, והתחיל להסביר לי איך זה הולך בנורבגיה.

בועז טופורובסקי: כהתאחדות הסטודנטים עשינו מחקר כלשהו מה קורה בעולם, והתחלנו גם ללחוץ על מקבלי ההחלטות, כדי שתהיה קרן שתנהל את הרווחים מהגז.

בועז טופורובסקי: אני שמח שאנחנו עומדים היום עם חוק היסטורי, חוק שאחריו הדברים לא יהיו כמו שהיו, ורק בעוד עשר שנים ו-15 שנה אנשים יבינו מה אנחנו עשינו כאן.

בועז טופורובסקי: היו דיונים מאוד מאוד רציניים בוועדה בראשות גפני, ואני גם מודה מאוד לא רק לגפני ולכל חברי הוועדה, גם לאנשי הממשלה, אנשים מהאוצר ואנשים מהמועצה הישראלית לכלכלה ומכל העמותות, שידעו לעבוד יחד, והלחצים היו הרבה פחות לוחצים מבדרך כלל.

בועז טופורובסקי: כמה חידודים למה שנאמר: גפני, אמרת שיהיו כ-500 מיליארד שקל סך כל הקרן.

בועז טופורובסקי: אני רק מתקן, יהיו 500 מיליארד שקל, הערכה, סך כל התגמולים למדינה מהגז.

בועז טופורובסקי: חצי מזה יגיע לקרן.

בועז טופורובסקי: גם 250 מיליארד שקל זה המון המון המון כסף.

משה גפני: זה הקרן, וחלק מזה יהיה פירות הקרן, כלומר זה כל הכסף שיהיה בקרן.

בועז טופורובסקי: לא, חצי מהסכום הזה, אבל בסדר, אנחנו מדברים על הרבה מאוד כסף בכל מקרה.

משה גפני: חלק יגיע לממשלה במישרין.

בועז טופורובסקי: נכון, חלק יגיע במיסוי ישיר – –

משה גפני: אבל מדובר על סכומים, סכומי עתק – – –

בועז טופורובסקי: – – ולתקציב הממשלה.

בועז טופורובסקי: זה רק מחדד – ודיברנו על זה – את החשיבות של הקרן והמועצה שתוקם בתוך הקרן, שתעשינה עבודה כמה שיותר רצינית כדי להשקיע את הכסף במקומות הנכונים, ושהכסף הזה, הפירות שלו, יושקע בארץ באמת בחינוך, ברווחה, בחברה, ולא בדרכים לכסות בורות תקציביים כאלה ואחרים.

בועז טופורובסקי: זה חשוב מאוד.

בועז טופורובסקי: הייתה לי הסתייגות על הצורך להוסיף הדגשה איך בדיוק מוציאים כספים על מחקר ימי.

בועז טופורובסקי: מכיוון שהכסף הזה מגיע בסופו של דבר מהים, או מהאדמה שנמצאת מתחת לים, היה חשוב מאוד, לדעתי, להגיד איך אנחנו משתמשים בחלק מהכסף לעשות מחקר ימי, אבל כמובן ההסתייגות הזאת ירדה, דיברו על זה קודם לכן.

בועז טופורובסקי: גפני הסביר שכדי להשתמש בכספי הקרן לנושאים שהם לא במהות הקרן צריך רוב של 70 חברי כנסת.

בועז טופורובסקי: במקור גם הייתה לי הסתייגות שיהיה שריון להוראת החוק הזאת, כדי שאם חס וחלילה יגיע היום וירצו להשתמש בכספי הקרן שלא למטרות הקרן, ולא יהיה רוב של 70 חברי כנסת, האבסורד הוא שיהיה אפשר לשנות את הסעיף הזה ברוב רגיל של חברי כנסת ואז יהיה אפשר להביא למצב שישתמשו בכספי הקרן שלא למטרות הקרן בלי רוב של 70 חברי כנסת.

בועז טופורובסקי: גם כאן, בסופו של דבר, גם בגלל הייעוץ המשפטי וגם מכיוון שהסכמנו להוריד את כל ההסתייגויות אני יורד מההסתייגות הזאת, אבל אם אי-פעם יסתכלו על הדיונים שהיו לנו כאן על החוק הזה, אם חס וחלילה יגיע יום שינסו לעשות תרגילים כאלה ואחרים, אנחנו אומרים כאן – ואני גם חבר בקואליציה – אין שום כוונה, שום רצון, אין שום כוונה למחוקק, שיעזו להשתמש בכספי הקרן שלא למטרות חברתיות, חינוכיות וכלכליות, וחשוב מאוד שאם אי-פעם יהיה ניסיון כזה, יזכרו את מה שנאמר כאן, מעל הדוכן הזה.

בועז טופורובסקי: אמרתי תודה לכולם – לגפני, לצוות הוועדה, שסבל הרבה מאוד שיגועים של כולנו.

בועז טופורובסקי: זהו חוק היסטורי, חוק שמראה נכונות ורצינות של המדינה ויכולת לקבל סכומי כסף מאוד מאוד גדולים, ולבוא ולהגיד מראש:

בועז טופורובסקי: אנחנו רוצים שהכסף הזה ילך למקומות הנכונים, למען הדורות הבאים, ולא בשביל לשמן ביורוקרטיה כזאת או אחרת.

בועז טופורובסקי: אני מקווה ומאמין שברגע שתוקם הקרן, ברגע שנאשר את החוק הזה, המטרה הזאת תושג.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

גילה גמליאל: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

גילה גמליאל: גם אתה הגשת הסתייגות אחת, כלומר יש לך רשות דיבור של חמש דקות.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את האורחים והאורחות שנמצאים פה, תיירים ותיירות שהגיעו מארצות-הברית.

גילה גמליאל: Welcome to Jerusalem, welcome to the parliament, the Knesset, the parliament of Israel.

גילה גמליאל: אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן, כפי שציינו חברי, גברתי היושבת-ראש, זה חוק היסטורי.

אברהם מיכאלי: זה חוק שבעצם הכנסת יכולה להעיד על עצמה שעם כל הביקורת עליה, עם כל ההשמצות שיש נגד הכנסת, כשהכנסת מתלכדת כקבוצה ללא חשבונות פוליטיים – נכון, היו בוועדה חילוקים פוליטיים כאלה או אחרים, אבל הם נבעו מתפיסות עולם לגיטימיות של כל אחד ואחד שהתבטא בוועדה – אבל כשהכנסת מתלכדת מסביב לרעיון מסוים, שאנחנו רואים בו רעיון נכון לאזרחי המדינה ולטובת אזרחי המדינה, והנושאים יכולים להיות שונים, באמת התחילו אנשים, בצדק, לבוא ולהצביע למה התחום הזה לא, למה התחום הזה לא – אנחנו בסוף התעלינו והצבענו על צרכים שהם כלליים ונוגעים בכולם.

אברהם מיכאלי: אני רוצה לברך את הכנסת, לברך את ועדת הכנסת, שזכות גדולה הייתה לנו שחבר הכנסת גפני ניהל אותה, עם הניסיון הרב שיש לו גם מהתמודדות עם האוצר – אני לא אשכח את הוויכוחים, ואתה גם קטעת את הדיונים וגם שלחת את המתווך, נציג 19 המנדטים, שהלך וניהל משא-ומתן עם מי שצריך היה כדי להביא תוצאות, ואכן, כך צריך לעבוד.

אברהם מיכאלי: אני מאמין שבמטרות שאנחנו ככנסת מתלכדים לגביהן אנחנו יכולים להגיע להצלחות, ואזרחי המדינה, כמה שהם ציניים, כמה שהם מסתכלים עלינו – הם, כל פעם עם הקומבינות שלהם – רבותי, החוק הזה הוא חוק שהלוואי שיתממש במהרה, ואנחנו נקווה שהכניסות של התקציבים יהיו שם הרבה יותר מהר ממה שאנחנו מתכננים.

אברהם מיכאלי: הוועדות הפרלמנטריות, שתפקחנה על הדברים האלה – וחברים פה הזכירו שהאוצר לא הסתיר את כוונתו; האוצר רצה שהדבר הזה יהיה תחת שליטתו; רצו שליטה בכסף גדול לכיסוי גירעונות כאלה או אחרים, ולא התביישו.

אברהם מיכאלי: נציג האוצר שישב אתנו בוועדה אמר מה הרצון של הממשלה.

אברהם מיכאלי: אבל אנחנו אמרנו להם: עם כל הכבוד, הממשלה לא תשלוט בכסף הזה.

אברהם מיכאלי: זה כסף של העם, והעם – הבית הכי אמין לייצג את העם הוא כנסת ישראל.

אברהם מיכאלי: לכן אני מברך את כנסת ישראל, מברך את יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני, ואת כל החברים ואת כל הנציגים שישבו שם, וכל אחד תרם באמת מניסיונו ומהשקפות עולמו בנושא הזה, ואכן, החוק הזה, שאנחנו נצביע עליו היום, אני מקווה ומייחל שבשלום ובשלווה ישרת את אזרחי מדינת ישראל לדברים החיוניים והחשובים שאנחנו מתפללים כולנו שנצליח להגשים אותם.

אברהם מיכאלי: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה משה גפני.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור – בהחלט יש פה זכות, לכל מי שנמצא ונמצאת פה, להצביע על חוק בהחלט היסטורי – –

נחמן שי: איפה הליכוד?

נחמן שי: איפה הכנסת?

נחמן שי: איפה הכנסת?

נחמן שי: אפשר להפיל את זה עכשיו.

גילה גמליאל: – – על הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל, התשע"ד–2014, בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–47 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–47 נתקבלו.

יצחק הרצוג: גילה, את חברת ליכוד יחידה פה.

אברהם מיכאלי: מי שמצביע בחוק הזה יש לו מניות.

גילה גמליאל: יהיו לך פה 120.

גילה גמליאל: 20 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים ועוברות כרגע להצבעה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק קרן לאזרחי ישראל, התשע"ד–2014, נתקבל.

יצחק הרצוג: גפני, תראה – – –

יחיאל חיליק בר: תראה איזה אחראיים אנחנו, איזו אופוזיציה אחראית.

יצחק הרצוג: רק האופוזיציה העבירה את זה.

משה גפני: אבל – – –

גילה גמליאל: 19 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל, התשע"ד–2014, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: תכתבי תודה לאופוזיציה.

גילה גמליאל: בהחלט יום היסטורי, בהחלט יום של בשורות טובות לעם ישראל.

גילה גמליאל: יישר כוח.

יחיאל חיליק בר: – – –

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/862).

יחיאל חיליק בר: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ד–2014, קריאה ראשונה.

גילה גמליאל: יציג את הצעת החוק שר התיירות עוזי לנדאו, במקום שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן.

גילה גמליאל: בבקשה, השר עוזי לנדאו.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, את ההצעה אני מעלה בשמו של שר הרווחה מאיר כהן, כדלקמן: הוועדה הבין-משרדית לאיתור קטינים הנמצאים במצבי סכנה והתוויית רשת ביטחון להגנה בקהילה הציגה בפברואר 2010 דוח שמתוכו עולה כי בשנים האחרונות אירעו בישראל כ-36 מקרי רצח והריגה של קטינים בתוך המשפחה.

עוזי לנדאו: רוב הקטינים היו מתחת לגיל ארבע, וברוב המקרים בוצעו הרצח או ההריגה בידי אחד ההורים או שניהם, בבית הקטין או בביתו של אחד ההורים.

עוזי לנדאו: מאז פרסום הדוח, בפברואר 2010, אנו עדים לרציחות נוספות של קטינים על-ידי הוריהם, וכיום אפשר לדבר על כ-50 מקרים שאירעו בשנים האחרונות.

עוזי לנדאו: חקירת מקרים חמורים של פגיעה בקטינים שהביאה למותם או לנזקים בלתי הפיכים מצביעה, בין היתר, על כשלים בשיתוף פעולה ובהעברת מידע בין גורמים מקצועיים, לרבות גורמים ממשלתיים.

עוזי לנדאו: שיתוף במידע כאמור היה עשוי לאפשר זיהוי, איתור וטיפול בקטינים הסובלים מהתעללות והזנחה.

עוזי לנדאו: כיום קיימים בארץ חוקים המונעים העברת מידע בין אנשי מקצוע שונים, ובהם חוק זכויות החולה וחוק הגנת הפרטיות.

עוזי לנדאו: מצב זה מחייב הסדרה חוקית שתאפשר שיתוף מידע בין אנשי מקצוע במקרה שבו קיים חשש להימצאות הקטין בסיכון, כדי להגן עליו.

עוזי לנדאו: הסדרה כזו תסייע בזיהוי ואיתור קטינים הנמצאים במצבי סיכון, תגביר את מודעות אנשי המקצוע לנושא ותדגיש את חשיבותו.

עוזי לנדאו: יש לציין כי המטרה בשיתוף מידע היא לא דיווח על בן משפחה החשוד בפגיעה בילד, שאז ממילא חלה חובת הדיווח על-פי חוק העונשין, אלא בעיקר לשם הגנה על קטינים עוד בטרם הגיעה הפגיעה בהם לידי עבירה.

עוזי לנדאו: עוד יצוין כי ההסדרים המוצעים בהצעת חוק זו נקבעו תוך ביצוע איזונים בין הזכות לפרטיות לבין הצורך להגנה על קטינים בסיכון.

עוזי לנדאו: כך, למשל, על איש המקצוע לשקול את התועלת אל מול הנזק העלול להיגרם על-ידי מסירת המידע, ליידע את ההורה ואת הקטין אם הוא מעל גיל 14, וכן חלה חובת שמירה על סודיות ושימוש במידע אך ורק לצורך הגנה על הקטין וטיפול בו.

עוזי לנדאו: מנהל המחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית, או עובד סוציאלי המועסק באותה מחלקה והוסמך לעניין חוק זה, יהיה רשאי לפנות לבעלי המקצוע ולקצין משטרה המוגדרים בחוק, כדי לקבל מהם מידע על הקטין או על בן משפחתו, אם נוכח כי קיים חשש לפגיעה פיזית או נפשית בקטין, במטרה להגן עליו ולטפל בו.

עוזי לנדאו: בעלי המקצוע המוגדרים בחוק רשאים לפנות מיוזמתם למנהל המחלקה לשירותים חברתיים ולהעביר מידע שברשותם על הקטין או על בן משפחתו, אם סברו שקיים חשש ממשי לפגיעה בשלומו הנפשי או הגופני של הילד, חרף חובת הסודיות הנדרשת.

עוזי לנדאו: מנהל המחלקה לשירותים חברתיים יהיה רשאי לשתף גורמי מקצוע שהם עובדי ציבור במידע שהועבר אליו לצורך התייעצות באשר להפעלת סמכויותיו.

עוזי לנדאו: נתונים על מסירת מידע כאמור יועברו על-ידי מנהל המחלקה לשירותים חברתיים למפקח הארצי בשירות ילד ונוער אחת לחצי שנה, לשם סיוע בביצוע מעקב וביקורת אחר יישום ההוראות לפי החוק המוצע.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לשר התיירות עוזי לנדאו.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים והדוברות.

גילה גמליאל: ראשונת הדוברות, חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אפשר לקרוא?

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי, אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

משה מזרחי: מה יש לך להגיד – – –

יחיאל חיליק בר: אני אוהב להצביע על חוקים שאני מאמין בהם.

גילה גמליאל: מי שרוצה יכול לוותר על רשות הדיבור או למחוק את עצמו, אבל אני מחויבת לרשימה.

גילה גמליאל: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק עוסקת בהגנה על קטינים.

ישראל אייכלר: בעבר לא הייתה בכלל שאלה שמי שמגן על הקטין זה האבא, האימא, האחים והאחיות, המורים, החברים והקהילה.

ישראל אייכלר: גם אם היו פה ושם אנשים או חולים שהיו צריכים להיות מטופלים, זו לא הייתה תופעה.

ישראל אייכלר: השאלה הנשאלת היא: איך קרה שדווקא בעולם מודרני, בעולם של זכויות אדם, בעולם שיש בו שפע, שאין כל כך הרבה עוני, לא מצב שבו האבא צריך לגזול את פת הלחם מהילד כפי שהיה בזמן מלחמת העולם הראשונה – איך קרה שדווקא עכשיו אנחנו עוסקים כל כך הרבה בילדים בסיכון?

ישראל אייכלר: אני אשאל גם את השאלה העכשווית, של היום: הלילה הזה, ברוך השם, לא נהרג אף ילד יהודי; אף נער לא נהרג מטילים, מחצי המוות שנשלחים אלינו מעזה, אבל ברחובות, נדמה לי שזה היה ברחובות, נהרג ונרצח ילד, נער, בידי חברו.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מה היה הרקע, אבל הוא לא ראשון, והלוואי שהוא יהיה האחרון.

ישראל אייכלר: זה גם לא היה לפני 20–30 שנה.

ישראל אייכלר: מי שחי בארץ הזאת, יום-יום, שבוע-שבוע, חודש-חודש, אנחנו שומעים על רצח של נערים בידי חבריהם, של ילדים בידי בני משפחותיהם.

ישראל אייכלר: אין תשובה אחרת, וחייבים לומר אותה, מהפסוק: "חנֹך לנער על פי דרכו גם כי יזקין לא יסור ממנה".

ישראל אייכלר: יש לנו דרך של חינוך במשך אלפי שנים, שהורים, במשך דורות על גבי דורות, חינכו את ילדיהם, והילדים חינכו את ילדיהם, וכך דור אחר דור, על-פי התורה, על-פי האמונה, על-פי המסורת, על-פי דרך אבות – "שמע בני מוסר אביך ואל תטש תורת אמך".

ישראל אייכלר: בדורות האחרונים קם מצב שהפכו את העולם, שהילדים מחנכים את ההורים.

ישראל אייכלר: שמעתי פעם בבדיחותא דבר נורא: כתוב בתורה, כבד את אביך ואת אמך למען יאריכון ימיך, ובדורנו תרגמו את זה, כנראה בתרגום של "גוגל", כבד את בניך ובנותיך למען לא יקצרון ימיך.

ישראל אייכלר: אומר לי אבא שהבן מצלצל ואומר לו: "אבא", אז הוא אומר: "כמה?" זאת אומרת, מערכת היחסים בין הורים לילדים נשברה; ההגמוניה של האבא והאימא נשברה.

ישראל אייכלר: אני חושב שבעולם, באמריקה גם, בעולם היותר-מתקדם, הפוסט-מודרני, כבר מתחילים להבין שסמכות הורית היא דבר חשוב מאוד.

ישראל אייכלר: אני מציע את ההצעה הפשוטה, כמו שכתוב בדברי הנביא, השומר עם ישראל, "אלכה ואשובה אל אישי הראשון כי טוב לי אז מעתה".

ישראל אייכלר: בואו ונשוב אל דרך האבות, ובדרך הזאת נוכל לחנך את ילדינו, וגם אנחנו וגם הם נהיה בטוחים בדרך האבות.

ישראל אייכלר: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נחמן שי, עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה, מרגע זה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק הזאת, כי אני חושב שהיא נכונה וטוב שהיא נכנסת לספר החוקים.

נחמן שי: אבל אני רוצה להשתמש – נקרא לזה כך – בזמן שעומד לרשותי ולהעיר הערה אחת על מאמר שקראתי היום ב"הארץ" ואשר נקרא "הרעים לטיס" – מאמר שתוקף את חיל האוויר, את טייסי חיל האוויר, את צוותי הקרקע, וכל מי שנוגע כרגע בפעולה שמתרחשת.

נחמן שי: צריך הרבה רוע לב, הרבה יותר מרוע לב, כדי לכתוב את הדברים האלה.

נחמן שי: זאת מלחמה, זה מבצע צבאי, שמדינת ישראל עושה בו כל מאמץ אפשרי – כל מאמץ אפשרי – כדי להימנע מפגיעה בלא-מעורבים.

נחמן שי: ועדיין יש פגיעה, ופגיעה רחבה.

נחמן שי: אבל תארו לעצמכם מה היה קורה אילולא נעשה מאמץ כל כך גדול, כל כך יסודי, כדי להבטיח שמספר הנפגעים הלא-מעורבים יהיה קטן כל כך.

נחמן שי: האנשים שמובילים את המערכה הזאת אלה המדים הכחולים, בדרך כלל.

נחמן שי: עכשיו – אלה שטסים, אלה שמפעילים מערכות מהקרקע, אלה שמציידים אותם, אלה שמתחזקים אותם.

נחמן שי: הם עושים את עבודתם על הצד הטוב ביותר, הם גם אלה שמפעילים את המערכות של "כיפת ברזל".

נחמן שי: מדינת ישראל חייבת להם תודה.

נחמן שי: אני לא נאיבי, אני יודע שאף אחד לא מושלם, גם הם לא מושלמים, אבל הם עושים את העבודה שלהם באמונה שלמה, מתוך דבקות, מתוך נחישות ומתוך זהירות.

נחמן שי: ראינו כבר מקרה אחד לפחות שבו טייס זיהה על הקרקע ילדים, אוכלוסייה אזרחית לא-מעורבת, ועל-פי שיקולו, על-פי שיקול של מפקדים מהקרקע, הוא ויתר על הירי.

נחמן שי: אני מניח שהיו יותר ממקרה אחד כזה.

נחמן שי: מלחמה, על פניה, היא לא דבר מוסרי.

נחמן שי: אם אפשר להימנע, עדיף להימנע ממנה; אני לא אקרא מפה למלחמות.

נחמן שי: אבל יחד עם זאת, אני חושב שבשיח שלנו אנחנו צריכים לכבד את האנשים שבזכותם אנחנו יכולים לנהל את החיים שלנו פה בצורה נורמלית, בצורה רגילה, בצורה שלווה, קרובה ככל האפשר לחיי השגרה שלנו – ואני לא מכיר, שוב, אף מדינה בעולם שתחת מטחים בלתי פוסקים של רקטות; וגם עכשיו, כשאנחנו מדברים פה, ממשיכות ליפול רקטות, וגם עכשיו, עכשיו ממש, נפצעו שני ילדים, אחד בן 11 ואחד בן 13, בישראל, מהירי הזה – זה בזכות חיל האוויר שלנו, בזכות הטייסים.

נחמן שי: אז אני אומר לכם, הססמה הייתה תמיד "הטובים לטיס"; טובים יכולים ללכת גם למערכות חיים אחרות, אבל אם לא הטובים – טובים יש בטיס.

נחמן שי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג, שר הרווחה לשעבר.

איתן כבל: ויושב-ראש האופוזיציה.

גילה גמליאל: ויושב-ראש האופוזיציה, בשבילך.

גילה גמליאל: זה תואר שאני פחות אוהבת להכתיר אותך.

איתן כבל: כן, גם אני.

איתן כבל: גם אנחנו.

יצחק הרצוג: – – – לשנות את זה.

גילה גמליאל: כן, שיצטרף לממשלה.

יצחק הרצוג: אולי את תצטרפי – – –

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: שלוש דקות.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אין כאן שאלה שהחלפת המידע היא דבר חשוב.

נסים זאב: לצערי הרב, אנחנו רואים שהמקרים הרבים, מקרי רצח של הורים שרוצחים את ילדיהם – למשל, הרצח במושב ישרש, בידי אביהם; זה היה מקרה רביעי רק בשנה הזאת.

נסים זאב: ונוסף על זה יש קרינה בריל שרצחה את ילדיה, אחר כך יש המקרה בדבורייה, אב שרצח את אשתו, שתי בנותיו ועוד עובד שהיה באותו כפר.

נסים זאב: מה שאנחנו רואים, שבין השנים 2003 ל-2010 נרצחו 43 ילדים על-ידי הוריהם, ורק בשנתיים או שלוש השנים האחרונות אנחנו רואים 28 מקרי רצח.

נסים זאב: למשל, הרצח המזעזע שהיה בזמנו, ב-2009, נדמה לי, או ב-2010, בנתניה – איתי בן-דרור, בן 38, שדקר למוות את שלושת ילדיו בדירתו ברחוב בורוכוב – מדינה שלמה הזדעזעה.

נסים זאב: ואנחנו כבר רגילים לעבור מזעזוע לזעזוע, ולצערי הרב, לפעמים הכתובת היא על הקיר, אבל אנחנו לא קוראים את האזעקה ואת האיומים.

נסים זאב: אני רוצה דווקא להתייחס למקרה האחרון, של אותו אחד שהיה בארצות-הברית ושלח את ילדיו – האישה שלחה את ילדיה לארץ, למושב ישרש, על-פי פסיקה של בית-המשפט, שאילץ אותה לשלוח את הילדים, וכאשר הגיעו הילדים הוא רצה לנקום באשתו, והנקמה שלו הייתה בכך שהוא רצח את הילדים, למרות הזעקה של האימא.

נסים זאב: אני חושב שזה מקרה של מחדל כאשר בית-המשפט פסק מה שפסק, אולי בהיגיון מסוים, אבל כאשר בית-המשפט לא הביא בחשבון את הסיכונים, ואפשר לבעל לראות את ילדיו, לא במסגרת פיקוח של העובדים הסוציאליים, זו הייתה טעות טרגית ונוראה, והתוצאה הייתה רצח שכולנו הזדעזענו ממנו.

נסים זאב: לכן אני אומר, בוודאי צריך שהמידע יעבור בין המשטרה לבין רשויות הרווחה – אבל אני רוצה להעיר הערה נוספת בשניות שנותרו לי.

נסים זאב: צריך להשתדל עד כמה שניתן, כדי להוריד כעסים בין בני-זוג, לאפשר משמורת משותפת, במקרה שאין אלימות.

נסים זאב: כך כל אחד ירגיש שעדיין יש לו זכות על הילדים.

נסים זאב: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: יעלה שר הרווחה לשעבר, חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג – בבקשה – אחרון הדוברים.

גילה גמליאל: ולאחר מכן נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, כששמעתי על הרצח הנורא של הנער אבו ח'דיר משועפאט, אנשים שאלו אותי מה תחושותי, ואמרתי – לאחר שבשנים האחרונות ראינו תופעה מזעזעת של הורים שרוצחים את ילדיהם, שום דבר כבר לא מפתיע אותי.

יצחק הרצוג: בדיוק לפני שש שנים הזדעזעה המדינה מרצח הילדה רוז פיזם, שנרצחה על-ידי הוריה.

יצחק הרצוג: בעקבות רצח הילדה רוז פיזם אני מיניתי ועדה בראשות סמנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים מוטי וינטר; זו הוועדה הבין-משרדית שאליה התייחס השר שהציג את החוק.

יצחק הרצוג: הוועדה הגישה את המלצותיה ב-2010.

יצחק הרצוג: תחשבו ששש שנים אנחנו מתעסקים עם הפתרון לבעיה, ומאז נרצחו עוד עשרות ילדים, וכפי שהזכיר בצדק חברי חבר הכנסת זאב, המקרה האחרון, אבי לוי ממושב ישרש שרצח את שני ילדיו שהגיעו לחופשה מארצות-הברית.

יצחק הרצוג: אלה דברים בלתי נתפסים, אני יכול לפרט אירוע-אירוע, ולכן המערכת צריכה להתמודד עם התופעה בדרך שנקראת "נורות אדומות".

יצחק הרצוג: דהיינו, אם גורם כלשהו במערכת מגלה תופעה שמטרידה אותו, הוא יכול להעלות את המידע, על בסיס מודל שמשרד הרווחה ראה בבריטניה, לרשת קשר של גורמים מקצועיים, ששמה לב שמשהו חריג קורה.

יצחק הרצוג: זה יכול להיות בבית-הספר, זה יכול להיות במרפאה אצל רופא, זה יכול להיות במשטרה, זה יכול להיות אצל מדריך נוער, זה יכול להיות במרכז הקהילתי.

יצחק הרצוג: כל הגורמים הללו ואחרים צריכים להיות ברשת.

יצחק הרצוג: כמובן, לשכת הרווחה – במרכז.

יצחק הרצוג: הוועדה המליצה המלצות והתחילה מסכת ביורוקרטית מטורפת במשרדי הממשלה, שכללה גם אגו וגם סוגיות של חופש המידע ומאגרי מידע וסודיות ופרטיות, ואני שמח שסוף-סוף, לאחר אירועים נוספים שהחרידו את המערכת, התעשתו מערכת הרווחה והמערכת המשפטית המדינתית והביאו את החוק הזה עד הלום, לכאן, לקריאה ראשונה.

יצחק הרצוג: אני מבקש לתמוך בחוק הזה בכל דרך; הוא חיוני ויכול לחסוך חיי אדם, הוא חשוב, הוא מקנה כלים למערכת הרווחה המקומית להתמודד עם אסונות אפשריים של מופרעויות ותופעות שמי היה מאמין שנראה במדינת ישראל, של רצח ילדים, של אלימות כלפי ילדים, או אלימות במשפחה בכלל.

יצחק הרצוג: אני אומר רק, לסיום, שאני מאוד מקווה שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בראשות חבר הכנסת חיים כץ תיקח את החוק הזה ותעביר אותו במהירות האפשרית, תשלים את החקיקה בהקדם, כך שנזכה סוף-סוף להפעיל את המערכת הזאת וליישם את החזון, שגם הייתי בין מוביליו, כדי לשרת את הציבור כולו בפני תופעות איומות ונוראות כאלה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ד–2014, בקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גילה גמליאל: 15 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גילה גמליאל: אנו נעבור להצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, קריאה ראשונה.

גילה גמליאל: בטרם יעלה שר התיירות עוזי לנדאו במקום שר הכלכלה נפתלי בנט, יש הודעה מטעם מזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: ירדנה, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חברי הכנסת איציק שמולי ואלעזר שטרן בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: סילוק תלמידת תיכון בשל תמיכה בשירות לאומי.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת גילה גמליאל, באסל גטאס ואראל מרגלית בנושא: פעילות בנק ישראל בעניין שער החליפין.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, אורלי לוי אבקסיס ויעקב ליצמן בנושא: אי-הכנסת תרופות מצילות חיים לסל השב"ן על-ידי ועדת גרמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה למזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/879).

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: בבקשה, שר התיירות עוזי לנדאו.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מועדי התחילה בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לעניין הנגשת מקומות ציבוריים ושירותים ציבוריים נדחו בשנת 2012 ל-1 בנובמבר 2018 – לרשות ציבורית, ול-1 בנובמבר 2017 למי שאינו רשות ציבורית.

עוזי לנדאו: הדחייה נעשתה משום שבשל מורכבות הנושא חל עיכוב בהתקנת תקנות בנושא הנגשת המקום והנגשת השירות, כדי לאפשר לגופים זמן היערכות.

עוזי לנדאו: ללא תקנות אי-אפשר ליישם את החוק בפועל.

עוזי לנדאו: באותו תיקון לא נדחו זמני התחילה לגבי מוסדות על-תיכוניים, ולפיכך המועד הקבוע היום הוא 1 באוקטובר 2014.

עוזי לנדאו: בהתאם לחוק, שר הכלכלה יתקין תקנות לעניין הנגשת שירותי הכשרה מקצועית.

עוזי לנדאו: נוסח התקנות שהגשתי – הכוונה לשר בנט – לוועדת העבודה והרווחה, תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמת נגישות לשירותי הכשרה מקצועית), התשע"ד–2014, נמצא בשלבי אישור סופיים והן אמורות להיות מאושרות עד סוף מושב זה, כלומר נעבור את אבן הדרך המשמעותית ביותר להחלת החוק.

עוזי לנדאו: התקנות מחילות במלואן את ההוראות שנקבעו לעניין הנגשת מקום קיים ורבות מההוראות שנקבעו בתקנות לעניין הנגשת השירות.

עוזי לנדאו: כאמור, לגבי תקנות אלו נדחתה תחילת החוק מלכתחילה, כדי לאפשר היערכות.

עוזי לנדאו: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי מועדי התחילה למוסדות על-תיכוניים יידחו גם הם, באופן הבא: לרשות ציבורית – ל-1 בנובמבר 2018, ולמי שאינו רשות ציבורית – ל-1 בנובמבר 2017, כדי לאפשר גם למוסדות אותו זמן היערכות – ואיננו מבקשים זמן רב יותר מזה שקיבלו יתר המוסדות – כדי לאפשר גם להם זמן היערכות, בדיוק כפי שניתן למקומות ולשירותים ציבוריים אחרים.

עוזי לנדאו: הצעת חוק זו היא בעלת חשיבות עליונה כדי לאפשר זמן היערכות כאמור, שכן אחרת יידרשו כל המוסדות להנגשה מלאה ב-1 באוקטובר 2014, דבר שאינו ישים, יהפוך לאות מתה ויגרור הפרת החוק על-ידי המדינה.

עוזי לנדאו: על כן אבקש לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לדיון דחוף בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית עוד במושב זה.

עוזי לנדאו: כתוב כאן: "אם חיים כץ באולם", וכן הלאה, אבל הוא איננו באולם; סגור סוגריים.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לשר התיירות עוזי לנדאו.

גילה גמליאל: אני עוברת לרשימת הדוברים.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

גילה גמליאל: על כן, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, בקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גילה גמליאל: 13 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גילה גמליאל: תם סדר-היום.

גילה גמליאל: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ז בתמוז התשע"ד, 15 ביולי 2014, בשעה 16:00.

גילה גמליאל: ישיבה זו נעולה.