ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 155, 2014-07-08 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י' בתמוז התשע"ד, 8 ביולי 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הראשון שלנו, כרגיל בימי שלישי, הוא נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מחברי הכנסת הנוכחים להצביע לצורך ההרשמה בלבד; אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אזמין בינתיים את חבר הכנסת אברהם מיכאלי לפתוח – נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו בימים קשים.

אברהם מיכאלי: עם ישראל עבר את החוויה הקשה של רצח שלושת הנערים בדיוק לפני שבוע.

אברהם מיכאלי: במהלך השבוע התפתחו עוד כמה דברים, ולצערנו נוספה לנו צרה נוספת גדולה.

אברהם מיכאלי: כרגע אני עוד לא יודע סופית מה יצא מהחקירה הזאת, אבל נרצח נער ערבי ממזרח-ירושלים, וכולנו מוחים על כך, כולנו מגנים את הרצח של הנער הזה.

אברהם מיכאלי: מי שיתברר בסוף שרצח אותו – אנחנו צריכים להוקיע אותו בכל הוקעה שאנחנו יכולים.

אברהם מיכאלי: לא מתאים לנו, לא מתאים ליהודים, לא מתאים לבני-אנוש בכלל.

אברהם מיכאלי: כמובן שאנחנו מצטערים גם בצערה של המשפחה של הנער ממזרח-ירושלים.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, היום אנחנו נכנסנו לאיזושהי מערכה שלצערנו גוררים אותנו אליה – "חמאס", ואנחנו כנראה נתחיל אתם מלחמה שאנחנו לא כל כך רוצים.

אברהם מיכאלי: הם גוררים אותנו להמשך היאבקות, הם לא מבינים שאנחנו לא יכולים להבליג יותר ולתת לתושבי הדרום לסבול מהטילים שנשלחים אל הבתים, אל הילדים, אל המשפחות שלנו שם.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לעמוד חזקים וגם להיות משוכנעים בצדק שלנו.

אברהם מיכאלי: אסור לנו להירתע, עם כל מה שעברנו בשבוע האחרון, והזכרתי את זה קודם; אסור לנו להירתע.

אברהם מיכאלי: באמונה ובצדק, באמונה בצדקת הדרך, שאנחנו, בעזרת השם, חיים פה במדינת ישראל, שהיא מדינה שלנו, ולשם כך הגענו הנה – שנחיה פה בשלום ובשלווה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דב ליפמן; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, יש שני חלקים למה שאני רציתי להגיד.

דב ליפמן: ראשית, ביציע נמצאים עכשיו אנשים שלפני עשר שנים עלו ארצה ביחד אתי, בטיסה שלנו.

דב ליפמן: אז היום ציינו ביחד עשר שנים שתרמנו ושאנחנו משפיעים על מדינת ישראל, ורציתי שהיושב-ראש ידע שהם נמצאים פה, וזה כבוד עבורנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים אתכם בברכה כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אתם מוזמנים לבוא עוד פעם לכאן, ליציע, בעוד עשר שנים.

דב ליפמן: החלק השני – רציתי פשוט לספר לכבוד היושב-ראש, אחרי הטרגדיה של רצח הנערים הסתובבתי בכנסת והסברתי לחברי כנסת ולשרים על החשיבות של לימוד משניות לעילוי נשמת אלה שנפטרים.

דב ליפמן: ומכל הסיעות, מיהדות התורה עד חד"ש, יש ח"כים יהודים שלומדים משניות.

דב ליפמן: אנחנו חילקנו את סדר נזיקין, ובעזרת השם בַּשלושים נזמין את המשפחות להגיע לפה ויהיה סיום לעילוי נשמת הנערים.

דב ליפמן: אני חושב שזה המסר הכי חשוב: להראות שהאחדות ממשיכה, האחדות בינינו, ושאנחנו זוכרים ולא שוכחים מה קרה להם, ושהדבר הכי טוב לעשות זה משהו רוחני לעילוי נשמתם.

דב ליפמן: אני קורא לכל אחד מחברי הכנסת שלא השתתפו – להשתתף.

דב ליפמן: בעזרת השם, אנחנו נסיים ביחד את סדר נזיקין.

דב ליפמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דב ליפמן, גם על היוזמה הזאת, יוזמה ודאי ברוכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול דיברתי בנאום שלי על "צרות אחרונות משכיחות ראשונות".

יעקב מרגי: אתמול בלילה חזרתי למציאות הכואבת שהחברה הישראלית, ובמיוחד יישובי הדרום, נמצאים בה.

יעקב מרגי: בימים האחרונים זה כמעט חבל ארץ שומם.

יעקב מרגי: כולם ספונים בבתים, ישנים בחדרי הביטחון, וכך גם ביישוב שלי.

יעקב מרגי: לראות את המבט בעיניים של האנשים, של האימהות הדואגות – ואנחנו מחזקים מפה גם את ראש הממשלה וחברי הקבינט.

יעקב מרגי: בימים שכל אחד מצהיר הצהרות ומפריח יונים, כדאי שתהיה גם קצת צניעות.

יעקב מרגי: אנחנו מחזקים את ידיהם לקבל את ההחלטה הנכונה, וכמובן – את ידי חיילי צה"ל העומדים על משמר ארצנו.

יעקב מרגי: היום, במסגרת ציון יום העיוור, ניהלתי דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות על נושא תעסוקת העיוורים – התאמה ותעסוקת העיוורים.

יעקב מרגי: התגלתה תמונת מצב כואבת של קושי אמיתי בהשמה של עיוורים במקומות עבודה.

יעקב מרגי: זאת ההזדמנות לקרוא לארגוני המעסיקים, לבעלי העסקים, לעשות עוד קצת מאמץ, עוד משהו ערכי, ולפתוח בפניהם את הדלת ולקבל אותם לעבודה.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אנו מאחלים לכל הנוטלים חלק במערכה בדרום שישובו בשלום לביתם, ולכל תושבי הדרום – שהשלום והשלווה ישררו במעונם.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה שמפליא אותי הוא שאני רואה היום כותרת שגם לגדעון סער לא תהיה שבת.

מנחם אליעזר מוזס: פורסם היום שחלק מחברי מועצת עיריית תל-אביב יצטרפו בשבת למשמרת מחאה של קבוצה הקוראת לעצמה "תל-אביב לא שומרת שבת" מול ביתו של שר הפנים גדעון סער.

אברהם מיכאלי: אנחנו ניסע אליו, נעשה שם מניין.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו נעשה שם מניין אולי.

מנחם אליעזר מוזס: בושה וחרפה.

מנחם אליעזר מוזס: הצפוניים במדינת תל-אביב לא חשים ולא מוטרדים כלל ממה שקורה לדרומיים במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: אלה יושבים במקלטים ובממ"דים, כל החופש, וקייטנות הקיץ מושבתות.

מנחם אליעזר מוזס: לעומתם, מדושני העונג הצפוניים, רק הרס היהדות לנגד עיניהם.

מנחם אליעזר מוזס: הרי שר הפנים קיבל את החלטתו בעקבות פסיקת בג"ץ, אותו בג"ץ שהם כה שיבחו והיללו על הפסיקה הנאורה לא לבצע לילד ברית מילה, כדרישת האם.

מנחם אליעזר מוזס: ועתה, כשגדעון סער בא להסיר את מסכת הישראבלוף, כפי שהגדיר הבג"ץ את התנהלות עיריית תל-אביב באכיפת שמירת השבת, באים ומפגינים נגדו, ליד ביתו, בעד רמיסת השבת?

מנחם אליעזר מוזס: אכן, האם אנחנו שני עמים במדינה אחת?

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: צפוניים ודרומיים?

מנחם אליעזר מוזס: כבר אמרו חכמינו: לא חרבה ירושלים אלא בגלל שנאת חינם.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הם גם אמרו: לא חרבה ירושלים אלא בגלל שחיללו בה את השבת.

מנחם אליעזר מוזס: במקרה הזה שתי הסיבות משולבות יחד, וזה מאוד מצער, בפרט בימים אלה, כשאנחנו זקוקים לרחמים גדולים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, בין התאריכים 24 ביוני ו-8 ביולי התרחשו 15 תאונות קטלניות ונהרגו בהן 19 בני-אדם.

בועז טופורובסקי: אני אעשה את זה כמה שיותר מהר, ככל שאני יכול.

בועז טופורובסקי: ביום רביעי, 25 ביוני, נהרג לורנז עראידה, רוכב אופנוע בן 18, כאשר התנגש בעץ בכניסה לכפר מע'אר.

בועז טופורובסקי: באותו יום נהרגו רוכב קולנועית בן 70 מפגיעת משאית בחולון ונהג גרר בן 40 בכביש 6.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 26 ביוני, נהרגה נהרגת בת 56 על כביש 264.

בועז טופורובסקי: באותו יום התרחשה תאונה קטלנית שבה נהרגו ארבעה בני-אדם בכביש 784, סמוך לכפר-מנדא.

בועז טופורובסקי: ההרוגים הם רג'ד סאלח בת ה-24, שני ילדיה, אברהים בן השלוש וגזל בת השנה וחצי, וקרוב משפחתה מועתז סואלחה, בן 14.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום חמישי ארור נהרגה עאידה ג'ואמיס, בת 33, מפגיעת רכב סמוך לביתה בבית-זרזיר.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי בשבוע לאחר מכן, 3 ביולי, היה עוד יום ארור, שבו צעיר בן 30 נהרג מפגיעת טרקטור סמוך לכניסה לערד.

בועז טופורובסקי: מוסטפא גנאים, בן 17, מפוריידיס, נהרג כאשר רכב על קטנוע ונפגע על-ידי רכב פרטי על כביש 4.

בועז טופורובסקי: מוחמד חאסקיה, בן 23, תושב טירה, נהרג כתוצאה מתאונה עצמית על כביש 40, ובאותו יום נהרגה תמי קידר, הולכת רגל בת 41 מקיבוץ גבעת-חיים מאוחד.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 4 ביולי, נהג רכב בן 36 נהרג בהתהפכות עצמית על כביש 90.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 5 ביולי, דניאלה רז בת 60 ממגדל-העמק נהרגה בתאונה חזיתית כאשר נהגה ברכבה על כביש 75.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 6 ביולי, שני הולכי רגל בני 30 נהרגו מפגיעת משאית בכביש 70.

בועז טופורובסקי: אתמול, יום שני, 7 ביולי, נהרג נהג אופנוע על כביש 483 ונפטר נהג אופנוע נוסף שנפצע ביום שישי על כביש 35.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש חברי כנסת נוספים שלא נרשמו ומעוניינים לנאום?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נסכם בכך את נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לשעת שאלות לשר החקלאות ופיתוח הכפר, הלוא הוא חבר הכנסת יאיר שמיר, והוא מתבקש לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, רק לידיעתך, שאלה שבמקור הייתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אישרתי לחברת הכנסת מיכל בירן לשאול אותה, ואנחנו נתחיל בשאלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: היא, אני חושב, השנייה אצלך בסדר-היום, בנושא – –

יאיר שמיר: החלב.

יולי יואל אדלשטיין: – – רגולציה על משק החלב, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל בירן: כשר הממונה על הרגולציה של משק החלב, האם לדעתך יש בעייתיות בהעברת השליטה על מונופול "תנובה" לידי תאגיד שבבעלות הממשלה הסינית?

מיכל בירן: האם העברת השליטה צפויה להקשות על יכולת ממשלת ישראל לפקח על פעילותה של "תנובה", בפרט בכל הנוגע לפיקוח על מחירים או לצעדים שייעשו כדי לצמצם את השפעת המונופול שלה?

מיכל בירן: האם יש מקום, בראייתך, לבטל חלק מההגנות ומהתנאים המועדפים ש"תנובה" נהנית מהם כעת, לאור העברת השליטה לתאגיד הסיני, וזאת בלי לפגוע בחקלאים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יאיר שמיר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שואלת נכבדה, התשובה על כל שאלותיך היא שאני לא חושב שיש פה משהו משמעותי, אבל אני אלך נושא-נושא.

יאיר שמיר: ראשית, לא הייתה אפשרות למנוע את המכירה.

יאיר שמיר: יש פה מוכר מרצון וקונה מרצון.

מיכל בירן: בשלב הזה.

יאיר שמיר: "תנובה" כבר נמכרה לפני שנים לחברה אנגלית, "אייפקס".

יאיר שמיר: העובדה שכרגע הבעלים הבריטי מעוניין למכור את זה לחברה סינית – במדינה כמדינתנו אין שום יכולת למנוע את זה, וגם אינני חושב שיש מקום לעשות את זה.

יאיר שמיר: הדבר היחידי שאנחנו צריכים לוודא הוא שתהיה אספקת מזון טרי ובמחירים הנדרשים וכו'.

יאיר שמיר: כמו כן, אני מזכיר ש"תנובה" איננה מקבלת שום הטבה מהממשלה.

יאיר שמיר: ההפך הוא הנכון.

יאיר שמיר: מכיוון שהיא שולטת בשוק, היא תחת פיקוח.

יאיר שמיר: 40% ממכירותיה של "תנובה" הם במחירים בפיקוח, שוועדה בודקת אותם על בסיס חודשי.

יאיר שמיר: ואנחנו גם בודקים את המוצרים שאינם בפיקוח, ולראיה, לפני כמה חודשים הוספנו שני מוצרים לפיקוח, כאשר ראינו שהפערים בין העלות למחיר שהם דורשים הם לא סבירים.

יאיר שמיר: כך שאני לא חושב שיש לנו איזושהי ציפייה להחמרה, לקלקול או לכל דבר אחר בגלל החלפת הבעלים מול המצב הקיים.

יאיר שמיר: אני רק, ככה, הסתכלתי וביקשתי לראות בכמה עלה מחיר החלב בתשע השנים האחרונות, המפוקח כמובן – הוא עלה ב-28%, כלומר, פחות מ-3% לשנה נומינלי.

יאיר שמיר: ואם את מסתכלת על המוצרים האחרים, הם עלו בהרבה יותר, כך שעדיין הקטע המפוקח יישאר, אני לא רואה שאנחנו נשחרר אותו.

יאיר שמיר: אני חושב שעניתי על כל השאלות.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחברת הכנסת בירן?

יולי יואל אדלשטיין: את מסתפקת בתשובת השר?

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת בירן.

מיכל בירן: האם אתה לא מתייחס למכסות החלב והביצים שמהן נהנים החקלאים שמקבלים אותן ומספקים ל"תנובה" כהטבות?

מיכל בירן: אין שום הטבות ש"תנובה" מקבלת?

יאיר שמיר: לא, ההטבה היא לחקלאים.

מיכל בירן: כל עוד זה לחקלאים זה בסדר.

יאיר שמיר: אני אסביר לך למה – מכיוון שאנחנו קובעים את מחיר המטרה.

יאיר שמיר: כלומר, הוא לא צריך לחפש קונה והוא גם לא צריך להתווכח על המחיר.

יאיר שמיר: מובטח לו מחיר מול המכסה, ואת המכסה נותן משרד החקלאות.

יאיר שמיר: "תנובה" מחויבת לקנות את זה במחיר שנקבע.

יאיר שמיר: זה בדיוק הפיקוח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי – השאלה שלך לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני, שלום לכבוד השר.

מרב מיכאלי: ביום 5 בינואר השנה הועבר למשרדך שטח הפעולה הנוגע לפיתוח הכלכלי-חברתי, מה שקרוי "הסדרת התיישבות הבדואיות והבדואים בנגב", ממשרד ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: זה בערך חצי שנה מאז.

יאיר שמיר: בדיוק חצי שנה.

מרב מיכאלי: שאלותי: מה היא עמדתך לגבי החוק הזה?

מרב מיכאלי: האם אתה מתעתד להמשיך לקדם את מה שמכונה חוק פראוור?

מרב מיכאלי: מה היא העמדה הספציפית שלך לגבי העתקת 40,000 אזרחיות ואזרחים בדואים מביתם במסגרת התוכנית הזאת?

מרב מיכאלי: והאם אתה שותף לגישה שדוגלת שבהכרח חובה להסדיר את אזורי היישוב והקרקעות והבעלות עליהם לפני הפיתוח הכלכלי-חברתי של הבדואיות והבדואים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יאיר שמיר: תודה על השאלה, זה כמו הרמת כדור.

יאיר שמיר: אנחנו לפני חצי שנה אומנם קיבלנו את המטלה המכובדה הזאת.

יאיר שמיר: הייתי אומר שהתנדבתי לקחת אותה, בראייה שיש פה דבר שצריך לטפל בו במלוא כובד הראש, וגם בשיטות טיפה שונות מאלו שבהן הוא טופל עד כה.

יאיר שמיר: ולכן, ההחלטה הראשונה הייתה שאנחנו לוקחים פסק זמן – שהגדרנו אותו אז ארבעה חודשים – ללימוד: מי נגד מי, מה יש, מה אין וכדומה.

יאיר שמיר: מהר מאוד הגענו למסקנה, הצוות שלי ואנוכי, שהחוק, לא רק שהוא מעורר התנגדויות – חוק פראוור, שהיה בתהליכי קידום באותה תקופה – אלא שהוא גם לא הולך לפתור שום בעיה.

יאיר שמיר: ולכן ביקשנו בתחילת הדרך מחברת הכנסת מירי רגב, יושבת-ראש ועדת הפנים, שמטפלת, או שקידמה את החוק, להשהות בינתיים את הטיפול עד למושב הבא.

יאיר שמיר: כשהגיע המושב הבא כבר למדנו עוד יותר טוב מה ניתן לפתור בעזרת החוק ומה לא ניתן לפתור בעזרת החוק, ואז סיכמנו שכרגע החוק מושהה.

יאיר שמיר: והסיבה לכך היא פשוטה: הגענו למסקנה – אגב, במהלך הלימוד הקדשנו לא מעט שעות לאנשים שעסקו בו לאורך השנים עם הבדואים, כולל השופט גולדברג, שופט בית-המשפט העליון, שבעצם לאורו התחיל התהליך של כתיבת החוק, ועוד אחרים שעסקו בכך.

יאיר שמיר: ניסינו לראות איפה היו הכשלים ולמה לא צלחה דרכנו עד אותו מועד.

יאיר שמיר: כי באמת הייתה נכונות ממשלתית, שהתבטאה בתקציבים, בהקמת ארגונים, מה שלא היה לגבי שום סקטור אחר, אני חושב, באותן שנים, ולמרות זאת לא התקדמנו.

יאיר שמיר: והמסקנה שלנו היא – עדיין לא הוכחנו שזה נכון – שראשית, צריך לקדם את הנושאים החברתיים והכלכליים לפני שמטפלים בדברים אחרים, וזאת כדי לעשות שני דברים: 1.

יאיר שמיר: כדי לבנות מחדש את האמון בין הגופים הממשלתיים או השלטוניים ובין הבדואים בדרום, שהוא אמון שמסיבות שונות הופר לאורך השנים ובחלק מהמקרים הוא לא קיים.

יאיר שמיר: וכשאני מדבר על דברים כלכליים, מדובר על מקומות עבודה, תנאי חיים, מציאת פתרונות לבעיות אמיתיות; לדוגמה, מתן פתרון לזוגות צעירים שמתחתנים.

יאיר שמיר: זוג צעיר בחברה הבדואית שמתחתן – הוא לא יכול להתחתן אם אין לו קורת גג להביא אליה את כלתו.

יאיר שמיר: ואז הוא בונה בית, וכעבור יומיים הורסים לו אותו.

יאיר שמיר: מה מצפים מהזוג הצעיר?

יאיר שמיר: ועוד כהנה וכהנה, סדרה שלמה, הייתי אומר.

יאיר שמיר: אומנם כאילו מכבדים את החוק והולכים על-פי החוק, אך מצד שני, ההיגיון הפרקטי קצת משתבש.

באסל גטאס: אמרת – – –

יאיר שמיר: אני אגע בזה, בנקודות שאני אומר, ואני גם אגיד מה אני הולך לעשות.

יאיר שמיר: הרי זה לא קונץ רק להעלות את הבעיות.

יאיר שמיר: את זה כל אחד יכול לעשות.

יאיר שמיר: הדבר הנוסף שהתחלנו – התחלנו בהידברות עם ראשי רשויות, כולל הוועד של היישובים הבלתי-מוכרים.

יאיר שמיר: התחלנו להסתובב בשטח – מנהלי בתי-ספר, צעירים מצליחים.

יאיר שמיר: יש בחברה הבדואית שכבה מאוד מכובדה של חבר'ה צעירים, מוכשרים ומצליחים, שהם, מתוך הכרה של הסביבה שהם חיים בה וכו', אנחנו מתייעצים אתם – כרגע זה באופן תדיר: איך כדאי, מה כדאי וכו'.

יאיר שמיר: מכיוון שהנושא סבוך, גם הקמנו במקביל שני פורומים: פורום אחד, שהוא לא סטטוטורי, זה פורום המנכ"לים.

יאיר שמיר: כלומר, לקחנו את כל מנכ"לי המשרדים הרלוונטיים לאוכלוסייה הבדואית והקמנו פורום, בהסכמת השרים כמובן, שבראשו עומד מנכ"ל משרדי, שבו אנחנו נדון – הייתה פגישה אחת שהצגנו בה דברים כלליים, אבל אחר כך נלך לפרטני יותר.

יאיר שמיר: הוקמה ועדת שרים בראשות ראש הממשלה, שאני ממלא-המקום הקבוע שלו, ועדה לעניינים של הסדרת הנושא הבדואי בנגב.

יאיר שמיר: הוועדה הזאת תתכנס לראשונה ב-29 ביולי השנה.

יאיר שמיר: הממשלה הקימה את הוועדה הזאת בסך הכול לפני שבועיים – – –

באסל גטאס: מי החברים בוועדה?

יאיר שמיר: השרים הרלוונטיים – רווחה, תחבורה, הגנת הסביבה, בריאות, כל מי שרלוונטי, וגם שרים שרצו או ביקשו להצטרף צירפתי.

יאיר שמיר: בוועדה הזאת, הרעיון הוא לעשות החלטות אינטגרטיביות, כוללניות, כי היום המצב הוא שכל משרד מטפל בנפרד באוכלוסייה הזאת.

יאיר שמיר: לדוגמה, משרד החינוך, יש לו תקציב ויש לו גם החלטת בית-המשפט העליון שעל כל x משפחות או יישוב הוא צריך להקים בית-ספר.

יאיר שמיר: אז הוא מקים בית-ספר, אבל בית-הספר הזה לא מחובר לא לחשמל, לא למים ולא לביוב, ובוודאי אין לו כביש, כי זה משרד אחר.

יאיר שמיר: וכולם פועלים על-פי החוק.

יאיר שמיר: זו תקלה.

יאיר שמיר: אנחנו נשתדל עכשיו להתחיל לעשות כמה דברים, אבל שכל המשרדים יעבדו ביחד.

יאיר שמיר: ברגע שתהיה החלטה – לצורך העניין נקרא לה קבינט בדואי – מייד זה יורד לוועדת המנכ"לים, שצריכה ליישם את זה.

יאיר שמיר: החלטות של קבינט כזה הולכות מייד עם תקציב, כמו החלטת ממשלה לכל דבר ועניין.

יאיר שמיר: אני מקווה שפה נקצר תהליכים משמעותית.

יאיר שמיר: נתחיל מאותם דברים אמיתיים, אנחנו לא נתחיל להתעסק בזוטות.

יאיר שמיר: בחלק מהדברים נצטרך להשאיר דברים שהם אולי חשובים וכו' וכו', אבל נשאיר אותם הצדה, אם זה ליצירת אמון ואם זה כדי לא לבזבז כוחות על דברים שאין צורך בהם.

יאיר שמיר: אני אקח לדוגמה את כל נושא האכיפה.

יאיר שמיר: אחד הדברים העיקריים שמטרידים את האוכלוסייה הזאת זה ההריסות.

יאיר שמיר: אני במקרה עונה כבר על שאלה נוספת, אבל לא חשוב, אני אענה על זה פעם שנייה; אי-אפשר לתת לשאלה הזאת תשובה שהיא לא מלאה.

יאיר שמיר: היום, מי שהורס זה שלושה, ארבעה או חמישה גופים שיש להם זכות: אחד – זה הסיירת הירוקה, משרד הפנים.

יאיר שמיר: אגב, אנחנו, החקלאות – אין לי שום צו הריסה, אין לי אפילו את היכולת לעשות את זה.

יאיר שמיר: אז קודם כול החלטנו: בואו ניקח את ההריסות ונראה איך מתחילים לעשות את זה גם בהיגיון וגם בחמלה.

יאיר שמיר: ראיתי סרטונים ודברים אחרים; הריסה של בית של משפחה עם ילדים, אם זה חוקי ואם זה לא חוקי, מבחינה אנושית זו תקלה, שלא לדבר על זה שזה יוצר עוד פעם אנטגוניזם.

יאיר שמיר: ונניח שאותו אחד עוד משרת בצה"ל, באותו זמן הוא בשירות?

יאיר שמיר: בקיצור, יש פה סוגיות וקונטרדיקטים – פנומנלי.

יאיר שמיר: אנחנו כרגע בעיבוד של כמה דברים עם משרד המשפטים כדי למצוא את הדרך מצד אחד לא להפר את החוק הקיים – כי הבנייה הספציפית הזאת היא בלתי חוקית ואין על זה עוררין.

יאיר שמיר: אבל בוא נראה דרך שעד שאין פתרון – איזה מין דבר זמני מהסוג הזה.

יאיר שמיר: אנחנו כרגע בתהליכים.

יאיר שמיר: אם אינני טועה, ב-14 לחודש, כלומר בעוד כמה ימים, תהיה הפגישה הכמעט-מסכמת בנושאים האלה, ונתנו עדיפויות לזוגות צעירים, למשל.

יאיר שמיר: מאחר שעדיין אין לי דברים סופיים, קונקרטיים – ושוב, פה משרד המשפטים צריך ללכת די הרבה, כברת דרך ארוכה, מכיוון ששוב, אתה עושה פה איזושהי אפליה.

יאיר שמיר: כי אם נניח מחר באיזשהו יישוב באיזשהו מקום בארץ עושים את אותו הדבר, הורסים מיידית, ופה לא.

יאיר שמיר: מצד שני, אני חייב להגיד, אתה לא רואה שההנהגה הבדואית וראשי יישובים גם מחפשים פתרון.

יאיר שמיר: לכן, בהתכנסות שעשיתי לפני כחודש אמרתי להם: חברים, בואו אלי עם פתרונות, אתם.

יאיר שמיר: אתה ראש עירייה גדול, אתה ראש עיירה, תבוא אלי עם פתרון, תציע לי פתרון – אתה, אצלך.

יאיר שמיר: למה אתה רק מחכה שאני אבוא אליך ואשפוך לך?

יאיר שמיר: בוא, תציע פתרון.

יאיר שמיר: כשבני הולך להתחתן וצריך לקנות לו דירה, אני שובר את הראש, אני הולך לפה, אני הולך לשם.

יאיר שמיר: תגיד לי.

יאיר שמיר: ניסיתי כמה דברים שהם לא בדיוק בשבלונה שלהם; אמרו: לא, זה לא.

יאיר שמיר: למשל, רצינו להקים מעין כפר סטודנטים, לעשות מין כפר כזה של צעירים.

יאיר שמיר: יתחתנו, יבואו לכפר הזה, יהיה כפר עלא כיפאק.

יאיר שמיר: אומנם רציתי לעשות אותו מקרוונים, כי אני יכול להקים אותו די מהר, כי יש היום איזה 10,000 קרוונים שמסתובבים בארץ ללא שימוש.

יאיר שמיר: הזוג הצעיר נכנס, מקבל קרוון, משלם 200 שקלים לחודש, וזה נותן לו פסק זמן של שנה, שנה וחצי להתארגן.

יאיר שמיר: אמרו לי: לא, זוג צעיר צמוד לאבא שלו, ליד הבית.

יאיר שמיר: אמרתי: יש לך בית, אפשר לבנות לו עוד קומה.

יאיר שמיר: למה לא נבנה עוד קומה?

יאיר שמיר: לא, צריך לידם.

יאיר שמיר: אז עכשיו, אני לא בסיטואציה – אני גם בתחילת דרכי, עוד לא התחלנו להשתפשף, אבל אנחנו מתחילים.

יאיר שמיר: אני גם רוצה להטיל חלק מהאחריות על פרנסי הציבור.

יאיר שמיר: לא יכול להיות שהכול יבוא רק מבחוץ.

יאיר שמיר: הסוגיות הן נרחבות, אני רק רוצה להגיד לך, אבל על שאלותייך אני חושב שעניתי, ובהרחבה.

יאיר שמיר: לגבי האם אני בעד להזיז, העתקה של 40,000 – גם על-פי דוח גולדברג יהיה צורך בהעתקה של אנשים ממקום למקום.

יאיר שמיר: יוקמו גם כפרים – והוא הגדיר אפילו את הגודל: 200 משפחות או משהו כזה, שזה גודל מינימלי לפתיחת בית-ספר, וזה מגדיר אותם ומיישב אותם במקום שהם מצויים שם, אלא אם כן יש איזשהו תכנון.

יאיר שמיר: ההערכה שלנו היא שיצטרכו לזוז ממקום למקום, אבל פחות מ-40,000.

יאיר שמיר: אני רוצה להגיד לכם, אנחנו כרגע נמצאים במקום מסוים – אני לא רוצה להגיד כרגע כדי לא ללבן את הרוחות – במקום מסוים, להעביר ממקום למקום.

יאיר שמיר: אנחנו עושים את זה בתיאום, אנחנו עושים את זה עם, ואנחנו קוראים להם מתיישבים חדשים.

יאיר שמיר: אני חושב שכשזה יצליח זה יהיה מודל יפה להצלחה.

באסל גטאס: האם לתכנון האלטרנטיבי – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת של חברת הכנסת מרב מיכאלי – בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: אדוני, קודם כול, אני מודה לך על התשובה המפורטת וההתייחסות הרצינית, ואני רוצה לברך על הגישה שפירטת כאן.

מרב מיכאלי: לי אישית זה עושה הקלה מאוד גדולה לשמוע אותך ולשמוע שהממשלה נענית לקו שאתה מוביל.

מרב מיכאלי: אני מקווה שבאמת נלך בדרך הזאת.

מרב מיכאלי: אין לי ספק שזה יביא תועלת רבה, גם לחברה הבדואית, ולא פחות מזה – למדינת ישראל ולחברה הישראלית כולה.

מרב מיכאלי: כמה שאלות קונקרטיות, ברשותך, להמשך: א.

מרב מיכאלי: בהמשך למה שפה קרא בקריאת ביניים חברי באסל גטאס, האם אתה מכיר את ההצעה האלטרנטיבית לתכנון מחדש של האזור וההתיישבות הבדואית – –

יאיר שמיר: אני לא מכיר – – –

מרב מיכאלי: – – שנעשתה בשיתוף החברה?

יאיר שמיר: אני לא מכיר הצעה אלטרנטיבית.

יאיר שמיר: אני יודע שהכפרים הלא-מוכרים פנו לכמה משרדי תכנון מטעמם שלהם, וגם מימנו את זה, והם עשו להם תכנון לגבי הכפרים הבלתי-מתוכננים, וגם הם לקחו בחשבון – אני כעת מצטט אותם – שלא כל אחד ישב במקומו.

מרב מיכאלי: כן.

יאיר שמיר: אנחנו שמענו את זה מהם.

יאיר שמיר: ביקשתי מהם להעביר לנו את התוכניות האלה, ואנחנו נבחן אותן.

יאיר שמיר: אם התכנון שלהם הוא תואם, אז הוא לא פחות טוב, אני מניח, משלנו.

יאיר שמיר: אנחנו לא נראה בזה – – –

מרב מיכאלי: ברשותך, אני אשמח לתווך, להעביר אליך את – –

יאיר שמיר: לא, לא, הם היו אצלי.

מרב מיכאלי: – – התכנון שאנחנו מכירות.

יאיר שמיר: הם היו אצלי.

מרב מיכאלי: לא, יש תוכנית כוללת שנעשתה – – –

יאיר שמיר: אני לא יודע על תוכנית כוללת – –

מרב מיכאלי: בסדר, לא חשוב.

יאיר שמיר: – – אני יודע לגבי הכפרים הבלתי-מוכרים – –

מרב מיכאלי: מוכרים.

יאיר שמיר: – – שהם – אתם סיכמנו, עם ראש הוועד שלהם וחברי המועצה שלו, שהם יעבירו לי את התכנון שהם עשו עם משרדי תכנון מוכרים וידועים.

יאיר שמיר: ובהחלט, אם יש שם תכנון שאני יכול לאמץ, למה שלא אעשה זאת?

מרב מיכאלי: אם אדוני מביע פתיחות, אנחנו בהחלט נוודא שכל הדברים שקיימים יגיעו אליך ולצוותך.

מרב מיכאלי: עוד כוכבית בקשר ליישובים: היו יישובים מיועדים – זאת אומרת, תכנון ליישובים יהודיים שנועדו להחליף יישובים בדואיים, וזה היה חלק ממוקד המחלוקת.

מרב מיכאלי: האם גם בזה אתה – –

יאיר שמיר: תראי, אני מצוי – – –

מרב מיכאלי: – – עוסק?

יאיר שמיר: לא, אני מצוי בכל דבר שקשור להתיישבות באזורים שבין כביש 25 לכביש 35, וגם קצת בצד המערבי של כביש 6 או כביש 4 או 40.

יאיר שמיר: ודאי שאני מצוי שם.

יאיר שמיר: אבל אני לא מכיר שאנחנו מפנים בדואים ומושיבים – היו החלטות לגבי פתחת, או אזור ערד, ששם היה איזה יישוב מסוים.

יאיר שמיר: כרגע אנחנו גם הולכים להעלות כמה הצעות שדווקא בתוכן יש הקלות מאוד טובות לגבי יישוב בדואי חדש.

יאיר שמיר: הושג הישג, הסכמה עם צה"ל, שצה"ל מפנה שטח אש שהם ישבו בתוכו על מנת ליישב אותם ולא להזיז אותם.

יאיר שמיר: יש עוד אזור שאנחנו רוצים לעשות בו שטח מסחרי – אבל אני לא מכיר שאנחנו מפנים.

יאיר שמיר: יש מקום אחד, שעדיין לא עלה לשום דיון, שבו יושבים בדואים על שטח של אדמה עם טאבו יהודי מקדמת דנא, עם קושאן וכדומה.

יאיר שמיר: עומד שם בית-ספר.

יאיר שמיר: הייתה על זה מחלוקת.

יאיר שמיר: הגענו להסכמות שאנחנו משלמים דמי שכירות על בית-הספר של חצי מיליון שקל לשנה לבעלים היהודים.

יאיר שמיר: הבדואים שיושבים שם, אין להם דרישות על הקרקע, הם יודעים שהם יהיו בהסדר.

יאיר שמיר: הבעלים היהודים יודעים שזה יקרה מתישהו, אבל אני לא – אני כרגע לא מודע למה שאת אומרת, איזה סכסוך או משהו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מרב מיכאלי: אז רק – – –

יולי יואל אדלשטיין: בואו נתכנס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד שמח שמתפתח דיאלוג, אבל נתכנס למתכונת.

מרב מיכאלי: אז בסדר, אני רק אסיים את השאלה האחרונה ואני אלך.

מרב מיכאלי: רק לשאול אם אותו סכום שדובר עליו מראש, אותם 7 מיליארד שקל שהוקצו בשביל תכנון פראוור המקורי, האם זה גם הסכום שעומד לרשותך היום, בדרך החדשה שאתה הולך בה?

מרב מיכאלי: האם יש החלטה עקרונית על חיבור גורף לתשתיות מים וחשמל, ביוב וכו'?

יאיר שמיר: אין דברים גורפים.

יאיר שמיר: הדבר היחידי שאני כרגע מנסה לקדם, אבל עדיין לא הצלחתי, זה שאת כל – ואת זה אנחנו נעשה בישיבה הראשונה של ועדת השרים – את כל בתי-הספר, למרות שאין טופס 4, ולמרות שלא זה, וזה וזה, אנחנו נעשה משהו זמני: חיבורים זמניים לחשמל, מים וביוב, מקומי, לבתי-הספר, באופן כללי בפזורה.

יאיר שמיר: כי ביישובים המאורגנים זה בסדר.

יאיר שמיר: אבל עדיין אין לי אישור לזה.

יאיר שמיר: החברות, גם חברת החשמל וגם חברת "מקורות", הביעו נכונות לבצע, ברגע שיהיה אישור פורמלי, למרות שיש פה איזה עיוות.

יאיר שמיר: אבל נשתדל.

יאיר שמיר: לפעמים צריך גם את הגמישות הנדרשת.

מרב מיכאלי: המצב הוא מעוות, אז – כן.

יאיר שמיר: אבל מעבר לזה, אני לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מרב מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי ולשר.

מרב מיכאלי: ולך, אדוני היושב-ראש, על הגמישות.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל אני מציע, אני מאוד בעד דיוני תוכן במליאה, תמיד, כמו שאתם יודעים, אבל בואו נתכנס למתכונת.

יולי יואל אדלשטיין: המתכונת – מי שהגיש את השאלה שואל אותה, השר משיב, יש זכות לשאלה נוספת; והשר, אם יבחר להשיב גם על השאלה הנוספת, זה ודאי מאוד רצוי.

אברהם מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני לא אומר בציניות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד שמח שיש דיון רציני ולא איזו הצהרה ואז מפנים את הגב לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בכל זאת צריך לשמור גם על המתכונת.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, אני מזמין את חבר הכנסת עמר בר-לב – בבקשה, אדוני – לשאול את שאלתך לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני, תודה רבה, השר.

עמר בר-לב: גם שמחתי לשמוע את התשובות על השאלות של חברת הכנסת מיכאלי, שכפי שאתה יודע גם מאוד מעניינות אותי.

עמר בר-לב: אדוני השר, במסקנות עבודת המחקר של ד"ר יעל קחל וענבר גרינשטיין מחטיבת המחקר במשרדך נמצא כי ברמה הארצית, בכ-12% מהשטח המושקה נמצאים גידולים שאינם יכולים לשלם מחיר מים של 1 שקל למטר מעוקב, ונמצאים בסכנת הוברה.

עמר בר-לב: אחוז השטח בסכנת הוברה עולה ל-21% אם מחיר המים יעלה ל-1.5 שקל למטר מעוקב.

עמר בר-לב: ברצוני לשאול: בהתאם לכך, מה היא עמדת משרד החקלאות לגבי העלאת מחיר המים לחקלאות?

עמר בר-לב: כחלק מהסכם המים בין החקלאים לממשלה הוקמה ועדת היגוי לבחינת עלויות המים, והיא אמורה הייתה להגיש מסקנותיה החודש.

עמר בר-לב: היכן עומדת בחינת ועדת ההיגוי, האם הוגשו מסקנות, ומה הם עיקרי המסקנות?

עמר בר-לב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר.

יאיר שמיר: אני אתחיל ואענה אחד לאחד.

יאיר שמיר: קודם כול, מדובר במים מושבים, לא מים שפירים.

יאיר שמיר: המחיר שעליו בעצם הצבעת, שהוא 1.5 שקל – אנחנו כרגע בדיונים, מכיוון שמחיר כזה יציב קושי לחקלאות בישראל, זה ללא ספק.

יאיר שמיר: ונראה לי שיש פה מישהו שמתעלם מהעובדה שאם החקלאות לא הייתה משתמשת במים האלה, מישהו היה צריך לטפל במים האלה.

יאיר שמיר: היו צריכים לעשות עוד רמה – לשלישוניים, וגם אחר כך לשפוך את זה לים; ויש לזה עלות שאנחנו חוסכים אותה.

יאיר שמיר: נוסף לזה, יש כלל, בדרך כלל, המקובל בעולם – בארץ לא כל כך נקוט – שהמזהם משלם.

יאיר שמיר: ובעצם, מי זיהם את המים האלה?

יאיר שמיר: העיריות וכו', ויוצא שבעצם החקלאים משלמים על הזיהום.

יאיר שמיר: על התהום הזאת אנחנו כרגע בדיונים כאלה ואחרים.

יאיר שמיר: אני מקווה שלא נגיע ל-1.5 שקל, אבל בואו נראה.

יאיר שמיר: ואגב, הוויכוחים מול רשות המים הם across the board.

יאיר שמיר: אני חוזר כרגע מחבל מנשה, וממש הגעתי הנה, החלפתי, התחפשתי ובאתי, נעמדתי לפניכם.

יאיר שמיר: מפעלי השקיה שפשוט הפריחו שממה, אפילו באזורים פה, ממש במרכז, במים מושבים, נעצרים מכיוון שמישהו חושב שאפשר על השטח של מאגרי המים האלה לבנות בתים לגובה.

יאיר שמיר: זאת אומרת, זה איזה ליקוי מאורות מסוים שאנחנו צריכים לסדר אותו.

יאיר שמיר: אז גם בזה יהיה ליקוי מאורות, מכיוון שהיום, נכון להיום, ככה, מבחינת נתונים, ענף החקלאות לוקח רק 35% מהמים השפירים; הוא אפילו לא הצרכן הגדול ביותר, אלא המשק הביתי הוא הצרכן הגדול.

יאיר שמיר: אבל אנחנו לוקחים 57% עד 60% ומשהו מהמים המושבים לשימוש החקלאות.

יאיר שמיר: כלומר, אחרת ההוצאות פה היו עצומות, והמחיר של מים או ארנונה או השד יודע מה למשק הביתי היו – ולכן אנחנו נצטרך למצוא פה את האיזון.

יאיר שמיר: עכשיו לגבי ועדת ההיגוי: אנחנו בהחלט מקיימים דיונים, ובאמת החודש, בסוף החודש אנחנו אמורים לתת את התוצאות, גם של ועדת ההיגוי וגם של צוות המעקב.

יאיר שמיר: להגיד לך שנכון לרגע זה יש הסכמות על כל דבר – התשובה היא לא נכון, אבל עד סוף החודש אנחנו נעמוד במטלות שלקחנו על עצמנו בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת בר-לב – בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: תודה, אדוני השר.

עמר בר-לב: ראשית, אני מבין שעל השאלה השנייה שלי אין תשובה, כי עדיין – כי רק בסוף החודש – – –

יאיר שמיר: זה עד סוף החודש, זה עוד – – –

עמר בר-לב: לא, לא, בסדר, אז אני מבין.

עמר בר-לב: רק אשמח, אחרי שיהיו מסקנות – –

יאיר שמיר: אני אעביר לך את התשובות.

עמר בר-לב: – – לקבל בצורה מסודרת.

יאיר שמיר: אין בעיה.

עמר בר-לב: אני גם שמח על התשובה שלך בעניין ה-1.5 שקל של המים המושבים.

עמר בר-לב: אני שמח שברור שצריך להוריד את זה.

עמר בר-לב: דרך אגב, זה יכול להיות מקור הכנסה למשרד החקלאות, לפי מה שאמרת.

יאיר שמיר: לא, זה לא אלינו, זה לא מגיע אלינו.

יאיר שמיר: זה מגיע לתאגידים שמתעסקים בזה.

עמר בר-לב: לא, לא, אני אומר את זה בציניות, אבל אני חושב שמה שאתה אומר זה באמת נכון, זאת אומרת, גם יש מחיר אלטרנטיבי – נניח שזה לא היה הולך לחקלאות, וגם מה שהזכרת, את העיריות.

עמר בר-לב: אבל יש דבר נוסף, ששוב, אני לא חושב שאני צריך לשכנע אותך בזה, שיש ערך לעצם החקלאות באזורים האלה, וגם אם המים יעלו קצת יותר, אין ספק שהערך של עיבוד חקלאי ויכולת חקלאית של המדינה הוא הרבה יותר גבוה מאשר העלות הזאת.

עמר בר-לב: אז אני, כאמור, לא אשים סימן שאלה בסוף דברי, אבל אשמח לקבל את הדוח.

עמר בר-לב: תודה.

יאיר שמיר: נעביר לך.

יאיר שמיר: ברגע שיהיה את זה אעביר לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב, תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלה לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: נזקי הסופה לחקלאות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, על-פי הפרסומים, נזקי הסופה של סוף שנת 2013 נאמדו ב-100 מיליון שקל, וכתוצאה מזה – הבנתי שהתיקון שהיה לזה היה עוד 50 מיליון שקל למה שלא היה מבוטח.

אברהם מיכאלי: כך לפחות הבנתי.

יאיר שמיר: לא, הנזק היה פחות או יותר 149, ואנחנו שילמנו 100.

אברהם מיכאלי: כן.

אברהם מיכאלי: כתוצאה מזה מחיריהם של הירקות זינקו פי-שניים ואף פי-שלושה.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, גם מחירי הפירות עלו, אף שלא הייתה הצדקה לכך, ופשוט משווקי הפירות תפסו טרמפ על הסופה.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, כיצד משרד החקלאות מפקח ופועל כנגד אותם אלה שמנצלים תופעות טבע קיצוניות על מנת להקפיץ את מחירי הפירות והירקות אף שאין לכך כל הצדקה?

אברהם מיכאלי: ועוד שאלה: מה עושה משרדך, אדוני השר, על מנת לסייע לאותם חקלאים שתשתיותיהם ניזוקו?

אברהם מיכאלי: מסרו שעלות הנזקים של התשתיות מהסופה נאמדה ב-20 מיליון שקל שלא בוטחו במסגרת קרן נזקי הטבע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר.

יאיר שמיר: אין ספק שהסופה בסוף דצמבר 2013 עשתה נזקים בהיקפים שציינת.

יאיר שמיר: אבל היא לא הייתה אחידה; בכל אזור היה סוג אחר: באזור הר-מירון זה שלגים ובניינים שקרסו, במקומות אחרים היא עשתה דברים אחרים.

יאיר שמיר: ואתה צודק גם שהיו ניסיונות לנצל את המצב, אם זה בפירות ואם זה בירקות.

יאיר שמיר: אנחנו הגבנו מיידית בהורדת המכס לאפס להבאת ירקות – לא היו לי פירות באותו רגע – מירדן, והשתדלנו, והבהרנו לסופרמרקטים ולרשתות שלא נסכים לזה, והתופעה חלפה.

יאיר שמיר: היא הייתה לימים מספר, אבל היא בהחלט תופעה חמורה.

יאיר שמיר: אנחנו במשרד מפקחים על המחירים ברמה יומית.

יאיר שמיר: כלומר, ברמה יומית אנחנו מפקחים, וגם עושים השוואה בין שנה זו לשנה קודמת וכדומה, ואנחנו עם הסכמים פתוחים, שאפשר לפתוח אותם מהרגע להרגע – מול ירדן בעיקר, ובעיקר לגבי ירקות.

יאיר שמיר: יחד עם זאת, אין מוצרים צמחיים או פירות וירקות תחת פיקוח במדינת ישראל; כלומר, אנחנו יכולים לשחק בשוק, אנחנו לא יכולים לפקח על המחירים.

יאיר שמיר: זה דבר ידוע.

יאיר שמיר: לגבי נזקי הטבע עצמם, השקענו, לפחות מאז שנכנסתי לתפקיד, והגדלנו בצורה משמעותית גם את היקפי היכולת לקחת ביטוחים, כלומר, הרחבנו את היקף הביטוחים מעבר לפגיעה – מה שהיה בזמנו, רק ביטוח על תוצרת חקלאית.

יאיר שמיר: הרחבנו את זה למחלות מסוימות, הרחבנו את זה לתשתיות, כלומר כולל מבנים, צנרת וכדומה, שלא היה, לא היה קודם.

יאיר שמיר: יתרה מזאת, הגדלנו את הסובסידיה.

יאיר שמיר: הסובסידיה היום לביטוח היא כמעט 80%, היא לא הייתה בעבר כך, ואת כל זה עשינו די מהר, ולשמחתי, לחורף הזה, החורף של דצמבר 2013, היינו מוכנים עם כל הכלים האלה.

יאיר שמיר: חברת הביטוח שנמצאת במשרד החקלאות, הקרן לביטוח נזקי טבע, "קָנַט", יש לה הון יפה מאוד של כמה מאות מיליוני שקלים ממתינים.

יאיר שמיר: קיצרנו בצורה משמעותית – מהרגע שיש נזק עד הרגע שהחקלאי מקבל את הכסף, ואם תסתכל בהשוואה לסופות אחרות, לא היו תלונות של חקלאים שלא טופלו, שלא קיבלו בזמן את הכסף.

יאיר שמיר: אני לא יודע אם שמעת.

יאיר שמיר: מה שכן, יש קבוצה מסוימת – אה, ורק שתדע שבסופה הזאת הגישו 3,400 חקלאים תביעות לביטוח.

יאיר שמיר: ההערכה שלנו היא שיש סדר גודל של 7,000–8,000 חקלאים בישראל, כלומר, המספרים היו וטופלו, ואלי לפחות, אני יכול להגיד שלא קיבלתי תלונה שלא נתנו בזמן או שלא היינו בזמן.

יאיר שמיר: אנחנו, עוד בסופה, עוד כשהשלג היה על המבנים, אנשים שלנו, אם זה מהשירותים הווטרינריים או אחרים אם הייתה פגיעה בבעלי-חיים, וגם השמאים היו שם – מס רכוש היה יוצא מהכלל.

יאיר שמיר: אגב, גם בימים אלה מס רכוש מתנהג מאוד יפה סביב עוטף-עזה.

יאיר שמיר: יש שם חלקים שקשורים לחקלאות.

יאיר שמיר: יש חבורה של חקלאים שלצערי לא קנו ביטוח, לא קנו ביטוח.

אברהם מיכאלי: – – –

יאיר שמיר: לא קנו ביטוח.

יאיר שמיר: אני לא מחייב אותם לקנות ביטוח.

יאיר שמיר: מה?

אברהם מיכאלי: סתם לא קונים או שאין כסף?

יאיר שמיר: הוא לא קונה ביטוח כי אתה משלם את הביטוח אבל לא בהכרח יהיה לך נזק.

יאיר שמיר: היו חקלאים שגם לא הרחיבו את הביטוח לתשתיות, נניח; הוא נשאר כפי שהוא היה בשנים עברו, רק על התוצרת ועל המבנה או על – ופה הייתה תופעה שבגלל כובד השלג הגגות קרסו, אז פיציתי אותו – אם, נניח, זה היה לול – פיציתי אותו על אובדן הכנסה או על אובדן ביצים או על הבשר וכדומה, אבל לא יכולתי לפצות אותו על המבנה.

יאיר שמיר: אילו היה קונה ביטוח על המבנה, היה מקבל גם על המבנה.

יאיר שמיר: בקבוצה הזאת קורה גם מצב שיש לא מעט מבנים, לצערי, בתחום החקלאי שאינם מוסדרים, ואז אי-אפשר לקנות להם ביטוח.

יאיר שמיר: אם יש מבנה, אפילו שהוא בן 30 שנה או 40 שנה, אבל הוא לא מוסדר, אז אי-אפשר לבטח אותו, חברת הביטוח לא תבטח אותו.

יאיר שמיר: ולכן, לגבי הקבוצה הזאת אנחנו, יחד עם מועצת הצמחים, שיש להם רזרבות כספיות ששייכות גם לחקלאים, כרגע בונים תוכנית סיוע.

יאיר שמיר: אגב, עשינו סינון של כל האנשים וכו' וכו', ובונים תוכנית סיוע שבמסגרתה יוקצו להם הלוואות בתנאים מאוד מאוד נוחים, כלומר, הלוואות לשיקום ההריסות ובתנאים נוחים.

יאיר שמיר: כאשר אני מדבר על תנאים נוחים, אלה תנאים שאנחנו מעריכים שאותו חקלאי יכול לעמוד בהם.

יאיר שמיר: עכשיו, אינני יכול לסייע למישהו שאיננו קונה ביטוח, כי אז יבוא אותו חקלאי שקנה ביטוח ויגיד: רגע, רגע, מה, אני – איך אומרים בלשוננו – אני הפראייר שלהם?

יאיר שמיר: ואז פתאום אתה מוצא את עצמך מול שוקת שבורה.

יאיר שמיר: לכן, זה המצב.

יאיר שמיר: זו לא קבוצה גדולה, אבל היא קיימת.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני השר.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאכן לפי המספרים שאדוני מסר פה הייתה סופה קשה, ובאמת הנזקים היו בסכומים שנקבנו, ואם המשרד כיסה את רובם הגדול לפחות באמצעות אותה קרן לביטוח נזקים, יש לשבח על כך את המשרד ואת ההיערכות.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, צריך לחשוב מה עושים באמת עם אותם אנשים שאולי לא היו מספיק פיקחים וחכמים במסגרת ההתאחדויות, והרי הם כולם חברים באותן התאחדויות חקלאיות כאלה או אחרות, ואולי ליצור משהו דומה כמו שיש לנו, להבדיל, בתאונות דרכים: יש חברת "קרנית" שמבטחת מקרים כאלה של אנשים לא חכמים שלא דאגו לביטוח.

אברהם מיכאלי: בתנאים מסוימים מבטחים אותם שם, כדי לא ליצור בסוף משבר עוד יותר גדול לאותם אנשים שאולי לא היו חכמים אבל בסוף כל העסק שלהם קורס.

יאיר שמיר: יש קבוצה, למשל, של מגדלי הירקות, שהם חלק ממועצת הצמחים.

יאיר שמיר: הם לא שואלים את מגדלי הירקות; הם מבטחים אותם.

יאיר שמיר: נקודה, סוף.

יאיר שמיר: זה לא ממשלתי, זו החלטה שלהם.

יאיר שמיר: זה מעין איגוד מגדלים שלוקח החלטה לגבי חבריו.

יאיר שמיר: אתה לא יכול לחייב אנשים לקחת ביטוח אם הם לא רוצים לקחת ביטוח.

יאיר שמיר: כפי שאמרתי, אנחנו בתהליכים די סופיים להלוואות האלה.

יאיר שמיר: זה לא כל כך פשוט, אבל אני מקווה שנעשה את זה.

אברהם מיכאלי: תודה.

אברהם מיכאלי: דבר נוסף אני רוצה, בהזדמנות שאני נמצא פה – ציינו שאחד הדברים שהיום ישאלו עליהם זה חקלאות כדיפלומטיה.

אברהם מיכאלי: אני רוצה לשבח את שר החקלאות, שחזר לפני כמה ימים מגאורגיה.

אברהם מיכאלי: קיבלתי דיווח מאוד חם על הביקור שלך שם.

אברהם מיכאלי: באמת, שר חקלאות שמטפל בדיפלומטיה במדינה זרה – תודה.

יאיר שמיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטרף לברכות, כי מהרבה יושבי-ראש פרלמנטים ונשיאים וראשי ממשלה שמגיעים אלי לפגישה אני שומע את המשפט הזה, ששר החקלאות ביקר, או שר החקלאות אירח.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאוד מרוצים, כך שבאמת מגיע לך יישר כוח על הפעילות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: האחרון היה מאלבניה, זה ששיבח.

יאיר שמיר: גם אומרים מילים טובות פה, בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לעתים נדירות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה של חבר הכנסת שלא נמצא כאן – אבל בעצם גם ענית – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יאיר שמיר: עניתי על השאלה שלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעניין ההריסות.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני חייב לציין שהייתה גם שאלה נוספת, שבעצם השר כבר ענה עליה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרונת השואלים בפרק הזה היא חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה למזכירות על הגמישות בהצגת השאלה.

תמר זנדברג: אדוני השר, בישראל תעשיית חזירים גדולה, ששוחטת כ-200,000 חזירים בשנה.

תמר זנדברג: עד היום לא נקבעו תקנות לחוק צער בעלי-חיים להסדרת תנאי ההחזקה של החזירים.

תמר זנדברג: רק בעקבות עתירה לבג"ץ נוסחה לאחרונה טיוטת התקנות, והנושא אמור להידון בקרוב – לדעתי, אפילו בשבוע הבא – בכנסת, בוועדת החינוך.

תמר זנדברג: קיים פער גדול בין טיוטת התקנות שפורסמה לעיון הציבור לבין הטיוטה שתגיע בקרוב לכנסת.

תמר זנדברג: כך, למשל, אולי הדבר החשוב ביותר – הטיוטה שפורסמה לציבור כללה איסור סירוס החזירים החל מ-2018, ואילו הטיוטה הנוכחית, שתידון בכנסת, מתירה לסרס חזירים ללא הרדמה.

תמר זנדברג: כידוע, ואם לא ידוע אני אבשר, סירוס כירורגי של חזירים לא קיים במדינות רבות – באוסטרליה, בבריטניה ובאירלנד.

תמר זנדברג: במדינות אחרות כמו ספרד, פורטוגל וקפריסין הוא חריג.

תמר זנדברג: ב-2010 אומצה באיחוד האירופי הצהרה, בחסות הנציבות ובהסכמת המגדלים, שתפסיק את הסירוס הכירורגי עד 1 בינואר 2018.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה: קודם כול, מדוע ישראל לא תאמץ את הקו הזה, שמקובל באירופה, ותאסור גם היא את הסירוס?

תמר זנדברג: כאמור מדובר בהדרגה, עוד כמה שנים; ואולי חשוב מכך, או נובע מכך – מה היו השיקולים לשינוי בין הטיוטה שפורסמה לציבור לבין הטיוטה שתובא לכנסת?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: איפה היית עד היום?

יולי יואל אדלשטיין: בשבוע שעבר בדיוק שאל אותי איזה אורח מחו"ל לגבי גידול החזירים, ואני, התמים, לא ידעתי לענות שום דבר.

תמר זנדברג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יאיר שמיר: אני מקווה שאני אדע.

יולי יואל אדלשטיין: אתה, זה התחום המקצועי שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אני הייתי נבוך.

ישראל אייכלר: למה – – – לסרס כלבים ולמה אסור לסרס חזירים?

ישראל אייכלר: אני לא מבין את ההבדל בין כלבים לחזירים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: ראשית, אבהיר כי עוד בחודש ספטמבר 2012 הוציאו השירותים הווטרינריים במשרדי הנחיות בנושא גידול והחזקה של חזירים.

יאיר שמיר: הנחיות אלה עומדות בתוקף מאז חודש ינואר 2013.

יאיר שמיר: המשקים נדרשים לפעול על-פיהן.

יאיר שמיר: באמצעות הנחיות אלה מוסדר נושא הטיפול בחזירים ושופרו תנאי גידולם של החזירים, וזאת עוד טרם התקנת התקנות בעניין, הטעונות את אישורה של ועדת החינוך של הכנסת – שכפי שאמרת, הנושא יבוא די בקרוב; התקנות תידונה בקרוב בוועדת החינוך של הכנסת, וכבר, לפי דעתי, הפער, כשנגיע לוועדה, בין מה שהגשנו – הפער הצטמצם.

יאיר שמיר: עשינו עבודה מאז.

יאיר שמיר: לא אפתיע אותך אם אומר שאת לא הראשונה שמעלה את זה.

יאיר שמיר: לצערי, הגשנו עוד כמה דברים, יותר מהפכניים, אבל נתקלנו בקשיים כאלה ואחרים עם משרדי ממשלה אחרים.

יאיר שמיר: בתקנות שתידונה בוועדת החינוך של הכנסת קיים פער, אבל הוא מצטמצם.

יאיר שמיר: את תראי את זה.

יאיר שמיר: הוא איננו גדול.

יאיר שמיר: הוא מתמצה בעיקר בנושא איסור סירוס החזירים, שנובע מכך שנכון להיום אין בישראל תחליף לסירוס פיזי של חזירים.

יאיר שמיר: יובהר כי פעולת הסירוס היא חלק מגידול החזירים בעולם כולו.

יאיר שמיר: האפשרות לסירוס כימי של חזירים באמצעות תרופה כימית עדיין אינה קיימת, מכיוון שכלל לא הוחל בהליכים לרישום תרופה כזאת בישראל.

יאיר שמיר: עם זאת, טיוטת התקנות שהגשתי לכנסת כוללת דרישות לשיכוך כאבים בביצוע הסירוס לחזירונים עד גיל שבעה ימים באמצעות תכשירים ייעודיים, ומעבר לגיל שבוע נדרשים אלחוש או הרדמה לפני ביצוע הפעולה וטיפול במשכך כאבים.

יאיר שמיר: באשר להצהרה האירופית מ-2010, המוזכרת בשאלתך, יובהר כי מדובר בהצהרת כוונות של חלק ממגדלי החזירים באירופה, ולא בדין מחייב.

יאיר שמיר: מדובר ביוזמה וולונטרית של מגדלים שאין לה משמעות משפטית, מאחר שבמדינות שמהן באו המצהירים לא אסרו כלל את סירוס חזירים.

יאיר שמיר: זאת, לעומת התקנות שהגשתי לכנסת, שיקבעו סטנדרטים חוקיים מחייבים ואף מתקדמים יותר מהסטנדרטים המחייבים באירופה.

יאיר שמיר: יחד עם זאת, ניפגש בוועדה ונראה אם אפשר לשפר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת זנדברג – בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: קודם כול, תודה רבה על התשובה, ואני שמחה לגלות שחל צמצום בפער.

תמר זנדברג: אשמח לראות אותו בוועדה.

תמר זנדברג: בהחלט אעקוב אחרי הדברים.

תמר זנדברג: לא טענתי שיש תוקף מחייב, אני רק שואלת אם לא מן הראוי שישראל תצטרף לאותה הצהרת כוונות וולונטרית, כאמור, כפי שאכן היה קיים בטיוטה הראשונה, ואם אנחנו בכל זאת יכולים להתכוונן, מכיוון שמדובר על שנת 2018, שזה ארבע שנים מהיום, ואם לא, אז על תאריך יעד אחר – אבל על תאריך יעד להפסקת הסירוס הכירורגי.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יאיר שמיר: כמובן, עקרונית איני מתנגד לזה, אבל אני גם לא בקי בנושא במיוחד, לכן גם את התשובה הזאת הקראתי.

יאיר שמיר: בוועדת החינוך יבואו האנשים המומחים.

יאיר שמיר: ייתכן שגם אני אבוא לדיון הזה.

יאיר שמיר: כל מה שאפשר יהיה לעשות שהוא סביר, הגיוני – אנחנו נעשה.

תמר זנדברג: יש משרד ממשלתי אחר שמעורב – – – האלה?

ישראל אייכלר: משרד האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: משרד ממשלתי אחר?

יאיר שמיר: לא.

יאיר שמיר: הדבר הזה – לא.

יאיר שמיר: לא, לגבי אישור תכשירים וכדומה, בוודאי כן.

יאיר שמיר: מה שהתכוונתי קודם – חלק מהחזיריות נמצאות במקומות שזה פשוט – –

ישראל אייכלר: נמצאים במשרד האוצר.

יאיר שמיר: – – גם לחזירים זה לא ראוי.

יאיר שמיר: וניסיתי להעביר את זה למקומות אחרים, לא הצלחתי, אבל אני לא רוצה להעלות את הסוגיה הזאת.

יאיר שמיר: בואו נישאר בקטע הזה.

יאיר שמיר: אם אפשר יהיה לעשות את זה, נעשה.

יאיר שמיר: כשהגעתי למשרד, לקחתי מה שיש ורצתי הכי מהר שאפשר לכאן, מכיוון שבכל נושא צער בעלי-חיים ודברים אחרים, 19 שנה לא נגעו בנושאים האלה, 19 שנה.

יאיר שמיר: אמרתי: לא מעניין אותי.

יאיר שמיר: מה זה 19 שנה?

יאיר שמיר: תביא לי את כל מה שיש במגירות.

יאיר שמיר: מה שנראה הגיוני, שפכתי פנימה.

יאיר שמיר: לכן לא עשינו כמעט שינויים, כדי להרוויח זמן, וגם כך זה לקח המון זמן.

יאיר שמיר: אני כבר שנה ושלושה חודשים בתפקיד.

יאיר שמיר: אומנם רוב הדברים הם בצינור, אבל הם עדיין לא הורדו.

יאיר שמיר: לכן, יש אצלנו הגמישות או הפתיחות, אבל אם הייתי מתחיל עכשיו להתחיל לכתוב את זה מחדש וזה, אז גם בקדנציה של השר הבא לא היינו מגיעים לשם.

יאיר שמיר: לכן אני אומר, קודם כול ניקח את מה שיש, ואחר כך נתקדם הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר על התשובות שהוא הכין מראש, ועכשיו יש לנו שלושה נושאים שהשר היה מוכן להתייחס אליהם, אם יש שאלות לחברי כנסת: החקלאות כהיי-טק ישראלי – אגריטק ישראלי; החקלאות ככלי דיפלומטי – הזכיר את זה כבר חברנו חבר הכנסת מיכאלי; חינוך לחקלאות ולטיפוח דור ההמשך.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש למישהו מחברי הכנסת שאלות בתחומים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני פונה לשר עכשיו עם שאלה כזאת:

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר מבקש לשאול אותך שאלה בנושא השמיטה הבאה עלינו לטובה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא בנושאים שציינת.

יולי יואל אדלשטיין: האם אתה מוכן לשמוע את השאלה?

יולי יואל אדלשטיין: אם תהיה לך תשובה – תענה, אם לא – תעביר תשובה בכתב.

יאיר שמיר: מוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, ובזה נסיים את שעת השאלות עם שר החקלאות, ואז נעבור לנושא הבא.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר.

ישראל אייכלר: עד כמה שידוע לי, כבוד השר עסק יותר בטל השמים ולא במשמני הארץ; אז חלק מברכת יעקב, "ויתן לך האלוקים מטל השמים ומשמני הארץ ורֹב דגן ותירֹש", אז זה מאוד מעניין שטייס עוסק בחקלאות וברוב דגן ותירוש.

ישראל אייכלר: אבל יש לי שאלה שהכנתי:

ישראל אייכלר: האם נערכים לקראת שנת השמיטה כדי לאפשר למי שאינם סומכים על היתר מכירת הארץ לנוכרים, שיוכלו להשיג פירות וירקות במחירים סבירים?

ישראל אייכלר: ושאלה שנייה: האם לוקחים בחשבון בהיערכות הנזכרת לעיל גם תקופות ביטחוניות מורכבות, שבהן לא מאפשרים מעבר סחורות במעברים עם הרשות הפלסטינית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: האם השר בוחר לענות?

יולי יואל אדלשטיין: אני כמו מנחה בטריוויה: האם השר בוחר לענות?

יאיר שמיר: אני בוחר.

יאיר שמיר: אני אענה ואענה בקצרה: בגדול, או באופן כללי, התשובה היא: אנחנו מוכנים לכל סצנריו כמעט, ואנחנו גם עונים לדרישות שונות של קהלים שונים באוכלוסייה, ומי כמוך יודע שבאוכלוסייה יש גוונים שונים ומשונים לגבי כיצד לקיים את השמיטה; יש את היתר המכירה וכו'.

יאיר שמיר: נפגשתי, לדעתי, עם מרבית הקהילות הגדולות שהן נשוא הדיון כרגע, ואנחנו הולכים כמעט בכל דרך אפשרית.

יאיר שמיר: התקציב שהועמד לנו הוא מספק, הוא יותר גבוה אפילו ממה שהיה בשמיטה הקודמת.

יאיר שמיר: קיבלנו 87 מיליון שקל, ועוד 20 אם יהיה אירוע חריג.

יאיר שמיר: אלה מספרים ממש טובים.

יאיר שמיר: אנחנו בשיא הקצב בעניין הזה, ואני לא חושב שצריכה להיות בעיה.

יאיר שמיר: מול הרשות הפלסטינית אנחנו פחות מודאגים, כי אנחנו בונים גם על ירדן, כולל – הם מקימים ומתכוננים, הם עצמם מתכוננים לגידולים מיוחדים עבור התקופה הזאת.

יאיר שמיר: גם פה הקפדנו להיות מתחת לנהר הארנון כדי לא להיות בשטחים שיש כאלה שמגדירים אותם כארץ-ישראל, של שניים וחצי השבטים שהתיישבו שם בזמנו, אז אני חושב שאני מרגיש נוח.

ישראל אייכלר: שתי גדות לירדן.

יאיר שמיר: זה משהו אחר.

יעקב מרגי: – – –

יאיר שמיר: אז אני מרגיש נוח.

יאיר שמיר: איפה שכן יכולה להיות בעיה זה עם היבוא: כשאתה מייבא מאירופה או ממקומות אחרים – פה אנחנו לא שולטים על המחירים, אבל כן סיכמנו עם היבואנים שמתאימים לקהילות שתצרוכנה את זה שהמכס יהיה אפס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר על כלל התשובות המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לנושא הבא: הודעה של ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ימסור את ההודעה חבר הכנסת בועז טופורובסקי בשמו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

יאיר שמיר: במקומי?

יולי יואל אדלשטיין: זהו, אתה סיימת.

יאיר שמיר: גם על הנושאים שרצינו?

יאיר שמיר: אין בעיה.

יאיר שמיר: חשבתי שאני עדיין – אפילו נהניתי פה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, אנחנו נהנינו, ותודה רבה באמת על התשובות המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט, בנושאים שציינת לא היו חברי כנסת שהתנדבו לשאול.

אברהם מיכאלי: הייתי מרחיב עוד – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, דווקא בשונה מהרבה ימי שלישי, יש לנו היום סדר-יום עמוס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

פנינה תמנו: אני מוכנה להתנדב לשאול עוד שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נזמין אותו עוד פעם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה של ועדת הכנסת – חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי ועדת הכספים תדון בהצעות החוק הבאות:

): הצעת חוק מס ערך מוסף (הטבה במס בעסקה לרכישת דירת מגורים מוטבת), התשע"ד–2014, מ/876.

אברהם מיכאלי: – – –

): הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים בכל הארץ), התשע"ג–2013, פ/489/19, הצעת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע"ג–2013, פ/1005, הצעת חבר הכנסת מאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע"ד–2014, פ/2462/19, הצעת חבר הכנסת ישראל אייכלר.

): למען הסר ספק, אני מודיע כי הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע"ד–2014, פ/2440/19, הצעת חברת הכנסת גילה גמליאל, עברה מהמליאה ישירות לוועדת הכספים.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום העיוור

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נעבור להצעות לסדר-היום מס' 3110, 3530, 3592, 3593 ו-3595 בנושא: ציון יום העיוור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מציינים היום את יום העיוור – Blind Day בלועזית – בכנסת, שמטרתו: העלאת המודעות של חברי הכנסת לאוכלוסיית העיוורים ולקשיים שעמם הם מתמודדים.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על הצעות לסדר-היום שמועלות כאן במליאה, יום העיוור צוין בכנסת בדיונים בוועדות ובפעילויות שונות – חברי הכנסת, אנחנו בנושא רציני, חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: בין היתר נערכו משחקי שחמט של אנשים עם עיוורון כנגד חברי כנסת, ומכיוון שאני לא קיבלתי עדכון של תוצאות המשחקים, כנראה התוצאות של חברי הכנסת לא משהו, אחרת היו באים ומשוויצים כאן; "דיבייט בחשכה" בין שני חברי כנסת, ועוד אירועים מרתקים.

יולי יואל אדלשטיין: פעילויות אלו נועדו לתת לחברי הכנסת את ההזדמנות לחוש חלק ממכלול התחושות שחשים העיוורים וכבדי הראייה.

יולי יואל אדלשטיין: מצבם של העיוורים ולקויי הראייה טוב היום משהיה בעבר.

יולי יואל אדלשטיין: לא מעט עיוורים משתמשים במחשב, גולשים באינטרנט ומתחזקים עמודי פייסבוק פעילים.

יולי יואל אדלשטיין: אלא שלמרות השיפורים הטכנולוגיים, העיוורים וכבדי הראייה מתמודדים עדיין עם מגוון אתגרים, בין היתר קשיי נגישות, קשיים בקריאה, חוסר נגישות ליצירות ספרות רבות והיצע מוגבל של ספרים מוקלטים.

יולי יואל אדלשטיין: כל אלה מהווים מחסומים משמעותיים המונעים מקהילת העיוורים וכבדי הראייה להשתלב בחברה.

יולי יואל אדלשטיין: כחברה איננו יכולים להרשות לעצמנו להתעלם מכישרונותיהם ומתרומתם של אנשים כבדי ראייה, כמו גם של בעלי מוגבלויות אחרות, ולגזור עליהם בדידות וחוסר תעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: עולמנו, חברי הכנסת, היה נראה אחרת ללא הלן קלר וסטיבי וונדר, תיאודור רוזוולט וקלוד מונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו צריכים ליצור את התנאים שיאפשרו לנו ליהנות מתרומתם הייחודית ומכוחם ותעסוקתם של עיוורים וכבדי ראייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהגישו הצעות לסדר-היום, וקודם כול – לחברתנו חברת הכנסת קארין אלהרר על כך שיזמה את הדיונים ועל כל המאמצים שלה לקידום אוכלוסיות שונות כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מזמין את קארין אלהרר להיות ראשונת הדוברים בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה נשמע את ההצעות לסדר-היום של חברי הכנסת באסל גטאס ושולי מועלם-רפאלי.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברות וחברי הכנסת, וכמובן השרים, אנחנו בהחלט מציינים היום את יום העיוור, הקרוי ה-Blind Day, ואני רוצה לפתוח בלציין ולהדגיש: לא מדובר ביום של חסד או של רחמים, גם לא כזה שנועד לתת לנו הרגשה טובה של: הנה, ציינו, שמענו.

קארין אלהרר: המטרה של היום הזה היא אחת, והיא מאוד ברורה: לאפשר לאוכלוסייה הזאת של אנשים עם עיוורון ולקויות ראייה לומר: אנחנו כאן, אנחנו דורשים את שמגיע לנו – שוויון; שוויון זכויות, שוויון הזדמנויות, שוויון במערכת החינוך, ברחובות, בניידות, בתחבורה הציבורית, בשוק התעסוקה וגם בתרבות, בפנאי ובבידור.

קארין אלהרר: במהלך היום היו דיונים בוועדות הכנסת השונות, וזה המקום להודות למנהלי הוועדות על הדיונים שנערכו.

קארין אלהרר: הדיונים נערכו בכמה סוגיות שהן חשובות והן על סדר-היום של אנשים עם עיוורון ולקויות ראייה: הנושא של תקציב השירות לעיוור, תעסוקה והתאמות נדרשות לעובדים עם מוגבלויות בראייה וזכויות נשים עם עיוורון ולקויות ראייה, בהיותן אוכלוסיות עם שוליות כפולה.

קארין אלהרר: ערכנו גם פעילויות שניסו להמחיש לחברי הכנסת וליושבים במשכן את החוויות היומיומיות של אדם עיוור או לקוי ראייה, ולהעלות את המודעות וההבנה לצרכים וההתאמות הנדרשות מאתנו, מהמדינה, כדי שאותם אזרחים יוכלו לחיות בשוויון זכויות ושוויון הזדמנויות, שמגיעים לכל אזרח במדינה באשר הוא.

קארין אלהרר: לאחרונה, אני רוצה לציין, צלח גם מאבק שניהלו הארגונים המייצגים אנשים עם עיוורון ולקויות ראייה במשך שנים רבות, כאשר שר האוצר ושר הרווחה העניקו להם זכאות לקצבת שר"מ, קצבת שירותים מיוחדים, שתאפשר להם לנהל אורח חיים עצמאי ובטוח.

קארין אלהרר: מדובר בהישג משמעותי וצודק, ואני בהחלט מברכת עליו את מנהלי המאבק, וכמובן – את השרים חברי מאיר כהן ויאיר לפיד, שהוכיחו שוב בפעם המי-יודע-כמה ששילובם של אנשים עם מוגבלויות בחברה הישראלית הוא לא רק ססמה, הוא גם מציאות שאפשר לשנות.

קארין אלהרר: עם זאת, הנתונים מראים שהדרך לשוויון שעליו אני מדברת עוד ארוכה.

קארין אלהרר: כמה נתונים שלקחתי מהמרכז לעיוור מצביעים על כך שבישראל חיים היום כ-24,500 בעלי תעודות עיוור.

קארין אלהרר: מחקר שנערך כאן בכנסת מצא כי שיעור התעסוקה של אנשים עם עיוורון הוא מהנמוכים ביותר מתוך כלל המועסקים עם נכויות; אנחנו מדברים על 28% בהשוואה ל-42% מאנשים עם מוגבלויות בדרגה החמורה.

קארין אלהרר: כיום כבר ברור לכולנו שיש חשיבות גדולה ומכרעת בשילובם של אנשים עם מוגבלויות בחברה כבר מהגיל הצעיר.

קארין אלהרר: השילוב במערכת החינוך, בשירות הצבאי או האזרחי או בשירות הלאומי, בלימודים האקדמיים – כל אלה מהווים את הבסיס ההכרחי לשילוב עתידי בחברה ובשוק התעסוקה.

קארין אלהרר: אגב, מחקר נוסף מצא כי שיעור התעסוקה של אנשים עם מוגבלויות עולה ככל שעולה השכלתם, וכי 68% מציבור האקדמאים העיוורים משתתפים בכוח העבודה במשק.

קארין אלהרר: שילובם של אנשים עם מוגבלויות בכלל ושל אנשים עם עיוורון בפרט בשוק התעסוקה הוא אינטרס ראשון במעלה לא רק של אנשים שמשתייכים לאוכלוסייה הזאת אלא של החברה כולה.

קארין אלהרר: אם נשכיל ונדע להשקיע ולשלב אותם, אנחנו נאפשר לאנשים מוכשרים, שאפתנים, יצירתיים, לממש את הפוטנציאל הטמון בהם ולהפוך לאנשים יצרניים ומסופקים שתורמים לחברה ולא תופסים עצמם כנטל עליה.

קארין אלהרר: בתקופה האחרונה אנו בהחלט עדים לכמה התפתחויות חיוביות, וביניהן ההסכם שנחתם לאחרונה בין ההסתדרות להתאחדות התעשיינים לייצוג הולם של אנשים עם מוגבלויות בשוק הפרטי.

קארין אלהרר: אני גם הצטרפתי להצעת חוק של חברי חבר הכנסת איציק שמולי, הצעה דומה שתעסוק במגזר הציבורי – לחייב את המגזר הציבורי להיות חלק מהמאבק הזה.

קארין אלהרר: כמי שמנהלת את המאבק הזה כבר שנים רבות, עוד לפני הצטרפותי למשכן, אני אומרת לכם שיש כאן איזושהי רוח חדשה שמנשבת במסדרונות.

קארין אלהרר: זו רוח נעימה, היא טובה, ואני קוראת לכל חברי הבית להצטרף ולהמשיך לקדם אִתנו את שילובם של אנשים עם מוגבלויות בחברה הישראלית.

קארין אלהרר: באשר ליום המיוחד הזה – זה לא קרה מעצמו.

קארין אלהרר: אני רוצה בראש ובראשונה להודות במעמד הזה למרכז לעיוור בראשותו של מר גיא שמחי ובראשותה של הגברת מירב גילי הירש על הנחישות, על היוזמה ועל הארגון המשותף, ורוצה להאמין שהצלחנו היום לקדם אפילו במעט את המטרה החשובה של הגברת שילובם של אנשים עם עיוורון ולקויות ראייה בחברה הישראלית.

קארין אלהרר: אני מאחלת לכולנו שנדע לפחות להקשיב זה לזו, זה לזה, כפי שהקשבנו באותו ניסוי, באותה פעילות שערכנו היום בחדר החשוך.

קארין אלהרר: אני חושבת שהדבר הזה מהווה דוגמה ומופת לנקודה הבאה: הרבה פעמים מוגבלותו של אדם בעניין מסוים רק מחדדת את היתרונות האחרים שקמים לו.

קארין אלהרר: אני רוצה לקוות שכולנו כחברה נדע ללמוד מהדבר הזה לגבי החברה כולה.

קארין אלהרר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

רות קלדרון: את בהחלט בשבילנו דמות מופת.

רות קלדרון: ברוכים הבאים כל חברינו ביום המיוחד הזה.

רות קלדרון: בהחלט הייתה לי חוויה מיוחדת לדבר בתוך החושך, בתוך השקט.

רות קלדרון: אני מזמינה את חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – את חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, גם אני מצטרף לברכות לחברים המשתתפים אתנו.

באסל גטאס: במיוחד אני מברך את עורך-דין עבאס עבאס, שהוא ממובילי המאבק והפעילות למען העיוור במגזר הערבי.

באסל גטאס: הוא נמצא אתנו.

רות קלדרון: ברוך הבא.

באסל גטאס: הוא עורך-דין במקצועו, והוא מהווה בעצמו דוגמה לפוטנציאל הטמון וליכולות האדירות הטמונות בעיוורים, ובכלל בבעלי מוגבלויות.

באסל גטאס: אני מצטרף גם לברכות לכל מי שיזם והגה את העניין של ציון היום הזה בכנסת.

באסל גטאס: אני פעלתי הרבה שנים בתחום של קידום בעלי מוגבלויות, במיוחד במגזר הערבי.

באסל גטאס: לפני כמה שנים יזמתי יחד עם הרבה חברים ועם ה"ג'וינט" הקמת קרן ראשונה בשם "מסירה", שתפנה לסקטור הפרטי הערבי לאסוף תרומות לקידום כלל הפעילות בתחום של קידום בעלי המוגבלויות.

באסל גטאס: אין ספק שבתחום הזה, בעלי מוגבלות ערבים בישראל, ובמיוחד העיוורים, סובלים פעמיים או אפילו יותר: פעם בהיותם בעלי מוגבלות, שזה כשלעצמו אתגר אדיר לבן-אדם להתעסק אתו ולחיות אתו; פעם שנייה בהיעדר, כמעט היעדר, התשתיות והשירותים המתאימים לאותם בעלי מוגבלויות; ופעם שלישית, ואולי זו הכואבת ביותר, מעצם העובדה שהחברה מדירה אותם או מסתירה אותם, החל מהמשפחה ועד לשכונה, ליישוב – עניין של רגשי אשם, שבעל מוגבלות אפילו צריך כאילו להתבייש במוגבלות שלו.

באסל גטאס: אומנם זה משתנה, ובמגוון הפעילויות שעשינו במשך השנים ושעושים הארגונים, וביניהם הארגון שעומד בראשו עורך-דין עבאס, עובדים על כל האתגרים האלה, גם האתגר החברתי – להרים את המודעות ולהגדיל את ההשתתפות של בעלי המוגבלויות בחיי היום-יום ובחיי החברה, גם את שילובם, ממערכת החינוך ועד לתעסוקה.

באסל גטאס: גם בעניין השירותים – להגדיל את השירותים, שלצערי עדיין – דוגמה קטנה בתחום העיוורים: אין ספרייה.

באסל גטאס: הספרייה לעיוורים בישראל, שהיא אומנם ממומנת על-ידי משרד החינוך אבל היא עמותה, אין בה די – פעם אמרתי כאן, וקיבלתי ביקורת, שאין בה בכלל, אבל אין בה די ספרים לדוברי ערבית ואין בה שירותים של ספרנות לעיוורים ערבים כמו שצריך.

באסל גטאס: אני יודע שארגונים אחרים מנסים לכסות על זה או לתת את אותם שירותים, והם סובלים מתת-מימון ומזה שאין להם גישה לאותו מימון שלספריית העיוורים בנתניה יש ממשרד החינוך.

באסל גטאס: הדבר האחרון שרציתי לציין זה שאחוז בעלי המוגבלויות בכלל, במיוחד העיוורים, באוכלוסייה הערבית, בגלל סיבות שונות – שהחשובה בהן היא נישואי קרובים ומחלות תורשתיות – הרבה יותר גדול מאחוזנו באוכלוסייה.

מרב מיכאלי: תפסיקו כבר את נישואי הקרובות.

באסל גטאס: אנחנו עובדים גם על זה.

באסל גטאס: תראי, העניין הזה – אני אישית הייתי מעורב לפחות בקמפיינים ובתוכניות חינוכיות מעל 15 שנה.

באסל גטאס: אבל יש דברים שהם בבסיס התרבות, של היחסים.

באסל גטאס: זה לא דבר שאפשר לעשות תוכנית במימון של 10,000 דולר בשנה ולשנות את זה.

באסל גטאס: זו עבודה שצריכה generations, צריכה דורות כדי לשנות.

רות קלדרון: בבקשה להתחיל לסיים.

באסל גטאס: אני רק מחזק את ידם של כל אלה הפועלים בתחום.

באסל גטאס: אני לא יכול לרדת מהבמה בלי להגיד שלצערי הרב אנחנו מציינים את היום הזה במצב של רוחות מלחמה מנשבות.

באסל גטאס: לפני חצי שעה נהרגה משפחה שלמה, משפחת קווארע, בח'אן-יונס, בהפגזה, בתוכה ילדים.

באסל גטאס: אני מוציא מכאן קריאה לראש הממשלה נתניהו לנסות לעשות, ואני חושב שביכולתו למנוע את המלחמה הזאת.

באסל גטאס: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת בראש, חברי השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך, קארין, על היום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הספקתי ביום הזה לראות תערוכה מרגשת של צילומים של עיוורים.

שולי מועלם-רפאלי: זה פשוט דבר מופלא, מופלא, שמדבר על הדרך פנימה.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה מאתנו טועים וחושבים שהכול הוא רק כלפי חוץ, ויש לנו הרבה לימוד שם.

שולי מועלם-רפאלי: פגשתי כלבי נחייה, ואני, שיש לי צורך בשליטה בלתי פוסקת, הסכמתי להתמסר, לשים רטייה על שתי העיניים ופשוט ללכת אחרי כלב נחייה.

שולי מועלם-רפאלי: זה לימוד גדול.

שולי מועלם-רפאלי: זה לימוד גדול, ברמה הפרטית בטח, ומזה – אני מקווה שנצליח להוציא גם משהו משמעותי לכלל.

שולי מועלם-רפאלי: בתורה מופיעה התייחסות חשובה ובסיסית לאוכלוסיית העיוורים, הוראה בסיסית שבה אוסרים עלינו לנצל את חולשתו של העיוור.

שולי מועלם-רפאלי: האמירה היא ברורה: בפני עיוור לא תיתן מכשול.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על מכשולים מכל הסוגים, מכשולים פיזיים ומכשולים אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: לפני כמה חודשים פנתה אלי סטודנטית מאחת האוניברסיטאות בארץ עם בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: היא לקחה על עצמה להיות משפחת אומנה לכלב שמיועד לגדול ככלב נחייה לעיוורים, אך האוניברסיטה שבה היא לומדת לא מאפשרת לה להגיע עם הכלב ללימודים.

שולי מועלם-רפאלי: קצת הופתעתי, אני מודה, מהתכתובת שהייתה ביני לבין האוניברסיטה, אבל בסופו של דבר סודר העניין, והאוניברסיטה הזאת, לשמחתי, הייתה בעצם המוסד האקדמי האחרון שבו לא אפשרו את זה.

שולי מועלם-רפאלי: היום אני שמחה להגיד שבכל האוניברסיטאות מאפשרים לסטודנטים שהם אומנים להביא כלבי נחייה לטובת המשך עם אנשים עיוורים.

שולי מועלם-רפאלי: באופן הזה הסרנו מכשול – מכשול פיזי ומכשול תפיסתי.

שולי מועלם-רפאלי: אבל פה, בבית הזה, יש לנו גם תפקיד משמעותי יותר: להסיר מכשולים מערכתיים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו צריכים להסיר את כל החסמים שעומדים בפני קהילת העיוורים וכבדי הראייה או לקויי הראייה ושל המוגבלים בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: זה התפקיד שלנו כחברה, וזה התפקיד שלנו בבית הזה – של השרים, של חברי הכנסת – להסיר את החסמים והמוגבלויות והמגבלות, ובעיקר לעשות לא רק מעשה של "סור מרע", של הסרת החסמים, אלא של "עשה טוב", של הכנסה של בעלי מוגבלויות מגוונות, וביניהם עיוורים ולקויי ראייה, לתוך החברה הכללית.

שולי מועלם-רפאלי: לאחרונה הצטרפתי לוועדת המשנה לתקנות – – –

רות קלדרון: חברי מש"ס, בבקשה תישארו אתנו, ובלי טלפונים במליאה.

שולי מועלם-רפאלי: לאחרונה הצטרפתי לוועדת המשנה לתקנות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה הזאת, לשמחתי, פועלת מעל ומעבר, בהנהגתו של חבר הכנסת אילן גילאון, על מנת לבדוק בדיוק בכל מקום במרחב הציבורי איך להסיר את ההגבלות ולקיים הנגשה מלאה לכל בעל מוגבלות – באשר היא.

שולי מועלם-רפאלי: בשבוע שעבר חברי שר הכלכלה, חבר הכנסת נפתלי בנט, הודיע על כוונתו להוציא צו הרחבה שבעקבותיו תחול מחויבות על כלל המעסיקים במשק שלהם מעל 100 עובדים, ובתוכם, כמובן, משרדי הממשלה והמערכת הציבורית, להגיע למצב שלפחות 3% מהמועסקים יהיו בעלי מוגבלויות.

שולי מועלם-רפאלי: היום שמענו גם את הבטחתו והתחייבותו של יושב-ראש ועדת הכספים, חברי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, להשגת תוספת תקציבית של 1.65 מיליון לשירות לעיוור.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מתאמצים, עובדים קשה, והמטרה שלנו היא כל הזמן לשפר.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו עוד עבודה רבה וקשה בתהליך הזה, אבל אני שמחה שאנחנו בכיוון הנכון.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים לשפר את המרחב הציבורי, ואני חושבת שהכנסת – האמירה יוצאת מתוכה, וגם אם התהליך עצמו הוא אטי, ישנה פה אמירה עקרונית.

שולי מועלם-רפאלי: היום הזה, קארין, העלה – במודעות, בשינוי השיח, בתודעה – עוד מדרגה את האנשים המופלאים האלה, שהם כמוני וכמוך, והתפקיד שלנו להביא, בעזרת השם, לשילוב מלא בחברה כולה של אנשים עם מוגבלויות, ובתוכם אנשים עיוורים ולקויי ראייה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: ישיב שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן.

רות קלדרון: בגמרא קוראים לעיוור סגי נהור, שהוא מלא אור.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת באסל גטאס יצא, ואני רוצה להגיב: אנחנו לא ששים אלי קרב, צר לנו על כל פגיעה בנפש, אבל מכאן אנחנו רק צריכים לחזק את צה"ל, שעדיין לא יצא למערכה, אבל בהחלט מגן על יישובי הדרום ומעבר ליישובי הדרום.

מאיר כהן: אנחנו רק יכולים לקוות שהסבב הזה יסתיים בלי שפיכות דמים.

מאיר כהן: שוב, אני חוזר על קריאתי לחזק את צה"ל ואת כוחות הביטחון.

מאיר כהן: השינוי המעצים בהתייחסות ללקויי ראייה ועיוורים הוא רק חלק משינוי התפיסה שאנחנו מובילים במשרד הרווחה, הנוגע לכלל האנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: ההתייחסות אליהם, אליכם – אני רואה את חלקם כאן במליאה – צריכה להיות שוויונית יותר, מכירה ביכולות שלכם ובזכות שלכם לדיור בקהילה, לתעסוקה טובה ולחינוך אשר יוביל להעצמתכם.

מאיר כהן: בישראל יש כ-24,000 עיוורים ולקויי ראייה; כשלושה מכל 1,000 איש הם לקויי ראייה.

מאיר כהן: ככל שעולה הגיל כן עולה אחוז העיוורים באוכלוסייה.

מאיר כהן: בכל שנה כ-1,300 אנשים מקבלים תעודת עיוור.

מאיר כהן: קצב גידול אוכלוסיית העיוורים בישראל עומד על, כמו שאמרתי, בין 1,000 ל-1,300 איש בשנה.

מאיר כהן: פיזור האוכלוסייה הוא על כל הארץ, על פני כל שכבות האוכלוסייה.

מאיר כהן: עיוורים רבים הם בעלי נכויות נוספות, ובהן חירשות, פיגור או נכות פיזית.

מאיר כהן: צירוף של עיוורון עם נכות נוספת הוא מורכב, ודורש מיומנות מיוחדת בטיפול.

מאיר כהן: במשרד הרווחה חותרים להביא לשיפור בתפקוד אוכלוסיית העיוורים ולקויי הראייה בכל תחומי החיים, ובמיוחד באיכות החיים שלהם.

מאיר כהן: באמצעות השירות לעיוור – ואילנה נמצאת כאן, גברתי – אנחנו משקיעים מחשבה רבה בפיתוח שירותים ומסגרות בכל רצף הגילאים ובכל תחומי החיים, על מנת שאוכלוסייה ייחודית זו תוכל לממש את זכויותיה הבסיסיות ולהגיע לתפקוד מיטבי ויעיל בחברה.

מאיר כהן: עם כניסתי לתפקיד לפני כשנה נחשפתי למצוקת העיוורים ולמוגבלות הייחודית שלהם בתפקוד היומיומי.

מאיר כהן: עקבתי בדריכות אחר ועדת בן-יהודה, שחלק ממטרותיה היו הכללת קריטריונים נוספים שישפיעו על קביעת הזכאות לגמלה, גם במגבלות של ליקויי ראייה.

מאיר כהן: ואכן, על מנת לתקן את העוול שנגרם לחלק מהעיוורים, ובהתאם להמלצות הוועדה, קידמתי שינויים בקריטריונים שעל-פיהם נקבעת זכאות לקצבת שירותים מיוחדים בעלות של 110 מיליון שקלים.

מאיר כהן: השינויים מיטיבים עם בעלי נכויות שונות, וביניהם עיוורים ובעלי לקות ראייה.

מאיר כהן: במסגרת השינויים הללו שולמה קצבת שירותים מיוחדים לכ-4,000 עיוורים שעד היום לא קיבלו ולא היו זכאים לקצבה הזאת, ומעתה כל אדם עם עיוורון או בעל תעודת נכה עם לקות ראייה יהיה זכאי לקצבת שירותים מיוחדים ולקצבת נכות כללית בהתאם לקריטריונים.

מאיר כהן: רק עבור אוכלוסיית העיוורים הוקצו השנה 66 מיליון שקלים.

מאיר כהן: זהו שינוי דרמטי בחייהם של האנשים.

מאיר כהן: כמו שגיא אמר – גיא שמחי, שנמצא כאן – הכנסנו אור לחיים של אותם אנשים.

מאיר כהן: שוב, אני אומר את זה כשר רווחה, לא מתוך, חלילה – אני לא עובר על איזו רשימה של הישגים.

מאיר כהן: אנחנו לא עשינו טובה לאף אחד.

מאיר כהן: אנחנו ממלאים את החובה שלנו לאוכלוסייה הזאת, ולכן אלה דברים שנעשים ללא כותרות, בשקט, כראוי לדברים האלה.

מאיר כהן: אנחנו עושים תיקונים חשובים, וחלילה – משום מקום של פוליטיקה או של מאבקים פוליטיים.

מאיר כהן: זה מגיע, ואחרי 60 שנה הגיע הזמן שנעשה את זה.

מאיר כהן: המשרד בראשותי ממשיך לפעול ללא לאות לפיתוח שירותי טיפול, שיקום ותמיכה ולפיתוח תשתיות קהילתיות ותשתיות הנגשה, תוך התעדכנות במודלים החדישים ביותר המתקיימים ברחבי העולם.

מאיר כהן: כמו כן, המשרד שוקד על הרחבת ערוצי התעסוקה המותאמים והמונגשים לאדם העיוור, ופועל על מנת להבטיח רצף טיפולים ושירותים והבניית כלי פיקוח ובקרה, תוך יצירת סטנדרטים מדידים.

מאיר כהן: ב-2014 עשינו את הדברים הבאים – ואני אציין רק את הדברים הבולטים: הקמת מרכז שירות לעיוור במגזר החרדי.

מאיר כהן: גויסו עובדים, הוקצו התקציבים, וממש בימים אלה אנחנו פותחים את המרכז, לפני המועד המתוכנן.

מאיר כהן: אנחנו עמלים יום-יום, עם קשיים לא מעטים, על הקמת מרכז לעיוור במגזר הבדואי.

מאיר כהן: אדוני שר החקלאות, כל התוכניות, עם התקצוב, יגיעו לפתחך, ואני מאוד מקווה שבתפקידך החדש נוכל לשלב ידיים ולזרז, כי זה נמצא במקום כבר כמה חודשים ואנחנו לא מצליחים להזיז את זה.

מאיר כהן: התוכניות נועדו להתאים את ההתערבויות המקצועיות של שירותי הרווחה לרקע התרבותי של הלקוחות ולהכשיר עובדים מומחים בתחום הטיפול באדם העיוור, תוך רגישות תרבותית ושימוש בשפה המובנת לאוכלוסיית המטופלים.

מאיר כהן: לפני כשעה, גברתי היושבת-ראש, למדנו כולנו במשרד, לפחות אני וחברי, על תנועת נוער מקסימה שנקראת "בגובה העיניים", תנועת נוער מרתקת של צעירים עיוורים עם לקויות למידה, כ-50 במספר, שנפגשים אחת לחודש בצפון, במרכז, גם בדרום נפתח, לסוף שבוע, שישי-שבת.

מאיר כהן: פגשתי את הילדים, ילדים מקסימים, שסיפרו בהתרגשות על סוף שבוע עם החברים שלהם, שישי-שבת, עשרה חבר'ה, ילדים, בתוך דירה, כשהם מספרים אחד לשני – קבוצת תמיכה – ומעל הכול הם מתרגלים את עצמם במיומנויות – שלנו זה נראה כל כך כל כך טבעי.

מאיר כהן: ריגש אותי ילד בן 14 שאמר לי: להיות שם בשישי-שבת – אני סוף-סוף יכול לחתוך סלט בלי להיפצע.

מאיר כהן: זה היה כל כך מרגש.

מאיר כהן: והם באו וסיפרו שהתנועה הזאת עומדת להיסגר כי אין כסף להחזיק.

מאיר כהן: וכמובן, שוב, מתוך תחושת החובה הזאת, מייד לקחנו אחריות לזה, ויוקצה כסף, והפעילות תימשך ואף תגבר, כי זה המינימום שאנחנו חייבים לאותם ילדים מקסימים.

מאיר כהן: יש תוכנית חדשה שאנחנו כבר הוצאנו לפועל, תוכנית מרוכזת לשיקום הילד שהתעוור זה מקרוב ובני משפחתו.

מאיר כהן: התוכנית נועדה לסייע, לתת כוחות וכלים למשפחה של ילד עם מוגבלות ראייה על מנת שתוכל לקדם את הילד, וכן להגדיל את רצף המענים הטיפוליים לילדים ולמשפחות של ילדים עם מוגבלות ראייה ולמנוע מצבי סיכון, סכנה ומשבר של פרטים ומשפחות.

מאיר כהן: מחובתי לציין כמה שמות שבלעדיהם השינויים הללו לא היו מצליחים לקרום עור וגידים.

מאיר כהן: אני רוצה בהזדמנות הזאת להגיד תודה רבה לשר האוצר.

מאיר כהן: זה לא ברור מאליו שאחרי כל כך הרבה שנים אנחנו מתדפקים על דלתו ואוזנו כרויה לבקשות והוא מבין את הצורך.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד לך תודה רבה, קארין.

מאיר כהן: את מושכת לי בשרוול ומעולם לא מוציאה אותי משלוותי, ואני מקשיב לך ברוב קשב.

מאיר כהן: את עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

מאיר כהן: עו"ד זוהר ג'יניאו, גיא שמחי, שנמצאים כאן, שמייצגים את העיוורים ולקויי הראייה ללא לאות, והמכובד מהמגזר הערבי שנמצא כאן – אדוני, תודה רבה לך.

מאיר כהן: שמך לא מופיע אצלי, אבל תבורך בכל מה שאתה עושה.

קריאה: עבאס עבאס.

קארין אלהרר: עבאס עבאס.

רות קלדרון: עבאס עבאס.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מוצא חובה לפנות אל כל המעסיקים מכל המגזרים: פתחו את שורותיכם לקליטת עובדים עיוורים ולקויי ראייה ולמוגבלים בכלל.

מאיר כהן: אין כל עוררין על תרומתם כעובדים ומנהלים מן המניין.

מאיר כהן: אנשים מוכשרים.

מאיר כהן: נכות לא צריכה להוציא אף אחד ממעגל התעסוקה, הלימודים, ההעצמה.

מאיר כהן: אתם חלק מאתנו, וחשוב מכול – אתם בדיוק כמונו.

מאיר כהן: יש הרבה מאוד אנשים שרואים, כמו שאומר יאיר, שאין להם בעיה בראייה, אבל הם עיוורים, ויש הרבה מאוד אנשים עיוורים שאני פוגש שראייתם מרתקת אותי.

מאיר כהן: היו ברוכים.

מאיר כהן: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אדוני השר, אתה מציע להסתפק בדבריך?

מאיר כהן: כן.

רות קלדרון: מקובל על המציעים?

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: נסתפק בדבריך.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: לפני הכרזת מזכיר הכנסת, אני רוצה להגיד תודה לשר מאיר כהן, שכשמו כן הוא: מוסיף אור.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני המזכיר.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 202), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 203), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 5), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 9), התשע"ד–2014.

נאזם בדר: החלטת ועדת האתיקה בעניין העתקת הצעות חוק שהופצו לשם צירוף מציעים.

נאזם בדר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/549).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: היום יום קארין אלהרר.

רות קלדרון: קארין, את מוזמנת להצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6) (חניה באזור המיועד לפריקה ולטעינה), התשע"ד–2014, של חברי הכנסת קארין אלהרר, מיקי רוזנטל ועפר שלח וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

רות קלדרון: תציגי את הצעת החוק הזאת ועוד כמה, אז תישארי אתנו.

רות קלדרון: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, כיום יש מחסור ניכר בחניות המיועדות לאנשים עם מוגבלויות, הקרויות בשמן "חניות נכים", וזה קורה בערים רבות בישראל.

קארין אלהרר: אנשים עם מוגבלויות למעשה נאלצים לחזור על עקבותיהם, לוותר על תוכניות, על סידורים וגם על בילויים בגלל אותו חוסר נגישות, בגלל שאין מספיק חניות מסומנות שמתאימות לחנייתם.

קארין אלהרר: מנגד, אזורי הפריקה והטעינה, שעל-פי רוב הם עם גישה נוחה וכניסה, ופעילים בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות – בעצם החניות האלה עומדות ריקות מרכבים ברוב שעות היום.

קארין אלהרר: הצעת החוק שאני מביאה לפתחו של המשכן מציעה לעגן בחוק את זכותם של המחזיקים בתו נכה לחנות באזורי פריקה וטעינה לאחר השעה 10:00 ועד לשעה 06:00 למחרת.

קארין אלהרר: מדובר באיזושהי פשרה שמצד אחד תספק מענה לבעלי תו נכה, ומצד שני לא תפגע בתכליתם המקורית של מקומות החניה ובפעילות המסחרית המתבקשת במקום.

קארין אלהרר: אני אבקש מכל חברי הבית להצביע בעד הצעת החוק, ובכך לשפר את איכות חייהם של אנשים עם מוגבלויות המחזיקים בתו נכה.

קארין אלהרר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה לחברת הכנסת אלהרר.

רות קלדרון: בבקשה, תישארי אתנו.

רות קלדרון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת כאן; חבר הכנסת נחמן שי – אני מחליפה אותו, אז הוא כנראה לא נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נוכחים; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה במליאה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

רות קלדרון: הציל את כבודנו.

קארין אלהרר: יש מישהו שזה מעניין אותו.

רות קלדרון: שלוש דקות.

רות קלדרון: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כן, זה מעניין, ולא רק מעניין; רק בשביל לבוא ולהודות על כל הפעולות שאת עושה עבור אנשים בעלי מוגבלויות ובעלי צרכים מיוחדים, רק בשביל זה היה שווה לחכות ולעלות, כדי להחמיא לך ולחזק אותך בעשייה הזאת, וגם בנושא של החוק הזה.

אורי מקלב: אני גם במקרה ממקם את עצמי עם אותם אנשים שרוצים לעזור, לקדם את האינטרסים של בעלי צרכים מיוחדים, וזה גם ברור.

רות קלדרון: חבר הכנסת כהן, בבקשה, יש לי רגישות לעניין הגב.

רות קלדרון: תודה רבה.

אורי מקלב: ודאי וודאי שצריך לתת לאנשים בעלי מוגבלויות, שאנחנו קוראים להם "נכים", עדיפות, עדיפות באמת מהותית ומשמעותית בקרבה, בנגישות, ואפילו לאפשר להם, לגרום אולי לצמצום התנועה, מיעוט התנועה, בשביל הנכה, שהוא יוכל לעבור.

אורי מקלב: אבל גם כן, באותה מידה מוטלת עלינו האחריות, נקרא לזה האובייקטיביות, אולי גם להפעיל את מערכת האיזונים בין הצרכים של אותם אנשים לבין צרכים ציבוריים אחרים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה, בכל חוק, וודאי בחוק הזה, שפריקה וטעינה זה לא איזה אקסטרה שאנחנו נותנים לבעלי המשאיות או לבעלי הטנדרים שפורקים וטוענים את הסחורה, אלא זה חלק, העוגן החשוב ביותר אולי, אחד העוגנים החשובים של חיי המסחר.

אורי מקלב: ואולי אפילו בראש ובראשונה אזור פריקה וטעינה זה עבור הולכי רגל, בגלל שכאשר אין פריקה וטעינה במקום מסודר, החניה של אותם פורקים וטוענים, אותן משאיות, היא חצי על המדרכות וחצי על הכבישים, וזה באמת מסכן את הולכי הרגל.

אורי מקלב: מעבר לכך, גם לסוחרים וגם לפורקים ולטוענים – אני אפילו אגיד שבמקום שאין פריקה וטעינה מסודרות זה גם פוגע במסחר, אבל גם מייקר; במקומות שאין ברירה זה גם מייקר, זה מוסיף עלויות.

אורי מקלב: את הדוחות הרבים או את השינוע היותר-יקר אנחנו, כאזרחים, בסופו של דבר משלמים.

אורי מקלב: אבל, כפי שאמרת, חברת הכנסת קארין אלהרר, בסופו של דבר הגעתי למסקנה הזאת של לאפשר חניה חופשית – בוורסיה הראשונה היה מדובר בעצם על פתרון אחר, של 25 דקות, ולאפשר עוד מקום, להשאיר מקום לפריקה וטעינה; בגלל הבעייתיות של ההצעה הראשונה אנחנו הגענו למסקנה – הוועדה, בכל אופן, הגיעה למסקנה של לתת מ-10:00 חניה חופשית לנכים.

אורי מקלב: אני חושב, מכיוון שהייתי ברשות מקומית, ואני קצת מכיר את הנושא הזה של פריקה וטעינה, שבדבר הזה אנחנו יכולים לגרום נזק, בסופו של דבר, לחיי המסחר.

אורי מקלב: ניקח דוגמה שאולי כולנו מכירים, מחנה-יהודה; כאן, הכי קרוב לפה.

אורי מקלב: פריקה וטעינה בשוק מחנה-יהודה זה עד 11:00.

אורי מקלב: אנחנו נסגור את זה ב-10:00 – אנחנו נשנה את כל חיי המסחר.

אורי מקלב: אנחנו נכביד בצורה מהותית במקרה כזה.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לקבוע שרירותית שמ-10:00 אפשר לחנות.

אורי מקלב: בדברים האלה אנחנו תופרים פתרון אחד אולי במקומות שזה אפשרי, וזה אולי באמת נותן פתרון, ובמקומות רבים זה לא נותן פתרון.

אורי מקלב: אני יכול להביא דוגמאות רבות.

אורי מקלב: כל מרכזי העסקים בערים הגדולות לא יכולים להסתפק – בחלק גדול מהמקומות הם לא יכולים להסתפק בשעות שעד 10:00.

אורי מקלב: בדרום תל-אביב אפשר להסתפק בחניה כזאת עד 10:00?

אורי מקלב: אני לא אקח מהעולם שלי, אבל בעולם הרחב, בעולם של כולם, של חלק מציבור אחר, ודאי.

אורי מקלב: יש בירושלים את אזור הפאבים.

אורי מקלב: אפשר לחשוב בכלל – ב-10:00 הם לא פתוחים בכלל, הם סגרו ב-07:00.

אורי מקלב: נו, אז מה?

אורי מקלב: הם מתחילים רק בצהריים לקבל את הסחורה.

אורי מקלב: לא ניתן להם סחורה, אלא רק מ-10:00, ולא נאפשר להם פריקה וטעינה, ויסחבו את חביות הבירות ועוד דברים כאלה?

אורי מקלב: סליחה שאני מגלה התמצאות בעניין הזה, אבל גם זה קורה.

אורי מקלב: אנחנו באמת יכולים לאפשר להם רק עד 10:00?

אורי מקלב: בעניין הזה, אם אנחנו לא נאזן את זה ולא נמצא פתרונות אחרים, כפי שאני בטוח שאת – – –

רות קלדרון: בבקשה לסיים.

אורי מקלב: מייד – תודה, גברתי.

אורי מקלב: – – – אנחנו נעשה חטא, ונחטיא את המטרה.

אורי מקלב: אני הייתי מציע, והייתי מאוד שמח אם הייתם מקבלים את זה – בגלל ששיטת השינוע של היום היא לא מה שהייתה פעם.

אורי מקלב: פעם; אנחנו זוכרים שבעלי המשאיות היו טוענים בערב במפעל, נוסעים הביתה עם הסחורה, ואחרי זה, בלילה או בבוקר יוצאים, לא משנה.

אורי מקלב: היום צריך לבוא בבוקר למפעל.

אורי מקלב: יש מערכת שינוע, ואז, איך אפשר להספיק עד 10:00?

אורי מקלב: אין אפשרות כזאת.

רות קלדרון: אני בטוחה – – –

אורי מקלב: אני הייתי מציע, ובזה אני מסיים – ועדה, לקחת את ועדת התמרור העירונית לכל מקום ולהכריח אותם לקבוע זמנים, שלא יהיה כזה דבר שלט של פריקה וטעינה בלי זמנים.

אורי מקלב: צריך להגביל זמנים.

אורי מקלב: מי שיקבע בזה זה ועדת תמרור ציבורית.

אורי מקלב: היא מקצועית, ומבחינתי – גם שיתוף הנכים במקרה הזה – שהיא תקבע בכל עיר ובכל מקום את הזמן שלה.

רות קלדרון: תודה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אי-אפשר באמת לאפשר שמקום פריקה וטעינה יהיה כל היום ריק בגלל שמישהו טוען ופורק עד 10:00.

אורי מקלב: אבל יש מקומות שזה לא ככה, לכן צריך להתאים בכל מקום.

אורי מקלב: אם זה יהיה מקובל עלייך, אני חושב שזה באמת יעשה סדר.

רות קלדרון: הטענה שלך בהחלט נשמעה.

רות קלדרון: האם חברת הכנסת אלהרר יכולה – קודם אנחנו נקרא את שמות כולם: חבר הכנסת מאיר פרוש, חבר הכנסת יעקב ליצמן, חבר הכנסת יעקב אשר, ואפילו חבר הכנסת נסים זאב.

קארין אלהרר: וואו, אם הוא לא כאן אז באמת – – –

רות קלדרון: כמו שאומר הלל: אם אני לא כאן – אם אני כאן, הכול כאן.

רות קלדרון: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה, תשיבי.

קארין אלהרר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

קארין אלהרר: אני מבקשת, ככה, בשני משפטים, להשיב לחברי חבר הכנסת אורי מקלב, שאני באמת יודעת שגם הוא מאמין בצורך הבלתי-מעורער של אנשים עם מוגבלויות לקבל מקומות חניה שיאפשרו להם להתנייד ולהשתתף בחיי החברה הפעילים.

קארין אלהרר: אני מבקשת לומר: ההצעה הגיעה לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת והתקיים דיון.

קארין אלהרר: במסגרת אותו דיון זו הייתה הצעה של איגוד הסוחרים להגביל את השעות.

קארין אלהרר: אני, במקור, כוונתי הייתה שבכל שעה, למשך פרק זמן מסוים, אנשים עם מוגבלויות יוכלו להחנות וליהנות מאותו מקום חניה.

קארין אלהרר: אני מבינה לגמרי את צורכי המסחר, מכבדת אותם ורוצה באמת למצוא פתרון שמחד גיסא יאפשר לאנשים עם מוגבלויות להתנייד ולהיות חלק מהחברה הישראלית, ומאידך גיסא, בוודאי ובוודאי לאפשר למסחר להתקיים בצורה הטובה ביותר.

קארין אלהרר: ועל כן, במידה שצריך לשנות את השעה על מנת שכן יתאפשר הדבר, אני בשמחה אעשה זאת.

קארין אלהרר: אני אציין רק עוד משפט: ההצעה כולה נעשית בתיאום ובעצה אחת עם השלטון המקומי, שבוודאי מכיר את צורכי הסוחרים ואת צורכי החניה של הפורקים ושל הטוענים.

קארין אלהרר: כל הכוונה של הצעת החוק הזאת היא אחת ויחידה: לא להשאיר מקומות חניה ריקים בעוד אוכלוסייה שלמה, שלצערי הולכת וגדלה, של אנשים שזקוקים לאותו מקום חניה על מנת להיות מסוגלים ללכת לקופת-החולים, לסופר או סתם לקולנוע – גם זה צורך.

רות קלדרון: או לשתות בירה.

קארין אלהרר: למשל.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: מכיוון שזה עובר בקריאה ראשונה, עוד תוכלו לדון בדברים האחרים.

רות קלדרון: חברת הכנסת אלהרר, אני אספור אותך מכאן.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: מי בעד הצעת החוק?

רות קלדרון: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6) (חניה באזור המיועד לפריקה ולטעינה), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

רות קלדרון: 13, 14 בעד, נכון?

רות קלדרון: ואין מתנגדים.

רות קלדרון: הצעת החוק התקבלה ותחזור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: ברוכים הבאים.

רות קלדרון: נדמה לי שהנושא של הרבי מלובביץ' מתחיל לתת את אותותיו.

רות קלדרון: ברוכים הבאים למצטרפים אלינו.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/554).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת החוק הבאה:

רות קלדרון: הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 11) (תחולה במפעלים מוגנים ועל משתקמים), התשע"ד–2014, של חברות הכנסת קארין אלהרר, עדי קול ופנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקשת להביא בפניכם הצעת חוק שבעיני היא מאוד חשובה.

קארין אלהרר: בישראל מועסקים היום כ-15,000 אנשים עם מוגבלויות במפעלים מוגנים שנועדו לתת להם כלים לשילוב עתידי בשוק העבודה החופשי.

קארין אלהרר: בפועל, אני אומר, רבים מהם נותרים לעבוד במפעל המוגן במשך תקופה ארוכה.

קארין אלהרר: העובדים נמצאים שם על תקן של עובד משתקם, שהגדרתו היא מי שנקבע על-ידי משרד הכלכלה כי הוא בעל יכולת תעסוקה של 19% או פחות לעומת יכולת העבודה הרגילה באותו מקום ובאותו התפקיד.

קארין אלהרר: החוק למניעת הטרדה מינית מ-1998 מסדיר את זכויותיהם של עובדים ואת חובותיהם של מעסיקים באשר למניעה וטיפול במקרים של הטרדה מינית במקום העבודה.

קארין אלהרר: עם זאת, נכון להיום היחסים בין המעסיקים לבין העובדים המשתקמים אינם מוגדרים כיחסי עובד–מעביד.

קארין אלהרר: כתוצאה מכך הוראות החוק למניעת הטרדה מינית אינן חלות עליהם, ואין כל מנגנון חוקי שמגן על אותם משתקמים ואותם אנשים שנמצאים במפעלים המוגנים מפני הטרדה מינית במקום העבודה.

קארין אלהרר: המצב הזה, שיהיה ברור, הופך אלפי משתקמים לטרף קל עבור מטרידים פוטנציאליים, והגיע הזמן שמדינת ישראל תיקח אחריות ותסדיר את זכותם להגנה ולביטחון אישי.

קארין אלהרר: הצעת החוק מציעה להרחיב את הוראות החוק למניעת הטרדה מינית באופן שייתן מענה הולם למניעת מקרים של הטרדות מיניות במפעלים מוגנים.

קארין אלהרר: בין השינויים המוצעים: הקביעה שעובד משתקם לא צריך להראות אי-הסכמה לשם הכרה בכך שעבר הטרדה מינית, וחובת המעסיק למנוע הטרדה מינית במקום העבודה, וכן לטפל בתלונות ולאסור התנכלות לעובד על רקע הטרדה מינית.

קארין אלהרר: חשוב לציין, הצעת החוק הזאת היא לא תיאורטית כלל וכלל.

קארין אלהרר: היא הגיעה מתוך מקרים של אנשים שהתלוננו והתלונה שלהם התבררה במשטרה.

קארין אלהרר: חייבים להבין שמדובר באנשים שהרבה פעמים המוגבלות שלהם היא מוגבלות התפתחותית-קוגניטיבית, מוגבלות נפשית.

קארין אלהרר: אף אחד לא מסכים להקשיב להם אלא אם כן יש עוד אנשים ועוד עדים שבאים ומסדירים את העניין.

קארין אלהרר: הצעת החוק תחיל עליהם, כאמור, לראשונה, את החוק.

קארין אלהרר: היא הוכנה בשיתוף הקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלויות בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.

קארין אלהרר: היא נוסחה, כאמור, בעצם לאחר שהתרחש מקרה שטופל על-ידי הקליניקה.

קארין אלהרר: במקרה הזה בחורה עם מוגבלות קוגניטיבית-התפתחותית חוותה הטרדה מינית במפעל המוגן שבו היא הועסקה.

קארין אלהרר: אני מפצירה בחברי הכנסת, חברי וחברותי, להצביע בעד ההצעה הזאת ובדרך הזאת אולי להציל נפשות בישראל.

קארין אלהרר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אני לא רואה רשימת דוברים.

רות קלדרון: חבר הכנסת נסים זאב, אפילו כשאתה לא כתוב אתה מוזמן לדבר, ואחר כך נעבור להצבעה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, קודם כול משפט אחד בעניין החוק הקודם.

נסים זאב: בעצם השעות מ-10:00 עד 06:00 למחרת – בכלל לא צריך שם פריקה וטעינה, שלא יהיה שום שלט.

נסים זאב: שישימו את זה מיועד – – –

אברהם מיכאלי: – – –

נסים זאב: סליחה, אני יודע, אבל אני מעיר לתשומת לבכם.

נסים זאב: קראתי את החוק.

נסים זאב: אני הייתי עסוק במשהו אחר ולא הספקתי לדבר פה, אבל את ההערה – – –

אמנון כהן: להצביע נגד עכשיו?

נסים זאב: תגיד לי, עכשיו מה אתה – אני הצבעתי בעד, אבל בוועדה צריכים לשים לב: אי-אפשר לקחת מקום שמיועד לפריקה וטעינה.

נסים זאב: אני יודע שיש כאלה, לא יודע להגיד מנצלים או לא מנצלים – זה שמותר להם לחנות, הם שמים את זה בבוקר וחוזרים למחרת בבוקר.

נסים זאב: זאת אומרת, מבחינתם אין הגבלה של שעות וזמן.

נסים זאב: אגב, גם בארצות-הברית, במנהטן – אני יודע שנכים במנהטן יכולים לחנות כמעט בכל מקום, אבל יש מקומות שגם לנכה אסור לחנות.

נסים זאב: זאת אומרת, מבדילים בין מקומות של פריקה וטעינה, כאילו דרגה א' ודרגה ב'.

נסים זאב: אולי גם פה צריכים לחשוב על כללים שבמקומות מסוימים כן להגביל לחצי שעה או לשעה ובמקומות מסוימים לתת את זה בצורה חופשית יותר.

נסים זאב: עכשיו לגבי הנושא של הטרדות מיניות.

נסים זאב: הכנסת במשך השנה עוסקת כמעט כל הזמן בהטרדות.

נסים זאב: הכנסת הזאת כל הזמן מוטרדת, וההצעות של ההטרדות המיניות האלה לא נפסקות פה.

נסים זאב: חדשות לבקרים, כל פעם יש הצעה: פעם לגבי נכים, פעם לגבי חירשים, פעם לגבי לא יודע מה.

נסים זאב: כל פעם יש.

נסים זאב: רבותי, הטרדה היא הטרדה, ולא משנה מי האדם, מה מעמדו, מה יכולתו, מה מצב בריאותו.

נסים זאב: אני לא חושב שצריך חוק בשביל דבר כזה.

נסים זאב: לא צריך להבליט כאילו שהנושא של הטרדה מינית כלפי נכים או נכות זה דבר פחות בעיני אנשים ובעיני הציבור.

נסים זאב: אני חושב שהחומרה היא אותה חומרה, ולא צריכים להציע הצעת חוק ספציפית לנושא הזה.

קארין אלהרר: אז תכתוב אותה בחוק הישראלי.

נסים זאב: אבל בוודאי שאני אתמוך.

נסים זאב: מכיוון שכבר זה נכתב וכל כך טרחתם על זה ויגעתם על זה, בוודאי שאני אצביע.

נסים זאב: זה יותר משהו הצהרתי, כדי להגן, בעזרת השם, ואני מקווה שזה גם יעזור, והמסר הזה יעבור לכלל אזרחי מדינת ישראל, שיישמרו הרבה יותר בכבודם – לא רק של הנכים; בכלל שניזהר מכל הטרדה כלשהי.

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת זאב.

רות קלדרון: ברוכים הבאים, אנשי חב"ד.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

קארין אלהרר: אם אפשר להוסיף אותי להצבעה.

רות קלדרון: אפשר לעבור להצבעה?

קארין אלהרר: כן, כן, תוסיפי אותי רק.

רות קלדרון: אני אייצג אותך כאן.

רות קלדרון: אני מפעילה הצבעה.

רות קלדרון: מי בעד החוק למניעת הטרדה מינית?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 11) (תחולה במפעלים מוגנים ועל משתקמים), התשע"ד–2014, לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

רות קלדרון: 15 בעד – – –

אמנון כהן: 16 בעד.

רות קלדרון: 16 בעד, חבר הכנסת כהן.

רות קלדרון: לפרוטוקול: גם חבר הכנסת כהן.

רות קלדרון: כלומר, 15 באופן סדיר ואתה באופן מיוחד.

רות קלדרון: אין מתנגדים.

רות קלדרון: הצעת החוק התקבלה ותעבור לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

קארין אלהרר: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה, חברת הכנסת אלהרר, שגם יושבת בראש ועדת אלהרר.

רות קלדרון: באמת יישר כוחך, אשת חיל.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/553).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת החוק הבאה:

רות קלדרון: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 18) (צמצום סמכותו של בית-המשפט להטיל את ההכרעה בעניינו של קטין על עובד סוציאלי וגורמים אחרים), התשע"ד–2014, של חברי הכנסת דוד אזולאי, יעקב מרגי ויצחק וקנין, לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שר אני לא רואה – אה, מכובדי השר, ילדים הם לא פעם הקורבנות האמיתיים של גירושין.

יעקב מרגי: הם מוצאים את עצמם בלבו של סכסוך לא להם, ובמקרים רבים בני-הזוג עושים בהם שימוש לקידום מטרותיהם.

יעקב מרגי: הילדים לומדים על בשרם, תרתי משמע, את מאבק הגירושין, שלעתים נמשך שנים רבות.

יעקב מרגי: אין לך הכרעה בסכסוך גירושין בלי הכרעה בשאלה מי מההורים יחזיק בילדים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן כבל יוריד את הווליום, כי זה מפריע לי.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

איתן כבל: אתה חייב להזכיר אותי בכל מצב.

יעקב מרגי: ראיתי שלאחרונה אתה מוזנח בתקשורת, ואמרתי – – – סוגיה זו הנה חלק בסיסי של כל תהליך גירושין – סוגיית הסדרי הראייה – וכשאין הסכמה הדדית בנושא זה נדרשת הכרעה שיפוטית, שכן לא ניתן לחלק כל ילד לשניים דוגמת משפט שלמה.

יעקב מרגי: השאלה מי יהיה ההורה שיקבל משמורת על הילדים אמורה להיות נגזרת מאינטרס אחד ויחיד, שהוא טובת הילד.

יעקב מרגי: על בית-המשפט למסור את החזקה בילד להורה אשר יבטיח את טובת הילד במובן הרחב, קרי, ידאג למילוי כל צרכיו הגשמיים, הרוחניים וההתפתחותיים.

יעקב מרגי: נכון שבמסגרת טובת הילד נלקח בחשבון גם רצון הילד.

יעקב מרגי: בשנים האחרונות החלה לפשוט במחוזותינו תופעת המשמורת המשותפת, שבה גם לאחר גירושין ההורים גרים בסמיכות, כמובן בהסכמה, ומגדלים את ילדיהם בחלוקת זמנים שוויונית.

יעקב מרגי: הסדר זה צבר ברבות השנים מתנגדים רבים, והסיבה העיקרית להתנגדות מקורה בכך שלאחר הגירושין לילד אין מרכז חיים; לילד יש שני בתים, הלינה מתבצעת לסירוגין אצל האב והאם, והוא נדרש להיטלטל לא אחת עם חפצים בין שתי הדירות.

יעקב מרגי: כל זה אינו מעניק לו את היציבות הנדרשת לו ככלל ולאחר הגירושין בפרט.

יעקב מרגי: מסירת החזקה לאחד מההורים מחייבת הסדרי ראייה לשמירת הקשר עם ההורה האחר.

יעקב מרגי: בית-המשפט ובתי-הדין נוהגים ביד קשה כאשר הם מגיעים לכלל מסקנה שמי מההורים מחבל בקיום הסדרי הראייה של הילדים עם ההורה השני.

יעקב מרגי: הסדרי הראייה הנוהגים בדרך כלל הִנם שני ביקורים באמצע השבוע לכמה שעות, לפרקים, לינה אחת בשבוע באמצע השבוע, שבתות וחגים לסירוגין, והסדרים מיוחדים לחופש הגדול.

יעקב מרגי: כעיקרון מנחה יש לדאוג הן לשמירה על קשר רצוף והדוק בין הילדים לשני ההורים והן לכבד את העיקרון שלילד יהיה מרכז חיים ושגרה, ושהוא לא ינדוד כנווד בין שני הוריו.

יעקב מרגי: הורה המעוניין בקיום הסדרי ראייה סבירים או במשמורת חייב להוכיח התנהגות ראויה במהלך סוף החיים המשותפים, קרי, מהלך הגירושין, שאם לא כן, הוא עלול למצוא עצמו נפגש עם הילדים אך בנוכחות צד שלישי, כגון בן משפחה או עובד סוציאלי.

יעקב מרגי: לכן התבקשה הצעת החוק הזאת – בזה אני אסכם.

יעקב מרגי: הסדרי ראייה להורה שאינו משמורן נקבעים בדרך כלל על סמך המלצות של פקיד סעד.

יעקב מרגי: דיון אשר הגיע לפתחו של בית-המשפט ונתון להכרעתו, על-פי רוב ייקבע על-ידי השופט לאחר המלצותיו של פקיד הסעד.

יעקב מרגי: סעיף 19 לחוק הכשרות והאפוטרופסות מעניק כוח רב לפקיד הסעד.

יעקב מרגי: למעשה, בית-המשפט מאציל מסמכויותיו לפקידים להחליט בענייני הסדרי ראייה, מאפשר להם להפעיל שיקול דעת רחב, מעניק להם מעין סמכות שיפוטית שאינה בגדר המומחיות המקצועית שלהם וסומך על המלצותיהם כמעט באופן עיוור.

יעקב מרגי: בנוסף, אין כל פיקוח על החלטותיהם.

יעקב מרגי: במקרים רבים ממליץ פקיד הסעד על הסדר ראייה לטעמו ומפעיל לחץ על בני-הזוג לקבלו.

יעקב מרגי: הצדדים, המודעים לכוח הרב הנתון בידי פקיד הסעד, נאלצים לא אחת להתכופף מול ההסדר המוצע והכמעט-כפוי כדי לא להרע את תנאי הפגישה עם ילדיהם.

יעקב מרגי: אותה סמכות שהועברה מבית-המשפט לפקידי הסעד לכאורה מייתרת את מעמדו של בית-המשפט ואת כושר שיפוטו.

יעקב מרגי: לעתים, בשל קיום הסעיף הנ"ל, השופטים לא דנים כלל בתלונה של אחד הצדדים, מכיוון שכבר העבירו את סמכותם לפקידי הסעד.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזאת מאפשרת לפקח ולבקר את פעולותיהם של פקידי הסעד, ורק בדרך מוצעת זו טמון הפתרון לבעיה שהוצגה לעיל.

יעקב מרגי: כפי שציינת, הצעת החוק הוגשה על-ידי חבר הכנסת דוד אזולאי.

יעקב מרגי: עבדכם הנאמן, חבר הכנסת וקנין – נבצר ממנו להיות כאן בשל מטלה אחרת והצגתי אותה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם שגם ועדת סילמן, שעומד בראשה מנכ"ל משרד הרווחה, שדנה בכל עבודת העובד הסוציאלי, הולכת בכיוון הזה – להוריד מעל העובד הסוציאלי מטלות שלא בהכרח הוא צריך לעשות אותן והן מפריעות לתפקודו.

יעקב מרגי: לכן אני מבקש מחברי הכנסת – וכמובן מודה לממשלה, לוועדת השרים ולוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שמקדמת את הצעת החוק הזאת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: רשימת הדוברים: חבר הכנסת עיסאווי פריג', חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת ישראל אייכלר, חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת נחמן שי, אראל מרגלית, משה גפני, יעקב אשר, יעקב ליצמן, מאיר פרוש, דב חנין – אין לי רשומים.

נסים זאב: רגע, נסים זאב.

רות קלדרון: נסים זאב, אתה מוותר?

נסים זאב: לא.

רות קלדרון: אתה מציל את המצב.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: למען תקינות הדיון, אומר המזכיר, נסים זאב חייב לדבר; אחרת זה לא דיון.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, בגלל שרשום בפרוטוקול שיש דיון, צריך שלפחות מישהו אחד ידבר נוסף על מציע הצעת החוק.

רות קלדרון: נכון.

אמנון כהן: אבל אתה יכול להסיר, אתה לא חייב.

נסים זאב: לכן אני מדבר – לא רק כדי לצאת ידי חובה, גם כדי להעיר את ההערה שלי במקומה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, ממתי אנחנו חושבים לרגע שבית-המשפט בסופו של דבר לא מכריע בסוגיה?

נסים זאב: העובדים הסוציאליים בסופו של דבר מביאים את ההמלצות שלהם.

נסים זאב: הסוגיה של הסדרי ראייה והמשמורת נקבעת על-ידי בית-המשפט.

נסים זאב: האמת, בדיעבד, זה שאני לא נרשמתי בהצעת החוק – אני לא חושב שהפסדתי דבר.

נסים זאב: בהתחלה חשבתי, אולי בחוק הזה יש איזה מין בשורה לחברי וידידי.

נסים זאב: יכול להיות שאולי יש איזו הקלה קטנה שהעובדים הסוציאליים במקרים האלה הם לא המובילים העיקריים לבית-המשפט.

נסים זאב: אבל ההכרעה היא תמיד בבית-המשפט.

נסים זאב: אני חושב שהצעת החוק צריכה לבוא – שבכל מקרה במשמורת הזכויות הן של בני-הזוג, של ההורים, של האבא והאימא; לא יכול להיות שתהיה אפליה, שפעם העובדים הסוציאליים נותנים גיבוי לאב נגד האם, ופעם קורעים את האם מול האבא.

נסים זאב: זה מה שהם עושים – משתמשים בציניות, מקצועית כביכול, ובסופו של דבר המשפחה נקרעת פה לחתיכות.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריך לשנות כאן את המדיניות.

נסים זאב: צריך לצאת – אני מקווה שאפשר לדון בזה, למרות שזאת לא הצעת החוק – ההנחה צריכה להיות שהזכויות הן שוות, שלאבא ולאימא יש זכויות שוות לראות את הילדים, והמשמורת צריכה להיות משותפת, אלא אם כן הוכח שחלילה וחס ייגרם איזשהו נזק נפשי לילד כתוצאה מכך שהוא במשמורת של האב או של האם, וההכרעה תהיה בבית-המשפט.

נסים זאב: אבל ההנחה צריכה להיות שהזכויות של ההורים הן לא פחות מזכויות הילד.

נסים זאב: אני מקווה שהנושא הזה יעלה במהלך הדיונים.

נסים זאב: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה לך, חבר הכנסת זאב.

רות קלדרון: אני רוצה להגיד תודה מכולנו לעובדים הסוציאליים, שעושים עבודת קודש כזאת.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: בבקשה, מי בעד הצעת החוק?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה, להצביע – אפילו נסים זאב.

רות קלדרון: קואליציה עם ש"ס, זה נחמד.

רות קלדרון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 18) (צמצום סמכותו של בית-המשפט להטיל את ההכרעה בעניינו של קטין על עובד סוציאלי וגורמים אחרים), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רות קלדרון: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רות קלדרון: הצעת החוק התקבלה, והיא תעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

רות קלדרון: בשעה טובה.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/556).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת החוק הבאה:

רות קלדרון: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 115) (מתן מידע בדבר נקודות), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת אמנון כהן, לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אמנון כהן.

רות קלדרון: בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, אין לנו שר תורן?

רות קלדרון: שר תורן?

רות קלדרון: נמצא פה איפשהו.

אמנון כהן: שר תורן אין?

אמנון כהן: אומנם אנחנו נסתדר בלעדיו, אבל – – –

רות קלדרון: השר פה.

אמנון כהן: פה?

אמנון כהן: אה, הוא פה, מאה אחוז.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 115) (מתן מידע בדבר נקודות), פ/1059, הצעת חוק שלי – היום זו הצבעה בקריאה ראשונה.

אמנון כהן: מדובר בהצעת החוק באזרח שכאשר הוא עושה איזו עבירה הוא מקבל את הרפורט, ואז הוא למעשה לא יודע – מעבר לרפורט מצטרפות נקודות.

אמנון כהן: הוא לא יודע כמה נקודות מקבלים בגין העבירה שהוא עשה באותו הרגע, והוא גם לא ידע כמה נקודות הצטברו לו.

אמנון כהן: למעשה, משרד התחבורה שם את שיטת הניקוד על מנת איכשהו לעקוב אחרי נהגים עבריינים.

אמנון כהן: מצד שני, השיטה הזאת נועדה – אחרי שנתיים הניקוד מתבטל, זאת אומרת, הניקוד האחרון אחרי שנתיים מתבטל.

אמנון כהן: והאזרח אף פעם לא יכול לדעת כמה הוא צבר.

אמנון כהן: אם הוא צובר יותר מדי נקודות הוא למעשה יכול להגיע לשיטה של נהיגה מונעת, אם יש יותר מדי נקודות בתקופה מסוימת אז אתה יכול להגיע אפילו לשלילת רישיון.

אמנון כהן: לפעמים זה נהג מונית או נהג מקצועי, נהג הובלות, וחשובה לו מאוד האינפורמציה הזאת.

אמנון כהן: בוודאי אנחנו לא רוצים לעודד אנשים לעשות עבירות, אבל אני חושב שמבחינה מניעתית עדיף שהנהג ידע כמה נקודות יש לו.

אמנון כהן: אם הוא יודע שכבר הצטברו לו שבע או שמונה או עשר נקודות, והוא יודע שעוד שתי נקודות יחייבו אותו בקורס נהיגה מונעת, הוא כמובן ייזהר ויעשה כמה שפחות עבירות על מנת שלא להגיע לצבירה, לא להגיע לנהיגה מונעת, וכן לא להגיע לשלילה.

אמנון כהן: אז מה אני מציע בהצעת החוק שלי?

אמנון כהן: דבר ראשון, יש כמה שיטות שבהן אנחנו רוצים להתעדכן, שהנהג שעשה את העבירה ידע את הניקוד שלו.

אמנון כהן: 1.

אמנון כהן: ברגע שהשוטר עוצר את הנהג בגין עבירה הוא אומר לו: כרגע קיבלת עבירה, קנס על עבירה – נגיד עבירת פס לבן או רמזור אדום – ולמעשה בגין העבירה הזאת אתה צברת שתי נקודות או ארבע נקודות.

אמנון כהן: כבר הוא ידע, הוא קיבל במחשב אינפורמציה – כאשר הוא מזין את הנתונים של הנהג הוא יודע כמה יש לו בהצטברות.

אמנון כהן: זאת אומרת, אנחנו רוצים שהוא יגיד: בסך הכול, כרגע, בהצטברות, עומדות לרעתך, כביכול, כך וכך נקודות.

אמנון כהן: הדרך השנייה – כאשר נהג מחדש את הרישיון, בעת חידוש הרישיון יופיע לו שהוא עומד כרגע על כך וכך נקודות – –

נסים זאב: – – –

אמנון כהן: – – לכן הוא צריך – מה?

נסים זאב: ברישיון עצמו אתה מבקש?

אמנון כהן: לא שמעתי.

נסים זאב: ברישיון עצמו?

אמנון כהן: לא ברישיון.

אמנון כהן: הוא יקבל אינפורמציה שהצטברו לו כך וכך נקודות.

אמנון כהן: לא ברישיון, כי זה מתחלף כל הזמן.

אמנון כהן: ברישיון לא צריך להיות כתוב הנושא, אבל הוא יקבל אינפורמציה שכרגע יש לו הצטברות של כך וכך נקודות.

אמנון כהן: אמצעי שלישי, שהוא לא מפותח כרגע: באמצעות האינטרנט.

אמנון כהן: זאת אומרת, כל אזרח יוכל להקיש את הקוד שלו, את מספר הרישיון שלו, ואז למעשה יופיע באינטרנט והוא ידע כמה נקודות הצטברו לו.

אמנון כהן: זה אישי.

אמנון כהן: לא יהיה מצב ששכן ירצה לדעת כמה עבירות תנועה עשית; הוא לא יוכל להיכנס, כי לכל אחד יהיה קוד אישי.

אמנון כהן: זה כרגע עומד לפיתוח.

אמנון כהן: אבל כל אחד, אישי לעצמו, ידע איזו הצטברות יש לו באותו שלב, באותו יום, עד העדכון האחרון.

אמנון כהן: וכמובן, אנחנו משאירים עוד אופציה: בדרכים נוספות כפי שיקבע שר התחבורה.

אמנון כהן: שר התחבורה, אם הוא רוצה לתת עוד איזה פן – מוקד טלפוני יש כיום, אבל הוא לא כל כך אפקטיבי.

אמנון כהן: אמרו לי שלוקח חצי שעה, עד 40 דקות, עד שיש מענה קולי, עד שמגיעה לאזרח אינפורמציה; רק כדי לשאול כמה נקודות הוא צבר.

אמנון כהן: לכן, בגלל שזה לא אפקטיבי אנחנו משאירים עוד אופציה, כי העולם מתקדם, הטכנולוגיה מתקדמת.

אמנון כהן: אז לשר תהיה אפשרות לקבוע דרכים נוספות לתת אינפורמציה על הצטברות ניקוד על עבירות שעשה אותו נהג.

אמנון כהן: לגבי קידום החוק, אמרנו שבטרם נכין אותו לקריאה שנייה ושלישית אנחנו נשב עם הצוות המקצועי, גם עם המחשוב, כי יש פה בעיות מחשוביות, כדי שאינפורמציה לא תזלוג מאחד לשני.

אמנון כהן: אני רק הבטחתי שלא אביא אותו לקריאה שנייה ושלישית בלי שנעשה עבודה מקדימה בוועדה, בעבודת מטה, לפני שנביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

אמנון כהן: כרגע ההצעה מובאת לקריאה ראשונה, ואני מבקש מחברי חברי הכנסת לתמוך בה.

אמנון כהן: חוק זה נותן אינפורמציה, נותן שקיפות, נותן לאזרח לדעת בכל רגע נתון איפה הוא עומד מבחינת הניקוד, ושהוא יישמר ויעשה כמה שפחות עבירות תנועה, ויבוא הגואל, המשיח צדקנו, כן.

אמנון כהן: אנחנו נעבור לדיון הבא עוד מעט, כי יש פה רבנים חשובים, אז רק נצביע.

אמנון כהן: יש עוד דוברים בנושא?

קריאה: כן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יתפוס את מקומו.

אמנון כהן: אני הולך לתפוס את מקומי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחבר הכנסת אמנון כהן על כך שהציג הצעת חוק חשובה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 115) (מתן מידע בדבר נקודות).

יולי יואל אדלשטיין: נרשמו חבר הכנסת ישראל אייכלר – שאיננו, וחבר הכנסת נסים זאב – שוודאי ישנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק היא חשובה, שכל אחד ידע כמה נקודות יש לו, "עקודים נקודים וברודים".

נסים זאב: גם יעקב אבינו, כשהיה רועה צאן, לקח "מקל לבנה לח ולוז וערמון ויפצל בהן פצלות לבנות", וכל מה שהיה עקודים נקודים היה שייך לו.

נסים זאב: לכן חשוב שכל אחד ידע כמה נקודות יש לו.

נסים זאב: זה דבר חשוב בפני עצמו.

נסים זאב: אבל אני חושב שהדיון צריך להיות בכלל מהותי: למה יש נקודות?

נסים זאב: על מה נותנים נקודות?

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אתה רואה לפעמים שוטרים נמצאים מאחורי התחנה; אדם יוצא מתחנת דלק – סיפור שהיה רק בשבוע שעבר – יצא, עוד לא הספיק לשים את החגורה עליו, השוטר עומד בצד ומחכה לתת לו רפורט, כי הוא יודע שכל מי שיוצא מהתחנה עוד לא הספיק לשים את החגורה עליו, כי זה לוקח לפעמים זמן.

נסים זאב: הוא שם לו רפורט – בסדר, אבל למה נקודות?

נסים זאב: למה האיש צריך לקבל ארבע נקודות כשהוא יצא 20 מטר מתחנת הדלק ועוד לא הספיק אפילו להתארגן?

נסים זאב: אז מה הוא אומר לו?

נסים זאב: אתה, עוד לפני שאתה מתחיל להתניע את הרכב או לוחץ על הדוושה אתה צריך קודם כול לשים את החגורה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם: בארצות-הברית זה לא קיים.

נסים זאב: לא נותנים אך ורק על חגורה, אלא אם כן אדם נתפס בעוד עבירה, ואז אומרים לו: אתה גם נסעת בלי חגורה.

נסים זאב: לכן אני חושב שכל הנושא של חגורת בטיחות בנסיעה בתוך שכונות צפופות, כשגם אי-אפשר לנסוע במהירות, ואין מצב אפילו שאדם יכול להיפגע או לפגוע כתוצאה מכך – רק כדי לתת עוד נקודות ולתת עוד רפורטים.

נסים זאב: אני חושב שתפקידם של השוטרים – פשוט מחטיאים לפעמים את המטרה שלשמה הם נשלחים.

נסים זאב: הם לא נשלחים כדי למלא את הקופה הציבורית, כדי להביא עוד רפורטים, כדי להצדיק את העבודה שלהם.

נסים זאב: הם צריכים באמת לעשות את העבודה.

נסים זאב: ובארצות-הברית, אגב, יש שיקול דעת לשוטר שלא לתת רפורטים בעניין של חגורת בטיחות.

נסים זאב: ואני רוצה, אמנון כהן – ואתה חבר כנסת מצוין, זריז, הלוואי שכולנו נהיה כמוך בהצעות החוק שאתה מביא, במאסות.

נסים זאב: אני לא יודע איך.

נסים זאב: כן ירבו.

נסים זאב: אז אני רק רוצה לאחל לך הרבה הצלחה, ותעלה את הנקודה הזאת.

נסים זאב: אולי לפחות את הניקודים האלה יורידו מעל הגוף שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב, שגוזר על הציבור גזירות שהציבור לא יכול לעמוד בהן.

יולי יואל אדלשטיין: איך אנחנו, איך אנחנו נהיה כמו אמנון כהן?

יולי יואל אדלשטיין: אין דבר כזה, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אין דוברים נוספים בהצעה, ואנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 115) (מתן מידע בדבר נקודות), התשע"ד–2014, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 115) (מתן מידע בדבר נקודות), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת", חוברת כ"ח, עמ' 10906.]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא: דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חברנו חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: עשרים שנה להסתלקותו של האדמו"ר מלובביץ', רבי מנחם מנדל שניאורסון, זכר צדיק לברכה; הצעה מס' 3202.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום 20 שנה לעלייתו לגנזי מרומים של האדמו"ר מנחם מנדל שניאורסון זצ"ל, הרבי מלובביץ', כפי שהוא נקרא על-ידי חסידיו ועל-ידי כלל עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: קשה לתאר במילים ספורות את החוב שחב העם היהודי לאדם אחד.

יולי יואל אדלשטיין: האהבה שהמוני בית ישראל חשו וחשים כלפי הרבי הייתה אהבה הדדית.

יולי יואל אדלשטיין: הרבי אהב כל יהודי בלבו ובנפשו, והיה מוכן לעשת הכול, במסירות נפש ממש, כדי להציל יהודים שנמצאו בסכנה, גשמית או רוחנית.

יולי יואל אדלשטיין: רבים לא מבינים את הלב החם של יהודים יוצאי ברית-המועצות כלפי החב"דניקים, אבל צריך להבין ששלוחי הרבי וחמיו, האדמו"ר הריי"צ, הסתכנו, ממש הסתכנו, כדי לשמור על גחלת יהודית בברית-המועצות דאז.

יולי יואל אדלשטיין: הם היו היחידים שחתרו להציל את הספינה הטובעת, גם כאשר חייהם היו נתונים באיום מתמיד וממשי.

יולי יואל אדלשטיין: חסידי חב"ד לא יכלו לעשות זאת ללא הפעילות הנמרצת והתמיכה והעידוד הבלתי-מתפשרים של הרבי מלובביץ', שהקים רשת מחתרתית שהצליחה לחתור תחת חומת הברזל.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לעמוד ולספר כאן במשך שעות, שעות ארוכות, על הדרך שבה אני פגשתי את חסידי חב"ד בברית-המועצות, על יום חתונתי, על התפילין שהוברחו אלי לבית-הסוהר ושנלקחו לאחר כמה חודשים בכוח הזרוע.

יולי יואל אדלשטיין: מה שמדהים הוא שסיפורים כאלה ואחרים יכולים לספר עוד רבים מחברי הכנסת, על מפגשים שלהם, בין שפגשו את שלוחי הרבי בקטמנדו, במומביי, בבאר-שבע או במנהטן.

יולי יואל אדלשטיין: ביום הסתלקותו של צדיק יש ללמוד מדרכיו ותורתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שנמשיך לקיים בפועל את תורתו והדרכותיו של הרבי, את הנתינה, את האהבה, את הכבוד לכל אדם באשר הוא אדם.

יולי יואל אדלשטיין: מי ייתן שנדע לזהות בכל אדם את הנקודה הפנימית, את אותו חלק אלוקי ממעל, שנצליח ללבות את האור, להדגיש את הטוב ולחבר את הנשמות לאחדות אחת עד לגאולה שלמה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יוזם הדיון, חבר הכנסת מרגי, לפתוח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – יש לנו רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי חבר הכנסת מרגי ידברו חבר הכנסת אריה דרעי, חברת הכנסת רות קלדרון – שאני מקדים אותה ברשימה על מנת שתוכל להחליף אותי כאן על דוכן היושב-ראש – ולפי סדר הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לכולם, ודאי, מכובדנו סגן שר הדתות הרב אלי בן-דהן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, סגן השר, קהל החסידים ביציע, האורחים, לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר תודה מיוחדת על תשומת הלב להצעה לסדר-היום ועל החלטה של המליאה ועל – זה לא מובן מאליו, בזמן – אני לא יודע אם אני עושה לך נזק או לא, אבל זו פררוגטיבה שלך כיושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: בנושא הזה אתה כבר לא תוכל לעשות לי נזק, דיברתי על זה מכל גבעה אפשרית.

יעקב מרגי: לכן, אני רוצה – תודה מיוחדת על זה שזכינו אנחנו, בחודש – אומנם ג' בתמוז היה ב-1 ביולי, אבל זכינו, למעמד זכתה הכנסת, ואני רוצה להודות לך באופן אישי.

יעקב מרגי: ביום ג' בתמוז, 1 ביולי השנה, חל יום השנה ה-20 להסתלקותו של הרבי מלובביץ'.

יעקב מרגי: הוא נפטר בשנת התשנ"ד, והשנה, שנת התשע"ד, מלאו 20 שנה לפטירתו.

יעקב מרגי: למרות שחלפו להן 20 שנה מאז, רוחו של הרבי נמצאת אתנו והיא ממשיכה לפעול ולהשפיע בעולם כולו.

יעקב מרגי: שליחיו של הרבי הם בעולם כולו, ומורשתו של הרבי ממשיכה ומתפתחת בצורה מעוררת השתאות.

יעקב מרגי: הרבי אמר שבפטירה של כל יהודי החורבן הוא רק של הגוף הפיזי, של הבשר, אבל הנשמה נשארת, היא נצחית, היא לא חרבה.

יעקב מרגי: הנשמה נשארת, וכל פעולה שעושים לטובתה – מוסיפים לה זכות וטובה בעולם האמת.

יעקב מרגי: 20 שנה חלפו מאז הסתלקותו של הרבי, וכפי שאמרתי, רוחו נשארה אתנו כאן.

יעקב מרגי: הפעולות שלו, המורשת שלו, ממשיכות אתנו באמצעות שליחיו של הרבי.

יעקב מרגי: הם ממשיכים את המורשת והעשייה שלו, הם מביאים את התורה שלו, את אהבת ישראל שלו, שהזכרת, את הדאגה שלו לכל יהודי בכל מקום בעולם.

יעקב מרגי: ישנם מקומות רבים בעולם שהיו מדבר שממה – ואתה, אדוני היושב-ראש, מכיר זאת אישית – שממה רוחנית, והפכו להיות מקומות פורחים, מקומות של חיים, מקום של תורה.

יעקב מרגי: ומי שאחראי לדבר הזה, למהפכה הזאת, הוא האחד: הרבי מלובביץ', זכותו תגן עלינו.

יעקב מרגי: בכל מקום בעולם שבו תהיו, חברי חברי הכנסת, מקומות שעד לפני 40 שנה, 30 שנה, 20 שנה היו מדבר שממה, גם מבחינה רוחנית-תורנית ואפילו גם מבחינה פיזית; מקומות שאנשים מן היישוב נמנעו מלעבור ולהתגורר שם – הגיע הרבי מלובביץ' והפך את המקום הזה ממדבר סיני להר-סיני.

יעקב מרגי: הוא הביא לשם את התורה, והוא הפך את המקום למקום פורח, גם במובן היהודי, גם במובן האנושי.

יעקב מרגי: אני בטוח שכל אחד מכם, כל מי שיושב כאן במליאה ואלפים מאלו שצופים בנו בשידור כרגע, נתקל בעשייה המבורכת של שליחי חב"ד בעולם כולו.

יעקב מרגי: אין מי שלא ראה מקרוב איך הם מפריחים את השממה הרוחנית, איך הם מגישים יד לכל בחור ישראלי הצריך, הזקוק לעזרה, ולא משנה אם זה בחור שכייסו אותו בתאילנד, או שנפל מצוק בטיפוס הרים בנפאל, או שהלך לאיבוד בקמבודיה, או שסתם רצה ארוחה חמה ואוזן קשבת במערב-אירופה.

יעקב מרגי: שליחיו של הרבי מלובביץ' נמצאים שם בשבילו בכל רגע, והם עושים את מצוותו ואת שליחותו: לעשות את העולם כולו שיהיה טוב יותר, נעים יותר, שיהיה עולם של אור.

יעקב מרגי: לפני כשנתיים השתתפתי בכינוס השלוחים העולמי של חב"ד בניו-יורק.

יעקב מרגי: מה אומר לכם?

יעקב מרגי: אשתף אתכם בהרגשה האישית.

יעקב מרגי: עמדתי נדהם.

יעקב מרגי: זו תמונה שקשה להכיל אותה.

יעקב מרגי: אתה עומד מול עוצמה אדירה שאין דומה לה.

יעקב מרגי: אתה עומד ורואה את אלפי השלוחים נעמדים לתמונה הקבוצתית ומכסים בגופם את שלוש הקומות של בניין 770, המרכז העולמי של חב"ד.

יעקב מרגי: אתה בקושי מזהה אנשים מהיקף האנשים שהיו שם.

יעקב מרגי: וכשאתה עומד לרגע וחושב, אתה רואה את כל אלפי האנשים שעומדים שם, ראש ליד ראש – אתה בעצם רואה את הגלובוס כולו, את העולם כולו.

יעקב מרגי: אתה רואה כאן את ברלין, את מוסקבה, את קורדובה, סידני, מונטריאול, לוס-אנג'לס, אזרבייג'ן, יוהנסבורג, אמסטרדם, בואנוס-איירס, מרוקו, מדינות באפריקה: ניגריה, קניה.

יעקב מרגי: אין נקודה בעולם שלא נמצאת שם.

יעקב מרגי: זו עוצמה שאין לה אח ורע.

יעקב מרגי: זה דבר שלדעתי, כל מי שעם ישראל חשוב לו, כל מי שמצב יהדות התפוצות יקר לו, חייב להגיע לשם לפחות פעם אחת, להבין במה מדובר, לראות את האנשים שעושים את העבודה הקדושה הזאת יום-יום, שעה-שעה, לאורך כל ימות השנה, שנה אחרי שנה.

יעקב מרגי: ביקרתי גם בקזחסטן, במקום שבו המרחק בין הטמפרטורה החמה לטמפרטורה הקרה הוא 80 מעלות.

יעקב מרגי: לראות שליח חב"ד, הוא ואשתו וילדיו הקטנים, כשהילדים לומדים בכיתה וירטואלית – כיתה וירטואלית, לחשוב על הבדידות.

יעקב מרגי: אבל אתה רואה את הברק בעיניים, למרות הבדידות, הברק בעיניים של השליחות, של עוצמת השליחות.

יעקב מרגי: הם שם, והם שם לתמיד, והם שם לצד הקהילה היהודית, הם שם לצד הישראלים.

יעקב מרגי: הם שם תמיד, בכל שעה ובכל מצב.

יעקב מרגי: במסגרת תפקידי ביקרתי בעיר אודסה שבאוקראינה וראיתי בעיני מה הפירוש לקחת מדבר שממה ולעשות ממנו הר פורח.

יעקב מרגי: ביקרתי בבתי-ספר, בבית-היתומים של הקהילה היהודית שם, ביקרתי באוניברסיטה היהודית.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על לפני 100 שנה, אני מדבר על לפני כשנתיים.

יעקב מרגי: ראיתי ילדים יהודים שאם לא שליחי חב"ד שלקחו אותם תחת חסותם והעניקו להם חיים – לא רק חיים במובן הנעלה של המילה – היו ילדים שלקחו אותם, אספו אותם גם מתחנות הרכבת – לא רק חיים של תוכן ומהות, אלא הם העניקו להם חיים במובן הכי בסיסי של המילה.

יעקב מרגי: אם לא שליחי חב"ד, שלקחו אותם מהרחוב, סליחה על הביטוי, מהאשפה, הם פשוט או שלא היו אתנו בעולם בכלל, או שהם היו חלק מאותם פורעים שמשתוללים שם ברחובות עם נשק חם.

יעקב מרגי: הם לקחו ילדים, הם לקחו עיר, עיר שהייתה מדבר שממה, והפכו את המקום למקום פורח.

יעקב מרגי: מאות ילדים מתחנכים בבתי-ספר מוארים ונעימים, חלקם הגדול עלו לארץ במסגרות שונות, ואין הכנה לקליטה יותר טובה מזו.

יעקב מרגי: ילדים עלו ושירתו כאן בצבא, הקימו משפחות לתפארת, והפכו להיות נכס מפואר של עם ישראל ומדינת ישראל.

יעקב מרגי: וכמו באודסה – היא רק אחת מני כמה – ככה בעוד מאות ואלפי נקודות בעולם.

יעקב מרגי: שלוחי חב"ד הופכים את העולם ממדבר סיני להר-סיני, כפי שאמרתי.

יעקב מרגי: הם הופכים את המדבר השמם למקום פורח, והכול לאור תורתו והדרכתו ומורשתו של הרבי.

יעקב מרגי: לכל זה היה אחראי אדם אחד, הרבי מלובביץ'.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תרשה לי שוב להודות לך על קביעת נושא זה על סדר-היום.

יעקב מרגי: זכתה הכנסת זכות גדולה היום להעלות על נס את פועלו של הרבי מלובביץ', ולמען עם ישראל ולמען מדינת ישראל ללמוד ממורשתו ותורתו.

יעקב מרגי: תודה רבה לכל השליחים, לכל החסידים שממשיכים את מורשתו של הרבי מלובביץ'.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליוזם הדיון, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי להזכיר שבקזחסטן גם קבור אביו של הרבי, אדם גדול בזכות עצמו, כך שהטמפרטורה החיצונית פחות קובעת שם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אריה דרעי להמשיך בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לכל משתתף בדיון עומדות שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, גם אני מצטרף לברכות לך, אדוני היושב-ראש, על הדיון.

אריה מכלוף דרעי: חשוב מאוד.

אריה מכלוף דרעי: בראשית דברי אני רוצה, ברשות כולם, לשלוח חיזוק לתושבי הדרום שנמצאים בימים האחרונים תחת מתקפה אכזרית של רקטות וטילים.

אריה מכלוף דרעי: לבנו אתכם, אחינו.

אריה מכלוף דרעי: בימים אלו, שבהם אנחנו מקבלים הוכחה לשנאה התהומית של שכנינו, שלא מהססים לרצוח את ילדינו בדם קר, אנו, עם ישראל, צריכים לשמור על אחדותנו בכל מחיר.

אריה מכלוף דרעי: זהו כלי הנשק היעיל ביותר נגד השנאה המשתוללת ברחובות.

אריה מכלוף דרעי: לכן זה גם הזמן המתאים ביותר, כשאנחנו כאן – הכנסת מתאחדת סביב דמותו של מנהיג שאיחד את עם ישראל.

אריה מכלוף דרעי: וכל המעלות וכל הדברים הגדולים שיש – דבר הגדול ביותר, שאי-אפשר להסביר אותו: אהבת ישראל שהייתה בו לכל יהודי באשר הוא יהודי.

אריה מכלוף דרעי: אולי זו המסגרת היחידה שאין בה הבדל בין אשכנזים לספרדים, בין חרדים לחילונים; כל אדם באשר הוא אדם, אפילו גויים, התקבלו שם בזרועות פתוחות ובלב אוהב.

אריה מכלוף דרעי: זכיתי, אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר להיות בארצות-הברית, יחד עם רעייתי יפה, שהתחנכה עם שאר אחיותיה בבית-ספר "בית רבקה" בצרפת, בית-ספר של הרעבע, שהרעבע ייסד שם.

אריה מכלוף דרעי: זכינו להיות על קברו של הרעבע.

אריה מכלוף דרעי: התפללנו שם, כמובן.

אריה מכלוף דרעי: התפללתי עלי, על משפחתי ועל כל עם ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שבעזרת השם התפילות יתקבלו.

אריה מכלוף דרעי: לאחר מכן ביקרתי במוסדות, מעט זמן, אבל נדהמתי – כל כך עמד לנגד עיני מה שחז"ל אמרו, שגדולים צדיקים במיתתם יותר מבחייהם, וצדיקים נקראים חיים.

אריה מכלוף דרעי: לראות את המפעל האדיר הזה, שלא רק שהוא שומר על עצמו, אלא איך הוא מכפיל, משלש ומרבע את עצמו: 4,200 שלוחים בכל העולם.

אריה מכלוף דרעי: מפעל אדירים שם.

אריה מכלוף דרעי: איך העסק תוסס – חתונה, הכול.

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר להאמין איך בשכונה הזאת, בקראון-הייטס, לראות מפעל כזה, אדירים, של יהודי אחד, שמסר את נפשו, את כולו, למען עם ישראל.

אריה מכלוף דרעי: גאון-הגאונים, ומצד שני – כל פרט וכל דקה למען עם ישראל.

אריה מכלוף דרעי: איך הספיק לעשות את הדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: איך עשה כזה מפעל שממשיך ומגדיל את עצמו?

אריה מכלוף דרעי: זו תופעה על-נסית שאי-אפשר להבין אותה.

אריה מכלוף דרעי: זכיתי גם, כמנכ"ל משרד הפנים, כשר הפנים, להיות – ברוך השם שהייתה לי הזכות – להכיר בכפר-חב"ד, ביישוב שהרעבע הקים.

אריה מכלוף דרעי: יש לזה שם אפילו; שכחתי איך הרעבע קרא לכפר-חב"ד, שם מיוחד.

אריה מכלוף דרעי: זכיתי לתת לו מעמד מוניציפלי, וזכיתי, ברוך השם, לעזור להקים שם תשתיות.

אריה מכלוף דרעי: אם אין קמח אין תורה.

אריה מכלוף דרעי: זכיתי גם בתקופה האחרונה לעזור לישיבה הגדולה בחב"ד לצאת מחובותיה.

אריה מכלוף דרעי: אני רואה בזה זכות גדולה.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר לכם משהו אישי.

אריה מכלוף דרעי: לא זכיתי, לצערי הרב, לפגוש את הרעבע באופן אישי, אבל זכיתי שיברך אותי בחמימות רבה.

אריה מכלוף דרעי: לפני 24 שנים בדיוק, בשנים שבהן כיהנתי כשר הפנים, נסע אחי הצעיר, עו"ד שלמה דרעי, לניו-יורק.

אריה מכלוף דרעי: ניצלתי את ההזדמנות וביקשתי ממנו שייכנס לרעבע מחב"ד ויבקש עבורי ברכה.

אריה מכלוף דרעי: אחי עבר בחלוקת הדולרים, כמו כל האלפים שם, וכשאמר את שמו, הוא אמר:

אריה מכלוף דרעי: אני עו"ד שלמה דרעי, כולם שם כששמעו הופתעו לגלות שהרעבע יודע בדיוק במה מדובר.

אריה מכלוף דרעי: אתם יודעים, בחב"ד אי-אפשר להסתיר שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: הכול מוסרט ומתועד.

אריה מכלוף דרעי: אין סודות.

אריה מכלוף דרעי: לאחרונה יצא לי לצפות בסרט של הברכה שנתן לי הרעבע באמצעות אחי.

אריה מכלוף דרעי: אני חוזר על המילים: שהקדוש-ברוך-הוא יעזור לו, אמר הרעבע, שינחהו בדרך הישר ובדרך הפנימיות.

אריה מכלוף דרעי: כיוון שהוא מכהן כשר הפנים, הרי הוא לכול ראש, וצריך להראות דוגמה אישית שכל יהודי צריך ללכת בדרך הפנימיות.

אריה מכלוף דרעי: שיהיה לו בהצלחה רבה ובשורות טובות.

אריה מכלוף דרעי: הרעבע גם העניק לאחי שלמה, עבורי, שטר לברכה והצלחה, שטר ששמור אצלי עד היום.

אריה מכלוף דרעי: ביום הזה שהכנסת מציינת את יום ההילולה של הרעבע, אני חושב שראוי שתצא מכאן קריאה, אדוני היושב-ראש, לדבוק במורשתו של הרעבע, להרבות באהבת ישראל בכל מחיר ובכל תנאי, ונזכה במהרה לביאת משיח צדקנו, אמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת רות קלדרון לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חבר הכנסת יצחק כהן.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת ואורחים נכבדים, להיות חברת כנסת של יש עתיד שאוהבת יהדות ויהודים זה בדרך כלל מצב של אהבה נכזבת.

רות קלדרון: למרות שיש לי פה הרבה חברים מכובדים, אני בדרך כלל מרגישה – ולא זה המצב עם חב"ד.

רות קלדרון: עם חב"ד אני תמיד מרגישה אהבה חוזרת.

רות קלדרון: שלוחי הרבי מלובביץ', חסידי חב"ד, שנשלחים לאלפי נקודות ברחבי העולם כדי לחזק את היהדות והיהודים באשר הם – מפעל השלוחים דינמי ומתפתח.

רות קלדרון: יש כ-4,000 שלוחים המפעילים 3,500 מרכזים ומוסדות ברחבי העולם.

רות קלדרון: אני גם זכיתי להכיר את השליח של איסטנבול, שלמד לדינו – יש עוד מרכזים בקהילה בטורקיה – ואת השליח בניו-זילנד.

רות קלדרון: מושג השליחות החל עוד על-ידי הרבי החמישי של חב"ד, ששלח שלוחים לגאורגיה ולארצות-הברית, אבל התנופה הגדולה ניתנה עם תחילת נשיאותו של הרבי האחרון, הרבי מלובביץ'.

רות קלדרון: בשנים הראשונות לנשיאותו היה הרבי בעצמו קורא לאברכים ומבקשם לנסוע, כל אחד למדינה מסוימת שהרבי מצא לנחוץ לחזק.

רות קלדרון: הרעיון הטמון בשליחות הוא עמוק, ובה בשעה פשוט מאוד: הרבי היה מעוניין להגיע לכל יהודי בכל פינה ברחבי העולם, לחזקו ביהדותו, להגביר את מחויבותו ליהדות ולזרז בכך את התיקון והגאולה.

רות קלדרון: טכנית זו משימה בלתי אפשרית לאדם אחד, ולכן גידל הרבי צבא של צעירים וצעירות – הלוואי שנצטרך רק צבא כזה יום אחד; כמובן, אני מחזקת את ידי צבא ההגנה לישראל הערב, ששומרים עלינו, לדבר על הצבא האחר.

רות קלדרון: הוא אמר להם: אני מייפה את כוחכם לייצג אותי.

רות קלדרון: המושג שליחות הוא גדר בהלכה שמאפשר לאדם אחד למנות אדם שני שיפעל בשליחותו.

רות קלדרון: הרבי הפך את המושג הזה לדרך חיים, שבתחילתה הלכו בה עשרות משפחות צעירות, ובהמשך – מאות אלפים.

רות קלדרון: לתפקיד זה של שליח נדרשו מוטיבציה גבוהה ונכונות לעמוד בכל תנאי, ויהיה קשה ומגביל ככל שיהיה, ובלבד שהשליחות תימשך.

רות קלדרון: הייתה זו מנהיגותו הייחודית של הרבי שגיבשה תכונות אלה: מודעותם של השלוחים שהם פועלים בעצם מכוחו של הרבי, שהם שליחים שלו, הייתה תובנה עמוקה, שמעניקה כוחות להתגבר על מכשולים שנראו לכאורה בלתי עבירים.

רות קלדרון: חבר הכנסת דרעי אמר שאנחנו צריכים ביום הזה שבו מזכירים את הרבי לנסות ולקיים משהו ממה שלמדנו ממנו בחיים שלנו.

רות קלדרון: אני רציתי לבקש, לקחת את הרעיון הגדול הזה של שליחות, שמהווה דוגמה מופלאה לשירות ולנתינה, ולהציע רעיון חדש.

רות קלדרון: הייתי מזמינה לשירות כל בחור ובחורה יהודים בעולם, דתיים וחילונים ומסורתיים ופלורליסטים, כולם, שנכונים לתת שנתיים לשירות בקהילות שלהם, או בישראל או בכל מקום אחר בעולם שיבחרו; הקדשת שנתיים מהחיים לחברה עשויה לבנות דור ערכי וממוקד יותר, השואף לחיים משמעותיים יותר.

רות קלדרון: לצד שירות ישראלי של כל אזרחי ישראל, אני חולמת על צבא שלום יהודי, Jewish Peace Corps, כמו ה-Peace Corps האמריקני; צבא אזרחי שמתגייסים אליו אנשים מתוך התנדבות, אפשר אחרי לימודים אקדמיים, והוא עשוי להיות דרך מלך לאחדות יהודית מסוג חדש.

רות קלדרון: אני מבקשת להביע את הערכתי לרבי מלובביץ' ולתנועת חב"ד על נכונותם להוסיף אור ואהבת ישראל ולא שנאת חינם.

רות קלדרון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רות קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, קהל יקר וקדוש, מעטים האישים שהטביעו את חותמם בהיסטוריה לדורי דורות.

יצחק כהן: כבוד השר, אתה יכול למסור לשר החוץ שהרבי הציב 4,350 נקודות בכל רחבי הגלובוס.

יצחק כהן: אני חושב ששר החוץ צריך ללמוד ממנו.

יצחק כהן: אין כאלה נציגויות בישראל כמו שהרבי הפיץ בכל העולם כולו: מזרח, מערב, צפון, דרום – ארבע רוחות השמים, מפיצים תורה במסירות נפש.

יצחק כהן: היו ימים קשים יותר.

יצחק כהן: באחד מספריו הוא כותב שגולדה מאיר הייתה ראש המשלחת לברית-המועצות ב-1949.

יצחק כהן: לא יודע איך ההוראה של הרעבע הגיעה אליה, אבל היא ציוותה על כל אחד מחברי המשלחת לקחת אתו זוג תפילין שיגיע אתו לברית-המועצות.

יצחק כהן: אני מניח שלא כולם היו שומרי מצוות שם; חלק מהם, מחברי המשלחת – אני לא יודע אם אחד היה שומר מצוות.

יצחק כהן: אבל הזהות היהודית הייתה כל כך עמוקה באותו זמן, שהיא ציוותה על כל אחד מחברי המשלחת לקחת אתו זוג תפילין ולעבור את מסך הברזל, וכל פעם שחצו אותו וחזרו, עוד זוגות תפילין ועוד זוגות תפילין הגיעו – הגיעו לאן שהרעבע רצה שיגיעו; זה מקום חושך וצלמוות, ושם האירו את העולם כולו.

יצחק כהן: אמרו חז"ל שתרי"ג מצוות רמוזות בעשרת הדיברות.

יצחק כהן: במבצעים הרבים של הרבי, אחד המבצעים היותר-מפורסמים, הוא ביקש – מבצע עשר, עשר מצוות, להשפיע על כל יהודי בעולם לקיים עשר מצוות.

יצחק כהן: אבל בחוכמתו הרבה, בתוך עשר המצוות למעשה טמונות תרי"ג מצוות.

יצחק כהן: מה הן עשר המצוות?

יצחק כהן: לימוד תורה, תפילין, כשרות, מזוזה, צדקה, ספרייה – ספרי קודש, שמירת שבת, טהרת המשפחה, אהבת ישראל וחינוך יהודי.

יצחק כהן: הוא קרא לזה: מבצע עשר, עשר מצוות, תעשו עשר מצוות.

יצחק כהן: בתוך עשר המצוות טמונות למעשה כל תרי"ג המצוות.

יצחק כהן: מורי ורבותי, 20 שנה מאז הסתלקותו של הרבי והמפעל שלו הולך ומעצים.

יצחק כהן: ב-20 השנה האחרונות כמעט הוכפל מספר השלוחים ברחבי העולם.

יצחק כהן: נאחל להם שימשיכו להגדיל תורה ולהאדיר, ונסיים כמו שמסיים הכוהן בברכת הכוהנים: "השקיפה ממעון קדשך מן השמים וברך את עמך את ישראל ואת האדמה אשר נתתה לנו כאשר נשבעת לאבתינו ארץ זבת חלב ודבש".

יצחק כהן: כל טוב.

יצחק כהן: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: יישר כוח.

רות קלדרון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים ביציע, חסידי חב"ד, מנהיגי חב"ד, רבני חב"ד, הרבה ידידים ותומכים, אני חושב – בפרשת השבוע, דברי רש"י: "וידבר משה אל ה' לאמור יפקד ה' אלוקי הרוחת לכל בשר איש על העדה" – אומר רש"י שמשה רבנו מבקש: "מנה עליהם מנהיג שיהיה סובל כל אחד ואחד לפי דעתו".

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שדברי רש"י מתמצתים את דרכו ואת הנהגתו של הרעבע.

מנחם אליעזר מוזס: מי אנוכי שאני אדבר על קדושתו, על תורתו, גאונותו וצדקתו של הרעבע; עפר אני תחת כפות רגליו הקדושות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם אנחנו מתבוננים בהנהגה של הרעבע מבחינת אהבת ישראל, אז אלה דברי רש"י בפרשת השבוע: "מנה עליהם מנהיג שיהיה סובל כל אחד ואחד לפי דעתו".

מנחם אליעזר מוזס: כשאנחנו רואים את ההנהגה של הרעבע בנושא של אהבת ישראל, שידוע שזו המורשת כפי שמביא הרעבע הריי"צ ב"כתר שם טוב", השיחה הראשונה של האלטר-רעבע, בעל "התניא", עם המגיד ממזריטש, מורו ורבו לעתיד, הייתה על מסירות נפש ואהבת ישראל; לא אהבת ישראל שבלונית שמדברים, אהבת ישראל, אוהב ישראל, אלא מסירות נפש לאהבת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: ואת זה אנחנו רואים בכל מקום ובכל עת ובכל פינה בעולם – את דרכו ותורתו של הרבי, את המורשת שלו, וכל השלוחים וכל חסידי חב"ד ומנהלי המוסדות, כולם ממשיכים את הדרך הזאת של מסירות נפש לאהבת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, לפני שנה וחצי ייצגתי את המדינה בפולין בתפקידי כסגן שר החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: הלכתי לבקר בבית-העלמין בוורשה.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים, בבית-העלמין בוורשה טמונים קרוב לחצי מיליון יהודים.

מנחם אליעזר מוזס: ואז, מה אני פוגש בכניסה?

מנחם אליעזר מוזס: בית-חב"ד.

מנחם אליעזר מוזס: עומדים אברכים עם תפילין, מניחים תפילין לאורחים שמגיעים מכל העולם.

מנחם אליעזר מוזס: מי לא מגיע לבקר בבית-העלמין העתיק הזה?

מנחם אליעזר מוזס: ואז אני חושב בלבי: יום גשום, יום כזה, עומדים הם עם התפילין כאן, ממש במסירות נפש, ואני שואל אותם: כמה יהודים?

מנחם אליעזר מוזס: הוא אומר: אנחנו עוד לא פגשנו יהודי אחד שהגיע לכאן, לבקר בבית-העלמין הזה, שלא הניח תפילין; אנחנו רק – רואים את השלט "חב"ד – הנחת תפילין", כולם מניחים תפילין.

מנחם אליעזר מוזס: באותה הזדמנות אני אספר לכם רק שהלכתי ברחוב, וניגשת אלי איזו אישה ושואלת: איפה כאן זה בית-חב"ד?

מנחם אליעזר מוזס: מה המרחק מכאן?

מנחם אליעזר מוזס: היא רוצה להדליק עם שתי חברות שלה נרות שבת.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי: תשמעי, אי-אפשר להדליק נרות ולנסוע.

מנחם אליעזר מוזס: לא, אנחנו רוצים ללכת רגלי, אנחנו ניסע לשם ונישאר לסעודה בבית-חב"ד, ונחזור אחר כך יחד.

מנחם אליעזר מוזס: ואני שואל אותה: מאיפה אתן?

מנחם אליעזר מוזס: לא פחות ולא יותר, מהרצלייה-פיתוח, מכפר-שמריהו, ממקומות כאלה, והם יודעים שהכתובת זה בית-חב"ד.

מנחם אליעזר מוזס: שלא לדבר שנכנסתי לשם לארוחת ערב, אז היה מלא, קבוצות, וככה, בכל עיר ובכל פינה בעולם אנחנו רואים את הנקודה החב"דית.

מנחם אליעזר מוזס: זכותו של הרבי יגן עלינו – זכותו, אומר ה"נועם אלימלך" מליז'נסק, מלשון זכות וטוהר; זכותו וטוהרו של הרבי יגן עלינו ועל כל ישראל, ושנוכל כולנו להמשיך בדרכו, דרך של מסירות נפש לאהבת ישראל, אמן.

רות קלדרון: אמן.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון, ושולי מועלם-רפאלי תהיה הבאה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, נציגות נכבדה של חב"ד, חברי חברי הכנסת, 20 שנה עברו מאותו יום קשה, יום ראשון, ג' בתמוז, כאשר באמצע שיחה שלי עם ידידי חבר מועצת העיר דהיום, רב יעקב הלפרין, שיושב פה, הגיעה הידיעה המרה מניו-יורק.

מאיר פרוש: מייד לאחר מכן התחילה התארגנות הבזק החפוזה להגיע לנתב"ג ולעלות למטוס שצא"ח ארגן.

מאיר פרוש: ואני אומר כאן, הודות לתושייתו של ידידי המנוח רב אלעזר גלבשטיין, שנפטר זה עתה, קיבלתי מקום במטוס שלקח אותנו היישר לניו-יורק ומשם לאוהל.

מאיר פרוש: ביום כזה אני בטוח שצריך להזכיר כאן את משנתו של הרבי, שזעק מנהמת לבו שאסור לדבר עם הפלסטינים, כי לצערנו זה רק גורר אותנו למצב שבו אנחנו נמצאים היום.

מאיר פרוש: מה אפשר לומר בשלוש דקות על הרבי, הענק שבמלכים?

מאיר פרוש: לרעבע היה חשוב הקשר עם החסידים, הקשר האישי באמצעות ה"יחידות", המכתבים, ההתוועדויות; לרבי היה חשוב – הפצת המעיינות, להתמיד בהדפסת המאמרים, המכתבים; לרעבע היה חשוב קיום מוסדות החינוך והתורה; לרעבע היה חשוב קיום המבצעים, כמו כתיבת ספר תורה לכל כלל ישראל, הנחת תפילין לעוד ועוד יהודים, ועוד ועוד ועוד, ואנחנו לא יכולים למנות כל כך הרבה דברים.

מאיר פרוש: לרעבע היה מאוד חשוב, כמו שנזכר כאן, מפעל השלוחים.

מאיר פרוש: המפעל האדיר הזה הוא המפעל שבעצם כל העולם, כשמדברים אתו על חב"ד, יודע מייד לומר: המפעל של השלוחים שהרבי הקים זה דבר שלא ניתן לתאר, ולא שייך בכלל להעביר מסר של יהדות לולא כל השלוחים בכל העולם כולו.

מאיר פרוש: וכולם נפעמים מול המפעל האדיר הזה.

מאיר פרוש: וכמו שבכל העולם כולם נפעמים מהמפעל האדיר הזה, כך כאן בארץ, וגם כאן בכנסת, כולם מאוחדים ומשבחים את המפעל הגדול והקדוש הזה.

מאיר פרוש: ואני חושב שלקראת הסיכום של הדיון צריכים לקבל החלטה: הכנסת מקבלת החלטה ודורשת ממדינת ישראל שהיא תהיה חלק מהמפעל האדיר הזה, לעזור למפעל השלוחים בעולם וגם בארץ.

מאיר פרוש: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

רות קלדרון: אחריה – חבר הכנסת – – –

שמעון אוחיון: – – –

רות קלדרון: סליחה, טעיתי.

רות קלדרון: חבר הכנסת שמעון אוחיון, סליחה.

רות קלדרון: שולי, אני טעיתי.

שמעון אוחיון: אני חוזר לוועדה.

רות קלדרון: לכבוד השידור הציבורי.

שמעון אוחיון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים מקהילת חב"ד הנפלאה, רק לפני כמה ימים חווינו יחד, עם ישראל כולו בארץ ובתפוצות, את תחושת האחדות שהעניקו לנו המשפחות שער, יפרח ופרנקל, אשר איבדו את יקיריהן איל, גיל-עד ונפתלי, זיכרונם לברכה.

שמעון אוחיון: זוהי תחושת אחדות שנולדה בעת מצוקה וצרה, ונתנה לעם כולו תעצומות להתחזקות של העם בצדקת דרכו, בזכות קיומו במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: היום באנו לציין ולהעלות על נס דמות מיוחדת של מנהיג גדול בעם ישראל, שהשקיע את כל זמנו ואת כל המשאבים שעמדו לרשותו כדי לחזק את האחדות של עם ישראל; אחדות לא מתוך מצוקה וצרה אלא מתוך שמחה וטוב לבב.

שמעון אוחיון: זה הבדל גדול.

שמעון אוחיון: לא שאני ממעיט, חלילה, באחדות שנוצרה לפני שבועיים בעקבות האסון הנורא, אבל למנהיגותו ולגדולתו של הרבי מלובביץ' בוודאי יש תרומה חשובה לאחדות הזאת, שנעשית באמת מתוך שמחה ומתוך טוב לבב.

שמעון אוחיון: ואני, כמובן, כשאני מדבר על הרבי מלובביץ' – אנחנו מדברים על מנהיג משכמו ומעלה, שהטביע את חותמו באישיותו ובהנהגתו על כלל ישראל.

שמעון אוחיון: תלמיד חכם.

שמעון אוחיון: מה אומר?

שמעון אוחיון: גאון הבקי בש"ס, פוסקים, קבלה ועוד, וכל זה בצד השכלה אקדמית מקפת ורחבה.

שמעון אוחיון: הוא הופיע לפנינו כאישיות מלכותית המקרינה סמכות אך אצילה בנימוסיה ובהתנהגותה, שהיא קשובה לכל אחד ואחד מעם ישראל.

שמעון אוחיון: כל אדם, ויהיה הרקע שלו אשר יהיה – דתי, חילוני, ימין, שמאל, השקפת עולם זו או אחרת – כל אחד זכה להתקבל אצלו ולהרגיש בנוח ובנועם בנוכחות עמו.

שמעון אוחיון: כולם היו רצויים וכל אחד חש בקשר אישי כלשהו בשעת המפגש עם הרבי מלובביץ'.

שמעון אוחיון: במפגשים הללו הוא הרבה לחייך ולהרעיף מקסמו על היושבים עמו.

שמעון אוחיון: חיבורו לכלל ישראל לא היה רק דרך המפגשים אתו.

שמעון אוחיון: הוא היה מקושר ומעודכן בכל שעה ושעה בכל מה שקורה, בכל קהילה וקהילה בתפוצות ישראל ששם נמצאים יהודים – קהילות גדולות, קהילות רחבות, אבל גם במקום שהיו שם רק מתי מעט או בודדים.

שמעון אוחיון: אם מותר לי, אני אקח דקה כדי לספר את הסיפור האישי – – –

אחמד טיבי: אין לך דקה, זמנך הסתיים.

שמעון אוחיון: אין לי דקה.

שמעון אוחיון: אז סיפור שבו נסיים – בזה נגמר, הנה אני מסיים בעניין הזה.

שמעון אוחיון: רציתי לספר את הסיפור של הרב חפר, שמואל חפר.

אחמד טיבי: אל תספר, אל תספר.

שמעון אוחיון: אבל בוודאי ידוע.

נסים זאב: – – – לפרוטוקול.

שמעון אוחיון: אבל מי שקיבע את דמותם, את שליחותם ונוכחותם של אנשי חב"ד בכל מסגרת חברתית היה, כמובן, הרבי מלובביץ'; נוכחותם של אנשי חב"ד במוסדות ציבור ובאירועים, כשהם מביאים אור ושמחה בשירים ובריקודים, במעגל שמחבר אליו את כולם – זאת הייתה חב"ד בראשותו ובהנהגתו של הרבי מלובביץ', שממשיכה את דרכה.

שמעון אוחיון: יהודים מסתובבים בעולם ומחפשים נקודת חיבור לעמם.

שמעון אוחיון: הולכים לחב"ד ושם ימצאו לא רק ארוחה חמה וכשרה אלא ישתלבו במפגש אחים, בשיעור, בלימוד תורה, בדרשה שמחזקת את תחושת השייכות שלהם אל העם.

שמעון אוחיון: ולעתים, אחרי ניתוק של שנים ממקורותיהם, נוצרים חיבור חדש, התעניינות והכרה במסורת ישראל, שנמנעו מרבים מאתנו מסיבות שונות.

שמעון אוחיון: והנה, הם מוצאים את המקום ואת החיבור בחזרה.

אחמד טיבי: מכובדי חבר הכנסת, אתה כבר מספר את הסיפור?

שמעון אוחיון: אני סיימתי.

שמעון אוחיון: לא, אני לא מספר את הסיפור.

אחמד טיבי: אז בוא תסיים, בבקשה.

שמעון אוחיון: אני פשוט מספר על תרומתו.

אחמד טיבי: בוא תספר.

שמעון אוחיון: באמת, אני רק בזה – – –

דוד רותם: תן לו עוד שתי דקות.

שמעון אוחיון: תן עוד דקה.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להגיד לך למה אני מדייק בזמן.

אחמד טיבי: יש סיבה.

שמעון אוחיון: בכל אופן, 20 שנה, 20 שנה בקטע הזה – אנחנו מציינים דמות של מנהיג, באמת, שהשאיר את חותמו, אז בכל זאת.

שמעון אוחיון: המסר הכללי שמשת

שמעון אוחיון: מע מתנועת חב"ד הוא אהבת ישראל בכל מצב וללא תנאים.

שמעון אוחיון: ותמיד זה אהבת ישראל – אהבה ללא סייג, ללא אינטרס.

שמעון אוחיון: ועל כן, אין פלא, אין פלא שיש לחב"ד מקום מיוחד של הוקרה, של הערכה וחיבה בתוך כל אחד ואחד מאתנו.

אחמד טיבי: נא לסיים, חבר הכנסת.

שמעון אוחיון: סיימתי.

שמעון אוחיון: ואם פתחנו באחדות ישראל בשעה של מצוקה וצרה, נסיים באחדות ישראל של חב"ד, המלווה אותנו תמיד ברוב שמחה, שירה ואורה, והכול בזכותה של אותה דמות נפלאה, הרבי מלובביץ'.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

אחמד טיבי: נא להיות מוגבלים עד שלוש דקות.

אחמד טיבי: ההגבלה לשלוש דקות כוללת גם את חבר הכנסת נסים זאב.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי חברי הכנסת, אני תפילה שכל הדברים המופלאים שנאמרים על-ידי כל חברי הכנסת יהיו לשמירה והגנה על חיילי צה"ל ואזרחי מדינת ישראל כולם.

שולי מועלם-רפאלי: שלוחות ושלוחי חב"ד בארץ וברחבי העולם, מכובדי כולם, לפני 11 שנים זכיתי בחסדי השם להינשא בפעם השנייה, ובעלי ואני לקחנו את חמשת הילדים שנוצרו מהמשפחתיות המשותפת לנסיעה לחיבור שתי המשפחות לארצות-הברית.

שולי מועלם-רפאלי: בשבת היינו באורלנדו וחיפשנו, מטבע הדברים, בית-כנסת.

שולי מועלם-רפאלי: התארחנו באיזו אכסניה שהמעלה היחידה שלה הייתה שהיא קרובה לבית של שליח חב"ד.

שולי מועלם-רפאלי: בערב הבעל שלי ואני הלכנו לתפילה.

שולי מועלם-רפאלי: בבוקר באנו שוב והוזמנו להישאר לקידוש.

שולי מועלם-רפאלי: לאט-לאט ראיתי שמצטרפים עוד ועוד אנשים, יותר ממי שרק חלקו אתנו את התפילה.

שולי מועלם-רפאלי: בשלב מסוים ישבתי ליד השלוחה, או שמא נאמר השליחה, ושאלתי אותה על הילדים, והיא אמרה שהילדים כרגע בני חמש ושלוש.

שולי מועלם-רפאלי: שאלתי: אז אתם חוזרים בשנה הבאה לארץ?

שולי מועלם-רפאלי: כי הילד יהיה בן שש ומתחיל בית-ספר.

שולי מועלם-רפאלי: ואז היא הסתכלה עלי ואמרה: לא, אנחנו נשארים פה.

שולי מועלם-רפאלי: שאלתי: ואיפה הוא ילמד?

שולי מועלם-רפאלי: אז היא אמרה: נקים בית-ספר יהודי ראשון באורלנדו.

שולי מועלם-רפאלי: פתאום הבנתי שהשליחות הזאת לא ממוסגרת בזמן ובמקום; היא שליחות לטובת העם היהודי לכל הזמן שאפשר.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה, ברשותכם, להאיר את המקום המיוחד שהרבי מאיר לנשים ביהדות.

שולי מועלם-רפאלי: רבים סבורים בטעות שהמקום של נשים בעולם היהודי הוא מקום פסיבי בחיים של תורה ומצוות.

שולי מועלם-רפאלי: יש כאלה אחרים שלפעמים חותרים לאיזו השגה של שוויון מוחלט.

שולי מועלם-רפאלי: דרכו הייחודית והמאירה של הרבי באה לידי ביטוי מודגש בגישה למעמד של הנשים.

שולי מועלם-רפאלי: הרבי מלובביץ' הציג עמדה בהירה ובנויה לתלפיות באשר למעמדן ותפקידן של הנשים.

שולי מועלם-רפאלי: לפי הרבי, מקומן של הנשים בעבודת ה' ובחיים היהודיים בכלל שווה ערך לזה של הגברים.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, אין זהות מוחלטת בין המצוות והחובות המוטלות על הנשים ועל הגברים, אבל, אומר הרבי, העובדה שלכל אחד מן המינים תכונות גוף ונפש שונות, ובעקבותיהן חובות וזכויות שונות, אינה מביאה לפער בין נשים וגברים בעולם של חיים יהודיים.

שולי מועלם-רפאלי: לשיטתו של הרבי, ההפך הוא הנכון.

אחמד טיבי: נא לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: לנשים תפקיד מרכזי ושוויוני בעבודת ה', והן עומדות במרכזו של כל נושא וכל עניין בחיי המשפחה, בחיי הרוח של עם ישראל, החל ביציאת מצרים, שבזכות נשים צדקניות נגאלו, דרך מתן תורה, וכלה בגאולה האמיתית, בעזרת השם, שבזכותן עתידים להיגאל.

שולי מועלם-רפאלי: בסמוך לקבלת ההנהגה הקים הרבי, ב-1952, את ארגון "נשות חב"ד", שהיה חלוץ ארגוני הנשים באמריקה.

שולי מועלם-רפאלי: הרבי היה מדבר בפניהן, פוגש אותן ב"יחידות", וכמובן – במעמד חלוקת הדולרים המפורסם.

שולי מועלם-רפאלי: נשים הגיעו אליו מכל מקום ומכל מעמד, וכל התפקידים שהטיל הרבי, כל הזכויות והחובות על השלוחים, הוטלו גם על השלוחות.

שולי מועלם-רפאלי: כמי שעוסקת בלימוד תורה נשי, נגעה בי במיוחד גישתו של הרבי ללימוד תורה לנשים, כשאמר לא פעם כי לא רק שמותר לנשים ללמוד תורה, אלא הן צריכות ללמוד תורה מתוך פלפול, כדי שהלימוד יהיה בעל טעם ונשים תרצינה לעסוק בתורה, להתעמק בה ולהתמקד בה.

שולי מועלם-רפאלי: הרבי האמין כי אנו חיים בתקופה שללא עזרתן הפעילה של נשים בהפצה והחדרה של התורה, העם היהודי לא יוכל להתקדם אל עבר המנוחה והנחלה שהבטיח לנו הקדוש-ברוך-הוא.

שולי מועלם-רפאלי: לסיכום, אני רוצה להודות על ההזדמנות שניתנה לי לדבר על קדושתו של הרבי מלובביץ' בתחום הנשים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לחזק את ידם של השלוחות והשלוחים בארץ ומחוצה לה ולחזק את ידיכם בלימוד התורה, בחיבור יהודים בעולם כולו אל מקור הזהות שלנו, אל המקור שהוא התורה, הוא הקודש.

שולי מועלם-רפאלי: זכותו, בעזרת השם, תגן על כולנו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כבוד הרבנים החשובים, כל אחד לפי כבודו ומעלתו, אני רוצה לדבר בעיקר אל הצופים בבית.

אמנון כהן: למעשה היום הוא ההילולה של הרבי מלובביץ'.

אמנון כהן: אני עליתי מאוזבקיסטן, והרבי הטביע חותם גם שם ולימד את הקהילה שלנו בתקופות הכי קשות במשטר הסובייטי.

אמנון כהן: חונכתי במוסדות שם עוד בשנות ה-60, כשחסידי חב"ד לימדו את הילדים במחתרת, כשהיה קשה, לא כמו היום.

אמנון כהן: וכשעליתי לארץ זכיתי ללמוד בישיבת "אחי תמימים" בראשון-לציון.

אמנון כהן: אז יש לנו בעורקים שלנו את חב"ד וכל אהבת ישראל.

אמנון כהן: בתפקידי כחבר כנסת אני מכהן גם באגודות ידידות פרלמנטריות, גם כיושב-ראש אגודות ידידות, ואני מסייר.

אמנון כהן: הייתי רוצה לחשוף כמה מקומות ומוקדים שנחשפתי אליהם וראיתי בהם את הפעילות.

אמנון כהן: בוודאי שבססס"ר לשעבר, בברית-המועצות לשעבר, אחרי ההתפרקות, הפרסטרויקה, פתאום אתה מגלה שבמקום שדיכאו לגמרי את היהדות בא חסיד חב"ד, שהיום הוא כבר הרב הראשי לרוסיה, הרב ברל לזר.

אמנון כהן: יש בניין לתפארת של עשר קומות, בית-ספר, גן-ילדים, בית-תמחוי, בתי-כנסת כבר יש שם לכל מיני קהילות, ואתה רואה שהיהדות פורחת, והרבה מאוד אנשי עסקים שבאים לעשות עסקים שם קשורים לקהילה והילדים שלהם לומדים במוסדות יהודיים.

אמנון כהן: אתה רואה פתאום מקום – בעבר לא יכולת לדבר בכלל על משהו כזה, למדת במחתרת, ואתה רואה את המקום פורח.

אמנון כהן: אני מסייר עם משלחת חברי כנסת בדנייפרופטרובסק, במקום שבו המקומיים בתקופת מלחמת העולם השנייה רצחו בשכנים היהודים שלהם.

אמנון כהן: פתאום אתה רואה רב שמגיע לשם, חסיד חב"ד, שלוחו של הרבי, רבי שמואל קמינצקי, ואתה רואה בית-ספר עם 1,000 ילדים.

אמנון כהן: 1,000 ילדים.

אמנון כהן: ושמים אותם ככה במסדר עם דגלונים של מדינת ישראל, כחול-לבן, ודגל במרכז, ואתה נכנס, והשיר "הבה נגילה, נגילה הבה" – במקום שטבחו יהודים, 1,000 ילדים יהודים יש שם היום.

אמנון כהן: ולא היה חבר כנסת שנכנס למקום הזה, ככה ישב וראה את 1,000 הילדים שסידרו אותם יפה, לפי גיל, מגיל גן עד כיתה י"ב – אין חבר כנסת שלא הזיל דמעה.

אמנון כהן: לא היה אחד כזה – רגש והתרגשות.

אמנון כהן: ואתה רואה איך זה מתהפך, וזו חסידות של הרבי מלובביץ'.

אמנון כהן: מגיע לאודסה – – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

אמנון כהן: מה, כבר?

אמנון כהן: לא, אתה לא שמת את הזמן.

אחמד טיבי: שמתי.

אמנון כהן: כן?

אמנון כהן: אז משפט אחרון.

אמנון כהן: גם באודסה, הרב אברהם וולף – ילד שנולד, כבר יש לו מסגרת, עד שהוא מתחתן, כולל מכללה, ועד השידוך.

אמנון כהן: כלומר, אין התבוללות, אפס התבוללות.

אמנון כהן: זה כוחה של חסידות חב"ד.

אמנון כהן: עוד נקודה קטנה, אדוני – חייבים להגיד את זה לציבור, שידעו.

אמנון כהן: אני בא לאחד המקומות, מדינה מוסלמית, שאי-אפשר להקים שם בית-ספר.

אמנון כהן: בא חסיד חב"ד ואומר: תכיר לי את השגריר.

אמנון כהן: אני בא למקום, בוודאי, אני מחבק, רואה את הקהילה, ואני מחבר אותו עם השגריר.

אמנון כהן: מה הוא מבקש, החסיד?

אמנון כהן: אני רוצה להקים פה בית-ספר.

אמנון כהן: הוא אומר לו: תשמע, פה מדינה מוסלמית, לא ייתנו להקים בית-ספר.

אמנון כהן: אני מסתכל על השגריר, מסתכל על החסיד, ואומר: כבוד השגריר, אם חסיד חב"ד אומר שיהיה בית-ספר, רק אל תפריע; לעזור אני יודע שלא תעזור, רק אל תפריע.

אמנון כהן: אחרי שנתיים חנכתי במקום בית-ספר, ברוך השם.

אמנון כהן: משפט לחיזוק, אחרון.

אמנון כהן: כשאנו רואים את המפעל העצום אשר הקימה תנועת חב"ד מאז היווסדה, אנחנו מלאים התפעלות עצומה.

אמנון כהן: פשוט לא להאמין.

אמנון כהן: מפעל השלוחים של הרבי מלובביץ' ברחבי העולם דינמי, מתפתח, גדל ומתעצם.

אמנון כהן: בתי-כנסת בברית-המועצות מלאים, מוסדות יהודיים משגשגים, רבנים משמיעים את קולם בריש גלי, ללא כל מורא ופחד, וכל זאת בזכות המפעל האדיר שהקים הרבי.

אמנון כהן: מורשת הרבי חיה וקיימת, היא המופת שלנו, היא סוד קיומנו: אהבת התורה, אהבת הארץ ואהבת האדם.

אמנון כהן: תנועת חב"ד ראויה להערכה, להוקרה ולתמיכה על-ידי ממשלת ישראל על שרשרת פעולותיה למען קיומו של עם ישראל ברחבי תבל.

אמנון כהן: חזקו ואמצו, השלוחים של חב"ד.

אמנון כהן: הרבי מלובביץ' חי וקיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלי ישי, בבקשה.

אליהו ישי: מכובדי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, שלוחי הרבי בארץ ובעולם, האמת, כשמדברים על דמותו ועל עוצמתו, גדלותו, גאונותו, "יכלה הזמן והמה לא יכלו".

אליהו ישי: זו נשמה עצומה, גדולה, שירדה לעולם והנהיגה עשרות שנים קהילה גדולה מאוד, ובכלל דאגה לכלל ישראל.

אליהו ישי: עוצמת זיכוי הרבים ואהבת חינם וקירוב רחוקים – אי-אפשר לתאר לא רק את העשייה, את הפעולות הנפלאות, אלא גם את ההישגים המרשימים.

אליהו ישי: כאדם שלמד בחב"ד כילד בבית-ספר יסודי, חונכנו במהלך כל השנים האלה לאהבת חינם, לעשייה למען הכלל, ועם זה גדלנו.

אליהו ישי: ועם השנים, גם בשירותי הצבאי, גם במילואים – אין מקום בעולם – וגם בתפקידי הציבוריים כחבר הכנסת, כשר בכמה מממשלות ישראל, בביקורים בעולם – אין מקום בעולם שאין שם שליחי חב"ד.

אליהו ישי: אני הייתי מתמקד דווקא בעשייה ובשליחות ובעוצמת המנהיגות.

אליהו ישי: על יתר הדברים דיברו חברי, ועוד ידברו וידברו, ואין סוף לגדלותו ולהצלחות ולהישגים שלו.

אליהו ישי: אבל פלא עצום רואים פה.

אליהו ישי: ביום פטירתו בג' תמוז היו כ-1,300 שלוחים; מיום פטירתו ועד היום – 4,324, ועוד היד נטויה.

אליהו ישי: מיום ליום זה רק הולך ועולה.

אליהו ישי: זה לא נתפס.

אליהו ישי: אחרי הסתלקותו היו באמת חששות.

אליהו ישי: מה לא נאמר, מה לא חשבו כולם – שהכול הולך ומתרסק.

אליהו ישי: אבל ראו זה פלא, גדולים צדיקים במיתתם יותר מאשר בחייהם.

אליהו ישי: העוצמה והיכולות והכוחות שם בשמים למען השלוחים, למען הקהילה, למען עם ישראל – אי-אפשר לתאר.

אליהו ישי: החסידות הזאת ממשיכה לפרוח ולשגשג, בלי עין הרע, ושלא תחשבו שזה קל.

אליהו ישי: קשה, ויש קשיים גדולים מאוד.

אליהו ישי: אבל הם ממשיכים בהצלחות מרשימות.

אליהו ישי: ובכלל שליחות – אני שמעתי פעם שהוא אמר לכל השלוחים – שאמרו לו בצדק: הולכים לכל מקום בעולם, אין כמעט מקום בעולם שאין שם שלוחים של חב"ד, שמוסרים נפש.

אליהו ישי: מה עם חינוך הילדים?

אליהו ישי: אמר כך: עלי ועל צווארי.

אליהו ישי: זה כוח של אחריות שאי-אפשר לתאר אותה.

אליהו ישי: אבל הדבר המיוחד שאנחנו מציינים פה היום, אחרי 20 שנה – דבר שלא יאומן.

אליהו ישי: 20 שנה אחרי, מספר השלוחים שילש את עצמו.

אליהו ישי: את ההישגים והפעולות והעשייה בארץ ובעולם אי-אפשר לתאר, ואת זה אני שם על נס.

אליהו ישי: את זה אני שם על נס, משום שזה מעל הטבע.

אליהו ישי: זה מראה שהוא אתנו – משנתו הסדורה, השליחות שלו, המסירות שלו למען כלל ישראל והתפילות שלו, כמובן, מהשמים לכולם פה.

אליהו ישי: ולכן, ברכתי לכל חסידי חב"ד, לכל השלוחים בארץ ובעולם: חזקו ואמצו.

אליהו ישי: מרן עליו השלום אמר – תמיד היה הרב עובדיה יוסף אומר לי: אין למעלה מזיכוי הרבים.

אליהו ישי: אין למעלה מזיכוי הרבים, וזה מה שאתם עושים.

אליהו ישי: חזקו ואמצו, יישר כוח, ובעזרת השם עד ביאת גואל צדק, אמן ואמן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אורחים חשובים ונכבדים, שלוחים, נציגים של תנועת חב"ד הגדולה, אדוני היושב-ראש, זכות גדולה לכנסת ישראל לציין היום, סמוך לג' תמוז, את יום הסתלקותו של הרבי מלובביץ', רבי מנחם מנדל שניאורסון זצ"ל.

אברהם מיכאלי: ומי יגיד, אולי, כנסת ישראל, זה מובן מאליו שתציין יום שכזה, כאשר פרלמנטים בכל העולם, ובראשם בארצות-הברית, ציינו לא פעם אחת אירועים מיוחדים לכבודו של הרבי ולכבודה של תנועת חב"ד.

אברהם מיכאלי: אבל אני חושב ששום דבר לא מובן מאליו, ואת היום הזה, בראשות יושב-ראש הכנסת, בראשות חברנו חבר הכנסת יעקב מרגי וכמה נציגים נאמנים של תנועת חב"ד שמסתובבים פה בכנסת ויזמו את הדיון הזה – ולכן אני חושב שצריך לציין את הדבר הזה כברכה חשובה להם, שיזמו את היום הזה, וזה כבוד לכנסת ישראל.

אברהם מיכאלי: הרבי מלובביץ' היה מנהיג עולמי.

אברהם מיכאלי: אישיותו הגדולה, שיטתו המקורית, כישוריו הארגוניים וחזונו כבשו את העולם כולו.

אברהם מיכאלי: בה בשעה הוא היה הרבי האישי של מאות ואלפים שבאו במגע ישיר עמו.

אברהם מיכאלי: הרבי לימד משמעות עמוקה למושג מסירות נפש.

אברהם מיכאלי: זאת איננה רק הנכונות להקרבת החיים למען הקדוש-ברוך-הוא.

אברהם מיכאלי: מסירות נפש בעיני הרבי, מסירות נפש אמיתית, משמעותה לאמץ דרך חשיבה ותחושה מוחלטת של היעדר אנוכיות; ההכרה שכל היותנו היא למלא את רצון האלוקים.

אברהם מיכאלי: הרבי יצר מנהיגים.

אברהם מיכאלי: הרבי טיפח זן ייחודי של שלוחים, הפך אותם מאנשים מן השורה הדואגים לחייהם הפרטיים לאנשים גדולים, אנשי חזון ומנהיגות שמקדישים את חייהם למען הזולת.

אברהם מיכאלי: הרבי לא היה אדמו"ר של חסידי חב"ד בלבד; הרבי היה הרבי של כולם.

אברהם מיכאלי: במקום לטעון לבעלות על חידושיו ויוזמותיו קרא הרבי לרבנים, למנהיגים ולמחנכים לאמץ את הרעיונות הללו כדי להעלות את הרמה הרוחנית של הנתונים להשפעתם.

אברהם מיכאלי: כמי שבא מגאורגיה, גרוזיה – הקשר של חסידי חב"ד עם גרוזיה החל לפני יותר מ-100 שנה.

אברהם מיכאלי: השלוחים הראשונים של הרבי החמישי, הרב שלום דובער שניאורסון זצ"ל, הגיעו לעריה השונות של גרוזיה והפיחו שם רוח חיים יהודיים ביהודי הקהילה.

אברהם מיכאלי: בנו ממשיכו, הרבי השישי, רבי יוסף יצחק זצ"ל, המשיך שם עם שליחים לגרוזיה, ורבנים חשובים של יהודי גרוזיה למדו אצל הרבי, רבי יוסף יצחק.

אברהם מיכאלי: אני אזכיר כמה שמות רבנים מאוד מאוד חשובים ברשימת הרבנים של יהודי גרוזיה: תלמידו היה הרב יעקב דבראשווילי זצ"ל; רבי יהודה בוטראשווילי, רבי יהודה מקולאשר זצ"ל; הרב חכם רפאל אלאשווילי, שהיה אחר כך תלמידו וממשיכו של רבי יעקב דבראשווילי זצ"ל; הרב חכם משה מיכאלשווילי זצ"ל, שנפטר רק לפני כחודש ימים.

אברהם מיכאלי: אלה היו תלמידיו וממשיכי דרכו של הרבי, והם עשו במסירות נפש הכול כדי לשמר יהדות בגרוזיה ולהעלות את יהודי גרוזיה לארץ-ישראל.

אברהם מיכאלי: ואכן, יהודי גרוזיה עלו לארץ-ישראל, והרבי מלובביץ' המשיך ללוות אותם בארץ.

אברהם מיכאלי: לפני כשבוע קראתי סיפור מסכם של רבי יוסף בלוי, שסיפר לנו על ההיסטוריה של רבני יהודי גרוזיה שנקלטו בארץ, הגיעו לשכונות – לשיכון חב"ד בלוד ולשיכון הר-חב"ד בקריית-מלאכי.

אברהם מיכאלי: חכם משה עבר מכפר-חב"ד – הוא הגיע כמה שנים לפניהם – והם פיתחו את שתי השכונות יחד.

אברהם מיכאלי: יהודי גרוזיה לוו על-ידי שלוחי הרבי מאז העלייה לארץ ועד היום.

אברהם מיכאלי: ישנם רבנים חשובים וגדולים בקרב צעירי יהודי גרוזיה שגדלו והתחנכו בתוך קהילת חב"ד.

אברהם מיכאלי: הרבי אהב כל יהודי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, הרבי כיבד מאוד גם לא יהודים.

אברהם מיכאלי: הרבי חינך לכבד מאוד את שבע מצוות בני נח, שזה בעצם הבסיס של קיום אנושי.

אברהם מיכאלי: לכן כשגינינו פה היום את הרצח של הנער המוסלמי – אנחנו מתייחסים לזה במלוא ההבנה שכך צריך להיות.

אברהם מיכאלי: זו לא ססמה מהפה והחוצה.

אברהם מיכאלי: הרבי אהב כל יהודי, והרבי לא הבדיל – אמרו פה חברי קודם – בין קהילה כזאת לקהילה אחרת.

אברהם מיכאלי: ישיבת חב"ד בלוד – שם למדו ילדים שבאו מברית-המועצות, ממרוקו, מתימן, מתוניס – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

אברהם מיכאלי: – – והישיבה לא הבדילה בין עדה לעדה.

אברהם מיכאלי: הילדים האלה, כולם גדלו על תורה של אהבת ישראל, אהבת עם ישראל ואהבת בן-אדם כבן-אדם.

אברהם מיכאלי: הרבי השאיר לנו מורשת גדולה, ואנחנו חייבים, חייבים, להמשיך את המורשת הזאת, בעזרת השם, עד ביאת גואל צדק, אמן.

אברהם מיכאלי: אני מודה שוב לכל הפעילים החשובים שתרמו לארגון של היום הזה.

אברהם מיכאלי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, שליחי חב"ד בכל רחבי הארץ ובעולם, הגמרא אומרת בתענית: יעקב אבינו לא מת.

נסים זאב: רבי יוחנן שואל – אטו בכדי חנטו חנטיא וספדו ספדיה.

נסים זאב: אמר לו, מקרא אני קורא: "ואתה אל תירא עבדי יעקב – – – ואל תחת ישראל כי הנני מושיעך מרחוק ואת זרעך מארץ שִׁבְיָם".

נסים זאב: מקיש הוא לזרעו: מה זרעו בחיים, אף הוא בחיים.

נסים זאב: מורי ורבותי, כשאנחנו רואים את שליחי חב"ד בכל רחבי העולם – זה זרעו של הרבי; אלה הבנים של הרבי; אלה הנאמנים שממשיכים את דרכו של מורנו ורבנו.

נסים זאב: אגב, אני זכיתי להכיר אותו מקרוב.

נסים זאב: ביקרתי אותו כמה פעמים.

נסים זאב: הייתי רגיל ללכת בשמחת תורה או בשמחת בית-השואבה או במוצאי יום טוב שני של סוכות, בחג האחרון, ששם היה שמחת התורה והקפות שניות.

נסים זאב: מי שלא ראה את השמחה של עשרות אלפים שרוקדים בהתלהבות, בשמחה, בהתעלות הנפש, לא מבין מה זו שמחה של הרבי באמת.

נסים זאב: אני רק רוצה לצטט – מכיוון שהזמן פה מוגבל, אומר כמה מילים.

נסים זאב: מרן רבי עובדיה יוסף אמר כך: כי הוא אחד ויחיד בדור.

נסים זאב: בהרבצת התורה בישראל לא היה כמוהו עד עכשיו.

נסים זאב: מרן רבי מרדכי אליהו אמר:

נסים זאב: זכר צדיק לברכה, שלא היה לו אח ורע – "בקי בש"ס ובפוסקים, שר ההלכה, בקי ברמב"ם ובטורים, שר בית הזוהר, שר בקבלה, שר בחסידות, שר בדרש, שר בהנהגה, שר בהפצת התורה.

נסים זאב: כל זה בשיא הגדלות שבן-אנוש יכול להגיע אליה", וכן "נשמה כללית של כלל ישראל – – – עוצם בינתו וחכמתו, גודל קדושתו וטהרתו באופן של פלאי פלאים – – – חסד עשה עמנו האל כאשר הוריד את האדם הגדול בענקים לדור יתום שכזה – – – עיניים לו ורואה הוא את כל המתרחש בכל העולם כולו".

אחמד טיבי: נא לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: מורי ורבותי, אני רק אומר לכם דברים שראיתי במו עיני.

נסים זאב: כל מי שהייתה מועקה בלבו, מחשוכי מרפא ועד חשוכי בנים, כל מי שהיה לו ספק ספיקא בשידוכים של בניו ובנותיו, היה שולח בקשה והיה מקבל תשובה למחרת על-ידי שליח של הרבי.

נסים זאב: ומה שהיה כותב הרבי – זה מה שהיה.

נסים זאב: הוא יחיד בדורו, אוהב ישראל, אוהב את הבריות ומקרבן לתורה.

נסים זאב: עליו נאמר: הווי מתלמידיו של אהרן הכוהן.

נסים זאב: יהי רצון שזכותו תעמוד לעד וימשיכו חסידיו לעשות כהנה וכהנה לדור ודור, עד ביאת משיח צדקנו, אמן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: הקומוניסט, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, ראשי קהילת חב"ד, קהילות חב"ד, לא סוד שאני אינני חסיד חב"ד וגם אינני שותף לדרכו המדינית של הרבי המנוח.

דב חנין: סבי ז"ל, יעקב אלתר, היה חסיד חב"ד, איש קהילת חב"ד בתל-אביב, והמסורת שהוא החזיק הייתה שאנחנו שייכים למשפחה שהיא מצאצאי האדמו"ר הזקן.

דב חנין: האמת היא שאפילו אני קרוי על-שם דודי – –

אברהם מיכאלי: אתה יכול להגיד עד מחר שאתה לא חסיד חב"ד, אתה חסיד חב"ד.

דב חנין: – – שנהרג כקצין בצבא האדום בקרב על שחרור בודפשט, והוא היה קרוי על שם האדמו"ר האמצעי, כך שיש לי הרבה קשרים משפחתיים לחב"ד.

דב חנין: אבל אני ביקשתי לדבר בדיון הזה לא בגלל או בזכות הקשרים המשפחתיים, אלא בזכות רעיון מאוד יפה ועמוק שאני למדתי מסבא שלי.

דב חנין: סבא שלי היה אדם עם הרבה מאור פנים, ואומרים שמאור פנים זה עניין של אופי.

דב חנין: וזה כנראה גם עניין של אופי, אבל אצלו זה היה יותר עמוק מאשר רק אופי; זה היה עניין של השקפה מאוד עמוקה.

דב חנין: הוא החזיק בדעה, ותמיד היה אומר לי: בכל אדם ואדם יש את ניצוץ הטוב.

דב חנין: לא יכול להיות שיש אדם בעולם שאין בו את ניצוץ הטוב, ומה שצריך לעשות זה רק להשתדל ולהתאמץ ולחפש, ולא לוותר, ולהגיע לניצוץ הטוב הזה ולחשוף אותו.

דב חנין: והרעיון הזה, אורחים נכבדים, עמיתי חברי הכנסת, הציבור שמסתכל עלינו היום, הוא רעיון מאוד חשוב ואקטואלי דווקא בימים האלה, שהם ימים של הרבה כעסים, והרבה מחלוקות, והרבה התנגשויות, והרבה תסכול, ולפעמים גם בציבור שלנו יש אנשים שכועסים מאוד וחולקים מאוד על אנשים אחרים.

דב חנין: חבר הכנסת טיבי, בוודאי גם אתה יודע את זה.

דב חנין: ואני חושב שזה הרגע לומר את המסר הזה: גם כשיש מחלוקות וגם כשיש אי-הסכמות, בכל אדם יש את ניצוץ הטוב, ובואו נלך בדרך הזאת של ההתעקשות והמאמץ, ולא לוותר לעולם על להגיע לניצוץ הטוב הזה, לחשוף אותו, ויחד עם האדם הזה – שנמצא לפעמים אתך ולפעמים נמצא מולך – לעשות את הטוב בחברה שלנו ובעולם שלנו.

דב חנין: אני מאוד מודה לסבא שלי על זה שהוא הצליח להעביר אלי את הרעיון הזה.

דב חנין: אני משתדל ככל שאני יכול ללכת בדרך הזאת, ואני מקווה שנלך בדרך הזאת, רבים רבים, ונדע למצוא את הטוב ולעשות את הטוב בארץ שלנו ובעולם כולו.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת וורצמן.

אברהם וורצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השלוחים הרבים שפה; לא הפעילים ולא כלום – שלוחים.

אברהם וורצמן: זו מילה אחת שכוללת הכול, וזה הדבר הגדול בחב"ד: שלוחים.

קריאה: – – –

אברהם וורצמן: לא, לא.

אברהם וורצמן: זה לא השלוחים של המרוקאים.

אברהם וורצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלוחים יקרים, המשורר אברהם שלונסקי ז"ל, יליד אוקראינה, היה קרוב משפחתו של הרבי מלובביץ'.

אברהם וורצמן: הוא גם למד אתו בילדותו.

אברהם וורצמן: אברהם שלונסקי לא הגדיר את עצמו כאדם מאמין או כשומר מצוות.

אברהם וורצמן: בשנת 1972, במכתב הנושא את התאריך כ"ג בסיוון תשל"ב – מופיע ב"אגרות קודש" כרך כ"ז – כותב הרבי מלובביץ' מכתב הממוען אל "שאר בשרי מר אברהם שיחיה שלונסקי".

אברהם וורצמן: ושם הוא כותב את המשפט הבא, ואני מצטט מילה במילה: "אני מאמין, אשר הוא מאמין, ששנינו מאמינים".

אברהם וורצמן: שבע מילים, בסך הכול: "אני מאמין, אשר הוא מאמין, ששנינו מאמינים".

אברהם וורצמן: אנו מתכנסים היום במלאות 20 שנה להסתלקותו של הרבי מלובביץ'.

אברהם וורצמן: מה היה ה"אני מאמין" של הרבי מלובביץ'?

אברהם וורצמן: נראה לי שהמשפט הקודם בן שבע המילים מתמצת את ה"אני מאמין" של הרבי: "אני מאמין, אשר הוא מאמין, ששנינו מאמינים".

אברהם וורצמן: האמונה של הרבי באלוהים לא הייתה מוטלת בספק, וזה לא חידוש לומר שהרבי האמין באלוהים.

אברהם וורצמן: ודאי שהוא האמין.

אברהם וורצמן: החידוש הוא האמונה שלו בכל אחד ואחד בעם ישראל.

אברהם וורצמן: ה"אני מאמין" של הרבי גרס שאין דתיים וחילונים; אין מאמינים ושאינם מאמינים.

אברהם וורצמן: כולנו מאמינים בני מאמינים.

אברהם וורצמן: כולנו בני אברהם, יצחק ויעקב.

אברהם וורצמן: אחד מבטא את זה יותר ואחר מבטא את זה פחות, אך בבסיס הדברים כולנו מאמינים.

אברהם וורצמן: מתוך ה"אני מאמין" הזה הקים הרבי את מפעל השליחות הענק.

אברהם וורצמן: למעלה מ-4,000 שליחים פרוסים בכל נקודה בעולם שיש בה יהודים, מאלסקה ועד תאילנד, מאוסטרליה ועד טקסס, וגם בארצנו פועלים למעלה מ-500 שליחים, ממטולה שבצפון ועד אילת שבדרום.

אברהם וורצמן: מה ההיגיון לשלוח זוג צעיר לחור נידח בקצה העולם?

אברהם וורצמן: מי אמר שהם יצליחו בכלל בשליחות?

אברהם וורצמן: הכול מתחיל ב"אני מאמין" של הרבי.

אברהם וורצמן: הוא האמין בטוב שיש בכל אחד מעם ישראל, באמונה הקיימת בתוך כל אחד ואחד.

אברהם וורצמן: מתוך האמונה הזאת בכל אחד שלח הרבי את השליחים וידע שהם יצליחו במשימה, כי כל יהודי באשר הוא – בתוכו הוא מאמין.

אברהם וורצמן: ה"אני מאמין" של הרבי לא שקע אחר פטירתו.

אברהם וורצמן: להפך, המורשת רק גדלה והתעצמה ב-20 השנים האחרונות.

אברהם וורצמן: אותו "אני מאמין" ממשיך להתוות דרך לאלפי יהודים.

אברהם וורצמן: אני באופן אישי זכיתי לחוות חוויה יוצאת דופן השנה – זכיתי להיות נציג הממשלה, ממשלת ישראל, במעמד הגדול והמרגש בכינוס השליחים העולמי בניו-יורק.

אברהם וורצמן: המנחה, הרב קוטלרסקי, ביקש להצדיע לקבוצות שליחים שיצאו בשנה מסוימת לשליחות.

אברהם וורצמן: כשהוא ביקש מהשליחים שיצאו לשליחות מאז שנת תשנ"ד – שנת הסתלקותו של הרבי לפני 20 שנה – ועד היום, נעמדה הקבוצה הגדולה ביותר, קבוצה שמהווה למעלה מ-70% משליחי הרבי בעולם.

אברהם וורצמן: מספר השליחים של הרבי גדל ביותר מ-100%.

אברהם וורצמן: אין תופעה כזאת בשום מקום אחר בעולם.

אברהם וורצמן: פשוט מדהים.

יואב בן צור: ב-300%.

אברהם וורצמן: כן, אמרתי יותר.

אברהם וורצמן: נתונים אלו מראים יותר מכול את העובדה שמורשתו הגדולה של הרבי מלובביץ' רק ממשיכה להתעצם ולהגיע לעוד ועוד מקומות בעולם.

אברהם וורצמן: מאז כניסתי לתפקיד סגן שר החינוך החלטתי לסייע ולעשות ככל יכולתי לחזק את מוסדות חב"ד בארץ ובעולם.

אברהם וורצמן: ברוך השם, בהרבה מקומות אנחנו במהלכים מאוד גדולים.

אברהם וורצמן: בין הביקורים הרבים במוסדות חב"ד בארץ ביקרתי בכפר-חב"ד, ביקרתי בגני-הילדים וגיליתי שחלומם הגדול של הילדים הוא להיות שליח.

אברהם וורצמן: המשכתי לבית-הספר היסודי, ושם שאלתי את הילדים לשמם ולמקום מגוריהם, וכך הם ענו לי, ואני לא שוכח את זה: אני דוד, שליח של הרבי במודיעין – ילד; אני שרה, שליחה של הרבי בכפר-חב"ד; אני חיה מושקא, שליחה של הרבי ברחובות, וכך הלאה וכך הלאה.

אברהם וורצמן: המשכתי והשתתפתי בשיעור – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

אברהם וורצמן: אני גומר תכף.

אברהם וורצמן: – – בשיעור בווידיאו-קונפרנס בבית-הספר הווירטואלי לילדי השליחים בכל המקומות הנידחים בעולם.

אברהם וורצמן: שוב נדה

אברהם וורצמן: מתי לשמוע ולראות את הילדים שלומדים בשמחה ושוב אומרים: אני שליח של הרבי בשנגחאי, אני שליח של הרבי בבנגקוק, אני שליחה של הרבי במוסקבה וכן הלאה וכן הלאה.

אברהם וורצמן: השליחות של הרבי ממשיכה בכל עוז.

אברהם וורצמן: ביום זה, שבו אש נורית על אזרחינו ויישובינו בדרום ובמרכז הארץ – היו עכשיו טילים בשוהם, בתל-אביב ובלוד – אי-אפשר שלא להזכיר את דבריו של הרבי בתקופת מלחמת המפרץ.

אברהם וורצמן: שר המשטרה דאז, רוני מילוא, אמר לרבי: אנחנו נמצאים בימים קשים.

אברהם וורצמן: והרבי, באופן נדיר, קטע את דבריו ואמר, וכך אני מצטט: "אין אלו ימים קשים – – – כבר אמרתי שכתוב במפורש ביחס לארץ-ישראל 'ארץ אשר עיני ה' אלוקיך בה מראשית השנה ועד אחרית שנה'".

אברהם וורצמן: בימים אלו, שרבים חוששים ומפחדים מאיומים, חשוב להזכיר את האמרה המפורשת על ארץ-ישראל, שהרבי ציטט רבות בזמן מלחמת המפרץ.

אברהם וורצמן: הרבי אמר שארץ-ישראל היא המקום הבטוח ביותר בעולם ואין לעזוב את ארץ-ישראל בשום פנים, ואכן במלחמת המפרץ הרי היו נסים גדולים מאוד, כמו בימינו אלו.

אברהם וורצמן: השבועות האחרונים מלאים בכאב גדול, יחד עם אחדות נדירה של חלקי עם ישראל.

אברהם וורצמן: אנחנו חייבים להמשיך את האחדות הזאת.

אברהם וורצמן: אנחנו חייבים להמשיך את המורשת הגדולה של הרבי מלובביץ'.

אברהם וורצמן: אנחנו חייבים להאמין אחד בשני.

אברהם וורצמן: אנחנו חייבים להביט על הזולת בעין טובה, לפעול מתוך אהבה ולחיות כולנו את המורשת הגדולה של הרבי, את המילים שנאמרו בלוויות שלושת הנערים וימשיכו להדהד מעלינו: הריני מקבל עלי מצוות עשה של ואהבת לרעך כמוך ואני אוהב כל אחד בישראל כנפשי וכמאודי.

אברהם וורצמן: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לסגן השר וורצמן.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת יחיאל בר, ואחריו – חבר הכנסת זאב אלקין, ואחריו השר גלעד ארדן – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד רותם – אינו נוכח – – –

דוד רותם: אני פה, אני נוכח.

פנינה תמנו: נוכח.

פנינה תמנו: בבקשה, הדוכן לרשותך, חבר הכנסת רותם.

פנינה תמנו: כוחו של ההרגל, מה שנאמר.

יחיאל חיליק בר: – – –

פנינה תמנו: נאפשר לך.

פנינה תמנו: אנחנו נאפשר לך לעלות לדבר לאחר חבר הכנסת רותם.

פנינה תמנו: חבר הכנסת רותם, בבקשה.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לעמוד על היבט נוסף במפעלו של הרבי מלובביץ' שנודע לי עליו ואף אחד לא עמד עליו.

דוד רותם: אחד המאפיינים הבולטים בעבודתו של הרבי זצ"ל, כפי שמסר לי ידידי הרב אדרעי, היה הקפדה יתרה שכל הפעולות של תנועת חב"ד, ובעיקר הפעילות של המוסדות המרכזיים של החסידות, יהיו רשמיים ומוכרים על-ידי הרשויות בכל מדינה ומדינה שבה הם פועלים, ונוסף על כך, שכל ההתנהגות וההתנהלות של המוסדות המרכזיים יהיו בהתאם לחוקים ולכללים הנהוגים ברישומי ובחוקי המדינה.

דוד רותם: דוגמה בולטת לכך היא שבהוצאת הספרים של חב"ד, קה"ת, הייתה הקפדה רבה על שמירת הזכויות של הוצאת הספרים על מנת שאיש לא יהין להסיג את גבולה בהדפסת ספרי חב"ד ללא אישור.

דוד רותם: משכך, הרבי גם הקפיד שכל הספרים היוצאים לאור על-ידי קה"ת יירשמו כחוק ברישומי המדינה.

דוד רותם: נוסף על ההקפדה על העניין ההלכתי והחוקי שבדבר ביקש הרבי להשיג בכך דבר נוסף – שכל דבר שקשור עם הפעילות החב"דית של הפצת תורת החסידות לקהל רחב צריך להיעשות מתוך אחריות וזהירות הכי גדולה, ולא כל הרוצה ליטול את השם יבוא וייטול.

דוד רותם: ואכן, ניתן בהחלט להזדהות עם גישה זו.

דוד רותם: זה באשר לפן המעשי של תחום החוקה אצל הרבי.

דוד רותם: ואילו באשר לפן הרוחני של הדברים – משנתו של הרבי עוסקת רבות במשמעות הרוחנית של חוקה ביהדות, שאותה מסמלת מצוות פרה אדומה.

דוד רותם: "זאת חקת התורה", שהיא מצווה ללא טעם ידוע, עד שמשה רבנו אמר עליה: "אמרתי אחכמה והיא רחוקה ממני".

דוד רותם: חוקה, להבדיל ממצוות המוגדרות "משפטים", היא מצוות שאין להן טעם והסבר גלוי ומקיימים אותן אך בגלל שבורא העולם ציווה, ללא הסבר ידוע.

דוד רותם: מצוות החוקים מרמזת על הקשר הנשמתי העצמי שיש לכל יהודי עם בורא עולם, הוא קשר על-שכלי.

דוד רותם: אפשר לומר שהרבי מלובביץ' מבחינה זו היה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של העם היהודי.

דוד רותם: הוא גילה את הקשר של כל יהודי – הנשמתי הפנימי של כל יהודי – עם בורא עולם, גם אם אותו יהודי לא היה מודע לכך כלל, ואף אם הוא לא ידע בעצמו שהוא יהודי.

דוד רותם: זאת פעלו השלוחים של הרבי ברחבי תבל, להביא דוגמאות מביקוריו אצל השלוחים.

דוד רותם: אני גאה במושב הזה לספר על הזכות הגדולה והחוויה החד-פעמית שזכיתי לה כאשר ביקרתי אצל הרבי זצ"ל לפני 30 שנה.

דוד רותם: מפגש זה לא יישכח ממני לעד.

דוד רותם: באותם רגעים קצרים ראיתי איך שהרבי מביט בעיניו התכולות היוקדות אל תוך תוכי, כאשר הוא קורא את נשמתי, וגם אותי הוא חיבר באותו חיבור עצמי של חוקה, חיבור שלמעלה מההסבר, אל בורא עולם.

דוד רותם: רגעים אלו נחקקו בי לנצח.

דוד רותם: ואכן, בלשכתי תלויה תמונה המתעדת את אותם רגעים נדירים ויקרים שלי עם הרבי.

דוד רותם: דמותו של הרבי תמשיך להיות מופת לעם היהודי בכללו, לציבור היהודי בארץ-ישראל בכלל ולי באופן אישי.

דוד רותם: כדאי לזכור שהרבי דיבר שהעם ראוי לגאולה.

דוד רותם: ואכן, רבותי, כל אחד מאתנו צריך לקבל על עצמו עשיית מעשה טוב של איחוד עם ישראל, ושנביא את הגאולה במהרה בימינו, אמן.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת רותם.

פנינה תמנו: רק לחשוב שכמעט פספסנו את הדברים הכל-כך חשובים הללו, במיוחד ברגעים הקשים האלה – לא קשים, רגעים שכן דורשים מאתנו אחדות, כאשר טילים מגיעים גם לתל-אביב.

פנינה תמנו: אז זו ההזדמנות לשלוח חיזוקים לתושבי המרכז, אבל בראש ובראשונה לתושבי הדרום.

פנינה תמנו: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

פנינה תמנו: לאחר מכן יעלה השר יאיר שמיר.

יחיאל חיליק בר: כבוד היושבת-ראש, תודה, והנה, באמת אני חזרתי מערוץ 1, ושם דיברנו על הכוח והאחדות שהעם הזה צריך בלחימה בדרום, ודאגתי שמא לא אספיק להגיע ולדבר על הרבי, כפי שהבטחתי לחברי.

יחיאל חיליק בר: והנה, אולי זה בכוחו של הרבי, שנתן לאחי וחברי פה לברבר קצת מעבר למה שמותר להם כדי שגם אני אוכל לבוא ולדבר.

פנינה תמנו: אתה יכול גם לפרגן ליושבת-ראש שאפשרה לך, למרות – – –

יחיאל חיליק בר: בוודאי, במרכז דברי פרגון ליושבת-ראש.

יחיאל חיליק בר: אבל באמת, כשאנחנו מתכנסים היום כאן ומדברים על הרבי, על האיש הגדול הזה, הרבי מלובביץ' – ואני לא חסיד חב"ד, ואני, בעוונותי, לא מספיק חזק בשביל להיות איש דתי, ועדיין חשוב לי לבוא ולדבר על האיש הזה ולהגיד גם מה הוא היה בעיניו של אדם כמוני.

יחיאל חיליק בר: זה איש שקשה מאוד להגדיר אותו מזווית אחת או באופן אחד, כי מצד אחד הוא היה גאון ועילוי וגדול בתורה כבר מילדות.

יחיאל חיליק בר: הכתבים והתורה שלו ממלאים ספריות רבות, קילומטרים, ומקיפים את כל תורת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אבל מעבר לאיש תורה, הוא היה גם איש חזון, איש שראה למרחוק, מעבר למה שקורה כאן, מעבר למה שקורה עכשיו.

יחיאל חיליק בר: ולא סתם – בגלל היכולות האלה שלו מדינאים כל כך רבים, נשיאי מדינה, ראשי ממשלות, חברי כנסת, שרים, אנשי מערכת הביטחון, יהודים, סתם יהודים שעמדו בתור לקבל ממנו ברכה, עלו כדי להתייעץ אתו.

יחיאל חיליק בר: כי הוא לא היה סתם עוד רב או איש דת.

יחיאל חיליק בר: הוא היה איש שהייתה לו דעה מגובשת ומפוכחת כמעט בכל תחומי החיים, ובעיקר היה אכפת לו מה שקורה במדינת ישראל, בארץ-ישראל, שהוא כל כך אהב.

יחיאל חיליק בר: אלה שפגשו אותו מתארים בן-אדם שהיה איש שיחה לבבי, צנוע, שכואב את הכאב של הזולת; לא רק מה שקורה אצלו, בקהילתו, וגם אם הוא לא היה יהודי לפעמים – הזולת, אני מדבר, לא הרבי חלילה.

יחיאל חיליק בר: הוא היה אדם שדאג ליהודי הפרטי מצד אחד, וגם לכלל עם ישראל מהצד השני, ולעתיד של העם הזה, ולשלמות של העם הזה.

יחיאל חיליק בר: ולכן ציבורים רבים, בתוכם אני, שאינני אדם דתי, התחברו אליו כל כך הרבה, וזה באמת אומר משהו.

יחיאל חיליק בר: היו בו פנים רבות, ועל כל אחד מהפנים האלה אפשר לדבר נאומים שלמים.

יחיאל חיליק בר: אבל אם נרצה להגדיר אותו בהגדרה שהיא יותר מקיפה, בהחלט ניתן יהיה לומר שהוא היה מנהיג.

יחיאל חיליק בר: הוא היה מנהיג.

יחיאל חיליק בר: ודווקא היום, כשאני חושב שבהרבה תחומים – שלום, אדוני חבר מועצת העיר, ידידי למועצת העיר לשעבר – חסרה מנהיגות חברתית, מדינית וכו', דווקא היום אני מתגעגע לאותם מתי מעט, לאותם אנשים שהיה אפשר להגדיר אותם כמנהיגים, כמעצבי דעת קהל, מעצבי קהילות ואוכלוסיות שלמות.

יחיאל חיליק בר: הוא היה מנהיג של הקהילה הגדולה והמפוארת שלו, הקהילה שלו, אבל גם מנהיג של ציבור שהוא רחב מהקהילה שלו.

יחיאל חיליק בר: בגלל זה הוא היה יהודי בעל שיעור קומה נדיר.

יחיאל חיליק בר: באמצעות המפעל העצום שהוא יצר, אלפי שליחיו בעולם כולו – בארצות-הברית, ברוסיה, באפריקה, באוסטרליה, באירופה, במזרח ובכל מקום – באמצעותם גילינו את המנהיגות שלו.

יחיאל חיליק בר: אני זוכר את עצמי אחרי חתונתי טס לירח דבש עם רעייתי בתאילנד, קצת אחרי ראש השנה, והתלבטנו אם אנחנו יכולים לנסוע, כי יום כיפור היה באמצע.

יחיאל חיליק בר: אחד הדברים שביררנו לפני כן הוא שיש בית-חב"ד במקום שבו אנחנו נמצאים בתאילנד ושאנחנו יכולים לעשות בו תפילה וארוחה מפסקת וארוחת פתיחה כהלכתה.

יחיאל חיליק בר: הוא אפשר לי את זה – אני מסיים, ברשותך.

יחיאל חיליק בר: זה רק מראה כמה הוא הבין את צורך השעה, גם מה שקורה פה וגם מה שקורה ליהודים ברחבי העולם, שלפעמים צריכים דברים בסיסיים, חומריים וגשמיים מצד אחד, ומצד שני גם עזרה, הרבה פעמים עזרה מצילת נפשות.

יחיאל חיליק בר: ראינו את קהילת חב"ד ושליחי חב"ד מגיעים בעת אסון; לפעמים לפני שהמשטרה והצבא והממשלה באותה מדינה יודעים מה לעשות הם כבר מגיעים ומושיטים עזרה.

יחיאל חיליק בר: על כן, זה מנהיג, זאת מנהיגות – בלי עדתיות, בלי כיתתיות, בלי הבדל אם יש צורך רוחני או גשמי להגיש לעם היהודי.

יחיאל חיליק בר: זה הרבי מלובביץ', זאת הייתה דרכו.

יחיאל חיליק בר: הלוואי שיהיו עוד כמוהו, אם בכלל יכולים לצמוח עוד מנהיגים בשיעור קומה כזה.

יחיאל חיליק בר: על כן, כבוד היה לי להיות פה היום ולחלוק לו כבוד ולדבר עליו, על דרכו ועל מנהיגותו הגדולה.

יחיאל חיליק בר: אני מברך את כל שליחי חב"ד שהגיעו לפה, ויישר כוח על עבודתכם.

יחיאל חיליק בר: תודה.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת בר.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לדובר הבא – שר החקלאות יאיר שמיר, בבקשה.

יאיר שמיר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים, קהל החסידים שכיבדונו בבואם, מכובדי, 20 שנה חלפו מאז הסתלקותו של הרבי, אבל נשמתו ורוחו עדיין אתנו כאן.

יאיר שמיר: הפעולות שלו, המורשת שלו נמצאות עמנו, והן, באמצעות שליחיו, או השלוחים – הם הממשיכים את מורשתו ועשייתו.

יאיר שמיר: הם מביאים את תורתו, את אהבת ישראל שלו, את דאגתו לכל יהודי בכל מקום ולכל מקום.

יאיר שמיר: העשייה המבורכת של שליחי חב"ד נפרסת על פני הגלובוס כולו ומגיעה עד לפינותיו הנידחות ביותר.

יאיר שמיר: לאורך כל השנה, שלוחיו של הרבי נמצאים בכל מקום וממלאים את השליחות שהוטלה עליהם: לעשות את העולם צודק יותר, טוב יותר, רוחני יותר, ומנסים שיהיה זה עולם שכולו אור.

יאיר שמיר: הם-הם צבא הסולידריות היהודית.

יאיר שמיר: הם צבא חובק עולם, הן בצד הגשמי והן בצד הרוחני.

יאיר שמיר: הם מדריכים, הם מנחים, הם פועלים, הם מסייעים לכל יהודי במצוקתו; הם מתייצבים במקומות מרוחקים ומסוכנים כמלאכים מושיעים, ולא נרתעים לשים נפשם בכפם כדי לעזור לאחיהם בני עמם.

יאיר שמיר: ברשותכם, אבקש לגעת במערכת היחסים המיוחדת שהייתה לרבי עם אבי, מר יצחק שמיר ז"ל.

יאיר שמיר: הקשר הראשוני ביניהם נוצר כאשר אבי סיים את תפקידו במוסד והחל לפעול במלוא המרץ למען יהודי ברית-המועצות – שחרר את עמי, שלח את עמי.

יאיר שמיר: אבי עמד נפעם ונדהם לנוכח הרשת המסועפת, שכולה עשייה יהודית, בברית-המועצות שמאחורי מסך הברזל.

יאיר שמיר: פועלו של הרבי – הוא ישב בניו-יורק ורשתו הייתה פרוסה על פני העולם כולו, בערים, בעיירות ובכפרים הנידחים – גרם לאבי התפעלות עצומה והערצה עד יומו האחרון.

יאיר שמיר: מאז מלחמת ששת הימים, הרבי יצא בקול צלול וברור נגד החזרת שטחי ארץ-ישראל וגם נגד הדיבורים בנושא.

יאיר שמיר: וכך קיבל אבי חיזוק מגדול הדור לאמונתו בצדקת דרכו שלו, שתמיד צריך להיות עומד כסלע איתן בהגנה על עם ישראל וארץ-ישראל.

יאיר שמיר: הקשרים ביניהם התהדקו בעת מלחמת המפרץ הראשונה, כאשר למרות התחזיות הקודרות הרבי חזר שוב ושוב ואמר שארץ-ישראל היא המקום הבטוח ביותר לעם ישראל.

יאיר שמיר: זכורה לי במיוחד התבטאותו של אבי על הרבי, ואני מצטט: "חסידי חב"ד מדברים על רוח הקודש שפיעמה בו.

יאיר שמיר: מדינאים ואנשי צבא שנפגשו עמו הגדירו זאת כהסתכלות מפוכחת ומרחיקת ראות.

יאיר שמיר: ואני סבור ששני הדברים חד הם.

יאיר שמיר: רוח הקודש היא הרוח הרואה למרחוק".

יאיר שמיר: אבי ראה ברבי את המנהיג הרוחני האמיתי של עם ישראל בדורנו.

יאיר שמיר: וכאשר עלתה שאלת גבולותיה של ארץ-ישראל על סדר-היום הלאומי, התעלה הרבי לדרגת מנהיג לאומי רב-השראה הנושא באחריות לכלל ישראל, והוא הטיל את מלוא כובד משקלו הרוחני למאבק שבימים אלה הוא רלוונטי מתמיד – המאבק הלאומי על ארץ-ישראל.

יאיר שמיר: מדיניות הנסיגות והוויתורים הוכחה כהרסנית לעם היושב בציון.

יאיר שמיר: עלינו לעמוד על עקרונותינו ולומר באופן חד ביותר: בין הירדן לים יש מקום רק למדינה אחת, והיא מדינת ישראל ובירתה ירושלים, בירתנו ההיסטורית.

יאיר שמיר: ואני, בכל נסיעותי שנים הרבה בכל רחבי תבל, הן בתפקיד והן בחופשה, מקפיד לבקר בבית-חב"ד, אם יש כזה במקום שבו אני נמצא.

יאיר שמיר: אני יכול לומר לכם: זו חוויה מדהימה, מחזקת, מלהיבה, בכל ביקור מחדש.

יאיר שמיר: הכינוס הזה ביום הסתלקותו של הרבי הוא זכות גדולה לכנסת ישראל.

יאיר שמיר: העלאה על נס את פועלו של הרבי מלובביץ' למען עם ישראל ולמען מדינת ישראל היא חשובה ביותר, ולו כדי לחזור וללמוד ממורשתו ומתורתו.

יאיר שמיר: תודה על ההקשבה.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, השר שמיר.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

פנינה תמנו: אחריך יסכם את הדיון סגן השר אלי בן-דהן; סגן שר הדתות, יש לומר.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, ידידי סגן השר, חברי חברי הכנסת, נציגי חסידות חב"ד המפוארת, רבנים ואורחים נכבדים, אני רוצה לפתוח בחיזוק לתושבי הדרום ומרכז הארץ שנמצאים תחת מתקפה אכזרית של טילים.

יואב בן צור: לבנו אתכם.

יואב בן צור: אתם סופגים את המטחים הללו וסובלים בשביל כולנו, אבל בימים אלו אין קואליציה ואין אופוזיציה.

יואב בן צור: אנו סמוכים ובטוחים, בעזרת השם, שממשלת ישראל עושה ותעשה כל אשר לאל ידה להשיב את השקט לדרום ולמרכז הארץ, ומחזקים את ידי הממשלה במאבקה זה.

יואב בן צור: בימים שבהם עם ישראל נאבק על חירותו וביטחונו, מתאים להיזכר בפעילותו רבת ההוד של הרעבע מלובביץ', זכר צדיק לברכה.

יואב בן צור: האכפתיות שלו לכל יהודי ויהודי בעולם הפכה לסמל הערבות ההדדית.

יואב בן צור: אין ספק שבימים אלו הוא מעתיר תפילות ומבקש עבור עם ישראל וביטחון ישראל.

יואב בן צור: בשבוע שעבר חל יום הסתלקותו לגנזי מרומים של הרעבע, אז מלאו 20 שנה להסתלקותו מעינינו.

יואב בן צור: אבל אני יכול להעיד מזווית אישית, כמי שעסק בענייני חינוך והיה אחראי לבתי-ספר בכל רחבי הארץ, כי צדיקים במיתתם קרויים חיים.

יואב בן צור: הרעבע מחב"ד חי וקיים.

יואב בן צור: פגשתי בפועלו ובמורשתו בכל מקום בארץ שאליו הגעתי.

יואב בן צור: מילדים קטנים ועד מבוגרים – דרכם של כולם הצטלבה מתישהו עם דמותו ומורשתו הייחודית.

יואב בן צור: מאז נפטר בג' תמוז התשנ"ד, מפעל השליחות שהקים במסירות נפש הוכפל וגדל עשרת מונים.

יואב בן צור: אלפי שלוחים ברחבי העולם ממשיכים את דרכו ומפיצים את אורה הטוב של היהדות, כשכולם, גם אלה שלא זכו להכיר את הרבי באופן אישי, פועלים מכוחו.

יואב בן צור: לצערי, הרעבע לא אתנו, אבל כפי שאמרתי, פגשתי אותו בכל מקום שאליו הגעתי.

יואב בן צור: לטעמי, ראוי שכנסת ישראל באופן רשמי תקבע לו מקום של כבוד כאחד מגדולי ומאורי הדורות, ותמצא דרכים להכיר ולהוקיר את פועלו הגדול למען עם ישראל – ולא למען כבודו, אלא למען שימור מורשתו וסיוע להרחבת הפעילות שאין לה אח ורע בעולם כולו.

יואב בן צור: ביום הזה שבו מציינת הכנסת את יום ההילולה של הרבי, אין דרך טובה יותר לעשות זאת מלבד דבקות בציווי העיקרי שהוא הנחיל לחסידיו ולנו: כל יהודי באשר הוא יהודי הוא.

יואב בן צור: ואהבת לרעך כמוך.

יואב בן צור: האכפתיות, תחושת הערבות ההדדית – אלו דברים שהרבי זצ"ל תרם רבות להשרשתם בכל מקום ומקום ומסר את נפשו עליהם.

יואב בן צור: נלמד ממורשתו, נלך בדרכיו, ונזכה כולנו לגאולה השלמה במהרה בימינו, כפי ששאף ופעל כל ימיו לקירוב הגאולה.

יואב בן צור: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, חבר הכנסת בן צור.

פנינה תמנו: אנחנו רוצים לראות אם בדקה הקרובה יגיע השר ארדן, שמאוד חשוב לו לשאת דברים.

פנינה תמנו: אנחנו ניתן אפשרות, נחכה כמה דקות – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

קריאות: – – –

פנינה תמנו: דקה, דקה, דקה, כמה דקות.

פנינה תמנו: סולידריות, חבר הכנסת חיליק – – –

קריאה: – – –

פנינה תמנו: חכה דקה, אנחנו – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – את הרב הלפרין, חבר מועצת העיר – – – כאילו.

יחיאל חיליק בר: אני הייתי אתו במועצה, דיבר דברי חוכמה – – – לכבוד הרב – – –

אברהם מיכאלי: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מציע שהרב הלפרין – –

פנינה תמנו: אני חושבת שאחד – – –

יחיאל חיליק בר: – – ייתן לנו איזה – – –

פנינה תמנו: לי חשוב רק ככה לציין – אני חושבת שאחד הדברים החשובים בפעילות של חב"ד: לאחרונה חזרתי מאפריקה.

פנינה תמנו: חיפשתי שם אוכל כשר.

פנינה תמנו: אפשר לומר שהשלתי כמה קילוגרמים מגופי כי לא מצאתי באמת אוכל כשר.

פנינה תמנו: והדבר הראשון שאמרתי: אני הולכת לחפש אוכל כשר.

פנינה תמנו: אמרו לי: לאן את הולכת?

פנינה תמנו: אמרתי: לחפש את חב"ד.

פנינה תמנו: והיו באמת מקומות, מדינות – היינו בחמש מדינות, והיו מדינות שלא היו בהן סניפי חב"ד.

פנינה תמנו: מה שאומר שבאמת רבים מהישראלים, במקומות שאליהם הם מגיעים, הם בראש ובראשונה מחפשים, לא רק בגלל האוכל הכשר, אבל באמת – התחושה הביתית הזאת, אז הם מחפשים את חסידי חב"ד, שעושים עבודת קודש, והרבה פעמים גם משתפים פעולה עם משרד החוץ.

פנינה תמנו: ועוד נקודה, שהיא כל כך חשובה – אתה הזכרת את זה, חבר הכנסת חיליק בר, בעניין האנשים שמקבלים עזרה בשעת צרה.

פנינה תמנו: אבל האנשים שמקבלים עזרה בשעת צרה שהם החשובים ביותר לטעמי אלה אנשים שמאבדים את נפשם או דעתם מתבלבלת עליהם.

פנינה תמנו: וברגעים האלה, שאדם מאבד את שפיותו, ואנשי חב"ד מתגייסים – זו הצלת נפשות.

פנינה תמנו: כי אדם שאינו יודע מה קורה אתו מחוץ לגבולות ישראל – זו בעיה באמת גדולה.

פנינה תמנו: טוב, אנחנו רואים שהשר ארדן לא מגיע.

פנינה תמנו: בבקשה, בבקשה, סגן השר אלי בן-דהן – –

יחיאל חיליק בר: אני יכול לעשות פיליבסטר – – –

פנינה תמנו: – – אתה מוזמן לסכם את הדיון החשוב הזה.

פנינה תמנו: תודה לקהל הנכבד.

פנינה תמנו: לאחר הסיכום נסיים את הדיון.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מכובדי וחברי היקרים שלוחי חב"ד בארץ ובעולם כולו, ישבתי והקשבתי בקשב רב לכל הדוברים, ואכן, הדוברים כולם האירו מפנים שונות ומכיוונים שונים דמות מיוחדת במינה, דמות שאיננה צומחת בכל דור ודור, אלא דמות מיוחדת, ואפשר לומר שבמשך דורות רבים לא זכינו לראות דמות כזאת.

אלי בן-דהן: הרבי מלובביץ', הרב שניאורסון, מנחם מנדל שניאורסון, זכר צדיק לברכה, צדיק וקדוש, אכן היה תלמיד חכם, עצום, בכל תחומי התורה, כפי שעוד מעט אזכיר.

אלי בן-דהן: אבל מעבר לכול, כפי שמלמדת אותנו המשנה בפרקי אבות, הדרגה הגבוהה ביותר היא ללמוד וללמד, לשמור ולעשות; לקחת את התורה ולתרגם אותה למעשים, לקחת את התורה ולהפוך אותה לכוח מניע, לכוח שבזכותו אלפי אנשים מגיעים לכל מקום בעולם, מפיצים את תורת ישראל, מקרבים את הציבור הרחב לאהבת המצוות, לקיומן.

אלי בן-דהן: וכל אחד מאתנו יודע שבמדינות שבהן אין שום סיכוי להשיג אוכל כשר, המקום היחיד הוא בבית-חב"ד.

אלי בן-דהן: שם ניתן למצוא אוכל כשר.

אלי בן-דהן: הייתי אומר כפרפראזה – בתי-חב"ד הם מעין ארץ-ישראל בכל מדינה ומדינה.

אלי בן-דהן: זכיתי להיות פעמיים אצל הרעבע מחב"ד, ובכל פעם למעלה משלוש וחצי שעות.

אלי בן-דהן: בפעם הראשונה הייתי יחד עם שני הרבנים הראשיים לישראל, שניהם זכר צדיקים לברכה: הרב אברהם שפירא והרב מרדכי אליהו, במפגש מדהים של שלושה אנשים גדולי עולם, שבמשך שלוש וחצי שעות עוסקים בכל תחומי התורה כולה: בפשט ובדרש, ברמז ובסוד, בהלכה ובקבלה, בגמרא, בכל תחומי התורה.

אלי בן-דהן: והרבי הפליא בשליטתו, כאילו היום הוא עוסק בתחום הזה.

אלי בן-דהן: בכל תחום שבו נגעו הוא ידע להעמיק ולבאר ולהרחיב כאילו רק אתמול הוא למד את זה, וברור שהוא לא למד את זה אתמול או שלשום.

אלי בן-דהן: בפעם השנייה זכיתי להיות עם הרב מרדכי אליהו לבד, גם כן קרוב לשלוש וחצי שעות, במפגש עם הרעבע.

אלי בן-דהן: ובכלל צריך לומר שהקשר שהיה בין הרב אליהו לבין הרעבע היה קשר מיוחד במינו, ולא לחינם הרב אליהו כינה את הרעבע "הרב הדומה למלאך ה' צבקות" – ביטוי שכפי שאנחנו יודעים מופיע בנביא, שזוהי הדמות האידיאלית, זוהי הדמות שאנחנו צריכים לראות לנגד עינינו.

אלי בן-דהן: אם דומה עליך הרב למלאך ה' צבקות, למד תורה מפיהו.

אלי בן-דהן: והרב אליהו אמר, שאם יש רב שדומה למלאך ה' צבקות זהו הרבי מלובביץ' – מאור הפנים, השמחה, הארת הפנים בכל תחום, כפי שאמרתי, וההתעניינות בכל מה שקורה בארץ-ישראל.

אלי בן-דהן: הרבי התעניין מה קורה כאן ומה קורה כאן והמריץ את הרב אליהו, ובפגישה הקודמת – את הרבנים הראשיים, לקיים סדרים לציבור הרחב, לדאוג לכל אחד ואחד, שכל אחד יוכל להרגיש את הקשר שלו לתורה.

אלי בן-דהן: אני אספר – אני כמובן אומר על עצמי – שבמפגש הראשון זכיתי לקבל ברכה אישית מהרבי.

אלי בן-דהן: הוא החזיק את ידי ובירך אותי לברכה והצלחה, ואין לי ספק שברכתו של הרבי מלווה אותי מאז ועד היום.

אלי בן-דהן: ואני רוצה לציין שבמפגש השני, כשהרב אליהו יצא מהמפגש עם הרבי, הרבי יצא מחדרו – דבר שלא היה רגיל – והחליט ללוות את הרב אליהו עד שהרב אליהו יגיע לרכב.

אלי בן-דהן: ובכמה פעמים הרב אליהו עצר ואמר לרבי: עד כאן, זה לא לכבודו של הרב, הרב יחזור למקומו.

אלי בן-דהן: והרב אמר: תורת ארץ-ישראל נמצאת פה, וכבודה של ארץ-ישראל ותורת ארץ-ישראל, ועל כן הוא ליווה את הרב אליהו עד שהרב אליהו נכנס לאוטו, וכשיצאנו והתחלנו לנסוע, רק אז הרבי הסתובב וחזר לחדרו.

אלי בן-דהן: הוזכרו כאן קודם על-ידי השר שמיר האהבה הגדולה והקשר המיוחד של הרבי לארץ-ישראל, לכל רגב מרגבי אדמתה, ועל כן הוא החשיב את תורת ארץ-ישראל ואת הרב הראשי לארץ-ישראל למשהו מיוחד.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין פה, דווקא בימים אלו, שאנחנו עוסקים הרבה בזהותה היהודית של מדינת ישראל, שהרעבע עשה מאבק גדול על זהותה היהודית – וכולנו זוכרים את השינוי בחוק של "מיהו יהודי" – ואמר, רק סביב השינוי החקיקתי הזה של "מיהו יהודי" – הכנסת פה קיבלה חוק שלימים אין לי ספק שרבים הצטערו על החוק הזה, אבל הרבי היה הראשון שידע לזהות את התקלה החמורה בחוק, שהביאה לכך שהזהות היהודית התערערה.

אלי בן-דהן: ואין לי ספק שאם אנחנו צריכים ללמוד – אחד הדברים הגדולים והחשובים שצריך ללמוד מהרבי, ממורשתו הגדולה, זה החשיבות הגדולה של שני הדברים: 1.

אלי בן-דהן: לעמוד על ערכו וחשיבותו של כל רגב אדמה מאדמת ארץ-ישראל; 2.

אלי בן-דהן: לשמור על זהותה היהודית של מדינת ישראל, שהיא מדינת היהודים, המדינה היחידה בעולם שהיא מדינת היהודים.

אלי בן-דהן: ותרשו לי, אני רוצה לסיים במילותיו של הרב אליהו, שזכיתי להיות, כידוע, ראש לשכתו במשך שנים.

אלי בן-דהן: מסיים הרב אליהו כך: "לימים ראיתי עוד צד של גדולתו העצומה – שהיא לא בשטח אחד, לא בתחום אחד ולא במקום אחד אלא בכל השטחים ובכל העניינים.

אלי בן-דהן: ראינו גדולים שהקדישו חייהם לתורה ושכחו את כל העולם.

אלי בן-דהן: ראינו גם מי שהקדישו חייהם למען הציבור וויתרו על לימוד התורה.

אלי בן-דהן: אצל הרבי הכול התאחד ביחד והגדולה היא בכל השטחים.

אלי בן-דהן: גם בקיאות וגדלות בכל התורה כולה וגם כאלו מפעלים אדירים בצורכי הציבור ובהחייאת נשמות בכל העולם.

אלי בן-דהן: זו מדרגה שלמעלה מגאון ולמעלה מצדיק.

אלי בן-דהן: וכל כך למה?

אלי בן-דהן: כי אצלו התורה והעולם היינו הך.

אלי בן-דהן: לכן, גם שלט בכל ענייני העולם וחולל נסים גלויים ממש בדור החשוך הזה".

אלי בן-דהן: יהי רצון שאנחנו, כנסת ישראל וממשלת ישראל, נזכור את המורשת הגדולה.

אלי בן-דהן: ופה אני רוצה לברך את חברי וידידי חבר הכנסת מרגי, שזכה להעלות על נס את מורשתו של הרבי.

אלי בן-דהן: יהי רצון שנזכה כולנו באמת ללמוד ממורשתו, לשמר אותה, ובעיקר, בעיקר – לקיים אותה.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה לסגן השר.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת מרגי.

פנינה תמנו: תודה לקהל הנכבד.

פנינה תמנו: חברי כנסת נכבדים, תם סדר-היום.

פנינה תמנו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"א בתמוז התשע"ד, 9 ביולי 2014, בשעה 11:00.

פנינה תמנו: ישיבה זו נעולה.