ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 151, 2014-06-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ב' בתמוז תשע"ד, 30 ביוני 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 48), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 103), התשע"ד–2014; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 45), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2569/19 וכלה בהצעת חוק פ/2580/19 – הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – החלת חובות מעביד למניעת הטרדה מינית על מערך השירות הלאומי), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת השכלה ובכניסה לבר), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימוש מרשם בכל בית-מרקחת), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, אבישי ברוורמן ויעקב מרגי; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הארכת התקופה למימוש הפיקדון), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, רוברט אילטוב, גילה גמליאל, דוד רותם וחמד עמאר; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון – גביית אגרת פינוי חירום ותשלום בעד הסעה באמבולנס), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איתן כבל, מירי רגב, אבישי ברוורמן, עיסאווי פריג', דב חנין, יעקב אשר, אברהם מיכאלי, יחיאל חיליק בר, עמרם מצנע ומשה מזרחי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (שמירת מרחק בעת עקיפה של רוכבי אופניים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, יריב לוין, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, מיכל רוזין, דב חנין, נחמן שי, אברהים צרצור, מירי רגב ועמר בר-לב; הצעת חוק נאום מצב האומה, התשע''ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, אורלי לוי אבקסיס, פנינה תמנו-שטה, ישראל חסון, רינה פרנקל, בנימין בן-אליעזר, מיקי רוזנטל, עדי קול, סתיו שפיר, יעקב אשר, שמעון אוחיון, יצחק כהן, דב ליפמן, יפעת קריב, יצחק הרצוג ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הבעת דעה בפני שופט), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, רוברט אילטוב, קארין אלהרר, דב ליפמן, עדי קול, שמעון אוחיון ובועז טופורובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה בחניונים), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק מערך החוץ וההסברה, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת רונן הופמן,

ירדנה מלר-הורוביץ: עפר שלח, זאב אלקין, אריה דרעי, יריב לוין, מאיר שטרית, ניצן הורוביץ, מרדכי יוגב, עמר בר-לב, איתן כבל, רוברט אילטוב, אלעזר שטרן ובועז טופורובסקי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פקיעת כהונה של חבר הכנסת), מאת חברי הכנסת מירי רגב וזבולון כלפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו על שולחן הכנסת ההסכמים הבאים: אשרור הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של בולגריה בדבר שיתוף פעולה צבאי באימונים; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של פולין בדבר העסקה בשכר של בני משפחה של חברי משלחת דיפלומטית או נציגות קונסולרית; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה ההלנית בדבר העסקה בשכר של תלויים של חברי משלחת דיפלומטית או נציגות קונסולרית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מסקנות ועדת אלאלוף יישארו על הנייר: המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה מיטיבה עם מעטים, מרחיבה את האי-שוויון והעוני ופוגעת במעמד הביניים;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: היותה ממשלה שאינה נותנת מענה על הבעיות החמורות בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;

יולי יואל אדלשטיין: 5.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה בפתרון מצוקת הדיור של אזרחי ישראל בכלל והזוגות הצעירים בפרט

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן – אם יופיע המנמק, אז תהיה גם הראשונה, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: מסקנות ועדת אלאלוף יישארו על הנייר: המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה מיטיבה עם מעטים, מרחיבה את האי-שוויון והעוני ופוגעת במעמד הביניים, מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג, ומי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, עד עשר דקות לרשות אדוני.

אבישי ברוורמן: ברשות אדוני, אני רק אכבה את המכשיר שעושה רעשים.

יולי יואל אדלשטיין: זה מעשה מבורך מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שייקחו ממך דוגמה אישית כל השאר.

יולי יואל אדלשטיין: אני התכוונתי לכיבוי המכשיר הסלולרי, חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט ראיתי את המבט הסקרן.

באסל גטאס: – – – לכיבוי שלו?

יולי יואל אדלשטיין: אמר חבר הכנסת ברוורמן: אני רק מכבה את המכשיר; אמרתי: הלוואי שכל השאר ייקחו ממך דוגמה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מעלה הצעת אי-אמון שנוגעת לעתיד של אזרחי מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אחד הדברים שמפריעים לי ככלכלן שהקדיש את כל חייו לעבודה על פיתוח כלכלי וצדק חברתי – שמציגים לציבור שישראל היא מהכלכלות הטובות בעולם.

אבישי ברוורמן: ונכון, ישראל היא כלכלה מצוינת: בכלכלה הזאת יחס חוב–תוצר הוא בסדר, והגירעון לא נורא, והאינפלציה כמעט לא קיימת, והצמיחה גבוהה יותר מבאירופה, ואין לה אבטלה, והיא Start-up Nation; היא כבר Exit Nation.

אבישי ברוורמן: אלא מאי?

אבישי ברוורמן: היא טובה אך ורק לקבוצה קטנה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מדינה, אנחנו עכשיו באמצע – חטופים, מאבק צבאי.

אבישי ברוורמן: בנינו את צה"ל על ערבות הדדית, אבל מדינת ישראל של היום היא מדינה ששברה בכלכלה את כל הערבות ההדדית; היא כלכלה מצוינת אך ורק לקבוצה קטנה.

אבישי ברוורמן: היא מתחרה על תואר המדינה הענייה ביותר בעולם המפותח, מהאי-שוויוניות ביותר.

אבישי ברוורמן: הפריון, התפוקה לעובד שבנינו בתעשיות המסורתיות, הוא מהנמוכים ביותר.

אבישי ברוורמן: גם בהיי-טק הוא לא משתנה.

אבישי ברוורמן: אנחנו בחלק הנמוך של העולם המפותח.

אבישי ברוורמן: וכשאנחנו באים לקבל מהממשלה – אני גדלתי, אני בגיל המדינה; היינו אז בין המדינות השוויוניות, קיבלנו – חינוך ורווחה בתחתית, וגם בריאות במקומות הנמוכים ב-OECD.

אבישי ברוורמן: ואז נשאלת השאלה, מה זו כלכלה טובה?

אבישי ברוורמן: לרוב אזרחי מדינת ישראל כלכלה זה השכר הנומינלי שהם מקבלים, הופכים אותו לשכר ריאלי באמצעות יוקר המחיה ויוקר הדיור ומה שמקבלים מהממשלה.

אבישי ברוורמן: הכלכלה, מהטובות בעולם – 50% מהעובדים מקבלים פחות מ-6,400 שקלים, זה החציון.

אבישי ברוורמן: 50%.

אבישי ברוורמן: רבותי, אלי אלאלוף, ידידי, קיבל ג'וב – ועדת אלאלוף.

אבישי ברוורמן: לוועדה הזאת היו המלצות יפות – איפה הכסף?

אבישי ברוורמן: – חלקן לא ייושמו.

אבישי ברוורמן: והשאלה שאני שואל היא שאלה מאוד מאוד ברורה: אם אני מסתכל על טייס אוטומטי, ואני רואה, פחות או יותר, את המדיניות הכלכלית, איך שהיא ממשיכה, ואני מתעורר עוד עשר שנים – זה ברור שיש פה מדינה אחת שהיא לא מדינת סטרט-אפ, היא מדינת אקזיט.

אבישי ברוורמן: כי כל הפירות של החדשנות המדהימה שהייתה פה באוניברסיטאות, בצבא, נמכרים בנזיד עדשים לזרים.

אבישי ברוורמן: יש לי גם בן, הוא בצבא עכשיו, הוא מצליח.

אבישי ברוורמן: השקיעו מיליארדים – הוא, בגיל 21 אולי, עושה אופרציה של מערכות מתוחכמות.

אבישי ברוורמן: הוא יֵצא החוצה, הוא יהיה מסודר.

אבישי ברוורמן: זה מפני שהוא כל כך מוכשר?

אבישי ברוורמן: הוא גם מוכשר; מפני שהצבא השקיע פה מיליארדים כסף ציבורי.

אבישי ברוורמן: אבל כשהוא יצא החוצה יהיו כמה מחוברים, עושים את האקזיט – אני בעד שיהיה אקזיט, 95%, אבל ש-2% יבנו פה תעשייה.

אבישי ברוורמן: התעשייה בישראל מתרסקת, הפריון שלה נמוך.

אבישי ברוורמן: כל הסיפור על החינוך הטכנולוגי לא קורה, ולכן רוב תושבי ישראל יהיו חוטבי עצים ושואבי מים.

אבישי ברוורמן: את בעיית העוני לא פותרים רק על-ידי קצבאות; צריך את הרווחה.

אבישי ברוורמן: פותרים את זה במדיניות כלכלית לטווח ארוך שנותנת תעשייה שבה גיבורי תרבות הם לא רק האקזיטורים.

אבישי ברוורמן: גיבורי תרבות הולכים ל-second stage.

אבישי ברוורמן: יש פה טונה של כסף, יש פה הכספים של המוסדיים.

אבישי ברוורמן: בואו נבנה מחדש – אני הזכרתי לך, מיקי, ששמעון פרס ראיין את אלי הורביץ לפני מותו.

אבישי ברוורמן: הוא שאל אותו: מה החלום שלך, מה המשאלה שלך אחר-מות?

אבישי ברוורמן: הוא אמר: שהתעשייה הישראלית תמשיך להתפתח ולהיות נשלטת על-ידי ישראלים.

אבישי ברוורמן: היום הכול נמכר.

אבישי ברוורמן: הכול.

אבישי ברוורמן: אבל לא בונים לטווח ארוך, ואז התעשייה יורדת.

אבישי ברוורמן: מאיפה העובדים יקבלו שכר גבוה?

אבישי ברוורמן: אז יש חבורה קטנה, כלכלת אקזיט.

אבישי ברוורמן: זאת כלכלה ציונית?

אבישי ברוורמן: ואומרים לי גם שאין הבדל אם נמכור את הכול לזרים.

אבישי ברוורמן: אז אני אומר לך, מיקי, יש הבדל.

אבישי ברוורמן: עבדתי 14 שנה ברחבי העולם, בבנק העולמי.

אבישי ברוורמן: אתה יודע מה למדתי?

אבישי ברוורמן: גם בארצות מתפתחות היו רוצים שתהיה להם שליטה של 51%.

אבישי ברוורמן: כי ידעו, כשיש משבר כלכלי, מי שזר, מוציא את הייצור, מוציא את המחקר והפיתוח.

אבישי ברוורמן: למה לו להתעסק עם המשבר?

אבישי ברוורמן: ובישראל עוד יכול להיות שיהיה משבר, נכון?

אבישי ברוורמן: ולכן חשוב שחלק יהיה בשליטה, שיהיה ב-board.

אבישי ברוורמן: אני פתחתי שיחה על הנושא הזה בבית הזה.

אבישי ברוורמן: מה התשובה?

אבישי ברוורמן: רק אקזיטים.

אבישי ברוורמן: להוריד רגולציות לעסקים הקטנים והבינוניים.

אבישי ברוורמן: אני יושב בוועדת הכלכלה היום.

אבישי ברוורמן: מיקי, זה כבר לא עניין של קואליציה.

אבישי ברוורמן: למה לא לחתוך את הדברים ארבעה שרים ביחד – שר אוצר?

אבישי ברוורמן: והכסף – מיקי, אתה היית נציב במשטרה, ניצב מפואר – איפה הכסף?

אבישי ברוורמן: במס ערך מוסף הכסף?

אבישי ברוורמן: הכסף בקרקעות?

אבישי ברוורמן: הכסף אצל החזקים, וההון השחור פה 40 מיליארד.

אבישי ברוורמן: מה באמת עושים?

אבישי ברוורמן: צריך רפורמטור במערכת המסים.

אבישי ברוורמן: אם אני הייתי מוביל את הכלכלה הייתי שם רפורמטור, שילך – אתה תופס מישהו שמרמה, תולה אותו בכיכר העיר.

אבישי ברוורמן: חברות גדולות, 10%.

אבישי ברוורמן: כרגע – כלום.

אבישי ברוורמן: אז מה עושים לנו?

אבישי ברוורמן: פתרון לדיור.

אבישי ברוורמן: 0% מע"מ על דירות יפתור את בעיית הדיור?

אבישי ברוורמן: רבותי, הביקוש יעלה, המחירים יעלו, אולי בהתחלה יהיה איזה שינוי קטן.

אבישי ברוורמן: זה פתרון לבעיית הדיור?

אבישי ברוורמן: חסרים כבר 2.4 מיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין את ראש הממשלה, הוא כלכלן – הוא ארכיטקט, אבל הוא השקיע גם בכלכלה, הוא יודע את זה.

אבישי ברוורמן: אין כסף לוועדת אלאלוף; יש פה אנשים רעבים, יש פה אנשים עם בעיות, 2.4 מיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: מס ערך מוסף – יורד 2.4 מיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: הלוא יהיה לך גם גירעון עוד מעט.

אבישי ברוורמן: אתה לא מעלה מסים, אדוני שר האוצר, אתה לא מעלה מסים, אז מאיפה?

אבישי ברוורמן: תחתוך בבריאות?

אבישי ברוורמן: תחתוך בחינוך?

אבישי ברוורמן: מה זה הדבר הזה?

אבישי ברוורמן: כלכלה צריכה להיות תהליך לטווח ארוך, ופה יש גימיקים.

אבישי ברוורמן: פה מס ערך מוסף אפס, פה סיפור כזה – מדינת ישראל צריכה לבנות כלכלה לנכדים שלה; היא צריכה להיות מדינה שבתוך שבע-שמונה שנים חוזרת למקום שלה בין המדינות השוויוניות ומבערת את בעיית העוני.

אבישי ברוורמן: אבל עוני לא פותרים אם לא בונים כלכלה.

אבישי ברוורמן: ערבים וחרדים – הלוא עם כל ההצגות שחרדים נכנסו לעבודה קצת, וכו', פרופסור דן בן-דוד נתן לנו את הנתונים: עשר שנים מהיום, החרדים, אם אנחנו לא משקיעים בהם, ברצינות, בלימודי ליבה ובעבודה במסיביות; הדברים היפים שקורים עכשיו כמעט לא משפיעים.

אבישי ברוורמן: נתעורר למדינה עם פריון נמוך, נתעורר למדינה של אקזיט.

אבישי ברוורמן: ולכן, מה שאני מצפה, מיקי, מראש ממשלה ושר אוצר – מדיניות כלכלית; לא מדיניות של גימיקים – 0% מס ערך מוסף, פה איזה דבר כזה, ועדה שבסופו של דבר לא מתוקצבת.

אבישי ברוורמן: או שאתה הולך לטווח ארוך ואתה אומר: אני שר אוצר לארבע שנים, ואפילו אני אלך הביתה, או שאתה אומר: אני רוצה לראות, אם בתוך שישה חודשים יש בחירות, איך אני מראה גימיק, ואז אני יורה בארבעה עוזים, חמישה קלצ'ניקובים, ואולי פתאום המחירים ירדו.

אבישי ברוורמן: צורת עבודה, זה מה שאני מצפה מראש ממשלה ושר אוצר.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מביע אי-אמון בממשלה הזאת, מפני שהיא באה לבנות, שיש עתיד; היא אמרה שהיא תעבוד בצורה מסודרת, וכרגע כל אחד לעצמו כשֹר, ואלוהים לאף אחד.

אבישי ברוורמן: למען הילדים שלנו, צריך להחליף את הממשלה הזאת.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן, שהציג את הצעת האי-אמון מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה: הממשלה ממאנת לחמול ועושה פלסתר את גישת ועדת אלאלוף הדוגלת, בניגוד לעמדת האוצר, בהגדלת קצבאות הילדים – מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם ינמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, חברות הכנסת, לפני שאני אנמק את הצעת האי-אמון שהגשנו בשם סיעת ש"ס, אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, למחות – אי-אפשר להשאיר את הדברים כמות שהם.

אריה מכלוף דרעי: כלת פרס ישראל, אשת תרבות, אשת אמנות, גילה אלמגור, דיברה היום דברים – זה לגיטימי להתווכח על ההחלטה של שר הפנים.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב – החלטה אמיצה שלו, החלטה יהודית, זה המשך דרכו של מנחם בגין, גאווה יהודית; לא להתבייש בערכים שלנו, זו לא בושה שלמדינת ישראל יש ערך שקוראים לו שבת, שיש לנו ערך של חוק שעות עבודה ומנוחה, אבל אפשר להתווכח, זה ויכוח לגיטימי.

אריה מכלוף דרעי: אבל להגיד: הכפייה הדתית בתל-אביב היא כמו סרטן, ואני לא רוצה לחזור על כל המילים, איראן – – –

דוד רותם: – – – אז היא אמרה – –

אריה מכלוף דרעי: בכל זאת – –

דוד רותם: – – מי היא?

אריה מכלוף דרעי: – – היא כלת פרס ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אתה צודק, אבל בכל זאת, יש לה מעמד כלשהו שהמדינה נתנה לה, והדברים שלה מפורסמים.

אריה מכלוף דרעי: הדברים האלה, אולי ראוי לתת פרס של מדינה אחרת, באירופה, לא פה, אבל חבל שהדברים הגיעו לידי כך.

אריה מכלוף דרעי: ואני מחזק את ידיו – מקווה שאני לא גורם לו נזק – של שר הפנים, שאני חושב שהוא בסך הכול הצהיר הצהרה, שמדינת תל-אביב היא עדיין בארץ-ישראל, ויש לה גם כללים משלה, ומי שרוצה לתקוף את זה שילך לבית-המשפט, ינהל ויכוח לגיטימי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לאבד את הזמן, הנושא הוא מאוד מאוד חשוב.

אריה מכלוף דרעי: בירכנו את הממשלה, את שר הרווחה, ידידנו מאיר כהן, שהקימו ועדה, פעם ראשונה ועדה רצינית מאוד, ועדה גדולה מאוד, שהכניסה את כל המרכיבים – כולל נציגים חרדים מהפריפריה, מכל הארגונים – והיא הוקמה כדי להילחם; איך מורידים – אי-אפשר למגר את העוני, כי לא יחדל ממך כל אביון, התורה אומרת, זו גזירה, אין מה לעשות, יהיו עניים בישראל.

אריה מכלוף דרעי: אבל להגיע לממוצע של 20%, הרבה מעבר לממוצע האירופי?

אריה מכלוף דרעי: ואז הוועדה שמה לעצמה מטרה, איך בעשר שנים יורדים בחזרה לממוצע האירופי.

אריה מכלוף דרעי: והנה, קראנו את ההמלצות, עוד לא הספיקו לצאת מבית-הדפוס, וכבר האוצר מודיע שאין כסף; הוציאו כמעט את כל הרוח מהמפרשים.

אריה מכלוף דרעי: אבל, אדוני שר הרווחה, אני רוצה לומר לך: לצערי הרב, מונחים לפני דברים של נציגים חרדים שאתה הכנסת לוועדה – דודו זילברשלג, בחור מוערך, מרדכי קרליץ ואחרים – אומנם אני חושב שלא יצא, לצערי הרב, הרבה מהוועדה הזאת, אולי עוד הפעם נשמע איזו מסיבת עיתונאים של שרי יש עתיד על איזה פרויקט של האכלת ילדים, אבל מעבר לכך לא נראה באמת מלחמה אמיתית בעוני וצמצום הפערים.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני שומע שגם בעבודת הוועדה היו שיקולים, לצערי הרב, עוד הפעם, שמראים את המגמה של הממשלה הזאת – איך נלחמים במגזר החרדי, איך נלחמים במגזר הערבי – כשהייתה כמעט הסכמה שהדבר המיידי שצריכים לעשות – קודם כול להחזיר את קצבאות הילדים, כדי למנוע 50,000 ילדים עניים, שיורדים מתחת לקו העוני, כל שנה, בגלל צמצום הקצבאות.

אריה מכלוף דרעי: דוגמה.

אריה מכלוף דרעי: וזאת הייתה מגמה, וגם פורסם שזאת אחת מההמלצות העיקריות של הוועדה, ופתאום ההמלצה הזאת נעלמה; מי שקורא את הדוח – ההמלצה הזאת נעלמה, היא לא קיימת.

אריה מכלוף דרעי: אז בלשון עדינה, נציגים שהיו שם אמרו שזה היה לחץ של בנק ישראל וגורמים באוצר, שהסבירו שזה לא טוב, תרבות הקצבאות, אבל גם ראיתי שחברי ועדה התראיינו בכלי התקשורת ואמרו ברחל בתך הקטנה: קצבאות מעודדות את הילודה, ואנחנו לא מעוניינים.

אריה מכלוף דרעי: עם ישראל, העם היהודי, אחרי השואה, שבא, ואנחנו צריכים – כל כך הרבה נפשות איבדנו, לבוא להגיד את זה כאן, במדינת ישראל, שאנחנו לא רוצים לעודד ילודה?

אריה מכלוף דרעי: לכן אנחנו לא רוצים קצבאות ילדים?

אריה מכלוף דרעי: לכן, כל שנה עוד 50,000 ילדים מתחת לקו העוני?

אריה מכלוף דרעי: זה לא משנה.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, כפי שאמרנו מתחילת השנה, אנחנו, האופוזיציה, כל אחד בלשונו – לצערנו הרב, הממשלה הזאת, שקמה כביכול בעקבות המחאה החברתית, ונלחמה ביוקר המחיה ולמען מעמד הביניים, לא רק שלא היטיבה את המעמד הזה, לא רק שהיא לא הורידה את המחירים, לא רק שמחירי הדיור נשארו כמות שהם היו – ואני בטוח שסגן השר מיקי לוי יקום כאן ויזעק זעקה גדולה: שר שלך היה ארבע שנים, שר השיכון; בסדר, אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: נתנו לכם הרבה זמן להתמודד, ואני לא אומר ששר השיכון אריאל אטיאס פתר את הבעיה, אבל על בסיס זה קמתם, על בסיס הזעקה הזאת, שכביכול אריאל אטיאס דואג למגזר שלו ולא דואג למגזרים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: הנה, מה אתם עושים היום?

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, שר האוצר אומר בצורה הכי מפורשת, אני מייצג את מעמד הביניים.

אריה מכלוף דרעי: פעם ראשונה ששר אוצר אומר, אני לא מייצג את השכבות החלשות, אני לא מייצג את המגזר החרדי, אני לא מייצג את המגזר הערבי, אני מייצג חלק מסוים בציבור, את מעמד הביניים.

אריה מכלוף דרעי: אבל גם אותו הוא לא מייצג, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: יוקר המחיה לא ירד, בינתיים אנחנו שומעים על תוכניות – ואַין.

אריה מכלוף דרעי: אַין, שום דבר, שום תועלת.

אריה מכלוף דרעי: אבל כשאנחנו היום באמת רוצים להתמודד עם העוני, רוצים לצמצם את הפערים הנוראים הללו, מה אנחנו רואים?

אריה מכלוף דרעי: המלצות שאין לי ספק שלא ימומשו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו חשבנו הרבה, אצלנו בסיעה, בתנועה, מה לעשות, איך אפשר להתמודד, איך אפשר להציף את העניין באמת, ואולי הממשלה האטומה הזאת, קצת, טיפת רחמים תתעורר בלבם, וגם שהציבור יראה את האמת, מי באמת רק נותן הצהרות ומי באמת עושה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נגיש, בעזרת השם – אני מקווה שוועדת הכנסת תעזור לנו עוד במושב הזה, וישחררו אותנו מחובת הנחה – אנחנו הולכים להגיש חוק, את דוח ועדת אלאלוף ככתבו וכלשונו.

אריה מכלוף דרעי: החוק ייקרא: החוק למלחמה בעוני.

אריה מכלוף דרעי: כל 11 ההמלצות של ועדת אלאלוף, אנחנו לא נשנה.

אריה מכלוף דרעי: לא נכניס קצבאות ילדים, לא נכניס דברים אחרים, רק מה שהוועדה המליצה: טיפולי שיניים וכל שאר הדברים האחרים שהיא הכניסה שם; שכר דירה.

אריה מכלוף דרעי: כל 11 ההמלצות, אנחנו נגיש את זה בהצעת חוק.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נניח את זה על שולחן הכנסת, ואנחנו נראה באמת – אני משוכנע שהאופוזיציה תצביע בעד החוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: הנה, כבר אנחנו תורמים לכם 52 אצבעות.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שאתם, בקואליציה, הצדיקים שבאמת רוצים להילחם, אם כנים דבריכם, בעוני – אנחנו רוצים לראות מה הם יעשו, חברי הקואליציה, ואנחנו גם נדאג לזה שזו תהיה הצבעה שמית, וכל אחד יצטרך לתת את החובה כלפי בוראו וגם כלפי שולחו ויגיד האם ההמלצות של אותה ועדה שאתם מיניתם, שאתם מיניתם, אם אתם תצביעו בעד החוק הזה, או שתגידו שאין כסף או שאתם תעשו את זה בצורה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: הלוואי שיגידו לי למשוך את החוק כיוון שהממשלה רוצה להגיש את החוקים הללו.

אריה מכלוף דרעי: בשמחה רבה.

אריה מכלוף דרעי: אין לנו עניין לקחת קרדיט.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו רק רוצים שבאמת תהיו כנים ועקביים בדברים שלכם, אם באמת אתם רוצים להילחם בעוני.

אריה מכלוף דרעי: מיניתם ועדה?

אריה מכלוף דרעי: תעמדו מאחורי ההמלצות שלה.

אריה מכלוף דרעי: צנזרתם את ההמלצות שלה?

אריה מכלוף דרעי: הורדתם מה שלא נוח לכם?

אריה מכלוף דרעי: לכל הפחות את מה שהשארתם שם תשאירו, ותתמודדו.

אריה מכלוף דרעי: זה, בעזרת השם, אנחנו נקווה שנוכל להניח על שולחן הכנסת כמה שיותר מהר.

אריה מכלוף דרעי: ולסיום, אנחנו יודעים שאם באמת ובתמים הממשלה והכנסת, עכשיו, בתקציב המדינה, כשיהיה מונח על שולחננו, הדרך האמיתית להתמודד עם הורדת העוני באופן מיידי – לא בדיבורים ולא בהמלצות; באופן מיידי, להתמודד – היא קודם כול הורדת המע"מ.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב, מי שמשלם את המע"מ זה החלק של האוכלוסייה של השכבות החלשות, של העשירונים התחתונים, ותתקן אותי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שהיא יותר בקיאה ממני בנושא הזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל אם בסך הכול בהכנסות המדינה ההכנסות ממע"מ הן 70 מיליארד שקל, או אפילו קצת מעבר לכך – מה שאני יודע, שזה 72 מיליארד שקל; אולי סגן השר מיקי יודע יותר טוב ממני; זה מה שאני יודע, שזה חלק הארי בהכנסות המדינה – ובתוך החלק הזה, העשירונים התחתונים נותנים תרומה מאוד גדולה, הרבה מעבר להכנסה שלהם, כיוון שבסך הכול, מי קונה את כל מוצרי היסוד?

אריה מכלוף דרעי: מי משתמש?

אריה מכלוף דרעי: למי יש משפחות ברוכות ילדים?

אריה מכלוף דרעי: העשירונים התחתונים.

אריה מכלוף דרעי: ויוצא בסוף האבסורד הגדול, כשמדברים, כביכול, שהעשירונים היותר-נמוכים לא משתתפים כל כך בהכנסות המדינה, מבחינת מס הכנסה או דברים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: יוצא שבחלק הארי של הכנסות המדינה, שזה המע"מ, החלק שלהם הוא גדול מאוד.

אריה מכלוף דרעי: ובסוף יוצא שהם משלמים את המחיר, העוגה מתחלקת, והפערים הולכים וגדלים יותר, עוד הפעם, שוב, כלפי האוכלוסייה החזקה.

אריה מכלוף דרעי: וראינו עכשיו עוד החלטה שיכול להיות – מה?

שלי יחימוביץ': ככל שאתה מרוויח פחות כך אתה משלם יותר מע"מ.

שלי יחימוביץ': חד-משמעית.

שלי יחימוביץ': כי אז כל ההכנסה שלך הולכת לצריכה, אז באופן יחסי אתה משלם הרבה יותר מע"מ מאדם עשיר.

אריה מכלוף דרעי: במסגרת המלחמה, שהיא מוצדקת, היא טובה, בביורוקרטיה, רוצים לצמצם את כל הביורוקרטיה שיש במינהל מקרקעי ישראל; כל הרישום של הדירות, כל דמי החכירה שאנחנו משלמים.

אריה מכלוף דרעי: אז מה ההחלטה הראשונה שממשלת ישראל מקבלת?

אריה מכלוף דרעי: מי שיש לו מגרש, למעלה מ-525 מ"ר, אז הוא, באופן אוטומטי – אני לא זוכר בדיוק את הנוסח – אבל באופן אוטומטי הוא יפסיק לשלם דמי חכירה ודמי היוון, יהיה רשום בשמו, וכך יצמצמו מאות אלפי תיקים.

אריה מכלוף דרעי: על מי מדובר?

אריה מכלוף דרעי: על איזה עשירונים מדובר, עוד הפעם?

אריה מכלוף דרעי: מי הולך ליהנות מההכנסה הזו, שבסך הכול עם השנים זו הוצאה של מיליונים או מאות אלפים?

אריה מכלוף דרעי: שוב דואגים ללובי החזק, לעשירונים היותר-מבוססים.

אריה מכלוף דרעי: מי יכול להשתבח בחתיכת קרקע של 525 מ"ר?

אריה מכלוף דרעי: לא העשירונים הנמוכים.

אריה מכלוף דרעי: לא אלה שמתמודדים, אלה שקיצצו להם את הקצבאות והעלו להם את המע"מ, ועוד שורה שלמה של גזירות, וכל הזמן – יוקר המחיה, והם לא מתמודדים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר שהממשלה הזו, כבר הרבה זמן, מאז החלה לכהן, יותר מדי, ברגע שהיא לא גילתה שום טיפת חמלה לשכבות החלשות, אין לה זכות קיום.

אריה מכלוף דרעי: דינה להפסיק את כהונתה וללכת לבחירות חדשות.

אריה מכלוף דרעי: לכן אנחנו מבקשים להצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה דרעי שהציג את הצעת האי-אמון מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אילן גילאון – ממשלה שאינה נותנת מענה לבעיות החמורות בתחום המדיני, החברתי והכלכלי – מטעם סיעות מרצ ויהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, כן, נכון לגמרי, וזה גם לא חדש; הייתי אומר שהאי-אמון הזה בא בעקבות הסחת הדעת, בעקבות בזבוז הזמן, בעקבות קפיאה על השמרים, בעקבות כך שהממשלה משתמשת בוועדות כדי למשול.

אילן גילאון: הרי ועדות, אנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, הן לגמרי הסחת הדעת.

אילן גילאון: אני יכול לכתוב ספר עב-כרס של מסקנות של ועדות.

אילן גילאון: מה זה ספר, אני יכול לכתוב לא ספרייה עירונית, ספרייה לאומית שלמה של מסקנות של ועדות, משום שפתרון בעיות לא זקוק לוועדות אלא זקוק להחלטות.

אילן גילאון: משום שבבית-המדרש שממנו אני בא אין הפרדה בין מדיני לחברתי; להפך, הכול חברתי, ומחשבותינו המדיניות הן תוצר של תפיסתנו החברתית.

אילן גילאון: אני רוצה לומר ולהתחיל לגעת דווקא בנושא המדיני, בקיפאון המדיני.

אילן גילאון: כולנו היינו דרוכים, ואנחנו דרוכים, ואנחנו נותנים סעד ותמיכה לצה"ל, כדי שיצליח במשימה למצוא את הילדים החטופים, שהם הילדים של כולנו.

אילן גילאון: איננו באים חשבון עם אף ילד ואף הורה, ובכלל, לנו יש חשבון רק עם ממשלות.

אילן גילאון: רק עם ממשלות.

אילן גילאון: אין לנו חשבון עם אחרון המתנחלים, לעולם, ויש לנו את האמפתיה הבסיסית מאוד של אימא ואבא ושל הורים.

אילן גילאון: אנחנו לא מדברים, לא על כך שיש נוהג של טרמפים, יש טרמפים, ועל טרמפיסטים שבאים לתפוס פריים במצלמה, ומנצלים סיטואציה של אימהות שקרועות מדאגה כדי לשפר עמדות פוליטיות.

אילן גילאון: אנחנו לא אומרים את כל זה.

אילן גילאון: אבל שימוש באירוע כדי להסלים הוא מסוכן מאוד.

אילן גילאון: אני מסתכל, אדוני, על האסימטריה הזאת בין אבו מאזן לראש הממשלה שלנו.

אילן גילאון: מצד אחד אדם חלש כל כך ואמיץ כל כך שאומר דברים שמסכנים את חייו, ומצד שני אדם חזק כל כך ופחדן כל כך שמסרב להגיד דברים שיעצבנו את דני דנון.

אילן גילאון: ואז, אדוני, תסלח לי, אבל בסוף מחשבותי, אני חושש שהכי רע יכול להיות הכי טוב לאנשים מסוימים.

אילן גילאון: שאפשר שיצא מתוק מעז, מהמציאות הקשה הזאת.

אילן גילאון: מישהו יכול לגדר את עצמו מבחינת מעמדו הפוליטי הרבה יותר טוב, ולמנוע את הפחד מקרוב.

אילן גילאון: ואז אני שומע, אדוני, אתמול, את שר החוץ ליברמן שדיבר על – אני חשבתי שהוא מדבר על התוכנית הסעודית, אגב.

אילן גילאון: הוא דיבר על השתתפות בין-לאומית של מדינות מהליגה הערבית, בפתרון משותף, ולרגע הייתי כהוזה.

אילן גילאון: אבל זה בסדר, התפכחתי מייד כשהוא אמר שצריך מייד להיכנס לעזה ולכבוש אותה בחזרה.

אילן גילאון: אז הבנתי שכאשר אני רואה את האסימטריה הזאת אני מתחיל לחשוב שבאמת אין פרטנר.

אילן גילאון: אבל לא בצד הפלסטיני, אדוני; בצד שלנו אין פרטנר.

אילן גילאון: כי במשוואה שדרושים שניים לטנגו, זה דבר נכון, אבל תמיד מי שמוביל את הריקוד זה זה שיודע לרקוד יותר טוב, שהוא חזק יותר.

אילן גילאון: ובמקום להעצים שותף, אנחנו עדיין ממשיכים לנקוט את הדוקטרינה של אין פרטנר.

אילן גילאון: כן, התוכנית הסעודית לעת-עתה היא התוכנית הנכונה ביותר, וצריך ללכת קודם כול ולחדש את השיחות; הרי ה"חמאס" נכנס באופן שהוא נכנס לתוך הממשלה הפלסטינית כהתרסה שלהם על כך שהם הגיעו למבוי סתום בשיחות.

אילן גילאון: בבקשה, ייקח ראש הממשלה פעם אחת לשם שינוי יוזמה, ויגיד שהוא מוכן לשיחות ישירות עם אבו מאזן על גבולות הקבע, על תוכנית הליבה של הבעיה, במטרייה רחבה של הליגה הערבית או של אותן מדינות שיצטרכו לעמוד כחומה בצורה מול ההתרחשות הפונדמנטליסטית שקורית בעיראק, ויש עניין: קודם כול, שלום; הפסקת כיבוש; בניית ברית הגנה אסטרטגית, כמו שוק משותף.

אילן גילאון: זאת יוזמה שצריך לקחת, ולצורך כך צריך פרטנר, אדוני.

אילן גילאון: פרטנר חזק ורציני.

אילן גילאון: ולנו יש עניין לחזק אדם כמו אבו מאזן.

אילן גילאון: אני מסתכל על הקיפאון הזה, ואני אומר לעצמי – לבי נחמץ דווקא בשעה קשה כזאת.

אילן גילאון: צריך שהמוזות יעבדו, ושיעבדו שעות נוספות.

אילן גילאון: אני יודע שראש הממשלה רוצה להיכנס להיסטוריה, אבל הוא מפחד מן הפחד הקרוב, ועל זה אנחנו מורחים את הכול.

אילן גילאון: וכמו שאנחנו מטפלים בקיפאון – או לא מטפלים – בעניין של התהליך, ככה אנחנו גם מטפלים בחלוקה הפנימית בתוך מדינת ישראל.

אילן גילאון: הבעיה, אדוני, היא לא איך יילחמו בעוני.

אילן גילאון: העוני זה מונח מאוד מאוד אינדיבידואלי, מאוד סובייקטיבי.

אילן גילאון: אותי מעניין מה תהיה החלוקה של העושר הלאומי, כי ברגע שהחלוקה של העושר הלאומי תהיה הוגנת, שמקרבת בין התקרה לרצפה בהכנסות במדינת ישראל, שמרחיבה את בסיס האחריות של המדינה בשלושת הבסיסים של הכלכלה שלה, שהם תשתיות, תשלומי העברה ומסים; ברגע שייקבע מהו רף המינימום לקיום מכובד במדינת ישראל – וזה, ועדת אלאלוף, בכל הכבוד, עם כל רצונה הטוב, ואני מאמין לכל מילה שחברי השר מאיר כהן אומר; ואני גם את אלאלוף מכיר, וגם לו אני מאמין; אבל אני חושב שזאת הסחת דעת, משום שזה לא תפקידה, לא של הוועדה הזאת, ועם כל הכבוד אפילו לא של משרד הרווחה.

אילן גילאון: התפקיד הוא של ממשלה שלמה ושל משרד האוצר בראש כולם.

אילן גילאון: ולחלופי חלופין, אדוני, כמו שאומרים עורכי-הדין, גם הוועדה הזאת, שלדעתי לא גילתה איזה דבר חדש – תמיד אבא שלי היה אומר שכדי שלא תהיה אבטלה צריך עבָדה.

אילן גילאון: אנחנו די מבינים שהבעיה של העוני נובעת מכך שיש חלוקה לא נכונה.

אילן גילאון: לא שלאנשים יש מעט מדי כסף, אלא אין להם כושר קנייה עם הכסף הזה.

אילן גילאון: דיבר חבר הכנסת דרעי קודם על הנושא של המס העקיף, כמה שהוא רגרסיבי במקרה הזה, ועל החלטות שהן כולן בתחום התשתיות – קודם כול: כמה עולה הבריאות?

אילן גילאון: כמה עולה חינוך?

אילן גילאון: כמה עולה קורת גג?

אילן גילאון: – כתפקידיה של המדינה.

אילן גילאון: אנחנו תמיד בורחים ל-OECD ותמיד מאכלסים את הספסלים האחרונים בכל מה שחיובי ומה שמתקדם, ואת הראשונים בכל מה שמסיג אותנו אחורה ומה שלא טוב.

אילן גילאון: ואפילו למדינה שלנו, פעם הייתה הרבה יותר אחריות והרבה פחות משאבים.

אילן גילאון: הדבר השני זה מה יהיה שכר המינימום, ומה תהיה ההכנסה הפנויה, ואם ילד שגדל להיות אזרח בן-חורין יוכל לעמוד כשווה בפני החוק ולא להיות עני.

אילן גילאון: מה שיקבע, אדוני, זה הדברים הפרוזאיים ביותר; זה כמה אבא ואימא מביאים הביתה, ואם יש לו מחשב מתאים ופינה לעשות שיעורי-בית, ואולי אפילו די כסף ללכת למתנ"ס וללמוד בחוג מנדולינה או אורגנית, כי אלה הם הדברים החשובים ביותר.

אילן גילאון: ולכן מה שקורה, בסופו של דבר, שמשרד הרווחה – וועדת אלאלוף בעניין הזה תהפוך לכולאת הברקים של ממשלת ישראל; לא של מה שהיא עושה, של מה שהיא לא עושה.

אילן גילאון: ולחלופי חלופין, גם ההמלצות העיקריות של הוועדה הזאת, כמו קצבת הילדים – ואנחנו, אדוני, הנחנו עכשיו חוק כדי לעזור לוועדה דווקא, שעליו חתומים 44 חברי כנסת, להחזיר את קצבת הילדים במהלך חמש שנים עד לממוצע שקיים ב-OECD, שזה 490 שקלים בחודש, כפי שזה היה גם בעבר.

אילן גילאון: משום שאיך שלא ניקח את זה, אדוני, ילדים שנמצאים כאן הם לא אשמים בשום דבר: לא בתכנון משפחתי, לא בטעויות שהממלכה עושה.

אילן גילאון: הם פשוט צריכים לקבל את הביטחון המלא, הילדים הללו.

אילן גילאון: אבל זאת רק דוגמה אחת.

אילן גילאון: הוועדה גילתה כמובן דברים שידענו עוד קודם, וועדה מקבילה שתחמו לה תאריך לסגירת רשות השידור – כך נקראת הוועדה הזאת – לסגירת רשות השידור ולצמצום השידור הציבורי, יש לה תאריך יעד, היא צריכה לסיים את עבודתה בתוך חודשיים, משום שהירייה נורתה ועכשיו מסמנים את המטרה.

אילן גילאון: כאילו היה מדובר בכ"ט בנובמבר, יום הכרזת המדינה.

אילן גילאון: אבל כמשל היא רשות השידור, שהולכים לצאת ממנה 1,500, פלוס מינוס, אנשים, רובם בגיל של המוות הקליני מבחינת שוק התעסוקה, מעל גיל 45, מתוך פופוליזם שאומר, בואו נבטל את האגרה.

אילן גילאון: אני גם לא מתנגד לכך.

אילן גילאון: שתמצא המדינה, הממשלה, את התקציב כדי לממן את האגרה – אין לי שום התנגדות לדבר הזה.

אילן גילאון: אבל האנשים האלה הם דור המדבר של מדינת ישראל, וכמו שלא יעלה על הדעת שהמדינה, בגלל חוסר רנטביליות – והמדינה הזאת היא לא רנטבילית, כי מי שיעשה את חשבון הרנטביליות יבין שלא היו מקימים את מדינת ישראל – מוכנה לזרוק את האנשים האלה, של דור המדבר, לרחוב.

אילן גילאון: ודוגמה, ועוד דוגמה ועוד דוגמה.

אילן גילאון: ומשפט אחרון, אדוני, אני רואה שסיימתי את הזמן.

אילן גילאון: כדי לסגור את המעגל הזה, כמשל וכשנינה אני אומר ששמעתי את ראש הממשלה אומר שהוא מוכן להכיר במדינה כורדית עצמאית.

אילן גילאון: ואני אומר: בהחלט ובהחלט, מה עם מדינה פלסטינית?

אילן גילאון: אבל הוא גם רוצה לגדר אותנו מלמטה עד למעלה בגדר אחת שלמה.

אילן גילאון: אני רוצה להזכיר לכולם: המדינה הזאת לא הוקמה כדי להיות גטו לעם היהודי, ובוודאי ובוודאי לא בית-קברות לעם היהודי.

אילן גילאון: היא הוקמה כדי להיות מקור מים חיים, פתוחה ומשתלבת.

אילן גילאון: האמירה הזאת בעצם מפיחה אכזבה גדולה מאוד, ובאמת לא מפיחה שום תקווה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נימק את הצעת האי-אמון מטעם סיעות מרצ ויהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה שנלחמת בעניים ולא בעוני – מטעם בל"ד, חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתנמק את ההצעה היא חברת הכנסת זועבי.

דוד רותם: היא עדיין כאן?

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להתחיל בשאלה, למה ועדת אלאלוף מונתה.

חנין זועבי: האם בשביל לייעץ לממשלה למגר את תופעת העוני?

חנין זועבי: להילחם בעוני?

חנין זועבי: כלומר, להילחם באבני היסוד של מדיניות המקרו-כלכלה של ממשלת נתניהו ולפיד?

חנין זועבי: מיגור העוני הוא מונח שמנוגד להיגיון של הממשלה הזאת, שהוא היגיון – במקרו-כלכלה של הממשלה, הוא היגיון של אי-צדק, של אי-שוויון.

חנין זועבי: הוא אולי מונח יותר קרוב לשר הרווחה, אבל בטח לא לראש הממשלה ובטח לא לשר האוצר.

חנין זועבי: ממנים ועדה בהנחה או בתקווה או בתנאי שהוועדה הזאת לא תשנה באמת סדרי עדיפויות, כלומר לא תמגר את העוני, לא תפתור את הבעיה מהיסוד שלה.

חנין זועבי: כי הממדים של העוני במדינה הזאת, אי-אפשר להילחם בהם מבלי לשנות ביסודיות את סדרי העדיפויות של הממשלה ומבלי לחזק את המנטליות של: האדם קודם לכל דבר אחר.

חנין זועבי: ואין לחוק יותר מהאמירה הזאת לממשלה הנוכחית: האדם קודם לכל דבר אחר.

חנין זועבי: אז לא רוצים מסקנות שיתוו מדיניות.

חנין זועבי: אנחנו לא נהיה נאיביים ונגיד שאנחנו ממנים ועדה בשביל להתוות לממשלה מדיניות, כלומר כדי שתחליף את הממשלה.

חנין זועבי: הממשלה מתווה מדיניות.

חנין זועבי: יכול גם השר לפיד להגיד מפה ועד מחר בבוקר שצריכים שינוי עומק בחברה הישראלית.

חנין זועבי: אנחנו יודעים שהוא לא מתכוון לזה.

חנין זועבי: אנחנו יודעים גם שפוליטיקאי ממוצע כמו שר האוצר לא מבין מה זאת אומרת שינוי עומק בחברה הישראלית.

חנין זועבי: בטח הוא לא מבין, הוא לא יכול להגדיר מה זאת אומרת שינוי עומק בחברה הישראלית, ובטח הוא לא רוצה שינוי עומק.

חנין זועבי: לפיד, שר האוצר, רוצה לחזק את מעמד הביניים, וזה דבר לגיטימי כשלעצמו, אבל הוא לא רוצה לחזק את מעמד הביניים על חשבון העשירים אלא על חשבון העניים, על חשבון השכבות העניות, על חשבון שכבות מעמד הביניים החלש.

חנין זועבי: בשום פנים ואופן לא על חשבון העשירים.

חנין זועבי: אז רוצים ועדה שתציע שינויים במיקרו ולא במקרו, וזה מה שקיבלנו; אלה ההמלצות שקיבלנו: שינויים לא דרסטיים, לא ממגרי עוני, לא נלחמים בעוני, אבל אולי ההמלצות מורידות את אחוז העוני.

חנין זועבי: ורק לפני שבועות – אנחנו מדברים על היגיון, מדברים על קונסיסטנטיות בין המדיניות המדינית הביטחונית לבין המדיניות החברתית – אז רק לפני שבועות הממשלה העבירה לצבא מיליארד שקל, וזה היה תוספת ל-3 מיליארד שקל שהועברו בתחילת השנה.

חנין זועבי: ובאותו שבוע של הוועדה, הזרים שר הפנים עוד 5 מיליון שקל להתנחלויות ללא מטרה מוגדרת.

חנין זועבי: זה סדר העבודה, אלה הנחות היסוד האמיתיות של הממשלה, זה סדר העדיפויות האמיתי של הממשלה.

חנין זועבי: אז מי באמת רוצה תקציב חברתי עם שינוי דרסטי במשוואה ביטחון מול חברה, צבא מול אדם, שליטה מול שוויון, שליטה בקרקע מול ערכים?

חנין זועבי: המשקל הוא לביטחון, לכוחנות, לאידיאולוגיה, ולא לחברה ולא לאדם ולא לאג'נדה חברתית.

חנין זועבי: אז ממאנים להגיד שיש כוונה, והיום שמענו שזו הוועדה הראשונה מסוגה למיגור העוני.

חנין זועבי: אז אנחנו רוצים להאמין, אנחנו צריכים להאמין, זה צורך.

חנין זועבי: העוני הוא השפלה של האדם.

חנין זועבי: זה לא רק לשלול זכויות, זה לשלול כבוד.

חנין זועבי: עוני הוא מצב שבו האדם, אתה שולל ממנו את הכבוד שלו, לא רק את הזכויות שלו.

חנין זועבי: רוב השינויים, גם כאשר עקבנו, ועקבנו על מנת לשמוע בשורה – רוב השינויים של ועדת אלאלוף הם שינויים מזעריים.

חנין זועבי: ביחס לבעיה אולי הם טובים, הם חיוביים, הם בדרך הנכונה, אבל הם מזעריים ביחס לבעיה וביחס לפתרון שנדרש, כי הממשלה עוד לא הפנימה, שר האוצר וראש הממשלה עוד לא הפנימו שעוני הוא איום אסטרטגי.

חנין זועבי: מדברים על איומים אסטרטגיים?

חנין זועבי: עוני הוא איום אסטרטגי.

חנין זועבי: ילדים עניים זה איום אסטרטגי.

חנין זועבי: מציאות שבה 33% מהילדים הם עניים זה איום אסטרטגי.

חנין זועבי: ברגע שהמדינה נלחמת בעניים, אז בטח העניים יהפכו לאיום אסטרטגי.

חנין זועבי: עוני זה השפלה, כמו שאמרתי; זה הפיכת חיי היום-יום לסבל של יום-יום.

חנין זועבי: זה כאילו אתה הופך את החיים עצמם לאויב של האדם, ואז אתה, בתור אדם, נלחם בחזרה כאשר משפילים אותך, מדכאים אותך.

חנין זועבי: זו חובתך האנושית להילחם בחזרה, ואם אתה לא נלחם בחזרה אז אתה לא בן-אדם, ואז אתה מאבד את צלם האנושיות שלך.

חנין זועבי: זה הגאווה, מה שנותר לנו.

חנין זועבי: זה הגאווה להיאבק, מה שנותר לנו כאשר שוללים מאתנו את הכול.

חנין זועבי: ולא ההפגנות הן האיום האסטרטגי, ולא ההפגנות שאף אחד לא שמע עליהן – לא ההפגנות של אתמול, של יום שישי שעבר, כאשר שוטרים מכוונים בשביל לירות כדורי גומי במפגינים ממרחק, אדוני היושב-ראש, כמו המרחק ביני לבינך.

חנין זועבי: ותדמיין שאני השוטרת ואני מכוונת אליך כדור גומי בשביל לפגוע במפגינים.

חנין זועבי: המפגינים אינם איום אסטרטגי.

חנין זועבי: הזכות שלנו להיאבק אינה איום אסטרטגי.

חנין זועבי: כאשר מדכאים זה איום אסטרטגי.

חנין זועבי: והעוני הוא סוג של איום, כי הוא סוג של דיכוי.

חנין זועבי: יש לנו חברה ש-33% מהילדים בה עניים, כלומר, כמו שאמרו, עוד עשר, עוד עשור, עוד שני עשורים, יוצף המשק במאות-אלפי מבוגרים עניים, חסרי השכלה והכשרה.

חנין זועבי: כמו שאמרו, עוני הוא לא רק עוני כלכלי.

חנין זועבי: יש עוני בבריאות, יש עוני בהשכלה, אז המשק יוצף.

חנין זועבי: כאשר מדברים על 60% מהערבים שהם עניים – ואלה לא יכולים לפרוץ את מעגל העוני; הם לא יכולים להשתתף גם כאשר יש להם ההשכלה, הם לא יכולים להשתתף בשוק העבודה.

חנין זועבי: זו מדיניות של הנצחת העוני ולא של מלחמה בעוני.

חנין זועבי: הממשלה יודעת ש-60% מהילדים האלה הם ערבים, למשל, אז צריכים פתרונות גם של מיקוד הבעיה.

חנין זועבי: אני לא הבנתי את יושב-ראש הוועדה כאשר הוא אמר:

חנין זועבי: אנחנו לא מדברים על עוני במגזר הזה או עוני במגזר האחר, אבל צריכים לדבר בשביל להציע פתרונות מתאימים.

חנין זועבי: צריכים להכיר שיש עוני שהוא גם עוני לאומי.

חנין זועבי: מה זאת אומרת?

חנין זועבי: זה אקראי ש-50% מהערבים הם עניים?

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, תגיד לי, זה אקראי?

חנין זועבי: זה ש-60% מהילדים הערבים הם עניים, זה אקראי?

חנין זועבי: זה מקרי?

חנין זועבי: שרק 20% מהנשים הערביות מועסקות בשוק העבודה, זה מקרי?

חנין זועבי: אין אזורי תעשייה ביישובים הערביים, זה מקרי?

חנין זועבי: אז זו מדיניות של עוני מכוון; זו לא תוצאה של מדיניות לא מוצלחת או מדיניות שנכשלה.

חנין זועבי: זו מדיניות שהצליחה וכנראה לא רוצים לספור, כמו שאמר ראש הממשלה, בלי החרדים, בלי הערבים, מצבנו בסדר.

דוד רותם: – – –

חנין זועבי: אז אנחנו – מה שאמר שר האוצר, הוא סוף-סוף הכיר: במשך שנים חטאה המדינה בהזנחה מתמשכת של הטיפול בעוני.

חנין זועבי: פוליטיקה חדשה פירושה ללכת למקומות שעד היום לא נגעו בהם ולתהליכי עומק ושינוי.

חנין זועבי: אז למה לא הולכים למקומות האלה?

חנין זועבי: למה לא נכנסים לג'סר-א-זרקא?

חנין זועבי: למה לא נכנסים לכפר-מנדא?

חנין זועבי: למה לא נכנסים ליישובים הערביים שהם 100% באשכולות הראשון עד הרביעי – כולם יישובים ערביים.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: אתם מצהירים שצריכים ללכת למקומות האלה, אז למה, אדוני שר הרווחה, בוועדה היום בבוקר אמרו:

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים פתרון ממוקד ולא רוצים לדבר על דברים ממוקדים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

חנין זועבי: אני אסיים ואגיד: צריכים להציע פתרונות קונקרטיים, נקודתיים, כי גם העוני, מה לעשות, העוני ממוקד באזורים מסוימים: יותר אצל הערבים, יותר אצל החרדים, יותר אין עבודה לנשים הערביות.

חנין זועבי: אז צריכים, לא רק, אבל בטח צריכים להציע פתרונות גם לבעיות האלה, אחרת אי-אפשר לדבר על מלחמה בעוני.

חנין זועבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת מאיר כהן, להשיב על ארבע הצעות האי-אמון.

מאיר כהן: ארבע?

יולי יואל אדלשטיין: ארבע.

יולי יואל אדלשטיין: את החמישית שמרנו לסגן שר האוצר.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, בעיית העוני בחברה הישראלית היא בעיה עמוקה ומדאיגה, ולדאבוני יש קבוצות רבות באוכלוסייה החיות בעוני או נמצאות בסיכון להיות עניות.

מאיר כהן: ברור לכולנו שעוני, חוסר ביטחון תזונתי ופערים חברתיים הם מתכון לאסון חברתי ויש לטפל בהם באופן מיידי ובנחישות.

מאיר כהן: אני רוצה לתקן אותך, גברתי, חברת הכנסת חנין זועבי.

מאיר כהן: אני סומך את שתי ידי על ההחלטה לא לדבר במגזרים ולא לדבר לערבים לחוד.

מאיר כהן: דעתי חלוקה על דעתך.

מאיר כהן: אני חושב שדווקא מתוך הכבוד שאנחנו רוחשים לכולם, כאזרחי המדינה, אני לא חושב שהיה צריך לעשות חלוקה ולמצוא פתרונות לאלה ואלה.

חנין זועבי: זאת המציאות.

מאיר כהן: את תתרגלי, כשאני מדבר, אל תפריעי לי, ואני לעולם לא אפריע לך.

מאיר כהן: לא חייבים תמיד ללכת לשם.

חנין זועבי: – – –

מאיר כהן: אני מגיע בכל שבוע ליישוב ערבי.

מאיר כהן: רק ביום חמישי הייתי בכפר-קאסם.

מאיר כהן: כולנו – אני, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך, וכל המשרדים, מגיעים ליישובים הערביים, ועושים כמיטב יכולתנו.

מאיר כהן: אני שמח שאני יותר ויותר מוצא שם הנהגה שמשתפת פעולה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לך שיש שם בעיות אחרות, שהוועדה כן עומדת עליהן; על שאלת המצ'ינג בתוך היישובים האלה.

מאיר כהן: לבי נחמץ כשאני מגיע ליישוב במגזר הערבי, או במגזר הבדואי, וגם ביישובים יהודיים – מסתבר שבגלל שיטת המצ'ינג לא מצליחים לבנות שם, לא מועדון נוער, ולא מגרש כזה, ולא מגרש אחר, והכספים נשארים שם תקועים, ובסוף השנה, כשיש רזרבות במשרדים, שוב מקבלים את הכסף אלה שיכולים לשים את המצ'ינג.

מאיר כהן: אנחנו מטפלים בזה.

מאיר כהן: גם מטפלים בזה כי האוצר ביקש שנטפל בזה.

מאיר כהן: אני יודע, עולים לדוכן ואומרים את הכול – צריך לפעמים לשים סייגים לאמירות האלה.

מאיר כהן: אני אומר לך את זה מכל הלב, בלי שום הקשרים פוליטיים.

מאיר כהן: הממשלה רואה עצמה אחראית לשלומם ולרווחתם הפיזית והנפשית של כל האזרחים, ובעיית העוני נמצאת על סדר-היום.

מאיר כהן: אני שמח, חבר הכנסת דרעי, שאתה עומד כאן ומדבר על זה.

מאיר כהן: הרבה שנים רציתי שאתה תדבר על זה.

מאיר כהן: לא הרבה פעמים דיברת על זה.

מאיר כהן: ואם הוועדה הזאת גרמה לך לעמוד כאן

מאיר כהן: ולדבר בהתרגשות על נושא העוני – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – כבר השגנו משהו.

מאיר כהן: אבל אל תשכח – אני מבין שזה ריטואל קבוע, ואתם כאופוזיציה צריכים לעשות את זה, אבל באמת, חבר הכנסת דרעי, מה, היד שלכם לא רועדת קצת כשאתם מציעים הצעות אי-אמון שקשורות לוועדת אלאלוף ולטיפול בעוני?

מאיר כהן: אתם הייתם חברים בממשלות שיצרו את המצב הקשה הזה.

מאיר כהן: אני שוב חוזר, מילא האופוזיציה, מילא מרצ, הם לא היו במבחן העשייה.

מאיר כהן: אבל אתם הייתם במבחן העשייה, חבר הכנסת דרעי, אתה איש חברתי, איפה הייתם עד אז?

מאיר כהן: אנחנו יצרנו את המצב הזה?

אריה מכלוף דרעי: תשאל מה עשיתי בדימונה – – – עיר הרפאים של דימונה, מי הפך אותה לעיר מבוקשת היום?

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע את זה.

מאיר כהן: אני לא יודע שאתה עשית את זה, אני יודע שהיו – – –

אריה מכלוף דרעי: אה – – –

מאיר כהן: אם אני מכעיס אותך זה בסדר גמור, ואתה עונה לי על ההיסטוריה.

מאיר כהן: אני אומר לך, כשאני מסתכל עשר שנים אחורה – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – אומנם אנחנו פוליטיקאים וחברי קואליציה ואופוזיציה, אבל יש משהו בהגינות הבסיסית כשעומדים כאן ומטילים דופי בממשלה או בשרים שמנסים – – –

אריה מכלוף דרעי: מי – – – 60.5 מיליארד שקל.

אריה מכלוף דרעי: אתה הצבעת בעד.

מאיר כהן: מ-2003 עד היום – עשר שנים עד היום – עכשיו כל כך קשה.

מאיר כהן: אתם הייתם שם, שותפים – –

אריה מכלוף דרעי: מי קיצץ בקצבאות הילדים?

מאיר כהן: – – שותפים – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – יצרתם פערים, ואתה אומר – –

אריה מכלוף דרעי: תענה לי, מי קיצץ בקצבאות הילדים?

מאיר כהן: – – ואתה עומד כאן – –

אריה מכלוף דרעי: מי העלה את המע"מ – – –

מאיר כהן: – – עם פנים אדומות – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – בפריפריה?

אריה מכלוף דרעי: מי עשה את כל זה?

אריה מכלוף דרעי: אתה עשית.

אריה מכלוף דרעי: אתה, מאיר.

אריה מכלוף דרעי: משתמשים בך כעלה תאנה – –

מאיר כהן: תראה, בי מעולם לא השתמשו כעלה תאנה – – –

אריה מכלוף דרעי: – – משתמשים בך כעלה תאנה – –

מאיר כהן: לצערי הרב – –

אריה מכלוף דרעי: – – משתמשים – – –

מאיר כהן: – – אני בהזדמנות אגיד לך מה אני חושב שאתם עשיתם – –

אריה מכלוף דרעי: אני – – – בכבוד, ואתה עוד תוקף אותי?

מאיר כהן: אני תוקף?

מאיר כהן: אני אומר את המציאות, שהיא כזאת, שאתה ואנשי ש"ס לא צריכים לעמוד כאן ולהטיל דופי ולבכות – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – – ולבכות על זה – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – אתם יצרתם את הפערים.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אתה לא מראה לי כלום.

מאיר כהן: כשאני מסתכל עליך ועל ש"ס אני רואה את עצמי.

מאיר כהן: אתה אל תראה לי שום מראה.

מאיר כהן: תסתכל אתה במראה ותגיד לי שאתם, אנשי ש"ס, 30 שנה בממשלות יצרתם פערים כאלה גדולים.

מאיר כהן: והיום אנחנו מנסים לרדת, בלי כותרות, לצלול לתוך הבעיה, למצוא פתרונות, וכל שבוע, בריטואל קבוע, אתם עולים כאן ומטילים בנו דופי.

מאיר כהן: על מה?

אריה מכלוף דרעי: – – – לקחו – – –

מאיר כהן: על מה אתה מטיל דופי?

אריה מכלוף דרעי: על מה?

אריה מכלוף דרעי: על זה – –

מאיר כהן: על מה?

אריה מכלוף דרעי: – – שלקחתם 2.5 מיליארד שקל מהעניים.

מאיר כהן: אלוהים אדירים, 30 שנה אתה בממשלות שיצרו את העוני ואתה עוד עומד כאן, תגיד לי?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו יצרנו את העוני?

אריה מכלוף דרעי: תתבייש.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו יצרנו את העוני?

אריה מכלוף דרעי: אתה לא מתבייש?

מאיר כהן: אני ממש לא מתבייש.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אני לא מתבייש, ואני אגיד לך את זה עוד פעמיים: אתם יצרתם את העוני.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אתם יצרתם את העוני.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אני בגאווה גדולה, בגאווה גדולה, שר הרווחה – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – בגאווה גדולה, ואני עושה את זה כדי להציל את האנשים שאתה הכנסת לבוץ.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אתה הכנסת לבוץ.

אריה מכלוף דרעי: – – – עלה תאנה.

מאיר כהן: אתה הכנסת לבוץ.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – – מפלגת ש"ס – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: – – עם האמירות הנבובות שלכם.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אתה עומד כאן, אריה דרעי, האיש החברתי שלא עשה כלום בנושאים של החברה בעשר השנים האחרונות, אתה עומד כאן ומטיל בנו דופי – על מה?

מאיר כהן: תגיד לי.

אריה מכלוף דרעי: על מה?

מאיר כהן: על מה?

מאיר כהן: קיצצנו.

מאיר כהן: קראת את התוכנית?

אריה מכלוף דרעי: אין לי בעיה שתגיד: נכון, לא עשינו, אנחנו נעשה – – –

מאיר כהן: אנחנו נעשה, אבל – –

אריה מכלוף דרעי: מי קיצץ – – –?

אריה מכלוף דרעי: מי קיצץ – – –?

מאיר כהן: – – הגיע הזמן שאנשים קצת יתביישו כשהם מדברים.

מאיר כהן: קצת בושה.

אריה מכלוף דרעי: – – – על מה?

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: על זה שאתה ומפלגת ש"ס – אתם יצרתם את הפערים.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: לא טיפלתם בשום דבר חוץ מאשר בעצמכם.

מאיר כהן: אתה עוד אומר לי שאתה עשית מדימונה – שהייתה עיר רפאים?

מאיר כהן: תגיד לי, על מה אתה מדבר?

אריה מכלוף דרעי: אז אתה לא יודע את ההיסטוריה.

מאיר כהן: מה אתה אומר?

מאיר כהן: אני גר בדימונה 50 שנה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: מה אתה אומר?

מאיר כהן: ראיתי אותך ממש לצדי כראש עיר.

מאיר כהן: מה זה – אתה בנית לי את העיר.

מאיר כהן: על מה אתה מדבר?

אריה מכלוף דרעי: אני הייתי בעשר השנים האחרונות?

מאיר כהן: גם לא ב-20 השנים האחרונות.

מאיר כהן: על מה אתה מדבר?

מאיר כהן: אני אגיד לך איזו עיר קיבלתי?

מאיר כהן: עזוב, לא נתווכח על החצר שלי.

אריה מכלוף דרעי: טוב.

מאיר כהן: היו תקופות של מסיבות עיתונאים, אדוני היושב-ראש – – –

מוחמד ברכה: קודם כול, בדיון הזה אתה השר, אתה הממשלה.

מוחמד ברכה: אתם חייבים לספק תשובות.

מאיר כהן: אני מספק תשובות.

מוחמד ברכה: אל תתחבא – – –

מאיר כהן: אני מספק תשובות.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מאיר כהן: הוועדה מספקת תשובות.

מאיר כהן: אלא מאי – –

מוחמד ברכה: השר כהן, למה גנזו את המסקנות על החזרת קצבאות הילדים בוועדת אלאלוף?

מאיר כהן: ישבנו היום בוועדת הכספים.

מוחמד ברכה: אני ישבתי ושמעתי.

מוחמד ברכה: למה נגנזו ההמלצות האלה?

מאיר כהן: האם עכשיו אתה מטיל דופי באלי אלאלוף?

מוחמד ברכה: אני לא מטיל דופי.

מוחמד ברכה: אני שואל שאלה, תענה לי.

מאיר כהן: אז מה אתה אומר?

מאיר כהן: אתה אומר "גנזו".

מאיר כהן: אני אומר לך – לא היה ולא נברא.

מאיר כהן: לא הייתה שום התערבות פוליטית בוועדה הזאת.

מאיר כהן: היו ויכוחים לגיטימיים, היו ויכוחים שאפילו לא הצליחו להגיע לניסוח.

מאיר כהן: לקח להם זמן.

מאיר כהן: היו כאלה שקמו והתפטרו כי חשבו שלא צריך לגעת בשום קצבאות.

מאיר כהן: ואני שמח שהם התפטרו.

מוחמד ברכה: היום שמענו את התיאוריה – – –

מאיר כהן: היה אדם שאמר את מה ששמעתי את דרעי אומר, וזאת בושה – – –

מוחמד ברכה: היום שמענו את התיאוריה החדשה, שאומרת שתשלומי ההעברה אינם מצילים משפחות – מעל לקו העוני.

מוחמד ברכה: זה פשוט דבר חדש לחלוטין, שלא שמענו קודם.

מאיר כהן: א.

מאיר כהן: זכותו של כל חבר בוועדה להביע את דעתו – –

מוחמד ברכה: נכון, זכותו.

מאיר כהן: – – תתווכח אתו.

מאיר כהן: היו שם ויכוחים.

מאיר כהן: עכשיו, חבר הכנסת ברכה, אתה שואל אותי – אני עונה לך.

מאיר כהן: היו שם ויכוחים.

מאיר כהן: לא הייתה שום התערבות.

מאיר כהן: אני עמדתי כאן בשבוע שעבר וגיניתי בכל תוקף את האמירה נגד הילודה.

מאיר כהן: ובטח אני, שבא ממשפחה שאין בה ילד אחד או שניים, אלא הרבה יותר, גיניתי את זה.

מאיר כהן: ואתה יודע מה?

מאיר כהן: אני שמח ששאר חברי הכנסת גינו את זה.

מאיר כהן: אבל זה לגיטימי שדברים כאלה יישמעו.

מאיר כהן: תתווכח אתם, תגנה אותם, אבל אי-אפשר להגיד לפרופסור שחושב את זה לא להגיד את זה.

מאיר כהן: שיגיד.

מאיר כהן: אנחנו נעשה את מה שצריך לעשות.

מאיר כהן: היו מסיבות עיתונאים רק לפני שנתיים – – –

מוחמד ברכה: למען ההגינות, היו כמה רעיונות מצוינים – –

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: תודה.

מוחמד ברכה: – – אבל יש שאלות נוקבות שצריכות תשובה, והתשובה לא צריכה להיות: אתה מטיל דופי, אתה מערער על זכותו לומר דעה.

מוחמד ברכה: זה לא הנושא.

מאיר כהן: חבר הכנסת ברכה, מותר לנו גם לעמוד כאן ולכעוס.

מאיר כהן: אנחנו לא תמיד צריכים לשבת בשקט ולשמוע איך מטילים בוץ על כל דבר שאנחנו עושים, ולהיות ה"פוקר פייס" שלא מגיבים.

מאיר כהן: מותר לי להגיב על מה שאמר חבר הכנסת דרעי, כי זה מכעיס אותי.

מוחמד ברכה: זה בינך לבינו – – –

מאיר כהן: זה מכעיס אותי, וזה כואב לי, כי אני בא מהמקום שהוא בא.

מאיר כהן: ואני לא אוהב שמטיפים לי במקום שלא עושים.

מאיר כהן: באתי ביושר גדול מאוד.

מאיר כהן: יכולתי שלא להקים את הוועדה הזאת.

מאיר כהן: כן, הוועדה הזאת גורמת קצת אי-נוחות.

מאיר כהן: וטוב שיש לפני הממשלה ועדה עם המלצות כאלה.

מאיר כהן: ייקח שנה?

מאיר כהן: ייקח שנה; ייקח שנתיים, ייקח שלוש, אבל זה יֵשב, כל יום ידונו על זה.

מאיר כהן: כי בסופו של דבר זה 20% מהילדים שלנו, זה המון.

מאיר כהן: זה מביש לנסוע לצרפת ולהיפגש עם שרת – – –

מוחמד ברכה: 33% מהילדים – – –

מאיר כהן: 20% מכלל האוכלוסייה, 20% מכלל האוכלוסייה.

מאיר כהן: אני מקבל.

מאיר כהן: זה מביש להגיע למדינה, לצרפת, ושידברו עליך כעל נציג מדינת היהודים, אבל גם יגידו לך: אתם הראשונים בעוני.

מאיר כהן: זו לא המדינה שלה פיללנו.

מאיר כהן: ואני מסכים אתך לגמרי.

מאיר כהן: כשאני מסתכל, אדוני היושב-ראש – רק לפני שנתיים מסיבות עיתונאים על 100 מיליון שקל לביטחון תזונתי, ושום דבר לא קרה.

מאיר כהן: הגענו, שר האוצר הזה – שנוח לכמה אנשים לתקוף אותו – ושמנו 230 מיליון שקל, שנמצאים בשטח.

מאיר כהן: אני רק רוצה לפרט, שתבינו מה קרה בשנה האחרונה, לפני הדוח של הוועדה למלחמה בעוני, אדוני היושב-ראש:

מאיר כהן: מיליארד שקלים לניצולי השואה; אני לא מכיר שרי אוצר מאז 1953 שהחליטו לטפל ולהקצות מיליארד שקלים בבסיס התקציב לאותם 190,000 אומללים שעדיין חיים.

מאיר כהן: על זה לא ראיתי את האנשים עולים לכאן, זה מובן מאליו; אבל שום שר אוצר לא עשה את זה.

מאיר כהן: 230 מיליון לביטחון תזונתי.

מאיר כהן: 100 מיליון ל-5,000 משפחות במצוקה – נושמים לרווחה.

מאיר כהן: 110 מיליון לכבדי ראייה וחולי דיאליזה.

מאיר כהן: לא רק היהודים, לא רק החרדים – כולם, חס ושלום.

מאיר כהן: מיליארד שקלים תוספת למשרד הרווחה.

מאיר כהן: תבדקו את זה.

מאיר כהן: עכשיו תגידו לי אתם, ברוב הגינותכם: 2.5 מיליארד שקלים בשנה אחת לנושא הרווחה – אז נכון שעדיין יש עניים, אבל זה התקדמות של צעד אחר צעד, התקדמות משמעותית.

מאיר כהן: 2.5 מיליארד.

מאיר כהן: חבר הכנסת ברכה, בדקתי: לא עשו את זה בעשור האחרון.

מאיר כהן: לא עשו את זה בעשור האחרון.

מאיר כהן: אני מטייל במגזר החרדי, ועושה הכול, בלי חס ושלום לעשות איפה ואיפה.

מאיר כהן: כל ראש עיר חרדי שפונה, בכל מה שהוא רוצה – תשאלו אותם.

מאיר כהן: במגזר הערבי אנחנו עושים מהפכה גדולה בביטול המצ'ינגים, כי הבנתי שזה עקב אכילס שלהם.

מוחמד ברכה: אתה יודע מה?

מוחמד ברכה: אפשר לתת להם 75%, בלי שישלמו את ה-25%.

מאיר כהן: זה לא משנה – – –

מוחמד ברכה: למה – זאת אומרת, או שתשלם 25% – – –

מאיר כהן: ראה, המטרה היא לתת להם 90% ו-95% – –

מוחמד ברכה: – – – זה מטורף.

מאיר כהן: – – ויש מקומות שאנחנו נותנים 100%, כנ"ל ביישובים חרדיים שהם במצב סוציו-אקונומי 1 ו-2.

מאיר כהן: באתי משם, אני מכיר את זה.

מאיר כהן: לבי נחמץ כשאני בא לראש עיר והוא אומר לי: אין לי 200,000 שקל.

מאיר כהן: מצנע יגיד את זה, הוא היה בירוחם.

מאיר כהן: כואב הלב.

מאיר כהן: והאטימות הזאת לא ברורה לי.

מאיר כהן: אז אנחנו עושים את זה.

מאיר כהן: 2.5 מיליארד שקלים.

מאיר כהן: אז ברוב ההגינות, צריך גם להגיד מילה טובה, ואי-אפשר להתעלם מזה.

מאיר כהן: לא שמעתי אתכם זועקים את זעקת החד-הוריות, אבל פתרנו את הבעיה.

מאיר כהן: אנחנו בדרך לפתרון הבעיה.

מאיר כהן: טיפול אמיתי ומעמיק בשאלת העוני וצמצום הפערים דורשים שילוב מערכות בין המשרדים, חבר הכנסת ברכה, איגום משאבים, נגישות הבריאות, חינוך טוב ושוויוני, דיור בר-השגה, הורדת מחירים, חיזוק הביטחון התזונתי.

מאיר כהן: לנוכח הנתונים הקשים והמדאיגים של העת האחרונה, המצביעים על שיעורי עוני ואי-שוויון גבוהים, הקמתי את הוועדה למלחמה בעוני; ועדה ראשונה מסוגה, שמטרתה אחת: התמודדות המדינה עם בעיית העוני.

מאיר כהן: לטווח ארוך, לא כיבוי שרפה, לא כאן ועכשיו, תכנון לטווח ארוך.

מאיר כהן: אני רוצה לציין: חצי מהכסף שעליו הוועדה מצביעה, אדוני היושב-ראש, נמצא בתוך המשרדים.

מוחמד ברכה: 40%

מאיר כהן: בין 40% ל-50%.

מאיר כהן: ביום שני הבא בוועדת כספים נעשה את החישוב.

מאיר כהן: לכן – – –

מוחמד ברכה: המבחן הוא על ה-50 או ה-60 האחרים, על זה המבחן שלכם.

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: ואני בא ואני אומר: היות שברור לנו בדיוק – ואני לא תומך בוועדות שנותנות דברים כאלה גרנדיוזיים שמייד שמים אותם מתחת לשולחן ולא מטפלים; אני שמח שההמלצות הן המלצות שאפשר ליישם אותן.

מאיר כהן: ולכן, אם אנחנו נבוא – ויש רוח גבית של האוצר, ואמר את זה שר האוצר – בעוד חודש אנחנו מאשרים את זה, ונביא את זה לפני הממשלה, ואם הממשלה תבוא ותגיד: אנחנו פורסים את זה לשתיים-שלוש פרוסות בשנות תקציב, אני חושב שאנחנו עושים צעד חשוב מאוד.

מאיר כהן: חשוב מאוד.

מאיר כהן: לכן אני אומר, מעבר לכעסים, יש באמת שעה של רצון טוב, לבוא ולשים את דוח הוועדה, וכמה שהוא גורם אי-נוחות לכמה אנשים – להתמודד עם זה.

מאיר כהן: כי צודק כל מי שאומר: אנחנו הממשלה של כו-לם, ובמיוחד של אלה שלא יכולים לדבר ואין להם לובי חזק בשום מקום.

מאיר כהן: כשאני מגיע לקשישים האלה ואני רואה שכל שנה, אדוני היושב-ראש, 4% מכלל הקשישים עוברים למעגל העוני – ויש המלצה מאוד ברורה של הוועדה, איך בסכומים שהם לא גבוהים, 400 שקלים לזוג קשישים – משנים את עולמם.

מאיר כהן: והלכנו בעקבות אנשי הוועדה ופגשנו אנשים בכל רחבי הארץ, מכל המגזרים.

מאיר כהן: ולראות זוג קשישים שמתלבט – יש לו דילמה: האם לקנות אוכל או לקנות תרופות.

מאיר כהן: ולא חיכינו להמלצות הוועדה: בימים אלה מוקמים בהשקעה של 31 מיליון שקלים 114 מועדונים מאושרים לקשישים, עם ארוחת בוקר וארוחת צהריים.

מאיר כהן: יצא קול קורא, ו-114 רשויות, ובהן רשויות חרדיות ורשויות מהמגזר, פנו וקיבלו את הכסף.

מאיר כהן: וכל מה שאנחנו צריכים לעשות – – –

יצחק וקנין: הבעיה, אדוני השר, זה תמיד המצ'ינג שדורשים מהרשויות, שאין להן.

מאיר כהן: אמרתי, בנושא של המועדונים המאושרים אנחנו ביקשנו מבנה.

מאיר כהן: אני דיברתי על זה, כבודו, לפני שאתה עלית, ואמרתי שאני ער לנושא של המצ'ינג, אני ער לעקב אכילס הזה, שגורם לקיפאון כמעט בכל דבר שאתה רוצה לעשות בתחום החברתי ביישובים שהם במצב סוציו-אקונומי 1–4.

מאיר כהן: אנחנו מנסים לטפל בבעיה.

מאיר כהן: זה גם שינוי התקנון, זה גם שינוי החקיקה, אבל חייבים לעשות את זה.

מאיר כהן: ויש לנו התמודדות לא קטנה עם ראשי הרשויות, עם השלטון המקומי, שאומר: אל תיגעו בזה.

מאיר כהן: יש ראשי רשויות שעולים לכאן לרגל ואומרים: אל תעשו שינוי במצ'ינג, אנחנו לא מוכנים; מה שהמדינה צריכה לתת, שתיתן אוניברסלי.

מוחמד ברכה: איזה רשויות?

מוחמד ברכה: אלה העשירות בטח.

מאיר כהן: נכון.

מוחמד ברכה: שהכסף נשאר בקופה, ואחר כך הם משלמים את זה – – –

מאיר כהן: נכון, נכון לגמרי, אבל צריכים לשמוע אותם, וצריך לשבת מולם, ולא צריך לריב אתם, כי בסופו של דבר הם אומרים: אני מגייס את הארנונה, זה הכסף שלי, אני רוצה להחזיר.

מאיר כהן: אני חושב שבשיח, הרשות היום, של השלטון המוניציפלי – אוזנה כרויה להקשיב לשינויים כאלה, וזה יקרה.

מוחמד ברכה: זה שוד, זה שוד.

מוחמד ברכה: אתה לא צריך לנהל משא-ומתן עם שודדים.

מוחמד ברכה: זה כסף שהוא לא שלהם, הוא נותר בקופת המדינה כי החלשים לא יכלו לקחת אותו, בגלל המצ'ינג.

מוחמד ברכה: זה סוג של גנבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת ברכה, הזרוע הביצועית של ממשלת ישראל היא ראשי הערים.

מאיר כהן: חלילה לנו מלהגיד כאן – אני מבקש שתחזור בך, הם לא שודדים – – –

מוחמד ברכה: לא, אני מדבר על אלה שמתנגדים להסרת המצ'ינג מעל החלשים.

מאיר כהן: עזוב, זו דעתם, אנחנו נתווכח אתם, אבל בין זה לבין שודדים המרחק הוא גדול מאוד, חבל.

מאיר כהן: ראשי הערים יכולים לקבל ממני רק מחמאות, הם באמת הזרוע הביצועית של המדינה הזאת.

מאיר כהן: ראו, אנחנו כולנו שותפים למשימה הלאומית הזאת, לצמצם בצורה משמעותית את הפערים בחברה הישראלית ולטפל בעוני.

מאיר כהן: אנחנו נעשה את זה בנחישות, לאט-לאט נמצא את הכסף לזה.

מאיר כהן: זה אולי ייקח יותר משנה, ייקח שנתיים, שלוש, אבל זאת הפעם הראשונה מאז הקמתן של הממשלות בישראל שהוקמה ועדה כדי להציב תוכנית ברורה וסדורה.

מאיר כהן: נדמה לי – אני רוצה לחזק את מה שאמר אלי אלאלוף: האחרון שדיבר על בעיית העוני היה מנחם בגין, ונדמה לי שעברו כמה עשורים מאז.

מאיר כהן: ולא רק דיבר, אלא ביצע: תזכרו את שיקום השכונות, את כל הדברים.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שאנחנו באמת – ממשלת ישראל, מפלגת יש עתיד, כל מפלגות האופוזיציה – נראה בזה משהו לאומי, ובמקום שנתכתש האחד עם השני נמצא, כולנו, את האפשרות לתת כתף, כי זכרו: 20% מאזרחי מדינת ישראל נמצאים מתחת לקו העוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, השר מאיר כהן.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בהצעות האי-אמון: כישלון הממשלה בפתרון מצוקת הדיור של אזרחי ישראל בכלל והזוגות הצעירים בפרט.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת שאול מופז.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנים האחרונות התפתחה בישראל מצוקת דיור חמורה, מסוכנת, שהולכת ומחריפה.

שאול מופז: הבטחות יש בשפע אבל אין תוצאות.

שאול מופז: המחירים עולים והייאוש שאוחז את הזוגות הצעירים לא נעשה יותר נוח בישראל.

שאול מופז: צריך לומר, אדוני היושב-ראש, שמחירי הדיור הם אבסורדיים, בלתי מתקבלים על הדעת והם תוצאה של היעדר תכנון, היעדר קבלת החלטות והיעדר ביצוע.

שאול מופז: ממשלת ישראל לא הציגה ולו תוכנית אחת כוללת ויעילה לטווח הארוך שתפתור את מצוקת הדיור לזוגות הצעירים ובכלל.

שאול מופז: לממשלת ישראל אין תוכנית מפתח לדירה לזוגות הצעירים במדינת ישראל.

שאול מופז: אין תוכנית כזאת, וכל התוכניות שעולות בימים האלה אין להן שום קשר לפתרון מצוקת הדיור.

שאול מופז: קבינט שלם טוחן מים, מדבר את עצמו לדעת; שום הישג משמעותי ושום פתרון.

שאול מופז: נשארנו רק עם אפס מע"מ על דירה ראשונה, אולי משום שהשר לפיד העדיף כישלון מפואר על חלומות במגירה.

שאול מופז: ניצבת בפנינו פצצת זמן מתקתקת, בעיה לאומית וחברתית מהמעלה הראשונה.

שאול מופז: מדובר במצב חירום, ולכן צריך תוכניות חירום שאותן נממש אחת לאחת לטווח הארוך, ולא פתרונות נקודתיים וקצרי טווח שלא יועילו.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, אני הקמתי צוות מקצועי, ובחצי השנה האחרונה כתבנו יחד תוכנית רב-שנתית כוללת, סדורה, ברורה, לפתרון מצוקת הדיור בישראל, בדגש על הזוגות הצעירים.

שאול מופז: קראנו לה "מפתח לדירה", ואני מציג אותה היום לראשונה.

שאול מופז: במשך חצי שנה הצוות חקר ולמד את הנושא לעומק, וכן קיים פגישות עם עשרות אנשי אקדמיה, אנשי מימון, משפטנים, קבלנים, ראשי רשויות, שרים ואחרים.

שאול מופז: המסקנה ברורה: כל תוכנית שמבקשת לפתור את מצוקת הדיור צריכה לכלול מענה בשני נושאים מרכזיים: הראשון הוא הגדלת ההיצע, והשני הוא הפחתת ההון העצמי הנדרש מזוגות צעירים ומחוסרי דיור.

שאול מופז: אם נטפל בשתי הנקודות האלה – בהגדלת ההיצע של הדיור בישראל ובהפחתת ההון העצמי שנדרש לזוגות צעירים ובכלל למחוסרי דיור בבואם לקנות דירה – יש כאן מהלך חיובי משמעותי לפתרון מצוקת הדיור.

שאול מופז: וברשותך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אעמוד על שתי הנקודות האלה ביתר פירוט.

שאול מופז: הגדלת ההיצע – אנחנו חייבים להגדיל את ההיצע.

שאול מופז: כל עוד יגבר הביקוש על היצע הדירות נהיה עדים לעליית מחירים.

שאול מופז: מה לעשות, זה השיעור הראשון בכלכלה, זה הטבע של השוק.

שאול מופז: אם לא נגדיל את ההיצע, הביקוש יעלה מעלה מעלה.

שאול מופז: לכן, צריך להגדיל את ההיצע באופן דרסטי כדי להדביק את הפער.

שאול מופז: זה לא בשמים, זה אפשרי וזה דבר שהוא ישים.

שאול מופז: צריך ללמוד קצת מההיסטוריה.

שאול מופז: מדינת ישראל עשתה זאת כבר לפני עשורים.

שאול מופז: בגלי העלייה הגדולים היא הכפילה ושילשה את היקף הקרקעות לבנייה כדי לענות על הביקוש שזינק.

שאול מופז: לשם המחשה, בעלייה הגדולה מברית-המועצות ממשלת ישראל נקטה צעדים מהירים והביאה לכך שמספר התחלות הבנייה גדל פי-ארבעה בתוך שנתיים.

שאול מופז: בשנת 1989 נבנו כ-20,000 יחידות דיור, בשנת 1990 המספר הוכפל ונבנו 40,000 יחידות דיור, ובשנת 1991 הוא הוכפל שוב: יותר מ-80,000 יחידות דיור נבנו בשנה.

שאול מופז: זה אומר שזה אפשרי ומעשי.

שאול מופז: רק בין השנים 1990 ו-1992, שלוש שנים בלבד, ממשלת ישראל בנתה 200,000 יחידות דיור.

שאול מופז: אם אז יכולנו, אין ספק שאפשר לעשות את זה גם היום.

שאול מופז: הצעדים הם פשוטים, אין פה פטנטים חדשים: הגדלת היצע הקרקעות, מתן הקלות ותמריצים לרשויות, עידוד פרויקטים של תמ"א 38, הגדלת יחידת הדיור המותרת לבנייה בקיבוצים ובמושבים, מתיחת אזורי הביקוש ורשת ביטחון לקבלנים, הגדלת מספר העובדים הזרים המקצועיים ואינטגרציה בין משרדי הממשלה ועוד צעדים.

שאול מופז: רק צריך להחליט שעושים.

שאול מופז: ברגע שיוחלט שעושים, כל הנקודות האלה והאחרות יכולות להשפיע באופן משמעותי מאוד על הגדלת היצע הדירות בישראל.

שאול מופז: ובאשר להון העצמי, אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן שממשלת ישראל תסתכל למציאות בעיניים.

שאול מופז: מאיפה היא מציעה שזוג צעיר יביא הון?

שאול מופז: מאיפה אתם רוצים שזוג צעיר יביא הון?

שאול מופז: מאיפה יהיה לו כל כך הרבה כסף?

שאול מופז: 300,000 ו-400,000 ו-500,000 שקל הון עצמי – מהיכן יש לזוגות הצעירים מאות אלפי שקלים?

שאול מופז: ואתם יודעים, וכולנו יודעים, שהזוגות האלה קורסים תחת הנטל של יוקר המחיה, ואתם יודעים שהם בקושי גומרים את החודש, ואתם יודעים כמה השכירות גבוהה, ואתם יודעים כמה עולה להם גן-הילדים וכמה עולה להם הקייטנה.

שאול מופז: חברי הכנסת, כולנו יודעים שלזוג ממוצע קשה לחסוך היום ואין בידו היכולת להגיע עם ההון העצמי הזה.

שאול מופז: זה לא מעשי וזה לא אפשרי.

שאול מופז: איפה שאין הורים שיכולים לעזור, ירושה או כרטיס זוכה בלוטו, יש זוג צעיר שלא יוכל לקנות בית, לא עכשיו וגם לא בעוד שנים.

שאול מופז: זוג צעיר ששירת, עובד ולומד, יישאר בלית ברירה עבד לשכירות ונווד; הוא לא יצליח להגיע לדירה.

שאול מופז: וזה בעיני החסם המרכזי, זה הקושי הגדול וזה הדבר הכי חשוב שעלינו לעשות בעבורם – עלינו להקטין את הדרישה להון עצמי ולקבוע שגובה תשלום המשכנתה יהיה בגובה שכר הדירה שהם משלמים.

שאול מופז: זה המפתח האמיתי לדירה.

שאול מופז: לכן אנו מציעים, בין היתר, להפחית את ההון העצמי הנדרש ל-10% בלבד מערך דירה שמחירה עד 1.2 מיליון שקל ולקבוע שהמשכנתה לזוגות צעירים תהיה בגובה שכר הדירה באזור הביקוש.

שאול מופז: בנוסף, יש להרחיב את מעגל הזכאים למשכנתה ממשלתית כך שיכלול גם את מי ששירת שירות צבאי או אזרחי לצד שיפור תנאי הריבית על משכנתה ממשלתית והתאמתה לתנאים בבנקים לכל הפחות.

שאול מופז: אנחנו משוכנעים שאם זוג צעיר יידרש להציג סכום ראשוני סביר ובר-השגה והמשכנתה תהיה בעלות שכר הדירה שהוא משלם, ממילא פתרנו את הבעיה לרוב המוחלט של הזוגות הצעירים ואפשרנו להם לקנות בית בישראל.

שאול מופז: התוכנית הזאת, חברי חברי הכנסת, לא משאירה אף אחד בחוץ – לא את מי מהזוגות הצעירים שרוצה לקנות דירה יד שנייה ולא את מי שאין לו הון עצמי.

שאול מופז: יש בה פתרון לכולם.

שאול מופז: אתם בטח שואלים: כמה זה יעלה לנו?

שאול מופז: ובכן, התשובה היא מאוד מפתיעה: יישום התוכנית הזאת מההתחלה ועד הסוף לא יעלה שקל אחד יותר ממה שהממשלה מייעדת היום ליישום תוכנית אפס מע"מ, שלא מביאה פתרון ומעלה את הביקוש.

שאול מופז: תוכנית 0% מע"מ עולה כ-2.5 מיליארד שקלים, וזו תוכנית נקודתית צרה שמעט מאוד זוגות צעירים ייהנו ממנה.

שאול מופז: היא לא יכולה לעמוד לבדה, משלושה טעמים עיקריים: ראשית, משום שהנחת המע"מ על דירה ראשונה מפלה את הצעירים שמבקשים לרכוש דירה מיד שנייה, וזה הרוב, רבותי.

שאול מופז: 80% מהציבור הזה היו רוצים לקנות דירה ראשונה מיד שנייה, ורק 20% מהעסקאות לדירה ראשונה הם מקבלנים.

שאול מופז: שנית, וזה נימוק לא פחות מכריע, מי שייהנה מאפס מע"מ זה הקבלנים.

שאול מופז: הם יעלו את המחירים, ולכן הביקוש יעלה והצעירים בישראל לא ייהנו מזה.

שאול מופז: האחרון, משום שהנחת המע"מ תזניק את הביקוש אך לא תגדיל את ההיצע, ובלי הגדלת ההיצע אין יכולת להביא לפתרון וזה יוביל לעליית מחירים נוספת.

שאול מופז: לכן, חברי חברי הכנסת, על רקע הכישלון בפתרון מצוקת הדיור, אין לנו אמון בממשלה ובדרכה, אך ביכולתנו, ביכולתכם, לשנות זאת.

שאול מופז: התוכנית הזו, אדוני היושב-ראש, איננה פוליטית.

שאול מופז: אין בה שמאל וימין.

שאול מופז: כל כולה למען הזוגות הצעירים בישראל, הילדים והנכדים שלנו.

שאול מופז: אני קורא לכולם להצטרף אלי ולתמוך בתוכנית הזו, ויחד נוכל להביא לשינוי ונעניק לעשרות-אלפי זוגות צעירים מפתח לדירה.

שאול מופז: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, בהמשך לדבריו של השר כהן, שר הרווחה, ברצוני לומר שגם בשנה הזאת, בשנה וחצי שהממשלה הזו מכהנת, יש עלייה בעוני בישראל.

שאול מופז: אנחנו במקום הראשון במדינות ה-OECD.

שאול מופז: 20% מתושבי ישראל חיים מתחת לקו העוני, למעלה מ-30% מאוכלוסיית הילדים בישראל, והממשלה הזו לא נקפה אצבע, ואינני רואה מישהו שייתן לה ליישם את כל המסקנות של הוועדה אשר הגיעה למסקנות מרחיקות לכת.

שאול מופז: לכן צריך לומר היום שגם בתחום הזה, של העוני בישראל, הממשלה נכשלה כישלון גדול.

שאול מופז: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת שאול מופז.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, היום נביא לקריאה ראשונה את הצעת החוק לפטור ממע"מ על דירה ראשונה לזוגות צעירים שתורמים למדינה, משרתים אותה, עובדים קשה ונתקלים במחירי הדיור המפלצתיים.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: ההצעה הזו, כן, כי היא לא הייתה מושלמת ואני לא – – –

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: ההצעה הזאת, חבר הכנסת כהן – – –

יצחק כהן: – – – אותו דוכן, אותו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן.

מיקי לוי: ההצעה הזו נועדה לסייע כבר עכשיו לאוכלוסייה שנזקקת והכי מגיעה לה העזרה שהמדינה יכולה לתת לה.

מיקי לוי: הזוגות הצעירים לא יכולים לחכות יותר וזכאים לפתרון מיידי.

מיקי לוי: לא, אנחנו לא מתכוונים להתנצל בפני אף אחד על כך שאנו דואגים לזוגות הצעירים ממעמד הביניים שתרמו למדינה.

מיקי לוי: וכן, מי שרוצה לממש את מלוא ההטבה שמאפשר החוק לכולם, שיתכבד ויגיע לשירות צבאי, לאומי או אזרחי ויקבל אותה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש רק תחשוב כמה אירוני – – –

יצחק וקנין: השאלה אם אדוני חושב – – –

זהבה גלאון: – – – אלה שלא הספיקו, אתם מענישים אותם עכשיו?

זהבה גלאון: כמה אפשר לשמוע את הדברים האלה?

יצחק וקנין: הייתי שואל שאלה אחרת, אף שבדרך כלל אני לא מתערב בדיון.

יצחק וקנין: אני שואל, אתה חושב שהמע"מ הזה יעזור להורדת מחירי הדיור?

מיקי לוי: הסכת ושמע, אדוני, בהמשך.

מיקי לוי: רק תחשוב – – –

אלעזר שטרן: – – –

יצחק וקנין: נחיה ונראה.

מיקי לוי: רק תחשוב כמה אירוני, ותחשבו אתם – – –

יצחק וקנין: זה לא משנה אם זה חייל או בן-ישיבה.

מיקי לוי: רק נחשוב כולנו כמה אירוני שדווקא היום, כשאנחנו מביאים את הצעת החוק לפטור ממע"מ לזוגות צעירים להצבעה בקריאה ראשונה, בוחרת האופוזיציה לתקוף את הממשלה על בעיית הדיור שנמשכת כבר עשור.

מיקי לוי: בניגוד לממשלות קודמות, שר האוצר מטפל בבעיה ומפעיל את כל הכלים שעומדים לרשותו כדי להגדיל את ההיצע – שמעתי כאן שלא עושים כלום; חבל שמשמיצים סתם בלי לדעת – ולהביא להורדת מחירי הדיור.

מיקי לוי: נתוני בנק ישראל – וזה נתוני בנק ישראל, זה לא נתונים שלי – על התחלות הבנייה בין השנים 2005 ו-2013 מביאים לכדי ביטוי בצורה הברורה ביותר את העשייה שלנו.

מיקי לוי: אם בשנים 2005–2007 התחלות הבנייה עמדו על 31,000 יחידות דיור, ובין השנים 2008–2010 הן עמדו על 36,000 יחידות דיור בלבד, בשנת 2013 לבדה התחלנו לבנות כ-45,000 יחידות דיור.

מיקי לוי: אני שולח אתכם לדוח בנק ישראל כדי לבדוק את הנתונים האלה.

יצחק כהן: זו עבודה של שר השיכון הקודם.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, מדובר בתנופת בנייה משמעותית שמגדילה את ההיצע, ורק באמצעותה – אף אחד כאן לא גילה איזה משהו חדש או לא המציא את הגלגל – רק באמצעותה נוביל להורדת מחירי הדיור.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש הצעת החוק לפטור ממע"מ אינה עומדת לבדה ואינה הפתרון היחיד למצוקת הדיור.

מיקי לוי: היא חלק ממכלול מגוון מאוד של החלטות שקיבלנו בצורה מהירה ואגרסיבית מאז נכנסנו לתפקידנו.

מיקי לוי: הקמנו את קבינט הדיור, ששר האוצר עומד בראשו, וכינסנו את כל הגורמים הרלוונטיים כדי לתת פתרונות לטווח הארוך.

מיקי לוי: שר האוצר מקיים דיונים שוטפים ופועל לשחרור מהיר והסרת חסמים של קרקעות מדינה.

יצחק וקנין: הבעיה שמה שמשלמים על הקרקעות הם סכומי ענק וזה מתגלגל, מחלחל למטה לצרכן.

מיקי לוי: אז חלק מן הקרקעות, התשלום למדינה הוא אפס, כידוע לך.

מיקי לוי: חלק במחוז הצפוני וחלק בחלק הדרומי.

מיקי לוי: אמר שר האוצר שהרווחים ממכירת קרקעות למדינה אינם מעניינים אותו, והוא פועל אף להורדת מחירים בעניין הזה.

מיקי לוי: זה לא דבר של מה בכך ששר אוצר מעמיד את עצמו בראש קבינט הדיור.

מיקי לוי: זה ממש לא תפקידו, ובכל זאת הוא ראה לעצמו, כמשימה לאומית, חבר הכנסת כהן, כמשימה לאומית, והעמיד את עצמו בראש קבינט הדיור.

מיקי לוי: לא ראיתי שזה קרה עם שרי אוצר קודמים.

מיקי לוי: הענקנו רשתות ביטחון – כן, הענקנו רשתות ביטחון ליזמים.

מיקי לוי: תמ"א 38 – הרי לא תבינו אחר כך כלום, אבל זה לא חשוב.

מיקי לוי: הענקנו תמריץ של מע"מ אפס גם לתמ"א 38, מהלך שיגדיל משמעותית את הכדאיות הכלכלית לבנייה.

מיקי לוי: הקמנו חברה להשכרה כדי לתת מענה לשוק השכירות, ועד היום נחתמו 3,000 חוזים.

מיקי לוי: עזרנו לעקוף את הביורוקרטיה בתכנון באמצעות חוק הוותמ"לים.

מיקי לוי: פתחנו חסמים שמנעו בנייה של עשרות-אלפי יחידות דיור, וחתמנו ונמשיך לחתום על הסכמי-גג עם ראשי ערים באזורי הביקוש בכל רחבי הארץ, ממודיעין, דרך ראש-העין ועד קריית-ביאליק, וכן הוספנו עובדים זרים כדי לזרז את מעברם של מחנות צה"ל לנגב – – –

יצחק וקנין: אדוני, אני מצטער להגיד לך משהו, אני חייב להפסיק.

מיקי לוי: אבל אדוני מפריע לי כל הזמן.

יצחק וקנין: אני יכול להפסיק לשנייה אחת – כיוון שאתה אומר "עשינו" ו"עשינו".

יצחק וקנין: בשורה התחתונה, המחירים לא יורדים, השכירות עולה – –

אראל מרגלית: עולים, עולים.

יצחק וקנין: – – זו השורה התחתונה, זו המציאות.

יצחק וקנין: אין מציאות אחרת.

יצחק וקנין: אתה יודע, אני בין אלה שזעקו הכי הרבה בבית הזה על מחירי הדיור.

יצחק וקנין: לא הייתה ישיבה שלא עשיתי את זה; מעל הדוכן, בוועדת כספים, בכל מקום.

יצחק וקנין: אמר לי כבר הנגיד, אנחנו רואים את ההתמתנות של המחירים.

יצחק וקנין: אין התמתנות, אין כלום.

יצחק וקנין: אתה אומר את כל העשייה הזאת.

יצחק וקנין: בגדול, אין בשורה.

יצחק וקנין: המחירים לא יורדים.

יצחק וקנין: המחירים עולים.

מיקי לוי: אדוני, אם זיכרוני אינו מטעה אותי, אתה וסיעתך דיברתם על מע"מ אפס כמהלך שיביא להורדת מחירים.

מיקי לוי: צודק אני?

יצחק וקנין: כן.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לאדוני.

יצחק וקנין: מע"מ אפס ומחיר הקרקע, גם את זה אמרנו.

מיקי לוי: ופועלים גם בעניין הזה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לאדוני – זיכרוני אינו קצר – שאתה וסיעת ש"ס מעל הדוכן הזה ובוועדת הכספים טענתם למע"מ אפס, ועכשיו – –

יצחק וקנין: אתה התנגדת.

מיקי לוי: – – ועכשיו, בשנות האלפיים – – –

יצחק וקנין: אתה התנגדת, לא אנחנו.

מיקי לוי: כי ההצעה שהביא חבר הכנסת מאגודת ישראל – – –

יצחק וקנין: אדוני, מע"מ אפס זה לא איזה דוקטורט.

יצחק וקנין: אל תנסה לקחת את זה למקום לא נכון.

יצחק וקנין: זה לא לעשות עלינו דוקטורט.

יצחק וקנין: מע"מ אפס זה מע"מ אפס.

יצחק וקנין: לא צריך איזה שינויים פה ושם כדי להבין מה זה מע"מ אפס.

מוחמד ברכה: מע"מ אפס סקטוריאלי, זה מה שהם מביאים.

מיקי לוי: אנחנו איננו מתביישים לבוא ולהגיד שאנחנו דואגים למעמד הביניים, למי ששירת בצבא או בשירות הלאומי או בשירות האזרחי.

מיקי לוי: כן, אני מצהיר על זה מתוך – – –

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: אנחנו – – –

מוחמד ברכה: לשרת את המדינה זה רק לירות?

מיקי לוי: לא.

מוחמד ברכה: זה רק לירות?

מיקי לוי: לשרת את המדינה זה לא להגיד שמי שחטף את החיילים הוא לא טרוריסט.

אחמד טיבי: למה אתה אומר לו את זה?

מוחמד ברכה: מה קשור?

מיקי לוי: זו התשובה שהוא ביקש, אז הוא קיבל.

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: מה הקשר?

אחמד טיבי: מה הקשר?

מוחמד ברכה: אני מדבר על איציק כהן, שהוא לא יורה באנשים ומגיע לו.

מיקי לוי: איציק כהן שירת בצבא.

מיקי לוי: אני גאה בו.

מוחמד ברכה: מגיע לו מע"מ אפס.

מיקי לוי: אני גאה בו.

מיקי לוי: אני אחזור למענכם שוב – –

מוחמד ברכה: סגן השר, ראית כמה – – –

מיקי לוי: – – פתחנו חסמים.

מוחמד ברכה: – – – באותה אמירה.

מיקי לוי: לא צריך להתרגז על כל דבר.

מיקי לוי: לא צריך.

מיקי לוי: הסכיתו ושמעו.

מיקי לוי: הסרנו חסמים שמנעו בנייה של עשרות-אלפי יחידות דיור וחתמנו ונמשיך לחתום על הסכמי-גג.

מיקי לוי: אני משוכנע שפינוי מחנות צה"ל לנגב – פינוי צריפין, פינוי סירקין ומקומות נוספים יכשירו קרקע פנויה לבנייה ויוסיפו אלפי יחידות דיור.

מיקי לוי: בנייה של דירה היא לא "זבנג וגמרנו", היא לוקחת זמן.

מיקי לוי: 45,000 דירות שנבנו רק ב-2013, התחלות בנייה, אינן דבר של מה בכך.

מיקי לוי: זה הרבה מאוד יחידות דיור.

מיקי לוי: אם מגמת העלייה תימשך כלפי מעלה – והיא תימשך, כי אנחנו נחושים לעשות את זה – וההיצע יציף את השוק, יביא הדבר, עם שאר הנושאים האחרים, כמו מחירי מטרה, כמו הורדת המע"מ, להורדת המחירים.

מיקי לוי: אנחנו עובדים ובונים כמו שאף ממשלה לא פעלה ובנתה בעשור האחרון.

מיקי לוי: זה לא יקרה בתוך יום-יומיים כי אין "זבנג וגמרנו" ואי-אפשר להקים בניין יש מאין בתוך כמה ימים, אבל בטווח הזמן הלא-רחוק ההיצע יגדל ומחירי הדיור ירדו.

מיקי לוי: לפיכך אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון ולאפשר לממשלה ולשר האוצר להמשיך לעבוד ולפתור את משבר הדיור לטובת הציבור בישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לדיון הסיעתי.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: רבותי – מפלגת העבודה.

יצחק וקנין: איציק שמולי איננו.

אראל מרגלית: אראל מרגלית.

יצחק וקנין: אראל מרגלית?

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: האם זה מה שהוחלט?

יצחק וקנין: מנהלת הסיעה – אראל מרגלית במקום איציק שמולי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אז למה אתם לא מעדכנים את המזכירות בעוד מועד?

אראל מרגלית: זה בסדר, תאמינו לי – – –

יצחק וקנין: אין הבדל מבחינתי, רק צריך לעדכן את המזכירות על מנת שלא נקרא שמות של מי שלא צריך.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת רונן הופמן.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה להתייחס לדוח העוני שהוציאה ועדת אלאלוף.

אראל מרגלית: אני רוצה לפתוח ולברך את השר מאיר כהן על כך שהוא שם את הנושא על השולחן, ואני רוצה לברך את אלי אלאלוף, שיצא לי להכיר אותו בתור ילד בפרויקט של שיקום שכונות בשמואל-הנביא בירושלים, כשאבא שלי היה מנהל בית-פומרנץ והוא היה פעיל חברתי, ועשה מאז ועד היום מעשים גדולים בנושא של הפערים בישראל.

אראל מרגלית: המצב בישראל מזעזע.

אראל מרגלית: מצד אחד, ישראל היא מדינה עם הרבה מאוד עוצמה במדינות ה-OECD, כי אנחנו המדינה עם הצמיחה הגדולה ביותר בשנים האחרונות בכל מדינות ה-OECD.

אראל מרגלית: כלומר, אנחנו לא מדברים על מדינה מסכנה; אנחנו מדברים על מדינה עם יכולת – –

מוחמד ברכה: טורקיה.

אראל מרגלית: טורקיה לא בעניין, ואנחנו עם צמיחה יותר גדולה מטורקיה.

מוחמד ברכה: היא ב-OECD.

אראל מרגלית: – – ומצד שני, מדינת ישראל, דווקא מפני שיש לנו עוצמה כלכלית, יש, אנחנו המדינה עם הפערים, מיקי לוי, כבוד סגן השר, הגדולים ביותר בקבוצת המדינות האלה.

אראל מרגלית: אם אני מתמקד רגע בנושא של ילדים, 36.6% מילדי ישראל חיים מתחת לקו העוני.

אראל מרגלית: זו תעודת עניות לכל אחד מאתנו, חברי בית-הנבחרים של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: 36.6%.

אראל מרגלית: אז עכשיו, כבוד השר מאיר כהן, אתם הקמתם ועדה, אבל באותו רגע שהקמתם את הוועדה או חודשיים קודם, מיקי לוי, לקחתם את תקציב המדינה ושיניתם בצורה חד-צדדית את כלל ההוצאה, ולקחתם מתוך היכולת שלכם להוציא על חינוך, על רווחה, על בריאות, על הנושאים המהותיים, 7.5 מיליארד שקל בשנה בכלל ההוצאה החדש.

אראל מרגלית: ועכשיו אני רוצה להגיד לכם: אתם לא אשמים ביצירת העוני בישראל, אף שבשנה וחצי האחרונות אתם תרמתם לכך רבות.

אראל מרגלית: איך תרמתם?

אראל מרגלית: בקיצוץ המיידי בקצבאות הילדים, מהרגע להרגע, בהעלאת המע"מ.

אראל מרגלית: לפי הדוחות השונים תרמתם – כולכם פה בממשלה, זה אתם, זה כבר לא אנשים אחרים – ל-50,000 משפחות לרדת מתחת לקו העוני.

אראל מרגלית: 50,000 משפחות שגמרו את החודש בקושי פתאום לא גומרות את החודש לנוכח המדיניות החדשה שלכם.

אראל מרגלית: ועכשיו, איפה אני תוקף אתכם?

אראל מרגלית: איפה אני חושב שאתם מטעים את הציבור?

יצחק וקנין: אם אפשר, לסיים.

אראל מרגלית: אני לא מסיים, אני רק מתחיל.

אראל מרגלית: אתם מטעים את הציבור בנשף המסכות שאתם זורקים לו.

אראל מרגלית: אתם מדברים על בריאות ציבורית ואתם לוקחים לעצמכם את התקציבים, מהיכולת לתת כסף לבריאות הציבורית ולבתי-החולים הציבוריים; אתם מדברים על חינוך ציבורי ואתם לוקחים מעצמכם את הכסף שנועד ליכולת להשקיע בהשלמת פערים בחברה הישראלית.

אראל מרגלית: אתם מדברים במתק שפתיים אבל אתם לוקחים מהאוכלוסייה הישראלית, מילדים ישראלים, מאנשים בכל רחבי המדינה הזאת, את היכולת לתת להם יותר בחינוך, לתת להם יותר בבריאות, לתת להם יותר.

אראל מרגלית: כי העוני – – –

יצחק וקנין: אדוני – – –

מיקי לוי: אני מצפה ממך לבוא עם נתונים.

אראל מרגלית: – – – העוני – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל.

אראל מרגלית: במדיניות שלכם העוני הולך להיפתח והפערים הולכים לגדול – –

מיקי לוי: אתה לא יכול לזרוק ססמאות.

אראל מרגלית: – – ולכך אתם אחראים ולא אף אחד אחר.

מיקי לוי: תבוא עם נתונים, לא עם ססמאות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת – – –

מיקי לוי: תבוא עם נתונים, לא עם ססמאות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת רונן הופמן, ואחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: חבר'ה, להקפיד על הזמן.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אראל מרגלית, מי היה שר הרווחה בתקופה שהמאבק בעוני כל כך הוזנח?

רונן הופמן: אתה?

רונן הופמן: אני?

רונן הופמן: מאיר כהן?

רונן הופמן: מי היה שר הרווחה?

רונן הופמן: מי ישב בממשלה והיה ממונה והיה אחראי לטיפול ברווחה ובמאבק בעוני?

אחמד טיבי: מי?

אחמד טיבי: מי?

אחמד טיבי: אתה היית חבר באותה מפלגה.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

שמעון סולומון: – – – מה שמציק לכם.

רונן הופמן: הכול בסדר.

רונן הופמן: אפשר?

יצחק וקנין: אני אגיד לך, הוא אדם הגון, הוא אפילו לא מעז להגיד את השם.

אראל מרגלית: מי מקצץ עכשיו 7 מיליארד מהתקציב של המדינה הזאת כדי לשים – – –

יצחק וקנין: הוא אדם הגון.

יצחק וקנין: אני חושב שזה פיתוי לא קטן.

יצחק וקנין: הכי קל היה לו להגיד את השם, אבל הוא נהג בהגינות גדולה, אני חושב.

אראל מרגלית: מי עושה את זה עכשיו?

יצחק וקנין: הוא ידוע כחבר כנסת הגון.

אראל מרגלית: מי עושה את זה עכשיו?

אראל מרגלית: עכשיו אתם לוקחים את פת הלחם של אנשים במדינת ישראל – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית.

שמעון סולומון: – – –

מיקי לוי: – – –

אראל מרגלית: עכשיו, לא בעוד שנה ולא בעוד שנתיים – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית וסגן השר, אולי תואילו שניכם לצאת לשתות כוס קפה, ככה – תירגעו.

אראל מרגלית: אנחנו לא רוצים לשתות כוס קפה.

אראל מרגלית: אנחנו נמצאים פה בשביל – –

יצחק וקנין: אני מבין שהנושא טעון.

אראל מרגלית: – – להחזיר את התקצוב שלקחו – מחינוך, מבריאות, מרווחה.

אראל מרגלית: ועכשיו מדברים במתק שפתיים, עוד כותבים דוחות ולוקחים את היכולת לטפל בנושא, ובשביל זה אנחנו נמצאים פה, ולא שותים קפה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

רונן הופמן: חברי הכנסת, בעשר השנים האחרונות, כבר יותר מעשר שנים, המאבק בעוני, כנושא, הוזנח.

רונן הופמן: שר הרווחה הנוכחי, בממשלה הנוכחית, מאיר כהן, החליט – וכאן אני מעריך את חברי אראל מרגלית, שפתח בכך את דבריו – החליט באמת לקחת את הבעיה הזאת, לשים אותה על השולחן ולהתמודד אתה בצורה יסודית.

רונן הופמן: הוועדה שהוקמה, ועדה שבחנה והציעה פתרונות שיאפשרו יצירת תוכנית באמת מסודרת ומפורטת שתצמצם את העוני בישראל.

רונן הופמן: נכון, יש להודות, אי-אפשר לתקן הזנחה של עשור שלם ביום אחד, ואתם יודעים מה, גם לא בשנה אחת, אבל ניגשים לטפל בבעיה בצורה יסודית.

רונן הופמן: ואני אומר, גם לאראל, כבר בשנה האחרונה – ואני לא חושב שזה מתק שפתיים, אלא אלו נתונים ברורים ובסיסיים – תקציב משרד הרווחה גדל ב-900 מיליון שקלים.

רונן הופמן: התוכנית לביטחון תזונתי יצאה לדרך, אחרי שנים של קיפאון, בעלות של יותר מ-200 מיליון שקלים.

רונן הופמן: הוספו מיליארד שקלים לסיוע לניצולי השואה.

יצחק וקנין: אבל זה נלקח לפני כן, אדוני, חבר הכנסת הופמן.

יצחק וקנין: אמר את זה – בקצבאות הילדים לקחו 3 מיליארד, אז נותנים את כל מה שלקחו בחזרה?

יצחק וקנין: מה עשו?

יצחק וקנין: קצבאות הילדים לפחות הן דיפרנציאליות.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, לראשונה זה עשור הנושא הזה, של העוני, מטופל בצורה יסודית, רצינית.

רונן הופמן: נכון, זה לוקח זמן.

רונן הופמן: הכלים המרכזיים – – –

אראל מרגלית: איך אפשר לטפל ולקחת 7 מיליארד בכלל ההוצאה?

אראל מרגלית: תבין, אתם יושבים על האוצר מצד אחד; מצד שני אתם יושבים על החינוך, על הבריאות ועל הרווחה.

אראל מרגלית: אבל אנחנו סופרים את הכסף בוועדת הכספים, ואנחנו שואלים: איפה הכסף לטיפול בנושאים האלה?

אראל מרגלית: אנחנו קיבלנו – – –

רונן הופמן: חבר הכנסת אראל מרגלית – – –

אראל מרגלית: אנחנו קיבלנו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית, אתה גם לוקח לו את הזמן.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה, חבר הכנסת הופמן.

רונן הופמן: תודה רבה.

רונן הופמן: אתה יודע, חבר הכנסת מרגלית, שהכלים המרכזיים הבסיסיים ליציאה ממעגל העוני הם השתלבות בשוק העבודה ורכישת השכלה; אתה יודע את זה.

רונן הופמן: נכון, אגב, שעל המדינה מוטלת אחריות לסייע לאלו שאין ביכולתם לצאת לעבוד ולפרנס את עצמם בכבוד, זה נכון, אבל אחריותה של המדינה היא גם בראש ובראשונה לעזור למי שכן יכול לעבוד, למי שכן משתלב בשוק התעסוקה ומפרנס את משפחתו בכבוד.

רונן הופמן: במקביל, גם זה נכון, אנחנו צריכים להשקיע בדורות הבאים ולאפשר לאותם ילדים שהיום נמצאים במעגל העוני לצאת ולרכוש השכלה, כדי לתת להם אופק לעתיד טוב יותר.

רונן הופמן: אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

רונן הופמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רונן הופמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יצחק כהן, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, שלוש דקות לרשותך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ברשותך, לפני שאני אתחיל, אני רוצה למחות מחאה חריפה על הדברים שאמר פה שר הרווחה מאיר כהן.

יצחק כהן: הוא אמר דברים שהם נטולי יסוד, הוא אמר את הפך האמת, הוא שיקר פה במצח נחושה.

מיקי לוי: אבל לא היית נוכח.

יצחק כהן: אני ראיתי את זה – יש טכנולוגיה בבית הזה.

מיקי לוי: עזוב, אל – – –

יצחק כהן: יש טכנולוגיה בבית הזה.

יצחק כהן: ובשיא החוצפה לדבר דברים חסרי שחר, לתקוף את סיעת ש"ס, ולתקוף את העומד בראשה, מי שהציל את ערי הפריפריה.

יצחק כהן: יש פה, ברוך השם, בבית הזה, מספיק ערים, מספיק ראשי ערים, שיעידו – גם הוא, ראש עיריית דימונה, יוכל להגיד בדיוק מה עשו בשבילו ש"ס וראש התנועה, הרב אריה דרעי.

שמעון סולומון: – – –

יצחק כהן: הוא לא יבחר בך עוד הפעם, למה אתה צועק?

יצחק כהן: לפיד לא ישים אותך עוד הפעם, סופית.

יצחק כהן: אתה סתם מתאמץ.

שמעון סולומון: לא, עליך, ולא עלי – – – פעם ראשונה יש תוכנית טובה – – –

יצחק כהן: אתה סתם מתאמץ.

יצחק כהן: הוא לא ישים אותך עוד הפעם, תפסיק עם זה.

שמעון סולומון: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, מיקי, חברי הטוב, אתם לא תגישו את תקציב 2015.

שמעון סולומון: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת שמעון סולומון.

יצחק כהן: אני אמליץ ליאיר לפיד שימנה אותך, בסדר, צעקת מספיק, יופי.

יצחק כהן: גם בבוקר צעקת.

שמעון סולומון: – – – דעתך כל כך נמוך – – –

יצחק כהן: שים שלטים, תצעק, בסדר.

שמעון סולומון: פעם ראשונה מדברים על תוכנית רצינית, ואתם מתהפכים, שמא יצליח.

יצחק כהן: בסדר, גמרת?

יצחק כהן: סיימת?

נסים זאב: – – –

שמעון סולומון: לא, עוד לא סיימתי, אם אפשר אני אמשיך.

שמעון סולומון: איציק, אתה ציני.

שמעון סולומון: ציני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שמעון סולומון, אפשרתי לך הערה ועוד הערה, אתה לא מאפשר לו לדבר.

יצחק וקנין: אני אוסיף לו זמן – – –

יצחק כהן: הלוואי שתהיה לי הבינה להבין אותך.

יצחק כהן: אני אתפלל.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני מודיע לך, תקציב 2015 הממשלה הזאת לא תגיש.

יצחק כהן: באחריות.

יצחק כהן: שר האוצר הולך לעשות אקזיט.

יצחק כהן: הוא יודע שהוא לא יהיה שר האוצר הבא.

יצחק כהן: וכבר עכשיו, ההתנהגות שלכם, מיקי, שכל יום אתם זורקים מיליארד לפה, מיליארד לשם, 2.5 מיליארד לפה, מצביעה על דבר אחד ויחיד – אתם מתנהגים בהפקרות כי אתם יודעים שאת תקציב 2015 אתם לא תגישו, כי לא יהיה תקציב 2015.

יצחק כהן: הזכיר לי אראל מרגלית, הורדתם את תקרת ההוצאה, את הכלל הפיסקלי, כבר הורדתם מהתקציב מיליארדים.

יצחק כהן: אתם מפזרים מיליארדים, כשאתם יודעים שהתקציב בלי הפיזור שלכם לא מתכנס, הוא לא מתכנס.

יצחק כהן: אין לכם תקציב.

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: את זה אתם מרשים לעצמכם בגלל המצב שאתם נתונים בו, לפזר מיליארדים בלי אחריות, כי אתם יודעים שאתם לא תמשיכו בממשלה הזאת.

יצחק כהן: הממשלה הזאת למעשה כבר התפרקה.

יצחק כהן: ממשלה שהוסיפה 45,000 עניים.

יצחק כהן: ממשלה שמגישה תוכנית – ואני די מפרגן לאלי אלאלוף, הוא אותוריטה חברתית שלא – הוא לא צריך – מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה, אבל זה דברים בטלים, מפני שהוא הניח לכם תוכנית בתום לב, ואתם יודעים שאתם לא תממשו אותה.

יצחק כהן: אתם מפזרים מיליארדים – מיליארד לפה, 2.5 מיליארד לשם, כל יום פותחים את החדשות, שומעים שזרקתם עוד מיליארד – מאיפה זה?

יצחק כהן: ממה זה?

יצחק כהן: על מה אתם מדברים?

יצחק כהן: אתם יודעים בכלל מה זה אחריות פיסקלית?

מיקי לוי: מיליארד לניצולי השואה – – –

יצחק כהן: רק דבר אחד – שאתם לא רוצים להמשיך, כנראה אתם לא תמשיכו.

יצחק כהן: כנראה שר האוצר הולך לעשות איזה אקזיט, להתפטר מהתפקיד שלו.

יצחק כהן: בהתנהגות הזאת לא נראה לי ששר אוצר אחראי יכול להמשיך בתפקידו, וכנראה, והבית הזה יעיד, התוכנית – – –

אראל מרגלית: מגיע לשר האוצר גם כן אקזיט.

יצחק כהן: מגיע לו אקזיט, הוא הולך לעשות אקזיט, מכיוון שההתנהגות שלו מלמדת על דבר אחד ויחיד, אדוני היושב-ראש:

יצחק כהן: הוא לא מתכוון להמשיך להיות שר אוצר; וכנראה גם הממשלה הזאת הגיעה לסוף דרכה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדרך כלל אומרים שממשלה משקפת את העם, משקפת את המדינה, ופה יוצא הפוך: מהיום שקמה הממשלה הזאת, שיום אחרי יום מנסה לקעקע כל דבר, כל סממן יהודי, מסורתי – כל סממן; אני חושב שההשפעה של הממשלה הזאת על מה שקורה במדינה היא נוראה.

אנחנו מתבשרים כל יום – רק היום שמענו על פסק-דין של בית-המשפט בעניין ברית-מילה; פסק-דין שהולך נגד החלטה של בית-הדין, בנושא של ברית-מילה.

מדינה שאולי לא יצטרכו לעשות בה ברית-מילה.

זה מתחיל עכשיו ככה, לאט-לאט זה יעלה בטרנד, ואולי מישהו יחשוב שזה יביא לו גם כמה מנדטים, אז הוא גם יכניס את זה למצע הבחירות שלו.

מיכל רוזין: יש היום – – –

תראו מה שקורה בשבת.

מיכל רוזין: בדיוק הפוך.

תראו מה שקורה בשבת.

אנחנו מדינה יהודית, גברתי.

מיכל רוזין: מאז אין פה כפייה דתית – – –

תראו מה קורה בשבת.

יש לעם ישראל יום מנוחה שנקרא יום השבת.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: כפייה – – –

אנחנו רוצים להידמות כל היום לאירופה.

כל היום רוצים להידמות לאירופה, חוץ מבנושא אחד, אגב, חוץ מבנושא אחד – היום אמרתי את זה גם בוועדת הכספים:

הממוצע של ה-OECD בקצבאות ילדים הוא הרבה יותר גבוה מאשר במדינת ישראל, פי-כמה.

אבל אנחנו רוצים להידמות לאירופה רק בדברים שאנחנו ניראה אירופים, נאורים כביכול, לא חשוכים; אבל בעצם לא יהודים.

אם בית-משפט יוצא נגד ברית-מילה, ולא מעניין כרגע אם זה עניין כזה או אחר של סמכות כזאת או אחרת; אם מעז שר פנים להגן על החוק הקיים, לשמור על איזו אווירה של יום המנוחה במדינת ישראל – – –

מיכל רוזין: – – –

אם הוא העז – איזה "עליהום".

איזה "עליהום".

מיכל רוזין: תגיד את זה על – – –

ואז אנחנו שומעים את כלת פרס ישראל – זאת לא אחת, חברתי חברת הכנסת – – –

יצחק וקנין: מיכל, בדרך כלל, אתם ויהדות התורה, הצעת האי-אמון היא משותפת.

יצחק וקנין: אני לא מבין למה את תוקפת אותו כל הזמן.

מיכל רוזין: אני מנסה להגיד לו – – –

מאחר שאת לא כלת פרס ישראל, אז אני רוצה לדבר על מה שאמרה היום כלת פרס ישראל, הגברת אלמגור, שאני חושב שהיה מתאים יותר להיות כלת פרס אירופה, כי סגנון הדברים שהיא דיברה – על מכת גרזן, איראן כבר כאן, זה כמו סרטן – זה ברוח מה שקורה היום באירופה לגבי יהודים.

זו הרוח.

מגיע לה פרס אירופה – לא כלת פרס ישראל.

ישראל היא מדינה יהודית.

בשביל זה אנחנו פה; בשביל זה אנחנו נמצאים פה מוקפים אויבים; בשביל זה עומד כאן ראש ממשלה ואומר לחברי הכנסת הערבים: היינו לפניכם.

מאיפה הוא לוקח את זה?

מאותו זמן חשוך?

מאותו זמן ששם, מאותה תורה שכתוב בה "שמור את יום השבת לקדשו".

כך הפרצוף של הממשלה הזאת, כך הפרצוף של מה שאנחנו שומעים מאנשים אמנים, אמנים שזוכים ומקבלים תקציבים ממדינת ישראל ואומרים שזה סרטן.

תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת וחיילי צה"ל שביציע, האמת היא שבשלוש הדקות שיש לנו, גם אני מקווה שכתוצאה ממה ששמענו כאן, גם על התוכניות של מע"מ אפס וגם מה שאמר שר הרווחה, בסוף יתקיים בנו גם מה שנאמר בפרשת השבוע: "מה טֹבו אֹהליך יעקב משכנתיך ישראל".

יצחק וקנין: אפשר להבין את זה לכמה צדדים.

אלעזר שטרן: לא, לא, לא.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים איך היו בנויים האוהלים ואיך הכול.

יצחק וקנין: מה טובו אוהליך יעקב?

יצחק וקנין: שהם עולים הרבה כסף.

אלעזר שטרן: אני מתכוון שבאמת אותו מבט, שאני חושב שראה בלעם, שיחסית לכל אחד יש המשכן שלו ואיך אותו משכן בנוי, בהיבטים של בית, של מקום מגורים, שיתקיים גם בנו.

אלעזר שטרן: אני חושב שבאמת ראוי שר האוצר לברכה על עצם מינוי ועדת אלאלוף.

אלעזר שטרן: אני חושב שזאת החלטה לא פשוטה.

אלעזר שטרן: אני גם מקווה שנצליח ליישם את המסקנות שלה, גם אם זה ייקח קצת זמן.

אלעזר שטרן: אבל, ברשותכם, אני רוצה ללכת טיפה – בקשר למה שדיבר כאן חברי חבר הכנסת אשר.

אלעזר שטרן: גם אני הסתכלתי אתמול על דיון בית-המשפט וההתערבות בעניין ברית-המילה, ואני מודה שזה נפל כמעט באותו יום שבו גם דנו בשבת.

אלעזר שטרן: אני מעדיף פה לשאול גם את עצמנו, מבלי להגיד מי אשם: אני חושב שמדינת ישראל מאבדת לאט-לאט את זהותה היהודית, וגם בהקשר הזה מחזקת את החזקים ומחלישה את החלשים.

אלעזר שטרן: אני חושב שההסתכלות שלנו, ולי זה היה די ברור, על מה ששנים אולי אף אחד לא העז לדבר עליו, על הנושא של ברית-מילה כטבו בתוך החברה היהודית.

אלעזר שטרן: עכשיו גם על זה יש סימני שאלה, גם אם זה הופך להיות כלי נשק בין בעל ואישה.

אלעזר שטרן: לא היינו במקום הזה.

אלעזר שטרן: אז אפשר להאשים את הרמה התרבותית ואת הכפר הגלובלי.

אלעזר שטרן: אני מעדיף להסתכל על אלה שכן אכפת להם מזהותה היהודית של מדינת ישראל, ושיודעים שהבטחתה כמדינה יהודית ודמוקרטית זו לא רק שאלה של איפה יעבור הגבול ומה יגידו השכנים, אלא גם איך נתחלק אנחנו בתוכנו, איזה מקום של יהדות ניתן גם למי שחושב אחרת.

אלעזר שטרן: פה אני רוצה לומר: אנחנו קיימנו היום, השדולה "עם, דת ומדינה" והשדולה להתחדשות יהודית, דיון – והתשתית הייתה אמנת גביזון-מדן – על סוג של הבנה.

אלעזר שטרן: גם אני לא רוצה לראות לא את החנויות בתל-אביב ולא את התחבורה הציבורית בשבת כמו ביום רגיל, אף שאני יודע שיש גם אוכלוסייה אחרת.

אלעזר שטרן: אני חושב שיש כאן שני צדדים, כמו הרב מדן ופרופסור גביזון, שהבינו שאנחנו תלויים האחד בשני וצריכים ללכת על הדברים האלה יחד, כל אחד עם הוויתורים שצריכים לעשות כאן.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אלעזר שטרן: הנושא שאני מתעסק בו עכשיו, חוק הגיור – זהו סוג של התעלמות מהמציאות הישראלית, שיותר ויותר אנשים בסוף גם לא יעשו ברית-מילה; שיותר ויותר אנשים גם לא יתחתנו פה כמו שאנחנו שואפים, כדת משה וישראל.

אלעזר שטרן: אם נמשיך להכניס גם לתוך מהלך הגיור עמדות פוליטיות קיצוניות ודרישות שהן לא הלכתיות, אלא דרישות של כוח פוליטי או ארגוני, אז התופעה הזאת, שחבר הכנסת אשר העיד עליה כאן עכשיו, גם על אנשים שלא ירצו לעשות ברית-מילה, שלא ירצו לכבד את השבת, לא משנה באיזו דרך, שלא להתחתן לפי היהדות, התופעה הזאת תלך ותגדל.

אלעזר שטרן: אני אומר לך גם כחבר קואליציה, אדוני היושב-ראש, בפעם הבאה יהיה לי מאוד קשה להגן על הממשלה אם הדברים האלה לא יתוקנו ומהר.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת פריג', שלוש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, מכובדי השר, למען האמת, יש כל כך הרבה נושאים על סדר-היום במדינה, מכל התחומים: חברתי, מדיני, אזרחי – אתה מתלבט מה יותר חשוב.

אריה מכלוף דרעי: לא שמעת את שר הרווחה קודם?

עיסאווי פריג': שמעתי אותו מצוין.

אריה מכלוף דרעי: אין בעיות.

עיסאווי פריג': מה לעשות, אתה לקחת נתח רציני בהתייחסות של שר האוצר.

אריה מכלוף דרעי: הכול פתור.

עיסאווי פריג': אם נתחיל בסוגיית הדיור, או סוגיית המצב בשטחים – יש סוגיות רבות, אבל אני בחרתי לדבר על חופש הביטוי.

עיסאווי פריג': אנחנו כאן ומעל הדוכן הזה, רוב החברים תמיד – ובראש ראש הממשלה – תמיד מתגאים בדמוקרטיה הישראלית.

עיסאווי פריג': אנחנו הדמוקרטיה היחידה, הייחודית, במזרח התיכון.

עיסאווי פריג': מתגאים, וזה בצדק, ואני מודה: אכן אני נמצא במדינה דמוקרטית.

עיסאווי פריג': אני חולם כמו בני-הדודים להיות בדמוקרטיה, אבל גם בדמוקרטיה שיש לי אני משתדל לבטא את מה שאני חושב.

עיסאווי פריג': בשם הדמוקרטיה התקיימה השבוע הפגנה בצומת אום-אלפחם, הפגנה שבאה להביע עמדה פוליטית, עמדה נגד התנהלות, נגד מקרה שהוא פסול ולא צריך להיות במשטר תקין – נגד המעצרים המינהליים; הביעה עמדה, הביעה דעה בשם חופש הביטוי והדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': הכול מותר.

עיסאווי פריג': זו דעה שצריכה להיות מושמעת.

עיסאווי פריג': במקרה הזה הדעה צודקת וחזקה.

עיסאווי פריג': במקביל קם שר החוץ.

עיסאווי פריג': הוא לא מחכה דקה.

עיסאווי פריג': הוא מוציא מהכיס את השפן, האמירה "והערבים המחבלים".

עיסאווי פריג': תראה איזה הסתה.

עיסאווי פריג': שר החוץ אמר את זה בשם הדמוקרטיה, אבל הוא לא אמר את זה בשם הדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': שר החוץ ממשיך בשיטה שלו, העקבית, להסית נגד הציבור הערבי במדינה.

עיסאווי פריג': ואנחנו אומרים כל הזמן: בשם הדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': אנחנו, קבוצה, עומדת להביע דעה בשם חופש הביטוי והדמוקרטיה, מהצד השני בשם הדמוקרטיה הכול, בשם חופש הביטוי, שתמיד כאן, מעל הדוכן הזה כל השרים והחברים, במיוחד מהצד הימני, מתגאים בדמוקרטיה הישראלית.

עיסאווי פריג': ושר החוץ בא – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

עיסאווי פריג': אני מסיים.

עיסאווי פריג': ושר החוץ בא – "ערבים מחבלים", זאת התשובה שלו.

עיסאווי פריג': וכולם שותקים.

עיסאווי פריג': וההסתה הזאת, העקבית – די.

עיסאווי פריג': שתיקת

עיסאווי פריג': כם היא כרטיס שמותר להמשיך בכיוון ההסתה נגד האוכלוסייה הערבית במדינה.

עיסאווי פריג': אני כאן כדי להגיד את זה: די לפורענות, די להסתה, ותנו לאנשים להביע את דעתם בכל מקום במגבלות החוק, מה שמותר.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אבו עראר, שלוש דקות לרשותך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר – –

מוחמד ברכה: חג שמח.

טלב אבו עראר: – – מכובדי היושב-ראש, כנראה אנחנו עומדים בפני מלחמה מצד ממשלת ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית, ונראה גם שיש תחרות בין השרים, בין חברי הכנסת השונים, ובמיוחד היהודים הימנים, שכל אחד רוצה להוכיח שהוא הכי קיצוני נגד האוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: חלוקת תפקידים: איך לטפל בחברה הערבית בארץ?

טלב אבו עראר: לא טיפול חיובי בסוגיות שהעלו חברי לפני – חנין זועבי העלתה את סוגיית או עניין העוני במדינה, ובמיוחד בחברה הערבית, או מה שדיברו אחרים, אלא מטפלים טיפול שלילי.

טלב אבו עראר: ככה מבקשים.

טלב אבו עראר: ומי שעומד בראש המסע, מסע ההסתה וההכפשה נגד האוכלוסייה הערבית בישראל, הוא ראש הממשלה, לצערי.

טלב אבו עראר: במקום שיהיה ראש ממשלה של כולם הוא ראש ממשלה של הקיצונים, כמו שיש לנו שר שבמקום שיהיה שר בינוי ושיכון הוא שר המתנחלים, וכך הלאה.

טלב אבו עראר: כל שר יש לו כינוי אצלי.

טלב אבו עראר: בא ראש הממשלה ואומר שבהפגנה שדיבר עליה חברי עיסאווי, אנשי התנועה האסלאמית שם אמרו שאנחנו בעד חטיפת חיילים.

טלב אבו עראר: אני לא הייתי בהפגנה הזאת אבל אני חוקר, מברר, שואל.

טלב אבו עראר: מתברר שהתנועה האסלאמית, הפלג הצפוני, לא השתתפה שם.

טלב אבו עראר: לכן, צר לי מאוד שאני אגיד לך ראש הממשלה: תתבייש.

טלב אבו עראר: צריך להתבייש.

טלב אבו עראר: תתבייש.

טלב אבו עראר: באה חברת הכנסת איילת שקד, מציעה ומגישה הצעת חוק.

טלב אבו עראר: לשמחתי, אני מסתכל היום – אין v, לא בהתנגדות ולא בתמיכה, אבל יש הערה שהנהלת הקואליציה היא שתחליט.

טלב אבו עראר: וההצעה הזאת באה להגביל חבר כנסת ערבי בחופש ביטוי, הגבלה.

טלב אבו עראר: אולי אסור לו לנוע, אסור לו לזוז, אלא באישור הקואליציה.

טלב אבו עראר: אם אני מסתכל בצד השני, גם בא חבר כנסת חדש – –

יצחק וקנין: משפט אחרון, אדוני.

טלב אבו עראר: – – שנקרא רוברט אילטוב.

טלב אבו עראר: אני לא יודע מאיזה מוצא הוא.

מוחמד ברכה: הוא לא חדש.

טלב אבו עראר: הוא לא חדש?

טלב אבו עראר: סליחה.

מוחמד ברכה: אבל הוא לא מורגש.

טלב אבו עראר: אולי לא מרוכז.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: אדוני, משפט אחרון.

טלב אבו עראר: משפט אחרון, בסדר גמור.

טלב אבו עראר: הצעה לסדר-היום נגד חברי הכנסת הערבים שתועלה ביום שלישי; על מה?

טלב אבו עראר: שהם מתנגדים לגיוס ערבים לצה"ל.

טלב אבו עראר: פייגלין ורגב, תפקידם הוא מסגד אל-אקצא – איך אפשר לכבוש את כל המסגד, לחלק את הזמן שם, במסגד אל-אקצא.

טלב אבו עראר: אורי אריאל – איך יטפל בבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: אה, אין שר אחד אפילו שיהיה אתנו?

טלב אבו עראר: ביי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אבו עראר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סגן שר האוצר ניסה להצדיק את המע"מ אפס ודיבר על כך שאלה שמשרתים את המדינה יקבלו הטבה, מעמד הביניים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הוא אומר בריש גלי שההטבה או ההתערבות של המדינה כדי לתת הטבה היא לא לטובת החלשים ביותר אלא לטובת בעלי מעמד מסוים ובעלי נתונים מסוימים.

מוחמד ברכה: ההחרגה של הציבור הערבי ושל הציבור החרדי, גם אם הוא מעמד ביניים – גם אם הוא מעמד ביניים – מתוך ההטבה הזאת זה סוג של טרור חברתי, אדוני סגן השר.

מוחמד ברכה: זה סוג של טרור חברתי.

מוחמד ברכה: טרור הוא לא רק לירות; ושירות הוא לא רק לירות.

מוחמד ברכה: גם לתת לאנשים לשקוע בתוך מצולות העוני זה סוג של טרור.

מוחמד ברכה: ומדינה קיימת לא על מנת לחזק את החזקים.

מוחמד ברכה: החזקים מסתדרים בלעדיכם, בלעדי הממשלה.

מוחמד ברכה: המדינה והממשלה קיימות על מנת ליצור את הוויסות ואת האינטרס המשותף של כלל החברה.

מוחמד ברכה: אבל אתם לא מבינים את זה.

מוחמד ברכה: אני, אדוני היושב-ראש, ברשותך, רוצה להתייחס למה שהתייחסו שני חברי לפני כן.

מוחמד ברכה: ביום שישי האחרון התקיימה הפגנה בצומת אום-אלפחם.

מוחמד ברכה: אני השתתפתי בהפגנה.

דני דנון: בושה וחרפה.

מוחמד ברכה: אני השתתפתי בכבוד בהפגנה.

דני דנון: לחטוף חיילים?

דני דנון: לחטוף חיילים?

מוחמד ברכה: תקשיב, תקשיב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת סגן השר דני דנון, נא לא להפריע.

מוחמד ברכה: אני באמת – המסר שאני נותן הוא לא לדני דנון; הוא לראש הממשלה, אם הוא עוקב בערוץ 99; ואם לא, אני מקווה שאחד מיועציו, מעוזריו, יעביר אליו את הדברים.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד אותם במלוא האחריות כראש התנועה הגדולה והוותיקה ביותר בקרב הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: אני השתתפתי בהפגנה.

מוחמד ברכה: ההפגנה התנהלה על-פי רישיון, אדוני היושב-ראש, ועל-פי הנחיות המשטרה.

מוחמד ברכה: ריכוזי המשטרה שהיו לפני כן הצביעו שמשהו הולך להתרחש, שיש כוונה לתקוף את ההפגנה, אף שהכול היה מתואם.

מוחמד ברכה: ואכן, לא עברו כמה דקות, וראינו את המתקפה.

מוחמד ברכה: והראשון שספג היה חבר כנסת במדינת ישראל, בכנסת ישראל, שעמד בתווך בין המשטרה לבין המפגינים, והוא קיבל פצצת הלם – איך קוראים לזה?

יצחק וקנין: רימון הלם.

מוחמד ברכה: רימון הלם.

מוחמד ברכה: רימון הלם בחזה.

מוחמד ברכה: והסימנים עדיין נמצאים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

מוחמד ברכה: זו הייתה כוונה מכוונת.

מוחמד ברכה: ביום ראשון – – –

דני דנון: הוא קרא לחטוף חיילים.

מוחמד ברכה: ביום ראשון, אתמול, ראש הממשלה בכבודו ובעצמו – ואני מפנה אליו את הדברים – אומר שהוא רוצה לבדוק את הוצאת התנועה האסלאמית מחוץ לחוק, כי אנשים בהפגנה קראו לחטיפת חיילים.

מוחמד ברכה: אני הייתי שם, הדברים האלה לא היו ולא נבראו.

מוחמד ברכה: ואם הם נאמרו באוזני איזה עיתונאי, זה על אחריות אחד או שניים, שהוא שתול או חסר אחריות.

מוחמד ברכה: ואני אומר לכם, או שתול של המשטרה, או חסר אחריות.

מוחמד ברכה: ואז – אני מודיע לכם כאן, תקשיבו טוב, אנחנו, בהנהגת הציבור הערבי, בוועדת המעקב, יש לנו ביקורת על התנועה האסלאמית, כי היא החרימה את ההפגנה ביום שישי, ועשתה מעשה שהוא לא נהוג במחוזותינו; העירייה שנחשבת אחת מזרועות התנועה האסלאמית הוציאה הודעה, באופן חריג, נגד ההפגנה.

מוחמד ברכה: אבל מה?

מוחמד ברכה: ראש הממשלה, אסור שהעובדות יבלבלו אותו.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מוחמד ברכה: אסור שיבלבלו אותו העובדות.

מיקי לוי: – – –

מוחמד ברכה: יש לו אג'נדה.

מוחמד ברכה: תקשיב, תקשיב.

מיקי לוי: – – – את החטיפה.

מוחמד ברכה: יש לו אג'נדה – –

מיקי לוי: – – –

מוחמד ברכה: – – להעתיק את העימות מהשטחים – – –

מיקי לוי: אתה מנהיג ערבי, תגנה את החטיפה – – –

מוחמד ברכה: לראש הממשלה יש אג'נדה, להעתיק את העימות מהשטחים הכבושים לתוך מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: ואם אתה צריך את ההוכחה, ההוכחה נאמרה כבר ביום שישי בעיתון "הארץ", מה שליברמן אמר לקרי.

מוחמד ברכה: הוא אמר לו שאי-אפשר להגיע להסדר עם הפלסטינים; אנחנו צריכים לעשות הסדר שיכלול את כל – –

יצחק וקנין: תודה.

מוחמד ברכה: – – מרכיבי האזור – תקשיב, זה העיקר.

מוחמד ברכה: מרכיבי האזור, כולל ערביי ישראל.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת?

מוחמד ברכה: יש מי שמספסר בקיומנו.

מוחמד ברכה: ואני רוצה לומר לראש הממשלה ולממשלה: אל תחשבו שהאיומים והמתקפות האלה ישנו כהוא זה את העקרונות שאנחנו נלחמים עליהם – עקרונות הצדק, השוויון והשלום.

יצחק וקנין: תודה.

מוחמד ברכה: שלא תתבלבלו, אנחנו לא נשנה את עקרונותינו.

מוחמד ברכה: אבל באותו זמן, אם אתם חושבים על-ידי כל מיני טריקים להכניס אותנו לתוך מלכודות שאתם רוצים לקטלג אותנו שם, של טרור ושל תמיכה בטרור, אז אנחנו לא שם, אנחנו גם לא ניכנס למלכודת.

יצחק וקנין: תודה.

מוחמד ברכה: אנחנו נשמור על עקרונות המאבק שלנו, המאבק לשוויון מלא, לשלום צודק ולדמוקרטיה מלאה.

מוחמד ברכה: ואם אתם אויבים של העקרונות האלה, אנחנו נילחם בכם עד הסוף, באופן דמוקרטי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חבר הכנסת ישראל חסון.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כשאנחנו באים לדבר על הצעות בהקשר של הצעות אי-אמון, ולמה הממשלה הזאת היא ממשלה שצריכה לעבור מן העולם, אולי השבוע הטוב ביותר, שמוכיח מעצמו, בלי הרבה מאמץ, זה השבוע הזה, במיוחד היום הזה, כשעוד מעט הכנסת תדון בחוק שיכשיר עינויים; שהדמוקרטיה היחידה, המתהדרת בעצמה, במזרח התיכון, עומדת בפני מצב של העברת חוק להאכלה בכפייה של אסירים.

דני דנון: גם באוסטרליה יש את זה.

באסל גטאס: טוב.

באסל גטאס: אתה רוצה להיות – גם במדינות הרבה יותר – – –

דני דנון: גם באנגליה – – – יש רשימה ארוכה – – –

באסל גטאס: גם בדיקטטורות.

באסל גטאס: אתה עומד במצב שיש ארבע מדינות בעולם שיש בהן מעין, מעין, מעין הכשר.

באסל גטאס: הצלע העיקרית שגורמת לנו להתנגד לחוק הזה, בהיותו חוק שמתיר עינויים, זה מה שאומרים הרופאים.

באסל גטאס: והרופאים, בקוד האתי שלהם הטיעון המרכזי נקרא "עקרון אי-גרימת נזק"; Primum non nocere בלטינית.

באסל גטאס: קודם כול – אל תעשה נזק, do no harm.

באסל גטאס: בכל השפות.

באסל גטאס: מה לעשות, אתה מגלה שאתה עומד בפני ממשלה שעושה הכול בשביל להגיע למקסימום נזק.

באסל גטאס: מקסימום נזקים, מאז שהממשלה הזאת נכנסה לשלטון.

באסל גטאס: יהיה לנו הרבה זמן לדבר על החוק, ועל איך היא גורמת את הנזק, איך הם מבטלים ודורסים ברגל גסה כל עיקרון של זכויות אדם.

באסל גטאס: היום השתתפנו בוועדת הכספים בדיון על דוח ועדת אלאלוף.

באסל גטאס: ואתה מגלה שם שגם בעניין מה שהם קוראים מלחמה בעוני – והשר, שאיננו כאן, שישמע אותי – לפעמים אנשים שוכחים שכל הוועדה הזאת, המטרה שלה בתוכנית היא להגיע לממוצע האירופי של העוני.

באסל גטאס: זה לא להגיע למצב של מדינת רווחה מובהקת, זה לעמוד בממוצע של ה-OECD.

באסל גטאס: זהו.

באסל גטאס: אם יצליחו.

באסל גטאס: כבוד השר לשעבר אריה דרעי, אני אומר לך משהו, תתחילו להשתמש בזה: בניכוי הערבים והחרדים, אין עוני בישראל.

באסל גטאס: ישראל היא הרבה מעל הממוצע האירופי.

באסל גטאס: בניכוי ערבים – – –

שלי יחימוביץ': זה לא נכון.

באסל גטאס: אני אומר לך.

באסל גטאס: אני בדקתי את זה.

יצחק וקנין: אדוני טועה.

שלי יחימוביץ': גם בניכוי.

באסל גטאס: אני אומר לך.

באסל גטאס: את רוצה מספרים?

באסל גטאס: היום, יהודים, כולל חרדים – לפני העברת התשלומים של הביטוח הלאומי, שיעור העניים הוא 25.9%, כולל חרדים.

באסל גטאס: אחרי העברת התשלומים של הביטוח הלאומי, זה יורד ל-14%.

באסל גטאס: אפילו עם החרדים, יותר טוב מהממוצע האירופי.

באסל גטאס: ערבים – לפני העברת התשלומים, 59.2%.

אריה מכלוף דרעי: – – –

באסל גטאס: מהמשפחות.

באסל גטאס: 59.2% מהמשפחות הערביות מתחת לקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: – – –

באסל גטאס: אחרי העברת התשלומים, 54.3%.

באסל גטאס: התשלומים של הביטוח הלאומי, גברתי, לא עוזרים, במגזר הערבי, להעלות את אותן משפחות עניות מעל לקו העוני.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

באסל גטאס: אז כל הוועדה הזאת, וההמלצות – – –

שלי יחימוביץ': באסל, מאיפה – – –

באסל גטאס: זה דוח המוסד לביטוח לאומי 2012, שהתפרסם רק לאחרונה.

באסל גטאס: זה הביטוח הלאומי.

באסל גטאס: אלו לא מספרים שלי, אלו מספרים של המדינה.

באסל גטאס: ואני אומר לכם, שכל ההמלצות של ועדת אלאלוף, שלא הביאה בחשבון את העוני המגזרי, ההמלצות הכלליות שלה לא ייטיבו עם העניים האמיתיים, לא עם העניים החרדים ולא עם העניים הערבים.

באסל גטאס: ההמלצות הכלליות מדברות על – –

יצחק וקנין: תודה.

באסל גטאס: – – דברים שלא עומדים לשפר באופן מובהק את מצב העוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר – – –

מוחמד ברכה: – – – להדגיש את העובדה שאחוזי העוני הם לא רק גדולים יותר בקרב הציבור הערבי, אלא העוני הוא עמוק יותר, ולכן – – –

באסל גטאס: עמוק.

באסל גטאס: עומק העוני – – –

מוחמד ברכה: – – – לא מעלים אותנו – – –

באסל גטאס: יש עוד מחקרים, על עומק העוני, באותו דוח של הביטוח הלאומי – על עומק העוני, ולא רק על תחולת העוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ישראל חסון.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, חברי השר יעקב פרי וחברי חברי הכנסת הערבים, איך אומרים את זה – רמדאן כרים.

ישראל חסון: התחיל החודש הקדוש, ואף אחד פה לא בירך אתכם.

ישראל חסון: אני חושב שמגיעה ברכה לכם ולכל הקהל שאתם מייצגים, אז – שיהיה לכם חודש מבורך.

ישראל חסון: ויש עוד ברכה אחת: בנה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ יושב כרגע ביציע, והוא מתגאה באמו, אז גם לו ברכה.

שלי יחימוביץ': לא, זה להפך, אני מתגאה בו.

ישראל חסון: היא מתגאה בו.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני שמעתי פה במשך השעה וחצי האחרונה – – –

יצחק וקנין: יש איזו ברכה, אומרים: כול עאם תקולו בח'יר?

ישראל חסון: כן, אבל מפה אומרים "רמדאן כרים".

מוחמד ברכה: – – –

ישראל חסון: אני שמעתי פה בשעה וחצי האחרונה דיבורים מלא-מעט אנשים על איך היה ומה אחרים לא עשו ומה אחרים כן עושים, וכנראה כל אחד מתחיל – אתה יודע, לפני הספירה ואחרי הספירה זה ביום שהוא מתיישב על הכיסא.

ישראל חסון: חבל, חבל מאוד, ואני רוצה לנצל את שתי הדקות שיש לי, אדוני היושב-ראש, בשביל לספר על כמה דברים טובים שהתרחשו.

ישראל חסון: היום ראש ממשלת ישראל כיבד במשרדו קבוצה של כל תנועות הנוער בישראל, שבשלושה וחצי השבועות האחרונים עסקו באיסוף מזון לטובת העקורים הסורים.

ישראל חסון: הם אספו 450,000 מנות מזון במטרה לשלוח אותן לעקורים ולפליטים הסורים.

ישראל חסון: מסר כזה, הלוואי שהיה יוצא מהבית הזה.

ישראל חסון: תבינו באיזה פער אנחנו נמצאים בין מה שבני-הנוער שלנו עושים – וחברי חבר הכנסת מצנע כיבד אותם כשהם אספו את הציוד החם לחורף ושלחו 70 טונות של ציוד חם לחורף – תראו באיזה פער הבית הזה נמצא בין מה שאנחנו מדברים – ואני לא אומר אתם, אני אומר אנחנו מדברים – לבין מה שהחברה הישראלית מייצרת.

ישראל חסון: זה הפער שכל מי שרוצה להכניס בתוכו את כל מה שהתרחש פה בדיון על מה אתם לא עשיתם ומה אני עושה, כל זה נכנס בסיפור של 320,000 בני-נוער שעבדו שלושה שבועות באיסוף הזה.

ישראל חסון: ומצנע, אתה יודע מי עומד מאחורי הדברים הללו, ומגיעה לה הברכה, לעמותה המפוארת הזאת.

ישראל חסון: והדבר השני שאני הייתי רוצה לספר לבית הזה, ואני הייתי מבקש את הצטרפות חברי הכנסת לעניין הזה – לפני חודש – אריה, אני בטוח – – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לאדוני עוד דקה.

ישראל חסון: – – – אני בטוח שאתה תצטרף אלי.

ישראל חסון: לפני חודש ציינו 40 שנה לטבח מעלות.

ישראל חסון: בטבח מעלות התרחש אירוע ששלושה מחבלים תפסו בעצם כ-80 ילדים, כשהמורים והמלווים עזבו את הבניין, והם נשארו עם מורה אחד.

ישראל חסון: היו שם הרבה מאוד גילויי גבורה.

ישראל חסון: היה שם גילוי גבורה אחד שאני רוצה לבקש מחברי הכנסת שיצטרפו אלי בקריאה.

ישראל חסון: היה בחור שנרצח בשם יעקב קבלה, ילד בן 17 שיכול היה לברוח.

ישראל חסון: הוא העדיף להישאר, ובמשך 14 שעות הוא ניהל את המשא-ומתן עם המחבלים על מתן הסיוע לכל הילדים, עודד את כל הילדים, ארגן את כל הילדים, ובזמן שהמחבלים התחילו לירות – –

נחמן שי: בילדים.

ישראל חסון: – – בילדים, הוא התנפל בידיים חשופות על המחבל שירה, התגושש אתו, עד שהמחבל הצליח להפיל אותו וירה בו למעלה מ-23 כדורים, ובכך הוא בעצם הציל הרבה מאוד ילדים ואפשר להם לברוח.

ישראל חסון: היום, 40 שנה אחרי, כשהאנשים האלה, ניצולי הטבח, הם אנשים מבוגרים וסובלים מהרבה דברים, אני מתכוון לפנות לשר הביטחון בקריאה להעניק לו ציון לשבח על ההתנהלות שלו, משום שאם הוא היה לובש מדים, אנחנו יודעים מה היו נותנים לו – –

יצחק וקנין: תודה.

ישראל חסון: – – ואני מבקש מכם להצטרף אלי.

ישראל חסון: תודה.

נחמן שי: הצטרפנו.

יצחק וקנין: קריאה נכונה של חבר הכנסת ישראל חסון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל חסון.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חושש אני, אולי רק נדמה לי, כי הזמן עמעם את אירוע חטיפת הנערים.

מיקי לוי: חלפו להם 18 יום, ובעיתונות היומית זה כבר נדחק לדף השלישי והרביעי.

מיקי לוי: מדינת ישראל נחושה להשיב את הבנים הביתה ולהביא את האשמים לדין.

מיקי לוי: שמעתי כי יש אומרים: לא הייתה חטיפה; מלעיזים כי לא הייתה חטיפה.

מיקי לוי: השאלה הנשאלת: היכן הבנים?

מיקי לוי: גם שמעתי בימים האחרונים קולות האומרים וקוראים לחטיפות נוספות של אזרחים, נערים, ילדים, אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: לא שמעתי קולות של מנהיגים מהציבור הערבי, ויש כאלה, הקוראים כנגד קריאות אלה – – –

באסל גטאס: מיקי, איפה שמעת את זה?

באסל גטאס: איפה שמעת את זה?

מיקי לוי: חבר הכנסת ברכה, בקריאות הביניים, כשהיית על הדוכן הזה לפני – – –

באסל גטאס: השב"כ אמר לך?

מיקי לוי: – – – ביקשתי ממך – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – ביקשתי ממך כמה וכמה פעמים לגנות את החטיפה ולקרוא מעל דוכן זה קריאות כנגד אלה שמטיפים לחטיפות נוספות.

מיקי לוי: אף שחזרתי על קריאתי כמה פעמים, לא שמעתי אותך מגנה, ועל כך לא נותר לי אלא להצטער.

מיקי לוי: חבר הכנסת פריג', אני מודה שאני מאוד מעריך אותך, אני מודה.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לך: כן, אנחנו מתגאים בדמוקרטיה שלנו.

מיקי לוי: אין כמוה בכל המזרח התיכון, וכולנו יודעים זאת – חופש הפרט, חופש הדיבור.

מיקי לוי: כן, אנחנו בהחלט מתגאים בדמוקרטיה שלנו.

מיקי לוי: אבל אני רוצה להגיד לך משהו: אנחנו לא רוצים להיות דמוקרטיה שמאבדת את עצמה לדעת.

מיקי לוי: גם על דמוקרטיה ראוי וצריך להגן, כי גם דמוקרטיה היא עתיד המדינה הזאת.

מיקי לוי: ולכן, מי שמנסה לפגוע בדמוקרטיה, ראוי שמדינת ישראל, כמגינה, תגיב בהתאם.

מיקי לוי: ואם חפצי חיים אנחנו, חבר הכנסת פריג', כל אזרחי מדינת ישראל – ערבים, דרוזים, מוסלמים ונוצרים, יהודים ושאר הקהילות שנמצאות במדינה הזאת כאזרחים – חפצי חיים אנו, לאור כל ההתרחשויות במדינות שנמצאות מסביבנו.

מיקי לוי: ולכן אני חוזר על זה פעם נוספת: ראוי שהדמוקרטיה לא תהיה דמוקרטיה שמאבדת את עצמה לדעת אלא דמוקרטיה שמגוננת על אזרחיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, ידידי, read my lips: תקציב המדינה ל-2015 יוגש גם יוגש.

מיקי לוי: הוא סוכם; עבודת המטה באוצר, אותה עבודת מטה שאתה מכיר היטב, הסתיימה, ומסגרת התקציב תוגש לעיונו ולאישורו של ראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא סוכם והוחלט, אז אלאלוף לא בפנים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אראל – חבל, הוא איננו פה.

מיקי לוי: בשנת התקציב הקודמת, חבר הכנסת אראל, הוספנו למערכת החינוך כ-6 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: הקריאה שלך כאילו לא הוספנו דבר או כאילו זרקנו מיליארדים – לכל מיליארד ולכל שקל הייתה כתובת מאושרת, שעברה בצורה מסודרת דרך התקציב ודרך ועדת הכספים.

מיקי לוי: למערכת הבריאות הוספנו 1.25 מיליארד, ולמשרד הרווחה הוספנו 600–700 מיליון שקלים, וכן הלאה וכן הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: מיקי, דיור ציבורי יש בפנים?

אורלי לוי אבקסיס: דיור ציבורי – – –

מיקי לוי: אני לא רוצה מעל הדוכן הזה להגיד מה את תרמת להכשלה של הדיור הציבורי, כשבאתי ואמרתי, בואו נקפיא את המכירה כדי לא לאבד עוד יותר דירות, ונראה מה אנחנו עושים בהמשך.

מיקי לוי: אז אם את רוצה לנהל אתי שיח וויכוח, אני מוכן ומזומן, ולכן את מוזמנת, על חשבוני, מתי שתרצי, אבל ענייננו כרגע הוא לא בנושא הזה, חברת הכנסת אורלי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: ודאי שבנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני ביקשתי הרבה פעמים – – –

מיקי לוי: עמד כאן חבר הכנסת כהן, ואכן אמר כי יש עניים במדינת ישראל, וצריך לפתור את הבעיה, ומקומנו ב-OECD הוא לא מקום טוב, ואסור לנו כמדינה להשלים עם המצב הקיים, ומחובתנו לפתור את הנושא.

מיקי לוי: לשם כך, שר האוצר וחבר הכנסת כהן, באומץ רב, מינו ועדה חיצונית, אשר תבדוק ותגיש את המלצותיה בהתאם.

מיקי לוי: גם היו קולות שאמרו שיש התערבויות פוליטית באותה ועדה.

מיקי לוי: אני מדגיש וחוזר, לאור שיחותי ולאור הידע שלי, גם מתוך מקום מושבי באוצר וגם מתוך שיחות עם השר מאיר כהן, לא הייתה כל התערבות פוליטית במהלכים, ובישיבות, ובקבלת ההחלטות של ועדת אלאלוף.

מיקי לוי: ועדת אלאלוף היא ועדה חשובה מאוד, וראוי – וכך גם הצהיר השר מאיר כהן – לאחר שההמלצות שלה יעובדו, וייבחנו האפשרויות שלנו, הן יובאו לפני שר האוצר, וראוי שניתן פתרונות, אפילו פתרונות חלקיים, אפילו יהיו פרוסים על פני שנים, עקב הקמת הוועדה.

מיקי לוי: זה נושא מאוד מאוד חשוב, ואני משוכנע ובטוח כי הנושא ייבחן הן על-ידי שר האוצר והן על-ידי שר הרווחה, וגם אם הפתרונות שלה יהיו פרוסים לאורך כמה וכמה שנים, ראוי שאנחנו נעשה זאת.

מיקי לוי: שר האוצר, כיושב-ראש קבינט הדיור – וזה אינו דבר של מה בכך – עסוק בשני נושאים מרכזיים: הדיור והורדת יוקר המחיה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני, ברשותכם, רוצה לפנות בשם כל חברי הכנסת לאזרחי ישראל המוסלמים, בהם גם חברי הכנסת שנמצאים אתנו כאן, במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמצאים בתחילתו של חודש הרמדאן, החודש הקדוש ביותר למוסלמים.

יולי יואל אדלשטיין: שתי פנים לו לרמדאן.

יולי יואל אדלשטיין: מחד גיסא, הוא זמן חגיגי, זמן של כינוס משפחתי וסעודות אפטאר, הנעשות מתוך שיתוף וחיבוק חברים.

יולי יואל אדלשטיין: מאידך גיסא, זה זמן המוקדש על-ידי המוסלמים ברחבי העולם לצום, תפילה, התבוננות פנימית, חשבון נפש ותיקון מעשים.

יולי יואל אדלשטיין: המסורת המוסלמית מתארת את חודש הרמדאן כחודש שתחילתו רחמים, אמצעיתו סליחה וסופו חירות, החירות הנקנית על-ידי רחמים וסליחות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בימים אלו, שבהם גובר המתח, מסיבות שידועות לכולנו, בין אזרחי ישראל היהודים והערבים, כולי תקווה שנמצא את הדרך להבין האחד ללבו של השני ולשתף פעולה למען החיים יחד.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם הכנסת, הרשו לי לאחל לכם צום קל ומועיל, רמדאן כרים, כול עאם ואנתום בחַ'יר.

אחמד טיבי: בחִ'יר.

יולי יואל אדלשטיין: יש גרסאות שונות, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני בא מתפוצה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, חבר הכנסת צרצור מאשר את גרסתי.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מסקנות ועדת אלאלוף יישארו על הנייר: המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה מיטיבה עם מעטים, מרחיבה את האי-שוויון והעוני ופוגעת במעמד הביניים;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: היותה ממשלה שאינה נותנת מענה על הבעיות החמורות בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;

יולי יואל אדלשטיין: 5.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה בפתרון מצוקת הדיור של אזרחי ישראל בכלל והזוגות הצעירים בפרט

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על סדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן – מטעם סיעת העבודה: מסקנות ועדת אלאלוף יישארו על הנייר: המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה מיטיבה עם מעטים, מרחיבה את האי-שוויון והעוני ופוגעת במעמד הביניים.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחשב בכך שחברת הכנסת עליזה לביא התכוונה להתנגד להצעת האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נשנה את תוצאות ההצבעה, כי זה באמת לא משנה.

יולי יואל אדלשטיין: 37 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון מטעם סיעת העבודה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם סיעת ש"ס: הממשלה ממאנת לחמול ועושה פלסתר את גישת ועדת אלאלוף הדוגלת, בניגוד לעמדת האוצר, בהגדלת קצבאות הילדים.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 39, 53 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת ש"ס לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מרצ – יהדות התורה: ממשלה שאינה נותנת מענה על הבעיות החמורות בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות מרצ – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 39, 53 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת מרצ – יהדות התורה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע: ממשלה שנלחמת בעניים ולא בעוני.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 39, 52 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: ומטעם סיעת קדימה: כישלון הממשלה בפתרון מצוקת הדיור של אזרחי ישראל בכלל והזוגות הצעירים בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת שאול מופז.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 35 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת סיעת קדימה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: המליאה דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כל סגני היושב-ראש מודעים לכך, אבל שגם אתם תהיו מודעים: במהלך חודש הרמדאן לא יתקיימו הצבעות בין 19:30 ל-20:15 בימים שהכנסת פעילה.

מוחמד ברכה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

מוחמד ברכה: – – – אליך לפני עשרה ימים, שהשבוע האחרון של הכנסת לפני הפגרה זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הנושא נדון, הנושא נדון, ואני אודיע מה אנחנו יכולים לעשות עם זה.

מוחמד ברכה: – – – עדיף שיהיה בשבוע – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בודקים כרגע את העניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אז עוד הפעם, אני חוזר ואומר:

יולי יואל אדלשטיין: בין 19:30 ל-20:15 לא יתקיימו הצבעות במליאת הכנסת עקב תפילה וסעודה של חברי הכנסת המוסלמים.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/855).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 41) (רב ראשי אחד לישראל), קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שרת המשפטים, חברת הכנסת ציפי לבני, להציג את הצעת החוק.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לשלוח כאן, קודם כול, בשם כל הבית הזה חיבוק למשפחות החטופים, ולעבור להצעת החוק.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון) (רב ראשי אחד לישראל) מבקשת לתקן את חוק-יסוד: הכנסת ולקבוע כי במקום שבו נכתב "שני הרבנים הראשיים", יבוא "הרב הראשי".

ציפי לבני: התיקון הוא בהמשך לתיקון לחוק הרבנות הראשית לישראל, שאושר לקריאה ראשונה לפני שבוע.

ציפי לבני: רק נדרשים כמה תיקונים עקיפים לחוקים אחרים: כל מקום שכתוב בו "רבנים ראשיים", צריך שייכתב "רב ראשי".

ציפי לבני: גם בחוק זה, חוק-יסוד: הכנסת, מוזכרים הרבנים הראשיים, ולכן נדרש כאן תיקון עקיף לחוק, אבל מאחר שמדובר בחוק-יסוד, לא היה אפשר לתקן את זה באמצעות חוק רגיל, ולכן מדובר בתיקון נפרד.

ציפי לבני: יודגש שמדובר בתיקון טכני לחוק, שמתחייב בעקבות התיקון שהוצע קודם לכן.

ציפי לבני: התיקון ייכנס לתוקפו במקביל לכניסתו לתוקף של תיקון חוק הרבנות הראשית שהוצג מקודם או לפני שבוע.

ציפי לבני: נוכח האמור, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

ציפי לבני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים, חברת הכנסת ציפי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יש רשימה של דוברים שנרשמו לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי הוא הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אורי מקלב, זהבה גלאון, אראל מרגלית, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, דב ליפמן, וכן הלאה, על-פי הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר כנסת שלא יהיה באולם כשיקראו בשמו או בשמה, יאבד את מקומו בדיון.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביע תמיכה בהצעת החוק שמביאה היום הממשלה.

נחמן שי: הגיע הזמן לעקור מתוך המציאות הציבורית שלנו את כפל התפקידים הזה.

נחמן שי: הגיע הזמן בכלל לעקור כפלי תפקידים שמתנהלים בתוך חיינו הציבוריים, שעלותם גבוהה ביותר ותועלתם נתונה בספק.

נחמן שי: כי הלוא כפל התפקידים שמתחיל במשרת הרב הראשי – ואינני אומר חלילה מילה על הרבנים עצמם, על אישיותם, על כושרם, על התאמתם לתפקיד, חלילה וחס – ככה הכפל הזה הולך לכל אורך הדרך, ואנחנו מוצאים זוגות-זוגות של רבנים בכל ערי ישראל, במרחבים השונים שלה, עם עלות שהיא בלתי רגילה לקופה הציבורית, ותועלת שעומדת ביחס הפוך לכך.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר לחברי בכנסת דברים שאמר הרב עובדיה יוסף בשנת 1976 – הרבה שנים לאחור.

נחמן שי: כי עוד מעט יעמדו פה חברי, ש"ס בוודאי, ויתנגדו.

נחמן שי: כך גם אחרים.

נחמן שי: הוא אמר: אין צורך בזוגות ברבנות הראשי.

נחמן שי: אבל בנוֹ, בנוֹ, הרב יצחק יוסף, עומד היום כחומה בצורה יחד עם הרב לאו, ושניהם מתנגדים.

נחמן שי: אני מניח שהם יודעים היטב למה.

נחמן שי: ועוד הפעם, אינני מתכוון חלילה לפגוע בכבודם של הרבנים הראשיים, וכבודם שמור.

נחמן שי: אבל כשאומר הרב – אני רוצה לחזור לדברי אביו של הרב הראשי הנוכחי: אני סבור שכבר הגיע הזמן לבחור ברב ראשי אחד ולא בשניים.

נחמן שי: תורה אחת ומשפט אחד לכולם, ואין צורך בזוגות ברבנות הראשית.

נחמן שי: לכל היותר, יש לבחור ברב ראשי ובסגן, שבמצבים מיוחדים ימלא מקומו של הרב הראשי או יבוא במקומו.

נחמן שי: והתנגדותו של הרב יוסף היום, יצחק יוסף, צריכה להיבחן על רקע זה.

נחמן שי: לכן, טוב עשו השרים לבני ובנט, טוב עשתה הממשלה שמביאה את החוק הזה.

נחמן שי: ואני מקווה גם, אני מקווה, במשפט אחרון, שגם נמצא פה פתח, גם להסיר סוף-סוף את החלוקה הזאת בין אשכנזים וספרדים במדינת ישראל.

נחמן שי: אני יודע, זה תהליך וזה לוקח זמן, וכולנו – אבל בשנת ה-67 למדינת ישראל גם את החלוקה הזאת, הזרה והמוזרה הזאת, הגיע הזמן כבר לעקור מעולמנו, ואני בטוח שבכך באמת נראה לפנינו עם אחד ומדינה אחת.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת מקלב, ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו נדרשנו לעניין של בחירת רב ראשי אחד בשבוע שעבר, ואנחנו חוזרים ודנים בזה גם השבוע.

אורי מקלב: ומכיוון שאנחנו נדרשים פעמיים, סימן שההתנגדות שלנו היא נכונה, היא מקבלת משנה תוקף, כפי שכתוב גם בחלום יוסף ובפתרון של חלום פרעה.

אורי מקלב: כשיוסף פתר את החלום, אמר:

אורי מקלב: מכיוון שהחלום נשנה – פעמיים – וצריך פעמיים לומר אותו דבר, סימן שאמת הוא הדבר.

אורי מקלב: ולכן אנחנו יודעים שגם בדבר הזה, הניסיון להציג את החוק הזה בשני היבטיו, בהסבר אחד, הוא סתירה מיניה וביה בחוק עצמו.

אורי מקלב: החוק עצמו סותר את החוק.

אורי מקלב: בדברי ההסבר מסבירים לנו למה רב ראשי לישראל לא יכול להיות גם נשיא בתי-הדין; הסברים מפורטים.

אורי מקלב: בגלל – אני מצטט גם – בגלל התפקיד הציבורי רחב היריעה שממלא הרב הראשי, לכן הוא לא יכול להיות גם כן נשיא בתי-הדין.

אורי מקלב: נשיא בתי-הדין זה תפקיד בפני עצמו, זה דורש הרבה עבודה, צריך גם לבוא מתוך בתי-הדין, להכיר את זה.

אורי מקלב: יש סברה בעניין הזה, ולכן אם היו רוצים למנות נשיא לבתי-הדין לבד; אם היו באים להוסיף תפקיד שנקרא נשיא בתי-הדין, כנראה, הרב גפני, לא היינו מתנגדים.

אורי מקלב: מה זה קשור – להפריד את מוסד הרבנות הראשית שבו מכהנים שני רבנים כדי שיהיה רב אחד?

אורי מקלב: איזה קשר יש לזה?

אורי מקלב: זה הפוך.

אורי מקלב: ההסבר שלכם מדוע צריך להיות רב ראשי, תפקיד נפרד, בגלל רוחב היריעה – התפקידים הרבים שהוא ממלא, ואנחנו יודעים איזה תפקידים יש לרב – איך אפשר לבוא ולהגיד באותו הסבר מדוע אנחנו מבטלים את תפקיד הרב השני?

אורי מקלב: במי אנחנו פוגעים?

אורי מקלב: אנחנו לא פוגעים במשרה של הרב הראשי, אנחנו פוגעים באנשים שנצרכים לשירותים, לעזרה, לתמיכה, לכל העשייה, לכל החיזוקים שנותנים הרבנים הראשיים.

אורי מקלב: הרבנים הראשיים לא באים לעזור ותפקידם הוא לא בתוך הציבור החרדי.

אורי מקלב: שם הם לא ממלאים תפקיד.

אורי מקלב: הם באים וממלאים תפקיד בציבור המסורתי הרחב.

אורי מקלב: כשרב מגיע למקום – אם באזכרה, באיזו בשמחה, באיזה אירוע, באיזה שיעורי תורה או בסיום מסכת, כולנו יודעים – מי שמשתתף יודע שכל אחד עם הסגנון שלו, וכל עדה עם המנהגים שלה, עם האופי שלה, עם התפילה, עם ההלכה, עם ההתנהלות, עם המסורת המיוחדת.

אורי מקלב: וזו לא מסורת שנעשתה רק עכשיו, רק ב-20 השנה או ב-60 השנה האחרונות.

אורי מקלב: הדבר הזה שכל שבטי ישראל, כל אחד, כל בני ישראל היה להם שבט נפרד למשפחותיהם, לבית אבותם, זה לא מהיום.

אורי מקלב: עם הקמת העם היהודי הקימו אותו בצורה כזאת שלכל אחד יש שבט.

אורי מקלב: לכל אחד היה נשיא.

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: התורה האריכה בתפקידם ובקורבנותיהם של נשיאים אף שזה אותו דבר כדי שלא לפגוע; כל אחד יש לו את התפקיד שלו.

אורי מקלב: אנחנו יודעים מה התפקיד שלהם.

אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לעשות שקר בנפשנו ולהגיד שרב אחד מספיק?

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – לא מעוניינת לדבר, מוותרת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, זה הולך מהר, ואחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני היושב-ראש, אני מבקש ללמוד עם חברי הכנסת אמירה בגמרא.

משה גפני: אפשר?

משה גפני: מותר?

יצחק וקנין: כן, ודאי.

יצחק וקנין: אם תרצה את עזרתי, אני מוכן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הגמרא אומרת במסכת סנהדרין, שבשעת השמד נלחמים על ערקתא דמסאנא, נלחמים על צבע שרוכי הנעליים.

משה גפני: אני רוצה להסביר למה זה: מה צבע שרוכי הנעליים – את מי מעניין איזה צבע זה?

משה גפני: ברגע שלמישהו יש אג'נדה והוא מנסה לכפות את זה על העם היהודי, אז הוא מתחיל בצבע שרוכי הנעליים אבל הוא מגיע אחרי זה לחילול שבת.

משה גפני: כלפי מה הדברים אמורים?

משה גפני: אני הגשתי בשעתו הצעת חוק על רב ראשי אחד, וכוונתי הייתה לייעל את המערכת, שבמקום רב ראשי נוסף יהיה נשיא בית-הדין הרבני הגדול, אבל יהיו רבני שכונות שהתפקיד שלהם הוא תפקיד קהילתי, תורני, רוחני מהמדרגה הראשונה.

משה גפני: אצלנו, איפה שאני גר, יש רב שכונה, ואני נזקק לשירותיו באופן קבוע.

משה גפני: כאן, מה שהממשלה הזאת עושה, ואנחנו רואים את זה על-פי הפעילות שלה שנה וחצי – הם מנסים לצמצם בכל הכוח גם את שירותי הדת, גם את נושאי התפקידים בנושאים הדתיים, גם את התקציבים המופנים לעניין הזה.

משה גפני: בשום דבר אחר – הרי יש כפילויות אין-ספור בכל המערכת הממשלתית: במשרדי הממשלה, בשרים; יש שרים מיותרים.

משה גפני: אף אחד לא מדבר על הדבר הזה.

משה גפני: כל הזמן, כל שבוע, כל ועדת שרים, כל מליאה, יש חוק שבא לצמצם את נותני השירותים בשירותי הדת.

משה גפני: בשעת השמד נלחמים גם על חוק נכון.

משה גפני: אם החוק הזה, הייתה לו כוונה – ואני לא מדבר על המציעים.

משה גפני: אני מבין שגם אתה מציע את ההצעה הזאת.

משה גפני: אתה לא הממשלה.

משה גפני: לממשלה יש עמדה ברורה: בכל דבר שהוא נושא דתי הם נגד.

משה גפני: יש ציבור גדול.

משה גפני: נאמר פה קודם, בשביל מה צריך?

משה גפני: מה זה בשביל מה צריך?

משה גפני: יש ציבור שהוא יותר גדול מאלה שנזקקים – איך קוראים לזאת, אלמגור, שדיברה נגד גדעון סער?

משה גפני: יש כאלה שנזקקים לשירותים הדתיים יותר מלאלה של "הבימה".

משה גפני: אז מה, ב"הבימה" מצמצמים?

משה גפני: גם יגידו: למה צריך כל כך הרבה שחקנים דומים האחד לשני?

משה גפני: יש פה מגמה של מה שהגמרא אומרת, שבשעת השמד נלחמים על ערקתא דמסאנא.

משה גפני: בשעת השמד נלחמים על צמצום בנותני השירותים הדתיים גם אם היה אפשר לשבת ליד שולחן ולהגיע להסכמה איך עושים חוק כזה, איך נותנים את השירותים.

משה גפני: אגב, מי שיצביע בעד החוק – אין פה הבטחה, מה שבחוק שלי – אני ישבתי אז – שאפשר להגיע להסכמה שאם ייבחר רב ראשי אשכנזי, אז הרב הספרדי יהיה נשיא בית-הדין הרבני הגדול או משהו דומה.

משה גפני: כאן ייבחר רב ראשי אשכנזי, ויבואו הספרדים ויגידו שנעשתה קנוניה, או להפך.

משה גפני: הרי כל השנים זה היה, וזה מושג ידוע ביהדות, שיש – מה אתה צוחק?

משה גפני: יש לך עוד חוק אנטי-דתי על הרבנות, על המועצות הדתיות, על נשים?

משה גפני: לכן אני נגד כל העניין הזה.

משה גפני: אם הייתה מגמה בממשלה הזאת לשבת ליד השולחן ולהגיד: בואו נשנה את שירותי הדת ונעשה דברים שהם לטובת הציבור, לייעל – רב ראשי אחד, רבני שכונות, דברים שצריך יותר מ"הבימה".

משה גפני: שם אתה לא מעז לדבר, לא תעשה חוקים על זה.

משה גפני: שם תעמוד ותרים את הידיים למעלה, חבר הכנסת שטרן.

משה גפני: אתה אמיץ וגיבור על שירותי הדת.

משה גפני: גם אתה מייד עושה רפורמות.

משה גפני: לא יושבים ליד השולחן – – –

אלעזר שטרן: אתה מאמין במה שאתה אומר?

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אם היו יושבים ליד השולחן – אני הגשתי הצעת חוק על רב ראשי אחד, ולא מזמן.

משה גפני: הגשתי, אתה יכול לראות, הרי זה לא סוד, אבל אז אמרתי שיהיו רבני שכונות, ששירותי הדת לא ייפגעו.

משה גפני: מה אתם מציעים פה?

משה גפני: מציעים להוריד רב אחד ושלום על ישראל.

משה גפני: זה מה שאתם מציעים, ולא תקבלו משהו אחר – –

דב ליפמן: – – –

משה גפני: – – מפני שזאת ממשלת שמד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יצחק כהן, ואחריו – חבר הכנסת אריה דרעי.

יצחק וקנין: אם לא יהיה נוכח – חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: אם גם חבר הכנסת איתן כבל, שאני לא רואה אותו כרגע באולם – הנה, הוא הגיע.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלה יקרה וזמנית מאוד, בקרוב מאוד, בעזרת השם, כבר לא נראה אתכם סביב שולחן הממשלה.

יצחק כהן: אני שואל אותך, שרת המשפטים, בשביל מה את רוצה רב אחד?

יצחק כהן: אולי בכלל לא צריך רבנים?

יצחק כהן: למה את צריכה רב אחד?

יצחק כהן: למה את צריכה רב?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: לאיזה צורך?

יצחק כהן: למה את לא עונה לי?

יצחק כהן: אני מחכה לתשובה.

יצחק כהן: שאלתי את שרת המשפטים שאלה ואני לא מקבל תשובה.

יצחק כהן: למה את צריכה רב אחד?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: תבטלי גם את זה.

יצחק כהן: תבטלו גם רב אחד, לא צריך; לא צריך שניים אז גם לא צריך אחד.

יצחק וקנין: גם את הקברנים.

משה גפני: – – – איציק, אל תציע להם הצעות, הם עוד יקנו את זה.

יצחק כהן: לא, לא, הם בכיוון.

יצחק כהן: לא מעניין אותם רבנות, אתה לא מבין?

יצחק כהן: הם מתחילים מרב אחד ואחר כך תבוא השאלה: בשביל מה צריך רבנות בכלל?

יצחק כהן: בשביל מה צריך רבנות?

אלעזר שטרן: – – –

יצחק כהן: בשביל מה צריך רבנות?

יצחק כהן: תבטלו גם את הרב הזה.

יצחק כהן: למה אתם נלחמים על רב אחד?

יצחק כהן: אני לא מבין.

יצחק כהן: הרב גפני, המקום היחידי שאין שם אפליה בין אשכנזים לספרדים זה – שני רבנים ראשיים, אחד ספרדי, אחד אשכנזי, בחוק.

יצחק כהן: גם שם תהיה אפליה, אבל למה לכל הרוחות, תסבירו לי, אתם צריכים רב?

יצחק כהן: מה נותן לכם רב?

משה זלמן פייגלין: – – –

יצחק כהן: מה זה?

יצחק כהן: לא, עזוב.

יצחק כהן: אין שום הסבר.

יצחק כהן: הזהות היהודית, את הממשלה הזאת לא מעניינת.

יצחק כהן: אתם מתחילים ברב אחד, בגיור כזה, בביטול חוק כזה.

יצחק כהן: כל מה שמעניין אתכם בשנה הקשה הזאת שאתם מכהנים בממשלה הארורה הזאת זה איך לקעקע את הזהות היהודית.

יצחק כהן: עכשיו, אני מבין שאתם מובלים על-ידי יאיר לפיד מיש עתיד, אבל איפה הליכוד?

יצחק כהן: איפה הבית היהודי?

יצחק כהן: אתכם לא מעניינת הזהות היהודית של המדינה הזאת?

יצחק כהן: אתם דורשים מאבו מאזן להכיר במדינה הזאת כמדינה יהודית.

יצחק כהן: אולי תכירו אתם בכך שזאת מדינה יהודית ותגידו איך ומה הפרמטרים של מדינה יהודית: רב אחד?

יצחק כהן: בלי רב בכלל?

יצחק כהן: גיורים סיטוניים דרך האינטרנט?

יצחק כהן: ביטול אזורי רישום?

יצחק כהן: את כל מה שקשור לזהות יהודית נמחק, נקעקע, נבטל, נשמיד?

יצחק וקנין: מה עם הקייטנות?

יצחק כהן: אה, קייטנות.

יצחק כהן: דרך אגב, אלעזר – –

יצחק וקנין: לא, אני מזכיר לו מה שהוא שכח.

יצחק וקנין: אני מזכיר לו מדי פעם, ככה.

יצחק כהן: – – כל הילדים בישראל זכאים לקייטנות, גם ילדי המסתננים.

יצחק כהן: אתה יודע מי לא זכאי לקייטנות אצל שר החינוך הזה?

יצחק כהן: ילדי החרדים.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: ככה.

יצחק וקנין: מה עם מחיר הדירות?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: אני שמעתי אותך, מיקי יקירי, שאתה אומר שהתחלתם ב-2013 40,000 התחלות בנייה.

יצחק כהן: אתה יודע כמוני שלבנות דירה זה לא חביתה, זה לא לערבב שתי ביצים.

יצחק כהן: אתה יודע שזו פעילות של שר השיכון הקודם.

יצחק כהן: לפחות תציין את זה.

יצחק כהן: תציין את זה.

יצחק כהן: הלוא מה אתה חושב, שבאמת בתוך שבועיים בנית 40,000 יחידות?

יצחק כהן: הלוא זה היה מאמץ אדיר של שר השיכון הקודם ושר האוצר הקודם.

מיקי לוי: לא, לא, אתה מטעה.

מיקי לוי: לא עשינו מסגרת בשנה החולפת – – –

יצחק כהן: אתה תסביר לי, לבנות דירה זה לעשות חביתה?

יצחק כהן: לבנות דירה זה אישורים, זה קרקעות, זה תוכניות, זה סטטוטוריקה, זה ועדות, ועדות תכנון.

יצחק כהן: אתם פתאום באתם, הופ הופ, הוקוס-פוקוס – – –

איתן כבל: זה יותר קרוב לביצה קשה מחביתה.

יצחק כהן: נכון, הרבה יותר קרוב.

יצחק כהן: על כל פנים, ה-40,000 שאתה משתבח בהן, זה שייך לממשלה הקודמת.

מיקי לוי: לא, לא.

יצחק כהן: קיבלתם ירושה טובה.

יצחק כהן: אתם הרסתם כמעט כל מה שאפשר להרוס.

יצחק כהן: על כל פנים, אני חוזר ואומר, מיקי: אתם לא תגישו את תקציב 2015.

יצחק כהן: מישהו אחר יגיש; Read my lips.

מיקי לוי: Read my lips.

יצחק כהן: אתם לא תגישו.

יצחק כהן: אתם תעשו אקזיט, אתם תצאו מהאוצר.

יצחק כהן: אתם לא תגישו.

יצחק כהן: הממשלה הזאת תתפזר בקרוב, בעזרת השם, ויפה שעה אחת קודם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה דרעי; אני רואה שהוא לא נוכח באולם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה נוכח באולם – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואם גם הוא לא יהיה נוכח באולם – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רשמות פרלמנטריות, אני רואה שגם אין שר, אז אני לא אברך את השרים, שאינם.

איתן כבל: ברשותכם, אדוני היושב-ראש, האמת, אני מתחבט מאוד מאוד בשאלה הזאת.

איתן כבל: אני חושב שהעניין של – – –

קריאה: אין אף שר.

איתן כבל: אני עושה מה שהיושב-ראש – אדוני היושב-ראש, אני יכול לדבר כשאין שר?

יצחק וקנין: אני שמתי לב שאין שר.

יצחק וקנין: אני מבקש, אם אפשר, שהשר התורן יגיע בהקדם לאולם המליאה.

יצחק וקנין: בינתיים אתה יכול לדבר על מה שתרצה.

יצחק וקנין: יש לך זמן.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני חוזר ואומר, אדוני היושב-ראש, שאלת רב אחד היא שאלה שבהתחלה, על פני הדברים, זה נראה כאילו, בעצם, למה לא? אני מודה שגם לדידי, בהתחלה אמרתי, בעצם למה לא?

איתן כבל: אבל מי שמכיר באמת מקרוב – וככל שאני מתעמק בשאלה הזאת – אני כבר לא בטוח.

איתן כבל: אני לא בטוח, ואני חושב שבין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית – – –

יצחק וקנין: יצטרכו להוסיף עוד רבנים, אתה אומר?

ג'מאל זחאלקה: התימנים הם ספרדים?

איתן כבל: אני מודיע לך, זה הרבה מעבר לספרדים.

איתן כבל: אתה יודע מה המשמעות?

איתן כבל: שאם יהיה רב אחד, תימני אין לו סיכוי לעולם.

איתן כבל: עם שניים אין לו.

איתן כבל: אני לא צוחק.

איתן כבל: אפשר להפוך את זה לסוג של בדיחה, אדוני היושב-ראש, אבל כשאנחנו מכירים את הכללים, איך הדברים עובדים – הצד הפוליטי – אבל אתם יודעים מה, בואו נשים את הצד הפוליטי בצד.

איתן כבל: הרבנים האשכנזים, למשל, הם רבנים יותר מחמירים.

איתן כבל: זה לא אומר שהרבנים הספרדים אינם פועלים בדיוק, ויותר, על-פי ההלכה.

איתן כבל: אבל אני זוכר את זה גם כתלמיד ישיבה, והשאלות האלה, עשה לך רב – –

יצחק וקנין: וקנה לך חבר.

איתן כבל: – – וקנה לך חבר, מקבלות כאן משמעות אמיתית, מעבר לעניין הזה, של הרב השכונתי, במובן של "עשה לך רב", חבר הכנסת פייגלין.

איתן כבל: יש פה שאלות שאתה הולך למישהו הזה, שאתה יודע להתחבר אליו במלוא משמעות המילה.

איתן כבל: הנושא הזה, חבר הכנסת שטרן, אם יש לך רב אחד או שניים, זה הרבה מעבר לשאלה פוליטית או של איזה עניין שצריך לתת עליו מענה.

איתן כבל: אני לא בטוח, למשל, שנניח, אם תהיה לי שאלת רב, יהיה לי יותר נוח ללכת ולבקש את התשובה מרב שאני מכיר את – – –

דוד רותם: רב תימני.

איתן כבל: זה רצוי בכל מקרה.

איתן כבל: אף-על-פי שהם למדו מהאשכנזים, זה נהיה רע.

דוד רותם: כמוך.

איתן כבל: נכון, אני מודה, אתה צודק.

איתן כבל: חבר הכנסת רותם, נכון.

איתן כבל: ומשם זה בא.

איתן כבל: זה לא עניין של מה בכך, שאתה אומר, יש רב שאומר: תתפלל כך, תעלה לתורה כך, תאמר כך.

איתן כבל: יש תפיסה שלמה סביב העניין הזה.

יצחק וקנין: מורשת אבות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: וזה הרבה מעבר לשאלות שאני מנסה לבוא ולומר, רב אחד, שניים.

איתן כבל: זו לא רק שאלה פוליטית, או שאלה של חיסכון כלכלי.

יצחק וקנין: אני נותן לך עוד דקה, כיוון שלא היה פה שר, ואתה בדקה הזאת תשתדל לסיים.

איתן כבל: אנחנו עובדים על זה.

איתן כבל: לכן מה שאני אומר לך, אדוני היושב-ראש – שבעניין הזה אני לא מציע שנסתכל על זה, גברתי שרת המשפטים, רק בעין הרגילה, של רב אחד – כאילו, למה צריך שני משרדים ושני רבנים?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני מתחבט בשאלה הזאת.

איתן כבל: באמת מתחבט.

איתן כבל: אני מסתכל על זה – – –

אלעזר שטרן: בירושלים 11 שנים אין אף רב.

אלעזר שטרן: הרבנים שאתה מדבר עליהם הם רבנים בקהילות.

איתן כבל: אתה יודע מה – תקשיב טוב טוב למה שאני אומר לך, חבר הכנסת שטרן – עדיף שלא יהיה רב.

איתן כבל: אפשר להביא את זה גם למצב הזה.

איתן כבל: כשאין רב, אין את מי לשאול.

איתן כבל: אולי יותר טוב.

אלעזר שטרן: – – –

איתן כבל: סליחה, אני רציני.

איתן כבל: אבל מרגע שיש רב אחד, והוא הסמכות שאליה אתה פונה כדי לעשות את השאלה – איך החליטו ללכת לרב עובדיה זצ"ל או לרב אחר?

אלעזר שטרן: גם אשכנזים הלכו לרב עובדיה.

איתן כבל: נכון, אבל רובם לא.

איתן כבל: סליחה, רובם לא.

איתן כבל: אם אני יורד אתך להלכות פסח, ששם זאת אולי אותה נקודה שאפשר לראות בצורה ברורה יותר – מה אצלנו בבית אוכלים, מה מותר או לא, ומה הרמ"א אומר על מה מותר ומה אסור.

נסים זאב: לגבי אורז.

איתן כבל: נכון, בין היתר.

נסים זאב: גם חילבה.

איתן כבל: נכון, נכון.

יצחק וקנין: נא לסיים.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר לך – זה הרבה יותר עמוק מהשאלה של אם יהיה אחד, כי אנחנו עושים חיסכון.

איתן כבל: יש כאן שאלות עמוקות שצריך לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל, שדיבר דברי טעם.

אלעזר שטרן: בטח.

אלעזר שטרן: איך לא דברי טעם?

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אליהו ישי.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת נסים זאב אחריו.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, לצערנו, החוק הזה הוא המשך של סדרת החוקים שהחלו להציג בבניין הזה בשנה האחרונה.

אברהם מיכאלי: הרי כל דבר, אפשר לדון בו באופן מהותי, ולומר שהחוק הזה, או ההצעה הזאת, שעולה בכנסת, היא תוצאה של חשיבה מעמיקה, לשכנע אותנו, חברי הכנסת, לתמוך או לא לתמוך.

אברהם מיכאלי: אבל הדברים לא מתנהלים פה כך.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, יש מגמה בשנה האחרונה שהחכמים שבאו לבניין הזה צריכים לשנות את כל סדרי בראשית.

אברהם מיכאלי: איך שהמדינה התנהלה לפחות מאז הקמתה – היו חוקים שראינו בחלק מהם סטטוס-קוו, חוקים שאנשים גדולים וחשובים מאתנו קבעו בהם איך להתנהל, והחכמים של היום לא צריכים כבר לשאול, לא שאלת רב ולא שאלת חכם, ולא את השאלה אם צריך או לא צריך לשנות את זה.

אברהם מיכאלי: לכן, מי שמצד אחד לא מבין את המהות של לשאול שאלת רב ושאלת חכם, אני לא בא אליו בטענה.

אברהם מיכאלי: אני שואל, איפה אלה שגדלו וחונכו להתייעץ בדברים כאלה עם רבנים ועם חכמים שהם אלה שאמורים להנחות אותם?

אברהם מיכאלי: כל אחד נהיה רב?

אברהם מיכאלי: כל אחד נהיה חכם?

אברהם מיכאלי: כל אחד פוסק?

אברהם מיכאלי: רבנית או אדמו"רית או רב וגאון הדור שבא ופוסק אם רב ראשי אחד כן ורב ראשי אחד לא?

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, יש פה מגמה מפחידה של שינוי כל מה שעם ישראל התרגל אליו עד עכשיו וחי עמו בשלום לפחות מאז קום המדינה, לפחות 60 שנה פלוס.

אברהם מיכאלי: היום אנחנו מגיעים, בחוקים האלה, לאותן מחלוקות שאני חושב שמי שיש לו טיפה יראה ופחד מה יצא מהמחלוקת הזאת – מזה אני חרד.

אברהם מיכאלי: אנחנו נמצאים היום, אדוני היושב-ראש, בשנה האחרונה, במחלוקת כזאת בין קבוצות בעם, שהשם ישמור לאיפה זה יוביל.

אברהם מיכאלי: ובכל זה, אנחנו לא שמים לב לזה – כל אלה שמעלים את החוקים הפופוליסטיים האלה – זו הרי רשימת חוקים; היום זה חוק אחד, מחר זה חוק שני, וכל החוקים האלה לא בשביל באמת לתקן אלא בשביל להכעיס, בשביל להכניס שתי אצבעות בשתי העיניים לקבוצה כזאת או אחרת שלא האמינה בדרך הזאת עד היום.

אברהם מיכאלי: ולכן החוק הזה, צריך לדחות אותו, וצריך להביא למצב של חשיבה מחדש.

אברהם מיכאלי: חשיבה מחדש, שאנחנו נוכל לשבת ביחד ולמצוא שפה משותפת בינינו, ולא חלילה בהורדת ידיים, מפני שיש היום רוב מזדמן בבניין הזה.

אברהם מיכאלי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תראו איזה פלא:

נסים זאב: מי שהעלה את הצעת החוק זה דווקא אשכנזים, חברי כנסת אשכנזים.

נסים זאב: אז אם הם רוצים לבטל את משרת הרב הראשי האשכנזי, אין לנו שום בעיה, תבטלו.

נסים זאב: מעכשיו, אני אומר לכם, הרי זה בטל ומבוטל, ואנחנו מוכנים בשמחה רבה.

נסים זאב: כנראה אין לכם עניין ברב ראשי לישראל, אתם סומכים על הרב הראשי הספרדי, הראשון לציון – תחזקנה ידיכם.

נסים זאב: אבל אם מישהו חי באשליה שהספרדים יוותרו על המעמד של הראשון לציון – פשוט הוא חי באשליה או באספמיה.

נסים זאב: אני לא צריך – בכל כך הרבה דברים היום – אני יודע שחברי הכנסת מאוד עסוקים, מאוד במתח ממה שקורה במונדיאל בברזיל במשחק בין גרמניה לבין אלג'יריה, זה הרבה יותר חשוב לכם.

נסים זאב: מה זה משנה רב ראשי אחד או שני רבנים?

נסים זאב: זה דברים זוטרים, אנחנו לא צריכים להתעסק בדברים כל כך פשוטים כאשר ניצבים בפנינו דברים מאוד רציניים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, שהמטרה בביטול של שני רבנים ראשיים היא בעצם פגיעה חמורה במעמדה של הרבנות הראשית לישראל.

נסים זאב: ומה שציטט חברי חבר הכנסת נחמן שי, הוא אמר שמרן, רבי עובדיה יוסף, אמר: זוגות – אין צורך בזוגות, זוגות של רבנים.

נסים זאב: משנת 1976.

נסים זאב: אני אומר לכם שמרן, רבי עובדיה יוסף זצ"ל, ראה ברוח הקודש שיבוא יום בכנסת הזאת וירצו לשים רבה ורב.

נסים זאב: הוא אמר שאין צורך בזוגות.

נסים זאב: יש רבנים – אין צורך ברבניות, לא יכול להיות שזה יהיה זוגות-זוגות.

נסים זאב: היום ראיתי, אגב, איזו חברת מועצה נכבדה שהרבה שנים הייתה אתי בעיריית ירושלים.

נסים זאב: היא אמרה לי שעוד מעט היא מכהנת כרבה.

נסים זאב: היא כבר לא פוליטיקאית, כנראה זה כבר משעמם אותה.

נסים זאב: היא קיבלה תעודת רבנות.

נסים זאב: אתם מבינים לאן אתם מוליכים אותנו?

נסים זאב: לאיזו תהום?

נסים זאב: לאיזה גיהינום?

נסים זאב: עכשיו, דבר נוסף.

נסים זאב: תראו, אם היינו מדברים בפוליטיקה, אני זוכר שכשראש הממשלה, עליו השלום, אריק שרון, רצה לעשות סדר ואמר שחייבים לעשות צמצומים, דבר ראשון הוא ביטל את משרד הדתות.

נסים זאב: הוא אמר שזה תקציב מיותר, ומה צריך בעצם את משרד הדתות, אפשר לקחת את כל המחלקות ולשים מחלקה במשרד המשפטים, מחלקה במשרד החינוך, ואולי מחלקה במשרד הרווחה ואולי גם כן מחלקה במעמד האישה, לא משנה, העיקר לפזר.

נסים זאב: כל סממן דתי, אפשר היה למחוק אותו.

נסים זאב: בסוף הוא הבין שהוא שגה ועשה טעות.

נסים זאב: תראו, הוא בעצמו דיבר על מגבלת שרים, ובסופו של דבר כולנו זוכרים שכאשר חברת הכנסת השרה לימור לבנת הייתה שרת החינוך, היו לה שני סגני שרים – אשכנזי וספרדי.

פנינה תמנו: אבקש לסיים.

נסים זאב: היה הרב רביץ, עליו השלום, והיה משולם נהרי.

מיקי לוי: היו אילוצים פוליטיים.

נסים זאב: אוה, אילוצים פוליטיים, אוה.

נסים זאב: אז זאת אומרת שכשמדובר בפוליטיקה הכול מותר, אפשר למנות שני סגנים לשר אחד, אפילו שלושה, למה לא?

פנינה תמנו: חבר הכנסת זאב, נא לסיים.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, רק משפט אחד.

נסים זאב: תפקידם של הרבנים הראשיים להיות השגרירים שלנו בארץ ובעולם כולו.

נסים זאב: הרי אנחנו יודעים שמשרד החוץ לא עושה את העבודה שלו, אנחנו יודעים שהשגרירים שלנו במדינות ובארצות שונות באירופה ובארצות-הברית, אין להם היכולות, אין להם הכלים.

נסים זאב: מי מייצג את העם היהודי?

נסים זאב: מי מביא את דבר ה' לקהילות?

נסים זאב: – –

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – מי מחזק את הקהילות בארץ ובגולה?

נסים זאב: לכן אני חושב – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אה, נכון, את צודקת, פשוט לא שמתי לב לשעון.

נסים זאב: אני בלי שעון, בגלל זה לא שמתי לב.

נסים זאב: אז אני מתנצל.

נסים זאב: לכן אני מסיים בזה שאני חושב שכולנו צריכים להתלכד לבטל את הגזירה הרעה הארורה הזאת.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת זאב.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת באסל גטאס.

פנינה תמנו: מוותר.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, בבקשה.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת יוני שטבון.

משה זלמן פייגלין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, במיוחד מש"ס ומאגודה – שרת המשפטים שכחה שוב לציין שיוזם החוק הזה הוא עבדכם הנאמן, וזה בסדר, אני לא מתלונן.

משה זלמן פייגלין: אבל – –

נסים זאב: – – –

משה זלמן פייגלין: – – מה שמתברר לי הוא שכשחשבתי על החוק הזה לא ידעתי – אז – עד כמה כיוונתי לדעת גדולים.

משה זלמן פייגלין: תראו מה נאמר כאן.

משה זלמן פייגלין: בשנת 1977 התראיין הרב עובדיה יוסף זצ"ל לעיתון "הצופה" רחמנא ליצלן.

משה זלמן פייגלין: הוא מתח ביקורת על קיומם של שני רבנים ראשיים, אחד ספרדי ואחד אשכנזי.

משה זלמן פייגלין: כך הוא אמר:

משה זלמן פייגלין: אני סבור שכבר הגיע הזמן לבחור ברב ראשי אחד ולא בשניים; אמר הרב עובדיה יוסף.

משה זלמן פייגלין: זה מופיע בספר "הרבנות הראשית לישראל: 70 שנה לייסודה".

משה זלמן פייגלין: והוסיף, עוד מדבריו: תורה אחת ומשפט אחד לכולנו, ואין צורך בזוגות ברבנות הראשית.

משה זלמן פייגלין: ישנו רב בולט נוסף שתמך במעבר למודל של רב ראשי אחד.

משה זלמן פייגלין: מדובר בראשון לציון – שוב הפעם, הרב הספרדי – מדובר בראשון לציון והרב הראשי לישראל לשעבר, הרב אליהו בקשי דורון.

משה זלמן פייגלין: בכנס רבנים שנערך לקראת סוף שנות ה-90 אמר הרב בקשי דורון כי "החוק הנוכחי" – ואני מצטט – "המבוסס על החלוקה בין עדות, אינו הכרחי ואינו יאה".

משה זלמן פייגלין: דבריו אף הובאו בדוח מבקר המדינה בשנת 2000.

משה זלמן פייגלין: חברים יקרים, חברַי – באמת חברַי – חברֵי הכנסת מש"ס ומאגודת ישראל, תראו, אני דווקא הזדהיתי עם הדברים שאמר חבר הכנסת משה גפני קודם לכן, אני חושב שאתם צודקים, אני חושב שבאמת יש גל עכור של חקיקה שנועדה לקעקע לפחות את הסטטוס-קוו בכל הנוגע לזהות היהודית.

משה זלמן פייגלין: אני חש בכך היטב ואני יודע בדיוק על מה אתם מדברים, והיו לא מעט מקרים שאישית הצטרפתי אליכם, תוך תשלום מחיר פוליטי, מתוך התחושה הזו – במקומות שחשבתי שאתם צודקים, לא במקומות שחשבתי שאתם לא צודקים.

משה זלמן פייגלין: אבל אני אומר לכם איפה הטעות שלכם, וראו זאת כ"את אשר יאהב, יוכיח".

משה זלמן פייגלין: הגישה זאת של שעת השמד שדיברת עליה, חבר הכנסת גפני, היא לא גישה נכונה, כי כשבאופן אוטומטי לכל דבר מתנגדים, אז כבר לא מקשיבים, כבר לא מקשיבים לכם.

משה זלמן פייגלין: ודווקא במקרה הזה אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, בואו נעזוב רגע את כל הוויכוח, הרי הראיתי לכם עכשיו את דעת הגדולים שלכם, באמת הגדולים שלכם; אבל נעזוב עכשיו את הוויכוח ונתייחס לעצם המהות.

משה זלמן פייגלין: ברגע שיש רמטכ"ל אחד, נשיא אחד, ראש ממשלה אחד, אבל שני רבנים ראשיים, אז מעמד הרבנים הוא ממילא הרבה יותר נמוך, כי הסדק שביניהם זה הפרד ומשול.

משה זלמן פייגלין: הרי הדברים ברורים לחלוטין, מה יש פה להסביר, בעיקר לאנשים פוליטיים?

משה זלמן פייגלין: ברגע שהרב הראשי הוא אחד אז מעמדו ומעמד הרבנות מתרוממים, הרי הדברים פשוטים לחלוטין.

משה זלמן פייגלין: אז תצאו מהקונספציה הזאת ותעשו את מה שצריך – –

יצחק וקנין: אבל – – –

משה זלמן פייגלין: – – למען מעמדה של היהדות ושל הרבנות.

משה זלמן פייגלין: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת פייגלין.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת יוני שטבון, אחרון הדוברים.

פנינה תמנו: לאחר מכן השרה תסכם.

פנינה תמנו: שרת המשפטים, את תרצי לסכם לאחר מכן?

פנינה תמנו: בסדר גמור.

פנינה תמנו: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יוני שטבון: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, גברתי שרת המשפטים, יש הרבה דברים טובים שאפשר לעשות ולקדם בחברה הישראלית, מסוגיות חברתיות, סוגיות שקשורות לזהות שלנו כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית, אך לכול זמן ועת תחת השמים – יש הזמן המתאים לו.

יוני שטבון: וכשאני מסתכל שנייה ימינה ושמאלה על השנה האחרונה, ואני רואה את הרצף של השיח שנוצר פה אצלנו במרחב הקואליציוני, קודם כול, וגם במרחב של הכנסת, סביב המתח ויצירת השחיקה של המרכיב של הזהות היהודית ברצף החקיקה הלא-בריא והלא-טוב, כולל מעמדם של הרבנים הראשיים, כולל מעמד הרבנות הראשית ובתי-הדין, אז אני אומר לעצמי: שנייה.

יוני שטבון: ואני גם רואה כיצד יוזמות נוצרות כאן – –

פנינה תמנו: הרצף לא טוב או החקיקה לא טובה?

יוני שטבון: – – ואני רואה את הדברים, ואני רואה את הדברים שקורים ואני אומר: לעצור שנייה.

יוני שטבון: התהליך הזה הוא תהליך שיש כאלה שיהיו בעדו, יש שיהיו כנגדו, כמו שנאמר פה לפני: זה הסיפור החדש עכשיו לרב ראשי אחד, זה הסיפור.

יוני שטבון: אבל רגע, בוא נעצור שנייה, בוא נבין מה קורה כרגע.

פנינה תמנו: חברי כנסת נכבדים, אתם מוזמנים לשבת.

פנינה תמנו: תרגישו בנוח.

יוני שטבון: מעמדם של הרבנים הראשיים, גברתי היושבת-ראש – הרבנות הופכת להיות שק חבטות תורן פעם אחר פעם בחוק כזה או בחוק אחר, וגם אם באמת זה נכון, ואני אומר יש פה דיון והוא לגיטימי, רב אחד, שני רבנים ודברים אחרים, האם זה הזמן, או שלחלופין המגמות או הרצון והמוטיבציות, גברתי שרת המשפטים, בהקשר הזה של החוק, זה גם כן להמעיט את כוחה של הרבנות הראשית?

יוני שטבון: כשאני מסתכל על חוקים אחרים שקשורים לבתי-הדין שנמצאים ברשותך – צריך לבחון באמת את הדברים, האם המגמה האמיתית היא באמת לחבר את עם ישראל ולאחד את החברה הישראלית סביב רב ראשי אחד, או שהיא לשחוק השכם והערב את מעמדה של הרבנות הראשית.

יוני שטבון: מההסתכלות שלי עכשיו, חברי חברי הכנסת, המגמה והתזמון של החוק בתזמון הנוכחי ובשלב הזה הם לא נכונים והם לא ראויים.

יוני שטבון: אני פונה כחבר קואליציה לגברתי שרת המשפטים: החוק הזה, בשלב זה להעלות אותו עכשיו, כשהרבנות הראשית מרגישה מותקפת, בלי דו-שיח נכון אתם, הוא לא נכון ולא מתאים.

יוני שטבון: לכל דבר יש הזמן המתאים לו.

יוני שטבון: ודאי לא ברגעים שהחברה החרדית שסועה מהחברה האחרת בגלל חוקים כאלה ואחרים, וללא שום קשר לחברה החרדית.

יוני שטבון: עצם הנוכחות כרגע, היום, של גל חקיקה שמאתגר את מוסד הרבנות, תהליך כזה אגרסיבי של קטיעת מבנה כל כך חשוב כמו הרבנות הראשית, זה לא הזמן, במיוחד כשלא נמצאים בהידברות הנכונה.

יוני שטבון: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת שטבון.

פנינה תמנו: תעלה לסכם את הדיון שרת המשפטים ציפי לבני, בבקשה, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני הקשבתי לדיון שהתנהל כאן עכשיו, וגם לפני שבוע, כשהעברנו את חוק רב ראשי אחד, וזעק אלי כאן מהדוכן חבר הכנסת כהן: אולי אפשר לבטל גם משרת רב אחד?

ציפי לבני: ותוך כדי הדיונים אני חשבתי על הסיפור של י.ל. פרץ, "השריקה", על אותו נער אביון שהגיע לבית הכנסת ביום-כיפור ולא ידע את מילות התפילה.

ציפי לבני: וגם אם לא ידע את תפילת "כל נדרי" הוא שרק, והשריקה הזו היא זו שפתחה שערי שמים.

ציפי לבני: אלה הימים שבהם כל אחד בשפתו, במנגינה משלו, מתפלל.

ציפי לבני: זו הייתה תפילה אתמול, גם בכיכר-רבין בתל-אביב, וזו שריקה ותפילה שכל אחד נושא בלבו בימים אלה, לא משנה באיזו שפה, באיזו מנגינה, מאיזו עדה.

ציפי לבני: לכן, הצעת החוק הזאת נועדה רק לסמל את האחדות שעם ישראל נמצא בה גם בימים קשים, אולי במיוחד בימים קשים.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 41) (רב ראשי אחד לישראל) בקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: תכף אני מפעילה את זה.

פנינה תמנו: בבקשה.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 41) (רב ראשי אחד לישראל) לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

פנינה תמנו: הצעת החוק עברה ב-36 חברי כנסת בעד, 14 מתנגדים.

פנינה תמנו: הצעת החוק תעבור לוועדה המוסמכת לדון בהצעה, ועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: ועדת המדע.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, על החלטתה להעביר שטחי פעולה ממשרד למשרד כדלקמן.

פנינה תמנו: מי שיציג – השר מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(11) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה על העברת שטחי הפעולה ממשרד למשרד כדלקמן: א.

מאיר כהן: בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה של רשות החירום הלאומית – רח"ל, מהמשרד להגנת העורף למשרד הביטחון; ב.

מאיר כהן: בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה של הוועדה הבין-משרדית להיערכות לרעידות אדמה ממשרד ראש הממשלה למשרד הביטחון.

מאיר כהן: הודעה שנייה – אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, לבטל את המשרד להגנת העורף.

מאיר כהן: כן החליטה הממשלה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בממשלה ולקבוע כי השר גלעד ארדן יחדל מלשמש כשר להגנת העורף וימשיך לכהן כשר התקשורת.

מאיר כהן: בהתאם לסעיפים 31(א) ו-31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטות הנ"ל.

מאיר כהן: יש הצבעה על זה.

פנינה תמנו: יש רשימת דוברים.

פנינה תמנו: אתה תרשום ברצף את ההודעות ואנחנו ניתן את הדיון.

פנינה תמנו: תמסור את כל ההודעות ברצף.

פנינה תמנו: תודה, השר.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות המוקנות לראש הממשלה לפי פקודת הנישואין והגירושין (רישום), למעט בכל הנוגע לעדות הלא-יהודיות, לפי המפורט להלן: 1.

מאיר כהן: לשר לשירותי דת – את הסמכויות הנוגעות לנישואין; 2.

מאיר כהן: לשרת המשפטים – את הסמכויות הנוגעות לגירושין.

מאיר כהן: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה לקבל את אישורה של הכנסת להחלטות הנ"ל.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אלה סעיפים שונים.

משה גפני: זה דיון שונה.

קריאה: זה דיון שונה.

פנינה תמנו: אנחנו נעבור להצבעה סעיף-סעיף.

פנינה תמנו: הדיון – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: זה רשימת דוברים כל פעם – – –

פנינה תמנו: אנחנו קודם כול נעבור לדיון ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

פנינה תמנו: אתם תצטרכו לקבל את ההכרעה שלי.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לדיון.

משה גפני: אני – – –

פנינה תמנו: ראשונת הדוברים בעניין בקשת הממשלה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ג) – אני מדגישה על מה אנחנו הולכים לעשות את הדיון – לחוק-יסוד: הממשלה, לבטל את המשרד להגנת העורף – בטרם תהיה הצבעה אנחנו עוברים לדיון.

פנינה תמנו: ראשונת הדוברים, תמר זנדברג – תודה.

פנינה תמנו: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

משה גפני: רק אם אפשר – – –

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי מקלב.

פנינה תמנו: אתה מוותר?

פנינה תמנו: חבר הכנסת מקלב, אתה רשום.

פנינה תמנו: אתה מוותר או שאתה רוצה לעלות לדבר?

אורי מקלב: – – –

משה גפני: גברתי היושבת-ראש – – –

פנינה תמנו: מוותר.

פנינה תמנו: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

פנינה תמנו: חבר הכנסת משה גפני, אתה לא מוותר?

משה גפני: לא, אני מוותר על הכול, רק את לא שומעת אותי.

משה גפני: אני אעלה לדוכן.

משה גפני: אני מנסה להציע לה.

פנינה תמנו: בבקשה.

קריאה: הוא צודק – – –

פנינה תמנו: צדק הוא עניין יחסי לפעמים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני יכול לדבר בשם הסיעה שלנו, אני לא יכול לדבר בשם כל האופוזיציה.

משה גפני: לגבי הנושא של פיקוד העורף, בדברים הראשונים, שהם לא שנויים במחלוקת, אני חושב שלא צריך לקיים דיון.

משה גפני: אני חושב שצריך להצביע.

משה גפני: אני אצביע בעד.

משה גפני: היות שמתקרבת השעה 19:30 וצריך לעשות הפסקה בגלל הרמדאן, אני מציע לא לקיים דיון על הסעיף הראשון, שאת הזכרת אותו – את פיקוד העורף ואת רח"ל – את הדברים האלה, ואת הסעיפים הבאים, שאת זה גם הממשלה מבקשת להשאיר לדיון אחר, אחרי ההפסקה.

פנינה תמנו: חבר הכנסת גפני, אני הבנתי את הצעתך עוד כשישבת שם, רק לא קיבלתי את הצעתך.

משה גפני: בסדר, בסדר.

משה גפני: אז את רוצה ב-19:30?

משה גפני: ב-19:30 צריך לעשות הפסקה בגלל הרמדאן.

משה גפני: הבטיחו שלא תהיינה הצבעות.

פנינה תמנו: אבל ההפסקה היא 45 דקות כך שאין כל כך מה לדאוג, אנחנו נצביע על הסעיפים.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת גפני.

פנינה תמנו: הדובר הבא, מנחם מוזס – אינו נוכח.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת דב חנין; אינו נוכח.

פנינה תמנו: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת.

פנינה תמנו: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

פנינה תמנו: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר על זכות הדיבור.

פנינה תמנו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, סוף-סוף הממשלה מביאה הצעה ראויה, אבל אני חושב שכן צריך לקיים דיון על עצם הדבר.

נסים זאב: כאשר רצו להמציא איזה ג'וב או לפייס דעתו של שר מסוים – השר לפיקוד העורף היה פעם סגן השר לפיקוד העורף, למעשה הוא היה סגן שר הביטחון ולימים באו ואמרו: נשדרג אותו.

נסים זאב: ברגע שאנחנו נשדרג אותו, אז כל המערכת של פיקוד העורף, גם תשודרג מאליה, כאילו זה תלוי בתפקיד או בתואר שנותנים לאדם ולא בסמכויות עצמן.

נסים זאב: יכולים להעלות את השר ולתת לו את התואר הכי בומבסטי שיכול להיות, אבל ברגע שאין לו סמכויות ביד וזה נמצא במקום אחר והתקציבים נמצאים במקום אחר, אז מה הוא יכול לעשות עם התואר שלו?

נסים זאב: התואר שלו – מה, אתה כל כך ממהר?

נסים זאב: אני חושב שאסור להצביע פה על שום דבר, לא על פיקוד העורף, כי הם עם קשה עורף והממשלה הזאת גם קשת עורף.

נסים זאב: אז לא נעשה להם טובה ונזרז להם את הנושאים שנמצאים על סדר-היום.

פנינה תמנו: על הדיון הזה אנחנו נצביע.

נסים זאב: כן, בוודאי.

פנינה תמנו: עכשיו.

נסים זאב: זה עניין של היושבת-ראש, אני לא מתערב.

נסים זאב: אבל לא צריכים לעשות פה שום הנחה.

נסים זאב: לכן, גברתי היושבת בראש, העניין הזה, שלדעתי בחטא יסודו, כאשר לקחו את זה ממשרד הביטחון ונתנו לרשות חירום לאומי – קראו לזה רח"ל – אגב, רח"ל קיים עשרות בשנים, גם ברשויות המקומיות, ואנחנו מעריכים את העבודה.

נסים זאב: אבל כשזה היה במשרד להגנת העורף, כשלמעשה למשרד הזה לא היו שום כלים איך להתמודד, מצד אחד, מפני שאותו שר נכבד שהיה מקורב לראש הממשלה, נתנו לו תקציבים.

נסים זאב: ובא משרד הביטחון ואומר: אבל זה בסמכותי.

נסים זאב: כשיש באמת מצב חירום – לא, אסור להפסיק.

נסים זאב: כשיש מצב חירום באמת, מי צריך לטפל, לא משרד הביטחון?

נסים זאב: לכן אני חושב שסוף-סוף העניין הזה בא באופן רציני להעביר את הסמכויות, שמלכתחילה נלקחו ממשרד הביטחון, ונתנו למשרד אחר שלא היה עניין בכלל לקיים אותו, רק בגלל אילוץ פוליטי.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת זאב.

פנינה תמנו: השר כהן, תרצה לסכם את הדיון או שנעבור מייד להצבעה?

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה.

פנינה תמנו: בקשת הממשלה לפי סעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה לבטל את המשרד להגנת העורף.

פנינה תמנו: בבקשה, מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה – 45 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על ביטול המשרד להגנת העורף נתקבלה.

פנינה תמנו: 45 בעד, אפס מתנגדים.

פנינה תמנו: הבקשה עברה פה-אחד.

פנינה תמנו: הודעה למזכירת הכנסת, ולאחר מכן נמשיך בהצבעות ובדיונים.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הודעת שר התקשורת גלעד ארדן על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת איתן כבל, פנינה תמנו-שטה ואורי מקלב בנושא: שיטת "מצליח" – הליכי הגבייה של חברת התוכן הדיגיטלי "איקיוטק".

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לדיון בבקשת הממשלה בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בממשלה כך שהשר גלעד ארדן יחדל לשמש כשר להגנת העורף וימשיך לכהן כשר התקשורת.

פנינה תמנו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – מוותר; חבר הכנסת מנחם מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת נסים זאב – מוותר על זכות הדיבור.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על בקשת הממשלה בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה לשנות את חלוקת התפקידים בממשלה כך שהשר גלעד ארדן יחדל לשמש כשר להגנת העורף וימשיך לכהן כשר התקשורת.

פנינה תמנו: הצבעה, בבקשה.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הממשלה – 47 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על שינוי בחלוקת התפקידים בין השרים נתקבלה.

פנינה תמנו: החלטת הממשלה עברה ב-47 קולות, ואנחנו עוברים לדיון הבא.

פנינה תמנו: יחליף אותי היושב-ראש.

פנינה תמנו: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, אנחנו בחודש הרמדאן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיכמנו שלא לעשות הצבעות בין 19:30 ל-20:15.

יולי יואל אדלשטיין: אין כרגע נושא שאנחנו יכולים לדון עליו ללא הצבעות או ללא דיון שצריכים להשתתף בו גם אנשי האופוזיציה, אז אני מכריז כרגע על הפסקה עד לשעה 20:15.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת אני מחדש את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחדש את הישיבה בצער רב, כי קיבלנו כרגע גם הודעה רשמית על זה שסיפור החטופים הגיע לסוף לא טוב.

יולי יואל אדלשטיין: בגלל ההתפתחויות האלה הודיע לי, ודאי, יושב-ראש הקואליציה, שהממשלה והקואליציה מושכות את כל הצעות החוק ושאר הנושאים שהיו אמורים להיות עכשיו על סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: לב כולנו עם המשפחות.

יולי יואל אדלשטיין: בתקווה לבשורות יותר טובות בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני נועל את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ג' בתמוז תשע"ד, 1 ביולי 2014, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.