ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 147, 2014-06-18 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' בסיוון תשע"ד, 18 ביוני 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג ביקשו להסיר את שמם מהצעת חוק יום ירושלים (תיקון – ביטול החוק), התשע"ד–2014; פ/2534.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הכלכלה נפתלי בנט לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: חתימת הסכם עם חברת "מונסנטו".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת רוזין תוכל לגשת למיקרופון לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: ראינו שחבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת איציק שמולי מבקשים בהמשך שאלה נוספת.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: כבוד השר, על-פי הודעת המדען הראשי של משרדך, הוא חתם על הסכם עם התאגיד הרב-לאומי "מונסנטו", אשר בין היתר מפתח זרעים מהונדסים גנטית וכן מפיץ חומרי הדברה.

מיכל רוזין: חשוב לציין שהחברה ספגה ביקורת ציבורית קשה ברחבי העולם על היותה מונופול דורסני ומסוכן גם לחברה וגם לסביבה; בין היתר היא הואשמה בזיהום קרקעות ונהרות ובמתן שוחד לפקידי ממשל.

מיכל רוזין: לחתימת ההסכם לא קדם דיון ציבורי בישראל, ובעקבות הפרסום התעוררה מחאת רשת נרחבת נגד ההתקשרות עם התאגיד.

מיכל רוזין: ברצוני לשאול: 1.

מיכל רוזין: מה כולל ההסכם?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: אילו משאבים יושקעו ביישומו?

מיכל רוזין: 3.

מיכל רוזין: האם בכוונת משרדך לעודד שימוש בזרעים שמפתחת "מונסנטו"?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

נפתלי בנט: 1.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה כולל ההסכם?

נפתלי בנט: חברת "מונסנטו" חתמה על מזכר הבנות סטנדרטי במסגרת תוכנית תאגידים רב-לאומיים של לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה.

נפתלי בנט: מסלול זה מציע מסגרת ייחודית לשיתוף פעולה טכנולוגי בין חברות ישראליות צעירות לתאגידים רב-לאומיים.

נפתלי בנט: זאת דרך נפלאה לפרוץ לשוק הבין-לאומי של חברות סטרט-אפ למיניהן.

נפתלי בנט: מטרתו לחבר בין חברות ישראליות שמעוניינות בכך לתאגידים רב-לאומיים באשר הם.

נפתלי בנט: קיימות עשרות דוגמות של חברות ישראליות שנעזרו בתוכנית הזאת, והיא הביאה אותן לפריצה לשוק הבין-לאומי.

נפתלי בנט: דרך אגב, עד היום חתמו 37 תאגידים רב-לאומיים על הסכם שיתוף הפעולה עם המדען הראשי, וביניהם "אינטל", IBM, "אורקל", GE, "דויטשה טלקום" ואחרים.

נפתלי בנט: בהתאם להסכם מסייע המדען הראשי לחברות טכנולוגיה ישראליות להרחיב את פעילותן ולהשתלב בפעילות תאגידים בין-לאומיים במגוון תחומים ומעניק לחברות ישראליות תמיכה במימון המחקר והפיתוח של המוצרים מתוצרתן.

נפתלי בנט: התאגיד הרב-לאומי מצדו תומך בפרויקט בסיוע שווה-ערך למענק המדען, מה שנקרא מצ'ינג, אם בהשקעה כספית ואם דרך השאלת כוח-אדם, ציוד, פיתוח, ייעוץ טכנולוגי ורגולטורי, הכוונה שיווקית ועוד.

נפתלי בנט: בדרך זו עוזר התאגיד לחברה הישראלית לצמוח ופותח בפניה אפשרויות שיווק בחו"ל.

נפתלי בנט: אני הייתי מנכ"ל סטרט-אפ קטן; החלום שלי היה להגיע למעין הסכם כזה שיעזור לי לפרוץ לחו"ל.

נפתלי בנט: 2.

נפתלי בנט: אילו משאבים יושקעו ביישומו, את שואלת.

נפתלי בנט: חתימת מזכר הבנות כזה אין משמעותה מתן תמיכה כספית לתאגיד הרב-לאומי, אלא מתן מענק של המדען הראשי, על-פי חוק, לחברה ישראלית שפיתחה את המוצר ובוחרת לבצע פרויקט מחקר ופיתוח משותף עם אותו תאגיד שחתום על ההסכם.

נפתלי בנט: התמיכה ניתנת לחברה הישראלית לאחר שבקשתה נמצאה עומדת בכללי המימון של ועדת המחקר של המדען הראשי.

נפתלי בנט: טרם הוגשה כל בקשה על-ידי חברה ישראלית כלשהי, ואין הקצאה של משאבים ייעודיים לתוכנית.

נפתלי בנט: זאת אומרת, בעברית פשוטה: יש מסגרת, אבל עדיין לא פנו אלינו – – –

מיכל רוזין: מה המסגרת?

נפתלי בנט: לא, המסגרת נבחנת.

נפתלי בנט: אין מגבלה ספציפית, זה על בסיס פרטני.

נפתלי בנט: 3.

נפתלי בנט: האם משרדך מעודד שימוש בזרעים שמפתחת החברה?

נפתלי בנט: מדינת ישראל מהווה מגדלור של חדשנות ויציבות בסביבה סוערת ולא יציבה.

נפתלי בנט: אנחנו רואים רק בימים האחרונים כמה אנחנו יכולים לסמוך על אחרים, מול עצמנו.

נפתלי בנט: משרד הכלכלה לא מעודד שימוש בזרעים מהונדסים גנטית ולא פוסל את השימוש בהם.

נפתלי בנט: לנו אין עמדה.

נפתלי בנט: בתחום המדעי הזה אנחנו נטולי עמדה.

נפתלי בנט: מטרת המשרד היא לפתח את הכלכלה ואת התעשייה הישראלית, לדחוף את החדשנות הישראלית בעולם ולפתח את סחר החוץ.

נפתלי בנט: ישראל היא מקור ידע בתחום המזון.

נפתלי בנט: רק בימים האחרונים התבשרנו כי חברת "שטראוס" זכתה במכרז שלנו לתוכנית חממות של המדען הראשי, ותקים חממה טכנולוגית בתחום המזון באשדוד.

נפתלי בנט: בישראל פועלות חברות בתחום המזון המביאות גאווה לאומית, יצוא טכנולוגי מרשים וחיזוק המותג של ישראל בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן שאלות נוספות לחברי הכנסת חנין ושמולי, ואז השר ישיב לכולם.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: חשוב לציין שתי הערות, ואז שאלה נוספת.

מיכל רוזין: הערה אחת – במשרד הבריאות יושבים כבר למעלה משנתיים על נושא של תקנות לגבי הנדסה גנטית, ועד כה הן לא פורסמו, ואנחנו לא יודעים מה בכוונת ישראל לעשות בנושא הזה.

מיכל רוזין: לכן, אתה אומר, אין לי עמדה, אבל המדינה כן מתעתדת לקבוע עמדה, והסכם כזה אולי יסתור את העמדה הזאת.

מיכל רוזין: צרפת, למשל, לא מאפשרת לפתח או לשווק זרעים מהונדסים ולא משתפת פעולה עם החברה.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותך, האם אתה מתכוון לחשוף את ההסכם המלא שחתמתם עם התאגיד?

מיכל רוזין: כי כרגע ההסכם הזה, למרות בקשות חוזרות ונשנות, לא נחשף.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, הנה כמה מהטענות שהושמעו כלפי חברת "מונסנטו".

דב חנין: הטענה היא שחברת "מונסנטו" מפתחת רעלים שמאפשרים לה לשלוט בשוק הזרעים בעולם.

דב חנין: היא מייצרת רעל שנקרא Roundup, אבל גם זרעים שהם חסינים בפני הרעל הזה.

דב חנין: כך בעצם חברת "מונסנטו" שולטת בשוק הזרעים המהונדסים בעולם; היא גורמת לפשיטות רגל ולחובות ענק לחקלאים ולשווקים שאליהם היא חדרה; היא פיתחה זרעים – זאת טענה נוספת – שמאוחר יותר הוכחו כמסרטנים; הזרעים המהונדסים שלה מוגדרים כפטנט, והיא מגישה תביעות נגד כל מי שהפר פטנט שלה בהיקפים עצומים בכל מדינות העולם.

דב חנין: החברה הזאת הואשמה בהטעיית הציבור ובפרסומים מוטעים; היא הואשמה בזיהום סביבתי בצרפת; היא הואשמה בזיהום שטחים בבריטניה דרך גורם שלישי; בארצות-הברית היא הואשמה בהזנחה, הפקרות, הדחקה של האמת, הטרדה, הסגת גבול והתנהגות תאגידית בעייתית; היא תבעה חקלאים שהודיעו שאינם משתמשים בהורמון הגדילה שהיא פיתחה; היא מואשמת בכך שהיא משקיעה המון כספים כדי לממן ולהשפיע על פוליטיקאים; היא משקיעה כספים עצומים בלובינג; היא מפעילה יחסי ציבור הרסניים נגד עובדי ציבור המתנגדים לה; היא הואשמה גם בתשלום שוחד; היא הורחקה מסין, לפי הטענות, ומרוסיה.

דב חנין: בכל העולם יש מחאה של מיליונים בכל שנה נגד חברת "מונסנטו".

דב חנין: שאלותי, אדוני השר, הן: ראשית, האם אתם מודעים לטענות האלה?

דב חנין: שנית, האם בדקתם את הטענות האלה?

דב חנין: אם לא בדקתם את הטענות האלה – למה?

דב חנין: אם בדקתם את הטענות האלה – מה התשובה שלכם לגבי הטענות האלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת שמולי – שאלה נוספת.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, אני רוצה לשאול אותך על זרעים מסוג אחר: זרעי ההפרטה, לא הזרעים החקלאיים, כי בכל זאת השבוע אנחנו מציינים את המאבק המתמשך נגד העסקה עקיפה בשירות הציבורי בפרט ובישראל בכלל.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, על הוועדה שעובדת, או שסיימה את עבודתה, שנוגעת לשינוי אופן החישוב של התגמול בעד שעות נוספות, מעבר מחישוב מבוסס יומי לחישוב חודשי.

איציק שמולי: כלומר, יכול להיווצר מצב שאם אתה עובד 12 שעות לא תקבל שום דבר, וביום המחרת תעבוד רק ארבע שעות והכול בסדר.

איציק שמולי: השאלה שלי, אדוני – כל זה כמובן בשם הגמישות.

איציק שמולי: אבל, אדוני, בשם אותה גמישות מדינת ישראל הגיעה למקום הראשון בהעסקה קבלנית; מדינת ישראל היא המקום שבו עובדים יותר מכל בן-אדם אחר, עובד אחר, בעולם המערבי ומקבלים פחות שכר.

איציק שמולי: השאלה שלי, אדוני:

איציק שמולי: האם במסגרת עבודת הוועדה במשרדך יש הזדמנות לשמוע גם את עמדת העובדים, ומתי צפויות המסקנות להיכנס לתוקף?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, מכיוון שהשאלה הנוספת לא קשורה ישירות לנושא השאילתה, אתה יכול או לענות עכשיו או לבחור להשיב בכתב בהזדמנות אחרת, מה שתבחר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נפתלי בנט: לגבי מרחב השאלות על חברת "מונסנטו" – החברה נבחנה לפי כל הפרמטרים המקובלים במדען הראשי במשרד הכלכלה, ונמצאה מתאימה לפי אותם פרמטרים לפעול ולהיכנס למסגרת ההסכם הסטנדרטי של תוכניות תאגידים רב-לאומיים.

נפתלי בנט: לגבי השאלה של חבר הכנסת שמולי, אנחנו בוועדה פנימית כרגע – – –

מיכל רוזין: לא, לא, השאלה הייתה אם תחשוף את ההסכם.

נפתלי בנט: אני – – –

מיכל רוזין: האם ההסכם שקוף לציבור?

נפתלי בנט: אני אבדוק מה – – –

ניצן הורוביץ: תבדקו את זה, תבדקו, זה בעייתי.

נפתלי בנט: בסדר, אני אבדוק.

נפתלי בנט: ההסכם שלנו הוא לא – אין בו, הוא סטנדרטי, ואני אבדוק.

נפתלי בנט: אני – – –

מיכל רוזין: ממתי מסתירים הסכמים של המדען הראשי?

מיכל רוזין: הבטחתם שתהיה שקיפות.

נפתלי בנט: אני אבדוק את זה, אבדוק ונפעל על-פי כללי החוק פה, אין שום בעיה.

נפתלי בנט: זה לא איזה סוד או משהו כזה.

מיכל רוזין: לכן – – – סיפור.

דב חנין: אתם ערים לטענות?

נפתלי בנט: יש הרבה מאוד הסכמים דומים, זה הסכם די סטנדרטי.

דב חנין: אבל, אדוני, אתה ער לטענות שהושמעו?

נפתלי בנט: לגבי שאלתו של חבר הכנסת שמולי, אנחנו בתהליך כרגע ויצאנו לשימוע בתחום הזה.

נפתלי בנט: מטרת שימוע זה לשמוע, ושאלת: האם נשמע את העובדים?

נפתלי בנט: בוודאי.

נפתלי בנט: הם צריכים להשמיע את קולם, ואנחנו פנינו, המשרד פנה – למעשה, ההמלצות אפילו לא הגיעו עדיין לשולחני, אהיה הכי קשוב בעולם, אנחנו רוצים רק באמת לעשות טוב, לא לעשות רע, אין לנו – – –

איציק שמולי: איך, אם אתה אומר לבן-אדם לעבוד 12 שעות ביום ולא לקבל תמורה?

נפתלי בנט: אז אני מציע שכולם ישמיעו למשרד את הדברים.

נפתלי בנט: האמן לי, אני חפץ בטובת העובדים, בטובת העסקים, בטובת כלכלת ישראל.

נפתלי בנט: אני סבור שההתנגשות פחותה ממה שנדמה.

נפתלי בנט: אני סבור שיש לא מעט מקרים שהעובדים והמעסיקים רוצים את אותו דבר, אבל החוק הנוכחי מונע מהם לפעול בצורה שלשניהם נראית סבירה.

נפתלי בנט: אנחנו לא נעשה משהו שיהיה כרוך בפגיעה בעובדים, זאת ממש לא כוונתנו.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הכלכלה.

דב חנין: יש טענות כלפי "מונסנטו" – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

מיכל רוזין: אבל הוא לא ענה על השאלות שלנו.

דב חנין: – – אבל הוא לא ענה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, הוא אמר שהוא יבדוק עוד הפעם את ההסכם – –

דב חנין: אם הוא ער לטענות שהושמעו שיגיד.

יולי יואל אדלשטיין: – – ושאלה אותו תוך – – –

דב חנין: יש טענות כלפי "מונסנטו", שיגיד אם הוא ער, אם הוא לא ער.

דב חנין: יכול להיות שהוא לא ער, אני לא בא בטענות.

מיכל רוזין: – – – אולי לבדוק מחדש.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, הוא – שמעתי את השר אומר שיש כל הבדיקות הסטנדרטיות, שהוא יבדוק עוד הפעם את מה ששאלה אותו חברת הכנסת רוזין, אם יש דברים שנעלמו מעיניהם.

יולי יואל אדלשטיין: כך הבנתי את תשובת השר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי, יש לו שתי שאילתות כאן – בבקשה, אדוני – הראשונה היא של יחיאל בר והשנייה של מיכל בירן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, קודם כול, סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי ישיב על שאילתה דחופה מס' 208 מאת חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: פטור ממס קנייה על מכונית למורי נהיגה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בר, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני סגן השר, השאלה היא בנושא פטור ממס קנייה על מכוניות למורי נהיגה.

יחיאל חיליק בר: כלי הרכב של מורי הנהיגה, כידוע לך, סגן השר, משמשים לצורכי הוראה.

יחיאל חיליק בר: הם אינם מוכרים ככלי עבודה ראשי אף שהם בהחלט כלי עבודה ראשי, והם אינם זוכים לפטור ממס קנייה, כמו למשל נהגי המוניות, אף שכלי הרכב הזה הוא מקור הפרנסה העיקרי של המורים הללו והמורות הללו, ולפעמים מקור הפרנסה היחידי, כמו לנהגי המוניות בכלל.

יחיאל חיליק בר: ועל כן רצוני לשאול: 1.

יחיאל חיליק בר: מדוע למעשה אין שוויון בתנאים בין מורי הנהיגה לנהגי המוניות בנושא הזה?

יחיאל חיליק בר: 2.

יחיאל חיליק בר: מה בכוונת

יחיאל חיליק בר: כם לעשות כדי להשוות את התנאים ולהקל על מורי הנהיגה?

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, המושג "מקור הפרנסה העיקרי", ניתן לייחד אותו למוביל לחם ולאינסטלטור ולכל מיני כאלה שהאוטו משמש ככלי פרנסתם, ולאן נגיע?

מיקי לוי: אבל לא בזה עסקינן.

מיקי לוי: תחילה אני רוצה להדגיש כי מס הקנייה על רכב נוסעים נועד להפנים את העלויות החיצוניות שמייצר השימוש ברכב: גודש, זיהום אוויר, תאונות, בלאי ותשתיות.

מיקי לוי: לעומת מורה נהיגה, נהג מונית שהיא בגדר אמצעי תחבורה ציבורית – והגדרת החוק מתייחסת לתחבורה ציבורית – מסייע להקטנת הביקוש לרכב בבעלות, ובכך להקטנת הנסועה – נסביר את זה בפשטות, כלומר, סך הקילומטרים שניסעים ברכב הזה – והנזקים הנגרמים מכך לציבור.

מיקי לוי: נהגי מוניות אינם פטורים ממס קנייה אלא משלמים אותו בשיעור מופחת, ובעת מכירת המונית לגורם שאינו נהג מונית, משלימים את הפרש המס למצב של מס קנייה מלא.

מיקי לוי: כמו כן, מידיעה שלנו, רכב המשמש להוראת נהיגה נוסע פחות קילומטרים – אבל זה לא המרכיב המרכזי – ומאופיין בבלאי נמוך יותר בהשוואה למונית.

מיקי לוי: והרי נהג הרכב להוראת נהיגה מקבל בעת מכירת הרכב את שווי השוק של הרכב עצמו, כמובן לאחר השימוש בו, הכולל גם מסים, ובכך מקבל החזר על חלק ממס הקנייה דרך מנגנוני השוק.

מיקי לוי: אני מקווה שהבהרתי את העניין לשביעות רצונו של חבר הכנסת חיליק בר.

משה זלמן פייגלין: שאלה נוספת, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אתה לא ממש ענית על שאלתי השנייה, זאת אומרת, אתה אומר שבעצם אין בכוונתכם לעשות שום דבר להשוואה.

מיקי לוי: בוודאי.

מיקי לוי: אין בכוונתנו לשנות את המצב.

יחיאל חיליק בר: אז אני רוצה לשאול אותך, אם באמת ההבדל הוא שהם רק משלמים מס מופחת, והרי אתה לא יכול להכחיש שמורי הנהיגה עושים קילומטרז' אדיר, כי כל היום בעצם הרכב נמצא על הכביש, כך שלגבי הקילומטרז' – אז אולי הם לא עושים נסיעות לאילת, אבל עדיין זה רכב שנמצא כל היום על הכביש, ויש לו בלאי; מנסים לנהוג בו אנשים לא מנוסים, ועל כן הבלאי הוא בוודאי יותר גדול.

יחיאל חיליק בר: על כן, למה, מהסיבות הללו – ובכל זאת, גם אם מוביל לחם זה מקור הפרנסה העיקרי שלו – אני מכיר לא מעט מורי נהיגה שזה מקור הפרנסה היחידי שלהם, הרעיה או בן-הזוג לא עובדים.

יחיאל חיליק בר: ואם ארגון מורי הנהיגה, ארגון של אלפי מורי נהיגה חושב שזה צורך אמיתי שיכול להועיל בפרנסתם, והם מוכנים אחר כך להשלים את המס, למה שבעצם לא תגיד, לטוב ולרע: אני משווה את התנאים של מורי הנהיגה לתנאים של נהגי המונית, ובזה נעשה אתם חסד גדול וגם צדק.

יחיאל חיליק בר: רובם, אגב, לא אנשים עשירים מדי, כמו שאתה יודע.

משה זלמן פייגלין: לפני שאתה עונה, אדוני, שאלה נוספת ביקש חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, הבנתי, וכפי שכולנו הבנו מתשובתך, שאתה לא חושב שצריך להוריד את מס הקנייה מכיוון שהם מקבלים את זה בחזרה, והם לא שונים מעוד ענפים שנמצאים במשק, ואין עניין מיוחד להוריד מהם את מס הקנייה.

אורי מקלב: אז ראשית, מכיוון שהם מקבלים על הרכב שלהם אחרי שהם מוכרים אותו הרבה פחות מאשר על רכב רגיל שעל הכביש, ממילא ההחזר שלהם גם בנושא הזה הוא החזר יותר נמוך, זה הרי הולך ביחד.

מיקי לוי: נכון.

אורי מקלב: דבר שני, אני כן חושב שחשוב שתדע שמורי הנהיגה – בדיונים שהיו פה בכנסת, כשאנחנו הלנו על כך שהמבחנים המעשיים הם מאוד יקרים, 400 שקל ויותר, יקרים מאוד, זה יוצא שמבחנים עולים כמעט כמו לימוד הנהיגה – הם טענו והם גם הסכימו להוריד את המחירים במידה שיפחיתו להם מסים, מכיוון שהם בסך הכול רואים את זה כדבר ציבורי שהם עושים.

אורי מקלב: אז דע לך, אדוני סגן השר, זה לא רק מורי הנהיגה, זה האזרחים.

אורי מקלב: אם אנחנו רוצים ללכת על הורדת מחירים בשוק לימוד הנהיגה, ובעיקר בנושא המבחנים המעשיים – אם נוריד, יש הבטחה מצדם גם להוריד את המחיר, וזה משלים ומחזק עוד יותר את השאילתה של חבר הכנסת חיליק בר.

מיקי לוי: אני מכיר את השוק הזה היטב, ואני אומר לכם חד-משמעית שאין לנו כוונה להוריד את המסים, כי אין לזה סוף בעיני.

מיקי לוי: הטרנזיט שמוביל את העובדים למפעל "טוטנאור" בבית-שמש הרבה הרבה יותר חשוב מהעניין הזה, אז בואו לא נשים את זה על כף המאזניים.

מיקי לוי: יש ,00080 מורי נהיגה במדינת ישראל, ורק 400 רשומים.

מיקי לוי: ואם אתה תיתן את זה לכל ה-80,000, יבואו וייתנו שניים וחצי שיעורים כדי להיכלל בעניין הזה.

מיקי לוי: כך היה עם המוניות: אנשים קנו את המוניות לצורך נסיעה פרטית, ואז ההנחה שניתנת במס הקנייה היא לרכב לפי המספר הירוק.

מיקי לוי: החוק היום במדינת ישראל נותן את הפטור ממס קנייה רק לרכב שמשמש כרכב ציבורי כהגדרתו בחוק, ואין לנו כוונה לשנות אותו, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שאתם מבינים את זה, כי אם נתחיל עם זה, לאן נגיע?

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני נשאר אתנו.

מיקי לוי: אני לא הולך.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאנחנו נעבור – – –

יחיאל חיליק בר: אולי הוא רוצה להמשיך לענות על מורי הנהיגה עוד קצת, כי התשובה לא מספקת.

מיקי לוי: התשובה נהדרת, ואני מכיר את זה – – –

יחיאל חיליק בר: אז תן פטור רק למורשים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: ומה?

מיקי לוי: ואחר כך אני אלקח לבג"ץ על-ידי הלא-מורשים?

מיקי לוי: כולם, אגב, מורשים.

יחיאל חיליק בר: אתה אומר שרק 400 מתוך 80,000.

מיקי לוי: לא, 400 – 4,000 נמצאים בארגון, אבל יש 80,000.

משה זלמן פייגלין: מה שאמרת בעצם זה שמכיוון שהמצב לא בסדר שם, אז הוא גם לא צריך – – –

מיקי לוי: לא, לא, אם אני אפרוץ את זה – – –

משה זלמן פייגלין: – – –

מיקי לוי: אם אני אפרוץ את זה – – –

משה זלמן פייגלין: – – – אם זה מקור ההכנסה, אז הוא צריך להיות מסוגל להתקזז, בין שהוא מוביל – – –

מיקי לוי: אבל אין בחוק – – –

משה זלמן פייגלין: צריך לשנות את זה.

מיקי לוי: – – – אין בחוק מושג כזה שהגדיר חבר הכנסת חיליק בר, "מקור הפרנסה", כי מקור הפרנסה מקיף עשרות-אלפי כלי רכב במדינת ישראל, אז לאן נגיע?

משה זלמן פייגלין: נגיע.

משה זלמן פייגלין: אתה צריך לדאוג לזה – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: מורה נהיגה זה לא כמוני, שיש לי רכב שאני נוסע אתו לעבודה שלי.

יחיאל חיליק בר: זו העבודה שלהם.

משה זלמן פייגלין: זה מקור הפרנסה.

יחיאל חיליק בר: זה מקור הפרנסה שלהם.

מיקי לוי: מכיוון שזה חלק מהמיסוי במדינת ישראל, אין לנו שום כוונה לשנות את זה; אנחנו לא חושבים שצריך לשנות את זה; זה לא סקטור שצריך לשנות לו את זה.

מיקי לוי: יש לי סקטורים הרבה הרבה יותר דחופים, אם אני צריך לעשות את זה.

מיקי לוי: זה לא נמצא כרגע על שולחננו.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש הסכמה כזאת, אדוני סגן השר, בין חברי הכנסת בר ופייגלין, שיתכבדו להגיש תיקון חקיקה ושינסו להעביר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי רוב חברי הכנסת מסכימים לזה.

יחיאל חיליק בר: – – –

מיקי לוי: אני מציע לכם לא לעשות את זה, אבל.

אורי מקלב: מה לגבי נהגי מונית?

מיקי לוי: לְמה?

מיקי לוי: לנהג מונית?

יחיאל חיליק בר: מה ההבדל?

מיקי לוי: אז אני מסביר עוד הפעם:

מיקי לוי: החוק מחייב אותנו לתת את זה לרכב ציבורי להסעת נוסעים כהגדרתו בחוק.

מיקי לוי: הרכב המשמש את מורי הנהיגה הוא לא רכב להסעת נוסעים.

אורי מקלב: מי לומד נהיגה?

אורי מקלב: בני-נוער בעיקר.

מיקי לוי: מה זה רלוונטי?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מאוד שמח על הרב-שיח הזה, אבל אנחנו מיצינו את הנושא עד כה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור לשאילתה השלישית והאחרונה להיום, אני מודיע שחבר הכנסת משולם נהרי היה אמור לשאול את שר התחבורה ישראל כץ שאילתה דחופה בנושא חשוב לגבי התחייבות כלשהי של המשרד, שלפחות על-פי טענתו טרם בוצעה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הודיע למזכירות – – –

ישראל אייכלר: מה השאילתה, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: של משולם נהרי?

ישראל אייכלר: כן.

יולי יואל אדלשטיין: "התחייבות משרדך מ-7 בינואר 2014 להתקין רמזור בצומת בית-חלקיה בתוך שישה חודשים", ושישה חודשים חלפו, וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: הודיע למזכירות הכנסת השר ישראל כץ שהוא נמצא בישיבה שקשורה לתחבורה ביהודה ושומרון – אגב, נושא שכולנו לצערי עוסקים בו בימים האחרונים – ומצאתי לנכון, בהסכמתו של חבר הכנסת נהרי, להעביר את התשובה לשבוע הבא.

יולי יואל אדלשטיין: בעזרת השם, ביום רביעי הבא ישיב שר התחבורה לחבר הכנסת משולם נהרי על השאילתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: הווי אומר שאנחנו, עם סיום תשובתו של סגן השר לשאילתה האחרונה להיום, נעבור לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן המזכירות כבר תצלצל ותזמין את חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ולאלה, חברי הכנסת ועוזריהם הנאמנים ששומעים אותי כרגע בחדריהם, בעוד חצי שעה יהיה אתנו אורח חשוב ביציע, יושב-ראש הפרלמנט של סלובקיה שנמצא כאן בביקור רשמי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד אשמח אם יכבדו את נוכחותו כאן במליאה בנוכחות שלנו כאן, על הספסלים של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מזמין את חברת הכנסת מיכל בירן לשאילתה דחופה למשרד האוצר בנושא: ניגוד עניינים באוצר בנושא מניית הזהב ב"צים".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל בירן: סגן שר האוצר מיקי לוי, מנכ"לית משרדך יעל אנדורן הייתה חלק מהצוות שגיבש את הסדר החוב של "צים" ב-2009 וכן שימשה כדירקטורית ב"בזן".

מיכל בירן: היא נבחרה לטפל בהעברת מניית הזהב ב"צים" במסגרת הסדר החוב המתגבש.

מיכל בירן: ברצוני לשאול: מדוע נבחרה יעל אנדורן למרות ניגוד העניינים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת בירן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן שר האוצר, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתנצל, אני מבקש את רשותך, בראשית דברי – אתמול ביקרתי בביתו של אחד החטופים.

מיקי לוי: אני מניח שיחד עם כל באי הבית הזה, בעצם רוב באי הבית הזה, אנחנו נושאים תפילה לשובם במהרה בשלום.

קריאה: רוב חברי הבית.

מיקי לוי: תיקנתי את עצמי: רוב חברי הבית.

ניצן הורוביץ: כל.

דב חנין: כולם.

יולי יואל אדלשטיין: רוב חברי הבית, לצערנו.

מיקי לוי: כל?

מיקי לוי: זה כנראה לא בא לידי ביטוי בימים האחרונים.

מיקי לוי: כמו שאומר היושב-ראש: רוב חברי הבית.

מיקי לוי: הייתי שמח – – –

באסל גטאס: אף אחד בבית הזה לא מעוניין באלימות, לא מעוניין במות החטופים, לא מעוניין – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, מיצינו את הנושא.

באסל גטאס: אל תסית יותר – – –

יולי יואל אדלשטיין: מיצינו את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שמספיק ביישנו את הבית הזה אתמול, לפחות חלק מהחברים.

יולי יואל אדלשטיין: מיצינו את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שנהיה אופטימיים ונגיד שהרוב המכריע של חברי הבית מתפלל לשובם של הבנים, בלי כל קשר לדעות פוליטיות, מוצא, דת ושאר הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: חברת הכנסת בירן, בהסדר ניגוד העניינים – לכל פקיד בכיר, כולל אותנו, יש הסדר של ניגוד עניינים; אני חתום עליו לאור מקום העבודה הקודם שלי – שנערך למנכ"לית משרד האוצר, נקבע כי לנוכח כהונתה כדירקטורית חיצונית ב"בזן" לפני תחילת כהונתה בתפקיד מנכ"לית המשרד, היא תהיה מנועה מלטפל בנושאים הנוגעים לחברות שבשליטת "החברה לישראל", שהיא בעלת השליטה ב"בזן", וזאת למשך תקופה שנקבעה בהסדר.

מיקי לוי: התקופה האמורה הסתיימה לפני שמונה חודשים, מה לעשות.

מיקי לוי: מאחר שבטיפול בסוגיית הסדר החוב של "צים" מעורבים אגפים שונים והיא צריכה לתכלל אותם – אגפים שונים במשרד האוצר – ובהיעדר מניעה חוקית כלשהי לפי ההסדר האמור, שעבר לבחינה משפטית, מרכזת מנכ"לית האוצר את הטיפול בסוגיה לקראת הבאתה להחלטת שר האוצר.

מיקי לוי: עוד לא התקבלה החלטה, עוד לא הובאה לפני שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת בירן, ולאחר מכן שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

מיכל בירן: מה לדעתך יהיו ההשפעות ארוכות-הטווח על החברה הישראלית של העובדה שמסתמן שזו משימה קשה למצוא במשרד האוצר בכיר שיכול לתכלל עניינים שכאלו שאינו נמצא בניגוד עניינים עם משפחת עופר?

מיקי לוי: הסיפור של – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, רגע, שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל בירן, את יכולה לשבת, תכף נשמע את התשובה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, סוגיית מניית הזהב היא סוגיה בעלת חשיבות מאוד גדולה, גם חברתית, גם ציבורית, גם ענייני עובדים וגם עניינים ואינטרסים של החברה הישראלית.

דב חנין: אני מבין מתשובתו של אדוני ששר האוצר עדיין לא גיבש את עמדתו, אבל אני רוצה לעדכן את אדוני שככל שאני יודע, משרד התחבורה כן גיבש עמדה: משרד התחבורה סירב לבקשה לאפשר את הוויתור על מניית הזהב בחברת "צים" וטען כי מדובר בתספורת לכל דבר ועניין.

דב חנין: הוא המליץ לדחות את הבקשה של "צים" לביטול מניית הזהב של המדינה בחברה.

דב חנין: הטענה של "צים" הייתה שהסדר החוב מול הנושים תלוי בוויתור על המניה.

דב חנין: אבל במכתב שנשלח לפרקליטות טוענת היועצת המשפטית של משרד התחבורה, עורכת-הדין סיגלית ברקאי, כי הנושים בכלל לא דורשים שמניית הזהב תבוטל.

דב חנין: אם אלה הם פני הדברים, אז לא הנושים אלא "החברה לישראל" עצמה היא שדורשת את ביטול מניית הזהב כתנאי בסיסי לאישור הסדר החוב שלה והזרמת 200 מיליון דולר מצדה, וכתוצאה מההזרמה הזו, כמו שאדוני יודע, "החברה לישראל" צפויה לקבל 32% מהון המניות.

דב חנין: שאלתי היא: האם אתם במשרד האוצר ערים לעמדת משרד התחבורה והאם אתם מביאים אותה בחשבון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר, בבקשה.

מיקי לוי: אני, ברשותך, אתחיל מחבר הכנסת חנין, כי זה יותר טרי.

מיקי לוי: כן, אנחנו ערים, וכלל המספרים והנושאים שהבאת כאן מדויקים להפליא.

מיקי לוי: אני, לכלל האלמנטים הייתי מוסיף את הצורך הביטחוני של השמירה.

מיקי לוי: הוא היה חסר בקריטריונים שהבאת.

מיקי לוי: כל מה שאמרת יובא לשולחנו של שר האוצר.

מיקי לוי: לא התקבלה החלטה, וכאשר תתקבל החלטה, אני מניח שהיא תובא לידיעת הבית הזה, לידיעת כלל הציבור.

מיקי לוי: אני יכול להבטיח לך ששר האוצר נוהג בעניין הזה בזהירות יתר לאור הקריטריונים שפה הדגשת, כי הדברים קשורים גם בביטחון מדינת ישראל בשעת משבר.

מיקי לוי: חברת הכנסת בירן, נכון שיש אפשרות למנות מישהו אחר, אבל מכיוון שאין שום מניעה משפטית ומכיוון שאנחנו נמצאים – – –

מיכל בירן: אתית, ציבורית?

מיקי לוי: אין שום בעיה, כי גם כשאני אגמור את התקופה שאני לא יכול לעסוק בנושאים מסוימים – – –

מיכל בירן: תעבוד אצל האחים עופר?

מיקי לוי: לא, זה לא אמרתי.

מיקי לוי: נראה שלא.

מיקי לוי: אבל כרגע אין שום מניעה חוקית, ומכיוון שהיא נושאת בתפקיד מנכ"לית משרד האוצר מצאנו צורך להטיל עליה את המשימה.

מיקי לוי: אין לנו עם זה שום בעיה, מה עוד שזה יובא לא להחלטתה אלא להחלטה סופית של שר האוצר.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: מיצינו את השאילתות הדחופות להיום.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, השאילתה של חברנו חבר הכנסת משולם נהרי תעלה בשבוע הבא, בעזרת השם, ושר התחבורה ישראל כץ ישיב לו.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2149/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות חוק בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן היא הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הגנה מפני עיקול ושעבוד תשלומים לחיילים בשירות סדיר), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: שומעים אותך גם בלי מיקרופון.

חיים כץ: אה, טוב.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לתקן עוול קטן, ועוד הפעם, אנחנו ניזונים מהחיים.

חיים כץ: במערכת שלנו, משפחות נזקקות שמקבלות הבטחת הכנסה, אי-אפשר לעקל את הבטחת ההכנסה שלהן.

חיים כץ: ואז מתברר שחיילים שמקבלים תוספת משפחה למחיית קיום, והכספים הולכים לחשבון הבנק של הוריהם, אם החשבונות מוגבלים, מעקלים להם את הבטחת הקיום הזאת.

חיים כץ: הצעת החוק באה להשוות אזרח לחייל.

חיים כץ: חייל שיקבל את הבטחת ההכנסה או תוספת המשפחה, הכסף הזה לא יהיה ניתן לעיקול.

חיים כץ: היעד שהוא הופנה אליו הוא מחיית קיום מינימלית, והכסף יגיע ליעדו.

חיים כץ: אני מקווה שחברי הכנסת יאשרו את הצעת החוק ואנחנו נקדם אותה ונגמור אותה במושב זה, ואנשים יקבלו את מה שמגיע להם, שלצערי הם צריכים לקבל.

חיים כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למציע, חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון אמור להשיב בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דנון – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הגנה מפני עיקול ושעבוד תשלומים לחיילים בשירות סדיר), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת חיים כץ, בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הגנה מפני עיקול ושעבוד תשלומים לחיילים בשירות סדיר), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: להלן התוצאות, חברי הכנסת: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת חוץ וביטחון של הכנסת – – –

חיים כץ: עבודה ורווחה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, תועבר לוועדת הכנסת – – –

חיים כץ: אף אחד לא מבקש – – –

משה גפני: אף אחד לא מבקש חוץ וביטחון.

חיים כץ: אני מטפל בנושאים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: המלצת הלשכה המשפטית – ועדת חוץ וביטחון, זה מה שרשום לי.

יולי יואל אדלשטיין: אז ועדת הכנסת תכריע בנדון.

משה גפני: לא צריך.

משה גפני: הלשכה המשפטית אומרת – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – שכנעת אותי, חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ לא היה מצליח, אבל אתה שכנעת אותי, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק של חבר הכנסת חיים כץ תוכן לקריאה ראשונה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1607/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן בעת רכיבה על אופניים חשמליים או על קורקינט חשמלי), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת עמרם מצנע וקבוצת חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מזמין את חבר הכנסת מצנע לעלות לדוכן ולהציג את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב אמור להיות שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

עמרם מצנע: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק עוסקת באופניים החשמליים ובקורקינטים החשמליים.

עמרם מצנע: תחום זה שפרץ לחיינו ונמצא היום ברוב הערים הגדולות מציב הרבה מאוד בעיות בטיחות, בין שהם נוסעים על המדרכות וכתוצאה מכך פוגעים בהולכי רגל ובין שהם נוסעים על הכבישים ונפגעים על-ידי מכוניות.

עמרם מצנע: אני יודע שמשרד התחבורה עוסק בשאלה הזו ומתכנן להוציא תקנות מתאימות.

עמרם מצנע: אני מצאתי לנכון לתקן תיקון קטן בחוק, שיחייב בעיקר בגירים, כי נוער וילדים החוק מחייב גם היום לחבוש קסדת מגן, אף שהוא לא נאכף כפי שצריך.

עמרם מצנע: בגירים משוחררים מזה ועליהם חלה חובת חבישת קסדה רק מחוץ לאזורים הבנויים, ועל כן הצעת החוק באה לתקן את הדבר הזה.

עמרם מצנע: סיכמתי עם משרד התחבורה, וכך עלה גם בוועדת שרים, שהממשלה תומכת, אמורה לתמוך, בקריאה הטרומית, ואני אמתין לתקנות שהם יוציאו לאחר מכן ובהתאם לכך נתקדם עם החוק.

עמרם מצנע: אבל מאחר שנתת לי זמן, אני רוצה לנצל עוד דקה, דקה וחצי.

עמרם מצנע: היום זה גם יום ההעסקה הישירה בכנסת, ורבות מהוועדות, גם הוועדה שאני עומד בראשה, ועדת החינוך, התרבות והספורט, עסקה הבוקר בדיון ארוך ומאוד משמעותי בתחום ההעסקה הישירה במערכת החינוך.

עמרם מצנע: אם הנושא של ההעסקה הישירה הוא בעייתי מאוד ומקיף את כל משרדי הממשלה, בעיקר בהיבט של זכויות עובדים, במציאות שבה עובדים מאותו סוג, מה שנקרא "כתף אל כתף", עובדים בתנאים שונים, הרי שהפרטת חלק משירותי החינוך במערכת החינוך, העסקת עובדי קבלן או עובדי מתווכים – חברות תיווך למיניהן – במערכת החינוך היא הרסנית מכל היבט ומכל כיוון שלא מסתכלים עליו.

עמרם מצנע: מעבר לבעיית ההעסקה, כבוד המועסק, כבוד המורה, יש פה פגיעה בליבת החינוך, שכן מורים רבים מדירים את רגליהם ממערכת החינוך, וחלקם גמרו בהצטיינות את המכללות להוראה, בגלל הקושי להיכנס לעבודה בתקן ולקבל מעמד של מורה מן המניין, גם אם הקביעות היא לאחר כמה שנים.

עמרם מצנע: שמענו היום עדויות רבות מאוד על כך שאנשים עוזבים את מקצוע ההוראה או לא נכנסים בכלל אחרי שהם מסיימים לימודים, גם במסלולים של מצטיינים, כתוצאה מזה.

עמרם מצנע: יש הרבה שניתן לעשות ברמה של המשרדים, אבל נדמה לי שהבעיה היא מדיניות ממשלתית.

עמרם מצנע: כלומר, כאשר משרד האוצר והחשבות כופים על משרד החינוך להוציא למכרזים שירותי חינוך, התוצאות הן הרסניות, שכן מי שהוא המעסיק הישיר – שזו החברה הקבלנית, שמטרותיה בדרך כלל הן למקסם רווחים – הוא איננו אותו מי שמעסיק את המורה או את המדריך בתחום התוכני הפדגוגי, וכתוצאה מכך כמובן כל המערכת הזו מקבלת עיוות בלתי רגיל.

עמרם מצנע: אני מניח שהנושא הזה יעלה בהזדמנויות שונות גם כאן בכנסת.

עמרם מצנע: אני יודע שיש חוק שחתומים עליו הרבה מאוד חברי כנסת.

עמרם מצנע: אני מקווה שאפשר יהיה לקדם אותו, וגם אנחנו בוועדת החינוך עם משרד החינוך.

עמרם מצנע: דרך אגב, משרד החינוך מאוד פתוח כדי להתמודד עם הבעיות האלה, אלא שבעיות תקציביות ונהלים של החשבות הכללית די מפריעים בדרך להתגבר על המכשולים האלה.

מאיר כהן: גם ארגוני המורים.

עמרם מצנע: גם מארגוני המורים, ודאי, ודאי, כך שיש פה בעיות לא פשוטות, אבל כולם מסכימים שהתוצאה היא גרועה.

עמרם מצנע: זה תפקידה של הממשלה ושלנו – לעזור בעניין הזה לממשלה, איך להתמודד כך שליבת העניין, המטרה שלשמה אנחנו פועלים, אם זו מערכת החינוך או מערכת הרווחה, תפעל יותר נכון ויותר טוב.

עמרם מצנע: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מזהה כאן את השר ישראל כץ, שר התחבורה, ולכן אין תשובת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: רשום לי, למען הסר ספק, שאכן, כפי שהודיע חבר הכנסת עמרם מצנע, החוק הוא בתמיכת הממשלה, בהתחשב בהתניות שזה עתה קיבלת על עצמך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן בעת רכיבה על אופניים חשמליים או על קורקינט חשמלי), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת מצנע וקבוצת חברי כנסת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן בעת רכיבה על אופניים חשמליים או על קורקינט חשמלי), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 25, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנתה לקריאה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2373/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום ומתן אפשרות תשלום מראש), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כבל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צור תמך בהצעת החוק הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה, רשמנו בפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: התכוון לתמוך, אני – – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, ברשותכם, קודם כול, חבר הכנסת חיים כץ, אני מתנצל שלא הספקתי – לא ביקשתי, אתה יכול לדבר אתו מה שאתה רוצה, אתם גם באותו גובה ואתם מדברים האחד עם השני בעיניים.

איתן כבל: מה שאני רק מנסה לומר לך שאני מצטער – – –

חיים כץ: אתה ממרומי 1.90 מטר, אתה מסתלבט עלינו.

איתן כבל: – – – אני מצטער שלא הספקתי לממש את הזכות להצביע עבור הצעת החוק שאתה הבאת, שדחפתי כל הזמן שתביא אותה לכדי מימוש.

חיים כץ: ראית שרצו עוד הפעם להעביר אותה לחוץ וביטחון?

איתן כבל: שמעתי.

איתן כבל: אני סומך עליך.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, סגן שר האוצר, אני מדבר כאן על הצעת חוק איסור התניית עסקה באופן התשלום ומתן אפשרות תשלום מראש.

איתן כבל: אני רוצה להסביר בדיוק: לא סתם אני פונה אליך, אדוני סגן השר, זו לא הצעת חוק שאני אספר עליה לילדי; כותרות העיתונים מחר בבוקר לא תתמלאנה בעמוד הראשון על החוק, אבל יש הצעות חוק שלעתים אתה אומר לעצמך, אדוני סגן השר – ואני מתנצל, אני יודע שאתה אולי לא בתחושה נוחה מולי בעניין הזה, אבל הצעת החוק הזאת, כדי שתבין על מה היא מדברת ואיך שוב מתעמרים באלה שהכי הכי לא יכולים – פנו אלי, כמו שאני מניח אל לא מעט חברי כנסת שמקבלים פניות ציבור, אנשים שבצר להם אין להם חשבון בנק.

איתן כבל: אין להם כרטיס אשראי, אין להם אפשרות לתת צ'קים.

איתן כבל: אין רבים כאלה, אבל יש שמכל מיני סיבות לא מצליחים לפתוח חשבון.

איתן כבל: באים ואומרים לי: תשמע, יש מקומות כמו התחברות ללוויין, התחברות לכבלים, לא יותר מדי מקומות, שאם אתה רוצה להתחבר אליהם, אתה חייב, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, אתה חייב חשבון בנק.

איתן כבל: ואומרים: במה חטאנו?

איתן כבל: לא מספיק מה שיש לנו, אנחנו גם צריכים למצוא את עצמנו עכשיו מנודים?

ניצן הורוביץ: קיבלתי פנייה כזאת – מ"הוט".

איתן כבל: אני אומר, כל הזמן מקבלים.

איתן כבל: באתי, הנחתי את הצעת החוק שמדברת, אדוני היושב-ראש, ברחל בתך הקטנה, לאפשר לאותם אנשים להתחבר; ויותר מכך, ייאמר לזכותו של השר נפתלי בנט, ישבתי עם מנכ"ל משרדו ובנינו מודל שמדבר על כך שיהיה אפשר לבצע pre-paid, זאת אומרת, יש מקומות כאלה שזה כבר נעשה בהם.

איתן כבל: ישבנו עם משרד התקשורת וקיבלנו את האוקיי שלו, שני השרים שזה נוגע אליהם יותר מכול, כי בסופו של עניין, אדוני סגן השר, בכמה גופים מדובר?

איתן כבל: לחברת החשמל ממילא אתה יכול לשלם גם במזומן.

איתן כבל: עמר, ברשותך, אני חייב.

איתן כבל: גם ככה, כשהוא מקשיב לי, זה קשה, אבל כשאתה מפריע לו?

מיקי לוי: עכשיו אני רוצה לומר – – –

איתן כבל: בסדר.

עמר בר-לב: איתן, אני עוזר לך.

עמר בר-לב: אני לא אגיד לך מה הוא אמר לי באוזן.

איתן כבל: סתם.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך, אדוני סגן השר, באמת התשובה שקיבלתי – הרי גם שר הכלכלה וגם שר התקשורת אומרים: אנחנו לא מבינים על מה יש התנגדות.

איתן כבל: אמרו לי: לא, לא, לא, יש ועדת לוקר.

איתן כבל: ועדת לוקר החליטה שאין יותר כסף מזומן, כדי להילחם בתופעת ההלבנה; להילחם בתופעת ההלבנה, ויש מעבר עכשיו שהכסף יבוטל.

איתן כבל: איפה מתחילים אם הכסף יבוטל?

איתן כבל: אצל אלה שאין להם.

איתן כבל: זאת אומרת, מר או גברת שגרים באיזה מקום ילכו עכשיו להלבין את כספם שאין להם, ירכשו מ"הוט" או מ-yes עשרות אלפי התחברויות.

איתן כבל: אני מתנצל בפניך, אדוני סגן השר, שוב אני חוזר, אני מרגיש לא נוח שאני צריך לפנות אליך בעניין הזה, אבל יכול שלהיות שהמלחמה – אתה זוכר, הבלתי-משוחדים?

איתן כבל: – הנה, הבלתי-משוחדים במשרד האוצר יוצאים על סוסיהם להילחם בתופעה שהולכת ופורצת: הלבנת הון אצל אלה שרוצים להתחבר לכבלים או ללוויין ואין להם חשבון בנק.

איתן כבל: השר פרי, לכן מה שאני מבקש ממך – – –

יעקב פרי: אני שומע, בשקט.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אני מתחשב באלה שהגיל שלהם מתקדם, אז אני מרים את קולי.

יעקב פרי: אני מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: קודם הוא ירד על אלה שיש להם גובה מסוים, עכשיו על אלה שעברו גיל מסוים.

עמר בר-לב: איתן, זה מהיְריות.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט שואל את חברי הכנסת איפה החוקים נגד האפליה בבניין הזה.

עמר בר-לב: איתן, מהיריות אנחנו לא שומעים.

איתן כבל: ספר לי על זה.

איתן כבל: אני עצמי – הם לא מבינים, גם אני עצמי לא שומע, זו האמת, מה אני אעשה.

איתן כבל: לגופו של עניין, מה שאני אומר לך, אדוני סגן השר, שגם בחוק הזה, דרך אגב, יש הגבלה עד כמה מותר לשלם, וגם היום בכללים שקבעתם.

איתן כבל: תראה, היום לא מצביעים ואין תשובת שר, ואני ביקשתי ברחל בתך הקטנה, גם לאחר התייעצות עם השר נפתלי בנט, שבאמת במקרה הזה אמר לי: איתן, תוציא אותי מזה.

איתן כבל: לא נוח לו לבוא ולעמוד כאן ולתת הסבר, כשהוא לא יודע להסביר אותו.

איתן כבל: מה אני מבקש, ברשותך?

איתן כבל: שהאיש שאמר בוועדת השרים: חברים, לא יקום ולא יהיה, תתפשט פה תופעה מטורפת של הלבנת הון דרך הגופים האלה – בואו נעצור את זה.

איתן כבל: תן לי את הזכות הזאת כדי שאולי, כמו שאני באמת ברוב המקרים משתדל להגיע לכאן רק לאחר שבאתי בדברים עם הגורמים – וזה מה שעשיתי, דרך אגב.

איתן כבל: עברתי משרד משרד, שר, מנכ"ל.

איתן כבל: באמת פיצחנו ופירקנו את החוק הזה, והחוק הזה מובא על דעתם.

איתן כבל: אז בבקשה, תעזור לי בעניין הזה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: כי זה באמת חוק שהוא הכי הכי הכי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש ירשה לי לומר משהו לסיום, על נושא דבריה של חנין זועבי אתמול?

איתן כבל: מותר לי במסגרת הזאת, ואדוני יעלים עין, או אוזן?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא צנזור.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אז אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה לומר בכל זאת משפט.

איתן כבל: חברת הכנסת חנין זועבי לא נמצאת כאן היום.

איתן כבל: אני אפילו, את האמת, מרגיש שלא בנוח בכלל שאני צריך להתייחס לדברים שלה.

איתן כבל: אבל אני אומר גם לחברי, ובאמת חברי, מהמפלגות הערביות – ואינני עושה השלכות, השוואות, כל אחד יש לו דעותיו ועמדותיו.

איתן כבל: אבל אני אומר לגברת חנין זועבי, שהיא סחטה את הלימון של הדמוקרטיה עד הסוף.

איתן כבל: גם לאדם כמוני, שלא מפסיק להילחם וימשיך להילחם, אני חוזר ואומר לך, אדוני היושב-ראש, ואני אומר את זה באמת – באחת מכותרות העיתונים היה כתוב: הגעת לנו עד פה.

איתן כבל: אז באמת היא הגיעה עד פה, ולא נוח לי בכלל לעמוד כאן, אפילו להעלות את העניין הזה, כי האבסורד הגדול הוא שזה בדיוק מה שהיא רוצה שנעשה, שלא נפסיק לדבר ולעסוק בה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל, שהציג הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום ומתן אפשרות תשלום מראש), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה כאמור במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מתכבדים לארח כאן את עמיתנו וידידנו יושב-ראש הפרלמנט של סלובקיה מר פאבול פאשקה, ועמו משלחת מכובדת הכוללת שרה וחברי פרלמנט.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) אדוני יושב-ראש הפרלמנט, ברוך הבא לירושלים, Welcome, וברוך הבא שנית לכנסת, משכן הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לארח אותך, אדוני יושב-ראש הפרלמנט, ואני מודה על ההזדמנות שניתנה לנו לקיים מפגש לבבי וענייני, שבו באו לידי ביטוי הקשרים המתהדקים והולכים בין סלובקיה למדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: לעם היהודי קשר רב-שנים עם סלובקיה; בה פרח ושגשג יישוב יהודי במשך מאות שנים.

יולי יואל אדלשטיין: עד לשואה האיומה חיה בסלובקיה קהילה יהודית עשירה, שתרמה תרומה עשירה לאוצרות הרוח והתרבות של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: לצערנו הרב, האנטישמיות בסלובקיה רווחה זמן רב לפני שסלובקיה הפכה למדינה עצמאית, אך היא התעצמה בשנות מלחמת העולם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך מלחמת העולם השנייה היהודים תושבי סלובקיה נפלו קורבן למזימות ההשמדה, והקהילה היהודית המפוארת של סלובקיה נמחקה כמעט כליל מעל פני האדמה.

יולי יואל אדלשטיין: לא נשכח כמובן גם את חסידי אומות העולם, שהגנו גם ברגעים הקשים על יהודים נרדפים, ואת הלוחמים שנלחמו כתף אל כתף עם הפרטיזנים היהודים והצנחנים יוצאי סלובקיה ובני היישוב היהודי בארץ – חביבה רייך, צבי בן-יעקב, רפאל רייס, חיים חרמש ואבא ברדיצ'ב, במרד הגדול באוגוסט 1944.

יולי יואל אדלשטיין: כיום הקהילה היהודית בסלובקיה מונה כ-3,000 יהודים, מרביתם גרים בעיר הבירה ברטיסלבה.

יולי יואל אדלשטיין: בשנים האחרונות חלה התעוררות בקרב הדור הצעיר וחידוש התעניינות במורשת היהודית.

יולי יואל אדלשטיין: מאידך, סלובקיה מתמודדת באופן כן עם עברה.

יולי יואל אדלשטיין: נעשים מאמצים להנחיל את לקחי השואה גם לדור הצעיר, וסלובקיה הייתה בין הראשונות ששיתפה היסטוריונים ישראלים ויהודים בהכנת ספרי לימוד בנושא זה.

יולי יואל אדלשטיין: מאז הפכה סלובקיה למדינה דמוקרטית ראתה בה ישראל בעלת-ברית וידידה.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל הכירה בסלובקיה מייד עם הכרזת עצמאותה ואף תמכה במועמדותה כחברה באו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: כיום מתקיימים קשרים הדוקים מאוד בין המדינות, קשרים תרבותיים, עסקיים ותיירותיים, ואני תקווה שהם ילכו ויתהדקו.

יולי יואל אדלשטיין: אני תקווה כי ביקורך כאן בישראל ובכנסת יהדק עוד יותר את היחסים בין העמים ובין הפרלמנטים ויקדם את המאמצים לשיתוף פעולה בין המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך תהיה בבואך.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome to Israel, to Jerusalem and to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לאחר ברכה לבבית ליושב-ראש הפרלמנט הסלובקי, נמשיך עם מעשה החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2058/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יצחק כהן להציג לנו הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – הבאת עצור בפני שופט בימים של שבת וחג), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: זה מוסכם עם המציע?

יריב לוין: איציק, תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי ההסכמה בין המציע לקואליציה, תשובה והצבעה במועד אחר גם בהצעת חוק זו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, א.

יצחק כהן: אני רוצה לומר בתחילת דברי שחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – הבאת עצור בפני שופט בימים של שבת וחג) הוא חוק ראוי – החוק המקורי, לפני התיקון שלי.

יצחק כהן: הוא חוק ראוי, הוא חוק סוציאלי, הוא חוק מצוין.

יצחק כהן: אלא מאי?

יצחק כהן: בהצטברות הניסיון של למעלה מ-20 שנה מאז תוקן החוק, ובמסגרתו צומצמה תקופת המעצר, כשלמעט מקרים חריגים יובא עצור בפני שופט בתוך 24 שעות מרגע המעצר – לשמחתנו, אנחנו הולכים בפרספקטיבה אחורה 20 שנה כדי לומר שנצטבר הרבה ניסיון בנושא הזה.

יצחק כהן: ככלל, התיקון הוכיח את עצמו, וקיימת ביקורת שיפוטית הדוקה בנושא הארכת מעצרים שתחילתם במשטרה והארכתם נתונה למערכת המשפטית, וזה חשוב וזה טוב.

יצחק כהן: אלא מאי?

יצחק כהן: כמדינה יהודית, ראוי להימנע מחילול שבת וחג שלא לצורך ושלא במידת הצורך.

יצחק כהן: המציאות היא שלעתים שלא בכוונה, ולעתים אף שלא במודע, ענייני הארכות המעצרים כרוכים הלכה למעשה בחילול שבת וחג המוני, שלא לצורך ושלא במידת הצורך, כפי שציינתי, תוך פגיעה קשה בקדושת הימים האלה, מה גם שהדבר נעשה על-ידי גופים ממלכתיים ולעתים תוך פגיעה במצפונם, חופש דתם ואמונתם של עובדי הציבור ואפילו של העצורים.

יצחק כהן: מכאן שראוי לתקן את מצב הדברים הקיים, בבחינת זה נהנה וזה אינו חסר.

יצחק כהן: במיוחד לאור הניסיון, כפי שאמרתי, שהצטבר במשך 20 שנה.

יצחק כהן: איש אינו חולק על הצורך לפקח על מעצרו של אדם ושלילת חירותו, בזה ודאי כולנו מסכימים, בין שהדבר נעשה לראשונה על-ידי גורמי המשטרה המוסמכים ובין שהדבר נעשה בביקורת שיפוטית מאוחרת יותר.

יצחק כהן: המצב היום אינו תקין במובן זה שלמעשה, מלכתחילה הוא טומן בחובו חילול שבת וחילול יום שני של ראש השנה שחל בסמיכות זמנים לשבת.

יצחק כהן: נכון שמדובר על מקרה שאינו חל מדי שנה.

יצחק כהן: כמה פעמים ראש השנה צמוד יומיים לשבת קודש?

יצחק כהן: מדי כמה שנים.

יצחק כהן: דווקא הדבר הזה מחייב את תיקון החוק, שימנע חילול שבת שלא צורך.

יצחק כהן: לפיכך, אדוני היושב-ראש, מוצע לבטל פסקה (2) בסעיף 29(ה) לחוק, והכלל הקבוע בפסקה (1) יחול בשינויים המחויבים גם במקרה של רצף בימי ראש השנה עם השבת.

יצחק כהן: מה שקורה, החוק הוא מצוין.

יצחק כהן: כולנו מסכימים שצריכה להיות בקרה שיפוטית, אבל מדי כמה שנים יוצא ששבת סמוכה לראש השנה ואז מתחולל כאן חילול שבת המוני.

יצחק כהן: השופט מחלל שבת, המערכת סביבו, הסוהרים, מה לא.

יצחק כהן: הקלדניות.

יצחק כהן: מערכת שלמה מחללת שבת שלא לצורך.

יצחק כהן: כולה – לדחות את זה בכמה שעות.

יצחק כהן: הצעת חוק זהה הונחה על שולחן הכנסת השבע-עשרה על-ידי חבר הכנסת הרב יצחק לוי, ואני פשוט מחדש אותה.

יצחק כהן: אני מאוד מקווה שנבוא בדברים עם משרד המשפטים – יריב, יושב-ראש הקואליציה – ונגיע לאיזה סיכום מוצלח בעניין הזה.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2123/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת מיכל בירן – הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – חשיפת תנאי העבודה בין העובדים), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק היא של חברות הכנסת מיכל בירן וגילה גמליאל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל בירן: לכאורה, מדובר בעניין שהוא כמעט מובן מאליו.

מיכל בירן: מה אומרת הצעת החוק של חברת הכנסת גילה גמליאל ושלי?

מיכל בירן: היא בסך הכול – – –

מאיר כהן: – – –

מיכל בירן: צודק.

מיכל בירן: שלום לכבוד היושב-ראש, חברי, כנסת נכבדה, תודה רבה לשר הרווחה מאיר כהן.

מיכל בירן: האמת שאני תמיד שוכחת את זה.

מיכל בירן: מור, מזכירת הסיעה שלנו, מקפידה להזכיר לי, ואני בכל זאת שוכחת.

יולי יואל אדלשטיין: המלך שמוחל על כבודו, כבודו אינו מחול.

מיכל בירן: אני אתחיל מחדש.

מיכל בירן: כבוד היושב-ראש, שלום, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שלכאורה אמורה להיות מאוד פשוטה.

מיכל בירן: כל מה שביקשנו, שלא יוכלו להופיע בחוזים של עובדים סעיפים שאוסרים עליהם לדבר עם עובדים אחרים באותה החברה על תנאי ההעסקה שלהם.

מיכל בירן: למה זה מובן מאליו?

מיכל בירן: הרי יש פה פגיעה ברורה גם בחופש הביטוי, גם בזכות ההתארגנות וגם – בואו נהיה כנים; אף מעסיק לא לקח בסופו של דבר את העובד שלו לבית-משפט ותבע אותו על זה שהוא דיבר בקפיטריה של החברה עם עובד אחר על תנאי ההעסקה שלו.

מיכל בירן: אז מה הבעיה בכל זאת?

מיכל בירן: הבעיה היא שעובד נורמטיבי כשכתוב לו משהו בחוזה, הוא לא מתחיל להתפלפל ולהגיד: רגע, אבל אם אני אדבר בכל זאת לא יתבעו אותי.

מיכל בירן: עובד נורמטיבי כשכתוב לו משהו בחוזה, הוא מציית לו, ולסעיף הזה יש אלמנט של הרתעה והפחדה.

מיכל בירן: הצעת החוק הזאת היא לא תקציבית, היא לא עולה למדינה ולו שקל.

מיכל בירן: איך בכל זאת קרה שוועדת השרים – זה הגוף שמחליט מטעם הממשלה אם הם יתמכו או יתנגדו להצעת חוק – איך ייתכן שאף שאין לזה עלות תקציבית, וזה דבר כמעט אנושי וכמעט מתבקש, בכל זאת הייתה התנגדות?

מיכל בירן: מסתבר שיש התנגדות אידיאולוגית מצד שר הכלכלה נפתלי בנט ואחרים היושבים שם לפגוע ולהקשות על המעסיקים.

מיכל בירן: למה זה מקשה על המעסיקים?

מיכל בירן: כן, כי כשהכול על השולחן, צריך לתת תשובות.

מיכל בירן: אגב, זה לגיטימי לשלם לאדם אחד בחברה שלך סכום אחר מלאדם אחר כי הוא עושה את עבודתו יותר טוב, כי הוא מועיל יותר לחברה שלך.

מיכל בירן: הכול בסדר, אבל מה הבעיה להגיד את זה?

מיכל בירן: הרי אותם אנשים בדיוק הם תומכים נלהבים של השוק החופשי.

מיכל בירן: אני בטוחה גם שרבים עברו בפקולטות ובבתי-הספר לכלכלה ברחבי הארץ ודיברו על תחרות משוכללת.

מיכל בירן: חלק מהתנאים הבסיסיים של תחרות משוכללת הוא שהמידע יהיה פתוח ושקוף באופן סימטרי.

מיכל בירן: כאן יש לנו מצב שהמידע לא שקוף באופן סימטרי, כי הרי ברור שהמעביד, המעסיק, יודע היטב כמה הוא משלם וכמה מקבל כל עובד.

מיכל בירן: לעומת זאת, העובד חי בחשכה ולא יודע את זה.

מיכל בירן: מה ההשלכות של הדבר הזה?

מיכל בירן: ההשלכות המרכזיות הן על קבוצות עובדים מוחלשות, לדוגמה נשים.

מיכל בירן: מסתבר שיש פחות נשים שנכנסות לבוס ואומרות: סליחה, אני חושבת שאני שווה יותר, שהעבודה שלי מצוינת, שאתה צריך אותי, ואני דורשת העלאה במשכורת.

מיכל בירן: מסתמן אחרי שנים של התניות חברתיות שיש פחות נשים שמוכנות לעשות את זה.

מיכל בירן: אבל כשנשים תדענה שאדם שיושב במשרד לצדן ועושה את אותה עבודה בדיוק מקבל 2,000 שקלים יותר מהן, אני מאמינה שיותר נשים במצב כזה כן ייגשו וכן ידרשו את מה שמגיע להן בדין – לא בצדקה, לא בצדק – בדין על עבודתן הטובה.

מיכל בירן: מובן שגם קבוצות עובדים מוחלשות אחרות באוכלוסייה – בני מיעוטים, עובדים שנמצאים בעמדת מיקוח פחותה מול המעסיקים – כשהכול שקוף, היכולת שלהם להתמקח על תנאי ההעסקה שלהם תהיה גבוהה יותר.

מיכל בירן: שוב, חשוב להגיד, אנשים אומרים – העובד על-פי הצעת החוק הזאת לא חייב להגיד.

מיכל בירן: אם הוא יושב בקפיטריה ולא רוצה להגיד כמה הוא מרוויח, חלילה, לא נכנסים לפרטיותו.

מיכל בירן: אבל אם הוא רוצה לספר כמה הוא מרוויח, לשאול את חברו לעבודה כמה הוא מרוויח, הזכות הזאת חייבת להיות שמורה לו.

מיכל בירן: הרי ברור שכל התארגנות עובדים מתחילה מהשיחה הזאת במסדרון, בקפיטריה.

מיכל בירן: אפילו המאבק המוצלח של העוזרים הפרלמנטריים בתקופתי כעוזרת פרלמנטרית, שסיים את המנהג הקלוקל של חברי הכנסת לפצל את משרות עוזריהם – אפילו אז זה התחיל בסופו של דבר משיחת מסדרון שמתחילה ברגע: כמה?

מיכל בירן: איך זה הולך?

מיכל בירן: למה אתם שלושה?

מיכל בירן: כמה אתם מרוויחים?

מיכל בירן: בסופו של דבר שיחות המסדרון האלה מובילות להתארגנות עובדים, מובילות לשיפור התנאים, והן אושיה מאושיות הדמוקרטיה.

מיכל בירן: מנצלים פה לקונה.

מיכל בירן: אומרים, הדבר הזה – קיבלתי כמה תשובות: תלכו לבית-משפט.

מיכל בירן: אבל לשלוח את העובד הנורמטיבי שהוא לבד יתבע את המעסיק שלו – יופיע אחר כך לעולמי עולמים בחיפושים ב"גוגל" כעובד בעייתי.

מיכל בירן: במקום לתקן את זה מהיסוד, לקחת דוגמה – נשיא ארצות-הברית ברק אובמה, אך לפני חודשיים, הוציא צו שאומר שממשלת ארצות-הברית לא תתקשר בהתקשרויות עם חברות שסעיפים כאלה שאוסרים על העובדים לדבר עם עובדים אחרים על תנאי ההעסקה שלהם מופיעים בחוזים שלהם.

מיכל בירן: עם כל הכבוד, ארצות-הברית, שם השוק החופשי הוא משמעותי ועומד, סוגדים לו הרבה יותר מאשר כאן במדינת ישראל, והם מסוגלים לעשות את זה, ואצלנו עומדים כנגד הדבר הזה.

מיכל בירן: אני חושבת שכל השרים שהצביעו נגד ההצעה הזאת חטאו לאזרחים שהם מייצגים.

מיכל בירן: אתם לא לוביסטים של המעסיקים, אתם השליחים של אזרחי מדינת ישראל, שאת מרבית ימיהם מבלים בעבודה.

מיכל בירן: אני שומעת סיפורים מזעזעים.

מיכל בירן: סיפור באחת מחברות התקשורת: כשמחלקים את תלושי השכר עומד אחראי המשמרת ומוודא שהתלושים נכנסים לתיק ולא פותחים אותם במקום העבודה כדי שחלילה הם לא יהיו נושא לשיחה.

מיכל בירן: התופעה הזאת הולכת ומתפשטת גם בהיי-טק, גם בתקשורת.

מיכל בירן: אני חושבת שהצעת החוק הזאת יכולה לצמצם אותה באופן משמעותי, יכולה להיטיב עם קבוצות מוחלשות של עובדים – עם נשים, עם בני מיעוטים.

מיכל בירן: אני מאוד סקרנית לראות איך יצביעו חברי הקואליציה: האם הם ילכו בעקבות צו מצפונם, או שמא יצביעו בעקבות המשמעת הקואליציונית?

מיכל בירן: אני רק דבר אחד יכולה להבטיח: זה לא סופה של הצעת החוק הזאת, זה רק הצעד הראשון, ואנחנו נמשיך וננסה להעביר אותה שוב ושוב עד שהיא תעבור, כפי שמגיע על-פי הצדק והדין.

מיכל בירן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: ישיב השר אורי אריאל בשם שר הכלכלה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – חשיפת תנאי העבודה בין עובדים), התשע"ד–2014 – מוצע לקבוע כי מעסיק לא יאסור על עובדיו בחוזה או בכל אמצעי אחר לחשוף מידע על תנאי עבודתם, לרבות שכרם, בפני עובדים אחרים באותו מקום עבודה, על מנת לאפשר לעובדים להבחין באפליה שמתקיימת במקום עבודתם בניגוד להוראות חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988.

אורי אריאל: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

אורי אריאל: הרצון הוא לאפשר למעסיק לנהל את עסקיו לפי מיטב שיקוליו, תוך התחשבות בצורכי העסק ויחסי העבודה בין כלל העובדים בו.

אורי אריאל: עמדת הממשלה היא שיש להתערב במערכת חוזית זו רק כאשר מתקיים כשל המצדיק התערבות זו.

אורי אריאל: במקרה זה נראה כי פתיחת המידע של המעסיק בפני עובדיו עלולה ליצור כתוצר לוואי לחצים בלתי פוסקים על המעסיק, כשכל עובד יופיע ויטען על קיפוחו או על היעדר הערכה מספקת.

אורי אריאל: הדבר יעיב על מערכת יחסי העבודה בעסק עצמו.

אורי אריאל: יש לזכור כי מעסיק פרטי שונה ממעסיק ציבורי.

אורי אריאל: מערכת השיקולים שלו שונה, מטבע הדברים.

אורי אריאל: זו סביבה עסקית תחרותית שמכתיבה גם מערכת שיקולים שונה בניהול כוח-אדם.

אורי אריאל: ההבדלים בתנאי ההעסקה של העובדים הם נגזרת של אותם שיקולים ואילוצים ולא של אפליה.

אורי אריאל: יתרה מכך, סיטואציה שבה נחשף מידע כזה בין העובדים עשויה בהחלט לבלום תהליכים חיוביים של הערכת עובדים ותמרוצם; עשויה לגרום לחשש בקרב המעסיקים לתמרץ ולתגמל עובדים טובים ואיכותיים, בגלל חשש מלחצים בלתי פוסקים שיופנו אליהם מצד עובדים פחות טובים.

אורי אריאל: הדבר יפגע בעיקר בעובדים הטובים והמצוינים שלא יקבלו הכרה ותגמול כספי על ביצועיהם, יגרום להם דמורליזציה ו"הקטנת ראש", ואף יביא לפגיעה ביכולת הקידום וההשתכרות של אותם עובדים, דבר שבהכרח יסב נזק לעסק עצמו, כך ששכרם של כולם יצא בהפסדם.

אורי אריאל: עקרון חופש החוזים הנו עיקרון בסיסי במשפט האזרחי, והצעת החוק מתערבת ביכולת של הצדדים להסכם לעצב אותו כפי רצונם.

אורי אריאל: נכון שמדובר ביחסי עבודה, אבל די לו למחוקק להכתיב את התנאים המינימליים בהסכם, כמו גובה השכר ומספר ימי החופשה והמחלה, ואין לאפשר למחוקק להכתיב את נוסח ההסכם בכללותו.

אורי אריאל: לא ניתן לבטל או לצמצם למינימום את המרחב החוזי.

אורי אריאל: כבר במצב המשפטי כיום, בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה קיימים כמה הסדרים המאפשרים לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה לקבל מן המעסיקים מידע זמין באשר לתנאי השכר וההעסקה של העובדים בעסק – סעיפים 18 ו-18א לחוק – וכן הסדרים המאפשרים לנציבות להורות למעסיקים לקבל מידע כאמור ולטפל בתלונות המועלות, להגיש תביעות אזרחיות ולבקש מבית-המשפט לתת צו למעביד המורה לו לנקוט פעולות כלליות הנוגעות לכלל עובדיו או לדורשי עבודה או לקבוצה מתוך אלה לשם קיום חובה מחובותיו על-פי הוראה לפי חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה – סעיף 18ט לחוק.

אורי אריאל: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

אורי אריאל: תודה.

חמד עמאר: תודה, אדוני השר.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל בירן – תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, אבקש מחברי הכנסת לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

מיכל בירן: אני יכולה?

חמד עמאר: נא להצביע.

מיכל בירן: סליחה, אני יכולה עוד להגיב?

מיכל בירן: סליחה, חבר הכנסת עמאר?

חמד עמאר: – – – הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 33 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – חשיפת תנאי העבודה בין עובדים), התשע"ד–2014, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 18, נגד – 33, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק לא התקבלה ויורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2249/19; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר גישה ובטיחות בנתיבי תנועה ציבוריים), התשע"ד–2014, של חברי הכנסת תמר זנדברג ויריב לוין.

חמד עמאר: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, חבר הכנסת יריב לוין, שותפי להצעת החוק, בסיכום לפני שניות ספורות עם השר שעומד לידך, סיכמנו: תשובה והצבעה במועד אחר, על מנת לבחון עם הדרג המקצועי במשרד.

תמר זנדברג: אני כבר אומרת בהתחלה, כי אפילו שותפי להצעת החוק – – –

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר, חברי הכנסת.

תמר זנדברג: אם כך, אני אולי אנצל את הדקות שעומדות לרשותי כדי להצביע על החשיבות ועל הצורך בהצעת החוק הזאת.

תמר זנדברג: וכאמור, בסיכום עם שר הפנים, מכיוון שמדובר בהצעת חוק שנוגעת לחוק התכנון והבנייה, אנחנו נבוא בדברים עם הדרג המקצועי וננסה להגיע להסכמה משותפת.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזו נולדה מתוך הכרה עם המציאות התכנונית הקיימת בישראל.

תמר זנדברג: כולם וכולן יודעים ויודעות שאנחנו בעיצומו של משבר דיור, חריף אפילו, ומשרד האוצר יודע על כך, מכין תוכניות על כך, מחויב לכך.

תמר זנדברג: יש גורם נסתר שעומד, לדעתי ולדעת אנשי מקצוע רבים, בבסיסו של משבר הדיור הזה, והוא קצת סמוי מן העין.

תמר זנדברג: לא מדובר בהיצע הדירות, ולא מדובר בצורך בהפשרת קרקעות נוספות לבנייה, לא מדובר בכל הגורמים האלה שהשיח הציבורי דן בהם.

תמר זנדברג: מדובר בגורם תכנוני – האופן שבו שכונות המגורים בישראל מתוכננות.

תמר זנדברג: שכונות המגורים בישראל, מקום המדינה ועד היום, וכולל מאות-אלפי יחידות דיור שמתוכננות בימים אלה במסגרת תוכנית דיור החירום של קבינט הדיור בראשות השר לפיד – שכונות המגורים האלה בנויות בצורה כזאת, וזה תמיד באותה צורה: מאתרים קרקע פנויה, וכאן בודקים של מי הבעלות, אם פרטית או מינהל מקרקעי ישראל, זה לא משנה כרגע; מתכננים עליה שכונת מגורים.

תמר זנדברג: שכונת המגורים הזאת בדרך כלל נמצאת בתחומה של רשות מוניציפלית כזו או אחרת, ואותה רשות מוניציפלית רוצה שהאוכלוסייה שתגור באותה שכונת מגורים תהיה אוכלוסייה מהמעמד הבינוני, זוגות צעירים, אוכלוסייה עם שני ילדים שהולכים לבית-ספר.

תמר זנדברג: ולכן צריכים מאפייני דיור מסוימים: דירת ארבעה חדרים, חמישה חדרים, עם מחסן, עם שתי חניות; כי לכולנו, לכל אוכלוסיית היעד, בני ובנות המעמד הבינוני, זוגות צעירים, משפחות צעירות, כמובן יהודיות, יש כמובן לפחות שני רכבים.

תמר זנדברג: ואותה שכונה מוקמת לה בתכנון – בדרך כלל זה מגדלים או בנייה מרקמית, סביב פארק שאמור להיות לרווחת הילדים שישחקו בו בערך שעתיים אחר-הצהריים.

תמר זנדברג: ומכיוון שלכל דירה יש שתי חניות עבור שתי המכוניות של אותה משפחה, צריך וחובה גם, אחרי שבנינו את הדירה ואחרי ששיווקנו לזוגות צעירים וכו' – מה צריך לעשות?

תמר זנדברג: כביש.

תמר זנדברג: חייבים לסלול מחלף, חייבים לצאת ולהיכנס מהשכונה, כי יש פקקים, אין דרכי כניסה ויציאה.

תמר זנדברג: ואז משרד התחבורה אומר: אוקיי, חייבים להיענות לצורך השעה, לסלול כביש, לסלול מחלף.

תמר זנדברג: ככה נולדה צורת הבנייה שנקראת "שכונת המגורים הישראלית", שהאדריכל פרופסור הלל שוקן קרא לה "בלון על חוט"; הבלון זה השכונה, לפי המאפיינים שתיארתי, החוט זה הכביש.

תמר זנדברג: בטוח במאה אחוז שהביקוש לנסיעות מהשכונה ואל השכונה עולה על רוחב הכביש ועל רוחב המחלף.

תמר זנדברג: זה בטוח, זה תמיד קורה, כי עוברות עוד משפחות ויש עוד ביקוש, וזה לא בר-קיימא, אי-אפשר לקיים שכונה על כביש כניסה ויציאה.

תמר זנדברג: עוד יותר בטוח שיהיו פקקים בכביש הזה, ויהיה זיהום אוויר, ועוד יותר, ועוד יותר, ובטוח שאותה שכונה תישאר לעד שכונה שמבוססת, שלא לומר תלויה באופן בלעדי, על רכב פרטי, וככה נולדות ונוצרות שכונות וערי שינה הידועות בשם "הפרבר הישראלי", שלא מאפשרות התבססות אמיתית על תחבורה מקיימת; שבתי-הספר בהן אינם במרחק הליכה מבתי המגורים; שמקומות העבודה מרוחקים, באיזה אזור תעשייה שחובה להגיע אליו ברכב פרטי, עם מקום חניה שמשולם על-ידי מקום העבודה גם שם, ואין בכך שום בעיה מכיוון שיש שני מקומות חניה לאותה דירת מגורים שכרגע תיארתי איך היא נראית.

תמר זנדברג: בקיצור, אדוני סגן שר האוצר – בכוונה אני פונה אליך, כי זה עומד בבסיס תוכנית הדיור שאתם כרגע מציעים – יש בעיה מרכזית בכך שתוכנית הדיור הנוכחית מתכננת לבנות עוד מאות-אלפי יחידות דיור כרגע, שהן עוד מאותו דבר: עוד שכונות פרבריות, תלויות ומבוססות רכב פרטי, ולכן כמעט בהכרח מחירי הדיור בתוכניות האלה לא עומדים לרדת, מכיוון שהתכנון מבוסס בדיוק על אותו – במילים אחרות: מה שהיה הוא שיהיה.

תמר זנדברג: פשוט להוסיף עוד מאותו דבר.

תמר זנדברג: בניגוד לזה, מה שצריך לעשות זה להתחיל את התכנון העירוני ממקום אחר לגמרי, ממקום שמסתכל איפה צריכים להיות מתוכננים המגורים ומה דרכי הגישה אליהם, למקומות העבודה, למוסדות הציבור וכו'.

תמר זנדברג: ועל הדבר הזה כמעט לא ניתנת היום, בתכנון הישראלי הנוכחי, מחשבה.

תמר זנדברג: השאלה היחידה שאנחנו שואלים את עצמנו היא אילו קרקעות להפשיר בשביל לבנות עוד ועוד דירות, אותו דבר.

תמר זנדברג: בניגוד לזה, מה שצריך היה לעשות זה להתחיל לבנות את שכונות המגורים או את המגורים במרכזי הערים, או אם אנחנו מוסיפים עוד ועוד יחידות דיור, בין שזה בפרויקטים של פינוי-בינוי, בין שזה בשכונות חדשות, ובין שזה – ורצוי מאוד – בפרויקטים של התחדשות עירונית, להתחיל מהתשתית.

תמר זנדברג: איך אפשר להגיע ממקום למקום?

תמר זנדברג: האם המגורים מבוססים על אפשרויות תנועה ברגל, באופניים, בתחבורה ציבורית, לפני שהן מאפשרות חניה, כביש ומחלף לרכב פרטי?

תמר זנדברג: ועל הצורך החיוני הזה, שהוא צורך חיוני חברתי, כלכלי, עבור פתרון משבר הדיור, באה לענות הצעת החוק הזאת, שנכתבה לבקשת חבר הכנסת יריב לוין ולבקשתי – אנחנו עומדים בראש השדולה לתחבורה בת-קיימא – על-ידי ארגון "אדם, טבע ודין".

תמר זנדברג: היא עושה דבר פשוט: יש היום – וכל מי שבקי בעולם התכנון יודע – תסקיר השפעה על הסביבה.

תמר זנדברג: כל תוכנית בנייה אמורה לכלול בתוכה תסקיר שכולל את ההשפעות הסביבתיות השונות שנובעות ועולות מתוכנית הבנייה הזאת.

תמר זנדברג: ההצעה שלנו באה לבקש תסקיר תחבורה מקיימת, כלומר שכחלק אינהרנטי ואינטגרלי של תוכנית הבנייה תצטרך להינתן התשובה על השאלה מה הן דרכי הגישה בתחבורה ציבורית, ברגל, באופניים, לתוספת המגורים שעולה מתוכנית הבנייה הזאת.

תמר זנדברג: במילים אחרות, כאשר אנחנו מוסיפים יחידות דיור צריכה, באופן אינטגרלי של התכנון למגורים, להישאל גם השאלה איך האנשים שעומדים לגור בדירות האלה יגיעו למקומות שהם צריכים – איך הם יגיעו לעבודה?

תמר זנדברג: איך הם יגיעו לבית-הספר?

תמר זנדברג: איך הם יצאו מהשכונה בשעות הפנאי שלהם?

תמר זנדברג: וכו' וכו'.

תמר זנדברג: העובדה שתסקיר כזה חסר היום בתהליך התכנון היא אחד הכשלים המרכזיים שבו, והיא הגורם המרכזי לכך שאנחנו ממשיכים לייצר ערי שינה פרבריות במקום מגורים עירוניים איכותיים.

תמר זנדברג: וזה מרכיב שעומד במוקד העובדה שמשבר הדיור לא ייפתר ומחירי הדיור לא ירדו אם אנחנו נמשיך לתכנן עוד מאותו דבר.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שהדבר הזה הוא קריטי במיוחד לאוכלוסיות מוחלשות, ואפילו לאוכלוסיות מיעוטים שמתבססות יותר מכול על תחבורה ציבורית, והן דווקא אלה שהשירות הזה נמנע מהן.

תמר זנדברג: בראשן – אוכלוסיות מוחלשות מפאת גיל, כמו למשל קשישים ונוער, ואוכלוסיות מוחלשות סוציו-אקונומית.

תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את העובדה שחברי חברי הכנסת הערבים נמצאים כאן ולהזמין אתכם לסיור שאנחנו עורכים בקרוב בנושא תחבורה ציבורית במגזר הערבי, כי שם הבעיה אקוטית במיוחד, מפני שבמגזר הערבי יש ערים שהתכנון למגורים בהן הוא מצוין, הוא צפוף.

תמר זנדברג: יש בהן מרכז עיר שחי וקיים, אבל תחבורה ציבורית נעדרת מהן כמעט לחלוטין, וזה גורם שיכול היה לשנות באופן מרכזי גם את השירות לאוכלוסייה וגם את העירוניות של אותו יישוב.

תמר זנדברג: אני רוצה לסיים בכך שהשר האחראי, שהוא שר הפנים, מכיוון שמדובר בתיקון לחוק התכנון והבנייה, קיבל חוות דעת מהדרג המקצועי במשרדו שמבוססת על כך שהנושא הזה כבר קיים בהליך התכנון הקיים.

תמר זנדברג: כל מי שמכיר את מערכת התכנון הישראלית – ויש כאן הרבה כאלה – יודע שזה ממש לא המצב, ויש הרבה מאוד מה לעשות; למעשה, להפוך את פירמידת החשיבה התכנונית על פיה, להתחיל מהתכנון לתחבורה ונגישות, ורק אחר כך להגיע למגורים.

תמר זנדברג: ולכן אני שמחה על ההיענות של השר לבחון בעצמו שוב, יחד עם הדרג המקצועי, את הנושא.

תמר זנדברג: אנחנו נעשה את זה בשיתוף הארגון המציע, בשיתופנו, חבר הכנסת יריב לוין ואני, המציעים, ואני מקווה שנצליח להתכנס להצעה מוסכמת שתשפר משמעותית את התכנון בישראל.

תמר זנדברג: תודה.

חמד עמאר: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1106/19; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה לנמק את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על ספרי לימוד), התשע"ג–2013.

חמד עמאר: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, ברשות היושב-ראש, אני רוצה לברך את אורחי, חבר הפרלמנט הגרמני סטפן ליביץ', שיושב כאן ביציע המכובדים.

מוחמד ברכה: אני מברך אותו ואת החברים המתלווים אליו.

מוחמד ברכה: אנחנו ננהל דיון.

מוחמד ברכה: הוא חבר בסיעת השמאל Die Linke בפרלמנט הגרמני, ואנחנו בקשר גם עם הסיעה שנים רבות.

מוחמד ברכה: ברוכים הבאים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא לא הצעת חוק חדשה; היא מלווה את עבודת הכנסת מזה שנים.

מוחמד ברכה: בכנסת השמונה-עשרה היא הונחה על שולחן הכנסת על-ידי ועל-ידי חבר הכנסת לשעבר זבולון אורלב.

מוחמד ברכה: היא באה לעשות צדק בנושא כל כך חשוב – מרכיב הוצאות החינוך בתקציב כל משפחה הוא תקציב מרכזי, במיוחד בחודש ספטמבר, עם פתיחת שנת הלימודים.

מוחמד ברכה: תקציב החינוך והספרים מהווה נטל כבד על תקציבה של כל משפחה, על אחת כמה וכמה כשמדובר במשפחות מעוטות יכולת או במשפחות שנמנות עם האשכולות הסוציו-אקונומיים הנמוכים.

מוחמד ברכה: כידוע, היום, על-פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 33% מכלל הילדים במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אחד מכל שלושה לא חי במצב סביר אלא במצב קשה מאוד מאוד.

מוחמד ברכה: כשאנחנו מדברים על הצורך בחיסול או במיגור העוני – מיגור העוני לא ייעשה רק על-ידי קצבאות, עם כל החשיבות, אלא גם על-ידי פתיחת שערים להשתלבות בחיים, בעבודה ובלימודים של המשפחות ושל הילדים האלה.

מוחמד ברכה: לדעתי, הצורך בהוזלת ספרי הלימוד הוא צורך חברתי מהמדרגה הראשונה.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות שמשפחה שיש בה שלושה או ארבעה ילדים שלומדים בבתי-ספר, התקציב של קניית ספרי הלימוד יהווה כמעט מחצית מהתקציב השנתי שלה.

מוחמד ברכה: אם נדבר על שתי אוכלוסיות שסובלות במיוחד מאחוזים גבוהים של עוני – אני מתייחס לאוכלוסייה הערבית ולאוכלוסייה החרדית – שם יותר מ-60% מהילדים חיים מתחת לקו העוני.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אם המדינה תלך לקראתם בקביעת מס ערך מוסף אפס על ספרי לימוד, זו תהיה תרומה משמעותית לקידום זכותם של הילדים לרכוש השכלה ולהתקדם בחיים.

מוחמד ברכה: אני עשיתי בדיקה, אדוני היושב-ראש – אדוני סגן שר האוצר, אני מבין שאתה תענה, ואני מבקש שתקשיב היטב.

מוחמד ברכה: עשיתי בדיקה דרך בית-הוצאה וחנות ספרים גדולה בנצרת לגבי כמה ספרים במיוחד.

מוחמד ברכה: קודם כול, יש מונופול על הוצאת ספרים של כמה חברות, במיוחד באנגלית ובמתמטיקה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אין פה מצב של תחרות בעניין של עלויות ההדפסה.

מוחמד ברכה: למשל, ספר שנקרא Even More Unseens, עלות ההדפסה שלו היא 3 שקלים, והוא נמכר בפי-כמה, ב-40 שקל.

מוחמד ברכה: חוברת עבודה לספר בספרות ערבית של כיתה ז' – עלות הדפסה היא 5.5 שקלים, והוא נמכר ב-9 שקלים.

מוחמד ברכה: ספר אחר בהבנת הנקרא בערבית – עלות ההדפסה היא 5 שקלים, ומוכרים אותו ב-18 שקלים.

מוחמד ברכה: אני לא ארחיב, אבל יש עוד שתי דוגמאות שלדעתי בולטות מאוד: ספר שנקרא Panorama, ספר באנגלית לכיתה ו' – עלות ההדפסה שלו, אדוני סגן השר, 8 שקלים.

מוחמד ברכה: בכמה מוכרים אותו אתה חושב?

מוחמד ברכה: זה מחיר נקוב – 72.4 שקלים.

מוחמד ברכה: הספר "מבט חדש", ספר מדעים לכיתה ז' – זה ספר בצבעים – עלות ההדפסה שלו 10 שקלים, ומוכרים אותו ב-59.3 שקלים.

מוחמד ברכה: וכאן אנחנו רואים שמרכיב המע"מ הוא מרכיב מאוד משמעותי ומאוד מכביד.

מוחמד ברכה: ולכן, אם אנחנו באמת רוצים לקדם את השכבות החלשות, כפי שאומרים בממשלה, או לקדם השתלבותן בעבודה ובחיים ובהשכלה, אני חושב שזה דבר שהוא מובן מאליו, לפחות שהמדינה תתרום את תרומתה בביטול המע"מ או בקביעת מע"מ אפס על ספרי לימוד.

מוחמד ברכה: אני יודע שהשאלה הזאת מונחת לפתחו של משרד האוצר, אבל אני גם רוצה לשמוע את עמדתו של משרד החינוך, ואני יודע שיש רוחות חדשות המנשבות במשרד החינוך.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום שגם שר החינוך יגיד את דברו.

מוחמד ברכה: זה לא רק נושא תקציבי, אלא זה נושא חברתי-חינוכי מהמדרגה הראשונה, והשילוב בין התשובה של משרד האוצר לתשובת משרד החינוך יכול לשפוך אור גדול על הצורך בביטול מס ערך מוסף על ספרי לימוד.

מוחמד ברכה: על כן, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע בעד הצעת החוק שאני מביא בפניכם, שקובעת שמס ערך מוסף על ספרי לימוד יהיה אפס.

מוחמד ברכה: אני מבקש את תמיכתכם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חמד עמאר: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר בראשית דברי אומר שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.

מיקי לוי: שיטת המס הנהוגה בישראל קובעת, ככלל, מס ערך מוסף בשיעור אחיד על כלל המוצרים, ואין בכוונתה של הממשלה להרחיב את רשימת הפטורים ושיעורי המס המיוחדים.

מיקי לוי: יש לציין כי מדינות רבות אשר מיישמות את שיטת שיעורי המס הדיפרנציאליים אינן ממליצות על אימוץ השיטה האמורה בשל כלל הקשיים ביישומה ובפיקוח עליה.

מיקי לוי: אי-עמידה על עיקרון זה של אחידות המס תביא לפריצת הסכר ולגל של בקשות מצד סקטורים נוספים במשק להעניק להם פטור ממס או לקבוע שיעור מס שונה, כגון תרופות – –

ניצן הורוביץ: דירות.

מיקי לוי: – – מכשירים רפואיים – –

ניצן הורוביץ: דירות.

מיקי לוי: – – מים – –

ניצן הורוביץ: דירות.

מיקי לוי: – – חשמל – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: – – ספרים וכדומה.

איציק שמולי: הסכר לא נפרץ – – –

קריאה: ומה עם הדירות?

מיקי לוי: אני בטוח, אני בטוח – הרי אתה לא רוצה שאני אלחש לך באוזן, ואני מוכן לעשות את זה, חבר הכנסת ניצן – אני בטוח – – –

איציק שמולי: זה הנאום שלך מלפני חצי שנה.

מיקי לוי: אני בטוח שכוונתם של חבר הכנסת ברכה וחברי כנסת אחרים טובה, אך פריצת המע"מ האחיד אינה הדרך.

דב חנין: – – – לפני שנה – – –

מיקי לוי: לפיכך, אבקש מן הכנסת לדחות את הצעת החוק.

מיקי לוי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אתה רוצה להשיב?

קריאות: – – –

איציק שמולי: זה – – – שלך מלפני שנה.

חמד עמאר: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, אדוני סגן השר מיקי לוי, שמע, כנראה מי שכתב לך את התשובה – – –

מיקי לוי: אני כתבתי.

מוחמד ברכה: לא, באמת, תקשיב, תקשיב.

מוחמד ברכה: זה תשובה שנכתבה לפני נדמה לי ארבע או חמש שנים.

מיקי לוי: לא, ממש לא.

מוחמד ברכה: אלה אותם טיעונים – פריצת – – –

מיקי לוי: זו תשובה שהקראתי לחבר הכנסת – – –

מוחמד ברכה: – – – פריצת המסגרת ופריצת המע"מ.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים פה על ערך חברתי מהמדרגה הראשונה.

מוחמד ברכה: הרי אתם נגד קצבאות ונגד תשלומי העברה ונגד אני לא יודע מה.

מוחמד ברכה: לפחות תתרמו לכך שיהיו בידי האנשים הנחשלים כלים להתקדם ולהשתלב בהשכלה ובשוק העבודה.

מוחמד ברכה: לכן, אני רואה שהתשובה היא תשובה לקונית.

מוחמד ברכה: הנושא, האמת, הוא יותר רחב מאשר מס ערך מוסף אפס.

מוחמד ברכה: הוא מתייחס למכלול של בעיית המונופול על ספרי לימוד.

מוחמד ברכה: הוא גם יכול להתייחס לעדכון ספרי לימוד –שמחייבים לעדכן משנה לשנה, ואז הורה לא יכול להעביר ספר מבן לבן הבא, כי כבר יש ספר חדש וחובה חדשה.

מוחמד ברכה: לכן, אני לא אתנגד אם סגן השר יסכים שהנושא יידון במכלול הראוי, במסגרת ועדת החינוך, ואז להפוך את זה – – –

מיקי לוי: יושב כאן יושב-ראש ועדת החינוך.

מיקי לוי: יש לו סמכות לקבוע את זה – – –

מוחמד ברכה: כן, כן.

מוחמד ברכה: אז אני – – –

מיקי לוי: יושב-ראש ועדת החינוך – – –

מוחמד ברכה: הוא מקבל.

מוחמד ברכה: יושב-ראש ועדת החינוך ישמח שהנושא יידון אצלו, אני חושב – – –

מיקי לוי: הממשלה דחתה – – –

מוחמד ברכה: – – – חבר הכנסת מצנע.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: אוקיי.

מוחמד ברכה: תודה.

חמד עמאר: אתה מציע להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

מוחמד ברכה: כן, כן.

מיקי לוי: מצביעים, מצביעים.

חמד עמאר: מצביעים על הצעה לסדר-היום.

קריאות: – – –

חמד עמאר: מצביעים.

חמד עמאר: אתם לא – – –

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: הצעה לסדר-היום זה בעד.

יריב לוין: הצעה לסדר-היום, נכון?

חמד עמאר: הוא הפך את זה להצעה לסדר-היום.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים כהצעה לסדר-היום.

מיקי לוי: מה, הפכת את זה להצעה לסדר-היום?

מוחמד ברכה: אמרתי לך, אתה לא מקשיב – – –

חמד עמאר: כן, הוא אמר שהוא הופך את זה להצעה לסדר-היום.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

חמד עמאר: הופעלה הצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: לא להפריע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 59 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על ספרי לימוד), התשע"ג–2013, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 59, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה תועבר לוועדת החינוך כהצעה לסדר-היום.

חמד עמאר: פעילות תאגידי המים

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעות לסדר-היום.

חמד עמאר: מתחילים בנושא: פעילות תאגידי המים, הצעות מס' 3235, 3239, 3251 ו-3269.

חמד עמאר: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: מי עוד בהצעה שלי לסדר-היום?

חמד עמאר: מי משיב?

חמד עמאר: סגן השר.

חמד עמאר: סגן השר מיקי לוי.

מירי רגב: לא, מי עוד בהצעה לסדר-היום.

מירי רגב: מי מדבר בהצעה?

חמד עמאר: איציק שמולי.

חמד עמאר: יש לך ארבעה חבר'ה.

מירי רגב: אזולאי, אתה לא בהצעה הזאת לסדר-היום?

קריאות: – – –

מירי רגב: חברי חברי הכנסת, היושב בראש הדיון היום, אני רוצה לפתוח בכך שהיום הוא היום השישי למבצע "שובו אחים".

מירי רגב: אנחנו ממשיכים לקוות ולהתפלל להחזרתם של הנערים החטופים הביתה בשלום.

מירי רגב: אני מבקשת להגיד כמה אמירות לגבי חברת הכנסת זועבי.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, אני חושבת שיושב-ראש הכנסת צריך להעביר מסר ברור לחברי הכנסת שמסיתים כנגד קיומה של מדינת ישראל.

מירי רגב: אין ספק שחברת הכנסת זועבי ניצלה את מעמדה, כמו גם את חסינותה, לפרוס את המשנה הארסית שלה לשנאה לאומה היהודית ולמדינת ישראל.

מירי רגב: זו לא הפעם הראשונה שהיא עושה את זה.

מירי רגב: זה כמה שנים חברת הכנסת זועבי נוקטת שנאה והסתה, אם נגד הכומר גבריאל בנצרת, שמעודד גיוס של נוצרים לצה"ל, אם נגד צה"ל דרך זה שהיא השתתפה ב"מרמרה", ואם דרך הפגנות שהיא משתתפת בהן – יחד עם דגלי אש"ף ופלסטין.

מירי רגב: הגיע הזמן שהכנסת תעביר מסר ברור: חברי כנסת שפועלים נגד מדינת ישראל ותומכים בארגוני טרור הם חלק מאותם ארגונים.

מירי רגב: חברת הכנסת זועבי היא כנראה הסוכנת של ה"חמאס" בכנסת, אחרת מה?

מירי רגב: אם היא סוכנת של "חמאס" בכנסת ואם היא משתפת פעולה עם ה"חמאס", צריך לעשות את הכול כדי להסיר את חסינותה, ואני חושבת שבעניין הזה חברי הכנסת צריכים להתגבש כולם ולעשות את כל מה שניתן, לשלוח מכתבים ליועץ המשפטי לממשלה, כדי שזועבי לא תישאר חברת כנסת; להעמיד אותה לדין על הסתה כנגד אזרחי המדינה הזאת, ואני מקווה שגם תצא פה אמירה ברורה, גם מיושב-ראש הכנסת.

מירי רגב: לצערי, הגיע הזמן, סגן השר מיקי, להגיד את האמת לציבור: הציבור לא משלם את מחיר המים, הציבור משלם את מחיר תאגידי המים.

מירי רגב: תגידו את זה בקול, בצורה ברורה, בצורה נחושה, אז הציבור ידע על מה הוא משלם.

מירי רגב: אבל אל תספרו שמחיר מים הוא 13 שקלים.

מירי רגב: זה שקר.

מירי רגב: מחיר המים ב"מקורות" הוא 3 שקלים, ואני רוצה להבין איך אנחנו משלמים מחיר מים כזה.

מירי רגב: הגיע הזמן להגיד לציבור באופן חד וברור – – –

מיקי לוי: – – –

מירי רגב: – – – באופן חד וברור, שתאגידי המים – – –

חמד עמאר: סגן השר, אני מנהל את המליאה ואני אקבע מתי היא תרד ומתי היא תמשיך.

חמד עמאר: תודה.

מיקי לוי: בסך הכול אומר – – – 75% מהזמן.

מירי רגב: הגיע הזמן – תודה, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: הגיע הזמן, מיקי, שתאגידי המים – תבטלו אותם, משום שהם לא מבצעים את תפקידם האמיתי.

מירי רגב: אם תפקידם היה לשמור על משק מים סגור, זה לא מה שהם עושים.

מירי רגב: הם הפכו להיות תאגיד מפלצתי שפוגע באזרחים, שמנותק מהאזרחים.

מירי רגב: כשאתה מתקשר לתאגיד המים – סגן השר, אני מבינה שסתיו מאוד מעניינת, אבל אני מדברת אליך.

מירי רגב: לא נותר לי אלא לדבר אליך, כי השר איננו.

מירי רגב: לא שאני עושה את זה מאהבה, אבל אין לי ברירה אחרת.

מירי רגב: ואם אני מדברת אליך, לפחות תתייחס למה שאני אומרת, כי בטח רשות המים הכינו לך רשימה של דברים שתענה עליהם, כי הרי הפקידים מנהלים אתכם.

מירי רגב: אז בוא לפחות תענה על דברים שאתה מאמין בהם.

מיקי לוי: איזה נחמד, כששולחים את הפקידים הביתה – – –

מירי רגב: לא, ההפך.

מירי רגב: אני אומרת, בואו נשלח אותם הביתה.

מירי רגב: עכשיו אני חייבת להגיד שאני מתפלאת על השר שלך, כי כשהוא הולך – ויש לו יכולת להיות אמיץ; הוא ביטל את המע"מ על דירה ראשונה, מה שלא עשה, לדוגמה, שר השיכון הקודם ושר האוצר הקודם.

מירי רגב: נכון, אטיאס?

מירי רגב: אבל במהלך כזה לגבי מים, שנוגע לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל – או שהוא יבוא ויבטל את המע"מ, ויגיד: אני מוריד את מחיר המים ב-30%, או שיבטל את תאגידי המים, כי ביטול תאגידי המים, זה אומר הורדת מחיר המים.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שמחיר המים הוא מחיר של ויסקי.

מירי רגב: עכשיו, אני מזהירה אותך, מיקי.

מירי רגב: מיקי, אני אומרת את זה חד וחלק, שלא יהיו פה אי-הבנות: אנחנו נצא לקמפיין ציבורי, יחד עם חברי כנסת, ראשי ערים – ואתה יודע בדיוק, כל ראשי הערים הגיעו השבוע לכנסת – יחד עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, יחד עם התקשורת.

מירי רגב: נאלץ אתכם, בכפייה, לבטל את המפלצת הזאת שהקמתם, את אותה פרה חולבת מהאזרחים, שכן לא מגלים שם לא רחמנות ולא אוזן קשבת, וכל מה שהם עושים זה להסתכל על החור של הגרוש.

מירי רגב: הגיע הזמן להוריד את מחירי המים.

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת מירי רגב.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי.

מיקי רוזנטל: זה כמעט סחיטה באיומים.

מיקי רוזנטל: מה זה הדבר הזה?

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני סגן השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, הנושא של תאגידי המים – זו בעיה כואבת ומתמשכת, אדוני סגן השר.

איציק שמולי: אני שמח מאוד שהנושא הזה עולה, וביתר שאת גם בכנסת הזאת.

איציק שמולי: כי הגיע הזמן לומר את האמת: תאגידי המים, אולי בשעתו הרעיון להקימם היה רעיון נכון, מכיוון שהרשויות המקומיות לא השקיעו את הכספים הנדרשים בתשתיות.

איציק שמולי: אבל מאז כבר חלפה תקופה מאוד ארוכה, והיום אפשר להשיג בדיוק את אותה התוצאה עם רגולציה נכונה, עם חקיקה מתאימה ועם משק כספי סגור של הרשויות המקומיות, שיחייב אותן להשקיע את הכספים שמתקבלים בגין מים וביוב בתשתיות העירוניות.

איציק שמולי: יושב-ראש מרכז השלטון המקומי וראשי הערים שהיו השבוע בוועדת הפנים הצהירו חד וחלק על המחויבות שלהם לעשות את זה.

איציק שמולי: וזאת לא רק השאלה של המחיר.

איציק שמולי: בואו נדבר על הנגישות של התאגידים לאנשים.

איציק שמולי: יש לך בעיה, אתה מתקשר לתאגיד, תחכה אולי שלושה ימים עד שמישהו ירים את הטלפון.

איציק שמולי: יש בעיה גם של שקיפות: אף אחד לא אומר לאזרחים מהי המדיניות בכל נושא ונושא.

איציק שמולי: אם רוצים להחליף, לדוגמה, אדוני היושב-ראש, את מד המים בבית שלך, פשוט באים, מחליפים, לא שואלים אותך, ושבוע אחרי זה אתה מקבל חשבון של 2,500 שקל.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: ככה.

איציק שמולי: וזה לא נגמר פה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אתה יודע, אדוני סגן השר, בחודשים האחרונים אני מנהל פה מאבק מאוד מאוד עיקש נגד ניתוקי מים.

איציק שמולי: התאגידים הגיעו לכזה מצב שערורייתי, שיש להם את החוצפה לבוא לבית הזה ובאמצעות

איציק שמולי: כם לקדם חקיקה, לקדם חקיקה שמפקידה בידי תאגידי מים פרטיים את הסמכות לנתק מים לאנשים.

איציק שמולי: עד לרמה הזאת החוצפה של מנהלי התאגידים הגיעה.

איציק שמולי: ואתם, במקום לעצור את המהלך הזה, מגבים אותו.

איציק שמולי: מגבים אותו.

איציק שמולי: איפה נשמע שמדינה מתוקנת בעולם המערבי מאפשרת לתאגידים פרטיים לנתק מים לאנשים רק כדי שהם יוכלו לגבות את החובות של משקי-הבית הפרטיים?

איציק שמולי: איפה נשמע דבר כזה?

איציק שמולי: אני אומר לך לסיום, אדוני היושב-ראש, המפלצת הזאת, חייבים להסיר אותה.

איציק שמולי: זה משהו שרובץ על כל האזרחים של מדינת ישראל, המנגנונים המנופחים האלה ורוע הלב הזה.

איציק שמולי: כשאתה מתקשר למנהל תאגיד ושואל אותו: למה ניתקת מים לאישה שהיא מבוגרת וחולה?

איציק שמולי: מה הוא אומר לך?

איציק שמולי: כי אני החלטתי, כי אני השריף המקומי, כי אני אקבע, לא הכנסת ואפילו לא הממשלה.

איציק שמולי: אז אני חושב, אדוני סגן השר, שהגיע הזמן להסתכל במראה ולהגיד לתאגידים: קודם כול, אין יותר ניתוקי מים במדינת ישראל.

איציק שמולי: ודבר שני, הגיע הזמן לסגור אתכם, כי את מה שאתם עושים, ועושים בצורה כושלת, יוכלו לעשות בצורה טובה יותר הרשויות המקומיות.

איציק שמולי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להתחיל בדברי ברכה ליושבת-ראש ועדת הפנים, חברת הכנסת מירי רגב, שיצאה למהלך שמשותף לרבות ורבים כאן בבית הזה, לעשות דבר די ברור ומובן מאליו – ואגב, רק לא מזמן נוכחנו בנזקים – וזה לבטל את המהלך החדש ועם זאת המאוד-מאוד מזיק של הקמת תאגידי המים.

תמר זנדברג: היינו השבוע בדיון ביוזמת היושבת-ראש, ודובר שם הרבה על המחיר ועל איך הקמת תאגידי המים העלתה את המחיר לצרכנים.

תמר זנדברג: ונדמה לי שכל אחת ואחד מאתנו שקוראים את חשבון המים – זה די ברור ומובן מאליו שבבת-אחת מחיר המים קפץ בעשרות אם לא במאות אחוזים.

תמר זנדברג: זה קרה לי אישית, זה קרה לכל אחת ואחד כאן.

תמר זנדברג: אפשר להתווכח על הסיבות לזה, אין ספק – על התהליך הנסיבתי שבו זה קרה לאחר הקמת תאגידי המים.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה לומר משהו יותר עקרוני לגבי המהות של תאגידי המים ותהליך ההקמה שלהם.

תמר זנדברג: אנחנו, בוועדת הפנים, בוועדת הכלכלה, בוועדת הכספים, עוסקים הרבה בנושא של הפרטה זוחלת והתחלה אטית של הוצאת סמכויות שלטוניות ושירות שצריך להיות שירות שלטוני, במיוחד של תשתית, מצד אחד, ומצד שני שירות בסיסי יסודי כמו מים – הוצאה שלהם מתחום האחריות של הרשות הציבורית.

תמר זנדברג: וכשאנחנו באים, בין היתר, לוועדת הפנים בנושאים של השלטון המקומי, ומדברים על התחלת התאגוד של אותן סמכויות, אז מה אומרים לנו?

תמר זנדברג: לא, זו לא הפרטה.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי תאגיד זה בבעלות עירונית.

תמר זנדברג: 100% בעלות עירונית, 50% בעלות עירונית 50% בעלות ממשלתית, מה שלא תרצו.

תמר זנדברג: והנה, מסתבר שבנסיבות אחרות, כשאנחנו באים לרשויות המקומיות או למשרדי הממשלה בדרישה ואומרים להם: בואו קחו אחריות על מה שקורה בתאגידים – וכרגע זה לא משנה אם זה תאגיד ים וחופים של חלק מהעיריות או שזה תאגיד מים – מה אומרים לנו?

תמר זנדברג: לא, זה לא אנחנו, זה התאגיד.

תמר זנדברג: כלומר, בואו פעם אחת ולתמיד נודה על האמת, שבתהליך התאגוד של סמכויות שלטוניות החוצה יש תהליך הפרטה, אם לא לפחות התחלה של תהליך הפרטה.

תמר זנדברג: ואז נלווים לזה כל אותן רעות חולות של תהליך הפרטה: המחיר עולה, השירות מתדרדר, כמו שראינו במקרים שהביא כאן חבר הכנסת איציק שמולי, גם כאן במליאה וגם בוועדת הכלכלה בדיון בנושא.

תמר זנדברג: איפה יעלה על הדעת שמנתקים מים לאנשים ומונעים מהם את השתייה ואת המקלחת לילדים בגלל חוב כספי?

תמר זנדברג: איפה נשמע דבר כזה?

תמר זנדברג: איפה נשמע דבר כזה ששירות של מים שיזרמו לנו בברז יהפוך להיות אחד הדברים הכי ביורוקרטיים בעולם מבחינת הטיפול של אותו תאגיד מול האזרח?

תמר זנדברג: כל הדברים האלה הם סימפטומים של הפרטה של השירות והזכות הבסיסית למים, שהוא שירות ציבורי וחברתי, החוצה אל שיטה תאגידית.

תמר זנדברג: ואז אנחנו, זמן מאוד קצר אחרי – כבר קרו מקרים בעבר שגילינו את זה, בכל מיני שירותים קודמים שהופרטו גילינו את זה אחרי שנים, במקרה הזה גילינו בתוך זמן קצר.

תמר זנדברג: כמה עבר, שנה?

תמר זנדברג: ראינו שאין, פשוט אי-אפשר להכחיש את הקשר בין תאגוד המים לבין הקריסה המשמעותית – שוב, גם במחירים, גם בשירות – ופגיעה בזכות הזאת, שהיא זכות יסוד וזכות בסיסית.

תמר זנדברג: לכן, הרבה חברים בבית הזה שותפים למהלך שהתחילה חברת הכנסת מירי רגב, לבטל את תאגידי המים.

תמר זנדברג: פשוט מאוד לבטל.

תמר זנדברג: לא לעדן, לא לחייב, לא לפקח – לבטל, כי זאת הדרך היחידה להבטיח את המים כמוצר – לא כמוצר, כשירות, כזכות ציבורית אזרחית בסיסית – –

מירי רגב: קיומית.

תמר זנדברג: – – קיומית לאזרחים ולאזרחיות שלנו.

תמר זנדברג: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ראשית אני רוצה לפתוח בדברי ברכה ליושבת-ראש ועדת הפנים, חברת הכנסת מירי רגב, שמובילה מאבק, מאבק צודק, מאבק נכון, מאבק שהציבור זועק לעשות אותו.

דוד אזולאי: מירי, אני רוצה להגיד לך משהו: חברת הכנסת מירי רגב, את לא לבד, זה חוצה מפלגות.

דוד אזולאי: ראינו את הדיון השבוע, ראינו את הדיון השבוע בהשתתפות ראשי ערים, בהשתתפות נציגי הציבור.

דוד אזולאי: ואני אומר לך, אדוני השר, אני יודע שאתה תבוא לפה ואתה תכף תעלה, יש לך נתונים ואתה תשיב תשובות, אבל תדע לך: בסוף בסוף אתה לבד ואתה יודע את האמת.

דוד אזולאי: יושב פה ראש עיר לשעבר, חבר הכנסת מצנע, והוא יכול – – –

עמרם מצנע: יותר טוב שאני לא אגיד לכם את דעתי.

עמרם מצנע: אני חושב שאתם טועים.

עמרם מצנע: אתם פשוט טועים.

מיקי לוי: יותר טוב שהוא לא יגיד את האמת.

דוד אזולאי: אני אגיד לך, עמרם, אני לא מצטער שהצגתי אותך כראש עיר, ואני יודע למה אני מכוון, ואני מכיר הרבה ראשי ערים.

דוד אזולאי: כאשר הוקמו תאגידי המים היה מדובר על הקמת משק מים סגור.

דוד אזולאי: מי שלא יודע מה זה משק מים סגור – אני אגיד לך, חבר הכנסת עמרם מצנע, אם אדוני זוכר, כשהיה ראש עיר, בזמנו היו שביתות במערכת החינוך, ואותם מורים שקיבלו משכורת מהעירייה, גם הם שבתו.

דוד אזולאי: לא הבינו מה קשור, הרי משרד החינוך לא שובת.

דוד אזולאי: ואז עבדך הנאמן חוקק חוק, ובעצם לפי החוק הזה פתחו חשבון מיוחד לתקציב החינוך, ומאז בעצם מה קרה?

דוד אזולאי: הפסיקו השביתות.

דוד אזולאי: מורים לימדו ולא הייתה שביתה.

עמרם מצנע: לא נכון.

דוד אזולאי: ואני אומר, על אותו משקל, גם פה: אפשר ללכת על משק מים סגור.

דוד אזולאי: ואני מאמין בראשי הרשויות.

דוד אזולאי: ראשי הרשויות זה גוף שמסוגל, יודע ויכול לעשות את זה.

דוד אזולאי: מה שקורה היום – – –

עמרם מצנע: המחירים עלו בגלל סיבות אחרות שבהן צריך לטפל.

דוד אזולאי: עמרם, אין לי הרבה זמן להתווכח אתך.

דוד אזולאי: הייתי מתווכח אתך.

דוד אזולאי: בטח שהמחירים עלו – אתה יודע למה המחירים עלו?

דוד אזולאי: אני אגיד לך, כי צריך דובר, צריך מנכ"ל, צריך רכב, צריך בניינים מפוארים.

דוד אזולאי: איך?

דוד אזולאי: מאיפה יהיה כסף?

מיקי לוי: לא, ממש לא.

עמרם מצנע: מס ערך מוסף – – –

דוד אזולאי: מי משלם את זה?

דוד אזולאי: אם המנגנון הזה, ידידי חבר הכנסת עמרם מצנע, אם המנגנון הזה היה ברשות המקומית, לא היינו – – –

עמרם מצנע: זה שולי.

דוד אזולאי: מה שולי?

דוד אזולאי: באמת, עמרם, לא מתאים לך.

דוד אזולאי: באמת.

דוד אזולאי: אני אומר לך, לא מתאים לך להגיד את זה.

עמרם מצנע: רק שנייה, תן לי רגע.

דוד אזולאי: אם היושב-ראש יאפשר לך, בבקשה, אבל לא על חשבון הזמן שלי.

עמרם מצנע: מס ערך מוסף – – –

מירי רגב: נכון, אם זה לא היה תאגיד לא היה מע"מ.

מירי רגב: על מי אתה עובד פה?

מירי רגב: על מי אתה עובד פה?

עמרם מצנע: אבל אפשר לפתור את זה, את זה אפשר לפתור.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

מירי רגב: אם אין לך תאגיד אין לך מע"מ.

מירי רגב: יש לך תאגיד – יש לך מע"מ.

עמרם מצנע: אבל אפשר את זה לפתור.

מירי רגב: אז מה אתה אומר שלא?

מירי רגב: – – –

עמרם מצנע: לא, לא, לא.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן – זה מנגנון מנופח, והאזרח משלם ביוקר על המנגנון הזה.

דוד אזולאי: תאגידי המים הפכו למסחטה של כספים מהציבור הרחב.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שתפסיקו את הדבר הזה.

דוד אזולאי: צריך לעצור את זה כמה שיותר מהר.

דוד אזולאי: אין שום סיבה בעולם – יש אפשרות לרשויות המקומיות – ראשי הרשויות, סומכים עליהם, הם יודעים לעשות עבודה נכונה.

דוד אזולאי: תשמעו מה הם מדברים ותבינו על מה אני מדבר.

דוד אזולאי: ראשי הרשויות מוכנים לקחת את כל הנושא של המים, לעשות משק מים סגור בתוך הרשות המקומית.

דוד אזולאי: לא צריך בניינים, לא צריך מנכ"לים, לא צריך דוברים, לא צריך מנגנון, לא צריך בניינים מפוארים.

מירי רגב: לא צריך נסיעות לחו"ל.

דוד אזולאי: אני רוצה לסיים.

דוד אזולאי: דיברו פה על ניתוקי מים; חבר הכנסת שמולי, יש לי חדשות בשבילך: אתה אולי לא יודע, אבל בשנה שעברה היה מאבק קשה ומר כדי לקבל הנחות לנכים.

דוד אזולאי: אתה יודע איזה מאבק היה פה עד שאישרו לנו את זה?

דוד אזולאי: אתה מדבר על ניתוקי מים?

דוד אזולאי: לנכים הם לא הסכימו לתת.

דוד אזולאי: אם לא היה מאמץ ואם לא היה יושב-ראש ועדת כספים שנקט כל מיני סנקציות, הדבר לא היה קורה.

דוד אזולאי: והיום מנתקים מים באכזריות לאוכלוסיות החלשות.

מירי רגב: לא רק זה, חבר הכנסת אזולאי.

מירי רגב: היום, בדיון שהיינו בו כל חברי הכנסת, אמר ראש עיריית ראשון-לציון: היום אני לא יכול לקיים ועדת הנחות בארנונה כי אני לא מסוגל, זה לא אצלי, זה התאגיד.

מירי רגב: התאגיד לא מתחשב בנכים; אני, אם זה היה אצלי, הייתי מתחשב בהם.

מירי רגב: אבל למה צריך להתחשב בנכים?

מירי רגב: אפשר לזרוק אותם לים – –

דוד אזולאי: חברת הכנסת מירי רגב, אני גם רוצה לחדש לך – – –

מירי רגב: – – רק את העשירים נשאיר במדינה הזאת – –

חמד עמאר: נא לסיים.

דוד אזולאי: אני מסיים.

דוד אזולאי: אני כבר מסיים, אדוני.

מירי רגב: – – נכון, יש עתיד?

מירי רגב: רק את העשירים נשאיר במדינה הזאת.

מיקי לוי: פטור מארנונה – – –

חמד עמאר: סגן השר מיקי לוי, יש לך כל ההזדמנות להשיב ואני לא מגביל אותך בזמן.

מירי רגב: רק את העשירים.

מירי רגב: כל ועדת ההנחות – – –

מיקי לוי: מה את מקשקשת?

מיקי לוי: מה את מקשקשת?

מיקי לוי: תפסיקי לבלבל את המוח.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, יש לך את כל הזמן להשיב.

דוד אזולאי: אני מציע לך – – –

מיקי לוי: את מקשקשת – – –

מירי רגב: לעשירים בלבד.

מירי רגב: לעשירים בלבד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בוא ניתן לחבר הכנסת – – –

דוד אזולאי: מיקי, אני מציע לך, אל תתבטא, אתה סגן שר, מה זה "את מקשקשת"?

דוד אזולאי: חברת כנסת, יושבת-ראש ועדת הפנים, בוא, עם כל הכבוד לך – –

מיקי לוי: – – –

מירי רגב: הוא לא יודע את הפרטים, הוא לא יודע את הפרטים.

דוד אזולאי: – – תן מעט כבוד, מעט כבוד לאנשים.

דוד אזולאי: אני מציע לך את זה.

דוד אזולאי: היא מובילה מהלך שצריך לברך עליו.

דוד אזולאי: ותאמין לי, גם אתה בתוך-תוכך יודע את האמת, ואני מצפה ממך שגם אתה תפסיק לדקלם את הדברים; תבוא ותגיד את האמת פה על הדוכן הזה: הציבור סובל מתאגידי המים.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת.

דוד אזולאי: אני רק רוצה משפט לסיכום.

מירי רגב: צריך לבטל את תאגידי המים.

דוד אזולאי: חברת הכנסת מירי רגב, לסיכום – –

חמד עמאר: משפט.

דוד אזולאי: – – כיושבת-ראש ועדת הפנים אני רוצה רק להביא לידיעתך שגם שירותי הכבאות היום, כדי להציל נפשות, נדרשים לשלם עבור המים ועבור הנזקים.

דוד אזולאי: וזה שירות ממלכתי.

דוד אזולאי: הבנת לאן הגענו עם תאגידי המים?

דוד אזולאי: בושה וחרפה.

חמד עמאר: תודה רבה.

דוד אזולאי: צריך לעשות הכול לבטל את זה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

נסים זאב: למה אתם מרגיזים את הרב?

נסים זאב: הוא בא כזה שמח לכנסת, סגן השר.

מירי רגב: תעלה, תעלה, תציג את עמדתך מול כל העולם ואחותו.

חמד עמאר: התקנון לא מחייב אפילו תשובה.

חמד עמאר: אם אנחנו רוצים, אנחנו יכולים לתקן את התקנון.

חמד עמאר: תודה רבה.

מירי רגב: רע מאוד.

מירי רגב: צריך לתקן את זה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת עמאר, אני חושבת שזאת הצעה נכונה, ואנחנו נביא את זה גם לוועדת הכנסת וגם ליושב-ראש הכנסת ולפורום הסגנים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת דברי אדגיש ואומר, חברת הכנסת רגב, ששר האוצר נותן כבוד לבית הזה.

מיקי לוי: הנוכחות שלו הן במליאה והן בהצבעות היא בשיעורים גבוהים מאוד יחסית לכמה חברי כנסת אחרים שאינם תורמים לבית הזה.

מיקי לוי: ועוד דבר אחד, חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: אמרת: אני מזהירה אותך.

מיקי לוי: יש לי הפתעות בשבילך.

מיקי לוי: כל כך הרבה פעמים בחיי הזהירו אותי – אף פעם לא פחדתי.

מיקי לוי: אני גם לא פוחד ממך.

מירי רגב: ממני אתה לא צריך לפחד – מהציבור הרחב.

מירי רגב: מהציבור הרחב – – – תאגידי המים – – –

מיקי לוי: כמו שאני אומר לך שראשי הערים לא מנהלים אותך – אני לא אומר לך את זה, אבל תסיקי – אל תדברי אתי על הפקידות שמנהלת אותי.

מיקי לוי: ואני אגיד עוד משהו: לא סוד הוא שכספים לא הושקעו בתשתיות ובמים.

מיקי לוי: שנים רבות מים הלכו לאיבוד.

מיקי לוי: נוח לי שחבר הכנסת מצנע, ששימש ראש עיר, יוכל להגיד את הדברים האלה.

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, ההצעה לסדר-היום בעניין משק המים מתפרצת לדלת פתוחה.

מיקי לוי: פשוט – את פורצת לדלת פתוחה, אבל את עושה את זה מתוך עניין אישי, שכן במסגרת מאבקנו להורדת יוקר המחיה ביקשנו לבדוק את הסוגיה לעומקה.

מיקי לוי: שר האוצר הקים לפני כחודש – ואת יודעת את זה – צוות בין-משרדי, יחד עם שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים סילבן שלום.

מירי רגב: למה צריך עוד צוות?

מירי רגב: יש דוח מבקר המדינה, יש עשרות דוחות שאומרים שצריך לבטל את תאגידי המים.

מירי רגב: למה צריך עוד צוות – – – כדי להביא את הדבר הזה לידי ביטוי?

מירי רגב: תפסיקו כבר – – –

מיקי לוי: בראשות הצוות יעמדו – – –

מירי רגב: – – – למה – – –

חמד עמאר: תודה, חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: – – – כי רצית לבטל את המע"מ על הדירה הראשונה.

מירי רגב: אם היית רוצה לבטל את תאגידי המים לא היית מקים צוות.

חמד עמאר: תודה.

מיקי לוי: בראשות הצוות יעמדו – עבורך, כי לא הקשבת – – –

מירי רגב: אני יודעת מי יעמוד בראשו.

מירי רגב: אתה צריך להגיד לי מי יעמוד?

מיקי לוי: אני אומר את זה שוב – –

מירי רגב: אני יודעת מי יעמוד – אמיר ואורנה.

מירי רגב: אני מכירה את הכול, תאמין לי.

מיקי לוי: – – אבל קצת נימוס וקצת תרבות.

מירי רגב: לא, אבל דבר אמת ולעניין.

מיקי לוי: קצת נימוס.

מירי רגב: בבקשה.

מיקי לוי: אני באמת לא מתרגז עלייך.

מירי רגב: ועוד מי שקורא למישהו "מקשקש" מדבר על נימוס.

מירי רגב: אתה צודק.

מיקי לוי: מי שאומר: אני מזהירה אותך – –

מירי רגב: אני מזהירה אותך מפני קמפיין ציבורי.

מירי רגב: נכון.

מיקי לוי: – – תיזהר בלשונה.

מירי רגב: אני מזהירה אותך מפני קמפיין ציבורי – – –

מיקי לוי: שר האוצר הקים לפני כחודש צוות בין-משרדי, יחד עם שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים סילבן שלום.

מיקי לוי: בראשות הצוות יעמדו מנכ"לית משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים הגברת אורנה הוזמן-בכור והממונה על התקציבים במשרד האוצר אמיר לוי.

מיקי לוי: מטרת הצוות תהיה לבחון, בין היתר, יישום מיטבי של המשך הליך תאגיד המים העירוני.

מיקי לוי: אני לא אומר שהוא – – –

דוד אזולאי: – – –

מיקי לוי: אני לא אומר שהוא טוב.

מירי רגב: למה משרד הפנים לא שם?

מירי רגב: למה השלטון המקומי לא שם?

דוד אזולאי: – – –

מירי רגב: שני מנכ"לים, שני פקידים עושי דבריו של משרד האוצר, הם יושבי-ראש הצוות.

מירי רגב: למה השלטון המקומי לא שם?

חמד עמאר: חברת הכנסת מירי רגב, אם את לא רוצה לשמוע את תשובת סגן השר תגידי: אני לא רוצה.

חמד עמאר: אני.

חמד עמאר: זאת התשובה.

מירי רגב: לא – – –

חמד עמאר: התקנון גם מאפשר לו לא להשיב.

מירי רגב: תראה, התקנון מאפשר הרבה דברים.

חמד עמאר: תודה.

מירי רגב: זה שהוא יורד – כי הוא לא רוצה לענות, כי אין לו תשובות נכונות – –

חמד עמאר: תודה רבה.

מירי רגב: – – כי הוא לא שם בצוות הזה את הנציג של השלטון המקומי – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להבעת דעה של חבר הכנסת דב חנין.

מירי רגב: זאת פשוט בושה וחרפה שהוא יורד באמצע – – –

חמד עמאר: הבעת דעה, ואחרי זה הצבעה.

מירי רגב: איזו הפסקה?

מירי רגב: אני רוצה להביא את זה להצבעה.

מירי רגב: סליחה רגע.

מירי רגב: הצעה לסדר-היום לא נגמרת ככה.

מירי רגב: אנחנו רוצים להביא את זה להצבעה.

חמד עמאר: אני מסביר לחברי הכנסת: הבעת דעה קודמת להצבעה.

חמד עמאר: אנחנו נשמע את הבעת הדעה של חבר הכנסת דב חנין ושל חבר הכנסת נסים זאב, ואחרי זה נעבור להצבעה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש – – –

מירי רגב: אנחנו רוצים דיון במליאה בראשות שר האוצר.

מירי רגב: זאת הצעה לסדר-היום.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אכן אני חושב שמעטים הם הנושאים בכנסת שבהם יש הסכמה כל כך רחבה.

דב חנין: לא הייתי רוצה להגיד שכולם מסכימים, אבל הרוב הגדול בכנסת מסכימים שהגיע הזמן לבטל את תאגידי המים.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, שתירשם ההצעה, ואני מבין שזה גם על דעת כל מציעי ההצעה לסדר-היום, שהנושא הזה, אדוני היושב-ראש, יגיע להחלטת מליאת הכנסת בעתיד הקרוב כדי שרצונם של נבחרי הציבור יוכל להישמע בהצבעה של הכנסת.

דב חנין: הסוגיה הזאת, אדוני היושב-ראש, היא סוגיה של השקפת עולם.

דב חנין: יש כאלה שחושבים שהמים הם מצרך כלשהו שאפשר אתו ואפשר בלעדיו, ומי שיש לו הרבה כסף יוכל לקבל ולמי שאין כסף לא יהיה; ויש כאלה שחושבים ומאמינים שהמים הם זכות בסיסית של בני-אדם, וכזכות בסיסית צריך להתייחס אליהם כמשהו שהרשות חייבת לספק – הרשות צריכה לתת את השירות הזה.

דב חנין: ואני מדבר בכוונה על רשות ולא על תאגיד.

דב חנין: אני מדבר על מערכת ציבורית ולא על מערכת כלכלית שהמטרה שלה ליצור רווחים.

דב חנין: אי-אפשר ליצור רווחים משוק המים.

דב חנין: צריך לספק לאזרחי ישראל, גם אם הם עניים, גם אם הם בפריפריה, את השירות החיוני הזה, כי בלי מים, אדוני היושב-ראש, אין חיים.

דב חנין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, המים החיים הפכו להיות מים עכורים.

נסים זאב: כששר האוצר וסגנו, שאני מאוד מכבד אותם, אגב, שנלחמים בהון השחור – אין משהו יותר שחור משחור מנושא תאגידי המים.

נסים זאב: ההון השחור הוא שם.

נסים זאב: כל התאגידים הפכו להיות מאפיה.

נסים זאב: אני לא בא ואומר לא לחייב אנשים שצורכים מים, על-פי דין.

נסים זאב: צריך לחייב אותם.

נסים זאב: אבל הבעיה שלנו – כאשר יש נזילה, כשיש איזה משהו שדולף, אתה רואה שמטילים את זה על האזרח הפשוט.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מחייבים אנשים על חוב שהיה לפני עשר שנים.

נסים זאב: תאגידי המים – איך יכול להיות דבר כזה?

נסים זאב: אנחנו בשנת 2014, ואתה מקבל – חוב מ-2004; יש לי טופס אצלי במשרד מלפני עשר שנים שאזרח הפנה אלי.

נסים זאב: הוא אומר: איך אני יכול להתמודד מול השקרנים, הרמאים, החמסנים האלה?

נסים זאב: אין לי כוח.

נסים זאב: אם לא, מנתקים לי את המים.

נסים זאב: אפילו בבית-משפט אני לא יכול להוכיח.

נסים זאב: לכן, אדוני היקר והנכבד, צריך להפסיק את העולם התחתון בכל מה שקשור לתאגידי המים, ומי כמו סגן השר, שנלחם כל כך בצ'יינג'ים, נכון?

נסים זאב: ששם זה העולם התחתון – אני רוצה לומר לו שהם מחוברים לתאגידי המים, אז תדע איפה בדיוק השביל מוביל.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אם לא הוויכוח בתוך הקואליציה שמראה את הקואליציה בתפארתה – את הכבוד שהם רוחשים זה לזה – הייתי ממשיך עם זה והייתי תומך בשני הצדדים.

אורי מקלב: אבל מה לעשות שזה על חשבון הצרכנים?

אורי מקלב: אסור לנו לשכוח: אנחנו נלחמים נגד התאגידים, אבל אנחנו לא מקדשים את המלחמה נגד התאגידים.

אורי מקלב: אנחנו נלחמים במחירי המים הגבוהים.

אורי מקלב: אסור לשכוח, שלא יסיטו את זה לכיוון "כן תאגיד" ו"לא תאגיד".

אורי מקלב: הבעיה היא המחיר הגבוה לצרכנים.

אורי מקלב: לא רק שהתאגיד לא מיתן את עליית המחירים, אלא הוא אף מעצים את זה, בגלל ההוצאות, ואנחנו רואים את זה במיוחד ברווחים של התאגידים.

אורי מקלב: אז התושבים לוקים פעמיים: פעם אחת בעלייה הדרמטית במחירי המים, ופעם שנייה בזה שיש תאגידים, שגם אצלם המחירים עולים, אבל במיוחד אין להם שום אפשרות וגמישות לבוא לקראת התושב.

אורי מקלב: זאת הבעיה שלנו.

אורי מקלב: דהיינו, אם רשות מקומית יכולה להתחשב ויכולה לראות את המצב לאשורו, אנחנו נמצאים במצב שהתאגידים הם רק כלכליים, ולא מעניינים אותם התושבים, לא מעניינים אותם האזרחים, גם לא מעניינת אותם הרשות.

אורי מקלב: במצב הזה – ובזה אני מסיים – שנתנו את הסמכות לתאגידים, ויחד עם זאת אמרו שהתושבים צריכים לשלם את עלות המים – חצי מיליארד שקל, 500 מיליון שקל בשנה, במשך כמה שנים התושבים שילמו את הסבסוד לחקלאות.

אורי מקלב: למה האזרח צריך לסבסד את המחיר לחקלאות – ואומרים לו: תשלם לו את העלות.

אורי מקלב: זאת העלות?

אורי מקלב: חצי מיליארד שקל לחקלאות?

אורי מקלב: דברים כמו נזילה סמויה – אלה הדברים שהאזרח צריך לשלם עליהם?

אורי מקלב: צריכה משותפת – האזרח צריך לשלם?

אורי מקלב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה שאפשרת לי למרות העובדה שהייתי אחד מהדוברים.

חמד עמאר: התקנון מאפשר.

איציק שמולי: תודה רבה בכל זאת, זה לא מובן מאליו.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, אני – לא יודע, אולי בניגוד לאחרים – לא מגיע לכנסת כדי לחנך את הקולגות שלי.

איציק שמולי: אבל אני שאלתי אותך שאלה פשוטה, ולנו, כחברי כנסת, אין יותר מדי כלים פרלמנטריים כדי לפקח או לבקר או לעקוב אחר פעילות הממשלה.

איציק שמולי: שאלתי אותך שאלה פשוטה: מתי ייפסקו ניתוקי המים?

איציק שמולי: אנחנו הצלחנו לעצור את המהלך של הממשלה לתת לתאגידים סמכות לנתק מים לאנשים.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לך משפט אחד, אדוני, סגן השר מיקי לוי: נכון לנקודת הזמן הזאת, יושב-ראש רשות המים מסרב בתוקף להביא כללים חדשים שלא יהיו בהם ניתוקי מים.

איציק שמולי: מה הוא רוצה לעשות?

איציק שמולי: הוא רוצה שבינתיים, בוואקום הזה שנוצר, תאגידי המים ימשיכו דה-פקטו לנתק מים לאנשים.

איציק שמולי: עכשיו, אני חושב שיש משהו חשוב יותר ממשחקי הכבוד של הקואליציה, וזה להגיד לנו ולציבור מתי אתם, כממשלה, מתכוונים להוציא הנחיה ברורה שאין יותר ניתוקי מים לאנשים בישראל.

איציק שמולי: אני חושב שלכל הפחות אני זכאי לקבל תשובה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, מאז כניסתי לכנסת עניין התאגידים הוא נושא תמידי, גם בחוק ההסדרים והתקציב של השנים 2013–2014, וגם אחרי זה, בוועדת הפנים היו כל מיני הצעות חוק.

באסל גטאס: יש לי דבר אחד להגיד: רפורמה לא עושים בהרף עין, לא עושים במחטף; לא כשנעשו התאגידים או כשמאחדים תאגידים, ולא כשמבטלים תאגידים.

באסל גטאס: העניין הזה הוא כל כך חשוב, כל כך חיוני, כל כך גורלי, עניין משק המים, חשוב מכדי להעביר אותו בחוק ההסדרים, וגם באופן פופוליסטי, לצערי, על-ידי האוצר עצמו, כששיווק לחברי הכנסת את עניין צמצום מספר התאגידים ל-19, שזה יביא לחיסכון של 5% במחיר המים.

באסל גטאס: ואז אני עמדתי ואמרתי: אתם יורים לעצמכם ברגל; אין שום קשר בין התאגידים, הקמתם ועלויותיהם, לבין מחיר המים.

באסל גטאס: מחיר המים נקבע ללא כל קשר עם מה שנקרא הקמת התאגידים.

איציק שמולי: – – –

באסל גטאס: לדעתי, היום, גם עם התאגידים, היום אפשר ללכת למהלך של הוזלה של מחיר המים ב-25%–30%, ואני יכול להוכיח שזה המחיר הריאלי של המים, עם כל העלויות הנוספות.

באסל גטאס: היום המחיר מגלם בתוכו עוד עלויות, כמו סבסודים למיניהם, וגם מחיר לא ריאלי של טיפול בשפכים וקווי הולכה למיניהם ופתרונות קצה למיניהם.

איציק שמולי: – – –

באסל גטאס: אז אני אומר שמשק המים בכל מדינה בעולם – זה לא רק כאן; רק כאן רוצים מערכות צנטרליסטיות וריכוזיות.

באסל גטאס: אפשר שזה יכלול עיריות ומועצות מקומיות, שהן ינהלו את משק המים; אפשר שיהיה תאגידים, אפשר שיהיה חברות כלכליות עירוניות או אזוריות, הכול צריך להיות, אבל בשכל ובהתאמה לתנאים של המקום, או של האזור, או של העירייה, ולא בגלל אינטרסים, עכשיו, של להעביר את זה בחוק הסדרים זה או זה, בלי שתהיה ראייה ארוכת טווח.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: אני מבינה שסגן השר יצר היום מודל חדש, שזכותם של חברי הכנסת להתפרץ בדיונים, וכמו שראש הממשלה עומד וצריך לשמוע את כל האופוזיציה ואת כל הדיבורים שלה, ולא יורד מהבמה, כך גם יושב-ראש האופוזיציה ששומע את הקואליציה.

מירי רגב: אני מבינה שהכנסת ואתה אפשרת, או התקנון של הכנסת מאפשר ליושב-ראש או לכל מי שעומד על הבמה במליאה לרדת ולא לענות כשצועקים.

מירי רגב: אז א.

מירי רגב: אני שמחה לדעת את זה – – –

בועז טופורובסקי: – – –

מירי רגב: – – – אני שמחה לדעת את זה; א.

מירי רגב: אני שמחה לדעת את זה.

מירי רגב: זה הכללים של הפוליטיקה החדשה של יאיר לפיד, חברים, של יש עתיד.

מירי רגב: כשהם לא רוצים לענות הם יורדים מהבמה.

מירי רגב: הם לא נותנים לציבור תשובות אמיתיות – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: – – –

מירי רגב: אנחנו פה – מעולם לא ירד סגן שר או שר מהדוכן במליאה; גפני, תקן אותי.

מירי רגב: מעולם לא ירד, חוץ מבפוליטיקה החדשה של יש עתיד, שלא רוצה לתת לחברי כנסת את התשובות האמיתיות.

מיקי לוי: – – –

בועז טופורובסקי: – – –

מירי רגב: הוא היה צריך לעמוד שם ולענות כמו שכל שר וסגן שר עונים, וראש ממשלה.

מירי רגב: בושה וחרפה.

מירי רגב: זו ההתעלמות שלו מחברי הכנסת.

מירי רגב: דרך אגב, אני חייבת להגיד ולפתוח סוגריים – אני מתפלאת על יאיר; היו לי עם יאיר שיחות, ואני יודעת שהוא יודע להוביל מהלכים כשהוא רוצה.

אורי אריאל: מי זה יאיר?

מירי רגב: שר האוצר.

מירי רגב: לצערי, שר האוצר הזה – שר האוצר הזה, שאמר שהוא רוצה לצמצם את התאגידים, בגלל עלותם, וכדי להוריד את מחיר המים – פתאום אומרים אחרת.

מירי רגב: אז הנה, זה חזר אליכם כבומרנג.

מירי רגב: תחליטו אתם מה אתם עושים.

מירי רגב: ואני מציעה שסגן השר יותר לא יעלה וישיב.

מירי רגב: אם הוא לא מסוגל להתמודד עם חברים שמעירים הערות, שלא יבוא ויעיר.

מירי רגב: זאת הכנסת, כך היא מתנהלת.

מירי רגב: הוא גם תוקף, הוא גם צועק, כולל חברי הכנסת שלו, כולל האופוזיציה.

מירי רגב: אם הוא רוצה כללים חדשים של פוליטיקה חדשה, שילמד לענות לחברי הכנסת.

דוד אזולאי: מירי, אין לו תשובות, מה הוא יענה?

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת מירי רגב.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מאפשר לסגן השר מיקי לוי הבעת דעה.

מיקי לוי: אני ממש ממש מתפלא.

מיקי לוי: עמדתי שם בשקט, רציתי להשיב, המתנתי, פעם, פעמיים, עשר פעמים, ומשלא – – –

מירי רגב: ראש הממשלה המתין עשרות פעמים לאופוזיציה.

מירי רגב: מי אתה שתרד מהבמה?

קריאה: תוציא אותה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירי רגב, בואי נאפשר לסגן השר – – –

מירי רגב: אתה חצוף ופחדן, זה מה שאתה.

חמד עמאר: מגיעה לך דקה.

חמד עמאר: אתה יכול להביע דעה דקה.

מירי רגב: – – – להעיר פה קריאות ביניים.

מירי רגב: הוא רוצה לדבר ושאף אחד לא יקרא קריאות ביניים.

מירי רגב: הוא לא רוצה לעבוד.

מירי רגב: הוא, אין לו אלוהים, הוא מדבר ואף אחד לא יפריע עם קריאות ביניים.

מירי רגב: רגע, נדרשת הצבעה.

חמד עמאר: בשלב זה יש לנו או דיון במליאה או הסרה.

מירי רגב: לא לא, דיון במליאה.

מירי רגב: דיון במליאה.

מירי רגב: אנחנו רוצים דיון במליאה בהשתתפות ראש הממשלה ושר האוצר.

חמד עמאר: ההצבעה תהיה על דיון במליאה או הסרה מסדר-היום.

מירי רגב: אז מה מצביעים?

חמד עמאר: בעד זה דיון במליאה, נגד זה הסרה מסדר-היום.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 16, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא עובר לדיון במליאה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, אני מבקשת שהדיון הזה יערך במושב הזה, בהשתתפות שר האוצר וראש הממשלה.

מירי רגב: נושא תאגידי המים הוא מספיק חשוב כדי שיהיו פה האנשים שיכולים לענות על הנושא הזה.

מירי רגב: יוזמה באוצר לפגוע בזכויות הפנסיה של האזרחים

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: יוזמה באוצר לפגוע בזכויות הפנסיה של האזרחים, הצעה מס' 3266.

חמד עמאר: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אגב, מירי, אני שמעתי את העימות של הליכוד ויש עתיד, אבל אני מזכיר לכם, אתם בקואליציה.

מירי רגב: נו אז מה?

מירי רגב: כמה פעמים אתם הייתם בקואליציה ולא הסכמתם?

יצחק כהן: ככה?

יצחק כהן: בכזאת מערכת יחסים?

יצחק כהן: כאלה גידופים?

מירי רגב: אתה רואה?

מירי רגב: זה קורה לפעמים.

חמד עמאר: בבקשה, יש לך שלוש דקות.

חמד עמאר: נא לדייק בזמנים.

יצחק כהן: אפשר לפרק את זה, אגב.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הקואליציה וחברי האופוזיציה, לאחרונה שמענו, אדוני סגן שר האוצר, שאתם מתכוננים לפגוע במערכת הפנסיה בישראל.

יצחק כהן: אני רוצה לומר לך שזה יהיה המסמר האחרון בארון הקבורה של הממשלה הזאת, ואסביר לך גם למה: אם היה דבר טוב שעשתה הממשלה, שאני זכיתי להיות שותף לה, זה נושא הפנסיה; נושא הטבות המס, עידוד אנשים לחסוך לימי הפרישה שלהם, כולל תיקון 3.

יצחק כהן: חברי מיקי, אני מדבר אליך.

יצחק כהן: דחילק.

מיקי לוי: אני מקשיב קשב רב.

יצחק כהן: איזה קשב?

יצחק כהן: אתה קורא מה שכתבו לך.

מיקי לוי: זה בדיוק מה שכתבו לך, חבר – – –

יצחק כהן: לא לא, זה אני הייתי כותב.

יצחק כהן: זה אני הייתי כותב.

דוד אזולאי: אחר כך הוא לא יענה לך, הוא ירד מהדוכן.

יצחק כהן: לא, הוא לא ירד, הוא לא ירד.

יצחק כהן: דרך אגב, אפשר לדון בזה בכל מיני ועדות.

יצחק כהן: קודם כול – – –

חמד עמאר: רבותי, לזכותו של חבר הכנסת מיקי לוי, סגן השר – אני משמש כיושב-ראש ואני רואה שהוא עולה ועונה על כל הצעה ועל כל הצעת חוק – – –

יצחק כהן: זה על חשבונך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אני יודע.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: על כל פנים, נחזור לענייננו.

אורי מקלב: – – –

יצחק כהן: לא, לא גמרתי רביעית.

יצחק כהן: אם דבר טוב עשתה הממשלה הזאת, עשו הממשלות בעבר, זה נושא הפנסיה, ולי הייתה הזכות לטפל בנושאים האלה, כולל הנהגת פנסיית חובה.

יצחק כהן: כשאני שומע שאתם הולכים לפגוע בהטבות המס, הולכים לפגוע בדבר שהוא ציפור נפשו של הציבור העובד בישראל – זה יהיה דבר כל כך רע שתעשו.

יצחק כהן: עשינו את תיקון 3, העברנו את קופות הגמל – אגב, אנחנו הולכים לשנות את זה, בעזרת השם, עוד מעט – מהוני לקצבתי, שאדם, בעת הפרישה תהיה לו חלופה נורמלית.

יצחק כהן: הנהגנו פנסיית חובה, שזה מגדיל – הכניס מיליון איש למערכת הפנסיה.

יצחק כהן: בזה אתם רוצים לפגוע?

יצחק כהן: מה, משעמם לכם?

יצחק כהן: חיפשתם: מה עוד לא הרסנו?

יצחק כהן: או, הנה, יש פה איזה – דב חנין, חיפשו מה לא הרסו, מצאו את הפנסיה, בואו נהרוס גם את הפנסיה.

יצחק כהן: מה, אתם רוצים להשאיר אדמה חרוכה אחריכם, אדוני?

יצחק כהן: אתם לא חושבים טיפה על אותם עמלים שעובדים עד לגיל פרישה ומחכים לאותה חלופה שחסכו כל החיים שלהם.

יצחק כהן: אז הממשלה נתנה הטבות מס, ובצדק.

יצחק כהן: בזה אתם רוצים לפגוע?

יצחק כהן: כי זה יביא לכם איזו ישועה לטעויות הטרגיות שאתם עושים בנושא התקציב?

יצחק כהן: אני שומע את שר האוצר בכל הזדמנות מפריח ססמאות, כמו המע"מ אפס.

יצחק כהן: אגב, שמעתי את הנאום שלך קודם על מע"מ אפס של מוחמד ברכה.

יצחק כהן: זה היה אותו נאום שנתת על ההצעה של אייכלר שהציע מע"מ אפס על דירות.

מיקי לוי: היא לא הייתה טובה, היא לא הייתה טובה.

יצחק כהן: אותו דבר.

מיקי לוי: שהיא לא הייתה טובה.

יצחק כהן: נו, מה לא היה טוב?

מיקי לוי: לא הסכמתי לה.

יצחק כהן: מה לא הסכמת?

מיקי לוי: להצעה.

איציק שמולי: זו אותה הצעה.

יצחק כהן: אתה – את אותו נאום שנתת למוחמד ברכה נתת לישראל אייכלר בנושא מע"מ אפס.

מיקי לוי: ידידי – – –

יצחק כהן: עכשיו, למה אתה חוזר על אותה טעות פעמיים?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: הלוא אם מחר יאיר לפיד יחליט לעזור ל"סטימצקי", לתת מע"מ אפס על ספרים, מה תעלה פה להשיב?

יצחק כהן: רק לפני יומיים השבת לברכה את נאום ה-OECD ולמה המדינות מתנגדות לזה ואיך אי-אפשר ליישם את זה; אז מה תגיד אז?

יצחק כהן: תהיה זהיר, אל תיפול פעמיים לאותו בור.

יצחק כהן: פעם אחת נפלת, חלאס.

יצחק כהן: עכשיו, לגבי הפנסיה – אני יודע, היושב-ראש, שאתה לחוץ – לגבי הפנסיה, אל תיגעו בדבר הזה, זה יהיה חרפה, זו טעות שלא תוכלו לתקן אחרי זה, מכיוון שהציבור רוחש אמון למערכות האלה.

יצחק כהן: הטבות המס האלה פלוס הנהגת פנסיה חובה הכניסו למערכת הפנסיה יותר ממיליון איש.

יצחק כהן: אם אפשר, לא יודע, חברי חברי הכנסת, אם אפשר שאתם כולכם יחד תתגייסו נגד המגמה של האוצר – לא של האוצר, כן, כי הפקידים באוצר לא מסכימים; של שר האוצר – לפגוע במערכת הפנסיה, אתם תעשו שירות גדול לעם ישראל.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, חברי ידידי איציק כהן, כבר בתחילת דברי אדגיש ואומר – –

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: אני כבר, אני מתייחס אליך בכבוד, אתה יודע.

מיקי לוי: – – אין לנו כל כוונה לפגוע בחיסכון הפנסיוני של אזרחי ישראל.

מיקי לוי: כדי שזה ייקלט אני אגיד את זה בשקט, בניחותא, פעם נוספת: אין לנו כל כוונה לפגוע בחיסכון הפנסיוני של אזרחי ישראל.

מיקי לוי: להפך, יש כוונה להמשיך וליישם צעדים לשם שמירת החיסכון הפנסיוני ולמניעה של פגיעה בו.

מיקי לוי: כידוע, ואתה מצוי בזה, הריביות בשוק ההון בישראל ובעולם בכלל נמצאות בשפל כבר תקופה לא קצרה.

מיקי לוי: הקצבה בקרן הפנסיה נקבעת, בין היתר, על-פי הריבית שצפויה להתקבל על הכסף.

מיקי לוי: מחירי הקצבאות נקבעו לפי ריביות שהיו נכונות לפני כמה שנים – אתה יודע שיש שחיקה בהן – אולם, כאמור, חל שינוי בעניין הזה.

מיקי לוי: אגף שוק ההון, שאתה מכיר היטב, פרסם לפני כשנה נייר עבודה להתייעצות, והנושא נמצא בבחינה.

מיקי לוי: לא נעשה שום צעד שהוא לא צעד לאחר מחשבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני סגן השר?

חמד עמאר: מה אתה מציע?

מיקי לוי: תעבירו את זה למליאה, לוועדה, מה שידידי סגן השר לשעבר ירצה.

יצחק כהן: לוועדת הכספים, לוועדת המשנה.

חמד עמאר: אין בעיה.

חמד עמאר: הבעת דעה.

מיקי לוי: – – – אתו.

מיקי לוי: או אולי אתה רוצה להעביר את זה – – –

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אדוני סגן השר, אני קודם כול מברך על דבריך.

דב חנין: אני חושב שחשוב שנאמר פה מעל הבמה שמשרד האוצר לא מתכוון לפגוע בשום דרך בחיסכון הפנסיוני של האזרחים.

דב חנין: ואני אומר את הדברים, אדוני סגן השר, מכיוון שבעיתונות בחודש וחצי האחרונים התפרסמו ידיעות מאוד מדאיגות, וכפי שחבר הכנסת כהן, סגן שר האוצר לשעבר, אמר, הרגישות והחשש בציבור הם גדולים והם מוצדקים והם גם מאוד מאוד מסוכנים.

דב חנין: כי אם אנשים יחששו שהחיסכון הפנסיוני שלהם נמצא תחת איום, לדברים האלה תהיינה השלכות רוחב לא רק לגבי החיסכון הפנסיוני אלא לגבי כל מנגנוני החיסכון שקיימים בחברה הישראלית, עם השלכות כלכליות מאוד מאוד רחבות.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מברך על כך שהצעתו של חבר הכנסת כהן תגיע לדיון בוועדה כדי שאנחנו נשמע באמת את פרטי הפרטים של עמדת משרד האוצר.

דב חנין: אני חושב שחשוב להעביר את המסר המרגיע הזה, אדוני סגן השר, לציבור הישראלי, באופן המחייב ביותר מטעם הנהלת משרד האוצר והעומדים בראשו, כדי שאזרחי ישראל ידעו שעם כל הקשיים והבעיות, החיסכון הפנסיוני שלנו לא נמצא בסכנה.

דב חנין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: לא שאין שם בעיות.

מיקי לוי: אמרתי שיש שם בעיות מאוד מאוד לא פשוטות.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 10, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכספים.

יצחק כהן: לוועדת המשנה.

משה גפני: כן – – –

חמד עמאר: ועדת הכספים, ועדת הכספים תחליט.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 68), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת תמר זנדברג, עליזה לביא וסתיו שפיר בנושא: ביטול גיוסי חיילות ל"מסלולים הירוקים" של המורות החיילות וסגירת "המסלול הירוק" של מורות חיילות.

נאזם בדר: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של הודו בדבר שיתוף פעולה בענייני ביטחון פנים וציבור.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שביתת עובדי רשות המסים

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה: שביתת עובדי רשות המסים, של חבר הכנסת משה גפני, מס' 3352.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן שר האוצר, אני בעד שהעובדים יוכלו לשמור על זכויותיהם ושאם אכן פוגעים בהם הם יוכלו לשבות.

משה גפני: אבל אני קודם כול רוצה לדבר – בחלק הראשון הקצר שיש לי – על הפגיעה באזרחים.

משה גפני: יש מציאות שבה אי-אפשר, אתה לא יכול להירשם, לא יכול לרשום בטאבו, אתה לא יכול לעשות דברים, פעולות שרשות המסים עושה.

משה גפני: אתה כאזרח יכול להיקלע למצב ששמו עליך עיקול, לפעמים אפילו בטעות, ואתה לא יכול להוציא כסף, אתה לא יכול לעשות שום דבר, הכול מעוקל ואף אחד לא יכול לבטל לך את זה.

משה גפני: יש מצב שכתוצאה מהשביתה של עובדי רשות המסים אתה בסיטואציות בלתי אפשריות: עיקלו לך את הכסף, אתה לא יכול לעשות שום דבר, אתה לא יכול לשלם, אתה לא יכול להחזיר, גם אם זו טעות אתה לא יכול לעשות כלום.

משה גפני: כל מיני נושאים שרשות המסים מופקדת עליהם והאזרחים סובלים.

משה גפני: אז זה דבר שבגללו אתם בהנהלת משרד האוצר חייבים לעשות כל מאמץ לסיים את השביתה הזאת, לטובת האזרחים; גם לטובת המדינה, אבל לטובת האזרחים.

משה גפני: אבל אני רוצה לדבר על זכויות העובדים שם, במשרד האוצר.

משה גפני: משרד האוצר הוא דוגמה לכל המשרדים האחרים.

משה גפני: הוא בעצם "רוח המפקד" – איך מתייחסים לעובדים.

משה גפני: משרד האוצר מתייחס לעובדים – אני ראיתי היום ב-ynet, נדמה לי, באחד המקומות, שאתם מחזיקים עובדי קבלן, מה שכולנו יודעים.

משה גפני: היום, אגב, היו דיונים רבים בוועדות הכנסת על הנושא של העסקה ישירה.

משה גפני: גם בוועדה לביקורת המדינה ביקשו דוח ממבקר המדינה לנושא של העסקה ישירה.

משה גפני: עובד קבלן במשרד האוצר, יש לו שכר של 5,000 שקל בחמש השנים הקרובות, אין שעות נוספות, אין אפשרות קידום, אין תוספת ותק או ימי גיבוש.

משה גפני: אתם במשרד האוצר מראים דרך למשרדים האחרים: אתם לוקחים ממש שוק של עבדים, אנשים שאין להם זכויות, אנשים שאינם מקבלים כמעט – אני לא מדבר על שי לחג, שהם מקבלים לעתים מאוד רחוקות, אם בכלל; הם לא יכולים להתקדם, הם לא יכולים לקבל שעות נוספות, הם מקבלים שכר עלוב וזעום.

משה גפני: המציאות הזאת היא מורה דרך לכל המשרדים האחרים, ואני חושב שמשרד האוצר, בעניין הזה, הוא משרד שגורם נזק עצום לכל הנושא של זכויות עובדים, לכל הנושא של קידום עובדים.

משה גפני: הוא מורה בעניין הזה דבר חמור.

משה גפני: ועכשיו, משרד שבאמת אי-אפשר לסמוך עליו.

משה גפני: תראו, שנה שלמה משרד האוצר לא עשה כלום עם הנושא של עובדי "הדסה", עם אחזקת בית-החולים, עד שהייתה התפוצצות מוחלטת.

משה גפני: הרי לא עשו כלום, לא עשו – ישבו.

משה גפני: ואנחנו העלינו את זה כמה פעמים במהלך השנה הזאת.

משה גפני: ישבה שרת הבריאות, עקבה אחרי זה.

משה גפני: שר האוצר – זה נפל עלינו – והבעיות היו גם בזמן שלנו, אני לא מתעלם מהעניין הזה שהייתה בעיה.

משה גפני: אבל יושבים כאילו על הטריבונה, כאילו זה לא נושא שנוגע למשרד האוצר.

משה גפני: זה נוגע למשרד האוצר.

משה גפני: משרד האוצר, בנושא שאני מעלה עכשיו – אני מבין שאני צריך לסיים – בנושא שאני מעלה עכשיו, במשרד האוצר, אני מבקש, אדוני סגן השר: האם תוכל להגיד לנו כמה עובדי קבלן יש אצלכם?

משה גפני: כמה אתם משלמים להם?

משה גפני: האם אתם יכולים להסכים לזה שהשביתה הזאת תימשך בלי שתבואו בדברים עם העובדים כדי לגמור את השביתה שגורמת נזק רב לאזרחים ולמדינה?

משה גפני: והטענה של העובדים היא טענה צודקת.

משה גפני: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת גפני, 1.

מיקי לוי: באמת לא התכוננתי לשאלה השנייה שלך.

מיקי לוי: אלה הם דברים שבאמת צריך לבחון, לבדוק, אבל הם לא נמצאים כרגע באמתחתי – לגבי עובדי הקבלן.

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אני יכול להגיד לך לגבי "הדסה עין-כרם", ואין אחד פה – או אולי כן – אני מניח שכולנו, בפרט הירושלמים, "הדסה" זה בדנ"א שלהם, ואני עוד יותר מכולכם, כי הייתי קשור כמעט יום-יום בתפקידי השונים בירושלים, עקב האירועים הקשים שהיו פה, בהעברת הפצועים ל"הדסה".

מיקי לוי: אני כבר בשבוע הראשון, אני אומר לך את זה באחריות, ביום רביעי נכנס המנכ"ל החדש – שבינתיים, לצערי, התפטר – לתפקידו, וביום שישי כבר פגשתי אותו.

מיקי לוי: הייתי מעורב יום-יום, שעה-שעה, כולל שר האוצר, כולל המנכ"לית, כולל הרפרנט בר סימן טוב, שאותו הנך מכיר היטב, בנושא של "הדסה".

מיקי לוי: לא היה שבוע שלא עסקנו בנושא "הדסה" מספר רב של פעמים.

מיקי לוי: אז אפשר לבוא ולהגיד "כמו 'הדסה'", אבל לא כמו "הדסה", כי היה ברור לכולנו וגם לבית הזה שלא ניתן לפגוע ב"הדסה", שהוא מבחינתנו סמל.

מיקי לוי: לגבי ההצעה שלך לסדר-היום בעניין שביתת עובדי רשות המסים שהחלה ביום ראשון, אני אתן תשובה מאוד מאוד קצרה, מאוד מאוד ברורה.

מיקי לוי: בימים האחרונים מתקיים משא-ומתן עם העובדים ברשות המסים במטרה להביא לסיום מהיר של העיצומים.

מיקי לוי: אני מבין את הצורך של הכנסת לדון בנושא, אך את המשא-ומתן עם העובדים ראוי לקיים בתוך החדר ולא במליאת הכנסת.

מיקי לוי: יותר מכך, אני אומר לך שאם על-פי המתכונת הזאת כל משבר וכל סכסוך עבודה יבוא לפתחו של הבית הזה, כנראה נצטרך לעסוק בזה זמן רב.

מיקי לוי: לכן, אני אומר לך שהנושא מטופל.

מיקי לוי: אינני יודע מתי הוא יסתיים.

מיקי לוי: אנחנו עושים מאמצים, הוא לא פשוט, ונמשיך לעשות מאמצים כדי לקצר את העיצומים האלה כמה שיותר.

מיקי לוי: היו גם עיצומים במשרדי ממשלה אחרים ושביתות שלקחו כמה חודשים.

מיקי לוי: אני מקווה שלא נהיה שם.

מיקי לוי: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני?

מיקי לוי: מכיוון שאני חבר טוב של חבר הכנסת גפני, מה שהוא יבקש אני אקבל.

משה גפני: ועדת הכספים.

משה גפני: אם זה יסתיים – זה יסתיים, ואם לא יסתיים – – –

חמד עמאר: אין בעיה, ועדת הכספים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 8, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכספים.

חמד עמאר: דחיית פרסום דוח אלאלוף על העוני בישראל

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום בנושא: דחיית פרסום דוח אלאלוף על העוני בישראל, מס' 3332, 3347, 3359 ו-3360.

חמד עמאר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: כמה זמן יש לי, שלוש דקות?

חמד עמאר: עדיין לא התחלתי להפעיל.

חמד עמאר: הנה, עכשיו אני – – –

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מי השר שמשיב לי?

יצחק כהן: איפה שר הרווחה?

יצחק כהן: מי משיב לי? אין ממשלה.

יצחק כהן: הלו, ממשלה – –

חמד עמאר: מי משיב?

יצחק כהן: anybody home?

יצחק כהן: – –

יחיאל חיליק בר: מיקי, תשיב.

מיקי לוי: תצלצל, איציק, תצלצל.

יצחק כהן: הממשלה – אין ממשלה.

יחיאל חיליק בר: צריך לסגור את הישיבה, אדוני.

יצחק כהן: אין ממשלה, אין ממשלה.

יצחק כהן: אתה יודע מה?

יצחק כהן: עדיף שלא תהיה ממשלה.

יצחק כהן: כזאת ממשלה, עדיף שהיא לא תהיה.

חמד עמאר: הנה, השר אורי אריאל נמצא כאן – – –

יצחק כהן: מה לו, לאורי אריאל, ולוועדת אלאלוף?

יצחק כהן: מה הקשר?

יצחק כהן: אולי תביאו לי את השר לאיכות הסביבה?

חמד עמאר: הוא נוכח כשר כאן.

חמד עמאר: החוק מחייב שיהיה שר במליאה – הוא נוכח כשר.

יצחק כהן: אבל אי-אפשר – – –

חמד עמאר: תשובה – לא חובה שתהיה על-ידי השר.

חמד עמאר: אמרתי את זה, ככה התקנון.

חמד עמאר: אנחנו, כחברי כנסת, יכולים לשנות את התקנון.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, עזוב את התקנון, בוא נדבר על המהות: הוא צריך לענות לי, שר הרווחה, על נושא כל כך חשוב, כל כך קרדינלי.

איילת שקד: שר הרווחה במזנון.

יצחק כהן: בבקשה?

איילת שקד: – – – במזנון, הוא במזנון.

איילת שקד: ראיתי אותו.

יצחק כהן: זה עוד יותר גרוע.

יצחק כהן: זה – – –

באסל גטאס: גם בשבוע שעבר היה אותו דבר.

יצחק כהן: זה הרבה יותר גרוע.

יצחק כהן: עדיף שלא נדע שהוא במזנון – או, הנה מאיר כהן הגיע, שר הרווחה.

חמד עמאר: הנה, אני עושה איפוס.

חמד עמאר: אני נותן לך שלוש דקות, תפאדל.

מאיר כהן: אתה יכול לקחת ממני עוד שתי דקות.

יצחק כהן: מכיוון שמדובר בשר כל כך יקר, אז אני אפסיק לתקוף את הממשלה בגללך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כששר הרווחה בשיא יושרו ותמימותו הקים את ועדת אלאלוף, אני יודע מה הוא חשב.

יצחק כהן: הוא חשב שהוא יקים ועדה עם איש אשכולות כמו אלי אלאלוף, שיש לו רקורד מדהים מבחינה חברתית – אני לא יודע אם יש במדינה מישהו שיש לו רקורד שמשתווה או מתקרב לרקורד של אלי אלאלוף – עם אנשים מאוד מאוד רציניים שהשר מינה, שישבו על המדוכה ויגישו דוח כיצד אפשר לטפל בבעיית העוני.

יצחק כהן: אני לממשלה הזאת – לא מאמין לשום מילה שלהם, כיוון שהם, יד ימין לא יודעת מה שיד שמאל עושה, אבל לשר מאיר כהן אני כן מאמין, אני מכיר אותו הרבה שנים.

יצחק כהן: והיו לי תקוות שאכן הוועדה הזו, עם העומד בראשה ועם השר שמינה אותה, באמת יביאו איזו קרן אור באפלה לאותם 30% מאזרחי מדינת ישראל שנמצאים עמוק עמוק עמוק מתחת לקו העוני.

יצחק כהן: ואכן ישבו על המדוכה, בשיא היושר האינטלקטואלי של האנשים שישבו בה, כולל היושב-ראש שלה, והגישו דוח.

יצחק כהן: מה חשב ידידי אלי אלאלוף שיעשו עם הדוח הזה?

יצחק כהן: מה חשב ידידי השר מאיר כהן שהממשלה תעשה עם הדוח הזה?

יצחק כהן: לקחו אותו איך שהוא, קיפלו אותו, שמו אותו בצד, אמרו להם: כן, הצחקתם אותנו.

יצחק כהן: הלוא העוני הוא לא גזירה משמים.

יצחק כהן: עוני הוא תוצאה, אדוני היושב-ראש, של פעולות שהממשלה עושה.

יצחק כהן: ואם ממשלה רודפת דווקא את הציבורים העניים, שהם מוגדרים בחברה, יודעים בדיוק מי הם, אז היא לא יכולה לעשות ועדה – אני לא מדבר על מאיר כהן, אני מדבר על הממשלה חוץ ממאיר כהן – להקים ועדה שתגיד לה מה היא עושה כדי ליצור את המצב העגום הזה של העוני.

יצחק כהן: ואכן ועדת אלאלוף הגישה דוח – ואני מבקש מהשר: אם כבודו לא יביא אותו, אנחנו נביא אותו באמצעים פרלמנטריים לכנסת; אולי נעלה אותו כהצעת חוק פרטית של רוב חברי הבית הזה, בוודאי של האופוזיציה.

יצחק כהן: צריכים ליישם את מסקנות ועדת אלאלוף.

יצחק כהן: ממשלה שמקימה ועדה עם אנשים מאוד מאוד מאוד מוערכים בחברה לא יכולה לעשות מהם צחוק.

יצחק כהן: היא צריכה לקחת את הדוח הזה ולאמץ אותו, חברים, שטרן.

יצחק כהן: היא חייבת לעשות את זה מבחינת הנראות.

יצחק כהן: איך אזרחי המדינה מסתכלים עליה?

יצחק כהן: הלוא זו לא ועדה שאגב אורחא מישהו הקים אותה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני רואה שזמני תם, ויש עוד חברים שרוצים לדבר, אבל אני מודיע מעל במה זו לידידי, חברי היקר, השר מאיר כהן:

יצחק כהן: אם הדוח הזה לא יגיע דרך הממשלה, הוא יגיע דרך הכנסת לבית הזה.

יצחק כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב ליצמן – איננו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוני שטבון.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך ולחזק את שר הרווחה, השר מאיר כהן, על ההחלטה לשים את נושא העוני, הפערים בחברה הישראלית, על סדר-היום הציבורי, עם תהליך של אנשי מקצוע ואנשי ציבור שימליצו עליו הוועדות.

יוני שטבון: זה דבר שהוא קריטי, דבר שהוא הכרחי, והגיע הזמן לשים את זה על סדר-היום, וכמובן לממש את זה, שזה הדבר המרכזי.

יוני שטבון: אני רוצה להתייחס דווקא לאמירה שנקלעתי אליה הבוקר, של ד"ר יוסי זעירא, שהוא בעצמו חבר הוועדה, שטען באחד מכלי התקשורת המוכרים בישראל את המשפט הבא: "קצבאות הילדים אומנם עוזרות למשפחות מרובות ילדים" – תקשיבו טוב, עד כאן זה נשמע בסדר גמור – "אבל ריבוי ילודה הוא הגורם לעוני, ובגלל זה הנושא של קצבאות הילדים הוא בעייתי".

יוני שטבון: זה התרגום שלו לדברים.

יוני שטבון: אני רוצה קודם כול להתייחס לדברים ברמה העקרונית.

יוני שטבון: כלכלן, כבודו במקומו מונח, שיושב בוועדה ציבורית חשובה שהשר ממנה, שמתבטא בצורה כזאת – קודם כול, זו אמירה לא אנושית, לא יהודית, לא חברתית, לא הגיונית, לטעון שבעיית העוני, במיוחד במדינת ישראל, זה בגלל ריבוי הילודה.

יוני שטבון: זאת אומרת, הקורלציה הזאת בין קצבאות ילדים לריבוי ילודה – אף-על-פי שיכול להיות שיש נתונים סטטיסטיים כאלה ואחרים – זה לא הגיוני במדינת ישראל.

יוני שטבון: הרי כל הצמיחה של החברה הישראלית החל מהקמתה בנויה על הרציונל ההתפתחותי הזה: ילודה ועלייה.

יוני שטבון: זה אחד הדברים שלא – – –

איציק שמולי: אם האוכלוסייה עובדת.

יוני שטבון: עכשיו, זו סוגיה נוספת.

יוני שטבון: אבל כאמירה – – –

איציק שמולי: רק אם האוכלוסייה עובדת.

יוני שטבון: אתה מצטרף לאמירה הזאת?

יוני שטבון: אני מבין שאתה לא מצטרף, ודאי, לאמירה העקרונית.

יוני שטבון: יכול להיות שיש קורלציה.

יוני שטבון: עכשיו, חוץ מהנושא שיש – יטען מי שיטען, כמו שאמר פה חבר הכנסת שמולי, שיש קשר בין ריבוי ילדים לבין היכולת הכלכלית, מכל מיני סיבות כאלה ואחרות, אבל יש עוד משתנים.

יוני שטבון: יש עוד משתנים שבגללם ריבוי ילודה חשוב לחברה הישראלית.

יוני שטבון: אגב, לא אמרתי יהודים או ערבים, שימו לב.

יוני שטבון: יש מנועי צמיחה חברתיים במדינה מתפתחת כמו המדינה שלנו, שהיא בסך הכול בת 66 שנה, שהילודה היא מרכיב קריטי בהם – ממרכיבים חברתיים-אנושיים שקשורים לפסיפס של החברה הישראלית ועד מרכיבים ביטחוניים ובטיחותיים.

יוני שטבון: זאת אומרת, הקורלציה הזאת, מסוכן שהיא יוצאת מחבר ועדה, ואני ביקשתי – ואני מבקש, אדוני השר – גם לדרוש ממנו באופן אישי להתנצל על הדברים בצורה הכי פשוטה שיש.

יוני שטבון: עכשיו לעניין קצבאות הילדים – ופה אני מסיים – שזה הנושא המרכזי.

יוני שטבון: קצבאות הילדים – התפיסה שאומרת לקצץ, יותר נכון לכסח, את קצבאות הילדים, היא מוטעית.

יוני שטבון: כי אם אנחנו רוצים להשוות את עצמנו למדינות ה-OECD, ששם מדובר על 6.8% מהתמ"ג, ששם נמצאות מדינות אירופה בהיבט של הקצבאות – אני טוען שזה לא צריך להיות בצורה כזאת, כי אנחנו רואים מה קורה להגירה ומה קורה לאנשים שלא עובדים בגלל זה.

יוני שטבון: אבל מכאן ללכת למצב שאנחנו יורדים ל-2% מהתמ"ג ולהגיד שעכשיו אנחנו יורדים בצורה דרסטית כזו – זה לא נכון.

יוני שטבון: זה לא נכון משני היבטים: את ההיבט הראשון הזכרתי קודם לכן, וההיבט השני הוא שאם אנחנו רוצים להוציא משפחה למעגל של עבודה, תעסוקה, חינוך וכל מיני מרכיבים אחרים, אי-אפשר למשוך להם את מרכיבי הבסיס.

יוני שטבון: מרכיבי הבסיס, אני תמיד אומר, זה המקרר, זה מבחן המקרר: אתה לא יכול לבקש ממישהו לצאת לעבוד כשהמקרר שלו ריק.

יוני שטבון: זה לא עובד.

יוני שטבון: כדאי להסתובב במקומות שכדאי להסתובב, לא צריך לפרט איפה, ולהבין שקיצוץ בקצבאות הילדים, כשהוא בצורה כזאת דרסטית ואגרסיבית, הוא פוגע ביכולת שלהם לצאת לעבוד ולצאת לחינוך.

יוני שטבון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: ישיב שר הרווחה חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, ראו – איציק?

מאיר כהן: איציק לא פה.

מאיר כהן: א.

מאיר כהן: אני שמח שהוועדה למלחמה בעוני, ככל שמסקנותיה קרבות, מעוררת עניין, שזה דבר – השר אורי אריאל – זה דבר מאוד מאוד חשוב.

מאיר כהן: זה מעורר עניין.

מאיר כהן: כי בינינו, חבר הכנסת איציק כהן, מתי מישהו קם, באמת, בנועזות, והקים ועדה?

מאיר כהן: אתמול כתב עלי מישהו שאני טירון פוליטי.

מאיר כהן: למה?

מאיר כהן: כי הייתי מראש צריך למנות ועדה שתיתן את המסקנות שאני רוצה על-פי תפיסת העולם שלי.

מאיר כהן: אז אמרתי: אויה לנו אם שר ממנה ועדה ושותל בה את אנשיו.

מאיר כהן: ולכן טוב שבוועדה הזאת נשמעות הרבה מאוד דעות.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטבון, אני בא ממשפחה מרובת ילדים, ואני מסכים אתך: יש קורלציה בין משפחות מרובות ילדים לבין קשיים כלכליים, אבל לא עוני.

מאיר כהן: זאת אומרת, אתה יכול להיות במשפחה מרובת ילדים שיש לה קושי כלכלי, אבל אתה לא נמצא בתרבות של עוני – וזה הבדל גדול מאוד.

מאיר כהן: אתה צודק בהנחה שלך, אני רק לא מבין מה הכעסים.

מאיר כהן: ביום שני היינו צריכים לפרסם את הדוח.

מאיר כהן: הדוח נכתב, הוא דוח שיש בו הרבה מאוד המלצות, חלק מההמלצות הן מאוד מאוד נועזות, ואנחנו נצטרך להתמודד עם זה בממשלה.

מאיר כהן: איציק, אני לא מפחד משום דבר, זה יבוא.

מאיר כהן: אבל אני חשבתי שאני לא צריך לשבת בשקט, כשר הרווחה.

מאיר כהן: אני עושה את עבודתי 24 שעות, מסביב לשעון, אבל חשבתי שמישהו צריך לקום ולהגיד לממשלה, ולהגיד לנו: רבותי, בואו, כמו בכל מדינה מתוקנת, שתהיה ועדה שהדוח שלה, ההמלצות שלה – חלקן, רובן, כולן – יהפכו לנייר העבודה שלנו.

מאיר כהן: לכן התשובה היא כן, אורי.

מאיר כהן: לכן המסקנות יהיו ביום ראשון הקרוב או ביום שני.

מאיר כהן: אני דחיתי את זה רק בגלל האירוע של החטיפה, כי חשבתי שיש רגעים שבהם אנחנו כולנו מתכנסים בתוך עצמנו ושלא נתעסק בשום דבר חוץ מהאחדות הזאת, שבאמת כל פעם מחדש מפעמת בנו והופכת אותנו למשהו מאוד מאוד מיוחד.

מאיר כהן: זאת הסיבה היחידה שדחינו.

מאיר כהן: ההמלצות כתובות, הן ברורות, יש עליהן ויכוח גדול – חבר הכנסת שטבון – יש שם ויכוח, ויכוח בין קצוות, בין אלה שאומרים "כן קצבאות" לבין אלה שאומרים "לא קצבאות".

מאיר כהן: יש על זה ויכוח.

מאיר כהן: אבל זה יובא.

מאיר כהן: אתה שואל את דעתי האישית?

מאיר כהן: אני לא חסיד גדול של קצבאות.

מאיר כהן: אני גם לא חסיד של הורדה מוחלטת של קצבאות.

מאיר כהן: אבל דווקא אני יכול להגיד שאני מכיר את ההיסטוריה הישראלית החדשה, של משפחות שהתמודדו באחריות הורית, באחריות על הילדים שלהם, ויצאו לעבוד, ואלה ההורים שלי ושלך ושל כולנו.

מאיר כהן: אבל יש כאלה שחושבים אחרת.

מאיר כהן: זה יגיע לכאן, נדון בזה, אבל נשים את זה לראש הממשלה ונגיד לו: אדוני ראש הממשלה, מאז הקמת המדינה לא הייתה ועדה שירדה לשורש העניין; בבקשה, הא לך המלצות.

מאיר כהן: עכשיו תחליט, סדרי עדיפויות שלך.

מאיר כהן: אני, כשר רווחה, אלחם על זה.

מאיר כהן: אני לא מוותר.

מאיר כהן: אני גם לא תמים, איציק, אתה מכיר אותי הרבה שנים.

מאיר כהן: שקט, ולדבר רק כשצריך ולהיות נחוש זו לא תמימות.

מאיר כהן: לא צריך לחפש כותרות, צריך לעבוד.

מאיר כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

דעה נוספת.

מאיר כהן: מה שאתם רוצים.

מאיר כהן: מה שאתם רוצים.

מאיר כהן: איציק, מה אתה רוצה?

יצחק כהן: ועדת הכספים.

מאיר כהן: ועדת הכספים.

מנחם אליעזר מוזס: הוא ביקש דעה נוספת.

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת יעקב אשר.

מאיר כהן: אני אשאר על הדוכן לכבודך, יעקב.

– – –

מאיר כהן: ראשי ערים.

מאיר כהן: ראשי ערים.

חמד עמאר: אתה לא חייב לענות לו.

מאיר כהן: אני לא חייב, אני רוצה להקשיב.

אדוני השר, קודם כול, מגיע לך יישר כוח גדול על הקמת הוועדה הזאת שמונה אנשים מהתחום.

אני מסתייג מאוד מאותה אמירה.

לדעתי, האמירה הזאת הייתה מחייבת, לפחות לטעמי, או איזה נזיפה כזאת או אחרת לאותו יוסי זעירא, אני חושב, זה שמו – אני חושב שזה ודאי לא מקובל בצורה הזאת.

זה מעורר זיכרונות רעים מימים עברו, ואני חושב שאתה צריך לטפל בעניין הזה.

זאת נקודה אחת.

מאיר כהן: לא התכוונתי לענות, אבל בדיוק היום אנחנו סוערים ונסערים מאמירות של חברת כנסת, אז להבדיל אלף הבדלות, הוא הביע את דעתו, הוא אמר את הדברים, צריך לבדוק באיזה קונטקסט הוא אמר את הדברים.

מאיר כהן: אני מכיר את האדון, הוא לא חד כתער כמו שמציירים אותו כאן.

מאיר כהן: צריך לבדוק.

כן, אבל לפחות, או שיתנצל או שיהיה – כי זו אמירה פוגעת, לא נכונה, לא אמיתית, ואני לא רוצה להיכנס לזה יותר מדי, כי באמת – להתעסק בעניין.

החשש שלנו מעיכוב המסקנות – ואחר כך הסברת את זה, אבל אני אומר לך גם מה החשש – הוא לאור השמועות שיצאו מהוועדה, שרוב חברי הוועדה או חלק גדול מחברי הוועדה תומכים בהחזרה חלקית כזאת או אחרת של קצבאות הילדים, והסיבה שמעכבים את המסקנות היא שיש אילוצים כאלה ואחרים – ודאי, הזכרת את ראש הממשלה, אבל גם שר האוצר.

והיה חשש שאולי מישהו מנסה לעצור את המסקנות האלה, כדי שזה לא יעלה בסופו של דבר למדינת ישראל הרבה כסף, גם אם זה צודק.

ודבר כזה – זה החשש שלנו.

קודם כול, אני שמח שאתה אומר שבשבוע הבא זה הולך להתפרסם; זה – אחד.

אני גם מקווה שלא היה שינוי ב-delay הזה של שבוע וחצי, התקופה הזאת, שזה היה צריך להתפרסם – ששינו משהו בהמלצות הוועדה בגלל עניינים כלכליים כאלה ואחרים, כי טיבו של דוח כזה שהוא חייב להיות טהור מהסתכלות כלכלית כרגע על היכולות.

מה היה צריך לעשות – אחר כך בודקים מה היכולות ומקבלים החלטה אמיצה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אני מסיים רק בדבר אחד.

השר מאיר כהן ידוע כאיש שנולד בפריפריה, איש ממשפחה ברוכת ילדים, איש רגיש; אני רק מקווה שאין לחצים מפלגתיים עליך, מסיבות כאלה ואחרות, שיגרמו לכך שמה שאתה רוצה באמת לעשות, ואני יודע כמה אתה רוצה באמת לעשות, לא תוכל לעשות.

תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מאיר כהן: בכמה מילים – לא.

מאיר כהן: התשובה היא לא, אין לחצים.

מאיר כהן: דבר שני, יש בתוך הוועדה ויכוחים גדולים מאוד.

מאיר כהן: מי שעזב את הוועדה זה דווקא החבר'ה שאמרו: לבטל את כל הקצבאות.

מאיר כהן: דווקא אלה שאמרו: דעתי לא נתפסת, אני הולך.

מאיר כהן: רמיזה לבאות.

מאיר כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

באסל גטאס: כבוד השר, הוועדה סיימה את עבודתה?

מאיר כהן: כן, כן.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, לא הספקתי.

חמד עמאר: 12 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת – – –

יצחק כהן: הכספים.

חמד עמאר: לוועדת הכספים.

יצחק כהן: – – –

חמד עמאר: אני מוסיף אתכם לפרוטוקול.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: פגיעה בחקלאים ולומדי תורה בשנת השמיטה

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעות לסדר-היום בנושא: פגיעה בחקלאים ולומדי תורה בשנת השמיטה, מס' 3338, 3351 ו-3363.

חמד עמאר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הרווחה, סגן שר דתות, חברי חברי הכנסת, הנושא שהגשנו כהצעה דחופה לסדר-היום הוא נושא הפגיעה בחקלאים שומרי שמיטה.

יצחק וקנין: לצערי, במשך קרוב לשנה אנחנו מנהלים שיחות עם הממונים על תקציב השמיטה, והיינו באיזו אשליה שמדברים אתנו בכנות, ברצינות, שהולכים אכן להפעיל את אותן מתכונות שהיו בשנים הקודמות.

יצחק וקנין: הרי כמי שמכיר את הדבר הזה יותר מאחרים, ולא רק מכיר את זה אלא גם דאג להביא את התקציב שיש היום – כי אחרת, אדוני סגן השר, אני לא בטוח שהיית משיג גם 30 מיליון, כי אתה רוכב על הגב של מה שאני עשיתי לפני שבע שנים; ואני אומר לך את זה באחריות: את 100 המיליון בפעם הקודמת לחקלאים בשמיטה הבאתי מהממונה על התקציבים, ולא פעלתי בדרך שאתם פועלים.

יצחק וקנין: כמי שריכז את זה בוועדת הכספים דאגתי שאנשי המפלגה שלך ואגודת ישראל, יהדות התורה, ישבו אתי בישיבות, וישבו אתי בישיבות והכול היה גלוי ולא מוסתר.

יצחק וקנין: אתם לקחתם את זה לאיזה מקום שזה איזה מין חבילה שלכם לעשות בה כרצונכם; לצערי הרב אני אומר את הדברים.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, תעשו מה שאתם חושבים, ואם זו הדרך, זו הדרך, רק תדעו שהגלגל מסתובב.

יצחק וקנין: גם כשהוא יסתובב, אני יכול להבטיח לך שאני לא אתנהג בהתנהגות שלהם.

יצחק וקנין: כי אתה, לפחות בכמה שיחות שהיו לי אתך, אמרת לי דברים, ובשבוע שעבר עמדת פה ואמרת: לא יהיה, אין לי תקציב לסעיף הזה; אין לי תקציב.

יצחק וקנין: את התקציב לא אתה – הרי אתה מנווט את 20 המיליון שהשארת לך כקופה שלך לעשות בה מה שאתה חושב, ושאר הדברים הם במשרד החקלאות.

יצחק וקנין: אז לא אלמן ישראל.

יצחק וקנין: ואני אומר לך שבסופו של דבר הדברים האלה יפעלו, כיוון שדווקא זו הפגיעה הגדולה ביותר, דווקא באותם אלה שיושבים ולומדים בשנת השמיטה.

יצחק וקנין: למה רוצים לקחת את זה?

יצחק וקנין: כנראה לא לחקלאים, לתת את זה למישהו אחר, כי מי שישב ולמד זה חקלאים שומרי שמיטה.

יצחק וקנין: אז אם אחת לשבע שנים יש הדבר הזה ואפשר לתת אותו בלי שום סימון, לא מפלגתי ולא – כי זה לא פעל כך בשנים הקודמות – נראה שאתם מסמנים את זה בסימונים שלכם.

יצחק וקנין: כך הראש עובד כל הזמן, בצורה לא נכונה, לצערי הרב.

יצחק וקנין: אז מה אתה תגיד לי אני יודע – שרק בשבוע שעבר אישרו לנו את התקציב.

יצחק וקנין: אבל דברים ברורים ומוחלטים, שהתקציב הזה היה מסודר במשך כל השנים, בכל השנים היו לומדי שמיטה, תמיד זה היה, לא נמחק הסעיף הזה; אתם כנראה רוצים למחוק אותו, תמחקו אותו.

יצחק וקנין: הרי בסופו של דבר גם תצטרכו לתת דין-וחשבון על מה שאתם מפעילים ב-20 ומשהו מיליון, כן, גם של אותם הארגונים, המכונים.

יצחק וקנין: אני לפחות קראתי לכל חברי המפלגה שלך, שחלקם יושבים היום בוועדת כספים; ניסן ישב אצלי בחדר ומשה גפני ישב אצלי בחדר, ואת הכול עשינו שקוף.

יצחק וקנין: אמרו לי: וקנין, לא מאמינים שאתה מביא 100 מיליון, הרי בכל השמיטות היו 30 מיליון.

יצחק וקנין: תבדוק את הדברים, באחריות מה שאני אומר.

יצחק וקנין: אמרתי: רבותי, יהיה 100 מיליון לשמיטה.

יצחק וקנין: זאת הפעם הראשונה שזה הגיע ל-100 מיליון.

יצחק וקנין: אתם רוכבים על זה, אבל מה אתם עושים?

יצחק וקנין: כנראה זו הדרך שלכם.

יצחק וקנין: לצערי הרב, אני אומר את זה בכאב לב.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, זאת לא הדרך שבה צריכים להתנהל הדברים.

יצחק וקנין: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, סגן השר, הרב בן-דהן, מה אנחנו מצפים מיהודי חקלאי שעבד קשה שש שנים בשדות ובפלחה ועיבד את אדמתו ועכשיו הוא רוצה לקיים את מצוות השמיטה, שהיא מצווה יסודית ביהדות, כמו שכתוב בפרשת התוכחה: "אז תרצה הארץ את שבתֹתיה", ואמרו חכמינו שבעוון אי-שמירת השמיטה גלינו מארצנו.

מנחם אליעזר מוזס: מה אנחנו מצפים מיהודי חקלאי יותר מאשר זה שהוא רוצה לשבת בבית-המדרש ולמלא את המצברים שלו ולמלא את הבטריות הרוחניות ואנחנו נתמוך בזה?

מנחם אליעזר מוזס: והוא יהודי חקלאי.

מנחם אליעזר מוזס: גם לפי שיטת אלה שאומרים: צבא צבא – הוא גם שירת בצבא, הוא גם עשה כל המטלות שמוטלות עליו, הוא שילם מסים.

מנחם אליעזר מוזס: האם לא מגיעה לו התמיכה שהוא קיבל עד היום, שהוא ישב באמת וילמד כרצונו?

מנחם אליעזר מוזס: הוא ירצה למלא את החלל הרוחני.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין בכלל מה המסקנה שלכם ללכת ולקצץ בתקציב הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני גם לא יודע מה הייתה תחילת מחשבתכם בדבר הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני בטוח שכאן קרה משהו, איזו אי-הבנה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שבעזרת השם העניין יסתדר.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה גם להתייחס לימים אלה, ימים נוראים, כמו שכתוב: "בבקר תאמר מי יתן ערב ובערב תאמר מי יתן בקר".

מנחם אליעזר מוזס: חיים בפחד, מחכים לשמוע איזו בשורה טובה על שלושת הנערים החטופים, שיחזרו בשלום לחיק משפחותיהם.

מנחם אליעזר מוזס: עם ישראל כולו עומד בתפילה ובתחנונים לשלום הנערים האלה וחרד לשלומם.

מנחם אליעזר מוזס: ומה קורה במזרח-ירושלים?

מנחם אליעזר מוזס: במערכת החינוך של ירושלים "המאוחדת", שממומנת 100% בידי משרד החינוך?

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה שם?

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה באותה מערכת ששר החינוך עמד כאן

מנחם אליעזר מוזס: לפני שבועיים ואמר: חברי חברי הכנסת הערבים, תדעו לנצל טוב את קייטנות החינם שמקבלים הילדים האלה?

מנחם אליעזר מוזס: שם עומדים וצוהלים ושמחים.

מנחם אליעזר מוזס: ואני נכחתי, כשנסענו לעצרת הגדולה בכותל המערבי – הייתה עצרת מרגשת, וראית את הציבור עומד בהמוניו מתפלל ומתחנן לשלום הנערים האלה – ראית בצדי הדרכים את הילדים האלה שבאים ממערכת החינוך הממלכתי במזרח-ירושלים, עם הילקוטים, וכולם מצביעים שלושה שליטים, שלוש אצבעות: הנה, יש לנו שלושה נערי שליט.

מנחם אליעזר מוזס: השמחה והצהלה שם בוקעות מכל מקום.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא פלא.

מנחם אליעזר מוזס: אם אתה רואה בספרי הלימוד שלהם – תראו בספרים לתלמידי י"ב – שהשואה היא פרי המצאה ציונית.

מנחם אליעזר מוזס: המדינה הזאת בכלל לא מופיעה שם, מדינת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: המפה היא פלסטין.

מנחם אליעזר מוזס: זה החינוך שמקבלים וזה במימון 100%.

מנחם אליעזר מוזס: להם ייתנו קייטנות חינם; לילדי החרדים?

מנחם אליעזר מוזס: לילדינו שלנו?

מנחם אליעזר מוזס: חס וחלילה, למרות שהמוכר שאינו רשמי לומד לפי הנחיות משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: אבל כבר אמרו חכמינו: השנאה מקלקלת את השורה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת רות קלדרון.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחד מהלימודים היסודיים של שנת שמיטה זה לזכור שאין לנו בעלות לא על הקרקע ולא על שום דבר אחר.

רות קלדרון: אני חושבת שראוי גם לנו לזכור שאין לנו בעלות גם על התקציבים – שהיו במפלגה אחת ועכשיו במפלגה אחרת.

רות קלדרון: זה לא שלנו, לקחת מאתנו.

רות קלדרון: צריך לזכור בשביל מי אנחנו, מול מי אנחנו עושים שמיטה.

רות קלדרון: הכותרת של ההצעה לסדר-יום שאליה הצטרפתי היא: פגיעה בחקלאים ולומדי תורה בשנת השמיטה.

רות קלדרון: אין לי ספק שחשוב לדון גם בנושא הספציפי הזה בתוך שנת השמיטה, אבל אלו הנושאים וההיבטים של שנת השמיטה שמדברים עליהם ודנים בהם כל שבע שנים מחדש.

רות קלדרון: מה יעשו החקלאים, שבינינו הם 2% מתושבי ישראל בשנה הזו ולא כולם יהודים?

רות קלדרון: מי יקבל היתר מכירה?

רות קלדרון: מי מוכן לקבל את היתרי המכירה?

רות קלדרון: האם הפרות של "תנובה" באמת יצטרכו לאכול עשב שלא היה בהיתר – –

מנחם אליעזר מוזס: הם היום שייכים לסין.

רות קלדרון: הפרות של סין, זה פותר את הבעיה של החלב.

רות קלדרון: – – ומהיכן יבואו פירות וירקות לישראל בשנה הזאת וכמה יעלה הגזר?

רות קלדרון: לצערי, הנושא ההלכתי והחקלאי של שנת השמיטה הוא הנושא היחיד שנדון עד היום בכל מה שקשור לשנת השמיטה.

רות קלדרון: הנושא הזה נדון בעיקר בתוך העולם הדתי והגיע גם לממשלה ולכנסת, ומקבל ביטוי, בין היתר, בוועדת שנת השמיטה הממלכתית שמוקמת מכוח חוק כל שבע שנים.

רות קלדרון: השבוע אף הוקמה לשם כך ועדת משנה מיוחדת בוועדת הכספים – עליה כנראה דיבר חבר הכנסת וקנין, מהפעם הקודמת – שתפקידה לדון בתקציב שמקצה המדינה לשנת השמיטה.

רות קלדרון: העובדה שהדיון והעשייה שקשורים בשנת השמיטה מתמקדים רק בנושאים הללו היא פספוס, החמצה; החמצה לנו כחברי כנסת, החמצה לאזרחי המדינה והחמצה ליהדות.

רות קלדרון: רעיון השמיטה הוא רעיון יהודי עתיק ומאוד רדיקלי.

רות קלדרון: שנת השמיטה לא מתמקדת רק בהיתרי מכירה ובייבוא של ירקות ופירות מחו"ל; שנת השמיטה כוללת בחובה ערכים נוספים ורחבים יותר, שיש להם משמעות ורלוונטיות בחיים של כל האזרחים בישראל: שנת השמיטה כוללת ערכים חינוכיים של למידה משותפת ושל עזרה לחלש בחברה; היא כוללת ערכים סביבתיים של הפסקת הניצול של משאבי הטבע ונתינת הזדמנות למשאבים האלה להתחדש פעם בשבע שנים; היא כוללת גם ערכים כלכליים-חברתיים של שמיטת חובות וניסיון של החברה כולה לעזור לאלו שנקלעו לחובות וזכאים לקבל הזדמנות נוספת.

רות קלדרון: במסגרת השדולה להתחדשות יהודית אנחנו מבקשים לחדש את רעיון השמיטה ולממש אותו בחיינו היום גם במרחב האזרחי, החילוני, הכללי, בישראל.

רות קלדרון: בבסיס הפרויקט עומדת האמונה ששנת השמיטה שתחל בתשרי הקרוב היא הזדמנות גדולה; הזדמנות לחדש את רעיון השמיטה באופן שיהיה נאמן לערכי חיינו היום – לדמוקרטיה, לשוויון ולחמלה.

רות קלדרון: הניסיון הוא לקחת את הרעיון הזה ואת השנה הזו ולנסות לאחד בין ימין לשמאל, בין דתיים לחילונים, בין אזרחים ישראלים מכל הדתות, יהודים מהארץ ומהתפוצות, כמו גם באופן יוצא דופן וחשוב את החברה האזרחית, כלומר העמותות, את העולם העסקי, הבנקים והחברות ואת הכנסת והממשלה.

רות קלדרון: לשמחתי, לקראת שנת השמיטה הזאת קורה משהו בחברה הישראלית ויש משב רוח מרענן ומשמח גם בציבור שאליו אני שייכת.

רות קלדרון: אזרחים וארגונים רבים כבר הצטרפו לעשייה, ונראה ששנת השמיטה הקרובה תקבל גוונים נוספים בחברה האזרחית.

רות קלדרון: כולי תקווה שהפרויקט החברתי של שנת השמיטה, שהתחיל כאן ועבר לחלק הביצועי שלו, יצליח להביא את הרוח החדשה הזאת ולעזור ל-5,000 משפחות לצאת ממעגל העוני ולקבל הזדמנות חדשה.

רות קלדרון: גם פה, בכנסת ובממשלה, נחשפנו לשיח חדש בכל הנוגע לשמיטה.

רות קלדרון: שר החינוך מכניס את נושא השמיטה וערכיה למערכת החינוך מגן-הילדים ועד המכינות אחרי תיכון.

רות קלדרון: שר הרווחה יצא בקרוב עם פרויקט "נושמים לרווחה", בדיוק בשנת שמיטה, זו סייעתא דשמיא, והשר להגנת הסביבה דיבר אתמול במליאה על הפסקת הדיג לשנה על מנת לתת לדגה להתחדש וגם לדייגים אפשרות ללמוד.

רות קלדרון: לקראת שנת השמיטה הבאה הגיע הזמן לדאוג שהמלצותיה של ועדת השמיטה, שמוקמת על-ידי המדינה מכוח החוק – שהיא תעסוק בכל ההיבטים של שנת השמיטה, ושפרויקטים מהסוג שציינתי יתקיימו באופן מסודר ומאוחד על-ידי המדינה.

רות קלדרון: לשם כך הבאת 100 מיליון, ולא רק 30 מיליון, ויש מספיק משאבים לכולם.

יצחק וקנין: תודה.

רות קלדרון: רק רגע, רק עוד משפט.

רות קלדרון: לצורך כך צריך לדאוג קודם כול שבוועדה זו ישבו גם נציגים של המשרדים הרלוונטיים ונציגים מהמגזר השלישי שמגיעים מהשטח ועוסקים במלאכה.

רות קלדרון: זוהי בדיוק מטרתה של הצעת החוק שהגשתי, ואני מקווה שתעלה ביום ראשון.

רות קלדרון: ההצעה מבקשת לתקן את חוק ועדת שמיטה ממלכתית, ולדאוג שהמלצותיה של הוועדה יעסקו בכל היבטיה של שנת השמיטה, יהיו רלוונטיות לכל אזרחי מדינת ישראל, ושנעשה את השמיטה הזאת ביחד.

רות קלדרון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רות קלדרון.

יצחק וקנין: ישיב סגן השר לשירותי דת הרב אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שמעתי את ההצעה לסדר-היום בנושא תקציב השמיטה.

אלי בן-דהן: אני רוצה להבהיר, תקציב השמיטה כפי שאושר על-ידי הממשלה, סכום של כ-100 מיליון שקלים, אכן נותן פתרון מלא לכל החקלאים שרוצים להשבית את אדמתם ולא לעבד אותה.

אלי בן-דהן: מי שירצה להשבית את אדמתו, כלשון המשנה, להוביר את אדמתו, יקבל מהמדינה מלגה בהתאם לגובה ההכנסה שהוא הצהיר עליה בממוצע של שלוש השנים הקודמות.

אלי בן-דהן: המלגה הזאת איננה מותנית במה יעשה החקלאי.

אלי בן-דהן: החקלאי יכול באותה שנה לשבת וללמוד, הוא יכול לא ללמוד בכלל, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אלי בן-דהן: חקלאי שיחליט להוביר את אדמתו יקבל מלגה מלאה, מלגת קיום, כפי שאמרתי, בגובה הממוצע של שלוש השנים הקודמות.

אלי בן-דהן: לא רק זאת, חקלאי שיחליט ללכת בדרך של שיווק התוצרת שלו, בדרך של אוצר בית-דין, אנחנו – המשרד לקח על עצמו, המשרד לשירותי דת, ובתקציב המעט, המשרד לשירותי דת קיבל על עצמו באמת לדאוג לכך שיוקמו מספיק אוצרות בית-דין לפירות.

אלי בן-דהן: השנה, בעזרת השם, בשנת השמיטה הזאת אנחנו עושים חידוש שלא היה בשנים קודמות: יהיה גם אוצר בית-דין לירקות, מכיוון שעל-פי השיטות החקלאיות המתקדמות יש דרך לאסום ולשמור גם ירקות, ועל כן אנחנו נלך השנה הזאת, בשנת השמיטה הקרובה, בדרך הלכתית חדשה, וגם ירקות יוכלו להיות משווקים בדרך של אוצר בית-דין, כדי שכל חקלאי שירצה יוכל ללכת בדרך הזאת – וכמובן בדרך של היתר המכירה, ורובם של החקלאים נוטה לבחור בדרך הזאת.

אלי בן-דהן: לא רק זאת, אלא גם כל בעלי המשתלות, שלא יכולים לשווק את תוצרתם בשנת השמיטה, יקבלו פיצוי מלא בגין כך שלא יוכלו לשווק את השתילים, כדי שיוכלו גם הם בשנת השמיטה להתקיים ולא לשווק את השתילים שלהם בשנה הזאת.

אלי בן-דהן: כמובן, כל זה גם פותר את בעיית הצרכנים.

אלי בן-דהן: הצרכנים עצמם יוכלו לרכוש תוצרת, כפי שאמרתי, תוצרת שמגיעה דרך היתר המכירה, או בדרך של אוצר בית-דין.

אלי בן-דהן: אני מדגיש, לא רק פירות, אלא גם ירקות, בעזרת השם, ישווקו בדרך של אוצר בית-דין.

אלי בן-דהן: וגם אנחנו מאפשרים לציבור שמעוניין – – –

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, אני רק רוצה לעזור.

יצחק וקנין: בקטע של הירקות, אם אני לא טועה, מדובר על שני זנים או שלושה זנים בלבד שאפשר לשווק אותם דרך אוצר בית-דין, וכבר היום עושים את זה.

אלי בן-דהן: לא, לא עשו.

אלי בן-דהן: בשנת השמיטה הקודמת לא עשו.

יצחק וקנין: אדוני לא יודע, אני חקלאי.

יצחק וקנין: אתה מדבר עם חקלאי, אתה לא מדבר עם אחד – – –

אלי בן-דהן: משרד החקלאות אומר.

יצחק וקנין: יש היום אפשרות לשמור תפוח אדמה ובצל בצורה של קירור מבוקר לתקופה ארוכה מאוד.

יצחק וקנין: זה נותן לך פתרון לרוב שנת השמיטה, אני אומר את הדברים באחריות.

אלי בן-דהן: נכון, אבל עד היום הם לא שווקו בדרך של אוצר בית-דין, אלא רק בדרך של היתר מכירה.

אלי בן-דהן: בשבוע שעבר ישבנו עם משרד החקלאות, ולראשונה העלינו את הנושא הזה של אוצר בית-דין לירקות.

אלי בן-דהן: ההצעה התקבלה, ואנחנו עכשיו בונים את הדרך, איך נוכל לשווק גם ירקות דרך אוצר בית-דין.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, אנחנו גם רוצים לדאוג לציבור שמעוניין לקבל ירקות מחוץ-לארץ.

אלי בן-דהן: גם לכך יימצא פתרון.

אלי בן-דהן: אני מודה שבמסגרת הדיונים שהיו לנו עם משרד האוצר, משרד האוצר לא היה מוכן להיכנס לנושא הזה של כוללי השמיטה, כי מסיבות שונות משרד האוצר ביקש להתרכז רק בטיפול בחקלאים ובתוצרת, כדי שהצרכנים יוכלו לקבל את תוצרתם.

אלי בן-דהן: כפי שהבטחתי בשיחות מסדרון, אני עומד על דברי גם עכשיו: אנחנו, המשרד יעשה כל מאמץ כדי שחקלאי, מלבד מלגת הקיום שיקבל בגין זה שהוא מוביר את אדמתו, יוכל לקבל עוד תוספת נוספת בגין זה, שיוכל לשבת וללמוד תורה.

אלי בן-דהן: אנחנו, כנראה מהמקורות הפנימיים של המשרד נמצא תקציב שיוכל לאפשר הקמת כוללי שמיטה לחקלאים, והתוספת הזאת עבור לימוד התורה לחקלאים בשנת השמיטה – בעזרת השם, זה יתקיים וימומש.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר לשירותי דת הרב אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: ביקש חבר הכנסת יעקב אשר דעה נוספת.

יצחק וקנין: לרשותך דקה מהצד, אדוני.

תודה, אדוני.

אני רוצה לומר קודם כול באמת, שצריך הרבה להודות גם לשר החקלאות, שאני חושב שתפקד בעניין הזה של השמיטה, כשר חדש, פעם ראשונה שנתקל בדבר הזה, בצורה – אני חושב, יסכים אתי סגן השר – בצורה מאוד מאוד מבינה, אוהדת, ובשיתוף פעולה מלא, ואני חושב שזה דבר חשוב.

צריך לומר רק דבר אחד.

אפשר לעשות, כל דבר להוסיף עליו גם ערכים חינוכיים וערכים כאלה ואחרים.

אבל צריך לראות מה הסיבה והמסובב.

ליבת הנושא של שמיטה היא עניין הלכתי, וממנו – אנחנו אומרים שלכל עניין הלכתי יש אספקטים חברתיים – ממנו באים הענפים של דברים נוספים שאפשר לדבר עליהם.

כשמסתכלים גם על התקציב הזה, ובאמת, יישר כוח לכל הפועלים, עדיין הסכומים שמגיעים בסופו של דבר לאותם אנשים – וזה חברתי מאוד, גברתי, לאותם אנשים, משביתים וכו' – זה עדיין לא מכסה לגמרי, כדי לתת להם את ההרגשה שהם יכולים לעשות את זה כמו שהם רוצים לעשות את זה מאמונתם ומדרכם והשקפתם.

ולכן, שלא נחשוב שאותם 100 מיליון – יש בהם דברים נוספים שהוסיפו, יש חלק להיתר מכירה, יש 5 מיליון שקל, או 2 וכו'.

עדיין אפשר היה, אפשר וצריך להוסיף כסף לאותם אנשים שבאמת מפקירים, משביתים, מקיימים את רצון בוראם, ועל-ידי זה גם הזכויות של עם ישראל מתמלאות, ואנחנו זקוקים להן מאוד מאוד היום.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, מה מציע אדוני סגן השר?

יצחק וקנין: נקיים דיון בוועדת השמיטה בנושא?

אלי בן-דהן: כן, אנחנו – – – עם יושב-ראש ועדת השמיטה, חבר הכנסת זבולון כלפה, לקיים ישיבה ראשונה – – – שנת השמיטה.

יצחק וקנין: אז אנחנו נעביר את הנושא לוועדת הכספים, רבותי, לדיון.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת הכספים, לוועדת השמיטה, שבעצם מונתה על-ידי ועדת הכספים, לדיון.

יצחק וקנין: הכרזה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק להחלפת המונח מעביד (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: השתלטות "אל-קאעידה" על עיראק והשפעתה על המזרח התיכון

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, בהצעות לסדר-היום בנושא: השתלטות "אל-קאעידה" על עיראק והשפעתה על המזרח התיכון, מס' 3334, 3353, 3361 ו-3362.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת ישראל אייכלר, אחריו – חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת משה פייגלין.

אלעזר שטרן: מה עם חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: אני רק – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אנחנו ביקשנו בהצעה הדחופה הזאת לדבר בהשלכות של "אל-קאעידה" בעיראק, והיה חשש שאולי נדבר – משהו שקורה פה אצלנו, והסברנו שחס וחלילה, אנחנו בזמן כזה לא נדבר על מה שקורה אצלנו, כי כל מה שמדברים בעניין של החטופים הוא מיותר, אך למותר, כולנו צריכים להתאחד בתפילה להשבתם הביתה ותו לא.

ישראל אייכלר: אבל כשמדברים על מה שקורה בעיראק אי-אפשר – אני לא יכול – לא לחשוב על ההיבט ההיסטורי.

ישראל אייכלר: אני אגע תכף בעיראק, אדוני היושב-ראש, ואני אשאל את השאלה מה היה קורה, למשל, אם סדאם חוסיין עוד היה נשאר שם, ולא היה האביב הערבי במדינות ערב, והדמוקרטיה הנאורה לא הייתה מאירה באורותיה אל העולם הערבי כפי שהוא נראה היום.

אלעזר שטרן: חשבתי שאתה כבר לוקח אותנו לבבל.

ישראל אייכלר: לא, לא לבבל, אבל היום כ' סיוון; התאריך העברי: כ' סיוון.

ישראל אייכלר: כ' סיוון היה יום סליחות ותענית בכל קהילות אשכנז במשך 300 שנה; בעצם זה התחיל עוד קודם.

יצחק וקנין: זה 100 יום לפני ראש השנה.

ישראל אייכלר: אה, זה לא ידעתי.

יצחק וקנין: זאת הסיבה.

יצחק וקנין: אני ראיתי את זה בכמה ספרים, זה הסיבה: 100 יום לפני ראש השנה.

ישראל אייכלר: יכולה להיות סיבה נוספת.

ישראל אייכלר: הסיבה שאני ראיתי, שרבנו תם קבע את זה כאשר ב-1171, זה בד' אלפים תתקל"א, הועלו על המוקד 31 יהודים בעיר בלואה שבצרפת בקשר לעלילת דם.

ישראל אייכלר: אותו היום נקבע אחר כך – הרבה שנים אחר כך, לפני 370 שנה – על גזירות ת"ח ות"ט, גזירות חמלניצקי, שנקבע בכ' בסיוון, כי בכ' בסיוון נכנסו הפורעים לעיר נמירוב והרגו עשרות-אלפי יהודים בשחיטות נוראות, בהונאה גדולה; הכניסו אותם למבצר כאילו להגן עליהם, ואחר כך רימו אותם והרגו את כולם, ובראשם את רבי יחיאל מיכל מנמירוב ורבי שמשון מאוסטרופולי, שיש על זה גם סליחות.

ישראל אייכלר: נדמה לי שקהילת בעלז היא מהקהילות האחרונות שעדיין אומרים בהן סליחות בכ' בסיוון.

ישראל אייכלר: ומה בא הדבר ללמד אותנו?

ישראל אייכלר: עכשיו אני עוזב את הצד היהודי.

ישראל אייכלר: היה היה אדם בשם חמלניצקי, בוגדן חמלניצקי, הוא עד היום נחשב כגיבור באוקראינה, והוא רצה למרוד – זה היה מרד הקוזקים נגד השליטים, הפריצים, בעיקר נגד פולין והאיחוד של פולין עם ליטא, ורצו לעשות עצמאות של אוקראינה.

ישראל אייכלר: הוא גרם להרג וחרב ואובדן בקרב האוקראינים ובקרב העמים האחרים, ובעיקר נגד היהודים.

ישראל אייכלר: מדברים על 300,000 עד חצי מיליון יהודים שנהרגו בגזירות ת"ח ות"ט בידי חמלניצקי וקוזקָיו.

ישראל אייכלר: התוצאה הייתה – אני מדלג – שאוקראינה איבדה כל זכר לעצמאותה ונבלעה באימפריה הרוסית עד לפני כ-20 שנה.

ישראל אייכלר: אז למי הועיל אדון חמלניצקי?

ישראל אייכלר: לאוקראינים הוא לא הועיל.

ישראל אייכלר: מה הוא עשה?

ישראל אייכלר: הוא טבח יהודים.

ישראל אייכלר: וכאן מגיעה הנקודה היהודית: היהודים הם תמיד קורבן כשיש אי-רגיעה בעולם.

ישראל אייכלר: בעיראק, אנחנו רואים היום, נהרגו מאז נפל סדאם חוסיין, נדמה לי מאות-אלפי אנשים; אמרו: 200,000 אנשים נהרגו – – –

יצחק וקנין: רבי ישראל, כמה אתה חושב שאני צריך להוסיף לך זמן?

ישראל אייכלר: אני אודה לכבודו מאוד אם ייתן לי עוד דקה כדי לסכם את הדברים, אבל אני יודע שהדברים הרבה יותר ארוכים.

ישראל אייכלר: לנו טוב שסדאם חוסיין ירד מכיסאו, כי הוא רצה להשמיד את ישראל.

ישראל אייכלר: מהבחינה הלאומית שלנו ודאי טוב.

ישראל אייכלר: מבחינת העיראקים זה אסון.

ישראל אייכלר: סיפרו לנו שיש מהפכת פייסבוק ואינטרנט שגרמה לעולם הערבי להתעורר, באביב הערבי, בתוניסיה, בלוב, במצרים, בסוריה – זה עשה טוב לעמים האלה?

ישראל אייכלר: נתבונן לרגע; לאזרח הפשוט, החיים שלו יותר טובים?

ישראל אייכלר: יותר בטוחים?

ישראל אייכלר: או פחות?

ישראל אייכלר: היות שכבר עברתי את הזמן אני אחזור לנקודה היהודית.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת וללמוד מכך שדמוקרטיה ויחסי שכנות, בתוך עם, זה לא דברים פשוטים, כפי שאנחנו רואים בעולם הערבי.

ישראל אייכלר: אנחנו כמעט העוגן האחרון שאדם עוד יכול להגיד שלפחות בקרב בני עמו הוא מרגיש בטוח.

ישראל אייכלר: המרידות שהיו בכל מדינות ערב זה כי יותר מדי הכבידו את ידם; גם אצל חמלניצקי – כאשר שליט מכביד את ידו יותר מדי על בני עמו, יש מרד, ותמיד הקורבנות הם האנשים הלא-אשמים.

ישראל אייכלר: וביום כ' סיוון אני רוצה לומר עוד הפעם שאנחנו צריכים להתפלל לקדוש-ברוך-הוא שהיה לא יהיו יותר דברים כאלה, שדם יהודי לא יהיה הפקר.

ישראל אייכלר: ובפרט ביום הזה, כאשר שלושה נערים, שמחריד לחשוב איפה הם נמצאים ומה הם חושבים ברגע הזה, נמצאים בתוך ארץ-ישראל במצב כזה, אנחנו צריכים לזעוק בתפילה לקדוש-ברוך-הוא שיגן וישמור וינצור – על כל עם ישראל, בכל הדורות, ואנחנו נעשה את שלנו, מה שאנחנו יכולים, והקדוש-ברוך-הוא יושיע את עמו ישראל במהרה.

ישראל אייכלר: אמן.

יצחק וקנין: אמן ואמן.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, רעידת האדמה שהתחוללה במזרח התיכון לפני כשלוש שנים לא הייתה מהלך אחד, ולא הייתה בודדת.

נחמן שי: גלי ההדף שלה ממשיכים להתפזר ולהתפוצץ באזורנו ומגבירים את ממד האי-יציבות.

נחמן שי: זה התחיל באיזה עולם של תקוות גדולות שנועדו לכאורה לשחרר בתוך העולם הערבי חברות מדיכוי, ממשטרים מדכאים, והיו סימנים טובים לכך, או הייתה איזו תקווה שהדור הצעיר, נשים, קבוצות מיעוט, יזכו בבת-אחת לאיזה יום חדש.

נחמן שי: אבל זה עבד לזמן קצר מאוד; בכל המדינות, או שזה שימר את הכוחות הישנים או שזה אפילו החריף את המצב ועשה אותו יותר גרוע.

נחמן שי: ואנחנו כולנו עקבנו אחרי הציפיות.

נחמן שי: אנחנו משתייכים לחברה המערבית, למדינות מערביות, למרות המיקום שלנו, ושם חלמו – חלמו חלומות גדולים ואמרו: הנה, הדבר שכל כך ציפינו לו יקרה, וזה התמוטט כמו כלום.

נחמן שי: דבר שני שאנחנו יכולים להיות מאוכזבים ממנו ומודאגים ממנו זה מערכת ההסדרים שארצות-הברית הניחה מאחוריה כשהיא יצאה מעיראק.

נחמן שי: לכאורה נבנה שם מבנה שלטוני חדש, ממשלה חדשה, צבא חדש, ואפילו דמוקרטיזציה של עיראק.

נחמן שי: כל הדברים האלה מתפוררים עכשיו לנגד עינינו כמו אבק, כאילו לא היו מעולם.

נחמן שי: ואנחנו רואים שההסדרים האלה, כל עוד היו האמריקנים נוכחים בשטח, החזיקו מעמד.

נחמן שי: ברגע שהגורם האמריקני, היציב, אולי גם המממן, יצא מעיראק, הדברים האלה התמוטטו.

נחמן שי: אני רוצה רק לומר כמה מילים – מה זה אומר מבחינתה של ישראל.

נחמן שי: אנחנו ממשיכים לגור באזור שהאי-יציבות בו היא הדבר היציב ביותר.

נחמן שי: אי-יציבות.

נחמן שי: אף מדינה היום באזורנו אינה יציבה, מלבדנו; לא לבנון, לא סוריה, לא עיראק, אפילו בירדן יש אי-שקט, במצרים, אני מקווה, עכשיו עם הנשיא החדש, אבל זה עדיין רחוק מלהיות יציב.

נחמן שי: מבחינתנו זה אומר שאנחנו נשארים פה כדי להישען על כוחנו שלנו; על כוחנו הצבאי שלנו, על כוחנו הכלכלי שלנו, על מעמדנו הבין-לאומי, וגם על הצורך, בעיני, להסדיר את היחסים בינינו לבין הפלסטינים.

נחמן שי: לא, זה לא ירגיע את המזרח התיכון.

נחמן שי: לא, זה לא יביא שקט לכל המשברים האלה שאנחנו מדברים עליהם ושאנחנו אולי לא רואים עדיין את סופם.

נחמן שי: אבל אני חושב שמבחינת האינטרס הישראלי, אנחנו חייבים להסיר את האי-שקט הזה.

נחמן שי: ועכשיו במיוחד, בימים האלה, כפי שאנחנו יודעים, בעקבות חטיפת הנערים וכן הלאה, אנחנו חייבים להגיע להסדר בינינו לבין הפלסטינים כדי להסיר את האלמנט הזה, התוסס, מאתנו.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה זלמן פייגלין – איננו.

יצחק וקנין: אדוני השר עוזי לנדאו ישיב בשם שר החוץ.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התשובה היא תשובת משרד החוץ, כדלקמן: האירועים בעיראק אכן מחייבים חשיבה ישראלית.

עוזי לנדאו: כרגע איננו מזהים איום מיידי על יציבות ירדן ואינטרסים ישראליים חיוניים אחרים.

עוזי לנדאו: אולם, כמובן, התגברות והתבססות גורמי ג'יהאד עולמי במרחב הלבנט מהוות סכנה.

עוזי לנדאו: משרד החוץ קיים אמש דיון עם כלל גורמי ההערכה בנושא, הן לגיבוש תמונת מצב ברורה יותר והן לשם גיבוש המלצות.

עוזי לנדאו: המשרד גם הפעיל את נציגויותיו ברחבי העולם כדי לקבל תמונת מצב ולהביע הערכות הגורמים הבין-לאומיים והאזורים המרכזיים מול אירוע זה.

עוזי לנדאו: המשרד מתכוון להגביר מגעים מול גורמים אזוריים ובין-לאומיים בנושא.

עוזי לנדאו: ברצוני לציין כי המשרד גם פעל בשנה האחרונה יחד עם גורמי המודיעין להגביר את שיתוף הפעולה הישראלי עם מדינות ידידותיות בניטור פעילותם של לוחמים זרים בסוריה, שכן, כפי שהתברר, לצערנו, בפיגוע שהתקיים בבריסל במוזיאון היהודי, חזרתם של גורמים ג'יהאדיים לאירופה ולמדינות המערב מהווה סכנה הן למדינות אלה והן לגופים ולמוסדות יהודיים וישראליים.

עוזי לנדאו: עלינו לפעול על מנת למנוע הגברת השפעתם של גורמי ג'יהאד עולמי במדינות הטבעת סביבנו.

עוזי לנדאו: יש פעילות ושיתוף פעולה הדוקים מול מצרים וירדן בסוגיה זו, ואנו מתכוונים להגבירם.

עוזי לנדאו: באשר ללבנון, דומה שהאיום מכיוון גורמים אלה מוכל לעת עתה.

עוזי לנדאו: ובאשר לסוריה, יש שיתוף פעולה הדוק עם ירדן וארצות-הברית כדי למנוע התקרבות גורמי ג'יהאד עולמי לדרום סוריה.

עוזי לנדאו: לאחרונה אנו מזהים התגברות פעילותם של גורמי ג'יהאד עולמי, בעיקר באזור דרום הגולן, וזו התפתחות שיש לשים אל לב, אם כי לגבי נוכחות ארגון "המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט" בדרום סוריה, הרי שעד כה היא מוגבלת והיא מתרכזת במזרח ובצפון סוריה.

עוזי לנדאו: בה בעת אנו פועלים למנוע מצב שבו בצל הסכנה הגוברת של גורמי הג'יהאד העולמי יצוירו איראן ובעלי בריתה כמחסום מול התפשטות גורמים אלה במרחב.

עוזי לנדאו: אין לשכוח את האיום על היציבות שמהווים איראן ו"חיזבאללה", הן לביטחון ישראל והן לביטחון גורמים מתונים אחרים במרחב, כך שזהו מאבק שאנו מנהלים בשתי חזיתות.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

יצחק וקנין: אדוני השר, מה כבודו מציע?

עוזי לנדאו: אני הייתי מציע להעביר את זה לוועדה.

עוזי לנדאו: האמת היא שבדרך כלל – – –

יצחק וקנין: או להסתפק.

יצחק וקנין: אתה יכול גם להגיד להם.

יצחק וקנין: יכול להיות שהם מסתפקים.

עוזי לנדאו: בדרך כלל מה ששר מציע כאשר חברי הכנסת מעלים הצעה זה להוריד את ההצעה מסדר-היום.

עוזי לנדאו: חברי הכנסת בדרך כלל מבקשים לדון בנושא, והפשרה היא – – –

נסים זאב: להעביר לוועדת החוץ והביטחון.

עוזי לנדאו: הפשרה – – –

יצחק וקנין: אפשר גם להסתפק בתשובה.

עוזי לנדאו: בבקשה?

יצחק וקנין: אני יכול לשאול אותם אם הם מסתפקים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, מסתפק?

ישראל אייכלר: מסתפק בדברי השר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי?

נחמן שי: אני חושב שיהיה חשוב שוועדת החוץ והביטחון – – –

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אז ועדה.

יצחק וקנין: אם ככה, גם הוא מסכים לוועדה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו נצביע.

יצחק וקנין: זה יעבור לוועדת חוץ וביטחון.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק וקנין: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון.

יצחק וקנין: סילוק תלמידת תיכון בשל תמיכה בשירות לאומי

יצחק וקנין: הנושא הבא הוא הצעות לסדר-היום בנושא: סילוק תלמידת תיכון בשל תמיכה בשירות לאומי, מס' 3327, 3356 ו-3364.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בפתח הדברים, אני מבין שהשר לנדאו ישיב לי.

איציק שמולי: קודם כול, תודה.

איציק שמולי: אני מאוד מכבד אותך, אדוני השר, אבל אני חושב שבנושא שהוא כל כך חשוב, אדוני היושב-ראש – אני חושב שזו כבר התקלה השנייה היום, במקרה זה גם פעם שנייה אתי, בהצעה שלי, שהממשלה לא מתייחסת, לדעתי, באופן הולם להצעות לסדר-היום של חברי הכנסת.

איציק שמולי: אני חושב שהמקרה שאני אציג כאן היום הוא מקרה חמור מאוד וראוי היה שכבוד השר, או לכל הפחות סגנו, היו טורחים ומשיבים לי.

איציק שמולי: מה גם שסגן השר בעצמו אמר לי שהוא מטפל בעניין באופן אישי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, בחודש אוקטובר 2013 קרה מקרה חמור מאוד במערכת החינוך; מקרה שהוא לא פחות מהתעללות והטלה של טרור ואימה על תלמידה מצד מנהל בית-הספר.

איציק שמולי: אנחנו רגילים לפעמים לשמוע על חרמות שתלמידים עושים על תלמידים, וזה דבר חמור מאוד.

איציק שמולי: אבל מה תגידו כאשר מנהל בית-ספר הוא זה שמפעיל את החרם כלפי אותה תלמידה?

איציק שמולי: נשאלת השאלה מה היה הפשע הגדול שלה.

איציק שמולי: בתיכון "לוסטיג" ברמת-גן התקיים שיעור, אדוני היושב-ראש, על חשיבות השירות הלאומי למדינת ישראל.

איציק שמולי: חלק מהתלמידות היו בעד וחלק מהתלמידות היו נגד.

איציק שמולי: אחרי שתלמידה מסוימת הביעה את הדעה שלה, רצה הגורל והיא סולקה מבית-הספר, לא לפני שמנהל בית-הספר בכבודו ובעצמו טרח להבהיר לה מה הוא חושב על עמדותיה, וגם טרח – בתור איש חינוך, כן?

איציק שמולי: – לאיים על חברותיה שאסור להן להיות בקשר אתה בגלל דעותיה – במירכאות כפולות ומכופלות – הבזויות.

איציק שמולי: אני מצטט ממה שאמרה הנערה: הוא – זה כמובן מנהל בית-הספר – עשה שיעור שמדבר על נושאים של שירות לאומי וצבא, וכמה זה ייהרג ובל יעבור ללכת לשירות לאומי.

איציק שמולי: יש קבוצת בנות מהכיתה שכן בעד ללכת – – – ויש כאלה שמתנגדות לכך.

איציק שמולי: בסוף השיעור קראו לנו לבוא לחדר של המנהל והוא אמר לנו שאנחנו צריכות ללכת הביתה ומכתבי השעיה מחכים לנו.

איציק שמולי: המכתב דיבר על השעיה, אבל כשאבא שלי התקשר, התברר בכלל שזה סילוק לתמיד מבית-הספר.

איציק שמולי: חברות שלי, כתנאי להישארותן בבית-הספר, היו צריכות לנתק אתי כל קשר, אם בשעות הלימודים ואם שלא יתקשרו אלי גם בשעות אחר-הצהריים, לצאת אתי למקומות ולדבר אתי בטלפון.

איציק שמולי: סגנית מנהל בית-הספר, אדוני היושב-ראש, נמצאה מוקלטת כשהיא אומרת לתלמידות: מה אתן תרווחנה אם תמשכנה בקשר חיצוני אחר-הצהריים עם אותה תלמידה?

איציק שמולי: זה לא לטובתכן, אל תעשו את זה, אל תהיו אתה בקשר.

איציק שמולי: אדוני, אני רוצה לנסות – גם כי נגמר לי הזמן – לצמצם ולחסוך מהבית הזה ביטויים של מנהל בית-הספר, שלמשל כינה את אותה תלמידה "חלאת המין האנושי"; "אני רק רוצה לרמוז לכמה בנות כאן בכיתה – אל תהיו בקשר עם אדם קטנטן, אפס מאופס"; "תשתדלו לא להתקרב אליה".

איציק שמולי: אני שואל את משרד החינוך, איך יכול להיות שבן-אדם כזה, אחרי שבעה חודשים, ממשיך לנהל בית-ספר?

איציק שמולי: איך יכול להיות שמול תופעה כל כך חריפה – כל כך חריפה – ואני אומר לכם, חברי, אין לזה שום קשר לוויכוח שאנחנו מנהלים פה בעד שירות לאומי, נגד שירות לאומי.

איציק שמולי: את הוויכוח הזה אנחנו צריכים להשאיר בבית הזה.

איציק שמולי: אבל ילדה קטנה – היא לא קטנה, היא נערה, סליחה.

איציק שמולי: נערה לא צריכה לשלם את המחיר הפוליטי של טמטום של מנהל בית-ספר.

יצחק וקנין: משפט אחרון, אם אפשר.

איציק שמולי: – – ואת סגן שר החינוך מה הם מתכוונים לעשות בנדון, ולמה אחרי שבעה חודשים מי שמשלם עדיין את המחיר זו תלמידה שיושבת בבית, ואין מי שיכין אותה לבגרויות, ומנגד – –

יצחק וקנין: תודה.

איציק שמולי: – – כל ההנהלה נשארת בתפקיד.

איציק שמולי: ואני – באמת, סליחה, אדוני, במשפט אחרון – אני רק אקריא לכם עוד משפט אחד שאמר המנהל, שהשווה, לא פחות ולא יותר, את הציונות הדתית לנאציזם.

איציק שמולי: מה הוא אומר, הגאון הגדול: "יש עדיין בנות שיושבות פה שחושבות כך שדתי לאומי זה בסדר.

איציק שמולי: היום כולם יודעים את האמת, שזאת עבודה זרה" – עכשיו תשמעו מה זה ציונות לפי הרבנים – "שביסמרק הניח את אבן הפינה שלה, והיטלר, יימח שמו, חגג את ניצחונה.

איציק שמולי: זוהי זהות שכולה עבודה זרה".

איציק שמולי: אדוני, הדברים האלה מדברים בעד עצמם, והם חמורים מאוד, ואני מצפה ששר החינוך, שמדבר גבוהה-גבוהה על נתינה למדינה, וסגן שר החינוך, שהוא מייצג נאמן של הציונות הדתית, יתחילו לפעול בעניין כבר ממחר בבוקר.

איציק שמולי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלעזר שטרן – גם לך שלוש דקות.

יצחק וקנין: ישיב לכם השר עוזי לנדאו בשם שר החינוך.

יצחק וקנין: שלוש דקות גם לך, אדוני חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני אחסוך מהנוכחים את אוצר הפנינים של אותו מנהל, כפי שציטט חברי חבר הכנסת איציק שמולי, ואני רק אפנה את זה כלפינו.

אלעזר שטרן: אני אפילו קצת נעלבתי מהתשובה של – במידה מסוימת – משרד החינוך, שהתלמידה לא הורחקה בגלל זה.

אלעזר שטרן: התלמידה פה היא לא הנושא, הציונות הדתית היא לא הנושא, הנאציזם הוא לא הנושא.

אלעזר שטרן: הנושא הוא באמת איך פרנסי בית-הספר הזה, ההורים של התלמידים, הזרם החרדי שאליו הוא משתייך, איך הם מחזיקים תת-רמה כזאת, של אוצר פנינים כזה, של מנהל בית-ספר שקורא לחברות להחרים תלמידה אחרת או לא להיות אתה בקשר?

אלעזר שטרן: את זה אני לא מצליח להבין.

אלעזר שטרן: עכשיו תעזבו את האידיאולוגיה מאחורי העניין הזה, אין לה קשר בכלל.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, האם מישהו מאתנו היה שולח ילדים לבית-ספר שככה מדבר מנהל בית-הספר, בלי קשר בכלל לתוכן הדברים?

אלעזר שטרן: עכשיו, אני אומר את זה בשביל לא להפיל את זה עוד הפעם – זה שייך לחינוך החרדי או לחינוך העצמאי – באף חינוך אנחנו לא יכולים לסבול את זה.

אלעזר שטרן: וכאן באמת מגיעה השאלה שחברי הציג בסוף: למה הוא עוד שם?

אלעזר שטרן: למה הוא עוד שם?

אלעזר שטרן: זאת אומרת, בהנחה שהדברים האלה נאמרו, למחרת – צריך לערוך לו שימוע, וצריך לערוך לו בירור, והכול זה נכון, אבל בהנחה שהדברים נאמרו – בלי קשר לזה שהתלמידה יושבת בבית – – –

איציק שמולי: הדברים מוקלטים, זה לא עדויות.

איציק שמולי: מוקלטים.

אלעזר שטרן: כן, זה מה שאני אומר, בלי קשר לזה שהתלמידה יושבת בבית.

אלעזר שטרן: מדינת ישראל, למה היא סובלנית לזה שהיא מפקירה את חיי תלמידותיה בידי מנהלים כאלה?

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: יעלה – –

נסים זאב: – – –

איציק שמולי: "לוסטיג" ברמת-גן.

יצחק וקנין: – – השר עוזי לנדאו וישיב בשם שר החינוך.

נסים זאב: "לוסטיג" זה בית-ספר מודרני.

איציק שמולי: כנראה לא מספיק.

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תשובת שר החינוך כהאי לישנא: הנושא נבדק מול הנהלת המחוז החרדי ומול הנהלת בית-הספר וצוות הפיקוח, ובהתאם, להלן התייחסות משרד החינוך: התלמידה המדוברת הושעתה מבית-הספר התיכון "בית-יעקב אבות" על שם הרב לוסטיג ברמת-גן ביום 6 באוקטובר 2013, לאחר שהתנהגה באופן שאינו מקובל בבית-הספר.

עוזי לנדאו: כפי שנמסר על-ידי הפיקוח על בית-הספר, סיבת השעיית התלמידה לא נבעה מהשמעת עמדתה באשר לשירות הלאומי, אלא מסיבות אחרות.

עוזי לנדאו: מפאת צנעת הפרט לא נוכל לפרט את הסיבות להשעיית התלמידה מבית-הספר.

אלעזר שטרן: – – –

איציק שמולי: זה פשוט הזוי.

עוזי לנדאו: אמרתי, כהאי לישנא.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: זה מה שעצוב.

עוזי לנדאו: עוד נמסר מהפיקוח, כי בפגישה פדגוגית מורחבת שהתקיימה ביום 18 בנובמבר 2013, בהשתתפות ההורים ושתי מפקחות ממשרד החינוך והמועצה הפדגוגית של בית-הספר, הודיע האב כי החליט שבתו לא תמשיך ללמוד בבית-הספר.

עוזי לנדאו: זאת אף שמנהל בית-הספר הודיע מפורשות בפגישה כי התלמידה יכולה להמשיך את לימודיה בבית-הספר בהתאם לאורחות החיים המופיעים בתקנון בית-הספר.

עוזי לנדאו: תיכון "בית-יעקב אבות" על שם הרב לוסטיג הנו תיכון חרדי, על כל המשתמע מכך, והתלמידות הנרשמות אליו מתחייבות להתאים את אורחות חייהן לאורחות החיים בבית-הספר.

עוזי לנדאו: לאור מורכבות הנושא, ולו בשל הספק הקטן ביותר שההשעיה התבצעה ממניעים של התנגדות לשירות הלאומי, מנהל המחוז החרדי, מר מאיר שמעוני, יבצע בדיקה חוזרת של כל מרכיבי הסיפור.

עוזי לנדאו: אני, אגב, אציע שאולי את הנושאים האלה, שחבר הכנסת שטרן העלה יחד עם חבר הכנסת שמולי, לגבי סוג ההערות המועלות, אפשר שאולי תיצרו קשר ישיר עם משרד החינוך, כדי שהסוגיות האלה יעלו בבדיקה החוזרת, ולו בשל הספק הקטן ביותר שמתואר כאן.

עוזי לנדאו: ככלל, משרד החינוך לא ישלים עם מצב שבו תלמידה תושעה מבית-הספר מסיבות אלה.

עוזי לנדאו: משרד החינוך ישוב ויעדכן את חברי הכנסת הפונים לאחר בדיקה חוזרת של הנושא.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יצחק וקנין: אתם רוצים להעביר לוועדת החינוך?

יצחק וקנין: אדוני מסכים?

אלעזר שטרן: איציק.

איציק שמולי: אם שר החינוך יטרח לבוא הפעם, או סגן שר החינוך.

יצחק וקנין: אי-אפשר להתנות התניות, רק להגיד.

איציק שמולי: לא, אני לא מתנה שום דבר.

איציק שמולי: אני רק – מה שמטריד אותי – – –

יצחק וקנין: אדוני, אני שאלתי שאלה, אני לא בשעה של לנהל אתך – – –

איציק שמולי: – – – מנהל קורא – – –

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת שמולי, אני מבין את המורכבות – –

איציק שמולי: נאציזם – – –

יצחק וקנין: – – אתה רוצה שזה ילך – – –

איציק שמולי: הוא בכלל לא טורח לבוא לפה.

עוזי לנדאו: טוב, אני מציע להעביר את זה לוועדה.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אם כך, רבותי, אנחנו מצביעים על הנושא:

יצחק וקנין: סילוק תלמידות תיכון בשל תמיכה בשירות לאומי – העברה לוועדת החינוך של הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יצחק וקנין: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת החינוך של הכנסת לדיון.

יצחק וקנין: עוד משפחה נרגמה באבנים ובבקבוקים בדרכה לכותל המערבי

יצחק וקנין: הצעה לסדר-היום מס' 3336:

יצחק וקנין: עוד משפחה נרגמה באבנים ובבקבוקים בדרכה לכותל המערבי – הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: שלוש דקות?

יצחק וקנין: עשר.

יצחק וקנין: כמה אתה רוצה?

יצחק וקנין: תגיד.

נסים זאב: חשבתי שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החתן והכלה מתחת לחופה אומרים: "אם אשכחך ירושלם תשכח ימיני", אז אנחנו לא שוכחים את ירושלים החרבה והשוממה, שהייתה מאז חורבן הבית, אבל הפלסטינים לא שוכחים, גם כן, לעשות את הטרור שלהם בירושלים.

נסים זאב: ואני לא מדבר על תקופה של שנים.

נסים זאב: אני מדבר רק בתקופה האחרונה, אולי מיום ירושלים עד עצם היום הזה, ואני רק על קצה המזלג אומַר כמה אירועים שאירעו בתקופה האחרונה: הטרור שמתחזק, ויידויי האבנים, בקבוקי התבערה, כאשר אירוע פשוט מאוד, שרפה שפרצה, ולוחמי האש מהתחנה האזורית של ירושלים, שפעלו בליל כ"ט אייר בשרפה שפרצה – שרפה גדולה, לפי ההערכה – בין עיסאוויה לגבעה-הצרפתית – אתם חושבים שנתנו לכבאים לכבות את האש?

נסים זאב: מה פתאום; הותקפו באבנים, הצוות ברח מהמקום כל עוד נפשו בו, ואומנם הכבאים לא ניזוקו, אבל לרכב, הכבאית, נגרם נזק.

נסים זאב: ביום שחרור ירושלים, 15 אזרחים יהודים, חמישה שוטרים, נפצעו מתקיפת ערבים ברחבי העיר העתיקה.

נסים זאב: עשרות ערבים המשיכו לתקוף שוטרים, להתפרע לאורך כל הלילה; יש להם חנגה – לנו אסור לקיים את יום ירושלים.

נסים זאב: נוסף על כך, פיגוע קשה היה בירושלים כאשר שוטר הותקף על-ידי ערבי שזרק בלוק ופגע בראשו.

נסים זאב: בנס הוא נפגע רק באופן בינוני.

נסים זאב: בעיר העתיקה יידויי האבנים של ערבים על אוטובוסים – כמעט דברים שבשגרה.

נסים זאב: אוטובוס של "אגד" מדי פעם, בסך הכול – מה לעשות – רק מנפצים חלונות, אבל לפעמים יש מקרים שגם אנשים נפגעים.

נסים זאב: למזלנו, במקרה הזה שאני מדבר, ביום שלאחר יום ירושלים, שבעה אנשים נפצעו קל ואחד פונה לבית-חולים.

נסים זאב: פשוט אי-אפשר לנסוע בקו 19, אדוני, מי שמכיר, כאשר מרחוב הנביאים מגיעים להר-הצופים, והאוטובוס נכנס בדרך לשכונת שיח'-ג'ראח, כולנו מכירים את הסמטה, כשהוא מסתובב ימינה לכיוון בית-משפט המחוזי בירושלים, ושם, בצומת בדיוק, רוגמים באבנים את האוטובוסים, וזה דברים שבשגרה.

נסים זאב: דבר שהוא מזעזע – ערבי מבית-חנינא, בן 35, כשהוא נוסע על אופנוע, עוצר ברמזור ליד רמת-שלמה, בין רמת-שלמה לבית-חנינא, כולנו מכירים את הכביש הזה – וצועק לרכב שהיה עליו דגל ישראל, אומר לו: תוריד את הדגל.

נסים זאב: ההוא חשב שאולי הוא לא שומע טוב.

נסים זאב: הוא אומר לו: אני מודיע לך, תוריד את הדגל לאלתר.

נסים זאב: כשהוא הבין שיש פה איום רציני, הוא הוריד את הדגל.

נסים זאב: אני רק אומר עוד קצת – אני לא רוצה לשעשע אתכם הרבה; השאלה, מה המסקנות המתבקשות.

נסים זאב: ביום כ"ח באייר ערבים תקפו שני צעירים יהודים ברחוב הגיא בעיר העתיקה.

נסים זאב: נוסף על כך, שוטר נפצע באורח קל בהר-הבית מאבנים שיידו פורעים ערבים.

נסים זאב: אז מה עשתה המשטרה?

נסים זאב: יש פורעים ערבים, ועולים להר-הבית, אז מה שעושים, ומחליטים בתגובה – המשטרה החליטה לסגור את ההר לעליית יהודים.

נסים זאב: אני לא בעד שיעלו להר-הבית, יש עד נקודה כלשהי שאולי עוד אפשר, על-פי ההלכה, אבל זו לא תגובה שהולמת את משטרת ישראל, והמסקנות מתבקשות.

נסים זאב: תלמידי ישיבה מבת-ים נכנסו לעיר העתיקה דרך שער שכם – זה דווקא היה ביום ירושלים, או ערב יום ירושלים – בשירה וריקודים, הותקפו גם כן בידי ערבים באלות, במקלות, ביידוי אבנים.

נסים זאב: אותו הדבר בשער האריות, יהודייה גם כן נפצעה באורח קל.

נסים זאב: בלילה הושלכו שלושה בקבוקי תבערה בירושלים, ועוד 12 פיגועי אבנים היו.

נסים זאב: ערבים זורקים באבו-תור – ממש לידנו, מי שמכיר איפה זה אבו-תור, ליד תלפיות-מזרח – ושמשות כלי רכב מנופצות מדי פעם.

נסים זאב: בכ"ה באייר ערבים השליכו בקבוק תבערה לעבר הכביש בצומת רוקפלר – ואני לא רוצה למנות פה, יש לי עשרות רבות.

נסים זאב: ואני אומר, מה שהיה הוא שיהיה; תביעות הפלסטינים במערב ירושלים נשארות ויישארו בעינן.

נסים זאב: אם אנחנו חיים באשליה שחלוקתה, אפילו, של ירושלים – זה רק עניין של זמן, וזו תחנת ביניים מבחינתם.

נסים זאב: עוד ערפאת בזמנו שלל את זכותה של מדינת ישראל לבירה בירושלים, אפילו בחלקה המערבי.

נסים זאב: ערפאת בזמנו אמר, בנאומו ביוהנסבורג במאי 1994, הוא טען ואמר: אני אומר לכם זאת כדי להוכיח שהם אומרים – על הישראלים – שזוהי בירתם; לא, זו אינה בירתם.

נסים זאב: זוהי בירתנו.

נסים זאב: חזר ואמר כמה חודשים לאחר מכן, והצהיר שוב: ירושלים הייתה ותישאר בירתה של פלסטין, כל-כולה פלסטינית.

נסים זאב: ב-1995 הצהיר פייסל אל-חוסייני שלפלסטינים יש תביעות לאדמה ורכוש בירושלים המערבית – בטלביה, בקטמון.

נסים זאב: ואדוני השר, אני רוצה לומר לך, מזמן, לפני כמה שנים, הם היו הולכים ומסרטטים את הבתים בשכונות, ואני במו-עיני ראיתי, באו לסרטט את אחד המבנים – יש לי שם בית-חינוך לבנות, וראיתי אותם מסרטטים ומביאים את התוכניות שלהם לרשות הפלסטינית, כי זה חלק מהתביעות שלהם, העתידיות.

נסים זאב: והם טוענים גם באופן ברור וחד-משמעי שמבחינתם יותר מ-70% של הקרקעות בירושלים שייכות להם.

נסים זאב: אני אומר עוד משפט אחד – מה שפייסל אל-חוסייני אמר – שהפלסטינים מבקשים את ארבעת הרבעים של העיר העתיקה, אבל הם יאפשרו לנו בכל זאת, יעשו לנו טובה וייתנו לנו את הגישה לכותל המערבי.

נסים זאב: אבל הבעלות הפלסטינית, כך אמר גם השיח' עכרמה צברי, הוא חיזק ואמר שהבעלות פלסטינית על הכותל המערבי – הוא שייך אך ורק לפלסטינים.

נסים זאב: למה אני אומר את זה?

נסים זאב: מה זה קשור?

נסים זאב: אני רק אומר את רצף הדברים, כדי להמחיש לכולנו, אם מישהו חי באשליה שאנחנו בהסכם של משא-ומתן נוכל להגיע לפתרון כלשהו – אני לא רואה זאת.

נסים זאב: אני אומר לכם שיש להם תוכנית של שלבי ביניים.

נסים זאב: שמעתי קודם את אחד מחברי הכנסת, נחמן שי, אומר: דווקא בעקבות, אולי, החטיפה, וכל מה שקורה מסביב, אנחנו צריכים להזדרז אולי לגבות יותר את הרשות הפלסטינית, לחזק אותה מול ה"חמאס".

נסים זאב: אני אומר שה"חמאס" והרשות הפלסטינית חברו יחדיו.

נסים זאב: בראייה שלי, בהבנה שלי, זה שהרשות הפלסטינית חברה ל"חמאס" זה כי הם, באסטרטגיה שלהם – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: – – – באסטרטגיה שלהם הם רואים את הדרך שהם בעצם בשלב כלשהו יגידו: אנחנו סיימנו את עבודתנו, אנחנו קיבלנו את המקסימום שאפשר לקבל ממדינת ישראל, מהישראלים, עכשיו אתם, ה"חמאס", תמשיכו ותעשו את העבודה בשבילנו.

נסים זאב: לכן, לא נשלה את עצמנו.

נסים זאב: מה שאני מבקש בשורה התחתונה: יש צורך בתגבור רציני של שוטרים בעיר העתיקה.

נסים זאב: לא יכול להיות שבחורי ישיבה מ"פורת יוסף", כשדרכם לעיר העתיקה, יחטפו סטירות ומכות תוך כדי הליכתם מהבית לבית-המדרש.

נסים זאב: צריכים לעצור את זה, צריך להראות יותר כוח במקום.

נסים זאב: צריך להראות ריבונות.

נסים זאב: לא רק "הר-הבית בידינו", צריך לתת את תחושת הביטחון לתושבים שאכן העיר העתיקה היא באמת בידינו.

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על יהודה ושומרון, לא התחלתי למנות את הפיגועים ואת מאות ואלפים בקבוקי תבערה וזריקת אבנים, כי אמרתי להתמקד בנושא של ירושלים.

נסים זאב: והסיפור של האישה הזאת, שאני הבאתי – זה רק אחד מני אלף.

נסים זאב: הסיפור הזה זה רק סימפטום, שאישה שהולכת בדרכה לכותל המערבי עם המשפחה שלה חוטפת צרור של אבנים, היא לא יכולה להגיע לכותל המערבי – – –

אורי מקלב: תודה.

נסים זאב: אבוי לנו אם זה הביטחון שלנו בירושלים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: השר עוזי לנדאו ישיב בשם השר לביטחון פנים.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, וזו תשובת השר לביטחון הפנים: ראשית אציין כי מדובר באירוע מיום רביעי, בתאריך 11 ביוני 2014, ולא בסוף השבוע, כפי שציין חבר הכנסת זאב בהצעה לסדר-היום.

עוזי לנדאו: בתאריך 11 ביוני 2014, בשעה 13:53, התקבל במרחב דוד במשטרת ישראל דיווח על האירוע האמור.

עוזי לנדאו: המתלוננת התקשרה למוקד 100 ודיווחה כי בזמן שטיילה עם משפחתה על החומה, ליד שער שכם, בסמוך לבית-הקברות המוסלמי, נזרקו לעברם בקבוקי זכוכית ואבנים.

עוזי לנדאו: היא מסרה כי לא הבחינה בחשודים, נסרטה קלות ואיננה זקוקה לטיפול רפואי.

עוזי לנדאו: כמו כן ציינה כי היא ממתינה במקום לניידת משטרה.

עוזי לנדאו: מייד עם קבלת הדיווח על האירוע הגיע למקום צוות סיור של פלוגה ג' של מג"ב, המסייר דרך קבע באזור, ופגש את המתלוננת אשר הייתה עם משפחתה על החומה בסמוך לשער הפרחים.

עוזי לנדאו: הצוות לקח את המשפחה למקום סמוך ושם הוענק למתלוננת טיפול רפואי ראשוני, והיא הופנתה להגשת התלונה במשטרה.

עוזי לנדאו: במקביל, בוצעו סריקות לאיתור חשודים, אך הם לא אותרו.

עוזי לנדאו: מבדיקה שנערכה ביחידת החקירות עולה כי המתלוננת לא הגישה כל תלונה, גם לא בתחנה אשר באזור מגוריה.

עוזי לנדאו: ברצוני להדגיש כי לנוכח אפיונו של המקום עורכת המשטרה דרך קבע סיורים מוגברים באזור.

עוזי לנדאו: אני מציע להסתפק בכך.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

עוזי לנדאו: אני מציע, כבוד חבר הכנסת נסים, להסתפק בהודעה.

אורי מקלב: או שאתה מוכן – – –

נסים זאב: אני לא מסתפק מפני שזה מקרה אחד מני רבים – – –

עוזי לנדאו: אתה רוצה להעביר את זה לוועדה?

נסים זאב: כן, לוועדת הפנים.

עוזי לנדאו: אני מסכים.

נסים זאב: אני לא מדבר על המקרה הספציפי הזה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, בסדר, יש הסכמה של השר להעביר את זה לוועדת הפנים.

אורי מקלב: אם כך, נעבור להצבעה: מי שבעד, הוא בעד דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת נסים זאב בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אורי מקלב: הצבעה, בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 4, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך ההצעה לסדר-היום בנושא: עוד משפחה נרגמה באבנים ובקבוקים בדרכה לכותל המערבי, של חבר הכנסת נסים זאב, תועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני, השר המשיב.

אורי מקלב: אני מבין שחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לא נמצא.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו מגיעים לסוף סדר-היום.

אורי מקלב: רבותי, תם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בסיוון התשע"ד, 23 ביוני 2014, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.

אורי מקלב: תודה.