ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 146, 2014-06-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ט בסיוון תשע"ד, 17 ביוני 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל, התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת המדע והטכנולוגיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעה של חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הריסת בתים בעיר קלנסואה; מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת יוני שטבון וקארין אלהרר בנושא: ההוצאה המופרזת הכרוכה בדרישת משרד החינוך מהעולים החדשים להגיש מסמכים ואישורים מתורגמים לעברית לצורך הכרה בתארים האקדמיים שלהם.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יום שלישי – נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מאלה שמתכוונים להשתתף להצביע על מנת שנוכל לערוך את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אזמין את חברנו חבר הכנסת אילן גילאון לגשת למיקרופון ולפתוח את הדיון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני קורא לדקה – נאומי דקה מבחינתי זה פוסט שלישי.

אילן גילאון: כאילו זה פוסט שכתבתי ואני מעוניין לקרוא אותו במליאה.

אילן גילאון: הילדים לפני הכול.

אילן גילאון: אם האנשים תחילה, כמו שאומרים בבית-המדרש שממנו אני בא, אז הילדים לפני הכול.

אילן גילאון: זה מובן מאליו, אבל גם את המובן מאליו יש לומר למען הסר ספק.

אילן גילאון: אין לי עניין להתפלמס ולו לשנייה בסוגיית החטופים – לא על טרמפים כמבחן גברא ואדנות על הארץ ולא על טרמפיסטים המנסים לתפוס פריים על רקע של משפחות מטורפות מדאגה; גם לא על ראשי ממשלות המשפרים עמדות, שכן עבור אלה כמה שיותר רע יותר טוב.

אילן גילאון: אני אפילו לא שואל את השאלה הכל-כך מתבקשת: מה לעזאזל אנחנו עושים שם?

אילן גילאון: את השאלות האלה אני דוחה לאחר כך, לא משום שהן לא צריכות להישאל, אלא משום שהיום אני ממוקד מטרה כמו סוס ולא רואה דבר זולת השבתם של הילדים האלה אל חיק אבא ואימא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת אבו עראר.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, בשלושת השבועות האחרונים, בין התאריכים 27 במאי ו-17 ביוני, נהרגו 28 בני-אדם בתאונות דרכים.

בועז טופורובסקי: בשבוע שבין 27 במאי ל-3 ביוני התרחשו שבע תאונות קטלניות ונהרגו בהן שמונה בני-אדם, ונוסף לכך היו שתי פטירות מאוחרות; בשבוע שמ-4 עד 10 ביוני התרחשו חמש תאונות קטלניות ונהרגו בהן שבעה בני-אדם; בשבוע החולף, מ-11 ועד 17 ביוני, התרחשו תשע תאונות קטלניות ונהרגו בהן 11 בני-אדם.

בועז טופורובסקי: לצערי, מספר עצום זה של הרוגים לא מאפשר לי לקרוא את פרטי כל התאונות במהלך נאום בן דקה.

בועז טופורובסקי: כואב הלב על כל כך הרבה משפחות שביום בהיר אחד קרס עליהן עולמן.

בועז טופורובסקי: ברצוני לציין בכל זאת תופעה מדאיגה שלא מפנים אליה תשומת לב ואכיפה מספקות: תופעת תחרויות המירוץ בכבישים.

בועז טופורובסקי: רק החודש התרחשה תאונה קטלנית שהיו מעורבים בה שני רוכבי אופנוע בשנות ה-20 לחייהם אשר התחרו זה בזה באזור השומרון ונהרגו לעיני חבריהם.

בועז טופורובסקי: המקום שבו נערכה התחרות ועוד מקומות רבים אחרים בארץ משמשים לעתים קרובות להתפרעויות ותחרויות בין רוכבים.

בועז טופורובסקי: תופעה מעין זו יש למגר.

בועז טופורובסקי: נהגים רבים לא מודעים לסכנות האורבות להם בנהיגה לא זהירה ואף פרועה על הכביש.

בועז טופורובסקי: מקרה זה נגמר באסון כבד, לצערנו, ותקוותנו היא שלא תותר הגישה לאותו אזור וכי רוכבי הדו-גלגלי ובכלל יימנעו מנהיגה בחוסר אחריות על הכבישים ומקיום תחרויות כאלה, אשר מסכנות את חייהם ומביאות למותם.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדיניות של הריסת בתים היא המדיניות שנוקטת ממשלת ישראל כלפי הערבים הבדואים, בנגב, ובמיוחד אלו המתגוררים בכפרים הבלתי-מוכרים, ולפיה נהרסים מדי שנה מאות בתים.

טלב אבו עראר: הריסת הבתים היא חלק מניסיון הממשלה לרכז בכפייה את כל התושבים הערבים-בדואים בנגב בעיירות דלות ומופלות לרעה, על מנת לפנות אדמות לפיתוח ולהתיישבות יהודית כפרית, שכבר קיימת בשפע בנגב.

טלב אבו עראר: לדוגמה, היישוב אל-עראקיב נהרס בפעם ה-70 – ביום חמישי האחרון נהרס כליל.

טלב אבו עראר: אבל הפעם, ביום חמישי, נכנסו דחפורים וטרקטורים לבית-קברות, לא למקום אחר, מלווים בכוחות משטרה אדירים; הרסו את כל מה שבבית-הקברות, בהסתמך על צו בית-המשפט, שנהפך ונהיה בצורה ברורה אחד המנגנונים שעליהם מסתמכת המדינה בהריסת הבתים, והוא, בית-המשפט, שותף גלוי בהריסת הבתים.

טלב אבו עראר: אפילו בית-טהרה, בית-טהרה למתים, שפנינו למשטרה לבקש לעכב את הריסתו, בסוף הם הרסו.

טלב אבו עראר: אני רוצה קצת להתייחס, מכובדי היושב-ראש, בקצרה, בחצי שנייה, למשחק ששיחק בית-המשפט.

טלב אבו עראר: ביום רביעי בערב קיבלו העותרים, תושבי המקום, צו שיבטל את צו ההריסה, ותוקף הצו הזה הוא עד ליום חמישי בשעה 14:00, אלא שבשעה 07:30 הגיע המינהל כדי לבקש צו ביטול לצו המונע את ההריסה, וקיבלו צו ב-07:30.

טלב אבו עראר: לראשונה בתולדות המדינה אני רואה בית-משפט פותח את דלתותיו בשעה 07:30 כדי להרוס וכדי לנקום בבדואים בנגב, והרסו את הבתים – לא רק את הבתים אלא את כל בית-הקברות, שהוא באמת מקום רגיש וקדוש לכל הערבים-מוסלמים שם.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הגיע אלי, ואולי גם לשאר חברי הכנסת, מכתב במייל מאזרח בשם הרב אליהו קאופמן, והמכתב מופנה לשר לביטחון הפנים, השר יצחק אהרונוביץ.

מסעוד גנאים: הרב אומר ככה: אתמול, 15 ביוני 2014, השתתפתי בהפגנה חוקית, שהייתה ברישיון המשטרה, ונערכת כל יום ראשון בצומת להבים שבצפון הנגב, נגד הפקעת יישובי הבדואים.

מסעוד גנאים: מר אהרונוביץ, הופתעתי לראות כי למרות ההפגנה הנינוחה והשלווה של הערבים הבדואים והיהודים שעמדו לצדם, הרי שמייד עם הופעת אנשי היס"מ התעורר פחד המפגינים, ואנחנו, היהודים, היינו צריכים לעמוד בחזית, שמא אנשי היס"מ יעוררו מתח.

מסעוד גנאים: הריני לציין לפניך כי הססמאות שקראו המפגינים היו לגיטימיות ולא פרובוקטיביות, ובחיי כבר ראיתי הפגנות הרבה יותר קשות שבהן לא התרחש מה שאני עומד להתלונן עליו כרגע.

מסעוד גנאים: כאזרח שמקפיד להגיע להפגנות או מחאות – שלא מגיע להפגנות שלא קיבלו את אישור המשטרה, הרי שהופתעתי שתפקידם של שוטרי היס"מ לא היה דווקא בעניין שמירת הסדר והחוק, שלא היו צריכים לגביה שום מאמץ מיותר.

מסעוד גנאים: אנשי היס"מ הצטיידו במצלמות קטנות, וכמו אחוזי אמוק צילמו כל מפגין, גם השלו ביותר, מכל צדדיו – כולל אני – כאילו היה הפושע המבוקש ביותר.

מסעוד גנאים: נאמר שישנם אנשי חרש המצלמים את המפגינים.

מסעוד גנאים: בעבר היה נהוג שאלה אזרחים וכיוצא בזה, אבל רק בשנים האחרונות החלו אנשי משטרה ממש, במדים, לצלם כל מפגין.

מסעוד גנאים: מר אהרונוביץ, תמהני שכך הדבר במדינה דמוקרטית.

מסעוד גנאים: ההפגנה הזאת קיבלה רישיון כחוק, והשוטר מופקד על שמירת החוק, ולא על מארבים פוליטיים.

מסעוד גנאים: לתומי האמנתי שעם נפילת מסך הברזל, הרי ששיטותיהם של סטלין ושל צ'אושסקו להפחיד מחאה דמוקרטית נעלמו מהחיים.

מסעוד גנאים: ובסוף הוא אומר: הייתי שמח אם כבודו יבהיר – הוא מכוון את זה לשר אהרונוביץ – יבהיר אם מי שמפגין, גם ברישיון, הנו עבריין והוא נתון למעקב כל חייו, כמו באותן מדינות חשוכות לשעבר.

מסעוד גנאים: זה קטע מתיאורו של רב קאופמן לגבי תפקידם של אנשי היס"מ – הרבה פעמים לעשות פרובוקציות ולא לשמור על החוק והסדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האזור כולו, האזור שלנו, עומד על סף כניסה למציאות פוליטית קשה והרת אסון עם מדרון חלקלק לכיוון של אלימות בלתי מרוסנת, ואף על סף מלחמה.

באסל גטאס: האחריות למה שמתרחש ויתרחש רובצת על כתפיהם של ממשלת ישראל והעומד בראשה, ביבי נתניהו, האחראים לביצוע מדיניות אטומה של המשך כיבוש והתנחלויות, מציאות של שלילת חירות של עם שלם ושל עקירה והריסת בתים ומעצרים.

באסל גטאס: לפני פחות מחודש נהרגו באש חיה שני צעירים פלסטינים, נערים: נאדים נוארה, בן 17, ומוחמד עודה, בן 16.

באסל גטאס: שני הנערים האלה, אין מי שישיבם הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להפנות את דברי גם ליושב-ראש הכנסת וגם לכנסת בכלל.

עפו אגבאריה: תמיד ראש הממשלה וחברי הקואליציה מתהדרים שאנחנו נמצאים בכנסת דמוקרטית, המעוז היחידי במזרח התיכון שהוא באמת דמוקרטי.

עפו אגבאריה: אבל אני רוצה למחות על זה שאנחנו מרגישים – אני, כחבר כנסת ערבי, מרגיש שיש כרסום במעמד הדמוקרטי של חברי הכנסת הערבים מבחינת ההצעות לסדר-היום, שמתקבלות באופן מאוד סלקטיבי, ולא לפי הנושאים שבאמת בוערים.

עפו אגבאריה: אני חושב שיש מקום לתקן את העניין הזה.

עפו אגבאריה: הדבר השני שאני מלין עליו: עניין הייצוג שלנו בוועדות הכנסת.

עפו אגבאריה: הייצוג הוא מאוד לא נכון ומאוד לא תקין.

עפו אגבאריה: הובטחו כמה הבטחות שיתוקן העניין, ולצערי הרב עד היום – זה כבר מעל שנה וחצי, הכנסת – אין תקנה.

עפו אגבאריה: האם זו באמת הכנסת הדמוקרטית שאמורה לייצג גם את המיעוט, ואם המיעוט הוא שונה – לתת למיעוט את האפשרות להתבטא ולהגן על המיעוט מפני הרוב?

עפו אגבאריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שכבוד היושב-ראש וגם הכנסת לא צריכים לתת יד לחקיקה החפוזה של חוק כל כך חשוב כמו חוק הזנה בכוח.

ג'מאל זחאלקה: מחברי הכנסת נשללת האפשרות לנהל קמפיין ציבורי כדי למנוע את החוק, במיוחד כשהוויכוח כל כך עמוק.

ג'מאל זחאלקה: אני שמעתי את יושב-ראש הסתדרות הרופאים, שהוא אדם מאוד רחוק ממני מבחינה פוליטית, והוא אמר דברים חמורים ביותר, חד-משמעיים: הזנה בכוח היא עינוי, ורופאים לא ישתתפו בעינוי.

ג'מאל זחאלקה: הוא קרא לרופאים – אומר שהסתדרות הרופאים לא תשתף פעולה עם החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה כל כך חמור.

ג'מאל זחאלקה: החוק הבין-לאומי מונע זאת.

ג'מאל זחאלקה: בכל זאת, אי-אפשר אפילו לנהל את הוויכוח בצורה נורמלית: מהיום למחר, דיון אחר דיון; אי-אפשר לשתף את הציבור, לעשות כנסים, לנסות לשכנע.

ג'מאל זחאלקה: הכול בצורה כל כך חפוזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים בחריפות להצעה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: עד היום, כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא מת אף אדם, לא נהרג אף אדם שובת רעב; מתו חמישה אנשים מהזנה בכוח.

ג'מאל זחאלקה: כל המדינות המתוקנות – – –

באסל גטאס: בישראל.

ג'מאל זחאלקה: בישראל, הכוונה.

ג'מאל זחאלקה: ב-1980, בכלא "נפחא" – שניים, בשנות ה-70 עוד שניים וב-1992 אדם נוסף.

ג'מאל זחאלקה: זה בנוסף להרבה אנשים שחלו במחלות קשות בעקבות נזקי הזנת היתר.

ג'מאל זחאלקה: עד היום הרופאים והמערכת הרפואית טיפלו בשובתי רעב בהסכמות שונות כדי למנוע נזק רפואי.

ג'מאל זחאלקה: החוק עצמו הוא בלתי אפשרי.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר: כשיש סכנה מיידית, צריך לעשות הזנה בכוח, כאשר כל הרופאים – ישנה הסכמה: אי-אפשר לדעת מתי יש סכנה מיידית אצל שובתי רעב.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר מסובך מאוד מבחינה רפואית.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמעמידים – לא רק שזו פגיעה בשובתי הרעב ובזכותם להשיג הישגים פוליטיים בדרכים שהן לגיטימיות, שהם עושים, אלא זו גם פגיעה ברופאים.

ג'מאל זחאלקה: מעמידים אותם במצב בלתי אפשרי: או להשתתף בעינוי או להפר חוק.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שרוב הרופאים בארץ ייענו לקריאתו של ד"ר אידלמן לא לשתף פעולה עם חוק זה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאני יכול להתייחס רק לצד הפרוצדורלי, לא למהות או לעמדה שלי לגבי החוק, אני רוצה לומר לך שהייתה בקשת ממשלה להצביע על החוק הזה במליאה בקריאה שנייה ושלישית אתמול, ומטבע הדברים, בעצה אחת עם הלשכה המשפטית, לא אפשרנו זאת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נקבעה סדרה של דיונים, ואני מאוד מקווה שיאפשרו לחברי הכנסת להביע את הדעות השונות לגבי החוק ולשמוע גם מומחים, כפי שציטטת – את יושב-ראש ההסתדרות הרפואית ואחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא יספיקו הדיונים נבקש גם להאריך את הדיונים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: כך שאני מקווה שלפחות מבחינה פרוצדורלית – כמו שאמרתי, אני לא מדבר על מהות החוק – הכנסת תוכל לומר את דברה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו כולנו עדיין בעיצומה של הטראומה מחטיפת הנערים מגוש-עציון, וקשה לדבר על נושאים אחרים.

ישראל אייכלר: לכן נאמר קודם כול לגבי העניין הזה: "כי לא יִטֹש ה' את עמו בעבור שמו הגדול", אומר הנביא שמואל.

ישראל אייכלר: יהי רצון שהם ישובו במהרה.

ישראל אייכלר: אבל נשלחנו לכאן לייצג את זעקת ילדי ישראל העניים מפני עריצות שלטונית.

ישראל אייכלר: אתמול, בוועדה לביקורת המדינה, הודיע שר החינוך שהוא לא שוקל בכלל לעזור גם לילדי ישראל העניים שלומדים בחינוך החרדי בסיוע לקייטנות כפי שהוא יעשה לשאר הילדים, כי הוא מקדש את החינוך הממלכתי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול את אדוני היושב-ראש ואת חברי הכנסת: בשעתו, הרב אריה דרעי – התיק הראשון שנפתח נגדו בחשד להפרת אמונים היה כי הוא העדיף רשתות חינוך שמקורבות אליו דרך עיריית ירושלים.

ישראל אייכלר: זאת הייתה האשמה שרדפו אותו אתה במשך שנים, ותיק שלם התנפח.

ישראל אייכלר: פה מדובר בשר חינוך שהצהיר שהוא קיבל 500,000 שקל בשנה משכורת לכיסו מעמותה אנטי-חרדית בשם "הכול חינוך" במשך כמה שנים לפני שהוא התמנה לשר החינוך.

ישראל אייכלר: כל מטרת הארגון הזה הייתה לשלול תקציבים לחינוך שאיננו ממלכתי.

ישראל אייכלר: כשהוא מגיע לתפקד כשר החינוך, האם אין בכך הפרת אמונים שהוא מעדיף את החינוך הממלכתי, שנראה לו, ולא רק מעדיף אותו בתקצוב אלא שולל כל תקצוב וסיוע לקייטנות לילדים אחרים שאינם לומדים בחינוך ממלכתי, למרות שהם מלמדים חינוך יהודי בארץ-ישראל ונמנים עם הילדים, 800,000 הילדים שהמדינה הזאת והממשלה מרוששת אותם?

ישראל אייכלר: אני רוצה להודיע מעל במה זו, שאם שר החינוך ימשיך ברדיפתו נגד ילדי ישראל, נגיש למבקר המדינה, ואולי גם ליועץ המשפטי לממשלה, בקשה לחקור אם אין כאן הפרת אמונים וניגוד אינטרסים של שר, שקיבל כסף – חצי מיליון שקל בשנה – וכשהוא בא למשרד, הוא משתמש בכספי המשרד נגד ילדי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

מוחמד ברכה: אני?

יולי יואל אדלשטיין: כן, אם אדוני עדיין מוחמד ברכה ולא – – –

מוחמד ברכה: ברצון, ברצון.

מוחמד ברכה: לא קלטתי את השם שלי לרגע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש מיושב-ראש הכנסת בכבודו ובעצמו שיתערב באופן חריג במעשה החקיקה שנעשה בכנסת.

מוחמד ברכה: אני חבר ועדת החינוך והתרבות זה שנים.

מוחמד ברכה: ועדת החינוך והתרבות מטפלת בנושאים של צער בעלי-חיים, ואנחנו הצבענו כמעט פה-אחד על איסור פיטום אווזים, בגלל הברוטליות וחוסר האנושיות שבדבר.

מוחמד ברכה: מביאים כאן הצעת חוק של פיטום אנשים, בני-אדם; של פיטום בני-אדם – להאכיל אותם בכוח.

מוחמד ברכה: לדבר הזה אין מקום בשום מקום, כולל המקום הזה, עם כל הביקורת שיש על תהליכי החקיקה ועל ההזיות הגזעניות שלפעמים סובבים אותנו מימין ומשמאל ולמעלה ולמטה.

מוחמד ברכה: אבל זה פשוט עובר כל גבול.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, מישהו צריך לשמור על כבוד הבית הזה.

מוחמד ברכה: אני לא רואה שכבודי וכבודו של פייגלין זה אותו כבוד, אבל פה יש כבוד של פרלמנט, שאי-אפשר לקבל החלטה כזאת, וזאת בלי לומר: החוק הבין-לאומי, ובלי לומר: אמנת הרפואה והרופאים; בלי לומר את כל זה.

מוחמד ברכה: להפסיק מייד, להפסיק מייד את האכזריות הזאת.

מוחמד ברכה: אין לה מקום בשום מקום שמתיימר להיות באחוז אחד נאור.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע – בבקשה, אדוני.

עמרם מצנע: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדבר הטוב שעליו אני רוצה לספר הפעם בדקת נאום:

עמרם מצנע: לפני כמה חודשים קיימנו דיון בוועדה על נגישות ההשכלה גבוהה לאנשים עם מוגבלויות, ובעיקר לכבדי שמיעה.

עמרם מצנע: הייתה אצלנו בוועדה בחורה שלומדת לתואר שני, כבדת שמיעה, שעשתה עלינו רושם מדהים ברצון ובנכונות ובהשקעה, והיא סיפרה לנו – והתברר שזה נכון – שאחד המכשולים הגדולים ביותר זה לימוד אנגלית.

עמרם מצנע: פניתי לאוניברסיטה, במקרה זו אוניברסיטת בן-גוריון, כדי שישחררו אותה מבחינה באנגלית.

עמרם מצנע: לקח לי זמן, אבל בסופו של דבר קיבלתי ממש אתמול מכתב שמחוץ לנהלים שלהם – שפת העולם – הם מוכנים לשחרר אותה ממבחן באנגלית.

עמרם מצנע: והבחורה הזאת פשוט קורנת מאושר.

עמרם מצנע: אני חושב שבמקום שבו יש נכונות לחשוב מחוץ לקופסה, להתייחס לכל אחד ואחד, עם הבעיות המיוחדות, וגורם סמכותי שיפתור את הבעיה, ולא לזרוק אותה ממקום למקום – במקום כזה יש להגיד תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם יכול להוסיף לחדשות הטובות של היום, עם כל הדאגה והצער שבלב כולנו, שלפני שעה קלה קיבלה הכנסת את פרס "הגלובוס הירוק" מטעם ארגוני הגנת הסביבה – בהובלת מנכ"ל הכנסת מר רונן פלוט ושלושת החברים שלנו: דב חנין, ניצן הורוביץ וזבולון כלפה.

דב חנין: ויושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שזו גאווה לכולנו ככנסת.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת המנהג הרצוי שלך להביא גם חדשות טובות בימי שלישי, אז אפשר להזכיר גם את זה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת רות קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשותך.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גם אני כמובן מצטרפת לברכה לנערים שישובו בקרוב בשלום הביתה.

רות קלדרון: אני נאלצת להשתמש בדקה הזאת למרות שאני מבינה את המורכבות ואת חומרת העניין של שביתת הרעב והסכנה שעלולה לקרות לנו אם אחד משובתי הרעב חלילה ימות.

רות קלדרון: אבל בכל זאת, בישיבתי בוועדת הפנים – אני חייבת לומר שהחוק להזנה בכפייה נראה לי לא יהודי ולא מוסרי ומסוכן.

רות קלדרון: אסור להמשיך ולהחזיק אנשים במעצר מינהלי – שפעם היה שלוש שנים, ואז חמש שנים, ועכשיו אנשים נשארים בלי אופק תשע ועשר שנים.

רות קלדרון: ואני חושבת שאסור להיכנס לקונפליקט עם הרופאים.

רות קלדרון: איגוד הרופאים הבין-לאומי יצא נגד ההזנה.

רות קלדרון: אני מבינה את המורכבות, ולא חושבת שמישהו כאן יש לו חלילה כוונות רעות או חוסר מחשבה, ואנחנו באמת נמצאים במצב צבאי ומדיני מאוד קשה.

רות קלדרון: אבל אני בכל זאת חייבת לומר, כשורה אחרונה: אני לא יכולה לחיות עם החוק הזה.

רות קלדרון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רות קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד צור – בבקשה, אדוני.

דוד צור: הייתי מרחיב, אולי, אדוני היושב-ראש, בעניין של החוק הזה, אבל מכיוון שאנחנו מפה הולכים לדון בו, הייתי מאוד ממליץ לחברת הכנסת קלדרון לבוא באמת לדיון ולשמוע את כלל הטיעונים, כי התמונה הרבה יותר מורכבת.

דוד צור: אבל אני כן רציתי, דווקא ביום הזה שאנחנו – "כנסת ירוקה", ובכלל השר להגנת הסביבה היה היום אצלנו בוועדה.

דוד צור: אין אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל מכיוון שהוא לא מקשיב לי, אז אני אומר אותו בכל זאת.

דוד צור: עדיין, אני חושב אולי שהכנסת יכולה לתת דוגמה טובה בעניין, ובאמת שמחתי לשמוע שגם זכינו.

דוד צור: אני הגשתי הצעת חוק – כרגע היא עדיין בהקפאה – דווקא בנושא של מעבר לתחבורה ירוקה, ויכול להיות שהכנסת יכולה להיות חלוצה בעניין הזה ולהחליט, למשל, ש-10%, 15%, 20% מכלי הרכב שמשרתים אותנו – הייתי שמח אם גם משרדי ממשלה אחרים היו הולכים אחרינו בעניין הזה – יהיו באנרגיות חלופיות: או גז או ביו-דיזל או כל דבר אחר שהוא רק לא מזהם.

דוד צור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד צור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שגם לשם נגיע.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד הרבה רעיונות בפעילות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שכבר ציינו חלק מן הדוברים, אנחנו נעבור לציון יום הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: בשם השר להגנת הסביבה, שנמצא כאן אתנו כשר תורן גם וגם כמי שמשיב, אני, בשמו וגם בשמי ובשם כולנו, רק אברך את התלמידים שנמצאים אתנו כאן ביציע, שבאו רובם ככולם לכבוד יום הגנת הסביבה, והם מבית-הספר "אורט דפנה" בקריית-ביאליק ומבית-הספר אום-בטין וחברים ב"ילדים מובילים שינוי" של החברה להגנת הטבע.

יולי יואל אדלשטיין: אז גם השר להגנת הסביבה, גם אני וגם כל חברי הכנסת מברכים אתכם בברכת ברוכים הבאים ויישר כוח על הפעילות שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום הסביבה הבין-לאומי במסגרת הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת חוק לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: לא רבים יודעים שאת היוזמה לציון יום הסביבה הבין-לאומי הוביל חבר הכנסת יוסף תמיר, זיכרונו לברכה, שהעלה את ההצעה במסגרת ועידה עולמית שבה השתתף כנציג הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מאז, ובמידה רבה בזכות היסודות שהניח יוסף תמיר, הכנסת הייתה חלוץ ההולך לפני המחנה בחקיקה ובפיקוח על יחסי הגומלין בין האדם לסביבתו.

יולי יואל אדלשטיין: היום זכתה הכנסת בפרס "הגלובוס הירוק" על פרויקט הדגל שלנו, "כנסת ירוקה", והפרס הזה ממלא אותנו, את כולנו, גאווה ושמחה.

יולי יואל אדלשטיין: אות ההוקרה הזה הוענק לכנסת על-ידי ארגון "חיים וסביבה", שנוסד גם הוא ביוזמתו של חבר הכנסת יוסף תמיר, ועבור הכנסת יש כאן מעין סגירת מעגל.

יולי יואל אדלשטיין: עבורנו זהו פרס המחייב ומעודד את הכנסת להמשיך ולהוביל בתחום הקיימות.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לבשר כי לפני כשבועיים סיימה הכנסת את המכרז להקמתה של מערכת סולרית לייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת.

יולי יואל אדלשטיין: מערכת זו תוקם על 4,650 מ"ר מגגות הכנסת, תהיה הגדולה ביותר בפרלמנטים בעולם, ותציין את מחויבותה של הכנסת להפחתת פליטת גזי החממה במסגרת הפעילות הכלל-עולמית להפחתת שינוי האקלים.

יולי יואל אדלשטיין: זאת ועוד, פעולות רבות ננקטות על-ידי עובדי הכנסת בתחומי הפחתת פסולת, הפחתת השימוש בנייר, מעבר לנייר ממוחזר, הגברת חיסכון במים ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת גם עושה מאמץ לחשוף את עובדי הכנסת לעקרונות הקיימות ולעודד את החשיבה והאחריות הסביבתית.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, בעוד שעה קלה נדון בהצעות חוק שונות שנוסחו מתוך דאגה לסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לכם ביום זה לתמוך בפעולות למען הסביבה ולהיות שותפים מלאים ופעילים לחזון "כנסת ירוקה", תוך מתן דוגמה לחיי קיימות עבור מוסדות אחרים בארץ וגם בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2165/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרנו, הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון – התאמת תוכניות ישנות), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דב חנין להציג את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: רשימה מרשימה של תומכים יש לחוק הזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, האמת, שלוש תודות: תודה על רשות הדיבור, תודה על הדברים החשובים שאמרת בפתיחת הדיון שלנו במליאה, ותודה על ההובלה שלך, יחד עם מנכ"ל הכנסת וצוות שלם של עובדי כנסת מסורים, את פרויקט "כנסת ירוקה", שבצדק זכה היום באות "הגלובוס הירוק" של ארגוני הסביבה.

דב חנין: אני רוצה לומר לך שבעברי הרחוק, לפני שנבחרתי לכנסת, עמדתי בראש ארגון-הגג של ארגוני הסביבה, וגם הייתי מעורב בתחילתו של "הגלובוס הירוק".

דב חנין: ישנה ועדה ציבורית, והתחרות על הפרסים קשה.

דב חנין: אנחנו, חברי הכנסת שמלווים את התנועה הסביבתית, לא היינו מעורבים בשום דרך.

דב חנין: הזכייה הייתה לגמרי אובייקטיבית ואמיתית, ומגיעה לכנסת הזכייה הזאת.

דב חנין: היום ציינו בכנסת את יום הסביבה.

דב חנין: זה היה יום עשיר בפעילות, דיונים כמעט בכל ועדות הכנסת.

דב חנין: נמצא אתנו חבר הכנסת מצנע, שהוביל את הדיון החשוב בוועדת החינוך של הכנסת בנושאים של חינוך סביבתי.

דב חנין: בכל ועדות הכנסת עסקנו בשאלות סביבתיות; קיימנו כנס גדול של השדולה הסביבתית-חברתית עם ארגוני סביבה ופעילים סביבתיים; התקיים כנס מרשים שהוביל השר להגנת הסביבה, חבר הכנסת פרץ, עם דגש מאוד חשוב ומעניין על סוגיות של צדק סביבתי והחיבור הסביבתי-חברתי; קיימנו את האירוע הגדול של "הגלובוס הירוק", שברמה האישית מבחינתי גם כן מהווה איזשהו סיום מעגל, כי התחלתי כיושב-ראש ארגון-הגג של ארגוני הסביבה את המסורת הזאת של "הגלובוס הירוק", ומבחינתי קיום האירוע הזה באולם המכובד ביותר של מדינת ישראל, אולם שאגאל של הכנסת, זה סוג של סגירת מעגל, וגם הבעת עמדה ערכית חשובה של הכנסת והתייצבותה יחד עם התנועה הסביבתית במאבק למען תהיה לנו חברה ראויה יותר, בריאה יותר וירוקה יותר.

דב חנין: אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק שמירת הסביבה החופית, שיחד אתי שותפים בה היום 75 חברי הכנסת כיוזמים – ואני אומר "שותפים בה היום", כי עד לפני שבוע היו שותפים 76 חברי כנסת.

דב חנין: אחד מיוזמי החוק הוא – –

יולי יואל אדלשטיין: נבחר לנשיא מדינת ישראל.

דב חנין: – – נשיא מדינת ישראל הנבחר, חברנו חבר הכנסת לשעבר ראובן רובי ריבלין, וזו הזדמנות גם לברך אותו ואותנו על הבחירה.

דב חנין: זו הצעת חוק שבאמת זוכה לתמיכה רחבה מאוד מאוד בכנסת, הייתי אומר כמעט מקיר לקיר – חברי כנסת מכל סיעות הבית, קואליציה ואופוזיציה – וכל חברי הכנסת האלה התגייסו להצעת חוק שבאה לקדם הגנה על חופי ישראל, שלצערנו נותרו מעטים מדי, וגם אלה המעטים מאוימים על-ידי תוכניות בנייה נדל"ניסטיות כאלה או אחרות.

דב חנין: אף אחד מאתנו לא מתנגד לפיתוח, אנחנו גם לא מתנגדים לפיתוח בתחומי החופים, אבל כאשר כל כך מעט חופים נותרו לנו, צריך להגן בקפדנות על האינטרס הציבורי ועל החובה לשמור חופים פתוחים לטובת הציבור הישראלי בדור הנוכחי ובדורות הבאים.

דב חנין: בשנת 2004 הכנסת עשתה מעשה וחוקקה חוק חשוב: חוק להגנת הסביבה החופית.

דב חנין: אלא שבחוק הזה קיימת פרצה, והפרצה הזאת מייצרת תוצאות אבסורדיות.

דב חנין: על-פי החוק, גם היום תוכניות בנייה ישנות שקדמו לחוק מסוגלות להתגבר על הוראותיו של החוק, מסוגלות להתגבר על הנורמות הסביבתיות המודרניות שאימצנו בענייני סביבה ובענייני הגנת החופים, והתוצאה היא בלתי אפשרית.

דב חנין: בכל חופי ישראל, אדוני היושב-ראש, מחוף בצת בצפון, עבור בחוף נחשולים ודור, בחופי ערים, אבל גם במרחבים כפריים פתוחים – פלמחים, נחשולים, ניצנים – ישנן היום תוכניות בנייה שמאיימות על המרחב החופי ומאיימות להפקיע את המרחב החופי לטובת פרויקטים נדל"ניים.

דב חנין: בכל אחד מהמקרים האלה ובמקרים רבים נוספים התגייסו הרבה מאוד אנשים כדי להגן על רצועת החוף הזאת, ובמקרים רבים גם בזכות הכנסת והתגייסותה של הכנסת והתגייסותם של שרים בממשלה אנחנו מצליחים לבלום את התוכניות האלה.

דב חנין: הדוגמה המוכרת לכולם היא הדוגמה של פלמחים.

דב חנין: אבל אנחנו הגענו למסקנה, שבמקום להיאבק על כל חוק בנפרד, הגיע הזמן לייצר פתרון מערכתי, והצעת החוק הזאת מציעה את הפתרון המערכתי הזה.

דב חנין: והפתרון המערכתי שאנחנו מציעים הוא פתרון מאוד מאוזן ושקול.

דב חנין: ההצעה שלנו איננה לבטל באופן גורף את כל תוכניות הבנייה הישנות; אנחנו רק מציעים שתוכניות הבנייה הישנות תצטרכנה לעבור בחינה מחודשת בגוף התכנוני שיושב במועצה הארצית לתכנון ובנייה, הוועדה לשמירה על הסביבה החופית – –

מוחמד ברכה: מצביעים?

דב חנין: לא.

מוחמד ברכה: אני מחכה במיוחד – – –

דב חנין: תודה, תודה רבה.

דב חנין: – – והוועדה הזאת תוכל לבחון את התוכניות – תצטרך לבחון את התוכניות – ותוכל להחליט אחת משלוש החלטות: היא תוכל להחליט להשאיר את התוכנית ולהתיר אותה, אם היא תחשוב שהתוכנית רצויה ובמאזן האינטרסים הכללי צריך להמשיך ולקדם אותה; היא תוכל גם לבטל את התוכנית, ואם היא מבטלת את התוכנית, אנחנו יוצרים פה מנגנון שמאפשר לוועדה המחוזית להקצות לאותו יזם שקיבל זכויות, במקום הקרקע הזאת קרקע אחרת, כדי שגם הוא לא ייפגע ויוכל לבנות במקום אחר משהו אחר שאיננו פוגע באינטרס הציבורי; אבל חשובה במיוחד אופציית הביניים – אופציית הביניים שתאפשר לוועדה גם להכניס תיקונים ושינויים ולבצע התאמות.

דב חנין: אנחנו יודעים מתוך ניסיון שהוועדה לשמירה על הסביבה החופית תורמת בעיקר בפרטים האלה, שבהם אנחנו לא אומרים כן או לא, אלא אנחנו אומרים איך עושים את הדברים בצורה כזאת שלא תפגע באינטרס הציבורי.

דב חנין: סביב הצעת החוק הזאת, אמרתי, יש היום 75 חברי כנסת והתגייסות ציבורית אדירה.

דב חנין: אני חושב שלא היה בישראל בשנה-שנתיים האחרונות מאבק סביבתי כל כך מרשים כמו המאבק שהתנהל וההתגייסות שהתנהלה סביב ההצעה הזאת: ארגונים סביבתיים – "מגמה ירוקה"; ארגון הסטודנטים של התנועה הסביבתית; ארגון "אדם טבע ודין", שסיפק את הליווי המשפטי; פורום החופים, שארגן המון אנשים שמסורים להגנת החופים; כמובן, החברה להגנת הטבע; עמותת "צלול".

דב חנין: אבל בעיקר המון אזרחיות ואזרחים התגייסו לשורה ארוכה ומרשימה ביותר של פעילויות שהתבצעו בכל רחבי הארץ, וגולת הכותרת שלהן הייתה צעדה שהתחילה מראש-הנקרה, ולאורך חודש ימים עברה בכל חופי ישראל עד חוף זיקים בדרום.

דב חנין: בכל חוף התקיימו מפגשים ציבוריים – עם הציבור.

דב חנין: בחלק מהמפגשים האלה השתתפתי, וראיתי מאות רבות של אזרחים שהגיעו כדי להגן על החוף הסמוך למקום מגוריהם.

דב חנין: ההתגייסות הציבורית המרשימה הזאת – הקולות נשמעו והגיעו גם לשולחנה, לתוך החדר של ועדת השרים לענייני חקיקה.

דב חנין: זה הרגע, אדוני השר להגנת הסביבה, גם להודות לך על תמיכתך והתגייסותך, לשרת המשפטים ולשרים נוספים שהביעו תמיכה בחוק.

דב חנין: ניהלנו דיון מאוד רציני גם עם שר הפנים.

דב חנין: במשרד הפנים עדיין ישנם כמה אנשים שלא הבינו את חשיבות העניין עד הסוף, אבל חוק כזה הוא חשוב מכדי להעביר אותו בעימות, ואני חושב שהדרך היא בשכנוע ובהידברות.

דב חנין: אני רוצה להביע תודה לשר הפנים על הנכונות שלו, על הרצון, וגם על ההבנה שהסוגיה הזאת היא סוגיה גורלית וקריטית ודחופה.

דב חנין: ובאמת, בעקבות הדיון שהיה בוועדת השרים הוקם צוות ממשלתי שבראשו עומד מנכ"ל משרד הפנים.

דב חנין: נקבעה תקופת זמן של חודשיים לעבודת הצוות הזה.

דב חנין: אנחנו מוזמנים להגיע לצוות הזה, ונגיע לצוות הזה יחד עם ארגוני הסביבה והציבור הרחב, ובעוד חודשיים החוק הזה יגיע להצבעה בכנסת, אולי עם הסכמות ותיקונים.

דב חנין: ואני רוצה להביע, אדוני היושב-ראש, תודה לכל אלה שהיו שותפים במאמץ הגדול כדי לאפשר את ההבאה של החוק הזה היום – גם ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת לוין, שלא נמצא אתנו.

דב חנין: אנחנו פה בנושאים סביבתיים פעם אחר פעם מראים שאנחנו מצליחים לייצר הבנות והסכמות, ובאמת שיתוף הפעולה הזה הוא שיתוף פעולה שיכול למלא את הלב של כולנו באופטימיות ביום החשוב הזה.

דב חנין: הציבור צריך לדעת: הכנסת היא ירוקה לא רק בהתנהלות שלה כמבנה וכמוסד, אלא גם בשאיפה המשותפת שלה לקדם הסדרים וחקיקה מתקדמים בחברה הישראלית, למען נהיה באמת מקום ירוק יותר, נכון יותר, צודק יותר, עם הרבה חופי ים פתוחים.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שציינו היום לא פעם, קואליציות הגנת הסביבה הן שונות מאוד בקווי המתאר שלהן מקואליציות ואופוזיציות בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור – תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום הסביבה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא ציון יום הסביבה, מס' 3345, 3358 ו-3366.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון המציעים הוא חבר הכנסת דב ליפמן; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת איתן כבל ובאסל גטאס; אני מקווה שהם יצטרפו אלינו.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לכולם, כאמור, השר להגנת הסביבה חבר הכנסת עמיר פרץ.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, צהריים טובים, אדוני השר, כנסת נכבדה, אדוני השר, יש לנו עכשיו הזדמנות באמת להודות לך על שיתוף הפעולה במשך הקדנציה בכל מיני נושאים של איכות הסביבה.

דב ליפמן: כולנו יכולים להסכים שיש בעולם ריכוזים גבוהים ומסוכנים של גזי חממה, זיהום אוויר, שינויי אקלים הכוללים סופות, הצפות ומזג אוויר קיצוני בכל העולם.

דב ליפמן: ולפעמים אנחנו שוכחים, ואולי לא רוצים לחשוב על המשמעות, אבל גם לא חושבים שיש בידינו היכולת לתקן את המצב ולעשות משהו לטובת איכות הסביבה.

דב ליפמן: התוכנית של השר, והזכרתי את זה הבוקר, לצמצום השימוש בשקיות פלסטיק – אנשים פשוט לא חושבים על המשמעות של הדבר כאשר הם הולכים לסופר וקונים דברים.

דב ליפמן: אבל התוכנית שלך – ואני יזמתי חקיקה בנושא, ועכשיו זו תהיה תוכנית ממשלתית – זה ישפר את המצב.

דב ליפמן: יש תוכנית של הפורום הישראלי לאנרגיה, ולפי התוכנית שלהם יכולים ב-2040 להגיע למצב ש-80% מהאנרגיה שלנו מגיעים מאנרגיות מתחדשות; 80% סולרי, רוח; להשתמש בכל הכלים שיש לנו.

דב ליפמן: אבל כדי להגיע לזה צריכים ממשלה, תוכניות – כשרוצים להגיע לזה.

דב ליפמן: ולכן אני כן קורא לכבוד השר להיות המוביל ולהיות היוזם, כדי שבעזרת השם נגיע לזה.

דב ליפמן: בואו נדבר שנייה על מצב הים, הים התיכון.

דב ליפמן: קיבלתי הזמנה להגיע לסיור יחד עם חברי הכנסת דב חנין ותמר זנדברג, וראינו, פשוט למדנו על ההרס שקורה עכשיו בים התיכון.

דב ליפמן: פשוט הרס.

דב ליפמן: ישבנו ביחד עם הארגונים, ויש לנו חקיקה בנושא.

דב ליפמן: אנחנו כבר שמענו שיש גורמים בממשלה שאולי לא רוצים את החוק כפי שכתבנו אותו, ולכן אנחנו קוראים שוב לכבוד השר להיות הנציג שלנו כדי לקדם את זה, להציל את המצב של הים התיכון.

דב ליפמן: זה המים שאנחנו שותים, זה גם המצב של הדגים והדיג בכלל, ואנחנו חייבים לעשות משהו בנושא.

דב ליפמן: אף-על-פי שיש כל מיני תוכניות שיכולות להגיע מהממשלה, זה גם דבר שכל בן-אדם פרטי, כל אזרח יכול לעשות כדי לשפר את המצב.

דב ליפמן: מה יכולים לעשות?

דב ליפמן: יכולים להפריד אשפה, למחזר, לשתות מי ברז במקום מים מבקבוקים, לחשוב לפני שקונים עוד מוצר, לכבות את האור, לצרוך פחות בשר.

דב ליפמן: אנחנו, בעזרת השם, נגיע למצב, בעוד שבוע או שבועיים, שתהיה השקת "יום שני ללא בשר" במזנון הכנסת, וכל אחד ידע את המשמעות.

דב ליפמן: וכאן אני גם רוצה להצדיע שוב ליושב-ראש הכנסת, למנכ"ל, לצוות ולכל העובדים על "כנסת ירוקה".

דב ליפמן: בכל מקום שאנחנו הולכים פה יש דברים שמזכירים לנו את החשיבות של נושא איכות הסביבה.

דב ליפמן: וגם משהו שאני ניסיתי פעם ראשונה היום – להשתמש באייפד בנאומים שלנו במקום בנייר.

דב ליפמן: אלה דברים שפשוט יכולים להשפיע לטובת הסביבה.

דב ליפמן: יש לי גם פנייה אישית לכבוד השר, וגם למנכ"ל הנכבד.

דב ליפמן: אני עומד פה כנציג של עשרות-אלפים מבית-שמש ומטה-יהודה.

דב ליפמן: יש לנו מאבק עכשיו: אנחנו רוצים גן לאומי ארץ-דוד.

דב ליפמן: יש מקום ענק שיכולים פשוט לייצר בו את יהלום המדינה, עם עתיקות מהתקופה של דוד המלך, מקום שיש בו גם בעלי-חיים וגם נופים, ורוצים עכשיו פשוט להרוס את הכול כדי לבנות.

דב ליפמן: אבל אפשר לבנות וגם לשמור על המקום, ואנחנו קוראים לכם להיות שותפים אתנו במאבק כדי להקים את הגן הלאומי ארץ-דוד.

דב ליפמן: זה יום חשוב מאוד, גם חגיגי, ואנחנו קוראים לממשלה ולכבוד השר ליזום ולשפר את מצב הסביבה שלנו, וגם קוראים לאזרחים לשנות ולהשפיע.

דב ליפמן: תודה רבה ויום סביבה שמח לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת באסל גטאס – אבל הוא איננו, לכן ההזמנה היא לשווא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר להגנת הסביבה חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך אותך על האפשרות הזאת לקיים היום יום מאוד מאוד חשוב.

עמיר פרץ: כולנו יודעים, גם חברי השדולה הסביבתית וגם ראשי הוועדות שאירחו אותנו היום, יושב-ראש ועדת החינוך שנמצא כאן וראשי הוועדות האחרות, שהמאבק על המודעות הוא על היכולת שלנו לנצח במאבק הסביבתי.

עמיר פרץ: אני רוצה בשמך ובשם כל הכנסת לברך את התלמידים שנמצאים כאן, את התלמידים מבית-ספר המקיף באום-בטין, אחד מבתי-הספר המאוד-מאוד מעניינים.

עמיר פרץ: אני ביקרתי שם, ראיתי שם את בית-הספר ואת הפעילות הירוקה שלהם בתוך בית-הספר; בהחלט מסר יוצא מן הכלל, שדווקא באוכלוסיות שלא תמיד מקבלות את כל השירותים המגיעים להן התלמידים עושים את מלאכתם, והם עבורנו השגרירים, מי שיעבירו את המסר למשפחות ולקהילה כולה.

עמיר פרץ: אני רוצה להודות גם לתלמידי בית-הספר "אורט דפנה" מקריית-מוצקין, שנדמה לי שכבר היו כאן כל היום, וחלקם עזבו, אבל הם בהחלט השתתפו בישיבות שונות בוועדות השונות.

עמיר פרץ: אין ספק שזהו יום חשוב.

עמיר פרץ: איך לומר?

עמיר פרץ: הדובדבן הוא שהכנסת זכתה היום בפרס "הגלובוס הירוק", וזה בהחלט משלים את התמונה ומראה שאנחנו נמצאים באמת בתקופה שבה קשה לאבחן מי רוצה יותר – האם הפרה רוצה להיניק יותר מאשר העגל רוצה לינוק.

עמיר פרץ: אני רואה שהעבודה ההדדית, שכולם רוצים לעסוק בעניין, נותנת בהחלט את אותותיה ותוצאותיה.

עמיר פרץ: לראשונה, אדוני, זה שנים במסגרת יום הסביבה מקדישות מרבית ועדות הכנסת את הדיונים שלהן לנושאי הסביבה.

עמיר פרץ: אין ספק כי גם בקרב חברי הכנסת, כמו בציבור, המודעות הסביבתית הולכת וגדלה, והיום כבר ברור לכולם שלנושאי סביבה יש השלכות חברתיות, כלכליות, בריאותיות וחינוכיות, ואי-אפשר לנתק בין צדק חברתי לצדק סביבתי.

עמיר פרץ: גם טקס "הגלובוס הירוק", שהסתיים ממש עכשיו בכנסת, הוא המשכו הטבעי של יום הסביבה.

עמיר פרץ: אני באמת רוצה להודות לראשי השדולה, שעושים מלאכה בלתי רגילה.

עמיר פרץ: אבל, לצערי, אנחנו נמצאים בעיצומו של אירוע קשה לעם ישראל, חטיפת שלושה נערים שהיו בדרכם הביתה מהלימודים.

עמיר פרץ: האי-ודאות והכאב עוטפים את כולנו, וגורמי הביטחון כולם עוסקים בניסיון להחזיר את הבנים הביתה בריאים ושלמים למשפחותיהם.

עמיר פרץ: קשה לדבר על צדק ועל גבולות, כי אין אפשרות להתעלם או למחול על חטיפת נערים או על פעולות נפשעות כאלה.

עמיר פרץ: ישראל לא תאפשר לארגוני טרור לבוא ולהסלים את המצב באזורנו.

עמיר פרץ: אני מחזק את המשפחות ומגבה את כוחות הביטחון במשימתם זו, כי צריך לדעת את ההפרדה בין הזירה הביטחונית לבין הזירה המדינית.

עמיר פרץ: בזירה הביטחונית כולנו מאוחדים, ובזירה המדינית נמשיך לקיים את הדיון ואת הוויכוח על הדרך שבה יעוצב עתידה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: חוסנה של מדינה ויכולת עמידתה אינם קשורים רק לצבא וללוחמים.

עמיר פרץ: האיכות האנושית, ההון החברתי, הסולידריות של העורף הישראלי, הם המפתחות לחוסן לאומי.

עמיר פרץ: מתוך ההבנה הזאת והתפיסה הזאת נולדה "כיפת ברזל" הביטחונית – מערכת שנועדה לאפשר לעורף לנהל שגרה גם בעתות חירום, ולצה"ל – לבחור במגוון אפשרויות צבאיות.

עמיר פרץ: כשר ביטחון לשעבר ידעתי תמיד מה הם הגבולות שעליהם אני מופקד ואיפה צריך להגן מפני איום חיצוני באוויר, בים וביבשה.

עמיר פרץ: אבל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שכשר להגנת הסביבה אני יודע שגבולות הגזרה שעליה אני מופקד הם הרבה יותר רחבים, הרבה יותר גדולים, והאחריות בים, באוויר וביבשה חוצת-גבולות, כי כאן חובתנו להגן על איכות האוויר שאנו נושמים, על האדמה והים, ההופכים ליעד לניצול משאבי טבע.

עמיר פרץ: אני מחויב להמשיך ולהגן על אזרחי ישראל ממפגעים זיהומיים וסכנות.

עמיר פרץ: גם במלחמה הזאת יש סכנות, יש חולים ומתים; גם במלחמה הזאת יש לוחמים – לאו דווקא חיילים במדים, לאו דווקא לוחמים האוחזים בנשק, אלא לוחמי סביבה שהיו היום במשך כל היום בכנסת, שנלחמים להגן על איכות החיים בישראל.

עמיר פרץ: לעתים הקול הציבורי המהדהד מחוץ לממשלה מגיע לדיוני הממשלה ומשפיע עליהם מאוד.

עמיר פרץ: בעזרת רוחו של המאבק הציבורי הצלחנו להפוך את ההחלטה בעניין ייצוא הגז ושינינו את היחס בין הגז לייצוא לגז שיישאר לטובת אזרחי ישראל.

עמיר פרץ: המסר המרכזי הוא שמשאבי הטבע שייכים לכולם ומיועדים בראש ובראשונה לסייע לפעילות החברתית ולפעילות הכלכלית באותה מידה, לאנרגיה נקייה יותר, לאוויר פחות מזוהם ולחשבונות חשמל זולים יותר לאזרח.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שהשפעה זו אכן תיתן את אותותיה גם בתחומים ובאתגרים שעומדים בפנינו.

עמיר פרץ: לצערי הרב, בכל בוקר מחדש אנחנו מתעוררים למאבק, שמבחינתנו התשובה עליו היא מובנת מאליה, אבל לא תמיד זה כך.

עמיר פרץ: ציין כאן חבר הכנסת דב חנין את הפעילות להחזרת נציגי ארגוני הסביבה לוועדות התכנון, וטוב שהפעילות הזאת התנהלה בשיתוף פעולה בין כל הגורמים, וטוב ששר הפנים החליט בסופו של דבר להחזיר את נציגי ארגוני הסביבה לוועדות התכנון, בעיקר לוועדות המשנה, שהן בעצם אלה שמעצבות ומכינות את ההחלטות.

עמיר פרץ: שאל כאן חבר הכנסת דב ליפמן, שהוא בהחלט אחד מחברי הכנסת המעורבים בנושא הסביבה, על נושא שקיות הניילון.

עמיר פרץ: אני חושב שעניין שקיות הניילון הוא לא רק פרט קטן שנוגע לשקיות בלבד; הוא שאלה תרבותית מהותית מאוד משמעותית.

עמיר פרץ: אני פגשתי כמה חברי כנסת מהשדולה הסביבתית, ועשיתי להם, מה שנקרא, מעין מבחן כזה, ושאלתי אותם: כמה שקיות לדעתכם צורכים במדינת ישראל בשנה?

עמיר פרץ: אז אחד העז לומר לי 50 מיליון, והשני היה אמיץ יותר, אמר 70 מיליון, והאמיץ ביותר אמר 100–120 מיליון.

עמיר פרץ: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, צורכים במדינת ישראל בשנה 2 מיליארד שקיות ניילון שמסתובבות להן.

עמיר פרץ: 90% מהשקיות מגיעות להטמנה, לצערנו, ורק 10% מהן מגיעות בסופו של דבר למיחזור.

עמיר פרץ: ולכן, ההחלטה היא לא פשוטה, היא מורכבת.

עמיר פרץ: אנחנו בהחלט מתכוונים להעביר הצעת חוק – מהר ככל האפשר – שבה תיאסר חלוקת חינם של אותן שקיות.

עמיר פרץ: כל שקית תעלה לפחות 60 אגורות; 50 אגורות מתוכן ילכו לטובת קרן סביבתית לטיפול בנושאים סביבתיים, ו-10 האגורות האחרות יהיו המחיר של אותה שקית.

עמיר פרץ: אבל לפני שייכנס החוק לתוקף אנחנו נקיים מבצע רחב היקף של חלוקת סלים רב-פעמיים לכל המשפחות בישראל, כך שכל משפחה יהיה לה מלאי מסוים של סלים רב-פעמיים שאתם יוכלו להגיע לבצע את הקניות שלהם.

עמיר פרץ: בכך נשלים מהלך משולב עם הרבה מאוד הסברה, עם הרבה מאוד סיוע מהארגונים השונים, ואני מאוד מקווה שהמהלך הזה יצליח, כי זהו מהלך שגם משנה את הגישה לנושא הסביבה.

עמיר פרץ: אני יודע שיש הרבה סקפטיים.

עמיר פרץ: אני זוכר את עצמי כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – זה היה לפני הרבה מאוד שנים.

עמיר פרץ: אז, באותה תקופה, העברתי את הצעת החוק לאיסור עישון במקומות עבודה.

עמיר פרץ: זאת הייתה הסנונית הראשונה לאיסור העישון בכלל.

עמיר פרץ: ואז כולם אמרו: אתה השתגעת?

עמיר פרץ: מה, עובדים עצבנים?

עמיר פרץ: אנשים בחוץ?

עמיר פרץ: מי יפסיק לעשן?

עמיר פרץ: בשום פנים ואופן.

עמיר פרץ: והפלא ופלא, היום אנחנו רואים שאם אתה מעז לעשן במסעדה, כולם פותחים עליך עיניים כאלה שאתה מעדיף להכניס את הסיגריה בוערת לכיס, העיקר שאף אחד לא ינזוף בך.

עמיר פרץ: ואני מקווה שנגיע לאותו מצב – שלא החוקים ינצחו; שכשיראו אדם לוקח שקית כזאת יביטו עליו במין מבט כזה שהוא בעצמו ייקח את השקית הזאת וינסה להעלים אותה כדי שאיש לא יראה אותו משתתף באותה מלאכה של פגיעה בסביבה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא אחת מתבקשים לדווח על מצבו של מכל האמוניה במפרץ.

עמיר פרץ: כפי שאתה יודע וחברי הכנסת יודעים, מכל האמוניה היה אחד הסיכונים ועדיין הוא אחד הסיכונים הגדולים ביותר באותו אזור צפוף-אוכלוסייה.

עמיר פרץ: מדובר במכל שמכיל 12,000 טונות של אמוניה שנמצאים שם באופן קבוע.

עמיר פרץ: זו כמות שמהווה סכנה אמיתית, של ממש.

עמיר פרץ: אני יכול להגיד לך, כמי שהיה שר הביטחון, שבזמן המלחמה, כאשר היינו גומרים את כל הדיונים על הטנקים ועל המטוסים ועל היחידות המיוחדות, בסוף היה עולה סעיף האמוניה – מה מצבו, כמה הפחיתו ממנו, איזה הגנות עשינו, כי זה נושא ממש מרכזי.

עמיר פרץ: אבל הגישה הקודמת שהייתה, שמעבירים סכנה מצד אחד לצד שני, לא תתקיים.

עמיר פרץ: מי שחשב שאנחנו הולכים להעביר מכל אחסנה מהצפון ומעבירים את הסכנה לדרום, טועה.

עמיר פרץ: ולכן, לשמחתי, הממשלה אישרה להקים מפעל לייצור אמוניה, שלא קיים בישראל, ואני חושב שזה דבר חשוב ביותר.

עמיר פרץ: פעם ראשונה שהמשרד להגנת הסביבה עוסק בהקמת מפעלים.

עמיר פרץ: לשמחתי, שר הכלכלה נתן את הסכמתו לכך, ואנחנו כבר סיימנו את הליך הבדיקה הראשוני של אותן קבוצות בין-לאומיות שמשתתפות במכרזים.

עמיר פרץ: שבע קבוצות מאוד משמעותיות הגישו את עצמן למכרז.

עמיר פרץ: עד סוף דצמבר אני מקווה שנסיים את התהליך ונוכל להכריז על הקמת המפעל – שגם ייצר מקומות עבודה בישראל, גם יוציא מאתנו את הסכנה הזאת, אבל גם יהיה בהחלט ברמה של ההגנה על הסביבה, ובהחלט על כל מה שיהיה מסביב; כל האנשים בנגב יראו מפעל מאוד מתקדם, שישרת את כולם.

עמיר פרץ: אני רוצה, אדוני, מכיוון שבאמת היום כבר דיברנו על הכול, לסיים בכמה משפטים ולומר שגם בימים אלה אי-אפשר לנתק את עתיד החברה והסביבה מהצורך החיוני בשלום.

עמיר פרץ: נושאי הסביבה הם חוצי-גבולות.

עמיר פרץ: נתק בינינו לבין שכנינו פוגע באיכות החיים והסביבה לא פחות משהוא פוגע בביטחון.

עמיר פרץ: כאיש שלום אני מאמין שאסור לנו להפסיק לדבר, ואל לנו שהסכסוך וארגוני הטרור ינהלו אותנו.

עמיר פרץ: היום אנו מכריזים על המאבק למען הדורות הבאים.

עמיר פרץ: ואין אלה גיבובי מילים או קלישאות.

עמיר פרץ: גם אין אלה חלומות, נבואות או פנטזיות.

עמיר פרץ: אלה אתגרים, מטרות, משימות.

עמיר פרץ: זו תוכנית העבודה שמחייבת את כולנו.

עמיר פרץ: חרף כל הקשיים היומיומיים, חרף כל התנאים המדיניים, חרף כל המהמורות הפוליטיות, העתיד טמון שם.

עמיר פרץ: צדק חברתי, צדק סביבתי ושלום – זהו מעגל החיים שיבטיח את עתידה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: מה השר מציע מבחינה פרוצדורלית לעשות עם ההצעה?

עמיר פרץ: כל מה שירצו חברי הכנסת.

עמיר פרץ: אם הם ירצו – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה מסתפק בדברי השר, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: אני גם חושב שמיצינו את הנושא להיום.

עמיר פרץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר להגנת הסביבה חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הנושא הבא שלנו הוא שעת שאלות לשר להגנת הסביבה.

יולי יואל אדלשטיין: תיערך, אדוני, קח את התשובות שבטח הכינו לך, ותחזור בבקשה אלינו לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים – הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת החוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 157), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

משה זלמן פייגלין: כבוד השר מוזמן לעלות.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, תעלה.

משה זלמן פייגלין: השואל הראשון, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטער שלא הייתה הצעה להעביר לוועדה כדי שתהיה לנו גם דעה אחרת.

ישראל אייכלר: רציתי להופיע, אבל עכשיו יש לי – אנחנו כולנו בעד שימור הסביבה.

ישראל אייכלר: כמו שאמר הקדוש-ברוך-הוא לאדם הראשון: ראה מעשי כמה נאים הם, תן דעתך שלא תקלקל ולא תחריב את עולמי, שאם קלקלת, אין מי שיתקן אחריך.

ישראל אייכלר: כולנו מצווים לשמור על כל מעשי הבריאה, כולל בני-האדם.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, גם בני-האדם הם יצורים, וצריך לעזור גם להם.

ישראל אייכלר: הסיפור הזה של הניילונים שדיברת עליהם, אדוני השר – יכול להיות שכשאני אראה את מיליארד השקיות, גם אני אשנה את דעתי.

ישראל אייכלר: אבל כרגע נראה לי שכשם שאתה לא מגביל את נסיעת האוטובוסים ואת נסיעת הרכב הפרטי, שמזהמים לא פחות מאשר הניילונים – כי אתה יודע שבמאה ה-21 אי-אפשר ללכת אחורה לשנות ה-50, לגברת עם הסלים, שגם ילדים וגם אנשים זקנים יסחבו סלים מן השוק.

ישראל אייכלר: צריך למצוא איזושהי דרך שמצד אחד השקיות האלה לא יגיעו למקומות לא ראויים, ומצד שני, לא להכביד על הציבור בגזירה שאין הוא יכול לעמוד בה.

ישראל אייכלר: גם בעניין הבקבוקים והפחיות, כשהעלו את המחיר ל-25 אגורות, לא זאת הסיבה שאנשים שמים היום במתקנים את הבקבוקים, כי לא הולכים באמת למכולת לבקש בחזרה את 25 האגורות רק כי ייקרו את המוצר.

ישראל אייכלר: אם אתה תייקר את שקיות הניילון ל-60 אגורות – זה שאתה רוצה לחנך ולהסביר לציבור כמה זה חשוב לשים את הניילונים במקום מרוכז זה טוב מאוד, אבל להטיל קנס של 60 אגורות לכל מיני קרנות שבסופו של דבר תהיה לעוד כמה פונקציונרים פרנסה, זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

ישראל אייכלר: עכשיו לשאלותי, כבוד השר, על איסוף הבקבוקים: 1.

ישראל אייכלר: האם נבדקה תרומת איסוף הבקבוקים מבחינה כלכלית, מבחינת איכות הסביבה, לעומת הטרחה שזה גורם לאנשים?

ישראל אייכלר: 2.

ישראל אייכלר: כמה הכנסות יש למדינה מאיסוף הבקבוקים?

ישראל אייכלר: זאת אומרת, כמה מגיע למדינה וכמה זה עולה לכל שרשרת המזון שמרוויחה מהעניין הזה?

ישראל אייכלר: 3.

ישראל אייכלר: האם יש פיקוח ציבורי על המכרזים המקומיים לגבי מי שעוסק במערך האיסוף?

ישראל אייכלר: כי שמענו כל מיני פרשיות בעניין.

ישראל אייכלר: תודה.

עמיר פרץ: תודה לחבר הכנסת.

עמיר פרץ: אני ארצה להתייחס לסוגיה שהתייחסת אליה אגב אורחא בעניין של שקיות הניילון.

עמיר פרץ: א.

עמיר פרץ: אתה צודק גם לגבי כלי רכב.

עמיר פרץ: המיסוי על רכבים מזהמים גבוה יותר מהמיסוי על רכבים ירוקים, זאת אומרת, אתה בהחלט נותן את ההנחות הממשלתיות שלך למי שאתה רוצה לעודד.

עמיר פרץ: אנחנו לא החלוצים, היחידים בעולם, יש כבר מדינות רבות בעולם.

עמיר פרץ: יש מדינות, דרך אגב – וזאת אחת האלטרנטיבות שהציעו לי ולא רציתי לקבל אותה – שאוסרות שימוש.

עמיר פרץ: בכלל אין שום שאלה, אתה אפילו לא יכול לקנות; אוסרות שימוש בשקיות האלה.

עמיר פרץ: אני החלטתי לקבל את ההצעה היותר-מתונה, לאפשר זאת, אבל הודעתי שלפני שאנחנו נאסור, אנחנו בהחלט נדאג שלמשפחות יהיה במה להשתמש.

עמיר פרץ: באשר לבקבוקים, אין בכלל ספק שהחוק הזה המעיט באופן דרמטי את העובדה שבקבוקי פלסטיק הגיעו למטמנות בכמויות גדולות מאוד.

עמיר פרץ: היום נפח הבקבוקים הזה הוא חלק מחוק האריזות שמחייב את היבואנים, מחייב את היצרנים.

עמיר פרץ: ולכן ההשפעה על הסביבה היא השפעה ניכרת, ואסור לנו לחזור בנו.

עמיר פרץ: להפך, יש כאלה שרצו שנטיל מס ונקבע מחיר גם לבקבוקי הפלסטיק הגדולים, ושם אני מתנגד.

עמיר פרץ: אני מודיע לך – אני יודע שיש על זה דיון, מפעם לפעם זה עולה – אין לי כוונה לאפשר להטיל מס על בקבוקי הפלסטיק הגדולים.

עמיר פרץ: אני חושב שהמלאכה שנעשית עם בקבוקי הפלסטיק הגדולים היא מלאכה טובה.

עמיר פרץ: זה הרבה יותר קל, אנשים מביאים את זה לאותם מתקני מיחזור, ואין שום סיבה להטיל מס נוסף.

עמיר פרץ: באשר לרווחים שהמדינה זוכה להם מאותו איסוף: אין רווחים, המדינה לא מעורבת.

עמיר פרץ: אין לה לא מאכערים ולא פונקציונרים שייהנו מכך.

עמיר פרץ: ולכן, מן הסתם – זו גם התשובה על השאלה השלישית שלך – אנחנו גם איננו מעורבים בשום מכרזים.

עמיר פרץ: אני גם לא יודע על איזה מכרזים אתה מדבר.

עמיר פרץ: הרי מי שמחויב לקבל את הבקבוקים האלה זה אותן רשתות.

עמיר פרץ: אותם מוכרים הם שמחויבים להציג כמות מקבילה של אותו היקף ייצור וגם כמות מקבילה של בקבוקים שהביאו למתקני המיחזור.

עמיר פרץ: לכן יש את אותה חברת אל"ה שמטפלת בעניין.

עמיר פרץ: נכנסות חברות נוספות, שיתחרו אחת בשנייה, ואני מקווה שהתחרות הזאת גם תיתן את אותותיה בהיקף המיחזור וביעילות הנדרשת בתחום הזה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: השואלת הבאה, רות קלדרון – לא נמצאת.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

עמיר פרץ: נחמן שי.

נחמן שי: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, תוכנית מש/1, עיר התע"ש, מתוכננת לקום על אדמות מתחם תע"ש בשרון וצפויה באופן עקרוני לספק פתרון דיור לכ-100,000 תושבים.

נחמן שי: מנגד, התוכנית אמורה להיבנות על קרקע מהמזוהמות והמסוכנות במדינה.

נחמן שי: לפי בדיקות אשר ערכו גורמים שונים, הקרקע במתחם תע"ש-השרון מכילה זיהומים חמורים, ואפילו מסוכנים לבני-אדם.

נחמן שי: פרט לכך, נראה כי החומרים הרעילים אשר במתחם כבר חלחלו למי התהום באזור, ועל כן הם אסורים לשתייה.

נחמן שי: ברצוני לשאול את השר: 1.

נחמן שי: האם לדעתך או לדעת אנשי משרדך הקרקע המיועדת לבנייה כשירה למגורים?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: האם צפוי להתבצע במתחם או באזור המיועד לבנייה סקר זיהומי כולל ומקדים על כל המתחם אשר יוכל להוות בסיס לתוכנית המתאר?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: האם משרדך בחן את ההשפעה של החומרים המסוכנים אשר במתחם תע"ש-השרון על כלל הסביבה? 4.

נחמן שי: מתי משרדך מתכוון להוציא לפועל תוכנית לטיהור כולל של השטח הנדון מהזיהומים הקיימים?

נחמן שי: תודה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נחמן שי, אני מודה לך מאוד על השאלה, זו שאלה חשובה מאוד.

עמיר פרץ: ראשית, אני רוצה להקדים ולומר שוודאי אתה יודע שאנחנו היום פועלים להשלים את החקיקה בכל מה שקשור לחוק קרקעות מזוהמות.

עמיר פרץ: זאת חקיקה מסובכת, מורכבת, יש לה התנגדויות רבות של רוב המשרדים.

עמיר פרץ: כל אחד מוצא שם אינטרסים שבגללם הוא מתנגד.

עמיר פרץ: אני מקווה שבסופו של דבר נצליח להתגבר, כי ההתייחסות שלך לתע"ש היא התייחסות נכונה, אבל אתה תמצא מתקנים צבאיים רבים שיצרו את הזיהום הזה.

עמיר פרץ: אם אתה תלך גם לחברות הדלק למיניהן – יש חברות דלק שמקפידות יותר וחברות דלק שמקפידות פחות.

עמיר פרץ: נושא הקרקעות המזוהמות הוא נושא שהולך להיות מרכזי מאוד, וטוב שהשאלה שאתה שואל היא בקשר לפוטנציאל המגורים שזה מייצר.

עמיר פרץ: כאן נכנסת הדילמה – שאתה חידדת באופן מאוד מדויק – אם בכלל יש סיכוי כזה, לקחת את אותן קרקעות מזוהמות ולנסות לנקות אותן.

עמיר פרץ: אני אתן לך דוגמה: אנחנו נמצאים עכשיו בפרויקט מאוד גדול בצפון, של כל אותם נזקים שנגרמו על-ידי מפעל אזבסט ישן, "איתנית" שמו – מפעל אזבסט שהשאיר אחריו נזקים מאוד גדולים.

עמיר פרץ: יש היום פרויקט, שלמרות הטענות של אותם בעלים חדשים, שטענו בצדק ואמרו: רגע, מה פתאום אתם באים אלינו בטענות?

עמיר פרץ: אנחנו בכלל לא היינו שם, וגם כשהיו שם אחרים הם פעלו על-פי החוקים שהיו במדינת ישראל.

עמיר פרץ: איך אתם יכולים לחייב אותנו לטפל בנזקים שנגרמו, למרות שקיימנו הוראות מדויקות?

עמיר פרץ: לשמחתנו בית-המשפט העליון קבע פסיקה מאוד משמעותית ומאוד חשובה, גם לשאלתך, שהאחריות של "המזהם – משלם" היא גם אחריות רטרוספקטיבית.

עמיר פרץ: כלומר, לא די בכך שאתה היית המזהם, אלא בעובדה שיש לך בעלות על דבר מסוים – יש לזה השלכות.

עמיר פרץ: ולכן, בסופו של דבר, יצאנו לפרויקט של 300 מיליון שקל, כאשר 150 מיליון שקל משלם המפעל ו-150 מיליון שקל משלם המשרד.

עמיר פרץ: אנחנו עוברים חצר אחר חצר, חלקה אחר חלקה, בניסיון לאתר את כל אותם מפגעים שמופו וזוהו, ובהחלט נעשית שם עבודה גדולה.

עמיר פרץ: תע"ש נמצא בוויכוח ציבורי מאוד גדול.

עמיר פרץ: קודם כול, בגלל שזה – איך לומר?

עמיר פרץ: יכול להיות שאם זה היה איש פרטי היה יותר קל להביא ולגרור אותו לבית-המשפט, אבל מכיוון שמדובר בחברה שהיא בבעלות המדינה, אנחנו מתמודדים מול האחריות של המדינה.

עמיר פרץ: אין בכלל שאלה שהשטח שם הוא שטח שכרגע איננו ראוי למגורים בשום פנים ואופן, שטח ברמת סיכון מאוד גבוהה.

עמיר פרץ: יש תביעה, כמובן, של ראשי ערים באזור, שדורשים שגם אם יבוצע שם ניקיון, השטח הזה יוקצה לטובת פארקים ואזורים פתוחים, ולא לטובת שטחים נדל"ניים חדשים.

משה זלמן פייגלין: אפשר בכלל להחזיר את המצב לתיקונו?

עמיר פרץ: ודאי, בלי ספק.

מיקי רוזנטל: הכול שאלה של כסף.

משה זלמן פייגלין: זה לא כבר מצב שזה חלחל לאדמה לעומקים כאלה שעכשיו ינדפו לך חומרים רעילים?

מיקי רוזנטל: – – – זה משהו אחר.

עמיר פרץ: א.

עמיר פרץ: השאלה שלך – תשמע, זה נושא מאוד משמעותי.

עמיר פרץ: ביצענו את כל הבדיקות המקצועיות.

עמיר פרץ: אנחנו די ערוכים להתחיל לעבוד.

עמיר פרץ: עכשיו השאלה היא המימון.

עמיר פרץ: יש פה כל מיני אפשרויות.

עמיר פרץ: כמובן, בסופו של דבר המימון – מתוך פשרה שלפחות חלק מאזורי הביקוש האלה יהיו מיועדים לקרקע לטובת מגורים, יש פוטנציאל לגיוס הכסף מגורמים בנקאיים ופיננסיים אחרים.

עמיר פרץ: כדי לזרז את זה נקטנו יוזמה.

עמיר פרץ: אני לא יודע אם אתה מכיר, יש חברה שנקראת החברה לאיכות הסביבה, חברה ממשלתית בתוך המשרד להגנת הסביבה, שנמצאת ברמת-חובב והייעוד שלה הוא לטפל בחומרים מסוכנים.

עמיר פרץ: כל החומרים המסוכנים מגיעים לחברה ומטופלים שם.

עמיר פרץ: ביקרתי שם, זה מתקן יוצא מן הכלל, חברה עם יעילות בלתי רגילה.

עמיר פרץ: בתיאום עם רשות החברות החלטתי להטיל עליהם ולבקש מהם להיערך להיות אלה שמקדמים את הטיפול באותה קרקע מזוהמת, כי ככה יש סיכוי.

עמיר פרץ: הם יצטרכו כמובן למצוא דרך לגייס משקיעים.

עמיר פרץ: להפתעתי הרבה, כל כך הרבה גורמים פונים ואומרים: אנחנו מוכנים להיות שותפים.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לציין שמות של חברות כלכליות, כדי לא לקדם אף אחת פה, אבל יותר מחברה בין-לאומית רצינית אחת פנתה אלי ואמרה: אנחנו מוכנים להיות שותפים של החברה לאיכות הסביבה.

עמיר פרץ: היא לא צריכה ללכת לבנקים, אנחנו נביא את הכסף.

עמיר פרץ: כלומר – – –

נחמן שי: מה הם מקבלים בתמורה?

עמיר פרץ: כמובן, הם יקבלו בתמורה את הקרקע לבנייה בעתיד.

עמיר פרץ: בלי זה, אם מישהו יחליט שאין קרקע עתידית לבנייה, נצטרך להביא מימון, מימון מלא.

עמיר פרץ: אין שם שום הוקוס-פוקוס, זו השקעה.

עמיר פרץ: זו לא איזו השקעה של 50, 100 מיליון; זו השקעה שיכולה להגיע לכמה מיליארדים.

נחמן שי: מיליארדים?

עמיר פרץ: כן, כן.

עמיר פרץ: הטיפול יתחיל במשבצות מסוימות, ויצטרכו לגייס מאות מיליונים למשבצת אחת לבדוק מה תהיה התוצאה בסופו של דבר, ואז נחליט כיצד עוברים למשבצות הבאות.

עמיר פרץ: אבל משבצת אחת כבר די מוגדרת.

עמיר פרץ: אם תרצה אני אביא לך את המספרים המדויקים, אעביר לך את המספרים המדויקים, בדיוק על כמה מדובר.

עמיר פרץ: אלה סכומים גדולים.

עמיר פרץ: לא מדובר בעשרות מיליונים, אנחנו לא שם.

עמיר פרץ: אם היה מדובר ב-100, 200 מיליון, העסק היה נראה אחרת לגמרי.

עמיר פרץ: מדובר פה בהשקעות מאוד מקיפות.

עמיר פרץ: כמובן שזה ישליך על כל פינוי הבסיסים בעתיד.

עמיר פרץ: יש לנו ויכוח גדול מאוד עם צה"ל לגבי הפיקוח על צה"ל – הפיקוח על השימוש במתקני צה"ל בפעולות מסוימות שמשאירות אחריהן נזק מאוד גדול.

עמיר פרץ: לשמחתי יש התקדמות בתוך הצבא, והנושא של איכות הסביבה קיבל מודעות יותר גבוהה.

עמיר פרץ: יש חברות שחלקן מסווגות, וקשה מאוד להיכנס לביקורת בתוך החברות כדי לראות מה מתרחש, ואתה יודע בדיוק למה אני מתכוון.

עמיר פרץ: אבל גם שם התחלנו במעשה מאוד חשוב של מינוי אנשים מטעם המשרד להגנת הסביבה שיקבלו את רמת הסיווג הנדרשת, כדי שהבדיקה תוכל להתבצע כדי למנוע נזקים מהסוג הזה כפי שאנחנו נחשפים עם תע"ש.

עמיר פרץ: יש לנו גם בדיקה, כפי שביקשת באחת השאלות שלך, ואני אעביר לך את תוצאות הבדיקה ואת כל המפרט בנוגע למתחם התע"ש.

עמיר פרץ: אני מאוד שמח על כך שהעלית את הנושא.

עמיר פרץ: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: אושר לחבר הכנסת נחמן שי להציג גם את שאלתו של חבר הכנסת איציק שמולי, שלא יכול להיות כאן עכשיו.

משה זלמן פייגלין: אז בבקשה, חבר הכנסת שי.

עמיר פרץ: מה שאתה רוצה, רק שאני אדע איזו שאלה זאת.

משה זלמן פייגלין: של איציק שמולי.

עמיר פרץ: תכף נראה.

עמיר פרץ: על מה זה?

משה זלמן פייגלין: שלא תיתן לו בטעות תשובה של מישהו אחר.

נחמן שי: זה על התעללות – חיות משק וכו'.

נחמן שי: יש לך?

עמיר פרץ: מה, זה על הים?

עמיר פרץ: על המערכת האקולוגית?

נחמן שי: לא, הפיקוח והאכיפה של מניעת התעללות בחיות משק – להעביר ממשרד החקלאות למשרדך.

עמיר פרץ: אה, בסדר.

עמיר פרץ: אני – –

נחמן שי: בעל-פה כבר.

עמיר פרץ: – – יודע את התשובה.

נחמן שי: טוב.

נחמן שי: ובכן, תודה, אדוני היושב-ראש ואדוני השר.

נחמן שי: הצהרת בעבר, אדוני השר, כי תפעל בנושא העברת סמכויות הפיקוח והאכיפה על מניעת התעללות בחיות משק ממשרד החקלאות למשרדך, בין היתר נוכח הפרסומים הקשים לגבי התעללות שעוברות חיות אלה בבתי-המטבחיים – זו שאלתו של חבר הכנסת איציק שמולי.

נחמן שי: תודה.

עמיר פרץ: אני מודה לך על השאלה.

עמיר פרץ: אין ספק שהנושא הזה של העברת יחידת הצב"ח – צער בעלי-חיים – ממשרד החקלאות למשרד להגנת הסביבה הוא נושא כמעט מובן מאליו.

עמיר פרץ: גם בהתייעצויות עם היועץ המשפטי לממשלה, גם בהתייעצויות עם כל הגורמים המשפטיים במדינת ישראל, נראה שהמבנה שבו הפיקוח על צער בעלי-חיים נמצא במשרד החקלאות הוא ניגוד אינטרסים מוחלט.

עמיר פרץ: תפקידו של משרד החקלאות, בצדק, להגן על החקלאים, להגן על האינטרסים שלהם, להגן על היכולת שלהם להפיק יותר רווחים מהעבודה שלהם, וזה דבר לגיטימי.

עמיר פרץ: אסור לו להיות בקונפליקט הזה, כפי שהוא מוצא את עצמו מעת לעת, כי יש הבחנה, אדוני היושב-ראש:

עמיר פרץ: בהגנה על צער בעלי-חיים כל הסמכויות של חיות הבר נמצאות אצלי, וכל הסמכויות של חיות של משקי בית, חיות לגידול חקלאי שאינן חיות בר, כולל חיות שהן חיות בית, נמצאות במשרד החקלאות.

עמיר פרץ: בעיני זה דבר לא נכון, כי אני חושב שהאיזון שהיה נוצר מכך שהמשרד להגנת הסביבה היה מביא את כל הדרישות שלו באשר לדרך שבה מגדלים פרות, והדרך שבה מטפלים בלולים, והתופעות האלה שראינו שהגבירו את המודעות של האזרחים – אני חושב שגם היצרנים יכולים להינזק בסופו של דבר, כי אני יודע שתופעות כאלה, כשהן נחשפות, גורמות לרתיעה מאוד גדולה של הציבור, ורמת הצריכה והביקושים יורדים.

עמיר פרץ: ולכן, בסופו של דבר אפשר בהחלט לפעול בצורה מתואמת.

עמיר פרץ: אלא מה?

עמיר פרץ: יש התנגדות.

עמיר פרץ: לשמחתי, בדיון בממשלה העליתי את הנושא וראש הממשלה נתן גיבוי למהלך.

עמיר פרץ: הוקמה ועדה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, והיא אמורה לטפל בנושא ולהביא לממשלה את המלצותיה בדבר העברת סמכויות הצב"ח – צער בעלי-חיים – ממשרד החקלאות למשרד להגנת הסביבה.

עמיר פרץ: הוועדה הזאת קיימה כבר שתי ישיבות.

עמיר פרץ: במקביל מתקיימת ועדה ויש התייעצויות אצל היועץ המשפטי לממשלה, שגם הוא אמור לתת את חוות דעתו בשאלה העקרונית של ניגודי האינטרסים.

עמיר פרץ: אנחנו חושבים שגם אם לא יימצאו ניגודי אינטרסים צריכים להעביר את זה אלינו.

עמיר פרץ: בכל מקרה, הנושא נמצא בתהליך מאוד מואץ, ואני מקווה שבקרוב מאוד נצליח גם להביא תשובות מדויקות.

עמיר פרץ: ברגע שהוועדה בראשות הראל לוקר תסיים את עבודתה, אנחנו נשמח לדווח לכנסת.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: השואל הבא, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גורמים מקצועיים מעריכים כי המערכת האקולוגית בים התיכון נפגעה קשות בשל שיטות דיג הרסניות.

מיקי רוזנטל: גם הפרנסה של הדייגים החופיים נפגעת, כמובן, בשל כך.

מיקי רוזנטל: בעבר אתה עצמך התבטאת כנגד דיג המכמורות, ואני רציתי לשאול: כיצד פועל משרדך על מנת למנוע את שיטות הדיג ההרסניות הללו, והאם יש פיקוח כנגד פגיעה בערכי הטבע בסוגיה הזאת?

מיקי רוזנטל: תודה.

עמיר פרץ: חברי חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני בהחלט מודה לך על השאלה.

עמיר פרץ: עסקנו היום, במסגרת הדיונים ביום הסביבה, בשאלת הסביבה הימית והמשמעות שלה, ובהחלט עולות כאן סוגיות מאוד מאוד חשובות.

עמיר פרץ: אין ספק שהסביבה הימית בישראל הפכה יעד אטרקטיבי להשקעות כלכליות מסיביות – אסדות, תנועות של ספינות, שינוע אדיר שלא היה בעבר.

עמיר פרץ: יש ויכוח מאוד קשה האם ההנזלה של הגז תהיה באתרים ימיים או תהיה באתרים יבשתיים; גם אלה גם אלה יטענו על פגיעה סביבתית.

עמיר פרץ: אנחנו פועלים בכמה מהלכים במקביל.

עמיר פרץ: ראשית, התחלנו במהלך מאוד חשוב של הכרזה על שמורות טבע ימיות.

עמיר פרץ: כרגע אנחנו מסיימים הכרזה ראשונה על שמורת הטבע באזור ראש-הנקרה.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שהעניין הזה יושלם, ואני מתכוון לפנות ולדרוש להכין תוכנית הכרזה על שמורות טבע ימיות, כוללת, לאומית, שרואה את כל המרחב הימי בכללותו.

עמיר פרץ: לא בכל פעם שנזהה נקודות מסוימות נתחיל לפעול מחדש, אלא נצליח לפעול ולתת כללים חדשים.

עמיר פרץ: כי מה זה שמורת טבע ימית?

עמיר פרץ: זה לא כמו שמורת טבע יבשתית, שאתה סוגר אותה עם גדר, אבל כל הדייגים, כל הגורמים הכלכליים יודעים יפה מאוד מה הן נקודות הציון, הקוטר, המקום שבו ממוקמת אותה שמורת טבע, וכללי המשחק שם משתנים לחלוטין.

עמיר פרץ: הם לא יכולים לפעול כביום-יום.

עמיר פרץ: עכשיו יש את הנושא של הדיג.

עמיר פרץ: יש ויכוח קשה מאוד לגבי השימוש באותם מכמורתנים, אותו מכשיר מאוד מאוד לא סימפתי, שכשהוא גורר הוא מוציא את כל התחתית, וכשהוא גורף אותה אז הוא גורף הכול.

עמיר פרץ: לא תמיד כל מה שהוא מוציא מלב הים הוא נזקק לו כחלק מהדיג; חלק גדול זה בעלי-חיים מסוימים שנכחדים לשווא, בלי שום צורך.

עמיר פרץ: לכן שאלת הדיג היא שאלה לא פשוטה.

עמיר פרץ: כמות הדגה בישראל הולכת ומתמעטת.

עמיר פרץ: המצב לא טוב.

עמיר פרץ: אחד הדברים שהצעתי לשר החקלאות לעשות כבר עכשיו – שבמסגרת שנת השמיטה אנחנו קודם כול נכריז על שמיטת דיג בשנה הזאת, ניתן לעסק קצת להתאושש, עד שנחליט על כללים חדשים.

עמיר פרץ: אני מקווה להגיע אתו להסכמות.

עמיר פרץ: הכיוון הוא כיוון חיובי.

עמיר פרץ: בדיונים בממשלה, גם הממשלה שמעה על כך וגם הממשלה ביקשה – וחברת הכנסת שפועלת, הדוקטורית שלנו, שמובילה את כל העניין של הנושאים של השמיטה, מעורבת גם כן.

עמיר פרץ: בשבוע שעבר, רות, בהחלט העלינו את זה בממשלה וביקשנו משר החקלאות – הודעתי שאני מוכן גם כן לשים חלק מהתקציב לצורך העניין, כי המשמעות היא לפצות את אותם דייגים בתקופה הזאת של השנה.

עמיר פרץ: לא מדובר במספר ענק; מדובר במספר קטן, שמגיע אולי ל-20–30 דייגים, אולי אפילו פחות מכך.

עמיר פרץ: אני לא רוצה להטעות אותך, אבל לא מדובר במאות רבות.

עמיר פרץ: מדובר בכמה דייגים שמוכרים לנו, יודעים מי הם, ואפשר להגיע אתם להסכם.

עמיר פרץ: זה לגיטימי לתת להם פיצוי על הפסד ההכנסה שייגרם להם, וזה גם לגיטימי לעשות את זה במסגרת שנת שמיטה, ואני מקווה שהעניין הזה יצא לפועל.

עמיר פרץ: הדבר הנוסף, אם כבר אתה מדבר על הסביבה הימית, יש החלטה להעביר את הצעת החוק על יחידות קדמיות ימיות.

עמיר פרץ: אחת הבעיות היא כשיש אירוע ימי אקולוגי מקיף, שפוגע בסביבה הימית באופן דרמטי.

עמיר פרץ: השאלה – כמה זמן עד שאתה מגיע לשם.

עמיר פרץ: ויש את מה שנקרא חקיקת התלמ"ת.

עמיר פרץ: אנחנו הכנו, במשרד להגנת הסביבה, יחידות, ערכות שלמות שיש בהן את כל הציוד הנדרש כדי לצאת באופן מיידי באירוע חירום.

עמיר פרץ: אלא מה?

עמיר פרץ: אנחנו צריכים להגיע להסכמות: מי יהיה אחראי לציוד הזה, מי יפעיל אותו, באיזה שטח שיפוט, של מי הוא יהיה.

עמיר פרץ: כרגע יש לנו כמה נושאים שצריך לסכם גם עם משרד האנרגיה.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שהנושאים האלה יסוכמו, כי אז נוכל לתת איזושהי תשובה קצת יותר כוללת למה יקרה בדגה.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהשילוב של לבוא ולקיים את השיח עם הדייגים פלוס לעשות רגולציה יותר גבוהה של הפעילות הכלכלית בים והכרזות על שמורות טבע ימיות יתחיל לתת תשובה שמשנה את מצב הדגה בישראל.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: יש לנו כאן

משה זלמן פייגלין: חברת כנסת חביבה שלא הייתה קודם לכן ומבקשת רשות בכל זאת לשאול את שאלתה.

עמיר פרץ: מי, רות?

עמיר פרץ: אתה לא יכול לסרב לה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

עמיר פרץ: עד שאני מוצא את השאלה אני כבר עונה ממה שאני יודע.

עמיר פרץ: ראית, אני עכשיו בלי ניירות.

עמיר פרץ: נראה מה הנושא.

רות קלדרון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר; תודה לכם שאתם שומעים את שאלתי.

רות קלדרון: במסגרת עבודתי אני משמשת כנציגת הסיעה שלנו באזור הגולן.

רות קלדרון: כפי שנמסר לי, משרדך יזם פרויקט חדש וחשוב בשם "סביבה שווה", שמטרתו שיפור הטיפול בפסולת במגזר המיעוטים.

רות קלדרון: מועצה אזורית גולן, שרואה את הכפרים הדרוזיים כחלק בלתי נפרד מהאזור, פנתה למשרדך בבקשה לשלב מועצות מקומיות של הכפרים הדרוזיים בגולן בפיילוט של הפרויקט.

רות קלדרון: התשובה הייתה שלילית, ונאמר להם כי לאחר הפיילוט ייקבעו תבחינים להצטרפות רשויות.

רות קלדרון: לאור חשיבות הנושא והרצון של המועצה לשלב את הכפרים הדרוזיים, רציתי לשאול מדוע לא להכניס את הכפרים הדרוזיים או אחד מהם לפיילוט של הפרויקט ולבחון את הסוגיה והטיפול בנקודה מאוד צפונית ופריפריאלית במדינה.

רות קלדרון: תודה.

עמיר פרץ: גברתי חברת הכנסת ד"ר קלדרון – –

משה זלמן פייגלין: שימי לב שהשר שולף את התשובה היישר מהשרוול, לא נזקק לשום דבר בכתב.

עמיר פרץ: – – אני שמח על שאלתך.

עמיר פרץ: את יודעת למה אני שמח?

עמיר פרץ: כי אם לפני שנה וחצי היית שואלת שאלה כזאת, לא היית מוצאת מי שישאל.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: כי כשלא עסקו במגזרי המיעוטים גם לא היו להם טענות; הכול בסדר.

עמיר פרץ: איש לא חשב לתת להם מין היקפי משאבים כאלה כדי להתמודד עם השאלות האלה.

עמיר פרץ: כשאני הגעתי, אחד הדברים הראשונים שלא יכולתי להשלים אתם, זה שפתאום זיהיתי את החצר האחורית של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אמרתי: זה לא ייתכן שבמדינת ישראל, אזרחים – ההתנהלות שם תהיה כמו בעולם השלישי.

עמיר פרץ: אין מערך פינוי אשפה; אין בכלל שאלה, זו לא שאלה של משאית פעמיים בשבוע או שלוש פעמים בשבוע, היא לא קיימת בכלל.

עמיר פרץ: הכול נזרק, הכול נשרף, כל קבלן ישראלי – ולצערי הרב, אני מודה בפה מלא: העבריינות הסביבתית בישראל היא עבריינות קשה, ואני מתכוון להילחם בה.

עמיר פרץ: אבל זה עניין לא פשוט, כי במקום, כנראה, שמסתובבים אינטרסים כלכליים, העבריינות הזאת מושפעת מזה, ונוח לפעמים לקבלנים ולגורמים להשליך אשפה בכל מקום, בכל אתר, כי הם לא צריכים לשלם היטלי הטמנה, הם לא צריכים להסיע את זה למתקנים המרוחקים יותר, המסודרים יותר.

עמיר פרץ: אנחנו היום מנהלים מאבק משולב.

עמיר פרץ: אז קודם כול, בעניין הזה של העבריינות הסביבתית, בגלל – לצערי, אתחיל טיפה יותר רחוק, מהאזורים שחבר הכנסת פייגלין מכיר יותר: קודם כול אזור יהודה ושומרון היה החצר האחורית של מדינת ישראל, וכל קבלן ישראלי היה נוח לו שהמשאיות ייסעו לשם וישליכו בכל מיני מקומות.

עמיר פרץ: עכשיו הקמנו יחידה מיוחדת, לפני שלושה-ארבעה חודשים היא הוקמה, שנקראת יחידת-דוד.

עמיר פרץ: היחידה הזאת, התפקיד היחיד שלה זה להשגיח על המעבר בין ישראל ליהודה ושומרון ולהתמודד עם העבריינות הסביבתית, כדי למנוע תופעות מאוד קשות.

עמיר פרץ: למשל, יש את התופעה של המפחמות, כל אותו עשן שמיתמר מאזורי הצפון ומגיע לכל היישובים הישראליים, בגלל ההפחמה שמתבצעת שם במפחמות, שהן לא מי-יודע-מה מתקדמות.

עמיר פרץ: אבל למה זה קורה?

עמיר פרץ: כי רוב הגזם הישראלי – אף אחד לא רוצה להביא אותו למקומות הטיפול.

עמיר פרץ: שם הוא צריך לשלם, אז הוא מעדיף לתת אותו למקום ששורפים אותו.

עמיר פרץ: אנחנו הולכים למנוע זאת.

עמיר פרץ: לשמחתי, העובדה שאנחנו מונעים זאת גורמת לכך שארגונים בין-לאומיים בהידיינות אתנו.

עמיר פרץ: אנחנו נקים שם מפחמות מאוד מתקדמות, ובסופו של דבר כולם יצאו נשכרים.

עמיר פרץ: עכשיו, מה קרה במגזר המיעוטים?

עמיר פרץ: אני קיבלתי החלטה לבטל את אותם תנאי סף.

עמיר פרץ: הרי מה הבעיה עם אוכלוסיות חלשות?

עמיר פרץ: לא שלא נותנים להם.

עמיר פרץ: אם תבואי ותבדקי, אי-אפשר לטעון על קיפוח; הם היו רשאים להגיש כמו כולם, לבקש כמו כולם.

עמיר פרץ: אבל מה לעשות?

עמיר פרץ: יש תנאי סף, למשל מצ'ינג.

עמיר פרץ: אם אתה צריך להשתתף ב-50% בתוכנית כלשהי, ואתה ראש עיר שאין לו איך לשלם כסף למשכורות, אז מה, אתה הולך להשתתף בתוכנית המדען הראשי לשיפור המצב של התלמידים שלך?

עמיר פרץ: אתה אומר: רגע, אני קודם צריך לשלם לשרת בבית-הספר, כן?

עמיר פרץ: כנ"ל לגבי כל מה שנקרא "נתוני הסף".

עמיר פרץ: במשרד להגנת הסביבה היו נתוני סף שלא אפשרו לאוכלוסיות החלשות להיות שותפות בצריכה של השירותים של איכות הסביבה.

עמיר פרץ: כל תנאי הסף השתנו.

עמיר פרץ: לשמחתי הכנסת אישרה את הצעת החוק שהבאתי, לשנות את תנאי הסף.

עמיר פרץ: גם נתנו לנו סמכות ביישובים מסוימים: אנחנו, כמשרד ממשלתי – יש מקומות שאנחנו עכשיו מפעילים במשך שנה שלמה את מערך פינוי האשפה והפסולת בעצמנו, עד שהעסק ייכנס לרוטינה, ואז נעביר את זה אחר כבוד, עם הציוד והכול, לאותה רשות, שהיא תטפל בזה, כן?

עמיר פרץ: הקצֵינו קרוב ל-90 מיליון שקל למגזר הבדואי, וזה כסף שבהחלט – דיבר קודם הרב אייכלר על השימושים בקרנות הסביבה.

עמיר פרץ: זה לא מגיע ממשרד האוצר.

עמיר פרץ: זה מגיע בהחלט מאותן קרנות סביבה שנוצרות מהיטלי ההטמנה של אתרי האשפה למיניהם בישראל.

עמיר פרץ: הקצינו 90 מיליון שקל.

עמיר פרץ: בין היתר, אני מקווה שבתוך כמה שבועות אנחנו הולכים בשני כפרים בדואיים להכניס שם, פרט למכלי האצירה שהכנסנו – שינינו את הגישה לחלוטין – אנחנו הולכים להכניס לשם מתקנים לייצור גז מהפסולת האורגנית, כך שלמשפחה יהיה אינסנטיב שלא להשליך את הפסולת החוצה, והיא תוכל לשים אותה באותו מתקן, לקבל גז ביתי, גז תאורה, וזה נותן גם שירות כפול: אנחנו נרוויח מזה שהסביבה תיראה הרבה יותר טוב; המשפחה תרוויח יותר כלכלית.

עמיר פרץ: במגזר המיעוטים בצפון הקצינו 101 מיליון שקל.

עמיר פרץ: הכנסנו 31 יישובים, קודם כול לפרויקט שמחולק לשלושה חלקים: 1.

עמיר פרץ: פינוי מפגעים בהיקפים אדירים.

עמיר פרץ: כואב הלב לראות שביל כמו השביל שנקרא שביל-הבשורה, שביל מאוד משמעותי להרבה מאוד גורמים.

עמיר פרץ: כולו – אתה צריך לנהל מלחמה בלתי פוסקת כיצד לדאוג שהוא ייראה כמו מקום שבאמת משמש לתיירות מאוד מיוחדת.

עמיר פרץ: אז קודם כול שליש למפגעים, שליש נוסף לייצר מתקני קצה ברמה מקומית, והשליש השלישי – למערכת החינוך וההסברה.

עמיר פרץ: כלומר, מתוך אותם 100 מיליון, כ-30 מיליון ילכו למערכות החינוך, לבתי-הספר במגזרי המיעוטים, כדי להשפיע עליהם להיות חלק מהמאבק הסביבתי.

עמיר פרץ: אחרי שהוצאנו את 31 היישובים הראשונים קמה מטבע הדברים צעקה גדולה.

עמיר פרץ: כולם רוצים, לא רק ברמת-הגולן – בכל היישובים האחרים.

עמיר פרץ: אני קיבלתי החלטה.

עמיר פרץ: אנחנו הלוא הולכים להקצות סכום של בין 70 ל-100 מיליון שקל נוספים, להכניס רשימה חדשה.

עמיר פרץ: אין שום פסול בדרישה של אותם יישובים מהמועצה האזורית ברמת-הגולן; גם הם יהיו חלק מהיישובים שיעמדו לבחינה ובדיקה.

עמיר פרץ: בסופו של דבר אני מקווה שבתהליך של תקופה נוספת נצליח להכניס את כולם, אבל אין שום החלטה לפסול אותם.

עמיר פרץ: הם יעמדו למבחן, וההערה שלך כאן תילקח בחשבון.

משה זלמן פייגלין: אתה יודע, כבוד השר, אתה הזכרת את מקום מגורי.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לנצל את זה כדי לומר לך – בוודאי אנחנו זוכרים כילדים את ערמת הזבל האדירה של חירייה, שהפכה עכשיו לפארק מוריק; היא פשוט שוכפלה, הערמה הזאת.

משה זלמן פייגלין: ליד כל כפר ערבי ביהודה ושומרון ישנה היום ערמה בדיוק כזאת, כמו בחירייה.

משה זלמן פייגלין: בדרך כלל היא גם מעשנת, כי גם זורקים שם וגם שורפים.

משה זלמן פייגלין: בוא נאמר כך: זרמי הרוחות שלוקחים את העשן לא יודעים איפה זה בדיוק הקו הירוק.

משה זלמן פייגלין: העשן לא יודע איפה נמצא הקו הירוק, וזה מגיע כמובן לתל-אביב, וגם הביוב של שכם לא יודע לעצור בגדר ההפרדה לפני שהוא מגיע לנתניה.

עמיר פרץ: נכון, נכון.

אילן גילאון: זה בדרך כלל עשן בעיניים, העשן הזה.

משה זלמן פייגלין: אני ממש לא מדבר כאן דיבור פוליטי, אלא אני אומר כאן שאי-אפשר לעשות את ההפרדה הפוליטית כשמדובר בטיפול באיכות הסביבה, ואני רוצה לשאול קודם כול: האם אתה בכלל מודע לבעיה הזאת?

משה זלמן פייגלין: האם יש כוונה ודרכים לטפל בבעיה הזאת גם מעבר לקו הירוק?

עמיר פרץ: ודאי.

עמיר פרץ: א.

עמיר פרץ: אני חושב שהדרך שאמרת את הנושא – זה נכון.

עמיר פרץ: הסביבה, אין לה גבולות, נקודה.

עמיר פרץ: לא החלטת מועצת הביטחון תעצור את הרוחות ולא החלטה בכנסת.

עמיר פרץ: שום דבר.

עמיר פרץ: רק מה?

עמיר פרץ: אתה צריך לדעת שהתנועה – יש לנו מה שנקרא – אנחנו עושים הצרחה בינינו לבין הרשות הפלסטינית, כי הרי טבעם של הנחלים באזור שלנו שהם זורמים להם ממזרח למערב, וטבען של הרוחות שהן בדרך כלל נושבות להן ממערב למזרח.

עמיר פרץ: ולכן, כשאנחנו רואים את זרימת הנחל בחברון, למשל, כל מה שתראה בדרך, עם הסחף שסוחפים מהמנסרות, ממפעלי העור למיניהם, יגיע בסופו של דבר לנחל באר-שבע.

עמיר פרץ: לכן, אין דרך שבה אני אוכל להתעלם ממה שמתרחש שם.

עמיר פרץ: אנחנו היום, בכמה פרויקטים מאוד מקיפים, החל מנחל-קדרון, דרך מטמנות חדשות, דרך מפעלי קצה – זה לא פשוט, כי צריך למצוא את הפרטנרים המתאימים כדי למצוא נוסחה נכונה למי זה שייך.

עמיר פרץ: חלק משרת את ההתנחלויות, חלק משרת את הכפרים הערביים.

עמיר פרץ: קשה מאוד למצוא דרך לשיתוף פעולה, ולא אחת זה מפריע לנו לקדם את הנושאים.

עמיר פרץ: לי קצת יותר קל, כי אני מנסה לקיים ביניהם את השיחות ולהביא לכדי הסכמות, אבל אין שאלה – האחריות שלנו כלפי מפגעים מהסוג הזה שתיארת היא בדיוק כמו במדינת ישראל.

עמיר פרץ: להפך.

עמיר פרץ: בימים אלה ייחתם צו האלוף על התאמת התקנות והחוקים הנוגעים למתקנים אזרחיים בתוך יהודה ושומרון, כדי שיהיו תואמים לחוקים ולתקינה הקיימים בתוך מדינת ישראל.

עמיר פרץ: יש לנו בעיה.

עמיר פרץ: אני מוכרח להודות שעדיין לא הצלחנו לכפות את התקנות האלה והצווים האלה על צה"ל ועל פעולותיו בתוך האזור.

עמיר פרץ: אני מקווה שנצליח להגיע להסכמה גם שם, שהדין יהיה כמו מתקן צבאי בתוך מדינת ישראל.

עמיר פרץ: מתקן צבאי באזור ההוא – אין שום סיבה שיהיה דין שונה.

עמיר פרץ: בוודאי, אם תרצה הסבר יותר מדוקדק אני אשמח מאוד לערב אותך בעניין, כי אין לי ספק שאין לזה שום קשר לעמדות הפוליטיות.

עמיר פרץ: אנחנו הקצינו קרוב ל-170 מיליון שקל למתקני קצה שאנחנו אמורים להקים מעבר לקו הירוק, כולל מתקני טיפול, מתקני מיחזור – – –

משה זלמן פייגלין: גם בכפרים?

עמיר פרץ: באזורים – שמטפלים בכולם, גם בכפרים וגם בהתנחלויות.

עמיר פרץ: ודאי.

עמיר פרץ: אני מקווה שנגיע בקרוב מאוד להסכמה על הפריסה ועל המיקומים.

עמיר פרץ: אבל אני אשמח מאוד לקבל ממך פנייה מדוקדקת על האתר המסוים שאתה רוצה שאנחנו נבדוק, ואני אתן לך תשובה מדויקת לעניין.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: אני מבין שאחרונת השואלות היא חברת הכנסת אורית סטרוק.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

אורית סטרוק: שלום, אדוני השר.

אורית סטרוק: ברשותך, אם זה בסדר, אדוני היושב-ראש, לפני שאני אקריא את השאלה אני מבקשת להתייחס בכמה מילים לשיח האחרון שהיה כאן בעניין השמירה על איכות הסביבה גם ביהודה ושומרון.

אורית סטרוק: קודם כול אני מברכת אותך גם על המגמה שדיברת עליה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד לך, למרות שזה לא על סדר-היום, שיש איזושהי בעיה משונה בהתנהלות של המינהל האזרחי בכל מה שנוגע לשמירה על איכות סביבה ביהודה ושומרון.

אורית סטרוק: הוא מנהל שתי מערכות מקבילות בתחום הזה, אחת ביחס ליישובים היהודיים ואחת ביחס ליישובים הערביים, עם דרישות שונות, כאשר למעשה אפשר לאחד את המערכות באותו תא שטח, גם להוזיל וגם לייעל מאוד מאוד.

אורית סטרוק: זה נוגע, למשל, למטמנות של פסולת.

אורית סטרוק: הייתה, למשל, מטמנת פסולת מוצלחת מאוד בפסגות, ששירתה את כל האזור, יהודים וערבים כאחד.

אורית סטרוק: ביטלו אותה ושלחו את הערבים לשרוף את הפסולת שלהם בראש כל חוצות, ואת היהודים – להסיע את זה דרומה לאיזשהו אתר בדרום.

אורית סטרוק: זה לא כל כך הגיוני, אדוני השר, ואני שמחתי לשמוע את הגישה המאוד-בריאה שלך.

אורית סטרוק: אני מציעה שתיכנס לעניין הזה ותבדוק.

אורית סטרוק: עכשיו אני עוברת לשאלה הפורמלית: באזורים ההרריים בארץ יש מוקדים רבים של שפני סלע שמעבירים את מחלת הלישמניה.

אורית סטרוק: השפנים מתרבים, אין אפשרות לדלל אותם משום שהם חיה מוגנת, ובאזורים שבהם יש גם זבובי חול ישנו חשש להתפשטות המחלה.

אורית סטרוק: לרשויות המקומיות אין דרכים יעילות להתמודד עם התופעה, והשאלה היא מה בכוונת משרדך לעשות בעניין הזה.

עמיר פרץ: גברתי חברת הכנסת, א.

עמיר פרץ: באשר להערתך הקודמת, אין ספק שאנחנו צריכים פה ללכת על חבל מאוד דק.

עמיר פרץ: לעתים קשה מאוד לייצר שיתוף פעולה, כי לעתים גם מטמנה הופכת מבחינת גורמים מסוימים סימן לריבונות.

עמיר פרץ: לכן אני מנסה למצוא דרך.

עמיר פרץ: תאמיני לי, אני כבר נתתי משאבים לשפר את המצב באל-מיניה ובאזורים אחרים, ואני יכול לתת לך פירוט מאוד גדול.

עמיר פרץ: אני במגעים עם המועצות האזוריות למיניהן לראות כיצד מגיעים להסכמות באופן כזה שבאמת המטמנות ומתקני הקצה ישרתו את כולם.

עמיר פרץ: זה לא פשוט, אבל אני מקווה שנגיע בהחלט בסופו של דבר לתוכנית מאוזנת.

עמיר פרץ: באשר ללישמניה, אין ספק שאת מציגה פה את אחת הבעיות, ואנחנו מתמודדים אתה.

עמיר פרץ: זה לא פשוט, כי העניין הזה של הטפיל, אותו טפיל לישמניה – הטפיל הזה הוא למעשה טפיל שיושב על אותו שפן סלע, ולכן אותו שפן סלע הוא בעצם הגורם שמעביר את אותו טפיל ומגיע אתו לאזורים יותר מיושבים.

עמיר פרץ: לכן בעצם אנחנו מתמודדים עם סוגיות שונות.

עמיר פרץ: את מדברת על אזורים הרריים, שלשם יכול להיות ששפני הסלע מגיעים באופן מאוד טבעי, אבל אני רוצה לומר לך שהתופעה היא הרבה יותר קשה.

עמיר פרץ: היא מגיעה גם לאזורים עירוניים.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: כי כפי שאת יודעת, הערים בישראל בשנים האחרונות – כל אחד הקים לו מסלעות למיניהן, ליופי כזה ואחר, ופתאום אנשים מגלים שבתוך המסלעות האלה מתרוצצים להם שפנים.

עמיר פרץ: אחרי שהשפן מגיע, מגיע אחריו גם אותו זבוב, והזבוב הזה יכול גם לעקוץ ילדים, ויש לנו תופעות לא פשוטות ביישובים מסוימים.

עמיר פרץ: נניח, באזור מועצה אזורית גלבוע, יש שם תופעה מאוד מקיפה.

עמיר פרץ: ביישובים סמוך למועצה אזורית מרחבים יש תופעה מאוד מקיפה.

עמיר פרץ: אפילו בעיר כרמיאל הייתה בהחלט תופעה לא פשוטה.

עמיר פרץ: אני בהחלט לא יכול להקל ראש, כי אני יודע כיצד מרגיש ילד שנעקץ על-ידי אותו זבוב חול, שמשאיר לו צלקת, לעתים צלקת שאי-אפשר לטפל בה, או נערה שנפגעת מאותה עקיצה.

עמיר פרץ: זה לא דבר שאפשר להתעלם ממנו.

עמיר פרץ: הדרך לטפל בזה היא קודם כול לנסות לסלק את המוטיבציה של אותם שפני סלע להיות בסביבה שבה קיימים אנשים.

עמיר פרץ: יש מקומות שאנחנו דורשים לפרק מסלעות, ממש לפרק אותן, לאטום אותן, לגרום לכך שלא יהיו שום תעלות פנימיות שיזמינו לתוכן חיים כאלה של שפני סלע שהולכים ומתרבים.

עמיר פרץ: יש מקומות שהשיטה היא – באזורים שעליהם את מדברת אני לא יכול לתת לך במדויק, אני יכול לשלוח את המומחים שלנו, אבל ברוב המקומות, מכיוון שאותו זבוב חול, גובה התעופה שלו מוגבל, הוא לא מסוגל לעוף בגבהים מאוד גדולים; גובה התעופה שלו די מוגבל – אני לא זוכר לכמה, נדמה לי ל-2 מטרים או 2.5 – וכשמקימים רשת, מין גדר רשת כזאת עם חומר הדברה שמרוסס על אותן רשתות בגובה מסוים שהוא לא יכול לחדור אל אותו יישוב, מושב, או יישוב קטן באזור יהודה ושומרון, רשת ההגנה הזאת מצליחה להתמודד עם אותם שפנים.

עמיר פרץ: יחד עם זאת, אנחנו גיבשנו חומר הסברה רב מאוד, ואנחנו בהחלט בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות.

עמיר פרץ: כל רשות שפונה ומודיעה לנו על התופעה הזאת – אנחנו מייד מנסים לבוא ולתת את הפתרונות המיידיים.

עמיר פרץ: אין ספק שאם התופעה הזאת תלך ותתפשט אני אצטרך לבוא לממשלה ולבקש שיכריזו על זה כמשהו שהוא בגדר מגפה בהיקף גדול, עם משאבים בהתאם, כי במשאבים הדלים שלנו – לתת פה 5 מיליון, שם 2 מיליון, לתת פה לעירייה 200,000–300,000 שקל שתתמודד, זה לא יוכל לתת תשובה אם חלילה התופעה הזאת תלך ותתפשט.

עמיר פרץ: אבל אנחנו בהחלט עוסקים בכך.

עמיר פרץ: אם תרצי חומר מקצועי, או לתת לנו קשר עם אותו אזור שאת מדברת עליו, אני אשמח מאוד להורות לצוותים המקצועיים שלנו להגיע לשם ולהודיע לך מה אנחנו מגלים ומה לדעתנו התשובות המיידיות.

משה זלמן פייגלין: לא הגיע הזמן להסיר את ההגנה מהחיה הזאת?

עמיר פרץ: מה?

משה זלמן פייגלין: אם היא כל כך מתרבה, אז למה היא עדיין חיה שמורה, בעל-חיים מוגן?

עמיר פרץ: א.

עמיר פרץ: אני חושב שזה לא יפתור לך את הבעיה.

משה זלמן פייגלין: תדביר אותה.

עמיר פרץ: טוב, אני חושב שאנחנו נמצאים במצב שבו כרגע עוד לא הגענו לשלב כזה.

עמיר פרץ: גם, בוא נגיד שלבוא ולנקוט פעולה כל כך קיצונית, אני חושב שכרגע זה מוקדם מדי.

עמיר פרץ: אני מקווה שלא נגיע לכך.

עמיר פרץ: תשמע, במקום שבו בעלי-חיים, גם חיות בר מוגנות, גורמים לתחלואה מקיפה, אין ברירה, נותנים היתר גם לפגוע בהם, לצוד אותם, לדלל אותם.

עמיר פרץ: אם נגיע למסקנה שזה המצב, ייתכן שתינקט פעולה כזאת.

עמיר פרץ: לא פעולה של הדברה.

עמיר פרץ: אנחנו מתנגדים להדברה, כי, כפי שאתה יודע, הדברה של בעלי-חיים, גם אם אתה מתמקד למשל בחזירים, חזירי בר, אתה מהר מאוד תמצא שהרגת באותה הזדמנות גם בעלי-חיים שלא הייתה שום סיבה שמישהו יהרוג אותם והם בעלי-חיים ידידותיים לכל דבר.

עמיר פרץ: לכן, שימוש בהדברה בתופעות כאלה זה לא דבר שעושים אותו באופן מיידי.

עמיר פרץ: אבל אתה צודק.

עמיר פרץ: אם נגיע למסקנה שרמת הסיכון לבני-אדם, לילדים – שהתופעה היא בהיקפים שאנחנו לא מצליחים להתמודד אתם, אז אנחנו נשקול את השיקול שאנחנו שוקלים בכל מקום שיש סכנת מגפה, גם לחיות בר.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: אני מבין שסיימנו בזה את שעת השאלות לשר.

עמיר פרץ: כן.

עמיר פרץ: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/861).

עמיר פרץ: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעבור עכשיו להצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש.

משה זלמן פייגלין: החוק לפניך, אדוני?

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: אני אדבר עליו.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העניין של חוק המדבירים – כפי שאתם יודעים, זה חוק שלצערי הרב במשך הרבה מאוד שנים עמד כאבן שאין לה הופכין.

עמיר פרץ: כשאני הגעתי למשרד ביקשתי שהנושא הזה יעלה והתחיל טיפול בעניין, אבל צריך לומר שהאירוע הטרגי שהתרחש בירושלים, של אותה משפחה שלצערי הרב איבדה כמה מילדיה, הוא האירוע שבהחלט יצר מצב שאנחנו מאיצים את זה מאוד.

עמיר פרץ: העברנו את הצעת החוק בממשלה, בוועדת שרים.

עמיר פרץ: היום הצעת החוק עומדת בפני קריאה ראשונה.

עמיר פרץ: הצעת החוק קובעת כללים חדשים לאישור מדבירים, מהי הדרך שבה מדביר יוכל לקבל רישיון הדברה, ובעיקר קובעת כללים לגבי עוזרי מדבירים.

עמיר פרץ: עוזרי מדבירים עד היום היו גורמים כאלה שלא היו צריכים לקבל שום הכשרה.

עמיר פרץ: הם יכלו לקבל הכשרה מהמדביר עצמו, והם יכלו לעבוד עם המדביר, ולעתים גם לעבוד בלי השגחה צמודה של המדביר.

עמיר פרץ: ולכן, יש בכוונתנו לשנות את הכללים מקצה לקצה, לקבוע כללים של השתלמויות שחוזרות על עצמן, ולא יהיה מצב שפעם אחת קיבלת הסמכה להדברה ובזה יסתיים העניין.

עמיר פרץ: גם לא יהיה מצב שיבואו להשתלמויות דמה, שבהן אנחנו לא נפקח באופן הדוק מי מגיע להשתלמות וכמה זמן הוא היה בהשתלמות; לא שהוא נרשם, הלך, חזר בערב, נרשם – אין דבר כזה.

עמיר פרץ: אנחנו נצטרך פה להכניס כללים מאוד מאוד משמעותיים כדי באמת לשנות את המצב מקצה לקצה.

עמיר פרץ: אנחנו גם נעסוק בשאלה איך מוכרים חומרי הדברה, מה יהיו הכללים לסימון שלהם, איזו שיטת אזהרה צריכה להיות מפני חומרי הדברה.

עמיר פרץ: זה חוק מאוד מקיף.

עמיר פרץ: כשהוא יגיע לוועדה אנחנו נעבור עליו פרט-פרט, אבל אין ספק שהוא חוק נחוץ מאוד, רצוי מאוד, ראוי מאוד ודחוף מאוד.

עמיר פרץ: ולכן אני אשמח מאוד אם הכנסת תאשר לנו להמשיך את המהלך ולהתקדם ולהגיע מהר ככל האפשר לקריאה שנייה ושלישית.

עמיר פרץ: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: יש לנו רשימת דוברים ארוכה.

משה זלמן פייגלין: נראה לי שרובה לא נמצאת, אבל אקרא את השמות:

משה זלמן פייגלין: נחמן שי – אינו נמצא; זהבה גלאון – אינה נמצאת; אראל מרגלית – אינו נמצא; חברת הכנסת תמר זנדברג – לא נמצאת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נמצא; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נמצא; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נמצא; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נמצא; חבר הכנסת משה גפני – אינו נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; חבר הכנסת אורי מקלב – לא נמצא; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נמצא.

משה זלמן פייגלין: והצדיק, חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: מוותר.

משה זלמן פייגלין: מוותר.

משה זלמן פייגלין: אחד הדיונים היותר-מהירים בהצעות החוק שזכורים לי.

משה זלמן פייגלין: אז אנחנו, רבותי, נעבור להצבעה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, או ששכנעתי אותם – – –

משה זלמן פייגלין: שכנעת את כולם, השארת את כולנו ללא מילים.

משה זלמן פייגלין: נעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד להעביר את החוק לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2004, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: ובכן, כושר השכנוע המופלא של השר פרץ פעל.

משה זלמן פייגלין: בעד – 8, אין מתנגדים, והחוק יועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

משה זלמן פייגלין: ציון יום הצעירים והנוער בישראל

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 2932, 3295, 3302, 3344 ו-3369 בנושא: ציון יום הצעירים והנוער בישראל.

משה זלמן פייגלין: ההצעה הראשונה היא של חברת הכנסת יפעת קריב.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שאני רוצה לשתף אתכם.

יפעת קריב: הייתה התלבטות מאוד מאוד גדולה אם בכלל נכון לקיים ולציין היום את יום הנוער והצעירים, בעקבות ההתרחשויות.

יפעת קריב: לבי נמצא עם משפחות בני הנוער, הילדים שלנו שנחטפו.

יפעת קריב: חוסר הוודאות בדבר גורלם לא נותן לי מנוח.

יפעת קריב: זה מפחיד, עצוב.

יפעת קריב: לפתע שלושה נערים מלאי שמחת חיים, חלומות ותקוות הפכו לנושאי הנטל של החברה הישראלית כולה.

יפעת קריב: החלטנו ביחד כן לקיים את היום הזה ולשלוח מכאן תפילות לשובם המהיר של גיל-עד, נפתלי ואיל.

יפעת קריב: זה לא פשוט, אבל זו בדיוק הנקודה – אנחנו מציינים בכנסת את יום הנוער והצעירים ואנחנו דואגים דאגה אמיתית לבני הנוער שלנו ומקווים שזה ייגמר במהרה וייגמר טוב.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לכל השותפים ליום הזה.

יפעת קריב: זה יום שלקחו בו חלק עוד חברי כנסת, ובראשם חברי הכנסת רונן הופמן ועמר בר-לב, שהם שותפים לשדולת הנוער, וחבר הכנסת בועז טופורובסקי, שמוביל את הנושא של הצעירים והסטודנטים וההשכלה הגבוהה.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לשר הרווחה מאיר כהן ולסגן שר האוצר מיקי לוי שלקחו חלק ביום הזה, ולשר החינוך שי פירון, שמלווה אותנו בכל הנושא של קידום הנוער והצעירים.

יפעת קריב: אני רוצה במיוחד להודות לכל בני-הנוער והצעירים שהגיעו היום לכנסת, וליושבת-ראש מועצת התלמידים הארצית גל יוסף ולחבריה, שהיו שותפים מלאים לתכנון, לארגון ולביצוע של היום.

יפעת קריב: הם היו שותפים, ובאו לראות ולקחת חלק בעבודת המחוקק.

יפעת קריב: אני רוצה להודות גם לשלטון המקומי, למרכזי הצעירים, למינהל חברה ונוער, לאגודת מנהלי יחידות הנוער, לחברה למתנ"סים, לתנועות הנוער ולכל מי שלקח חלק בהצלחה של היום הזה.

יפעת קריב: למעשה, ברגעים אלו הייתי אמורה לדבר על דבר אחר.

יפעת קריב: הייתי אמורה לדבר, אדוני היושב-ראש, על חוק המוזיאונים.

יפעת קריב: חוק המוזיאונים זה חוק שאני מובילה ביחד עם מועצת התלמידים הארצית.

יפעת קריב: זה חוק שבא ואומר בצורה מאוד מאוד פשוטה, שהמוזיאונים שפתוחים אחר-הצהריים, אבל הם פתוחים ורגליהם של ילדים ובני-נוער מודרות משם, יהיו פתוחים חינם לבני-נוער גילאי 14–18.

יפעת קריב: זה חוק שחתמו עליו מעל 61 חברי כנסת, ויש עליו אמירה משמעותית מכל עובדי הנוער בארץ, מכל בני-הנוער.

יפעת קריב: זה חוק שקורא בעצם לבני-הנוער – במקום שבשעות הפנאי הם יהיו בבית, משועממים, יקבלו ויצרכו את התרבות שלהם רק מתוך המחשבים והסמארטפונים, הצעת החוק הזאת אומרת שבני-הנוער אחר-הצהריים ילכו למוזיאונים.

יפעת קריב: יש לה תמיכה מלאה משר האוצר ותמיכה מלאה משר החינוך, ובכל זאת הצליחו, ככה, מה שנקרא, לעצור אותה ולא לתת לנו היום להעביר את הצעת החוק הזאת, שבעיני היא הדבר הכי משמעותי והכי נכון ליום הנוער והצעירים.

יפעת קריב: אני באמת קוראת מכאן לכך שנפתח את המוזיאונים בישראל, שבלאו הכי פתוחים, לבני-הנוער, שיוכלו להיכנס, במקום לשבת חסרי מעש או משועממים בכל מקום שבו הם נמצאים.

יפעת קריב: אני עושה את זה ביחד עם בני-הנוער.

יפעת קריב: מוזיאונים פתוחים – בני-נוער לא צורכים תרבות; אחד ועוד אחד – בואו נחבר בין שני הדברים.

יפעת קריב: ביום הזה אנחנו חייבים לתת מקום מרכזי לבני-הנוער והצעירים.

יפעת קריב: הם עמוד השדרה שלנו, הם שווים, ללא הבדלים של פריפריה, מרכז; כל הדעות, כל הסקטורים – פשוט כולם.

יפעת קריב: זאת המטרה שלנו והמטרה של היום: להוביל אחריות ממשלתית לבני-הנוער, כפי שקורה בכל העולם המערבי.

יפעת קריב: הקצאת משאבים, הנהגה והובלה של מדיניות סדורה.

יפעת קריב: אני מבקשת, אדוני היושב-ראש, לצטט רגע את גל יוסף, יושבת-ראש מועצת התלמידים הארצית.

יפעת קריב: אני רוצה כאן מהדוכן לקרוא בשמה קטע שהיא כתבה – – –

משה זלמן פייגלין: רק בקצרה, כי הזמן כבר עבר.

יפעת קריב: בקצרה, אבל בסך הכול הדוברים לא נמצאים פה, אז אם אני יכולה לקחת – – –

משה זלמן פייגלין: הם מטפטפים אל האולם.

יפעת קריב: מטפטפים, כן, ראינו קודם.

יפעת קריב: טוב, אני מצטטת את מה שביקשה ממני גל – זה קצר – לתת להם את הבמה, למועצת התלמידים הארצית: במועצת התלמידים והנוער הארצית, הגוף שמייצג 700,000 בני-נוער במדינת ישראל, אנו פועלים במהלך כל השנה למען בני-הנוער.

יפעת קריב: כגוף הנבחר של בני-הנוער במדינת ישראל, כבר ביום שישי פנינו במכתב רשמי למזכ"ל האו"ם באן קי-מון בבקשה לקבלת סיוע בשחרור הנערים החטופים והעלאת הנושא לסדר-היום הבין-לאומי.

יפעת קריב: אנחנו מקבלים מאות פניות, מטפלים במקרים שבהם נפגעות זכויותיהם של בני-נוער ומקדמים יוזמות ופעילויות לשימור מעמדם ולמען רווחתם של בני-הנוער.

יפעת קריב: חשוב לנו מאוד לקבל את תמיכתכם, כנסת ישראל, ביוזמות שאנו מקדמים.

יפעת קריב: אנו מודים מקרב לב לחברי הכנסת שדלתם פתוחה בפנינו והעניינים הרלוונטיים של בני-הנוער נמצאים על סדר-יומם.

יפעת קריב: מי ייתן ונמצא אוזן קשבת אצל כל חברי הכנסת.

יפעת קריב: במסגרת פעילות המועצה השנה עסקנו רבות בנושאים הבוערים, כמו גלישה בטוחה ברשתות החברתיות, צריכת אלכוהול וסמים בקרב בני-הנוער, חינוך מיני, צמצום הפערים בין פריפריה למרכז.

יפעת קריב: ניסינו בכל דרך למצוא פתרונות ואלטרנטיבות לשעות הפנאי של בני-הנוער, פעלנו בעניין זכויות בני-הנוער בעבודה, קידמנו את חוק המוזיאונים ואנו מקדמים את הורדת גיל הבחירה לכנסת ל-17.

יפעת קריב: יש לנו במדינת ישראל נוער איכותי ומדהים, פעיל ורציני.

יפעת קריב: יש להעצים אותו ולתת לו את הבמה המתאימה, ובמקביל – לסייע ולתמוך באלו הזקוקים לעזרה.

יפעת קריב: אנו קוראים לכם להיות קשובים לנו ולצרכים שלנו מתוך הבנה שאנחנו אזרחי העתיד של מדינת ישראל וההשקעה בנו זאת ההשקעה בעתיד.

יפעת קריב: אלה המילים של גל יוסף, יושבת-ראש מועצת התלמידים הארצית.

יפעת קריב: אני מסכמת ואומרת: אנחנו חייבים להשקיע במדיניות ארצית למען צעירים ובני-נוער.

יפעת קריב: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: חברי הכנסת, אנו מציינים היום, ביוזמתה של חברת הכנסת יפעת קריב, את יום הצעירים והנוער בישראל, במסגרת הצעות חוק לדיון מוקדם והצעות לסדר-היום.

משה זלמן פייגלין: כ-15% מאוכלוסיית ישראל הם צעירים עד גיל 25.

משה זלמן פייגלין: אם מעלים את רף הצעירוּת לגיל 35 – העלאה שתשמח רבים – או אז אוכלוסיית הצעירים בישראל מתקרבת לרף של 30%.

משה זלמן פייגלין: נתונים אלו מצביעים על כך שישראל היא מדינה צעירה, שעתידה עוד לפניה, ושחייבת להשקיע מחשבה והתייחסות למתן מענה לאוכלוסייה צעירה וצומחת, ששלבי מעבר רבים מאפיינים אותה.

משה זלמן פייגלין: המונח "מתבגרים" הוא מונח צעיר יחסית, שחוגג קרוב ל-100 שנה לקיומו.

משה זלמן פייגלין: במשך שנים רבות המעבר בין ילדות לבגרות נתפס כמעבר חד ומהיר, אבל בעשרות השנים האחרונות, במידה רבה בשל שינויים סוציאליים ואקונומיים, המעבר מילדות לבגרות נתפס כתהליכי, כרב-שלבי וככזה שגבולותיו מורכבים ומגוונים.

משה זלמן פייגלין: ככל הצעירים בעולם, גם הצעירים בישראל מתמודדים עם המעבר מהתבגרות לבגרות.

משה זלמן פייגלין: הם ניצבים מול הצמתים המרכזיים בחייהם ונדרשים לקבל החלטות שישפיעו על עתידם כפרטים ועל עתידה של החברה כולה.

משה זלמן פייגלין: לעתים דווקא בשלב קריטי זה הצעירים והנוער מוצאים עצמם מחוץ למסגרת מכוונת וללא כתובת לפנות אליה.

משה זלמן פייגלין: במדינה שבה יש קרוב למיליון צעירים עד גיל 25, במדינה שבה יש גידול מתמיד בצעירים הנזקקים לשירותיו של משרד הרווחה, ושבה קרוב ל-40% מכלל המטופלים בשירות למכורים הם צעירים, יש הכרח בגיבוש מענה ואסטרטגיה לצעירים רבים הגדלים בעולם מורכב וכאוטי.

משה זלמן פייגלין: על סף החופש הגדול ועל רקע אירועי האלימות שהתרחשו בקרב צעירים ובני-נוער, אנו צריכים להתארגן להכלה של בני-הנוער ולשיתוף פעולה בין-זרועי בטיפול בצעירים ובבני-הנוער.

משה זלמן פייגלין: אני מקווה שהדיון היום יעלה את המודעות למורכבויות השונות שאתן מתמודדים ילדינו הצעירים.

משה זלמן פייגלין: בל נשכח, הצעירים הללו הם העתיד של מדינת ישראל.

משה זלמן פייגלין: ציון יום הצעירים והנוער בישראל

משה זלמן פייגלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת הבא בדיון זה, חבר הכנסת דב חנין.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ברכות לחברת הכנסת קריב שיזמה את היום הזה, יום של דיונים בעניין הצעירים והנוער בישראל.

דב חנין: אני שמעתי את דבריה של חברת הכנסת קריב, ואני רוצה להקדיש את דברי לסוגיה שהיא משמעותית מאוד בחברה הישראלית אבל היא לא מאפיינת רק את החברה הישראלית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כשאנחנו רואים את המחאות החברתיות הגדולות של תחילת האלף השלישי, כשאנחנו רואים את המחאות החברתיות הגדולות שפקדו את ארצות-הברית ואירופה, וגם את מדינות המזרח התיכון, וגם את המחאה החברתית שהייתה אצלנו – המחאה החברתית הגדולה, החשובה, של קיץ 2011 – אנחנו רואים שזו בעיקר או במידה רבה מחאה של אנשים צעירים.

דב חנין: והשאלה החשובה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא למה, למה דווקא צעירים יוצאים בהמוניהם למחות.

דב חנין: התשובה, עמיתי חברי הכנסת, לא מסובכת, והיא ביטוי של שינוי מהותי וחשוב שמתרחש בקפיטליזם המאוחר.

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, כולנו שייכים לדור שחי יותר טוב מאשר ההורים שלו.

דב חנין: כל אחד מאתנו, אני מניח, ברמת חיים כלכלית, חברתית – יכול להסתכל אחורה, לדור של ההורים – – –

עמיר פרץ: אתה מתכוון ליושבי הכנסת.

דב חנין: ליושבי הכנסת.

עמיר פרץ: המליאה.

דב חנין: לא, לא רק ליושבי המליאה.

דב חנין: הדור הזה בסך הכול זה דור – הדור שלך ושלי – דור שברמה הכלכלית-חברתית חי יותר טוב מאשר דור ההורים, בממוצע.

עמיר פרץ: – – –

דב חנין: בממוצע.

עמיר פרץ: – – –

דב חנין: אבל לעומת זאת, הדור של הילדים שלנו, הדור של הילדים שלנו צפוי להיות, לפי כל ההערכות, דור שחייו יהיו פחותים, פחות טובים מאשר של הדור שלנו.

דב חנין: אם אנחנו בחלקנו הגדול הצלחנו להגיע לדירה אחרי מאמץ, ועבודה של שנים, ומשכנתאות – ולכל אחד יש את הסיפור שלו – בדור של הילדים שלנו קשה מאוד לחשוב על דירה, כולל משכנתה; בדור של הילדים שלנו קשה לחשוב אפילו על דירה בשכר דירה; בדור של הילדים שלנו קשה לחשוב על עבודה קבועה ויציבה.

דב חנין: אם כשאני הייתי באוניברסיטה, האוניברסיטה התאפיינה במשרות קבועות ובתקנים קבועים, היום האוניברסיטה הולכת והופכת יותר ויותר לאוניברסיטה של אנשים ארעיים.

דב חנין: כבר אין קביעויות.

משה זלמן פייגלין: מכיוון שהשאלה מרתקת ונותרו רק 20 שניות, אז אנא – – –

דב חנין: אז אני אסיים ב-30 שניות, אדוני היושב-ראש.

משה זלמן פייגלין: כן.

דב חנין: אכן, השאלה היא מרתקת.

דב חנין: הדור הזה שצומח עכשיו יוצא לחיים החברתיים ורואה שההבטחה שהובטחה לו – שרק אם תלמד ותשתדל ותהיה חרוץ, תצא לחיים והכול יהיה בסדר: תהיה לך עבודה, יהיה לך בית, יהיו לך חיים מסודרים – אנשים רואים שההבטחה הזאת אין לה יסוד ואין לה בסיס.

דב חנין: הם יוצאים לחיים של חוסר קביעות, חוסר ביטחון חברתי.

דב חנין: זה לא רק חוסר ביטחון חברתי בהווה, אלא חוסר ביטחון חברתי קיצוני בעתיד: בלי פנסיה, והסדרי ביטחון, ועבודה קבועה, ובית, ופרנסה, ושום דבר.

דב חנין: לכן ישנה מחאה וצעקה גדולה של הדור הצעיר.

דב חנין: וכשאנחנו מדברים על הדור הצעיר, אדוני היושב-ראש – ובזה אני רוצה לסיים – אנחנו מדברים בעצם על תווי פניה של החברה.

דב חנין: כי חברה שאיננה יודעת לתת מענה, איננה יודעת לתת ביטחון, איננה יודעת לספק עתיד לדור הצעיר, היא חברה לא ראויה.

דב חנין: וכיוון שאנחנו רוצים שהחברה שלנו תהיה ראויה, אנחנו צריכים להתחיל להסתכל על בעיותיו של הדור הצעיר ולתת להן מענה אמיתי ורציני.

דב חנין: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת חנין.

משה זלמן פייגלין: הדוברת הבאה, חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צופים בבית, אני חושבת שכשבאים לדבר על צעירים במדינת ישראל, השורה התחתונה היא שפשוט אי-אפשר לחיות כאן.

מיכל בירן: בסופו של דבר, אם אתם חושבים על זה, אם זה מה שאנשים מרוויחים וזה מה שאנשים מוציאים, אז הרווח ביניהם זה הדבר שממנו אמורים לחיות.

מיכל בירן: אבל כשהשכר תקוע וההוצאות עולות ועולות ועולות, מה שקורה זה שפשוט אי-אפשר לחיות.

מיכל בירן: בואו נדבר על היכולת של צעירים להתפרנס כאן, דבר ראשון – בתחום ההכנסות.

מיכל בירן: צעירים עובדים בעיקר בענפים לא מאורגנים.

מיכל בירן: דווקא ההורים שלנו, ובטח דורות יותר ותיקים, יצא להם ועדיין יוצא להם לקבל פנסיות תקציביות ולעבוד במקומות עבודה מאורגנים.

מיכל בירן: דווקא שם מישהו מטפל בשכר שלהם.

מיכל בירן: לעומת זאת הצעירים – שגם חשבו: אחלה, שוק חופשי, נתחרה, נתמודד – מגלים שהם עובדים בענפים ממש לא מוגנים.

מיכל בירן: ומה קורה כשהם בני 40?

מיכל בירן: אף אחד לא רוצה.

מיכל בירן: מי שנפלט משוק העבודה בגיל 40 מגלה שאף אחד לא רוצה להעסיק אותו יותר.

מיכל בירן: הוא נהנה קודם מזה שהוא בענף לא מאוגד, אבל עכשיו, כשפתאום הוא בן 40; היינו מקבלים קורות חיים, מכתבים קורעי-לב של אנשים עם קורות חיים הכי מרשימים, ופתאום הם over qualified ואף אחד לא רוצה להעסיק אותם.

מיכל בירן: אז דיברנו על צד ההכנסה.

מיכל בירן: מה קורה לצד ההוצאה?

מיכל בירן: אנשים שלא מגיעים עם כסף מהבית, שההורים שלהם או סבתא לא מורישים להם דירה, היכולת שלהם לרכוש דירה בישראל – זה בלתי אפשרי.

מיכל בירן: בדור של ההורים שלנו גם נהג אוטובוס ואחות בבית-חולים הצליחו לקנות דירה ולשלוח ילדים לאוניברסיטה.

מיכל בירן: לעומת זאת הדור שלנו, כשאנחנו מדברים על 144 משכורות שבהן אתה לא אוכל, לא קונה, לא יוצא לבית-קפה – שום דבר, רק נושם; 144 משכורות כאלה שאתה שם בצד, זה מה שצריך בשביל לקנות דירה.

מיכל בירן: הרי זה ברור, אני חושבת שאפילו בקרב חברי הכנסת הצעירים: מי שלא הגיע עם כסף מהבית לא יכול לקנות דירה.

מיכל בירן: ואנחנו עשירון עשירי, עם משכורת מכובדת וטובה, שרוב עם ישראל יכול רק לחלום עליה.

מיכל בירן: ואם במשכורת הזאת אם לא באת עם כסף מהבית אי-אפשר לקנות דירה, מה יגידו כל האנשים?

מיכל בירן: מה יגידו כל הצעירים?

מיכל בירן: איפה הם יתגוררו?

מיכל בירן: תוסיפו לזה שמבחינה פנסיונית, למרות שצעירים לפעמים לא חושבים על זה, אנשים כבר לא נמצאים בקרנות הוותיקות, הם בקרנות פנסיה שבהן מה שהם צוברים זה כל מה שיהיה להם, פחות שליש או רבע דמי ניהול.

משה זלמן פייגלין: הלוואי.

מיכל בירן: זה אומר שכשהם יזדקנו גם לא תהיה להם דירה – ובכל זאת, עדיין לחלק מהקשישים שלנו, שמצבם גם ככה קשה, והם צריכים לבחור לפעמים בין תרופות למוצרי מזון, יש דירה שחסכו כל השנים והם כן גרים בה.

מיכל בירן: דמיין את הדור הבא, את הדור שלנו, כשהם יזדקנו: גם לא תהיה להם דירה; גם יצטרכו ממעט הכסף הזה לשלם שכירות; גם יהיה להם פחות בפנסיה.

מיכל בירן: פשוט אי-אפשר יהיה לחיות כאן.

מיכל בירן: תוסיפו לזה את המחירים המשוגעים בסופרים, שמוצרים ישראליים יותר זולים בארצות-הברית.

מיכל בירן: כל אלה מובילים אותנו למסקנה אחת: נדרש שינוי יסודי במדיניות.

מיכל בירן: אחרת, פשוט אי-אפשר יהיה לחיות כאן ולהזדקן כאן בכבוד.

מיכל בירן: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת בירן.

משה זלמן פייגלין: אחרונת הדוברים בנושא זה, חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: ישיב השר עמיר פרץ.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצופים, אני פחות אופטימית מאשר חברת הכנסת קריב.

חנין זועבי: תמונת המצב של הנוער הישראלי בארץ היא כתמונת המצב של העתיד – העתיד הקרוב, אני מקווה: עגום.

חנין זועבי: כמעט חצי מהנוער הישראלי בעד שלילת זכויות יסוד מהאזרחים הפלסטינים במדינה.

חנין זועבי: הם יותר ימנים מאשר בעבר; הם יותר לאומנים מאשר בעבר.

חנין זועבי: הם מעדיפים מנהיגות חזקה על פני שלטון החוק.

חנין זועבי: כמעט מחצית מהם נוטים לשלול זכויות פוליטיות בסיסיות כמו הזכות להיבחר לכנסת – לא רק מחברת הכנסת חנין זועבי אלא מכל האזרחים הפלסטינים.

חנין זועבי: מחקרי הנוער בישראל מראים כי הצעירים מאמינים פחות בדמוקרטיה ויותר בפתרונות בדרכי כוח.

חנין זועבי: צה"ל, לפי הנוער – הוא הגוף היחידי שזוכה לאמון כמעט מלא של בני-הנוער.

חנין זועבי: בקרב הצעירים בארץ אין מספיק מודעות לדמוקרטיה כערך; אין מודעות לערכים הדמוקרטיים.

חנין זועבי: באשר לסיכויי השלום עם הפלסטינים, השיבו רוב הנוער כי הם מעדיפים את המשך המצב הקיים.

חנין זועבי: המצב הקיים הוא טוב – –

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: – – כל עוד לא נעשה – –

בועז טופורובסקי: – – –

חנין זועבי: – – רע לצד הישראלי.

נסים זאב: את צריכה ללכת לשם – – –

חנין זועבי: כל עוד הסבל וההתאכזרות – –

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: – – הם נחלתם הבלעדית – –

נסים זאב: – – –

בועז טופורובסקי: – – –

חנין זועבי: – – של הפלסטינים.

חנין זועבי: אז זה טוב, המצב טוב לחברה.

נסים זאב: – – –

משה זלמן פייגלין: רבותי.

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: הנה הסיבה לעמדות האלה של הנוער.

חנין זועבי: חברי הכנסת הם חלק מההסבר והם חלק מהסיבה.

נסים זאב: את לא מתביישת – –

חנין זועבי: כל עוד טוב לישראלים – –

נסים זאב: – – לעמוד – – –

חנין זועבי: – – אפשר להמשיך את המצב הקיים.

נסים זאב: בשם הדמוקרטיה.

חנין זועבי: ההתאכזרות לפלסטינים לא נחשבת; הכיבוש לא נחשב; האלימות של המתנחלים לא נחשבת; מניעת עיבוד אדמות לא נחשבת; מניעת רישיונות לבנות – לא נחשב; בניית גדר שחוסמת את הדרך לבית-הספר שלך, שחוסמת את הדרך למקום העבודה שלך – לא נחשב; הפיכת החיים הנורמליים לסבל יומיומי לפלסטינים – זה לא נחשב.

חנין זועבי: אתם לא רואים את הפלסטינים, אתם לא מרגישים בהם.

חנין זועבי: איזה סוג של נוער, בתוך המציאות הזאת, איזה סוג של נוער מכין את עצמו לעתיד?

חנין זועבי: לאיזה עתיד אנחנו מכינים את עצמנו?

חנין זועבי: ואיפה האפשרות לשנות?

חנין זועבי: מאין תבוא האפשרות לשנות?

בועז טופורובסקי: מטרור.

בועז טופורובסקי: מטרור.

חנין זועבי: אנחנו האחראים.

בועז טופורובסקי: מטרור.

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: כל אחד ישאל את עצמו – –

נסים זאב: דרך הטרור.

חנין זועבי: – – מה הוא עושה למען שבירת – –

נסים זאב: דרך האיבה והשנאה.

חנין זועבי: – – מעגל הצדקנות הכוחנית הזאת.

בועז טופורובסקי: מה את עושה?

בועז טופורובסקי: מה את עושה?

חנין זועבי: מסכנים אתם.

נסים זאב: – – –

בועז טופורובסקי: – – –

חנין זועבי: הכובש המסכן.

נסים זאב: מרגלת.

חנין זועבי: הכובש שמצדיק את עצמו יום-יום.

חנין זועבי: מסכנים אתם.

נסים זאב: – – – מה את עושה פה?

נסים זאב: – – –

בועז טופורובסקי: – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב.

חנין זועבי: מסכנים אתם, הגזענים.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – – מה את עושה – – –

חנין זועבי: אני קוראת לנוער להתעורר, אולי – – –

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: אני קוראת לנוער להתעורר.

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: ישראל – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב, אני מבקש להפסיק.

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: ישראל נמצאת במקום השני של המדינות המסוכנות בעולם, ואת הדרגה המכובדת הזאת – –

בועז טופורובסקי: בגלל הטרוריסטים.

בועז טופורובסקי: בגלל הטרוריסטים.

נסים זאב: – – –

חנין זועבי: – – לא אני נתתי לה.

בועז טופורובסקי: תגידי שיש טרור במדינה.

נסים זאב: יותר – – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: משפט אחרון, בבקשה.

חנין זועבי: עכשיו, אני – – –

נסים זאב: לכי לעיראק, סוריה.

נסים זאב: יותר בטוח.

בועז טופורובסקי: – – –

חנין זועבי: אני פונה אל הנוער הישראלי ואני דורשת ממנו, אני מבקשת ממנו – –

נסים זאב: לא.

נסים זאב: את דורשת – – –

חנין זועבי: – – שישאל את הנוער – –

בועז טופורובסקי: – – –

חנין זועבי: – – במדינות המערב – –

נסים זאב: – – – לדרוש.

חנין זועבי: – – למה הם מדרגים את מדינת ישראל במקום השני המסוכן.

בועז טופורובסקי: בגלל ה"חמאס".

חנין זועבי: למה לא רק חברי הכנסת הערבים ולא רק – –

נסים זאב: כי אנשים כמוך נמצאים במדינה.

בועז טופורובסקי: בגלל ה"חמאס".

חנין זועבי: – – חברת הכנסת חנין זועבי – –

בועז טופורובסקי: בגלל אנשים – – –

חנין זועבי: – – רואה במדיניות מדיניות פושעת?

נסים זאב: היא פושעת – – –

בועז טופורובסקי: – – –

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: ואל תמשיכו – – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

חנין זועבי: משפט סיום.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

חנין זועבי: ואל תמשיכו להגיד: הרי לא עשינו כלום, אנחנו לא גזענים, אין כיבוש ואין כלום – אל תמשיכו להגיד את זה.

חנין זועבי: תתפכחו.

משה זלמן פייגלין: אני מודה לך, חברת הכנסת זועבי, על דאגתך הכנה למדינת ישראל.

משה זלמן פייגלין: ישיב השר עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל שאני צריך לקרוא מהכתב, אבל פשוט הנושא שייך לשר החינוך ושר החינוך ביקשני להשיב בשמו, ולכן אני עושה זאת.

עמיר פרץ: ברשותך, איפה זה פה?

עמיר פרץ: אנחנו מדברים עכשיו על ההצעה לסדר-היום של – – –

נסים זאב: יום הצעירים.

עמיר פרץ: צעירים, רגע.

בועז טופורובסקי: יום הסטודנטים קודם.

נסים זאב: לא הסטודנטים.

נסים זאב: לא, עדיין יותר צעירים הסטודנטים.

חנין זועבי: אז למה אתה מתערב – – –

משה זלמן פייגלין: אתם יכולים בינתיים להירגע קצת מן – – –

נסים זאב: אז מה אם אני – – –

חנין זועבי: למה אתה – – –

נסים זאב: אני – – – תאמיני לי, בסדר.

חנין זועבי: – – –

עמיר פרץ: משרד החינוך מוביל שינוי מהותי ועמוק במערכת החינוך ומקדם ראייה רב-מערכתית – "מחנכים מסביב לשעון".

עמיר פרץ: משרד החינוך רואה עצמו אחראי 24/7, 365 ימים בשנה, לתלמידי ישראל, וחותר למתן מענה הוליסטי כולל הן בבתי-הספר, הן אחר-הצהריים והן בחופש הגדול.

עמיר פרץ: משרד החינוך רואה כחלק בלתי נפרד מתפקידו לייצר תמיכה אמיתית בכל ילד ונער ולהובילו למצות את יכולותיו, להוביל שיח ערכי ועשייה משמעותית הן בהיבט הלימודי והן בהיבט החינוכי-ערכי, הן במסגרת החינוך הפורמלי והן במסגרת החינוך הבלתי-פורמלי.

עמיר פרץ: מתוך תפיסה זו החליט שר החינוך להרחיב השנה את פעילות המשרד בחופשות הקיץ.

עמיר פרץ: השנה לראשונה יופעלו בחופשות הקיץ מאות "ערי ילדים ונוער" ברחבי הארץ.

עמיר פרץ: מדובר ביוזמה משותפת למשרד החינוך, לרשויות המקומיות, למועצות התלמידים ולתנועות הנוער, הכוללת את כלל המחוזות והמגזרים בישראל.

עמיר פרץ: התוכנית "ערי ילדים ונוער" מיועדת לכלל הגילים, ובמסגרתה כל רשות מקומית תגדיר מתחם ייעודי, פארק עירוני, שבו תפעיל עיר-נוער במשך חמישה ימים.

עמיר פרץ: המתחם יהיה מגודר ומאובטח ויתקיים בו מגוון רחב של פעילויות לנוער, דוכנים וסדנאות חווייתיות, לילות לבנים, תחרויות ספורט, הופעות של מיטב אמני ישראל, מפגשי תרבות, שיח סופרים ועוד.

עמיר פרץ: נוסף על כך יופעלו במקום מוקדי התנדבות ויתקיימו הדרכות בנושא בטיחות בדרכים וסדנאות מנהיגות.

עמיר פרץ: יורחב גם המיזם "נוסעים בטוח לאילת".

עמיר פרץ: המיזם החל בקיץ שעבר, ואז עשרות מתנדבים של משרד החינוך ליוו את בני-הנוער באוטובוסים בדרכם לאילת.

עמיר פרץ: השנה ישהו המתנדבים באילת לילה נוסף ויסייעו לאנשי החינוך באילת בליווי ובהכוונה של בני-הנוער במוקדי הבילוי של בני-הנוער.

עמיר פרץ: במסגרת זו חבר משרד החינוך לעמותת "ידידים", שגייסה מאות סטודנטים לטובת הפרויקט תמורת מלגות של מפעל הפיס בסך אלפי שקלים.

עמיר פרץ: כמו כן גויסו לטובת הפרויקט מתנדבים רבים בכל רחבי הארץ.

עמיר פרץ: במהלך הפעילות המתנדבים ילבשו חולצות שעליהן הכיתוב "מחנכים מסביב לשעון".

עמיר פרץ: ניתן להוסיף על אלה מיזמים במסגרת "קיץ משמעותי", כגון הפניית בני-נוער להתנדבות בקיץ עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים – כ-1,000 בני-נוער עתידים להתנדב בקהילה בסיוע לילדים עם צרכים מיוחדים; פעילות בגנים ציבוריים בלילות – כ-700 סטודנטים יגיעו בלילות, יפרסו מחצלות בגנים ציבוריים ויקיימו שיח משמעותי עם בני-הנוער במרחבים השונים.

עמיר פרץ: ככלל, משרד החינוך רואה חשיבות בחיזוק הפעילות הבלתי-פורמלית והציב כיעד את הגדלת מספר התלמידים הלוקחים חלק בפעילות זו.

עמיר פרץ: בתוך כך, בהנחיית שר החינוך הוגדל תקציבם של ארגוני הנוער באופן משמעותי, והוא עומד כיום על כ-10 מיליון ש"ח; בשנת 2013 עמד התקציב על כ-3 מיליון.

עמיר פרץ: במסגרת זאת יזכו לתמיכה ארגוני נוער כגון "אחריי!", תנועת "תרבות", "אות הנוער הישראלי", "פרחי הדגל", חוגי סיירות ועוד.

עמיר פרץ: כפועל יוצא יגדל מספר התלמידים המתנדבים בארגונים האלה בעשרות-אלפים – הצפי עומד על כ-40,000 בני-נוער אשר ייקחו חלק בפעילות ההתנדבותית משמעותית וערכית.

עמיר פרץ: חיזוק פעילות בארגוני הנוער הנו עוד נדבך בתוך התוכנית – למידה משמעותית המשלבת מעורבות חברתית כחלק מתעודת הבגרות.

עמיר פרץ: מכינות "אופק" הן עוד ביטוי לראייה כוללת שאליה מכוון המשרד בימים אלה.

עמיר פרץ: מדובר בהרחבת מערך המכינות הקדם-צבאיות ויצירת מסלול חצי-שנתי שבמסגרתו יודגשו ערכי הציונות והזהות היהודית והישראלית.

עמיר פרץ: יש עוד שורה ארוכה של פעילויות אשר הוביל ויוביל משרד החינוך גם בקיץ זה, בשיתוף עם הרשויות המקומיות וגורמים נוספים, ובהן בתי-הספר של החופש הגדול, הארת מגרשי ספורט, מוקדי התנדבות, קו פתוח, כרטיסי הטבות, "מתחברים בחופים" ופעילויות נוספות.

עמיר פרץ: תודה רבה לכם.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נסים זאב ביקש דעה נוספת, ואני מקווה שגם יתחם את עצמו בדקה ולא יותר.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: האמת, אדוני היושב-ראש, חשבתי שזו הצעה רגילה ליום צעירים, לצעירות, ואני פתאום שומע דברי הסתה ודברי בלע שאסור לעבור עליהם לסדר-היום.

נסים זאב: כשזועבי יושבת בוועדה ומתריסה ואומרת שהחוטפים הם לא טרוריסטים בכלל – בוודאי לא.

נסים זאב: אם היא לא טרוריסטית, למה שהם יהיו טרוריסטים?

נסים זאב: כאשר היא עלתה על אוניית ה"מרמרה" יחד עם האויב, מזדהה עם האויב, ומדינת ישראל לא רואה לנכון – ובית-המשפט – אפילו להעמיד אותה לדין, למה שהיא לא תרשה לעצמה לומר ככל העולה על רוחה?

נסים זאב: כולנו יודעים שמורה הדרך שלה זה עזמי בשארה, שהיא בעצם באה במקומו.

נסים זאב: הוא היה מרגל ישראלי, אויב ישראל, והיא ממשיכה את דרכו, והיא מרשה לעצמה כסוס טרויאני להמשיך פה, לנהל ולהיות חלק ושותפה בכנסת ישראל, כאשר הגיס החמישי נמצא בתוכנו.

נסים זאב: אני חושב שצריך להעמיד אותה לדין על הסתה, ואם אנחנו לא נעשה את זה פעם ולתמיד – אני אומר לך, אדוני היושב-ראש: אנחנו מטפחים את הטרור בתוכנו, ושלא נבכה אחר כך שמה נעשה, אנחנו לא יכולים, זוהי הדמוקרטיה.

נסים זאב: אנחנו מטפחים פה הסתה כנגד מדינת ישראל וכנגד עם ישראל.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נסתפק בתשובת השר בנושא שבו דנו, בנושא יום הצעירים.

משה זלמן פייגלין: ניתן למזכיר הכנסת להודיע הודעה, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול חלק מהצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.

נאזם בדר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: נעבור לנושא האחרון על סדר-היום: ציון יום הסטודנט.

משה זלמן פייגלין: חברי הכנסת, אנו מציינים היום את יום הסטודנט העולמי, בהתאם לחוק שחוקקה הכנסת ושמטרתו, בין היתר, העלאה של המודעות למורכבות החוויה הסטודנטיאלית בישראל.

משה זלמן פייגלין: בשונה מעמיתיו במערב, הסטודנט הישראלי מתחיל את לימודיו לאחר שירות צבאי ארוך וטיול ברחבי העולם, והוא ניגש ללימודיו בעודו צועד את צעדיו הראשונים בפיתוח קריירה ובשילוב של לימודים ועבודה.

משה זלמן פייגלין: הסטודנט הישראלי נע בין מבחנים ועבודות וביצוע מטלות אקדמיות שונות לבין קריאת חירום לצו 8, מילואים שגרתיים או חונכות של פר"ח.

משה זלמן פייגלין: הוא אומנם טרוד, אך האדישות ממנו והלאה.

משה זלמן פייגלין: כפי שניתן לראות מחברי הכנסת הצעירים במשכן, שחלקם שימשו כראשי אגודות סטודנטים, הסטודנט הישראלי הוא בעל מודעות חברתית ופוליטית גבוהה ורצון עז לשיפור פניה של החברה.

משה זלמן פייגלין: היום הזה בא לתת הכרה – עד כמה לא פשוט להיות סטודנט בישראל.

משה זלמן פייגלין: אחד השינויים המהותיים שהכנסת הצליחה לעשות בא לידי ביטוי בחקיקת חוק זכויות הסטודנט, הכולל הטבות לסטודנטים המשרתים במילואים, פטור ממס על מלגות ועוד.

משה זלמן פייגלין: אחרי מאבק של שנים רבות חברי הכנסת הצליחו להשאיר את שכר הלימוד באוניברסיטאות כאחד הנמוכים בעולם.

משה זלמן פייגלין: הסטודנטים מייצגים את עתידה של מדינת ישראל, את הכלכלה והחברה המתפתחות בקצב מהיר ומואץ ואת ההון האנושי שבא לידי ביטוי בפיתוחים מדעיים ויוזמות עסקיות.

משה זלמן פייגלין: ברכותי לסטודנטים המתאמצים לפלס את דרכם המקצועית תוך שהם נותנים כתף, מקדמים ובונים יחד את עתיד החברה כולה.

משה זלמן פייגלין: עלו והצליחו.

משה זלמן פייגלין: ציון יום הסטודנט

משה זלמן פייגלין: הצעות לסדר-היום מס' 3355, 3357 ו-3365 בנושא: ציון יום הסטודנט.

משה זלמן פייגלין: אני מתכבד להזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אתייחס ליום הסטודנט, אני חייב להתייחס למשהו שהיה כאן הרגע.

בועז טופורובסקי: אני תמיד אמרתי שהכנסת וחלק מההתנהלות שלה זה מקור גאווה גדולה לעם ישראל ולמדינת ישראל, אבל לפעמים גם מקור בושה גדולה.

בועז טופורובסקי: זה שחברת כנסת כמו חברת הכנסת חנין זועבי משמשת כחברה בפרלמנט הזה זה מקור לגאווה גדולה לעם ישראל, אבל גם מקור לבושה גדולה, כי בשום פרלמנט נאור, בשום פרלמנט נאור, לא יהיה חבר פרלמנט שיבוא ויגיד על מעשה טרור בתוך המדינה, בתוך השטחים של המדינה, שזה לא מעשה טרור, שחוטפים של נערים הם לא טרוריסטים.

חנין זועבי: איפה יש בעולם, איפה יש בעולם אסירים?

חנין זועבי: איפה יש גדר הפרדה – – –

בועז טופורובסקי: מה הם?

בועז טופורובסקי: מה הם?

בועז טופורובסקי: הם אנשים – – –?

בועז טופורובסקי: מה הם בדיוק?

חנין זועבי: – – – איפה יש גדר הפרדה בעולם?

בועז טופורובסקי: זה פשוט ביזיון ובושה.

חנין זועבי: איפה יש – – – בעולם?

חנין זועבי: איפה יש – – –

בועז טופורובסקי: ואתה יודע, אני מגיע מהצד השמאלי של המפה – –

חנין זועבי: כן – – –

בועז טופורובסקי: – – ועצם העובדה שמישהי יכולה להתבטא בצורה כזאת היא גם מקור בושה שלנו, למרות שבדרך כלל זה מקור גאווה, אבל יש גבול – גבול שאותו אנחנו לא יכולים לסבול.

בועז טופורובסקי: בעקבות אירוע החטיפה של הטרוריסטים התלבטנו אם לציין את יום הסטודנט, למרות שהוא קבוע לפי חוק.

בועז טופורובסקי: בסופו של דבר החלטנו לציין את יום הסטודנט הלאומי.

בועז טופורובסקי: יום הסטודנט הלאומי הוא יום חג לסטודנטים בישראל.

בועז טופורובסקי: זה יום שבו נפגשים נציגי הסטודנטים ונבחרי הציבור ביחד, מדברים על מה שהיה בשנה שעברה, על הבטחות שקוימו ולא קוימו ומה אנחנו רוצים לעשות בשנה הבאה וכיצד להתקדם.

בועז טופורובסקי: כשאני הייתי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים ציינו בפעם הראשונה את יום הסטודנט הלאומי, ואני גאה בהנהגת הסטודנטים בכך שכל שנה אנחנו משדרגים את יום הסטודנט הלאומי, הופכים אותו ליותר רציני, יותר משמעותי, עם יותר תכנים ויותר השפעה.

בועז טופורובסקי: היום התקיימו דיונים שונים בוועדה למעמד האישה – חברת הכנסת זועבי הייתה שם – וגם בוועדת החינוך, בנושאים שונים שקשורים לסטודנטים – – –

חנין זועבי: אתה מתכוון שגורשתי משם.

בועז טופורובסקי: כי – מה אמרת שגורשת?

בועז טופורובסקי: אני, כאילו, את יודעת, מה את מצפה, שתגידי שהחוטפים הם לא טרוריסטים, שלא צריך להתייחס אליהם כמו אל טרוריסטים – – –

חנין זועבי: – – – לא אמרתי כלום – – – אתה היית שם.

חנין זועבי: אני התחלתי לדבר על – – –

בועז טופורובסקי: אני הלכתי לפני שדיברת – – –

חנין זועבי: הצנזור הראשי של הוועדה באה להתחשבן אתי על העמדות – – – שלי.

משה זלמן פייגלין: – – – ראוי להתעלם מהן.

בועז טופורובסקי: סטודנטים גם היו הולכים לתערוכה שציינה את הפעילות של התאחדות הסטודנטים והנהגת הסטודנטים בעשרות השנים האחרונות.

בועז טופורובסקי: לאחר מכן כינסתי את השדולה למען הסטודנטים בהשכלה הגבוהה שאני עומד בראשה.

בועז טופורובסקי: הייתה ישיבת שדולה מאוד מאוד יפה ומרשימה.

בועז טופורובסקי: אפילו הנשיא הנבחר, הנשיא ריבלין, הפתיע והגיע לשדולה והביע את הערכתו לסטודנטים ואת האכפתיות שתהיה בבית הנשיא לסטודנטים.

בועז טופורובסקי: דנו על מגוון הנושאים ומגוון הפעולות שעשו ממשלת ישראל והכנסת בשנה האחרונה למען הסטודנטים, ואני שמח שהיו הרבה מאוד פעולות כאלה.

בועז טופורובסקי: כיו"ר התאחדות הסטודנטים גם שמחתי לגלות שהנהגת הסטודנטים זיהתה את המשבר הקרוב בהשכלה הגבוהה, לתפיסתה, וידעה כבר עכשיו לציין אותו, לפני שהוא מתפתח למשבר חמור, והמשבר הוא תעסוקת סטודנטים לפני, תוך כדי ולאחר התואר.

בועז טופורובסקי: הנהגת הסטודנטים הכינה סקר מאוד מאוד רציני ומחקר מאוד מאוד רציני שהראה ש-70%, 67% מהסטודנטים עובדים, אך רובם לא עובדים בתחום שקשור לתואר הלימודים שלהם.

בועז טופורובסקי: חלק גדול מהם גם לא עובדים לאחר הלימודים בתחום לימודיהם, וחלק גדול מהם לא יודעים לפני – – –

משה זלמן פייגלין: מה זה "חלק גדול מהם"?

משה זלמן פייגלין: אני מדבר עכשיו על אחרי הלימודים.

משה זלמן פייגלין: כמה מהסטודנטים לא עובדים אחרי הלימודים בתחום שאותו למדו?

משה זלמן פייגלין: לא עובדים בתחום שאותו למדו.

בועז טופורובסקי: את האחוזים של הסטודנטים שלא עובדים בתחום לימודיהם לאחר הלימודים אני לא זוכר בעל-פה.

בועז טופורובסקי: אם תרצה, אני אוכל לבדוק במחקר – –

משה זלמן פייגלין: אני מודה לך.

משה זלמן פייגלין: זה חשוב, זה מעניין.

בועז טופורובסקי: – – ולחזור אליך.

בועז טופורובסקי: אבל אלה ממצאים מאוד מאוד מדאיגים.

בועז טופורובסקי: יש גם ממצאים מדאיגים על אופן המחשבה של האזרחים לפני שהם בוחרים איזה מקצוע לימוד להתחיל ללמוד, במחשבה כיצד ייראה האפיק התעסוקתי שלהם כתוצאה מתחום הלימודים שהם בוחרים.

בועז טופורובסקי: יש הרבה מאוד הטיות במערכת ההשכלה הגבוה, ותפיסות שגויות, ולכל הנושאים האלה התייחסה הנהגת הסטודנטים והתייחסנו בשדולה.

בועז טופורובסקי: גם הגיעו נציגים ממשרד הכלכלה, מכל המשרדים השונים, בשביל לעשות דיון רציני בזה, ואנחנו התנענו תהליך, ואני מקווה שבסופו נוכל לפתור את המשבר לפני שהוא יהיה חמור מאוד.

בועז טופורובסקי: לקראת סיום – אני מבין שאני צריך לסיים – אני פונה לסטודנטים, למי שמקשיב: סטודנטים, אתם בשיא הנאיבי האידיאליסטי של החיים שלכם.

בועז טופורובסקי: מצפים מכם – זו זכות

בועז טופורובסקי: כם אבל זו חובת

בועז טופורובסקי: כם – לפעול ולשנות את העולם, לעשות את מה שאחרים חושבים שהוא בלתי אפשרי, למצוא את כל המלכים העירומים ולהגיד: המלך הוא עירום; לחשוב איך העולם צריך להיראות כעולם אידיאלי, כעולם נכון, ולפעול בצורה נאיבית אבל חזקה ונחושה בשביל לשנות את העולם.

בועז טופורובסקי: אני שמח לגלות שחלק מהנהגת הסטודנטים עדיין עובדת ככה.

בועז טופורובסקי: אני פונה אל כל הסטודנטים במדינת ישראל: תחשבו ביום סטודנט הלאומי מה זה להיות סטודנט במובן העמוק של המילה, במובן המהותי של המילה – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

בועז טופורובסקי: – – ותחשבו איך אתם חלק משינוי המציאות.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת טופורובסקי.

משה זלמן פייגלין: הדוברת הבאה – חברת הכנסת סתיו שפיר.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, חדשות טובות וחדשות פחות טובות.

סתיו שפיר: החדשות הטובות הן שהאחוז באוכלוסייה שזכאי ללימודים גבוהים בישראל, לתואר ראשון ושני, הוא מהגבוהים שיש היום במדינות המפותחות.

סתיו שפיר: אנחנו במצב טוב.

סתיו שפיר: הבשורה הפחות-טובה, או אפילו רעה, היא שבעשור האחרון ישראל, בניגוד למדינות העולם המערבי, במקום להעלות את ההשקעה שלה בהשכלה הגבוהה החליטה לעשות בדיוק את ההפך – להוריד.

סתיו שפיר: איך שני הנתונים האלה מסתדרים אחד עם השני?

סתיו שפיר: מדינה שרואה שיש בה יותר סטודנטים, יש בה תשוקה גדולה להשכלה גבוהה – שלא נשתמש גם ונאמר שאנחנו, כמובן, עם הספר וכו' וכו' וכו' וכו' – מחליטה להשקיע פחות דווקא במקום שבו היא מצטיינת: מעצמת ההיי-טק, המקום של החדשנות והיצירתיות, שמשקיע בשכל ובמוח, מחליטה לקצץ בדיוק שם.

סתיו שפיר: אם תרצו – נתונים: ב-2010 בישראל ההשקעה לסטודנט עמדה על 10,700 דולר – אנחנו משתמשים בדולרים בהשוואה בין-לאומית – לעומת 13,500 דולר בממוצע ב-OECD.

סתיו שפיר: אנחנו רק לצד שלוש מדינות אחרות ב-OECD שהחליטו להוריד את ההשקעה שלהן, בניגוד לעלייה.

סתיו שפיר: מי שכן הגדילו את ההשקעה בסטודנטים הן כרגיל – וכבר נמאס לציין אותן לטובה – מדינות סקנדינביה: שבדיה, נורבגיה, דנמרק, פינלנד, שהעלו והגדילו באחוזים ניכרים, והתוצאות כמובן שם.

סתיו שפיר: כדי להצטרף לאיחוד האירופי מוכרחות מדינות אירופה להציג תוכנית למדיניות צעירים.

סתיו שפיר: זה דבר מאוד יפה.

סתיו שפיר: כל מדינה שמצטרפת מוכרחה להגיש את התקציב שהיא משקיעה בצעירים.

סתיו שפיר: ההגדרה של צעירים זה גילאי 20–35; זו ההגדרה המקובלת בעולם.

סתיו שפיר: ובתוך התקציב הזה – מה היא עושה עם הצעירים: איך היא מעודדת תעסוקה, איך היא עוזרת להם להשתלב במקומות עבודה, איך היא עוזרת להם בסוגיות של דיור, של תחבורה ציבורית – כל הסוגיות שעומדות על הפרק.

סתיו שפיר: לישראל אין מדיניות צעירים.

סתיו שפיר: לא רק שאין לנו מדיניות צעירים, בקדנציה הקודמת החליטה הממשלה שכן יהיה שר, סגן שר – זו הייתה גילה גמליאל – שיעסוק בנושא הצעירים.

סתיו שפיר: בקדנציה הזאת מי שקיבל את התיק הוא חבר הכנסת אופיר אקוניס.

סתיו שפיר: אבל עברו כבר שלושה חודשים או ארבעה חודשים מאז אופיר אקוניס עזב את תפקידו כאחראי למדיניות צעירים ולתחום הצעירים, ומאז לא נמצא לו מחליף.

סתיו שפיר: יש פה הרבה מאוד אנשים שפעלו למען הצעירים.

סתיו שפיר: רק היום הייתה שדולה.

יפעת קריב: – – –

סתיו שפיר: בדיוק באתי להזכיר אותך.

סתיו שפיר: בדיוק היום הייתה שדולה – תראי איך אנחנו קוראות מחשבות – של חברת הכנסת יפעת קריב ושל חבר הכנסת עמר בר-לב בנושא צעירים.

סתיו שפיר: אני ערכתי שדולות בענייני צעירים.

סתיו שפיר: אני יודעת על יוזמות נוספות ורבות שנמצאות ממש במשכן הזה של חברי כנסת שמבינים שזה נושא חשוב, ועדיין, מכל הדברים האלה שכולנו שותפים להם, מה שצריך להיווצר בסופו של דבר זה פורום אחד, מדיניות אחת.

סתיו שפיר: ישראל היא מדינה שבה הצעירים מתחילים את חייהם בשלב הרבה יותר מאוחר מהפרטנרים שלנו ברחבי העולם.

סתיו שפיר: אנחנו הולכים לצבא ומשרתים ומתחילים ללמוד רק בגיל 22, 23, 24 לפעמים, ועוד תוך כדי הלימודים גם צריכים כבר לממן לעצמנו שכירות – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

סתיו שפיר: רק אסיים את הפסקה.

סתיו שפיר: – – לממן לעצמנו שכירות, לממן לעצמנו את הדיור, את האוכל, ולעבוד תוך כדי – מה שמושך את התואר שלנו עוד ועוד שנים.

סתיו שפיר: אם למדינה, דווקא למדינה הזאת, שדורשת כל כך הרבה מהצעירים שלה, לא תהיה גם מדיניות סדורה איך לסייע להם להיכנס לחיים העצמאים, אנחנו נכשלים בתפקידנו, ובראש ובראשונה – באחריות שלנו, בין אזרח לבין המדינה שלו.

סתיו שפיר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת שפיר.

משה זלמן פייגלין: אפשר לחשוב גם על פתרון של סיום הגיוס בכפייה, אבל זו סתם הצעה למחשבה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת האחרון, אחרון הדוברים, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

סתיו שפיר: מי ישרת בצבא?

משה זלמן פייגלין: מי שיתנדב.

חנין זועבי: – – –

משה זלמן פייגלין: מסכים.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני עולה לבמה כדי למחות על ציון יום הסטודנט.

ג'מאל זחאלקה: זה מעשה של ניתוק הסטודנטים בישראל מהסטודנטים בעולם.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק חוקקה במקור כהצעתו של חבר כנסת ימני קיצוני, אלכס מילר – הוא לא בכנסת היום – והוא בחר לציין יום הסטודנט הלאומי, להבדיל מיום הסטודנט הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע איזו עזות מצח ואיזו התעלמות מההיסטוריה עשתה הכנסת ועדיין עושה, להתעלם מיום הסטודנט הבין-לאומי, שמציין את מאבקם ההירואי של הסטודנטים הצ'כים נגד הצורר הנאצי, ומציין את היום שבו נכנס הצבא הנאצי לאוניברסיטה, כבש את אוניברסיטת פראג וסגר את כל האוניברסיטאות בצ'כיה.

ג'מאל זחאלקה: זה היה לאחר שבועות של הפגנות סוערות של סטודנטים שחירפו את נפשם כדי למחות נגד הנאצים.

ג'מאל זחאלקה: ב-1941, לפני שהמלחמה הסתיימה, אדוני כבוד היושב-ראש, התאספה התאחדות הסטודנטים הבין-לאומית בלונדון וקבעה את יום הסטודנט הבין-לאומי, ומאז נקבע אופיו – שמתעלמים ממנו ברגל גסה כאן בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה נקבע כיום נגד הגזענות, למען הדמוקרטיה, למען זכויות אדם, למען זכויות נשים, מאבק בעוני, למען שלום ולמען דו-קיום בשלום בין עמים, למען סובלנות.

ג'מאל זחאלקה: ומה אנחנו רואים?

ג'מאל זחאלקה: רואים שחבר כנסת עולה כאן, עושה שדולה של חברי כנסת ומסית ברגל – – –

בועז טופורובסקי: – – –

ג'מאל זחאלקה: איך אתם מחללים את כבוד – את היום הזה, את היום הזה?

ג'מאל זחאלקה: אני קורא: אם יש עדיין שאריות של בושה, תבטלו את היום הזה, ונחזור ונחגוג כמו כל העולם את יום הסטודנט הבין-לאומי, שמאפיינו הקבוע בכל האוניברסיטאות בעולם, כבוד היושב-ראש, מה שנקבע שם – לא לציין את יום הסטודנט הלאומי; דווקא לא לתת ליום הסטודנט מאפיינים לאומיים, אלא דווקא מאפיינים רב-תרבותיים, שמציינים נאמנה את מאבקם ההירואי של הסטודנטים בפראג, ולא לחלל את כבודם, כמו שעושה הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: בושה וחרפה שעושים את הדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני נאבקתי כשחוקק החוק הזה והצעתי והתחננתי כמעט בפני הכנסת: אל תעשו את המעשה המטופש הזה, את המעשה האלים הזה, את המעשה הוולגרי הזה, את המעשה החצוף הזה, את המעשה המרושע הזה – להבדיל את הסטודנטים בישראל מהסטודנטים בעולם וממאבקם של הסטודנטים בעולם נגד גזענות, למען דמוקרטיה ולמען חינוך לכולם ללא אפליה של דת, גזע ומין.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

משה זלמן פייגלין: ישיב השר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר שזה נראה לי מאוד מוזר שאני אתחיל עכשיו לקרוא מחדש תשובה של שר החינוך, ובוודאי לאור הדיון שהתפתח אני בהחלט – – –

משה זלמן פייגלין: אתה יכול להשיב במילותיך, זה בסדר.

עמיר פרץ: זהו, אני מוותר על מה שנכתב כאן.

משה זלמן פייגלין: אני מאשר לך לומר את אשר על לבך.

ג'מאל זחאלקה: 17 בנובמבר זה יום הסטודנט הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: ככה צריך להיות.

ג'מאל זחאלקה: למה, למה לא?

משה זלמן פייגלין: הבנו את השאלה.

משה זלמן פייגלין: תן לשר להשיב.

עמיר פרץ: חבר הכנסת זחאלקה, חברת הכנסת חנין, אין ספק שנושא הסטודנטים בהחלט מעלה סוגיות מאוד משמעותיות של ערכי דמוקרטיה, של תפקידו של הסטודנט בתוך המחלוקת הזאת.

עמיר פרץ: אבל אני לא חושב שמישהו יוכל לבוא וליצור מצב של התעלמות כלשהי מהעובדה שהצורך להבחין בין ארגוני טרור לבין פעילות לגיטימית כזאת או אחרת של שאיפה למדינה – שם בעצם צריכים למצוא את החיץ הנכון.

עמיר פרץ: אני אמרתי במשך הימים האלה, גם כשביקרתי את המשפחות של אותם ילדים חטופים, שאני מבדיל בין הזירה הביטחונית לזירה המדינית.

עמיר פרץ: אלה שתי זירות שונות לחלוטין, מבחינתי.

עמיר פרץ: לכן, אני חושב שהוויכוח שנקלענו אליו עכשיו הוא ויכוח מאוד לא פשוט.

עמיר פרץ: אני מסכים לדברים של חברי הכנסת כולם באשר למצוקות שנמצאים בהן הסטודנטים בישראל, המשימות הרחבות שלהם והצורך להגדיל את היקף ההשקעות במערכת הסטודנטיאלית.

עמיר פרץ: הייתי במספיק מאבקים יחד עם הסטודנטים; בועז יכול להעיד על כך, ומנהיגים שהיו לפניו, קודמיו.

עמיר פרץ: אבל תמיד השאלה שעמדה – וטוב שגם בועז וגם יפעת העלו זאת כאן – היא מה בעצם המחויבות של הסטודנטים כלפי החברה הישראלית בכלל, באיזה נושאים, באיזה תחומים.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שזו שאלה.

עמיר פרץ: אני תמיד אמרתי לסטודנטים שהם צריכים לקחת על עצמם משימה יותר רחבה, לקחת על עצמם משימות חברתיות מאוד משמעותיות.

עמיר פרץ: ואני הייתי רוצה שיגיע היום, חברי חבר הכנסת זחאלקה, שבאמת המגרש הסטודנטיאלי – יהיה שם מפגש בלתי אמצעי, והוא ייצר את הסולידריות הבין-לאומית שאתה מדבר עליה, את הסולידריות במאבק למען זכויות בסיסיות בכל דרך, אבל יאפשר גם שיח אמיתי כפי שמתקיים ברוב הקמפוסים בעולם, כן?

עמיר פרץ: גם כאן.

עמיר פרץ: אנחנו יודעים שבסך הכול המפגש בין סטודנטים ישראלים יהודים לסטודנטים ישראלים ערבים שנפגשים באותן מסגרות מייצר גם שיח של הבנה.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לספר לך, אתה בטח יודע, שהמשפחה שלי היא משפחה שלא רק מאמינה בשלום – היא חיה את הנושא, עוסקת בו.

עמיר פרץ: אתה בטח יודע שגם הבת שלי מקיימת עמותה מאוד משמעותית לשיח בין ערבים ליהודים, מקיימת מערכת חינוך מאוד מקיפה, מאוד מקיפה, לילדים פלסטינים ולילדים ישראלים.

ג'מאל זחאלקה: גם אחותך.

עמיר פרץ: גם אחותי.

עמיר פרץ: אחותי ניהלה את בית-הספר היהודי-ערבי, את בית הספר הדו-לשוני.

עמיר פרץ: אבל יחד עם זאת, אני בהחלט לא בא משום נקודה של הטפה, גם כי אני מאמין מאוד במה שאני עושה.

עמיר פרץ: ואני שמח שגם המשפחה שלי והילדים שלי קנו את התפיסה שלי והולכים אתה ומאמינים בה ופועלים למענה.

עמיר פרץ: אני מנסה להתמודד עם חבר כנסת כמו היושב-ראש חבר הכנסת פייגלין באופן מאוד מכובד – להתמודד עם שאלות עקרוניות, אבל להבחין בין השאלות האזרחיות הפנימיות שלנו כישראלים לבין מערכת יחסי הגומלין שלנו מול הרשות הפלסטינית וההתרחשויות האלה; ודאי לעשות הבחנה בין הרשות הפלסטינית לארגוני הטרור.

עמיר פרץ: אני לא מקבל את העובדה שמישהו לוקח את כל ערביי ישראל ושם אותם בחבילה אחת, וכולם לפתע הופכים פלסטינים.

עמיר פרץ: גם אם מישהו מגדיר את עצמו כפלסטיני, זה בסדר, אבל הוא לא אזרח פלסטיני, ויש הבדל מאוד משמעותי.

עמיר פרץ: אני חושב שההקפדה הזאת – אני פה כל כך הרבה זמן שכבר למדתי לחוש את הניואנסים ולדעת בדיוק איפה חבר כנסת שם משקלות מסוימים, והיום לא באתי לעורר את הוויכוח ולהלהיט אותו; בכל זאת מדובר ביום הסטודנט.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שהצעירים בישראל יהיו אלה שיחתרו באמת ליצור מכנה משותף רחב ככל האפשר, ושנמשיך לקיים את הוויכוחים הפנימיים שלנו בנושאים השונים, בסדרי העדיפויות.

עמיר פרץ: אני דווקא רוצה לומר שמבחינתי הצורך לתת העדפה מתקנת לסטודנטים מהמגזר הערבי הוא צורך אמיתי, לא רק באפשרות שלהם ללמוד, אלא גם באפשרות להם להיקלט במקומות העבודה.

עמיר פרץ: אין דבר יותר קשה מאשר צעירים שרכשו השכלה, מרגישים שיש להם מה לתרום ומוצאים את עצמם לא מסוגלים להיקלט ולממש את עצמם.

עמיר פרץ: אבל זאת בהחלט משימה שקיימת גם בקרב סטודנטים ישראלים יהודים, והתסכול הוא גדול מאוד.

עמיר פרץ: יש הרבה מאוד סטודנטים בוגרים שמוצאים את עצמם בהתמודדות בלתי אפשרית בשוק קשה, ג'ונגל של ממש, שמקצועות רבים כבר כמעט לא נדרשים בו.

עמיר פרץ: אני חושב שההתאמה הזאת בין המערכת האקדמית לבין ההתפתחות התעשייתית, לבין ההתפתחות של המקצועות השונים בישראל, צריכה להיות הרבה יותר טובה, הרבה יותר מסונכרנת.

עמיר פרץ: ואני מאוד מקווה שאכן – בסוף הסטודנטים הם הצעירים של מחר והם שצריכים להבטיח את עתידנו.

עמיר פרץ: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: ביקשה הבעת דעה נוספת חברת הכנסת יפעת קריב.

משה זלמן פייגלין: דקה, בבקשה.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רגע לפנות לחברי חברי הכנסת חנין זועבי, שבדיוק יוצאת, וזחאלקה.

יפעת קריב: אני יושבת פה והתלבטתי אם בכלל להגיב או אם לומר משהו.

יפעת קריב: שמעתי אותם מדברים, וזה פשוט בלתי נסבל שביום הנוער והצעירים פה, בבית הזה, ייאמרו כאלה דברים חמורים.

יפעת קריב: במקום שתבואו ותגידו: אנחנו קוראים להחזיר את החטופים הביתה, אנחנו קוראים לטרוריסטים האלה להפסיק – הלוא דיברת הרגע על דו-קיום.

יפעת קריב: איפה הדו-קיום שאתה מדבר עליו?

יפעת קריב: הבטן של כל אזרחי מדינת ישראל מתהפכת, אנחנו דואגים לבני-הנוער שלנו; בני-הנוער שלנו, שרצו לחזור ממקום הלימודים שלהם הביתה וחטפו אותם ואף אחד לא יודע מה קורה אתם.

יפעת קריב: איך אתה מעז לדבר פה על דו-קיום?

יפעת קריב: איפה אתם, כמנהיגים של אלה שבחרו בכם, באים ואומרים: בואו נחזיר את בני-הנוער האלה הביתה, הם צריכים להיות עם ההורים שלהם, הם צריכים להיות בבית-ספר, הם צריכים להיות במקומות הלימוד שלהם?

יפעת קריב: במקום זה אתם מרשים לעצמכם לבוא לכאן ולומר שלא דואגים לבני-הנוער ולצעירים הערבים?

יפעת קריב: הלוא אנחנו דואגים להם, אנחנו מקצים משאבים.

יפעת קריב: אני בעצמי פיתחתי פרויקטים בכל המגזרים, הן הבדואיים, הן הדרוזיים והן הערביים.

יפעת קריב: ובמקום לבוא, לעלות על הבמה, שזאת ההזדמנות שלכם לדבר אחרי שחטפו את בני-הנוער, ולהגיד: אנחנו מפה, חברי הכנסת הערבים, קוראים להחזרת שלושת הנערים הביתה, אתם יושבים ומטיפים לנו?

יפעת קריב: אני קוראת לכם לחזור בכם, ואני קוראת לכם לבוא ולהוביל את הדו-קיום, להוביל את הדמוקרטיה, ולקרוא לטרוריסטים להחזיר את בני-הנוער האלה הביתה, וכמה שיותר מהר.

יפעת קריב: זה יום הנוער והצעירים והסטודנטים של כל מדינת ישראל, של כל אזרחי מדינת ישראל, ובלתי נסבל שיש לנו בני-נוער חטופים, ואתם מעזים להתעלם מזה, ועוד לחזק את זה.

יפעת קריב: בושה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת קריב, אני מודה לך, ואני מודה לך אפילו מאוד.

משה זלמן פייגלין: תם סדר-היום.

משה זלמן פייגלין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ' בסיוון התשע"ד, 18 ביוני 2014, בשעה 11:00.

משה זלמן פייגלין: ישיבה זו נעולה.